joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Henri Litmanen

Henri Litmanen (s. 22. huhtikuuta 1991 Siilinjärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Sisäpelissä Litmanen pelaa kotiuttajan roolissa ja ulkokentällä pelitilanteesta riippuen polttolinjassa tai siepparina.

Litmanen esiintyi ensimmäistä kertaa Superpesiksessä ollessaan 17-vuotias, kun hän pelasi Puijon Pesiksessä yhteensä 11 ottelua kausien 2008 ja 2009 aikana. Litmanen kuitenkin siirtyi alemmalle sarjatasolle vielä kolmeksi vuodeksi, kun hän pelasi Ykköspesistä Kempeleen Kirissä kaudella 2010 ja Puijon Pesiksessä kaksi seuraavaa kautta. Kaudeksi 2013 Litmanen siirtyi Joensuun Mailaan, jossa vastuuta oli runsaasti tarjolla.

Litmasen aika Joensuussa on ollut menestyksekäs, sillä hän on seurassa ollessaan voittanut kaksi SM-kultaa (2018, 2019) ja kuusi SM-pronssia (2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2022). Hän on osoittautunut hyvinkin kestäväksi pelaajaksi, sillähän on pelannut lähes jokaisen mahdollisen ottelun kymmenen vuoden aikana. Itä–Länsi-otteluun Litmanen valittiin kaudella 2021.

Uransa aikana Litmanen on pelannut 296 Superpesiksen runkosarjaottelua, joissa hän on lyönyt 32+166 juoksua, tuonut 213 juoksua ja kerännyt 1 142 kärkilyöntipistettä.

Siviiliammatiltaan Litmanen on luokanopettaja. Hän käsitteli pro gradu -tutkielmassaan pesäpallon asemaa koululiikunnassa.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Joensuun Mailan pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Albrekt (Itävallan arkkiherttua)

Albrekt (Albrecht), Teschenin herttua (3. elokuuta 1817 Wien – 18. helmikuuta 1895 Arco, Etelä-Tiroli) oli Itävallan arkkiherttua ja kyvykäs sotapäällikkö.

Albrektin isä oli Napoleonin sodissa menestystä saavuttanut sotamarsalkka, arkkiherttua Kaarle. Albrekt liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1837 ja sai koulutuksen marsalkka Joseph Radetzkyn alaisuudessa. Hän sai vuonna 1845 kenraalin arvon, mutta joutui eroamaan vallankumouksellisten levottomuuksien puhjettua maaliskuussa 1848. Sen jälkeen Albrekt osallistui Radetzkyn Pohjois-Italian-sotaretkeen 1848–1849 ja kunnostautui divisioonankomentajana varsinkin Novaran taistelussa vuonna 1849. Hän toimi Unkarin valtionhoitajana ja ylipäällikkönä 1851–1860 ja sai 1863 ylennyksen sotamarsalkaksi.

Preussin–Itävallan sodan syttyessä vuonna 1866 Albrekt toimi Italian vastaisen rintaman komentajana ja saavutti heinäkuussa ratkaisevan voiton Custozan taistelussa. Italialaiset joukot ajautuivat tämän seurauksena niin suureen hajaannukseen, että Albrekt saattoi irrottaa rintamalta joukkoja ja lähettää ne suojamaan Wieniä Preussin armeijalta, joka oli lyönyt Itävallan Königgrätzin taistelussa. Hänet nimitettiin 10. heinäkuuta 1866 koko Itävallan armeijan ylipäälliköksi, mutta sota päättyi rauhaan ennen kuin hän ehti toteuttamaan suunnittelemiaan operaatioita.

Tämän jälkeen Albrekt omistautui Itävalta-Unkarin armeijan kehittämiselle ja hänet nimitettiin 1869 armeijan ylitarkastajaksi. Preussin esimerkin mukaisesti hän painotti sotateollisuuden ja rautateiden kehittämistä, uudisti yleisesikuntajärjestelmän ja otatti käyttöön uusia asetyyppejä sekä lyhytaikaisen asevelvollisuuden armeijan koon kasvattamiseksi.

Albrektia esittävä ratsastajapatsas seisoo nykyään Wienissä Albertina-museon edustalla.

Lähteet

Aiheesta muualla

Itävallan marsalkat
Itävallan arkkiherttuat
Habsburgin hallitsijasuku
Vuonna 1817 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Ludwig von Benedek

Ludwig August von Benedek (14. heinäkuuta 1804 Ödenburg – 27. huhtikuuta 1881 Graz) oli itävaltalainen kenraali, joka muistetaan parhaiten Königgrätzin taistelussa vuonna 1866 Preussille kärsimästään tappiosta.

Benedek liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1822 ja yleni vuoteen 1846 mennessä everstiksi. Hän osallistui samana vuonna Galitsian kapinan tukahduttamiseen, ja taisteli vuonna 1848 Italiassa sekä vuonna 1849 ensin Unkarissa ja sitten uudelleen Italiassa marsalkka Joseph Radetzkyn esikuntapäällikkönä. Krimin sodan aikana vuonna 1853 Benedek ylennettiin sotamarsalkkaluutnantiksi ja hänet nimitettiin Galitsiaan sijoitetun armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1859 Italiassa käydyn sodan aikana hän toimi Itävallan 8. armeijan komentajana. Hänen taitava puolustuksensa kesäkuussa 1859 käydyn tappiollisen Solferinon taistelun jälkeen pelasti mahdollisesti Itävallan armeijan. Benedek sai samana vuonna feldzeugmeisterin sotilasarvon. Hänet nimitettiin 1860 pääesikunnan päälliköksi ja Unkarin kuvernööriksi. Vuosina 1861–1866 hän oli Italiaan sijoitettujen joukkojen komentajana.

Kun sota Preussia vastaan syttyi vuonna 1866, Benedek suostui vastentahtoisesti komentamaan joukkoja, joiden oli tarkoitus pysäyttää Preussin armeijan hyökkäys Böömissä. Hän kärsi kuitenkin ratkaisevan tappion Königgrätzissä 3. heinäkuuta. Tappion syynä on pidetty sekä itävaltalaisten mielikuvituksetonta johtoa että suustaladattavien kiväärien käyttöä preussilaisten edistyneempien takaaladattavien aseiden sijaan. Taistelun lopputulos vahvisti Preussin aseman Saksan alueen johtavana valtiona. Benedek otti täyden vastuun tappiosta ja erosi. Hänen sodanjohdostaan käynnistettiin myös virallinen tutkinta, mutta se keskeytettiin keisarin määräyksestä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Itävaltalaiset kenraalit
Vuonna 1804 syntyneet
Vuonna 1881 kuolleet
Lylyn rautatieasema

Lylyn rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka -radalla Juupajoen Lylyssä, noin kymmenen kilometriä kunnan keskustaajamasta pohjoiseen.

Asema avattiin radan valmistuessa vuonna 1883. Asemarakennus on rakennettu pysäkin tyyppipiirustusten mukaan, ja sitä on laajennettu vuonna 1920. Asemalla on myös tavarasuoja sekä vuonna 1952 valmistunut tiilinen vesitorni, jossa on toiminut kahvila. Alkuperäinen, uuden tieltä purettu vesitorni oli rakennettu vuonna 1903. Yhtä aikaa vanhan vesitornin kanssa oli valmistunut halkolaituri, joka purettiin vuonna 1962.

Asemaa käytettiin lähinnä lähiseudun puuteollisuuden tavarankuljetuksiin. Parin kilometrin päähän asemalta rakennettiin puolustusvoimien asevarikko. Lylyn asemanseudusta muodostui melko hajanainen, noin 400 asukkaan taajama. Henkilöliikenne Lylyssä lopetettiin toukokuussa 1990, jolloin myös koko liikennepaikka lakkautettiin. Taajaman asukasluku on sittemmin laskenut noin kahteensataan asukkaaseen, mutta paikallinen kyläyhteisö on kuitenkin toivonut pysähdysten aloittamista uudelleen.

Museovirasto on luokitellut Lylyn asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kultturiympäristöksi.

Lähteet 

Juupajoen liikenne
Pirkanmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Suomen 1880-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Mahavir Harina Vanasthalin kansallispuisto

Mahavir Harina Vanasthalin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Intiassa, Telanganan osavaltiossa. Se sijaitsee Hyderabadin kaupungin alueella. Siellä suojellaan etenkin osavaltion kansalliseläintä besoaariantilooppia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hyderabad (Intia)
Intian kansallispuistot
Gurdev Singh

Gurdev Singh Kular (s. 12. elokuuta 1933 Sansarpur, Intia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän oli mukana kesäolympialaisissa 1956 olympiakultaa voittaneessa Intian joukkueessa.

Lähteet 

Intialaiset maahockeypelaajat
Intialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Eugen (Itävallan arkkiherttua)

Eugen Ferdinand Pius Bernhard Felix Maria (23. toukokuuta 1863 Seelowitzin linna, Määri – 30. joulukuuta 1954, Meran, Italia) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttua ja sotamarsalkka, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.

Eugenin vanhemmat olivat arkkiherttua Kaarle Ferdinand ja arkkiherttuatar Elisabet. Hänen isoisänsä oli Napoleonin sotien kuulu sotapäällikkö, arkkiherttua Kaarle. Eugen oli keisari Frans Joosef I:n pikkuserkku.

Eugen aloitti sotilasuransa luutnanttina Tirolin vuoristojääkärirykmentissä, josta siirtyi pian husaarirykmenttiin. Opiskeltuaan sotilasakatemiassa hänet määrättiin yleisesikunnan palvelukseen, mistä hän siirtyi everstiluutnantiksi jalkaväkirykmentti 13:en. Vuonna 1891 Eugen ylennettiin everstiksi ja nimitettiin mainitun rykmentin komentajaksi. Vuonna 1900 hän sai ylennyksen ratsuväenkenraaliksi ja hänet nimitettiin Innsbruckissa toimineen 14:n armeijakunnan komentajaksi sekä Tirolin ja Vorarlbergin alueiden ylipäälliköksi. Vuonna 1908 seurasi ylennys joukkojen yleistarkastajaksi. Sotilasuransa ohella Eugen toimi Saksalaisen ritarikunnan suurmestarina 1894–1923.

Kenraali Oskar Potiorekin johtaman Serbian sotaretken epäonnistuttua ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa Eugen nimettiin 27. joulukuuta 1914 eteläisen rintaman komentajaksi Balkanille. Yleisesikunnan päällikkö Franz Conrad von Hötzendorfin sekä saksalaisten jatkuva sekaantuminen kuitenkin rajoitti hänen toimintaansa. Toukokuussa 1915 Eugenin alaisuuteen liitettiin myös lounainen rintama, minkä jälkeen hän vastasi kaikista sotatoimista Italiaa vastaan. Samassa yhteydessä hänet ylennettiin kenraalieverstiksi ja 23. marraskuuta 1916 sotamarsalkaksi. Caporetton taistelun jälkeen 11. tammikuuta 1918 Italian-rintaman johto järjestettiin uudelleen, jolloin Eugen käytännössä syrjäytettiin.

Sodan jälkeen Eugen joutui pakenemaan tasavallaksi muuttuneesta Itävallasta, mutta sai luvan paluuseen vuonna 1934. Hän kuoli myöhemmin Italiassa 91-vuotiaana.

Eugenin veljiä olivat ylipäällikkönä toiminut sotamarsalkka, arkkiherttua Fredrik sekä amiraali, arkkiherttua Kaarle Stefan.

Lähteet

Aiheesta muualla

Itävallan arkkiherttuat
Itävallan marsalkat
Habsburgin hallitsijasuku
Saksalaisen ritarikunnan suurmestarit
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Antti Ennekari

Antti Ennekari (s. 18. elokuuta 1981) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja, joka työskentelee Yleisradion urheilutoimituksessa. 

Ennekari on erikoistunut selostamaan jalkapalloa ja kuuluu Urheiluruudun vakituisiin toimittajiin. Hän on selostanut muun muassa jalkapallon Mestarien liigaa, MM-kilpailut 2010, EM-kilpailut 2012 sekä naisten EM-kilpailut 2013. Antti Ennekari pelaa myös itse jalkapalloa. Kaudella 2013 hän edusti kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa pelaavaa FC POHUa. Hänen isänsä on tietokirjailija Risto Ennekari. Antti Ennekari oli naimisissa myös Ylen urheilutoimittajana toimivan Petra Mannerin kanssa, mutta Ennekari on jättänyt avioerohakemuksen marraskuussa 2020. Heillä on kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset urheiluselostajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Viherbasiliski

Viherbasiliski eli harjabasiliski eli vihreä basiliski (Basiliscus plumifrons) on keskiamerikkalainen liskolaji.

Tuntomerkit 
Viherbasiliski on yksi näyttävimpiä liskoja. Aikuisilla urospuolisilla vihreillä basiliskeillä on evämäiset "heltat" selässä ja hännässä sekä päässä kaksi. Pohjaväri liskoilla on vihreä, joka vaihtelee tummasta vaaleaan. Aika usein kyljissä on sinisiä täpliä ja mustia juovia, jotka kulkevat pystysuunnassa. Iiriksen väri on keltaoranssi. Aikuiset urokset kasvavat reilun 70 cm:n pituisiksi häntä mukaan lukien. Aikuiset naaraat ovat useita senttejä lyhyempiä.

Levinneisyys 
Lajia tavataan Hondurasissa, Panamassa, Costa Ricassa ja Nicaraguassa.

Ravinto 
Viherbasiliski on itse asiassa sekasyöjä, mutta se syö pääasiassa hyönteisiä (sirkkoja, vahakoisia, jauhomatoja), mutta myös makeita hedelmiä ja pieniä selkärankaisia.

Maine 
Costa Ricassa vihreää basiliskia pidetään pelottavana, koska paikalliset intiaanit uskovat sen olevan yliluonnollinen olio, joka on useamman eri eläimen sekasikiö. Jos otus nähdään jonkun ihmisen lähellä, se tietää kyseisen henkilön kuolemaa. Oikeasti tämä eläin on täysin harmiton.

Lähteet 
 

Corytophanidae
Samoan tala

Samoan tala (virallinen koodi WST) (WS$) on Samoan virallinen rahayksikkö. Samoan tala jakautuu 100 seneen.

Samoan taloja myöntää Samoan keskuspankki Central Bank of Samoa.

Kolikot

Samoalla on käytössä viisi eri arvoista kolikkoa. Ne ovat 5 senen-, 10 senen-, 20 senen-, 50 senen- ja yhden talankolikot. Kaikki nykyiset kolikot on julkaistu vuonna 1991 paitsi 50 senenkolikko, joka on julkaistu vuonna 1990.

Setelit

Kaikki setelit on valmistettu polymeerisestä muovista ja julkaistu vuonna 2008 paitsi 2 talan seteli, joka on julkaistu vuonna 1991 ja on valmistettu polymeerisestä paperista.

Lähteet

Oseanian rahayksiköt
Samoa
Bajamaja

Bajamaja on ruotsalainen yritys, joka valmistaa siirrettäviä kuivakäymälöitä. Yrityksen kotipaikka on Tomelilla, ja sen omistavat Sanifix AB ja TLM AB.

Bajamaja® on Lassila & Tikanojan omistama tavaramerkki.

Katso myös
 Kemiallinen käymälä

Lähteet

Aiheesta muualla
Yrityksen kotisivut

Ruotsalaiset yritykset
Käymälät
Marko Varajärvi

Marko Varajärvi (s. 18. syyskuuta 1971 Olofström, Ruotsi) oli Vasemmistoliiton puoluesihteeri 8. kesäkuuta 2013 – 11. kesäkuuta 2016. Hänet valittiin tehtävään puoluekokouksessa 8. kesäkuuta 2013. Tätä aiemmin Varajärvi toimi mm. Lapin liiton kehittämisjohtajana 2010–2013. Vuodesta 2016 alkaen Varajärvi on ollut SDP:n jäsen. Hän oli SDP:n eduskuntavaaliehdokas Lapissa vuoden 2019 vaaleissa.

Tausta 
Varajärvi on työläisperheen kasvatti, Torniossa asuva isä oli ammatiltaan hitsaaja ja äiti siivooja. Varajärvi syntyi Ruotsissa ja vietti lapsuutensa Luulajassa vuoteen 1984 saakka. Varajärvi on opiskellut Jyväskylän yliopistossa ruotsin kieltä, valtio-oppia, filosofiaa ja yhteiskuntapolitiikkaa. Koulutukseltaan hän on tuplamaisteri, filosofian ja yhteiskuntatieteiden maisteri.

Ura 
Varajärvi valittiin Lapin liiton kehittämisjohtajan tehtävään joulukuussa 2009 ja hän aloitti helmikuussa 2010. Maaliskuussa 2013 Korkein hallinto-oikeus (KHO) totesi nimityksen tasa-arvolain vastaiseksi, sillä kaksi tehtävää hakenutta naista olivat KHO:n päätöksen mukaan Varajärveä pätevämpiä hoitamaan kehittämisjohtajan virkaa. Tasa-arvopäätöksen tehneistä viidestä tuomarista neljä oli naista ja esittelijänä nainen. KHO:n päätös oli tiettävästi valmiina jo tammikuussa 2013, mutta päätös annettiin vasta Minna Canthin ja tasa-arvon päivänä 19. maaliskuuta 2013. Varajärvi ilmoitti KHO:n päätöksen jälkeen, ettei enää aio hakea kehittämisjohtajan virkaa. Hän irtisanoutui kehittämisjohtajan tehtävästä sen jälkeen kun hänet valittiin Vasemmistoliiton puoluesihteeriksi Tampereella 8. kesäkuuta 2013. 

Varajärven työ puoluesihteerinä päättyi puoluekokouksessa Oulussa 10.–12. kesäkuuta 2016. Puoluesihteerikauden jälkeen Varajärvi siirtyi syyskuussa 2016 Tornionlaakson Neuvosto -kuntayhtymän johtajaksi..  Kyseessä on 13 kunnan kuntayhtymä, johon kuuluvat Suomesta Tornio, Ylitornion, Pello, Kolari, Muonio ja Enontekiö. Ruotsin kunnista neuvostoon kuuluvat Haaparanta, Övertorneå, Pajala ja Kiiruna. Norjasta neuvostoon kuuluvat Storfjord, Kåfjord ja Nordreisa.  

Aiemmin Varajärvi on työskennellyt Pohjois-Pohjanmaan Vasemmiston ja Kainuun Vasemmiston toiminnanjohtajana 2007–2010 sekä AKT:n keskustoimistossa toimitsijana ja palkkasihteerinä 2003–2007. Vuosina 2001–2003 hän oli Paavo Lipposen II hallituksen alue- ja kuntaministeri Martti Korhosen avustaja sekä vuosina 1999–2000 kansanedustaja Unto Valppaan eduskunta-avustaja.

Pohjolan Sanomien mukaan Marko Varajärvi siirtyi sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi elokuussa 2016. Eronsa syistä Vasemmistoliitosta hän kirjoitti Uuden Suomen blogissaan Pitkät kirstunnaulat. Hän aikoi myös julkaista puoluesihteerivuosistaan teoksen ''"Pako punavihreästä kuplasta".

Varajärvi oli SDP:n ehdokkaana Lapissa vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

Lähteet 

Vasemmistoliiton puoluesihteerit
Vasemmistoliiton poliitikot
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Charles John Brown

Charles John Brown (s. 13. lokakuuta 1959 New York) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihki papiksi New Yorkin arkkihiippakuntaan John Joseph O'Connor 13. toukokuuta 1989, ja hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Irlantiin sekä Aquileian titulaariarkkipiispaksi 26. marraskuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2012. Pääkonsekraattorina toimi paavi Benedictus XVI, jota avustivat Tarcisio Bertone ja William Joseph Levada.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Pyhän istuimen diplomaatit
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Ada Hegerberg

Ada Stolsmo Hegerberg (s. 10. heinäkuuta 1995 Sunndalsøra) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 26. kesäkuuta 2022 mennessä 69 maaottelua ja tehnyt niissä 42 maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi marraskuussa 2011. Hänet palkittiin maailman parhaana pelaajana Kultaisella pallolla vuonna 2018, jolloin palkinto jaettiin naisille ensimmäisen kerran. Hegerberg on naisten Mestarien liigan kaikkien aikojen paras maalintekijä.

Hegerberg edusti Norjaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 ja teki turnauksessa kaksi maalia. Vuonna 2013 hän saavutti hopeaa naisten EM-kilpailuissa ja teki Norjan kolmannen maalin puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan. MM-kilpailuissa 2015 Hederberg pelasi neljännesvälieriin yltäneen Norjan jokaisessa neljässä ottelussa ja teki niissä yhteensä kolme maalia. Hän pelasi vuoden 2017 EM-kilpailuissa mutta kieltäytyi sen jälkeen lähes viiden vuoden ajan maaottelutehtävistä vastalauseena naisjalkapallon saamille vähäisille resursseille.

Seuratasolla Hegerberg edustaa ranskalaista Olympique Lyonnaisia, jonka joukkueessa hän on voittanut Mestarien liigan vuosina 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 ja 2022. Vuoden 2019 loppuottelussa, jonka Lyon voitti 4–1, hän teki hattutempun. Aiemmin hän pelasi saksalaisessa 1. FFC Turbine Potsdamissa, jonne hän siirtyi kotimaansa Stabækista. Myös hänen isosiskonsa Andrine Hegerberg pelasi Potsdamissa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Norjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Caroline Hansen

Caroline Graham Hansen (s. 18. helmikuuta 1995) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 26. kesäkuuta 2022 mennessä 94 maaottelua ja tehnyt niissä 43 maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2011.

Hansen edusti Norjaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 ja teki turnauksessa kaksi maalia. Vuonna 2013 hän saavutti hopeaa naisten EM-kilpailuissa. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Norjan kaikissa viidessä ottelussa ja teki maalin rangaistuspotkusta alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.

Seuratasolla Hansen edusti vuosina 2014–2019 saksalaista Wolfsburgia, jonne hän siirtyi kotimaansa Stabækista vuonna 2014. Toukokuussa 2019 hän teki sopimuksen espanjalaisseura FC Barcelonan kanssa. Hän voitti Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuonna 2021.

Lähteet

Viitteet 

Norjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Nasta laudassa

Nasta laudassa (Vanishing Point) on yhdysvaltalainen vuonna 1971 ensi-iltansa saanut elokuva. Elokuvan ohjasi Richard C. Sarafian G. Cabrera Infanten käsikirjoituksesta. Elokuvan pääosassa on Barry Newman ja tärkeimmissä sivurooleissa ovat Cleavon Little, Dean Jagger, Gilda Texter, Paul Koslo ja Victoria Medlin.

Elokuva on road movie, joka rakentuu entisen kilpa-ajajan ja poliisin Kowalskin (Newman) tekemälle autonsiirtomatkalle. Kowalski lupaa kuljettaa viritetyn Dodge Challengerin Denverin kaupungista San Franciscoon 16 tunnissa (matkaa kaupunkien välillä noin 1 600 km tietä pitkin). Hänestä muodostuu matkan aikana kulttihahmo ja toisaalta poliisin tavoittelema kohde. Erityisesti Cleavon Littlen näyttelemä radio-dj rohkaisee häntä ja pyrkii auttamaan poliisin sulkujen välttämisessä. Elokuvan loppu on moniselitteinen ja elokuvaa on pidetty esimerkkinä eksistentialismista.

Elokuvasta on kaksi versiota. Pitemmässä versiossa Kowalski ottaa elokuvan loppupuolella kyytiin salaperäisen liftarin (Charlotte Rampling). Kowalski saa häneltä marihuanaa, vaikka on siitä aiemmissa kohtauksissa kieltäytynyt. Hän pysähtyy kun olo alkaa tuntua sekavalta. Liftari sanoo, että on odottanut Kowalskia, "kaikkialla ja aikojen alusta". Kun Kowalski herää aamulla, nainen on kadonnut jäljettömiin. Barry Newmanin haastattelujen ja ohjaajan kommentin mukaan liftari oli vertauskuvallinen kuolemaa edustava hahmo. Kohtaus poistettiin lopullisesta Yhdysvalloissa esitetystä versiosta, jolloin elokuvan pituus lyheni 105 minuutista 98 minuttiin. Newmanin mielestä kohtaus antaa elokuvalla "vertauskuvallista nostetta" mutta studio pelkäsi ettei yleisö ymmärrä. Suomessa on esitetty lyhyempää versiota.

Näyttelijät

Lähteet

Vuoden 1971 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset road moviet
Rotkokotka

Rotkokotka (Spizaetus isidori) on haukkojen heimon jalokotkien sukuun kuuluva lintu. Usein se sijoitetaan myös omaan sukuunsa Oroaetus sen ainoana lajina. Sitä tavataan kapealla kaistaleella Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. 

Sen määrä tunnetaan erittäin huonosti, mutta arvioidaan että niitä on alle tuhat aikuista yksilöä. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset metsät 1 500–2 800 metrin korkeudessa.

Lähteet

Haukat
Uhanalaiset linnut
Giórgos Katídis

Giórgos Katídis (, s. 12. helmikuuta 1993 Thessaloniki, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka pelaa FK Olympia Prahassa, Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Ennen sitä hän edusti runsaan vuoden ajan FF Jaroa.

Thessalonikin Arisin kasvatti Katídis teki natsitervehdyksen maalin tuulettamisen yhteydessä pelatessaan Ateenan AEK:ssa. Kreikan jalkapalloliitto antoi hänelle teosta elinkautisen pelikiellon Kreikan maajoukkueeseen. Myöhemmin hän sanoi, ettei tarkoittanut tervehdystä natsimieliseksi. 

Elävät henkilöt
Kreikkalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Isän tyttö (televisiosarja)

Isän tyttö on  yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut Greg Garcia. Isän tyttö alkoi Fox-kanavalla 21. syyskuuta 2010, Suomessa Sub aloitti sarjan esittämisen 10. tammikuuta 2013.

Juoni 
Kun Jimmy Change menee kauppaan ostamaan jäätelöpurkkaa, hän huomaa että naista jahdataan. Nainen huutaa apua Jimmyltä, ja Jimmy pysähtyy ja ottaa naisen kyytiinsä. Pian Jimmy ja nainen rupeavat harrastamaan seksiä. Seuraavana aamuna Jimmy tulee ulos pakettiautostaan talonsa sisään ja huomaa että tämä nainen syö aamiaista hänen vanhempiensa ja serkkunsa kanssa. Kun nainen menee vessaan, Jimmy ja hänen vanhempansa miettivät että mikä tämän naisen nimi on, ja juuri silloin tulee uutislähetys, jossa kerrotaan, että hänen nimensä on Lucy Carlyle ja hän on sarjamurhaaja. Kun Lucy Carlyle tulee vessasta, Jimmyn äiti Virginia Change ottaa television käteensä ja lyö tällä Lucya päähän. Pian Jimmy käy vankilassa tapaamassa Lucyä ja saa tietää, että Lucy on raskaana ja Jimmystä tulisi vauvan isä. Lucy kuitenkin joutuu Sähkötuoliin, ja Jimmyn pitäisi ruveta hoitamaan vauvaa. Seuraavaksi Jimmy menee näyttämään vauvaa vanhemmilleen ja serkulleen, ja Jimmyn äiti ehdottaa, että vauva jätettäisiin paloaseman eteen, mutta Jimmy ei suostu siihen ja sanoo, että hän rupeaisi hoitamaan vauvaa. Jimmy yrittää saada vauvanhoitotarvikkeita myymällä omia tavaroitaan. Kun Jimmy kuljettaa vauvaansa ostoskärryjen sisällä ja menee kaupan ohitse, kauppias huomaa Jimmyn ja sanoo, että hänen pitäisi palauttaa nuo kärryt. Mutta Jimmy sanoo, että ne ovat hänen kärrynsä ja he käyttävät niitä grillaamiseen. Kauppias ei ensin usko, mutta pian hän kuitenkin uskoo. Lopussa Jimmyn vanhemmat sanovat, että he voivat auttaa Jimmyä vauvan hoitamisessa ja he yrittävät keksiä nimen vauvalle. Lopulta he antavat nimeksi Hope.

Rooleissa

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Erytriini

Erytriini (myös kobolttikukka) on arseenipitoinen, punainen kobolttimineraali. Se on kobolttimalmin etsinnässä tärkeä indikaattorimineraali. Se esiintyy muiden kobolttimineraalien, kuten kobolttihohteen, rapautumis- tai hapettumismineraalina. Se sisältää myös kalsiumia, nikkeliä ja rautaa. Väri vaihtelee vaaleanpunaisesta purppuranpunaiseen. Myös viirun väri on vaaleanpunainen. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 1,5–2,5. Kemiallinen kaava on Co3(AsO4)28H2O.

Esiintyminen 
Erytriiniä esiintyy malmiesiintymien hapettumisvyöhykkeissä. Sitä on löydetty merkittävissä määrin Saksasta ja Marokosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Webmineral: Erythrite Mineral Data 
 Mindat: Erythrite 
 Handbook of Mineralogy: Erythrite (pdf) 

Oksidimineraalit
Étienne Lenoir

Jean-Joseph Étienne Lenoir (1822-1900) oli ranskalainen teknikko, joka rakensi ensimmäisen toimivan kaasumoottorin vuonna 1860. Se jäi kuitenkin myöhempien saksalaisten moottorikeksintöjen varjoon.

Lähteet 

Ranskalaiset keksijät
George (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)

Prinssi George (George Alexander Louis; s. 22. heinäkuuta 2013 Lontoo) on Walesin prinssi Williamin ja hänen puolisonsa Walesin prinsessa Catherinen ensimmäinen lapsi. Hän on kuningas Charlesin lapsenlapsi ja toisena kruununperimysjärjestyksessä.

Prinssi Georgella on kaksi nuorempaa sisarusta, prinsessa Charlotte ja prinssi Louis.

Syntymä

Odotusaika 
Joulukuussa 2012 hovi ilmoitti prinssi Williamin ja Cambridgen herttuatar Catherinen saavan lapsen. Ilmoitus raskaudesta tehtiin varhaisessa vaiheessa, sillä herttuatar joutui sairaalahoitoon vakavan aamupahoinvoinnin vuoksi. Herttuatar on kertonut epäilleensä tulevan vauvan olevan poika, koska vauva potki paljon kohdussa ollessaan. Pariskunta ei kuitenkaan selvittänyt lapsen sukupuolta, sillä prinssi William halusi sen olevan yllätys.

Syntymä 
Prinssi George syntyi 22. heinäkuuta 2013 klo 16.24 St. Maryn sairaalassa. Hän painoi syntyessään 3800 grammaa. Syntyessään prinssi oli kruununperimysjärjestyksessä kolmas. Häntä ennen ovat isoisä, Walesin prinssi Charles ja isä, prinssi William. Prinssin syntymästä iloittiin varsinkin Britanniassa, jossa lapsen syntymää oli odotettu jo useamman viikon ajan. Kun uutinen syntymästä julkaistiin, muun muassa Trafalgar Square -aukion suihkulähteiden väri muutettiin siniseksi, kuten Lontoon keskustassa oleva BT Towerin yläosakin, jossa alkoi kiertää myös teksti, jossa sanottiin "It's a boy" (Se on poika). Maailmanpyörä London Eye taas hehkui Britannian lipun väreissä. The Sun -lehti innostui vaihtamaan päivän ajaksi nimensä muotoon "The Son" (poika). Lisäksi uutinen huomioitiin Buckinhamin palatsin vahdinvaihdossa, jossa sotilassoittokunta soitti Cliff Richardin kappaleen "Congratulations" (Onnea).

Nimi 
Britannian hovi tiedotti muutama päivä prinssin syntymän jälkeen lapsen saavan nimeksi George Alexander Louis. Britannian hovista löytyy useita George-nimisiä hallitsijoita, ja nimeä on pidetty kunnianosoituksena kuningatar Elisabetin isälle Yrjö VI:lle (englanniksi George). Nimi Alexander oli Catherinen suosikki jo raskausaikana. Louis puolestaan on prinssi Williamin neljäs nimi. Nimi periytyy myös prinssi Philipin enolta, Louis Mountbattenilta.

Koulutus 
Prinssi George aloitti koulunkäynnin Thomas's Battersea -koulussa vuonna 2017. Herttuapari on kertonut heidän haluavan lapsilleen mahdollisimman tavallisen lapsuuden. Koulussa prinssillä ei ole virallista arvonimeä, vaan häntä kutsutaan vain Georgeksi.

Harrastukset 
Prinssi George pitää liikuntaharrastuksista, kuten tenniksen pelaamisesta. Prinssin lempipelaaja on Roger Federer, jonka kanssa hän on myös päässyt pallottelemaan. Harrastuksiin kuuluvat myös ratsastus ja baletti sekä kitaransoitto.

Lähteet 

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Prinssit
Vuonna 2013 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1953

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut käytiin vuonna 1953 ilman uusia miesvoittajia, mutta naisten sarjassa Mirja Hietamies saavutti ensimmäisen SM-kultansa.

Tulokset

Miehet 15 kilometriä

Miehet 50 kilometriä

Miehet 3 × 10 kilometriä, viesti

Naiset 10 kilometriä

Naiset 3 × 5 kilometriä, viesti

Lähteet

Viitteet

 Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut
 Vuoden 1953 urheilu
Myanmarin kyat

Myanmarin kyat (MMK) on Myanmarin rahayksikkö. Ensimmäinen versio kyatista tuli käyttöön vuonna 1852 ja nykyiset rahat ovat olleet käytössä vuodesta 1952 lähtien. Myanmarin kyat jakautuu 100 pyaan.

Aasian rahayksiköt
Myanmar
Bahrainin dinaari

Bahrainin dinaari (BHD) on Bahrainin rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1965 lähtien. Tuolloin se otettiin käyttöön korvaamaan alueella aiemmin laajemminkin käytössä olleen Persianlahden rupian. Bahrainin dinaari jakaantuu 1000 filsiin.

Kolikot

Aiheesta muualla 
Bahrainin seteleitä  

Aasian rahayksiköt
Bahrain
Irakin dinaari

Irakin dinaari (IQD) on Irakin rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1932 lähtien. tuolloin se luotiin korvaamaan maassa aiemmin käytössä ollut Intian rupia. Valuutan arvo sidottiin Irakissa aluksi Englannin puntaan, mutta vuonna 1959 muuntokohteeksi vaihdettiin edelleenkin käytössä oleva Yhdysvaltain dollari. Seteleiden ulkoasua on maassa muutettu kahdesti: ensin vuonna 1990 ja viimeisimmän kerran vuonna 2003. Irakin dinaari jakaantuu 1000 filsiin.

Aasian rahayksiköt
Irakin talous
Angolan kwanza

Angolan kwanza (AOA) on Angolan rahayksikkö. Kwanza on ollut neljän Angolan rahayksikön nimenä vuodesta 1977 alkaen, mutta nykyinen valuutta otettiin käyttöön vuonna 1999. Angolan kwanza jakaantuu 100 céntimoon.

Afrikan rahayksiköt
Angola
Bye Bye Blackbird

”Bye Bye Blackbird” (vap. suom. Näkemiin, mustarastas) on Ray Hendersonin säveltämä ja Mort Dixonin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1926. Kappaleen nauhoitti ensimmäisenä Gene Austin ja se nousi heti ilmestymisvuonnaan listoille neljän eri artistin esittämänä. Näihin kuuluivat Austinin lisäksi Nick Lucas, Benny Kruger ja Leo Reisman.

Kappaleen ovat nauhoittaneet lukuisat artistit sekä lauluna että instrumentaalina. Russ Morgan nousi kappaleella listoille vuonna 1948, ja Peggy Lee lauloi sen vuoden 1955 elokuvassa Rytmin kiihkoa. Jazzmusiikissa kappaleesta on tullut yksi genren standardeista. Miles Davis nauhoitti sen vuoden 1957 albumilleen ’Round About Midnight. Muita jazzversioita ovat tehneet muun muassa Jimmy Smith, Ben Webster, Mel Tormé, Keith Jarrett, Etta Jones ja John Coltrane, jonka nauhoitus palkittiin parhaan jazzinstrumentaalin Grammylla vuonna 1981.

Lähteet 

Vuoden 1926 kappaleet
Jazzstandardit
Zia Mohyeddin

Zia Mohyeddin (s. 20. kesäkuuta 1933 Lyallpur (nyk. Faisalabad), Brittiläinen Intia) on pakistanilainen näyttelijä, joka on vaikuttanut urallaan sekä Pakistanissa että Britanniassa. Hän opiskeli näyttelemistä Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulussa Lontoossa 1953–1956. Mohyeddin aloitti näyttelijänuransa teatterissa, ja ensiesiintymisensä elokuvassa hän teki David Leanin ohjaamassa elokuvassa Arabian Lawrence (1962).

Aiheesta muualla 
 

Pakistanilaiset näyttelijät
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
RB Leipzig

RasenBallsport Leipzig eli RB Leipzig on saksalainen Leipzigin kaupungissa toimiva jalkapalloseura. Se pelaa Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa, jonne joukkue nousi kauden 2015–2016 päätteeksi. 

Itävaltalaisen Red Bull -energiajuomiayhtiön omistama RB Leipzig on yksi viidestä maailmassa toimivasta Red Bull -jalkapalloseurasta. Saksan jalkapalloliiton säännöt eivät kuitenkaan mahdollista Red Bull -nimen käyttöä, joten seura on nimetty kiertoilmauksella RasenBallsport.

Julkisuudessa liikkuvien tietojen mukaan Red Bullin on arvioitu sijoittaneen RB Leipzigiin 2010-luvun aikana noin 100 miljoonaa euroa. Vuonna 2010 yhtiö hankki omistukseensa Leipzigin Zentralstadionin, joka nimettiin uudelleen Red Bull Arenaksi. Seuran yleisökeskiarvo kaudella 2012–2013 neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla oli 7 557.

Kaudella 2015–2016 Leipzig sijoittui 2. Bundesliigassa toiseksi ja nousi Bundesliigaan.

Pelaajat

Edustusjoukkue 
Päivitetty 11. syyskuuta 2021.

Entisiä suomalaisia pelaajia 
 Pekka Lagerblom
 Mikko Sumusalo

Entisiä valmentajia 
 Ralph Hasenhüttl
 Julian Nagelsmann
 Peter Pacult
 Ralf Rangnick
 Alexander Zorniger
 Jesse Marsch

Katso myös 
FC Red Bull Salzburg
New York Red Bulls

Lähteet

Aiheesta muualla 
RB Leipzigin kotisivut 

Saksalaiset jalkapalloseurat
Red Bull
Saksin jalkapallo
Leipzigin urheilu
Hanko Sun City

Sun City Hanko on vuonna 1986 perustettu hankolainen amerikkalaisen jalkapallon seura. Seura on SAJL:n jäsen. Seuran kotikenttä on Rukki Areena.

Peliasu 
 Kypärä: Punainen
 Paita: Punainen keltaisilla numeroilla (koti) / keltainen punaisilla numeroilla (vieras)
 Housut: punaiset
 Sukat: Keltaiset

Historia

Joukkue perustettiin Hankoon kaudelle 1986 mutta pienen kaupungin pelaajapuutteesta johtuen joukkue päätettiin hyllyttää vuonna 1995.
Miesten joukkueen parhaat saavutukset ovat 90-luvun alusta, kun pelattiin I-divisioonassa amerikkalaisen valmentajan alaisuudessa. Parhaimmillaan seuralla oli aktiivinen junioritoiminta useamman ikäluokan tyttö- ja poikajoukkueen muodossa.  

Kevät-talvella 2011, muutama paikallinen amerikkalaisesta jalkapallosta kiinnostunut henkilö päätti kokeilla onneaan ja käynnistää seuratoiminnan uudestaan. Sun City ja Lohja Lions perustivat vuonna 2018 yhdistelmäjoukkueen United Newland Crusaders. Tämän jälkeen Sun City ei ole pelannut millään sarjatasolla.

Sijoitukset
1986 II-divisioona, ?
1987 II-divisioona, ?
1988 II-divisioona, ?
1989 II-divisioona, 2.sija
1990 I-divisioona, ?
1991 II-divisioona, ?
1992 I-divisioona, suljettiin sarjasta kahden luovutetun ottelun jälkeen.
1993 ?
1994 ?
1995 II-divisioona, ?
2011 II-divisioona, Lohko 3, 4. sija (3-5)
2012 II-divisioona, Lohko 3, 5. sija (2-6)
2013 II-divisioona, 3. sija (5-2)
2014 II-divisioona, 2. sija (8-4)
2015 II-divisioona, 3. sija (4-5)
2016 II-divisioona, 4. sija (2-6)
2017 II-divisioona, 2. sija (7-3)
2018 Välivuosi, yhteistyö UNC kanssa (I-div)

Valmentajat
1987 Timo Immonen
 1988 Hugh Mendez
 1989 Hugh Mendez (Motts Thomas, Matti Lindholm)
 1990 Hugh Mendez, Mitch Olsen
1991 Frank Doretti
1992 Eric Bowman
1995 Juha Pekkarinen
2011 Jan Österlund
2012 Jari Nippala
2013 Kari Ketonen
2014 Tony Andersson
2015 Tony Andersson
2016 Tony Andersson
2017 Ville Schoultz

Saavutukset 

Joukkue sijoittui vuonna 1989 II-divisioonan hopeasijalle. 2013 II-divisioonan pronssisijalle. 2014 II-div hopeasijalle. 2015 II-divisioonan pronssisijalle. 2017 II-divisioonan hopeasijalle.

Aiheesta muualla 
 Seuran viralliset sivut 
 Seuran Facebook sivut
 Suomen amerikkalaisen jalkapallon liitto

Hankolaiset urheiluseurat
Suomalaiset amerikkalaisen jalkapallon seurat
Vuonna 1986 perustetut urheiluseurat
Qin Kai

Qin Kai (s. 31. tammikuuta 1986 Xi’an, Shaanxi) on kiinalainen uimahyppääjä.

Qin Kai voitti vuonna 2001 junioreiden maailmanmestaruuden 3 metrin ponnahduslautahypyissä ja sai hopeaa kerroshypyissä. Aikuisten kilpailuissa hän teki kansainvälisen läpimurtonsa Aasian kisoissa 2006 Dohassa saavuttamalla hopeaa 1 metrin ponnahduslautahypyissä sekä MM-kilpailuissa 2007 Melbournessa voittamalla kaksi kultamitalia. Kaikkiaan hän on voittanut kaksi olympiakultaa, molemmat parikilpailusta, ja kuusi aikuisten maailmanmestaruutta, joista kaksi henkilökohtaisesta kilpailusta. Pekingissä 2008 hänen parinaan olympiakultaa voitti Wang Feng ja Lontoossa 2012 Luo Yutong. Olympialaisten henkilökohtaisissa 3 metrin ponnahduslautahypyissä Qin Kai saavutti pronssia Pekingissä ja hopeaa Lontoossa.

Lähteet 
 http://2008teamchina.olympic.cn/index.php/personview/personsen/751
 MM-tulokset 2011
 Olympiatulokset 2012
 MM-tulokset 2013

Kiinalaiset uimahyppääjät
Kiinalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Land of the Rising Sun

Land of the Rising Sun () oli vuosina 1967–1970 toimineen Nigeriasta eronneen Biafran valtion kansallislaulu.

Sen sanoitus oli Nigerian entisen presidentin Nnamdi Azikiwen kirjoittama englanninkielinen runo ja sävelenä puolestaan Jean Sibeliuksen vuosina 1899–1900 säveltämä Finlandia.

Englanninkielinen alkuperäisteksti 
 Land of the rising sun, we love and cherish,
 Beloved homeland of our brave heroes;
 We must defend our lives or we shall perish,
 We shall protect our hearts from all our foes;
 But if the price is death for all we hold dear,
 Then let us die without a shred of fear.

 Hail to Biafra, consecrated nation,
 Oh fatherland, this be our solemn pledge:
 Defending thee shall be a dedication,
 Spilling our blood we’ll count a privilege;
 The waving standard which emboldens the free
 Shall always be our flag of liberty.

 We shall emerge triumphant from this ordeal,
 And through the crucible unscathed we’ll pass;
 When we are poised the wounds of battle to heal,
 We shall remember those who died in mass;
 Then shall our trumpets peal the glorious song
 Of victory we scored o’er might and wrong.

 Oh God, protect us from the hidden pitfall,
 Guide all our movements lest we go astray;
 Give us the strength to heed the humanist call:
 ‘To give and not to count the cost" each day;
 Bless those who rule to serve with resoluteness,
 To make this clime a land of righteousness.

Lähteet 
Biafraland.com

Viitteet

Biafra
Historialliset kansallislaulut
Oskar Potiorek

Oskar Potiorek (20. marraskuuta 1853 Bleiberg, Kärnten – 17. joulukuuta 1933 Klagenfurt) oli itävaltalainen kenraali, joka toimi vuosina 1911–1914 Bosnia-Hertsegovinan sotilaskuvernöörinä ja johti ensimmäisen maailmansodan alussa epäonnistunutta hyökkäystä Serbiaa vastaan. Potiorek isännöi 28. kesäkuuta 1914 Itävalta-Unkarin arkkiherttua Frans Ferdinandin salamurhaan päättynyttä vierailua Sarajevossa.

Potiorek aloitti sotilasuransa luutnanttina vuonna 1871 ja palveli vuodesta 1877 pääesikunnassa. Hänet ylennettiin 1892 everstiksi, 1898 kenraalimajuriksi ja 1908 feldzeugmeisteriksi sekä nimitettiin 1902 yleisesikunnan päällikön sijaiseksi, 1907 kolmannen armeijakunnan komentajaksi, 1910 joukkojen ylitarkastajaksi Sarajevoon sekä 1911 Bosnia-Hertsegovinan hallinnon johtajaksi.

Potiorek muistettanee parhaiten epäonnistuneesta tehtävästään taata arkkiherttua Frans Ferdinandin turvallisuus tämän vieraillessa Sarajevossa kesäkuussa 1914. Salainen Musta käsi -järjestö oli lähettänyt kaupunkiin seitsemän jäsentään, joiden oli määrä murhata Frans Ferdinand tämän kulkiessa kaupungin läpi. Arkkiherttuan saapuessa kaupunkiin 28. kesäkuuta Potiorek haki hänet rautatieasemalta ja matkusti samassa autossa. Ensimmäisen epäonnistuneen attentaatin jälkeen – Nedeljko Čabrinovićin heitettyä autoa käsikranaatilla – Potiorek määräsi ajoreittiä muutettavaksi arkkiherttuan matkustaessa kaupungintalolta sairaalaan, mutta käsky ei välittynyt autonkuljettajalle. Auton ollessa kääntymässä Frans Joosefin kadulle paikalla ollut Gavrilo Princip onnistui hyödyntämään tilaisuuden ja ampui kuolettavasti Frans Ferdinandia ja tämän vaimoa herttuatar Sophieta.

Maailmansodan sytyttyä pian arkkiherttuan murhan jälkeen Potiorek määrättiin johtamaan hyökkäystä Serbiaan ja hän sai komentoonsa viidennen ja kuudennen armeijan. Hyökkäys epäonnistui ja Serbia voitti Jadarin, Drinan ja Kolubaran taistelut pakottaen Itävalta-Unkarin joukot vetäytymään alueeltaan. Potiorek korvattiin 22. joulukuussa 1914 komentajana arkkiherttua Eugenilla ja siirrettiin eläkkeelle.

Lähteet

Itävaltalaiset kenraalit
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1933 kuolleet
Löllingiitti

Löllingiitti (aiemmin leukopyriitti, kemiallinen kaava FeAs2) on hopeanvalkoinen, vesiliuoksista kiteytynyt arseenimineraali. Sitä tavataan yleensä pieniä määriä. Se on saanut nimensä Itävallassa sijaitsevan Löllingin kaupungin mukaan. Tuoreiden pintojen metallikiilto on vastakohta mineraalin himmeänharmaalle rapautumalle. Se muistuttaa arseenikiisua.

Suomessa löllingiittiä on tavattu Kuortaneella ja Eräjärvellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Webmineral: Lollingite Mineral Data 
Mindat: Löllingite 
Handbook of Mineralogy: Löllingite (pdf) 

Rautamineraalit
Dredd

Dredd on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut scifi-toimintaelokuva. Dredd kuvattiin kolmiulotteisena. Se perustuu brittiläisen 2000 AD -lehden sarjakuvaan Judge Dredd, jonka loivat John Wagner ja Carlos Ezquerra. Elokuvan on ohjannut Pete Travis, ja nimisankaria Judge Dreddiä näyttelee Karl Urban. Siinä näyttelevät myös Olivia Thirlby ja Lena Headey. Sen on käsikirjoittanut Alex Garland, joka myös tuotti sen yhdessä Andrew MacDonaldin ja Allon Reichin kanssa.

Dredd sai hyvän vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat elokuvan visuaalista ilmettä, näyttelijöitä ja toimintakohtauksia. Siitä huolimatta sen lipputulot jäivät 41 miljoonaan dollariin, joka ei riittänyt kattamaan sen 45 miljoonan dollarin budjettia.

Suomessa Dreddiä ei esitetty laajasti. Se esitettiin Night Visions -tapahtumassa, ja teattereissa ensi-ilta oli 2. marraskuuta. Sitä kuitenkin esitettiin vain suurimmissa kaupungeissa ja ilman suomenkielistä tekstitystä. Ensimmäisen ja alun perin ainoan esitysviikonloppunsa aikana elokuva esitettiin kymmenen kertaa, ja katsojia oli 1 145. Yleisön toivomuksesta elokuvaa esitettiin kuitenkin muutamia ylimääräisiä kertoja.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuoden 2012 brittiläiset elokuvat
Vuoden 2012 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Brittiläiset toimintaelokuvat
Eteläafrikkalaiset elokuvat
Dystopiaelokuvat
3D-elokuvat
Lehto-orakas

Lehto-orakas (Hydnum subovoideisporum ined.) on rusko-orakkaiden ryhmään kuuluva, tieteelle verrattain uusi sieni. Vuonna 2008 sattumalta löytyneen lehto-orakkaan ainoa tunnettu esiintymispaikka maailmassa on Turun Ruissalo.

Lähteet

Cantharellales
Luettelo Porin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Porin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Porin kaupungin alueella julkisissa paikoissa sijaitsevia pysyviä patsaita, veistoksia, muistomerkkejä- ja laattoja sekä muita taideteoksia. Mukana on vuosien 1918 ja 1939–1944 sotien hautamuistomerkkejä. Yksityishaudoilla olevia muistomerkkejä on sisällytetty luetteloon, mikäli ne ovat tunnetun taiteilijan töitä tai ovat jonkin yhteisön tai yhdistyksen pystyttämiä. Porin kaupunkiin on liitetty Porin maalaiskunta sekä Ahlaisten, Noormarkun ja Lavian kunnat.

Porin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä  

Sekä Porin että kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin ensimmäinen julkinen veistos on vuonna 1920 paljastettu Äestäjä. Sitä pidetään Cedercreutzin merkittävänä teoksena. Näkyvä on myös Reposaaren kirkon puistossa vuonna 1930 paljastettu Wäinö Aaltosen Torpedovene S2:n muistomerkki. Sen jälkivalos paljastettiin myös Turussa vuonna 1967 nimellä Myrsky. Porin maskotti on Kauko Räikeen vuonna 1961 paljastettu Rumpalipoika. Pertti Mäkisen kolmihenkinen Toriparlamentti (1992) on kokoontunut Porin kauppatorille ja Per Kirkebyn tiilirakenteinen Porin portti (1993) on Eteläpuistossa. Ensimmäinen naisveistäjän tekemä teos Porissa on Kerttu Horilan Keramiikkareliefi Sampolassa vuodelta 1981.

Eräs Porin sankaripatsaista on Aimo Tukiaisen laaja panoraaman kaltainen henkilösommitelma Keski-Porin kirkon lähellä (1952).

Porin seinämaalauksia ovat puolalaisen katutaiteilijan m-cityn nimetön teos Porin Gallen-Kallelankadulla vuodelta 2012 ja Otto Majan suuri seinämaalaus Seinämaalaus (2013) Postitalon seinässä. Kerttu Horilan Mairen (2010) viereen moni on asettunut istumaan ja se on tunnettu selfie-kaveri. Kesällä 2016 Maire nostettiin pois paikaltaan, suojaan töhrijöiltä.

