Keski-Euroopan mäkiviikko

Keski-Euroopan mäkiviikko () on mäkihypyn seuratuimpia tapahtumia. Se koostuu neljästä Saksan ja Itävallan maaperällä käytävästä mäkihyppykilpailusta. Mäkiviikko kilpaillaan vuodenvaihteessa ja se päättyy loppiaisena.

Ensimmäinen Keski-Euroopan mäkiviikko kilpailtiin jo vuosien 1952 ja 1953 vaihteessa, jolloin kokonaiskisan voiton vei Josef Bradl. Mäkiviikko on sittemmin kuulunut mäkihypyn maailmancupin ohjelmaan heti sen ensimmäisestä kaudesta 1979–1980 lähtien. Useimmat mäkihyppääjät pitävät mäkiviikkoa koko lajin kovimpana mahdollisena sarjamuotoisena kilpailuna eli kovempana kuin esimerkiksi maailmancupia. Vain kaikkein tasaisin kilpailija pystyy voittamaan sen. Useiden mielestä mäkiviikon voitto on heti olympiakullan jälkeen kovin saavutus mäkihyppääjältä. Yhteensä yhdeksän mäkihyppääjää on saavuttanut mäkiviikon voiton lisäksi henkilökohtaisen olympiakullan ja maailmanmestaruuden: Helmut Recknagel, Toralf Engan, Hans-Georg Aschenbach, Matti Nykänen, Jens Weißflog, Espen Bredesen, Kazuyoshi Funaki, Thomas Morgenstern ja Kamil Stoch. Näistä kolmella eli Aschenbachilla, Nykäsellä ja Funakilla on edellä mainittujen lisäksi myös lentomäen maailmanmestaruus.

Kilpailusysteemi
Mäkiviikolle ominaista on muista mäkihyppykilpailuista poikkeava käytäntö, jossa hyppääjistä muodostetaan kilpailun ensimmäiselle kierrokselle kamppailupareja, ja pudotuspelityyliin voittaja parista, samoin kuin viisi parasta häviäjää (ns. ”lucky losers”), pääsevät mukaan kilpailun toiselle kierrokselle. Tämä järjestelmä otettiin käyttöön mäkiviikolla 1996–1997.

Mäkiviikon kokonaiskilpailun sijoitus määräytyy neljän kilpailun yhteispistemäärän perusteella.

Jos karsinta joudutaan olosuhteiden vuoksi siirtämään kilpailupäivälle tai perumaan kokonaan, kilpailussa hypätään normaaleilla säännöillä pudotuspelin sijaan. Tästä syystä mäkiviikolla 2007–2008 vain Oberstdorfin kilpailussa käytettiin pudotuspelisysteemiä. Mäkiviikon kisoista jaetaan myös normaaliin tapaan mäkihypyn maailmancupin pisteitä.

Osakilpailut

Menestyneimmät hyppääjät
Eniten mäkiviikon voittoja on ottanut Suomen Janne Ahonen, viisi kertaa. Saksaa ja Itä-Saksaa edustanut Jens Weißflog on voittanut neljä kertaa sekä Norjan Bjørn Wirkola, Itä-Saksan Helmut Recknagel ja Puolan Kamil Stoch kolme kertaa. Suomalaisista mäkiviikon on voittanut kahdesti Veikko Kankkonen ja Matti Nykänen.

Saksan Sven Hannawald (2001–2002), Puolan Kamil Stoch (2017–2018) ja Japanin Ryōyū Kobayashi (2018–2019) ovat ainoina voittaneet kaikki neljä mäkiviikon osakilpailua samalla kaudella. Suurimmalla voittomarginaalilla mäkiviikon on voittanut Puolan Adam Małysz.

Osakilpailujen ja kokonaiskilpailun voittajat kausittain

* Kilpailu hypättiin poikkeuksellisesti Bischofshofenin mäestä, koska Innsbruckin kilpailu peruttiin voimakkaan tuulen takia.

Tilastoja

Mäkiviikon voittajien osakilpailuvoitot samalla mäkiviikolla 
4 voittoa
 Sven Hannawald 2001–2002
 Kamil Stoch 2017–2018
 Ryōyū Kobayashi 2018–2019

3 voittoa
 Olaf Björnstad 1953–1954
 Helmut Recknagel 1958–1959
 Max Bolkart 1959–1960
 Toralf Engan 1962–1963
 Björn Wirkola 1966–1967, 1968–1969
 Jens Weißflog 1983–1984
 Matti Nykänen 1987–1988
 Toni Nieminen 1991–1992
 Kazuyoshi Funaki 1997–1998
 Andreas Widhölzl 1999–2000
 Sigurd Pettersen 2003–2004
 Janne Ahonen 2004–2005
 Wolfgang Loitzl 2008–2009
 Peter Prevc 2015–2016
 Ryōyū Kobayashi 2021–2022

Ei osakilpailuvoittoa
 Hemmo Silvennoinen 1954–1955
 Nikolai Kamenski 1955–1956
 Horst Queck 1969–1970
 Jiří Raška 1970–1971
 Ingolf Mork 1971–1972
 Ernst Vettori 1986–1987
 Risto Laakkonen 1988–1989
 Janne Ahonen 1998–1999

Kolme osakilpailuvoittoa, mutta ei kokonaiskilpailun voittoa samalla mäkiviikolla 
 Ingolf Mork 1970–1971
 Yukio Kasaya 1971–1972
 Karl Schnabl 1974–1975
 Toni Innauer 1975–1976

Katso myös 
 Luettelo Keski-Euroopan mäkiviikon kärkikolmikoista
 Luettelo Keski-Euroopan mäkiviikon osakilpailuiden kärkikolmikoista
 Nordic Tournament

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit