joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
The Curse of Capistrano

The Curse of Capistrano on alun perin 1919 lukemistolehtenä julkaistu Johnston McCulleyn kirjoittama novelli, joka on ensimmäinen tarina kuvitteellisesta sankarista Zorrosta. Tarina julkaistiin myöhemmin 1924 kirjana ja nimettiin 1920 ilmestyneen elokuvan mukaan The Mark of Zorro.

Julkaisuhistoria
McCulleyn tarina julkaistiin All-Story Weekly lehdessä 9. elokuuta - 6. syyskuuta 1919 välisenä aikana. Vuotta myöhemmin siitä tehtiin elokuva Zorron merkki, jonka suosion myötä kirjoja kustantava Grosset & Dunlap julkaisi tarinan samalla nimellä kirjana 1924.

Tarina
Eletään 1800-lukua, kun Kalifornia on Espanjan hallinnassa. Kalifornian intiaanit ovat joutuneet korruptoituneiden armeijan komentajien uhreiksi. Rikkaaseen tilanomistaja sukuun kuuluva Don Diego Vega elää salaa kaksoiselämää pyrkiessään taistelemaan korruptiota vastaan mustaan pukeutuneena lainsuojattomana sankarina Zorrona. Häntä avustaa kuuro ja mykkä palvelija Bernardo, kun Zorro pyrkii pääosin estämään kapteeni Ramonin ja kersantti Gonzalesin huonot aikeet. Don Diegon elämään vaikuttaa myös hänen rakkauden kohteensa Lolita Pulido, kun hänen isänsä Alejandro Vega neuvottelee köyhtyneen tilanomistajan Pulidon kanssa poikansa menevänsä naimisiin nuoren aatelisnaisen kanssa. Sitä vastoin Lolita on kiinnostunut urheasta Zorrosta, kuin kömpelöstä ja musikaalisesta Diegosta. Tarina sijoittuu useisiin eri kaupunkeihin ja kyliin, kuten Pueblo de Los Ángelesiin ja San Juan Capistranoon.

Lähteet

Vuoden 1924 kirjat
Yhdysvaltalaiset novellikokoelmat
Tanskan amtit

Tanskat amtit () olivat Tanskan hallinnollisia alueita vuodesta 1662 vuoteen 2006. Amtit korvasivat aiemmat läänit (len) ja syssel-nimiset hallintoalueet. Amtien tilalle perustettiin alueet (region) vuonna 2007 kuntauudistuksen yhteydessä.

Seuraavissa luetteloissa Tanskan amteista numerointi viittaa vieressä olevaan karttaan.

Amtit 1662–1793 

Åstrupin, Sejlstrupin ja Børglumin amt
Dueholmin, Ørumin ja Vestervigin amt
Ålborghusin amt
Skivehusin amt
Mariagerin amt
Haldin amt
Dronningborgin amt
Bøvlingin amt
Lundenæsin amt
Silkeborgin amt
Kaløn amt
Skanderborgin amt
Havreballegårdin amt
Åkærin amt
Riberhusin amt
Koldinghusin amt
Stjernholmin amt
Hindsgavlin amt
Assensin amt
Rugårdin amt
Odensegårdin amt
Nyborgin amt
Tranekærin amt
Halstedin amt
Ålholmin amt
Nykøbingin amt
Mønin amt
Vordingborgin amt
Tryggevælden amt
Roskilden amt
Ringstedin amt
Korsørin amt
Antvorskovin amt
Sorøn amt
Sæbygårdin amt
Kalundborgin amt
Holbækin amt
Dragsholmin amt
Jægersprisin amt
Kronborgin amt
Frederiksborgin amt
Hørsholmin amt
Kööpenhaminan amt
Bornholmin amt

Amtit 1793–1970 

Hjørringin amt
Thistedin amt
Aalborgin amt
Viborgin amt
Randersin amt
Ringkøbingin amt
Riben amt
Aarhusin amt
Skanderborgin amt
Vejlen amt
Tønderin amt
Haderslevin amt
Aabenraan amt
Sønderborgin amt
Odensen amt
Svendborgin amt
Holbækin amt
Frederiksborgin amt
Kööpenhaminan amt
Roskilden amt
Sorøn amt
Præstøn amt
Maribon amt
Bornholmin amt

Vuosien 1799 ja 1942 välillä amtien rajoihin tehtiin joitakin muutoksia.

Amtit 1970–2006 

Kööpenhaminan kunta
Frederiksbergin kunta
Kööpenhaminan amt
Frederiksborgin amt
Roskilden amt
Länsi-Sjællandin amt
Storstrømin amt
Fynin amt
Etelä-Jyllannin amt
Riben amt
Vejlen amt
Ringkøbingin amt
Viborgin amt
Pohjois-Jyllannin amt
Aarhusin amt
Bornholmin amt (vuodesta 2003 Bornholmin aluekunta)

Tanskan historia
Kari Virta

Kari Virta (3. helmikuuta 1932 Helsinki – 6. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan erityisesti Oulun yliopiston rakennusten suunnittelusta.

Elämä ja ura
Kari Virta valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1957. Hän perusti opiskelutoverinsa Timo Penttilän kanssa arkkitehtitoimiston, joka toimi vuosina 1955–1962. Toimisto suunnitteli muun muassa Tampereen työväenopiston Sampolan talon ja Helsingin Kaupunginteatterin rakennuksen.

Vuonna 1962 Virta siirtyi omaan arkkitehtitoimistoonsa, jossa hän toimi vuoteen 1999 asti. Tänä aikana hänen merkittävin työnsä oli Oulun yliopiston rakennusten suunnittelu. Työ alkoi pohjoismaisesta arkkitehtikilpailusta 1968 ja kesti noin 30 vuotta.

Virralle myönnettiin professorin arvonimi 1992 ja Oulun yliopiston kunniatohtorin arvo 2009.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kari Virran muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Divest Group

Divest Group Oy on suomalainen monialakonserni, jonka palvelut kiteytyvät rahoitukseen, taloushallintoon, ohjelmistoihin ja mediaan.

Vuonna 2001 perustettuun Divest Group -konserniin kuuluu kuusi tytäryhtiötä: tilitoimistoketju Talousverkko, pääomasijoitusyhtiö Guida Invest, ulkomainosyhtiö Atlas-Media, kulu- ja matkalaskupalvelu Ezy Expense, ohjelmistopalveluita tarjoava Talouden Ohjelmistopalvelut sekä talouden konsultointipalveluita tarjoava Acco Exclusive. Divest Group on toinen Rainmaker-yrityksen pääomistajista.

Talousverkko on vuonna 2007 perustettu franchising-periaatteella toimiva tilitoimistoketju, joka tuottaa tilitoimistopalveluja sekä talousjohdon ja taloushallinnon konsultointipalveluja. Talousverko toimii valtakunnallisesti ympäri Suomea.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yrityksen sivusto

Suomalaiset henkilöstöalan yritykset
Suomalaiset yritykset
Konsultointiyhtiöt
Sam Brown

Samantha ”Sam” Brown (s. 7. lokakuuta 1964 Lontoo) on englantilainen laulaja-lauluntekijä.

Brownin ura alkoi 12-vuotiaana taustalaulajana Small Faces -yhtyeen levyllä 78 in the Shade. Myöhemmin hän lauloi taustoja Spandau Ballet’n ja Jon Lordin levyillä. Brownin tunnetuin kappale on ”Stop!”, joka julkaistiin vuonna 1988. Samanniminen albumi julkaistiin samana vuonna, ja se myi maailmanlaajuisesti yli 2,5 miljoonaa kappaletta. Suosio oli laajaa varsinkin Britanniassa ja Australiassa. Myös Suomessa Stop! ylitti kultalevyrajan.

Vuonna 1994 Brown teki yhteistyötä Pink Floydin kanssa levyllä The Division Bell. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Deep Purplen, Gary Mooren, George Harrisonin ja Nick Caven levyillä ja konserteissa sekä Jools Hollandin yhtyeessä. Vuonna 2002 Brown lauloi George Harrisonin muistokonsertissa Royal Albert Hallissa sekä kuningatar Elisabet II:n valtakauden 50-vuotisjuhlassa Buckinghamin palatsissa.

Brown opettaa laulua Guildfordin Academy of Contemporary Musicissa.

Diskografia

Sooloalbumit
 Stop! (1988)
 April Moon (1990)
 43 Minutes (1992)
 Box (1997)
 ReBoot (2000)
 Ukulele and Voice (EP, 2005)
 The Very Best of Sam Brown (2006)
 Of The Moment (2007)

Lähteet

Englantilaiset laulajat
Brittiläiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Clyde (täsmennyssivu)

Clyde voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimenä

Jokia 

Clyde, joki Skotlannissa, Britanniassa
Clyde, joki Ontariossa, Kanadassa
Clyde, joki Nova Scotiassa, Kanadassa
Clyde River, kylä Nunavutissa, Kanadassa
Clyde, joki Uusi-Etelä-Walesissa, Australiassa
Clyde, joki Tasmaniassa, Australiassa
Clyde, joki New Yorkissa, Yhdysvalloissa
Clyde, joki Vermontissa, Yhdysvalloissa

Kaupunkeja ja kyliä 

Clyde, kaupunki Uudessa-Seelannissa
Clyde, kylä New Yorkissa, Yhdysvalloissa
Clyde, kaupunki Ohiossa, Yhdysvalloissa
Clyde, kaupunki Pohjois-Carolinassa, Yhdysvalloissa
Clyde, kaupunki Texasissa, Yhdysvalloissa

Muita 

HMNB Clyde, Britannian Kuninkaallisen laivaston tukikohta Skotlannissa
Firth of Clyde, vuono Skotlannissa Clyde-joen suulla

Henkilöitä, Clyde etunimenä 

 Clyde Barrow (1909–1934), yhdysvaltalainen rikollinen (Bonnie ja Clyde)
 Clyde Bruckman (1894–1955), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
 Clyde Cameron (1913–2008), australialainen poliitikko
 Clyde Drexler (s. 1962), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Clyde Lovellette (1929–2016), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Clyde McPhatter (1932–1972), yhdysvaltalainen rhytm and blues -laulaja
 Clyde Scott (1924–2018), yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija
 Clyde Tombaugh (1901–1997), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, Pluton löytäjä
 Clyde Wright (s. 1941), yhdysvaltalainen baseballpelaaja

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Clyde Frog, television lastenohjelnassa The Clyde Frog Show

Muita merkityksiä 

 Clyde, vuosina 1901-1932 valmistettu englantilainen automerkki
Savonmaa (1903–1969)

Savonmaa (vuoteen 1919 saakka Keski-Savo) oli Savonlinnassa vuosina 1903–1969 ilmestynyt sanomalehti.

Keski-Savo perustettiin vuonna 1901 lakkautetun Savonlinna-lehden jatkajaksi. Se oli alussa poliittisesti varovainen, mutta siirtyi vuonna 1905 perustuslaillisten ja nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi.

Vuonna 1917 lehti edusti nuorsuomalaisten oikeistoa ja vuoden 1918 hallitusmuototaistelussa monarkisteja, minkä seurauksena siitä seuraavana vuonna tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Samalla se sai uuden nimen Savonmaa. Itä-Savon kanssa kilpailleen lehden talous oli heikko, vaikka se 1960-luvulle saakka olikin Savonlinnan kaupungin valtalehti. Kirjapainoyhtiön tehtyä konkurssin sen tilalla ilmestyi muutaman kuukauden ajan kuopiolaisen Savon eripainos, jonka nimiössä luki Savonmaa.

Lehti ilmestyi vuodesta 1904 lähtien kolmesti, vuodesta 1953 kuudesti ja loppuvaiheessa seitsemästi viikossa. Sen levikki oli 3 800 kappaletta vuonna 1912, 8 880 kappaletta vuonna 1948 ja 4 651 kappaletta vuonna 1966. Päätoimittajina työskentelivät Knut Sarlin (1903–1915), Ville Niskanen (1915–1917), Oskari Kokko (1917), Väinö Kolkkala (1917–1918), V. A. Marjanen (1918–1919), Väinö S. J. Laamanen (1919–1923), G. Joutseno (vastaava toimittaja 1923–1924), Onni Kivitie (1923–1926), Valma Kivitie (1926–1932), Niilo Pärnänen (1929), Severi Harju (1930–1931), J. Takkinen (1932), Väinö Leisio (1932–1934), Eetu Kekomäki (1934), Toivo Himanen (1934–1960), O. A. Pullinen (vast. toim. 1941–1942), Eero O. Helkkula (1960–1961), Mikko Sakki (1961–1968), Voitto Pennanen (1960 ja 1968–1969) ja Paavo Eerikäinen (1969).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Keski-Savo (1903–1919) digitoituna kansalliskirjastossa
 Savonmaa (1919–1920) digitoituna kansalliskirjastossa

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Savonlinnan historia
Butyrofenonit

Butyrofenonit ovat eräs kemiallinen lääkeaineryhmä. Ensimmäiset tähän ryhmään kuuluvat tuotteet, tulivat markkinoille vain vähää, eli joitakin vuosia klooripromatsiinia myöhemmin. Tämän lajin lääkkeillä on ollut lähinnä käyttöä skitsofrenian ja muiden psykoottisten sairauksien hoidossa. Samaten kehitysvammaisia ja autistisia on voitu tähän ryhmään kuuluvilla lääkeaineilla hoitaa. Ehdottomasti tunnetuin ja eniten käytetty butyrofenoni-pohjainen antipsykootti on haloperidoli: Haldol, Haloperin ja Serenase. Se kuuluu, niin kutsutuihin klassillisiin, eli 1. polven tyypillisiin neurolepteihin.

Yleistä
Antipsykoottisessa hoitokäytännössä, ja lääkityskäytössä: usein puhutaan niin kutsutuista pieniannos-neurolepteista. Tämä johtuu siitä, että lääkeaineiden ekvivalenttinen teho tulee määritellä erikseen. Esimerkiksi 8 milligrammaa haloperidolia vuorokaudessa, on suhteellisen runsas annostus. 2 mg haloperidolia vastaa ekvivalenttisena arvona 100 mg klooripromatsiinia.

Tämän lajin lääkeaineryhmän tuotteista, on ollut vain droperidoli yksinomaan anesteettiseen käyttöön ja siten vain sairaalan omaisiin laitosolosuhteisiin tarkoitettu. Hieman myöhempänä kehitettiin kombinaattivalmiste, joka oli soveltuva niin kutsuttuun neuroleptianalgesiaan. Siinä leikattavalle annetaan yhdessä, sekä neuroleptistä lääkettä että analgeettia. Täten aikaan saatava narkoosi aiheuttaa lähes täydellisen tunnottomuuden tilan. 1970-luvulla tätä narkoosin muotoa, suositeltiin etenkin heikkokuntoisille leikkauspotilaille.

Butyrofenoneiden lääkitysvaikutus on jokseenkin fentiatsiineja vastaava. Indikaatiot eli hoitoaiheet sekä sivuvaikutuksetkin myötäilevät nekin fentiatsiineja.

Butyrofenoni-pohjaiset antipsykootit

droperidoli (Dridol)
haloperidoli (Haldol, Haloperin, Serenase)
melperoni eli metyyliperoni (Buronil, Melpax)
moperoni (Luvatren)

Yhdistelmävalmisteet
Thalamonal (droperoli + fentanyyli)

Lähteet
Halldin, Matts: Nukutus ja puudutus. Shks/Wsoy, Tukholma/Porvoo, 1971. Alkuteos 1958.
Tuomi, Eero - Alfering, Sirkku - Olli, Marcus: Lääkkeet ja niiden käyttö, 1977, Shks/Wsoy, Helsinki/Espoo/Porvoo. ISBN 951-0-06936-1.
Achté K. & Tamminen T.: Psykiatrian käsikirja, 1998, Recallmed, Jyväskylä. ISBN 951-9221-91-3.

Viitteet

Tyypilliset antipsykootit
Butyrofenonit
Puudute

Puudutteita käytetään kivun lievitykseen ja puuduttamiseen. Puudutteita ovat esimerkiksi lidokaiini, ropivakaiini, ja bupivakaiini.
Soukon kaivos

Soukon grafiittikaivos sijaitsi Tyrväällä Soukon kylässä Perttulan talon alueella ja se oli toiminnassa 1900-luvun alusta aina vuoteen 1923 saakka. Kaivoksesta louhittiin 500 tonnia grafiittimalmia jonka keskipitoisuus oli 50 %. Kaivoksen omisti agronomi Väinö Selander joka myi 1919 puolet kaivoksesta Grafit-yhtiölle. Yhtiö lopetti toimintansa 1923.

Entisellä kaivosalueella on näkyvissä kaivosratalinja ja pari isompaa louhintakuoppaa joista molemmista lähtee tunneli. Perimätiedon mukaan kaivosalueella olisi myös kymmeniä metrejä pitkä kaivostunneli ja tunneleita saattaa olla myös vieressä olevan Rautaveden järven alla. Kaivoksesta louhittu malmi ns. soukonkivi kuljetettiin vesitse luultavasti Karkun rautatieasemalle edelleen kuljetettavaksi. 1980-luvun lopulla alueelta löydettiin koeporauksissa nikkeliesiintymä.

Lähteet 
 GTK tietoaineistot : Grafiittikaivokset 
 Geocaching : Soukon kaivosalue
 Pörssitieto G. Kock : Grafit

Suomen kaivokset
Sastamala
Fred Grim

Johann Georg Friedrich "Fred" Grim (s. 17. elokuuta 1965 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapallomaalivahti ja nykyinen jalkapallovalmentaja.

Grim voitti Mestarien liigan AFC Ajaxissa kaudella 1994–1995.

Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit
Alankomaalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Palmer

Palmer voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi

 Amanda Palmer (s. 1976), yhdysvaltalainen muusikko
 Arnold Palmer (1929–2016), yhdysvaltalainen golfaaja
 Auli Palmer, Auli Marttinen (s. 1961), suomalainen pikajuoksija
 Bertha Palmer (1849–1918), yhdysvaltalainen julkisuuden henkilö, mesenaatti ja feministi
 Betsy Palmer (1926–2015), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Brad Palmer (s. 1961), kanadalainen jääkiekkoilija
 Carl Palmer (s. 1950), brittiläinen rumpali, Emerson, Lake & Palmer -yhtyeen jäsen
 Carson Palmer (s. 1979), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Clive Palmer (s. 1954), australialainen liikemies
 Crawford Palmer (s. 1970), yhdysvaltalais-ranskalainen koripalloilija
 Daniel David Palmer (1845–1913), yhdysvaltalainen kiropraktiikan perustaja
 Dee Palmer, oik. David Palmer (s. 1937), brittiläinen säveltäjä, sovittaja ja kosketinsoittaja
 Dick Palmer, oik. Domenico Palmar (s. 1928), elokuvaohjaaja
 Earl Palmer (1924–2008), yhdysvaltalainen rumpali
 Erik Palmer-Brown (s. 1997), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
 Fred Palmer (1902/1903–1995), yhdysvaltalainen radiotoimittaja ja radioaseman omistaja
 Gabriel Charles Palmer-Buckle (s. 1950), ghanalainen katolinen arkkipiispa
 Geoffrey Palmer (1927–2020), englantilainen näyttelijä ja koomikko
 Jack Palmer (1900–1976), yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä
 Jeff Palmer, oik. David Zuloaga (s. 1975), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Jolyon Palmer (s. 1991), brittiläinen moottoriurheilija
 Jonathan Palmer (s. 1956), brittiläinen yrittäjä ja Formula 1 -kuljettaja, Formula Palmer Audi -sarjan perustaja
 Keke Palmer (s. 1993), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Lilli Palmer (1914–1986), saksalainen näyttelijä
 Michael Palmer (1942–2013), yhdysvaltalainen kirjailija
 Paul Palmer (s. 1974), englantilainen uimari
 Peter Palmer (s. 1931), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Robert Palmer (1949–2003), englantilainen laulaja ja lauluntekijä
 Samuel Palmer (1805–1881), brittiläinen taidemaalari ja etsaaja
 Teresa Palmer (s. 1986), australialainen näyttelijä
 Theodore Sherman Palmer (1868–1955), yhdysvaltalainen eläintieteilijä
 Will Palmer (s. 1997), brittiläinen moottoriurheilija
 Winthrop Palmer (1906–1970), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija.

Kuvitteellisia henkilöitä

 David Palmer, televisiosarjassa 24
 Harry Palmer, useissa elokuvissa esiintynyt salainen agentti
 Laura Palmer, henkirikoksen uhri televisiosarjassa Twin Peaks
 Ray Palmer, professori sarjakuvassa Atomi

Muita merkityksiä:
 USS Palmer, Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä, käytössä 1918–1945
 Palmer, Fisher Stevensin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2021
 Palmer, paikkakunta Alaskassa
Ylitornion seurakunta

Ylitornion seurakunta on Ylitorniossa Lapin maakunnassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja siellä Kemi-Tornion rovastikuntaan. Seurakunnassa oli vuoden 2015 lopussa 3 760 jäsentä ja kymmenisen työntekijää. Kirkkoherrana on vuodesta 1999 lähtien toiminut Matti Salminen.

Historia 
Ylitornion seurakunta levittäytyi molemmin puolin Tornionjokea aina vuoteen 1809 asti. Tuolloin Haminan rauhansopimuksen mukaan Suomen ja Ruotsin välinen raja piirrettiin keskelle jokea, ja seurakunta jaettiin kahtia. Seurakunnan kaksi kirkkoa, Matarengin ja Hietaniemen kirkot, jäivät Ruotsin puolelle Ylitornion kuntaan. Kirkkojen irtaimisto jaettiin. Tsaari määräsi rakentamaan kirkon Suomen puolelle, ja se rakennettiin nykyiseen Ylitornion kuntakeskukseen. Se valmistui 1818 ja purettiin huonokuntoisena huhtikuussa 1939. Ylitornion nykyinen kirkko rakennettiin samalle paikalle.

Toimitilat 
Seurakunnassa on kaksi kirkkoa, Ylitornion kirkko kuntakeskuksessa ja Meltosjärven kirkko noin 50 kilometrin päässä Meltosjärven kylässä. Molempien kirkkojen lähellä on hautausmaa. Seurakuntakoti on kuntakeskuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylitornion seurakunta

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Ylitornio
USS Chemung (AO-30)

USS Chemung (runkonumero AO-30) oli Yhdysvaltain laivaston Cimarron-luokan tankkeri (), joka oli valmistettu laivaston ja merenkulkukomission T3-S2-A1 piirustusten mukaan.

Valmistus 

Maritime Commission tilasi  MV Esso Annapolikseksi nimetyn aluksen Sparrow Pointista Marylandistä Bethlehem-Sparrow Point Shipyardilta. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1939 kumminaan neiti Howard. Yhdysvaltain laivasto lunasti 5. kesäkuuta 1941 aluksen, joka otettiin palvelukseen 3. heinäkuuta tankkerina runkonumerolla AO-30 ensimmäisenä päällikkönään E. T. Spellman.

Palvelus 
Alus kuljetti 13. heinäkuuta alkaen öljyä Texasin ja Louisianan öljysatamista itärannikon varastoihin aina Yhdysvaltain toiseen maailmansotaan liittymiseen saakka. Alus kuljetti 20. joulukuuta alkaen öljyä Argentiaan Newfoundlandiin 3. tammikuuta 1942 saakka. Norfolkissa aluksen säiliöt täytettiin ja se kuljetti lastinsa Hvalfjorduriin Islantiin 19. helmikuuta - 25. maaliskuuta, minkä jälkeen se kujetti öljyä Meksikonlahdelta Norfolkiin 1. huhtikuuta - 16. toukokuuta. Tehtyään toisen matkan Islantiin 30. toukokuuta-26. kesäkuuta alus lähti New Yorkista 20. elokuuta Britteinsaarille matkanneen saattueen mukana. Yöllä kaksi vuorokautta myöhemmin alukseen törmäsi hävittäjä USS Ingraham, joka upposi lähes välittömästi syvyyspommien räjähdettyä. Räjähdyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa pahoin vaurioitunut Chemung palasi Bostoniin, jonne se saapui 26. elokuuta korjattavaksi.

Lähteet 

Cimarron-luokan tankkerit (1939)
Thomas Partey

Thomas Teye Partey eli Thomas (s. 13. kesäkuuta 1993 Krobo Odumase) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia. Thomas on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Thomasin kasvattajaseura on ghanalainen Tema Youth, jonka riveissä hän pelasi myös ensimmäiset miesten sarjaottelunsa. Hän siirtyi Espanjaan vuonna 2011 pelaten ensin vuoden verran Atléticon juniorijoukkueissa, minkä jälkeen hänet nostettiin seuran B-joukkueeseen. Kesällä 2013 hän harjoitteli edustusjoukkueen kanssa ja pelasi myös harjoitusotteluita. Seuraavaksi kaudeksi Atlético lainasi Thomasin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Mallorcaan. Lainaseurassa hän sai runsaasti peliaikaa tehden kaikkiaan viisi maalia ja herätti useiden seurojen kiinnostuksen. 

Heinäkuussa 2014 Atlético lainasi Thomasin Almeriaan yhden kauden ajaksi. Lehtitietojen mukaan hän solmi uuden vuoteen 2020 ulottuvan sopimuksen ennen lainasiirtoaan. Lainakausi päättyi Almerian putoamiseen pääsarjasta, mutta Thomasin peliesityksiä pidettiin silti hyvinä. Kesän 2015 päätteeksi Atléticon valmennusjohto päätti pitää Thomasin seuran edustusjoukkueessa, mutta liigadebyyttinsä Atléticossa hän teki vasta marraskuun lopulla pelatussa kotiottelussa Espanyolia vastaan. 

Lokakuussa 2020 Thomas siirtyi englantilaiseen Arsenaliin 50 miljoonalla eurolla.

Thomas on edustanut Ghanan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta ja vuodesta 2016 alkaen Ghanan A-maajoukkuetta.

Lähteet 

Ghanalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2018

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2018 pelattiin keväällä 2018 Venäjällä. Turnaus alkoi 19. huhtikuuta ja päättyi 29. huhtikuuta 2018. Pelipaikkakuntina toimivat Tšeljabinsk ja Magnitogorsk. 

Turnauksen voitti Suomi, joka voitti loppuottelussa Yhdysvallat maalein 3–2. Ruotsi sai pronssia voittamalla pronssiottelussa Tšekin 5–2.

Suomi voitti kisoissa neljännen tämän ikäluokan maailmanmestaruutensa ja oli siten tuolloin kultamitalitilastossa toisena, edellään vain Yhdysvallat.

Alkusarja

Lohko A

Lohko B

Putoamissarja

Pudotuspelit

Pudotuspeleihin päässeet joukkueet

Turnauspuu

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopputulokset

Tilastot

Pistepörssi
Lähde: IIHF

Maalivahdit
Lähde: IIHF

Palkinnot
 Tähdistökentällinen:
 Hyökkääjät:  Oliver Wahlström,  Niklas Nordgren,  Jack Hughes
 Puolustajat:  Cameron York,  Anton Mališev
 Maalivahti:  Olof Lindbom
 Arvokkain pelaaja:  Jack Hughes
 Paras hyökkääjä:  Jack Hughes
 Paras puolustaja:  Adam Boqvist
 Paras maalivahti:  Olof Lindbom

Lähteet 
 2017-2018 IIHF Calendar of events 
 Turnaus IIHF:n tulospalvelussa

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Ice Hockey U18 World Championship 
 IIHF.com 

2018
Vuoden 2018 jääkiekko
Alle 18-vuotiaiden Maailmanmestaruuskilpailut 2018
Viborgin voimalaitos

Viborgin voimalaitos () Viborgin kunnassa Tanskassa sijaitseva maakaasuvoimalaitos, joka tuottaa sähköä ja kaukolämpöä. Voimalaitoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1994 ja se valmistui 1996. Voimalaitoksen omistaa Energi Viborg A/S. Rakennuksen arkkitehtuurin on suunnitellut Peter Kjelgaard & Thomas Pedersen. Rakennuksen ulkopinta koostuu kahdesta aurinkokennoja muistuttavasta kuoresta, jotka ovat keraamista laattaa.

Voimalaitoksen sähköteho on 57 megawattia ja laitoksen 19 000 m³ vesikattilaan varautuu maksimissaan 900 MWh lämpöä. Tämä vastaa kylmänä talvipäivänä noin 15 tunnin kulutusta Viborgin kaupungissa. Laitoksen käyttöaste on 5000 tuntia vuodessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Maakaasu
Tanskan voimalaitokset
Viborgin kunta
Snowpiercer

Snowpiercer on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut eteläkorealainen, kansainvälisenä yhteistuotantona valmistunut tieteiselokuva. Elokuvan on ohjannut Bong Joon-ho. Elokuva perustuu ranskalaiseen sarjakuvaromaaniin Le Transperceneige, jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1982.

Elokuvassa pyrkimys rajoittaa ilmaston lämpenemistä on käynnistänyt uuden jääkauden. Vielä elossa olevat ihmiset kiertävät maailmaa junassa, jossa heidät on jaettu arvonsa mukaan etuosaan ylhäisimmät ja perävaunuun orjat. Orjat käynnistävät vallankumouksen.

Näyttelijät

Vastaanotto 

Matti Rämö kirjoitti arviossaan Suomen Kuvalehdessä, että näytteleminen on hyvin karikatyyrimäistä, mutta miljöö on rakennettu paremmin ja juoni kulkee. Rämö luonnehtii elokuvaa klassiseksi dystopiaksi. Yhteenveto on hänestä jäntevä, mutta siihen päädytään kliseiden ja koomisten kömmähdysten kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Björkbacka, Hannu: Snowpiercer jyrää meitin. Keskipohjanmaa 16.7.2014.