Julkiset taideteokset ja muistomerkit 
 Luettelossa on 182 kohdetta.

Lähteet 
Kartta Porin kaupunginosista (vasemman laidan valikosta ”valitse kartalla näkyvät tiedot” valitaan ”aluejaot” ja ”kaupunginosat”)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Valokuvaaja Antti Suomisen kuvia Porin muistomerkeistä

Pori
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1967

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1967 Savonlinnan Aholahdessa. Miesten viestissä hiihdettiin neljä osuutta aiemman kolmen sijaa.

Tulokset

Miehet

15 kilometriä

30 kilometriä

50 kilometriä

4 × 10 kilometriä, viesti

Naiset

5 kilometriä

10 kilometriä

3 × 5 kilometriä, viesti

Lähteet

Viitteet

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut
Vuoden 1967 urheilu
Savonlinnan urheilutapahtumat
Who’s That Girl (kappale)

”Who’s That Girl” on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Madonnan kappale hänen Who’s That Girl -albumiltaan. Kappaleen julkaisi Sire Records 30. kesäkuuta 1987 albumin ensimmäisenä singlenä. Se oli myös hänen vuonna 1991 julkaistulla EP:llään, The Immaculate Collectionilla sekä vuonna 2009 julkaistulla kaksilevyisellä Celebration-kokoelma-albumilla. Kuvattaessa musiikkivideota, silloista Slammeria, Madonna pyysi Patrick Leonardia kehittämään ylätempoisen kappaleen, joka kuvastaisi hänen elokuvapersoonaansa. Myöhemmin hän lisäsi sanoituksen Leonardin kehittämälle demolle ja päätti nimetä sekä kappaleen että elokuvan ”Who’s That Girliksi”.

Sisältäen instrumentaatioita rummuista, bassosta sekä kielisoittimista, "Who’s That Girl" jatkoi Madonnan latinalaisamerikkalaisen kulttuurin kiehtomista sisällyttämällä espanjankielisiä sanoituksia ja käyttämällä kaksoisvokaalien efektejä. Vaikka kappale sai ristiriitaisia vastaanottoja, siitä tuli Madonnan kuudes Billboard Hot 100 -listan kärkisijan saavuttanut single, ja se saavutti listan kärkisijan myös esimerkiksi Britanniassa, Kanadassa, Alankomaissa, Irlannissa ja Belgiassa.

Musiikkivideo kuvasti enemmän Madonnan erilaista persoonaa kuin hänen elokuvahahmoa elokuvassa, jolle kappale oli tarkoitus myös julkaista. Kappaleen tavoin musiikkivideo sisältää latinalaisamerikkalaista kulttuuria, ja siinä Madonna on pukeutunut espanjalaiseen tyyliin kuin nuori nainen, joka etsii aarretta. Madonna esitti kappaleen kerran Who’s That Girl Tourilla vuonna 1987. Kappaleen ovat coveroineet monet artistit, ja se on ollut monilla kokoelma- ja kunnianosoitusalbumeilla.

Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.

Kappaleet 

European 7" Single
 1. "Who’s That Girl" – 3:58
 2. "White Heat" – 4:40
UK 12" Single / Limited Edition 12" Picture Disc
 1. "Who’s That Girl" (Extended Version) – 6:29
 2. "White Heat" (LP Version) – 4:40

U.S. 12" Single/UK Limited Edition 12"
 1. "Who’s That Girl" (Extended Version) – 6:29
 2. "Who’s That Girl" (Dub Version) – 5:07
 3. "White Heat" (LP Version) – 4:40
Germany / UK CD Maxi Single (1995)
 1. "Who’s That Girl" (Extended Version) – 6:29
 2. "White Heat" – 4:40

Listasijoitukset

Lähteet

Madonnan kappaleet
Vuoden 1987 kappaleet
Markasiitti

Markasiitti (FeS2) on sulfidimineraali. Se on rikkikiisun alhaisen lämpötilan muunnos, ja sen kemiallinen koostumus on sama kuin rikkikiisun. Markasiitin kiteet ovat levymäisiä tai pylväsmäisiä, usein kaksostuneita. Sitä on tavattu useissa sedimenttikivilajeissa, ja se esiintyy sedimenttikivissä konkreetioina, joissa on helposti tunnistettavat säteittäiset kiteet. Se voi myös muodostua saostumalla alhaisen lämpötilan vesiliuoksista. Yleisiä epäpuhtauksia ovat kupari ja arseeni.

Sana markasiitti on arabialaista tai maurilaista alkuperää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sulfidimineraalit
Alavuden helluntaiseurakunta

Alavuden helluntaiseurakunta on Alavudella toimiva seurakunta. Se on perustettu vuonna 1933 ja se kuuluu jäsenseurakuntana Suomen Helluntaikirkkoon. Seurakunta on rekisteröity 4. heinäkuuta 2003. Seurakunnan toimintamuotoina ovat jumalanpalvelusten lisäksi mm. lapsi- ja nuorisotyö, lähetystyö, ruokajako, kuorot ja lauluryhmät sekä radiotyö. Seurakunnassa oli vuonna 2021 150 jäsentä.

Helluntaiseurakunta on järjestänyt vuosikymmenien ajan lapsi- ja perheleirejä. Useasti leiripaikkana on ollut Vetämäjärven leirikeskus. Seurakunta on pitänyt leirejä myös Töysän Hakojärvellä sijaitsevassa Isosaaressa.

Seurakunnan johtajat 
Listaa täydennettävä
 Jimmy Huhtala (2021→)

Lähteet 
 Uskonnot Suomessa - Alavuden helluntaiseurakunta

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Alavuden Helluntaiseurakunta

Suomen helluntaiseurakunnat
Alavuden seurakunnat
Jäykistämätön ilmalaiva

Jäykistämätön ilmalaiva eli  blimppi on ilmalaiva, jossa ei ole lainkaan sisäistä tukirakennetta, vaan joka pysyy muodossaan pelkästään nostekaasun paineen ansiosta. Useimmat nykyään käytössä olevat kaasuilmalaivat ovat jäykistämättömiä, sillä tällaiset ilmalaivat ovat suhteellisen yksinkertaisia ja kestäviä. Moottorit kiinnitetään aluksen gondoliin.

Katso myös 
 Puolijäykkärunkoinen ilmalaiva
 Jäykkärunkoinen ilmalaiva

Lähteet 

Ilmalaivat
Luettelo Thaimaan hallitsijoista

Tämä on luettelo Thaimaan kuninkaista (thai. รายพระนามพระมหากษัตริย์ไทย) . Luettelo on aikajärjestyksessä

Sukhothain kuningaskunta

Phra Ruang -dynastia (1239–1368,1368–1438)

Ayutthayan kuningaskunta

Uthongin ensimmäinen dynastia  (1350–1370)

Suphannaphumin ensimmäinen dynastia (1370–1388)

Uthongin toinen dynastian   (1388–1409)

Suphannaphumin toinen dynastia  (1409–1569)

Sukhothai-dynastia (1569–1629)

Prasat Thongin dynastia (1630–1688)

Ban Phlu Luang -dynastia (1688–1767)

Thonburin kuningaskunta

Thonburi-dynastia (1768–1782)

Rattanakosin kuningaskunta (nykyinen Thaimaa)

Chakri-dynastia (1782– )

Thaimaa
Qatarin rial

Qatarin rial (QAR) on Qatarin rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1966 lähtien. Tuota ennen Qatarissa käytössä ollut valuutta oli Intian rupia. Qatarin rial jakaantuu 100 dirhamiin.

Aasian rahayksiköt
Qatar