Toimintaelokuvat
Tieteiselokuvat
Dystopiaelokuvat
Post-apocalypse-elokuvat
Vuoden 2014 elokuvat
Eteläkorealaiset elokuvat
Monikieliset elokuvat
Ensisilmäyksellä (1. tuotantokausi)

Carter Baysin ja Craig Thomasin luoman yhdysvaltalaisen Ensisilmäyksellä -tilannekomediasarjan ensimmäinen tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa CBS-televisiokanavalla 19. syyskuuta 2005. Tuotantokausi sisältää 22 jaksoa, ja sen päätösjakso esitettiin CBS:llä 15. toukokuuta 2006. Sarjan ohjaajana oli läpi koko ensimmäisen tuotantokauden Pamela Fryman.

Tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa Ted Mosby (ääninäyttelijänään Bob Saget) alkaa kertoa vuonna 2030 tyttärelleen Pennylle (Lyndsy Fonseca) ja pojalleen Lukelle (David Henrie) tarinaa siitä, miten hän tapasi heidän äitinsä. Tedin kertomus johdattaa sarjan tapahtumat vuoteen 2005, jolloin Ted (roolissa Josh Radnor) oli 27-vuotias arkkitehtina työskentelevä poikamies Manhattanilla. Ted asuu yhdessä kahden parhaan collegessa tapaamansa ystävän, Marshall Eriksenin (roolissa Jason Segel) ja Lily Aldrinin (roolissa Alyson Hannigan) kanssa. Marshall opiskelee asianajajaksi, ja hänen kanssaan collegesta lähtien seurustellut Lily työskentelee lastentarhanopettajana. Marshall kosii Lilyä ensimmäisessä jaksossa. Tämän seurauksena Ted alkaa pohtia avioliittoa ja haluaa löytää elämänkumppaninsa, mistä hänen ystävänsä, vauhdikasta poikamieselämää Manhattanilla viettävä naistenmies Barney Stinson (roolissa Neil Patrick Harris) ei pidä. Ted alkaa etsiä sielunkumppaniaan ja tapaa nuoren, reportterina työskentelevän Robin Scherbatskyn (roolissa Cobie Smulders). Ted rakastuu nopeasti Robiniin, joka ei kuitenkaan halua aloittaa seurustelusuhdetta hänen kanssaan, mutta he päättävät pysyä ystävinä. Ted alkaa pian tapailemaan leipomossa työskentelevää Victoriaa, joka muuttaa Saksaan työtarjouksen perässä. He yrittävät pitää kaukosuhdettaan yllä, mutta yhä Robiniin rakastunut Ted valehtelee Robinille eronneensa Victoriasta. Victoria ja Ted eroavat, mutta mielensä pahoittanut Robin alkaa pitämään etäisyyttä Tediin. Lily sen sijaan haluaisi työskennellä taidemaalarina ja vastaanottaa työtarjouksen San Franciscosta kertomatta Marshallille. He ajautuvat riitaan ja purkavat kihlauksensa.

Kriitikoiden keskuudessa sarja sai ristiriitaisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan tuotantokausi sai 56% positiivisen arvion. Tästä huolimatta sarja huomioitiin television parhaimmistoon muun muassa Time- ja Chicago Tribune -lehdissä. Yhdysvalloissa tuotantokauden 22 jaksoa keräsivät keskimäärin 9,47 miljoonaa katsojaa, ja se oli 51. katsotuin prime time -esitysaikaan lähetetty televisiosarja Yhdysvalloissa. Kauden avausjaksoa seurasi 10.94 katsojaa, ja päätösjakso keräsi 8.64 katsojan yleisön.

Rooleissa 
Pääartikkeli: Luettelo televisiosarjan Ensisilmäyksellä hahmoista

Päähenkilöt

Sivurooleissa

Jaksot
Pääartikkeli: Luettelo televisiosarjan Ensisilmäyksellä jaksoista

Lähteet

Viitteet 

Ensisilmäyksellä
Tuotantokaudet
Pannumyssy

Pannumyssy on tee- tai kahvikannun lämpimänä pitävä paksu tekstiilihuppu. Se on saanut alkunsa englantilaisesta teenjuontikulttuurista, ja englannin kielellä sitä kutsutaankin nimellä tea cosy. Suomessa pannumyssyä käytettiin yleisimmin 1900-luvun puolenvälin paikkeilla, jolloin suosittiin kahvipannussa keitettyä pannukahvia. 
Sittemmin pannumyssyn tarvetta ovat vähentäneet suodatinkahvia valmistavan kahvinkeittimen lämpölevy ja termoskannu sekä teetarjoilussa teepussien käyttö.

Pannumyssyjä on saatavana valmiina, mutta juuri oman tarjoilukannun tai -pannun ympärille sopivin pannumyssy on syntyy usein itse ommeltuna käsityönä. Pannumyssy voi olla tehty kuosiltaan yhteensopivaksi pöytäliinan, ikkunaverhojen, keittiöpyyhkeiden, uunikintaan tai esiliinan kanssa. 

Pannumyssyn lämmöneristyksen parantamiseksi sen sisään voi ommella paksun vanu- tai vaahtomuovikerroksen tai lämpöä tehokkaasti heijastavaa silityslautakangasta. Pesun helpottamiseksi pannumyssyn eristävät sisäkerrokset voi tehdä irrotettaviksi.

Pannumyssyssä voidaan käyttää hyvin monia käsityötekniikoita, kuten tilkkutyötä, applikaatiota, huovutusta, ompelua, neulontaa ja kirjontaa. Pannumyssyjä on tehty myös muun muassa tuohesta.

Historiaa
Pannumyssyn arvellaan kulkeutuneen Eurooppaan 1600-luvulla Intiasta. Siitä tuli suosittu Englannissa 1800-luvulla iltapäiväteekulttuurin yleistyessä. Suomessa pannumyssyt ovat suosituimmillaan 1930-luvun kahvikutsuilla.

Sarpanevan pannumyssy
Muotoilija Timo Sarpanevan ensimmäinen kansainvälisesti palkittu työ oli Milanon triennaalissa 1951 hopeaa saanut pannumyssy. Siellä esineen käyttötarkoitusta ei kuitenkaan ymmärretty, jolloin Suomen-osaston näyttelyarkkitehtina toiminut Tapio Wirkkala veti myssyn päähänsä ja kertoi, että se on suomalainen karnevaalihattu. Tarina otettiin todesta, ja Sarpanevan pannumyssy palkittiinkin päähineenä.

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Kodintekstiilit
Tee
Kahvi
Tophits-FinnHits

Tophits-FinnHits oli vuosina 1978–1981 toiminut suomalainen levy-yhtiö, jota johti Jorma Heliander. Tunnetuimpia yhtiölle levyttäneitä artisteja olivat Kai Lind, Enrico Canto, Keijo-Antero, Aikamiehet ja Aarno Raninen. Yhtiön tuotannon pääpaino oli iskelmämusiikissa, mutta se julkaisi myös rock-musiikkia muun muassa yhtyeiltä Moonlight, Johnny Savage and the Riders ja Candy Kids.

Tophits-FinnHits-levymerkin toiminnan päätyttyä Jorma Heliander jatkoi levyjen tuottamista toisen levy-yhtiönsä Heliander Productionsin nimellä. Tämä yhtiö toimi vuosina 1980–1982.

Aiheesta muualla 

 Tophits-FinnHits Rocket Recordsin sivustolla

Suomalaiset levy-yhtiöt
Von Rosen

Von Rosen on ruotsalainen aatelissuku, josta osa on korotettu kreivilliseen ja osa vapaaherralliseen arvoon.

Suvun juuret ovat Liivinmaalla, jossa nimi mainitaan ensi kerran vuonna 1288. Epäluotettavan sukutarinan mukaan suku olisi tullut sinne Böömistä. Myöhemmin suvun jäseniä asettui useisiin Euroopan maihin, Ruotsin ohella muun muassa Tanskaan, Saksaan, Unkariin, Ranskaan, Belgiaan ja Venäjälle. Ruotsiin saapui ensimmäisenä 1600-luvun alkupuolella Raugen Schönangernista kotoisin ollut ratsumestari Robert von Rosen, joka on ruotsalaisen aatelissuvun kantaisä. Suvun nykyinen kreivillinen haara polveutuu hänen nuoremman poikansa Didrikin pojanpojasta, kenraali Gustaf Fredrik von Rosenista, joka naturalisoitiin Ruotsin aateliin vuonna 1724 ja korotettiin 1731 vapaaherraksi sekä 1751 kreiviksi. Robert von Rosenin vanhemman pojan Johanin jälkeläisiin kuuluneet kolme veljestä naturalisoitiin myös Ruotsin aateliin vuonna 1746. Heistä yksi, Otto Vilhelm von Rosen korotettiin vuonna 1772 vapaaherraksi, ja hänestä polveutuu suvun vapaaherrallinen haara. Kahden muun veljeksen aateliset sukuhaarat sammuivat mieslinjalta vuosina 1813 ja 1857. Von Rosenin suvun kreivillinen ja vapaaherrallinen haara ovat edelleen elossa.

Suku ei ole sukua von Rosen af Kardina ja von Rosén -nimisille ruotsalaisille aatelissuvuille, kuten ei myöskään vuonna 1731 sammuneelle toiselle von Rosen -suvulle.

Tunnettuja sukuun kuuluneita
Reinhold von Rosen (1605–1667), baltiansaksalainen kenraali (ei kuulunut ruotsalaiseen aatelissukuun)
Gustaf Fredrik von Rosen (1688–1769), kreivi, kenraali, Suomen kenraalikuvernööri
Fredrik Ulrik von Rosen (1731–1793), kreivi, valtaneuvos, Turun ja Porin läänin maaherra, Gustaf Fredrik von Rosenin poika
Gustaf Fredrik von Rosen (1758–1815), kreivi, Malmöhusin läänin maaherra, Fredrik Ulrik von Rosenin poika
Robert Magnus von Rosen (1762–1825), kreivi, kenraali, hovimies, Fredrik Ulrik von Rosenin poika
Axel von Rosen (1774–1834), kreivi, virkamies, Fredrik Ulrik von Rosenin poika
Adolf Eugène von Rosen (1797–1886), kreivi, radanrakentaja, ”Ruotsin rautateiden isä”, Gustaf Fredrik von Rosenin (nuoremman) poika
Georg von Rosen (1843–1923), kreivi, taidemaalari, Adolf Eugène von Rosenin poika
Clarence von Rosen (1867–1955) kreivi, urheilija, upseeri, urheilujohtaja, KOK:n jäsen ja Ruotsin kuninkaan hovitallimestari
Eric von Rosen (1879–1948), kreivi, etnografi, tutkimusmatkailija, lahjoittaja
Carl Gustaf von Rosen (1909–1977), kreivi, lentäjä, Eric von Rosenin poika

Katso myös
Von Rosenin palatsi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Baltian aateli
Ruotsin aateli
Lentopallon maailmanliiga 2014

Lentopallon maailmanliigassa pelasi kaudella 2014 28 joukkuetta. Alkusarja pelattiin kolmessa ryhmässä, ja ryhmät jaettiin 2-3 lohkoon.

Alkusarjan taulukot

Ryhmä 1

Lohko A

Italia menee lopputurnaukseen isäntäjoukkueena, joten kaksi muuta sinne selviytyvää ovat Iran ja Brasilia.

Lohko B

Yhdysvallat ja Venäjä lopputurnaukseen. Bulgaria putosi kaudeksi 2015 kakkosryhmään.

Ryhmä 2

Lohko C

Lohko D

Lohko E

Lohkovoittajat sekä Australia isäntäjoukkueena ryhmän lopputurnaukseen. Japani putosi kaudeksi 2015 kolmosryhmään. Koska Saksa kuitenkin jäi pois liigasta kaudella 2015, sai Japani jatkaa kakkosryhmässä.

Ryhmä 3

Lohko F

Lohko G

Loppupelit

Ryhmä 3
Bursa, Turkki

Kuuba nousi kakkosryhmään kaudeksi 2015.

Ryhmä 2
Sydney, Australia

Australia jatkaa finaaliturnaukseen viiden ykkösryhmäläisen kanssa. Samalla Australia varmisti nousunsa ykkösryhmään kaudeksi 2015.

Ryhmä 1

 Nelson Mandela Forum, Firenze, Italia

Lohko H

Lohko I

Pudotuspelit

Katso myös 

Suomen joukkue lentopallon Maailmanliigassa 2014

Lähteet 

Viralliset sivut
Ryhmä 1
Ryhmä 2
Ryhmä 3
Highlights final

2014
Maailmanliiga
Maailmanliiga 2014
Liemarvin Bonevacia

Liemarvin Bonevacia (s. 5. huhtikuuta 1989) on curaçaolainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metriä. Bonevacia edusti Itsenäisiä olympiaurheilijoita vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän karsiutui 400 metrillä välierissä loukattuaan oikeata reisilihastaan ja jäi näin eränsä viimeiseksi. Hän kuului Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Alankomaiden joukkueeseen, joka sijoittui viidenneksi 4 × 100 metrin viestissä.

Yleisurheilun EM-kisoissa 2014 Zürichissä Bonevacia kilpaili Alankomaiden väreissä 400 metrillä selviytyen välieriin. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 hän karsiutui alkuerissä, saman vuoden Pekingin MM-kisoissa välierissä ja Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 alkuerissä.

Bonevacia saavutti Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 pronssia 400 metrillä ajalla 45,41. Saman vuoden Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä. Hän saavutti Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 pronssia 400 metrillä Alankomaiden halliennätysajalla 46,26. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja alkuerissä Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019.

Bonevacia saavutti Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 kultaa 4 × 400 metrin viestissä viestissä ja pronssia 400 metrillä ajalla 46,30. Saman vuoden World Relays -kilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Bonevacia sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi ja juoksi Alankomaiden joukkueessa miesten 4 × 400 metrin viestissä, jossa joukkue sijoittui toiseksi, sekä 4 × 400 metrin sekaviestissä, jossa joukkue sijoittui neljänneksi. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi ensimmäisen osuuden. Samojen kisojen 400 metrillä hän karsiutui välierissä. 

Bonevacian ennätys 400 metrillä on vuonna 2021 juostu 44,48, joka on myös Alankomaiden ennätys. Sisäradoilla hän juoksi maan ennätyksen 45,48 vuonna 2022. Sivulajissaan 200 metrillä hän on juossut parhaimmillaan 20,45 vuonna 2021. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi.

Lähteet

Viitteet

Curaçaolaiset pikajuoksijat
Alankomaalaiset pikajuoksijat
Itsenäiset olympiaurheilijat
Alankomaalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Ivan Argunov

Ivan Petrovitš Argunov (; 1729–1802 Moskova) oli venäläinen taidemaalari, joka oli yksi venäläisen muotokuvamaalauksen perustajista.

Elämäkerta
Ivan Argunov oli kreivi Pjotr Borisovitš Šeremeteville kuulunut maaorja, ja hän kasvoi setänsä Semjon Mihailovitš Argunovin perheessä, joka oli ruhtinatar Tšerkasskin tilanhoitaja ja myöhemmin kreivi Šeremetevin taloudenhoitaja. Usean vuoden ajan Semjon huolehti Šeremetevin Pietarin Millionnaja-kadulla sijaitsevasta talosta, jossa Ivan varttui.

Vuosina 1746–1749 Ivan Argunov opiskeli maalausta saksalaisen taiteilijan Georg Groothin johdolla, jonka keisarinna Elisabet oli palkannut. Ivan sai oppia myös serkuiltaan Fjodor Leontjevitš Argunovilta ja Fjodor Semenovitš Argunovilta, jotka olivat keisarillisia asumuksia koristelevia maalareita.

Argunovin ensimmäisiä teoksia olivat ikonit Tsarskoje Selon Katariinan palatsin kirkkoon (1753) ja Uuden Jerusalemin luostariin (1749). Tänä aikana hän teki myös ainoan tunnetun historiamaalauksensa, Kuoleva Kleopatra. Hänen ensimmäiset tunnetut muotokuvansa ovat Ruhtinas Ivan Ivanovitš Lobanov-Rostovski ja Ruhtinatar Jekaterina Aleksandrovna Lobanova-Rostovskaja (1754). Niissä voidaan nähdä perinteisten venäläistä parsunataidetta yhdistettynä uusiin barokkivaikutteisiin.

1760-luvulla Argunov oli suosionsa huipulla. Hän teki useita kauniita paraatikuvia ja psykologisia muotokuvia sekä ikoneita. Hänen malleinaan olivat Venäjän aatelisto ja tietenkin Argunovin herra Šeremetev perheineen kuten heidän sukulaisensa Lazarevit ja kreivi Tolstoi. Hän oli yksi postyymien muotokuvien lajin perustajista maalaamalla monia kuolleita Šeremetevejä.

Vuonna 1770 Argunovista tuli Šeremetevin Millionnaja-kadun talon taloudenhoitaja, ja sen jälkeen Šeremetevien Moskovan talon taloudenhoitaja ja lopulta yksi heidän kartanon tilanhoitajista. Tänä aikana hän maalasi vähemmän, mutta tällöin hän teki mestariteoksensa, Tuntematon nainen maalaispuvussa. Teoksen mallin henkilöllisyys on tuntematon, vaikka tutkimukset ovat ehdottaneet hänen olevan kreivi Šeremetevin maaorjanäyttelijä ja laulaja Anna Kovaljova-Žemtšugova, kun taas yhtä
lailla on oletettu ettei kyseessä ole hänen virallinen muotokuvansa, vaan ennemmin Šeremetevin maaorjista sattumalta valitun tuntemattoman imettäjän kuva. 1780-luvun jälkipuoliskolta aina kuolemaansa asti vuonna 1802 Argunov ei maalannut vaan käytti kaiken aikansa Šeremetevin kartanon ja muiden asioiden hoitoon.

Argunov oli merkittävä taideopettaja. Hän piti maalaustunteja vuodesta 1753 alkaen, ennen Keisarillisen taideakatemian avaamista vuonna 1757. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat muun muassa Anton Losenko, Fjodor Rokotov, Kirill Golovatševski ja Ivan Sablukov — joista kaikista tuli myöhemmin akatemian opettajia. Argunovin pojat olivat myös hänen oppilaitaan, joista kahdesta, Nikolai Argunovista ja Jakov Argunovista tuli taidemaalareita ja kolmannesta Pavel Argunovista tuli arkkitehti.

Teoksia

Venäläiset taidemaalarit
Vuonna 1729 syntyneet
Vuonna 1802 kuolleet
Muotokuvamaalarit
Emily Kinney

Emily Rebecca Kinney (s. 15. elokuuta 1985 Wayne, Nebraska) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Beth Greenenä The Walking Dead ja Tess Larsonina Conviction televisiosarjoista.

Nuoruus 
Emily syntyi Vaughn ja Jean Kinneylle Nebraskassa. Heidän perhe muutti usein Emilyn ollessa nuori.

Kinney on opiskellut New Yorkin yliopistossa, jonka jälkeen hän sai Bachelor of Arts-tutkinnon NWU:sta. Kinney muutti opiskelun jälkeen New Yorkiin, jossa hänen uransa alkoi Broadway-rooleista.

Ura

Näyttelijänä 
Kinney oli mukana 20:ssä teatterituotannossa opiskelunsa aikana, joista tunnetuin on Annan rooli Spring Awakening-musikaalissa. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa televisiossa oli NBC:n sarjassa Kova laki: Rikollinen mieli. Vuonna 2011 hänet valittiin Beth Greenen rooliin AMC:n uutuussarjaan The Walking Dead. Kinneyn esittämä hahmo oli sarjassa vain 16-vuotias, vaikka hän itse oli tuolloin 25.

Kinney vieraili Kova laki: Erikoisyksikkö -spin-offissa vuonna 2012. Sen jälkeen hän on esiintynyt esimerkiksi ABC:n sarjassa Forever ja The CW:n sarjoissa The Flash ja Arrow. Vuonna 2016 Kinney sai pääroolin ABC:n Conviction-draamasarjasta Hayley Atwellin rinnalla.

Tammikuussa 2017 Kinney kiinnitettiin Caseyn roolin ABC:n Ten Days in the Valley -sarjasta.

Filmografia

Diskografia

Albumit 
 Blue Toothbrush (2011) 
 Expired Love (2014)
 This Is War (2015)
 Back on Love (2016)

Singlet 
 ”Expired Lover” (2012)
 ”Kids” (2013)
 ”Rockstar” (2014)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Pahan ajojahti

Pahan ajojahti () on yhdysvaltalainen rikos- ja draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin A&E-kaapelitelevisiokanavalla 3. maaliskuuta 2014. Sarja perustuu Tanskassa vuonna 2011 esitettyyn televisiosarjaan Kylmäveriset tappajat (). Sarjan tapahtumat sijoittuvat Pittsburghiin Pennsylvaniaan.

Sarjan pääosassa on sarjamurhaajia jäljittävä murhatutkija, joka yrittää selvittää myös kadonneen veljensä tapausta. Sarja hyllytettiin toukokuussa 2014, joten se jäi vain kymmenen jakson mittaiseksi. Sarja päättyi jännittävään cliffhangeriin, mutta sarjan luoja Glen Morgan kommentoi myöhemmin päähenkilön kohtaloa. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin MTV3:lla 31. elokuuta 2014.

Juoni 
Catherine Jensen on juuri ylennetty murhatutkijaksi. Rikostutkintapsykologi Thomas Schaefferin avulla hän jäljittää sarjamurhaajia ja yrittää selvittää totuutta kadonneesta veljestään ja isäpuolestaan, joka saattaa olla sekaantunut tapaukseen.

Näyttelijöitä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 MTV3:n kotisivut sarjalle

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
A&E:n televisio-ohjelmat
Maria Tyyster

Eeva  Maria Tyyster (s. 15. elokuuta 1988 Lappeenranta) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla Tangokuningattareksi vuonna 2014. Tätä ennen Tyyster oli mukana kilpailuissa kolmesti vuosina 2009–2011, ja ollut jo kahdesti mukana Tangomarkkinoiden finaalikilpailussa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivu

Suomalaiset laulajat
Tangokuningattaret
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
USS Chenango (CVE-28)

USS Chenango (runkonumerot AO-28, ACV-28 ja CVE-28) oli Yhdysvaltain laivaston Sangamon-luokan saattuetukialus, joka valmistettiin tankkerista. Alus oli alun perin Cimarron-luokan laivaston tankkeri, joka oli valmistettu laivaston ja merenkulkukomission T3-S2-A1 piirustusten mukaan.

Valmistus 

Maritime Commission tilasi aluksen nimellä MV Esso New Orleans Chesteristä Pennsylvaniasta Sun Shipbuilding and Dry Dock Companyltä, missä köli laskettiin 10. heinäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta kumminaan rouva Rathbone. Yhdysvaltain laivasto lunasti 31. toukokuuta 1941 aluksen, joka otettiin palvelukseen 20. kesäkuuta tankkerina runkonumerolla AO-31 ensimmäisenä päällikkönään W. H. Mays.

Palvelus 
Liitettynä laivaston kuljetusjoukkoihin () alus palveli tankkerina Atlantilla, Karibianmerellä ja Tyynellämerellä aina Honoluluun. Alus oli Aruballa 16. helmikuuta 1942, kun Saksan laivaston sukellusvene tulitti öljysatamaa. Alus poistettiin palveluksesta 16. maaliskuuta 1942 New Yorkissa, kun sen muutostyöt saattuetukialukseksi aloitettiin.

Muutotöiden valmistuttua alus palautettiin palvelukseen syyskuussa 1942, jolloin se oli saanut uuden runkonumeron ACV-28. Muutostöiden aikana alukselle valmistettiin 502 jalkaa pitkä ja 81 jalkaa leveä lentokansi, jossa oli kaksi hissiä ja katapultti. Lisäksi alukselle tehtiin lentokonehangaari, korjauspajat ja materiaalivarastot sekä asennettiin kaikuluotain. Majoituskapasiteettia kasvatettiin mahdollistamaan kasvaneen miehistön ja lentokonehenkilöstön majoittaminen. Alukselle asennettiin lisäksi kaksi viiden tuuman, 22 kappaletta 40 millimetrin ja 21 kappaletta 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.

Alukselle kuormattiin maavoimien lentojoukkojen lentokoneita, ja se lähti 23. lokakuuta itään osana Task Force 34:ää operaatio Torchiin Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Lentokoneet siirrettiin 10. marraskuuta vasta vallatulle ja käyttöönotetulle Port Lyauteaun lentokentälle Ranskan Marokkoon. Alus tankkasi Casablancassa 13. marraskuuta 21 hävittäjää ennen lähtöään kotimatkalle Norfolkiin 30. marraskuuta. Matkalla alus joutui hurrikaaniin, joka aiheutti merkittäviä vahinkoja alukselle.

Lähteet 

Sangamon-luokan saattuetukialukset
Jean-Pierre Nicolas

Jean-Pierre Nicolas (s. 22. tammikuuta 1945) on ranskalainen entinen ralliautoilija, joka kilpaili rallin MM-sarjassa vuosina 1973–1980 ja 1984. Hän saavutti urallaan viisi osakilpailuvoittoa, jotka tulivat kausilla 1973 (1 voitto), 1976 (1) ja 1978 (3). Nicolas’n paras kokonaissijoitus MM-sarjassa oli kuudes vuonna 1979. FIA Cupin kuljettajien sarjassa hän sijoittui edeltävänä vuonna toiseksi Suomen Markku Alénin jälkeen. Nicolas kilpaili urallaan Alpine-Renaultilla, Porschella ja Peugeotilla. Hän lopetti uransa vuonna 1984 Sanremon ralliin.

WRC-voitot

Lähteet 
 http://www.rallybase.nl/index.php?type=profile&driverid=3487

Ranskalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikko Markkula

Mikko Markkula (s. 2. tammikuuta 1981 Hämeenlinna) on suomalainen autourheilija. Rallin MM-sarjan kaudella 2014 hän toimi Volkswagen Motorsportilla ajavan norjalaisen Andreas Mikkelsenin kartanlukijana. Ensimmäistä kertaa Markkula toimi kartanlukijana vuonna 2001 Jarkko Miettisen avustajana. Juho Hännisen kanssa Markkula on ajanut pitkän aikaa ja on voittanut tämän kanssa rallin Euroopan mestaruuden vuonna 2012, SWRC-sarjan maailmanmestaruuden vuonna 2011 ja IRC-sarjan maailmanmestaruuden vuonna 2010. Markkula on koulutukseltaan insinööri.

Lähteet 
 http://www.rallybase.nl/index.php?type=profile&driverid=1426
 http://www.juhohanninen.com/fi/mikko+markkula/

Aiheesta muualla

 Profiili eWRC-sivustolla 

Suomalaiset kartanlukijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
USS Suwannee (CVE-27)

USS Suwannee (runkonumerot AO-33, AVG-27, ACV-27 ja CVE-27) oli Yhdysvaltain laivaston Sangamon-luokan saattuetukialus. Alus oli alun perin Cimarron-luokan laivaston tankkeri, joka oli valmistettu laivaston ja merenkulkukomission T3-S2-A1 piirustusten mukaan.

Valmistus 

Maritime Commission tilasi aluksen nimellä MV Markay (MC Hull 5) Kearnystä New Jerseystä Federal Shipbuilding and Dry Dock Companyltä, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 4. maaliskuuta 1939 kumminaan Howard L. Vickeryn puoliso. Yhdysvaltain laivasto lunasti 26. kesäkuuta 1941 Keystone Tankship Corporationilta aluksen, joka otettiin palvelukseen 16. heinäkuuta tankkerina runkonumerolla AO-33 ensimmäisenä päällikkönään Joseph R. Lannom.

Palvelus 
Alus oli ensimmäiset kuusi kuukautta tankkerina Yhdysvaltain Atlantin laivastossa, kunnes se luokiteltiin 14. helmikuuta 1942 apulentotukialukseksi runkonumerolla AVG-27. Se poistettiin 21. helmikuuta palveluksesta Newport Newsissä Virginiassa ja siirrettiin muutostöitä varten Newport News Shipbuilding and Dry Dock Companyn telakalle, mistä se palasi työn valmistuttua palvelukseen 24. syyskuuta runkonumerolla ACV-27 päällikkönään J. J. Clark.

Muutostöiden aikana alukselle valmistettiin etriä pitkä ja etriä leveä lentokansi, jossa oli kaksi hissiä ja katapultti. Lisäksi alukselle tehtiin lentokonehangaari, korjauspajat ja materiaalivarastot sekä asennettiin kaikuluotain. Majoituskapasiteettia kasvatettiin mahdollistamaan kasvaneen miehistön ja lentokonehenkilöstön majoittaminen. Alukselle asennettiin lisäksi kaksi viiden tuuman, 22 kappaletta 40 millimetrin ja 21 kappaletta 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.

Alus lähti Hampton Roadsista USS Rangerin kanssa Pohjois-Afrikan rannikolle operaatio Torchin keskiseen maihinnousuryhmään. Varhain aamulla 8. marraskuuta alus saapui osastonsa mukana Marokon rannikolle, ja seuranneiden päivien aikana aluksen Wildcat-hävittäjät lensivät sukellusveneentorjunta- ja suojauslentoja. Aluksen Avengerit lensivät yhdessä Rangerin koneiden kanssa pommituslentoja maihinnousujoukkojen tukena. 8.-11. marraskuuta aluksen lentokoneet lensivät 255 lentoa, joissa tuhoutui ainoastaan viisi konetta: kolme taistelulennoilla ja kaksi erilaisten vikojen vuoksi.

Aluksen sukellusveneentorjuntalennolla ollut lentokone ilmoitti 11. marraskuuta upottaneensa Saksan laivaston sukellusveneen, joka osoittautui myöhemmin ranskalaiseksi. Alus lähti kotimatkalle Bermudan kautta Norfolkiin. Se saapui Hampton Roadsiin 24. marraskuuta.

Lähteet 

Sangamon-luokan saattuetukialukset