joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Our Lady of the Angels Schoolin tulipalo

Our Lady of the Angels Schoolin tulipalo tapahtui 1. joulukuuta 1958, kun katolisessa Our Lady of the Angels School -koulussa Chicagon kaupungissa Illinois’ssa, Yhdysvalloissa syttyi tulipalo. Palo sai alkunsa roskakasassa koulun kellarissa, jossa se sai kehittyä rauhassa ainakin 20 minuuttia. Kun palon synnyttämä lämpö rikkoi ikkunan, sisään päässyt ilma puhalsi palon portaikkoa pitkin toiseen kerrokseen, jossa olleet 340 oppilasta ja nunnaa jäivät loukkuun. Palossa kuoli lopulta 95 ihmistä.

Tutkinnassa todettiin, että koulua ei ollut suojattu riittävästi tulipaloilta. Koulussa ei ollut sprinklereitä eikä paloilmoittimia, portaikossa oli palo-ovet vain ensimmäisessä kerroksessa ja poistumisteitä oli vain yksi. Lisäksi koulun sisustus oli pääosin syttyvistä materiaaleista tehty. Palon seurauksena National Fire Protection Association (NFPA) uudisti koulujen paloturvallisuussuositukset muun muassa poistumisteiden suhteen ja vaati jatkossa sprinklereiden asentamista. Lisäksi koko Yhdysvalloissa alettiin palon jälkeen siirtyä betonirakenteisiin kouluihin puurakenteisten sijaan. NFPA:n mukaan on pitkälti Our Lady of the Angles Schoolin palosta opittujen seikkojen ansiota, ettei Yhdysvalloissa ole vuoden 1958 jälkeen kuollut yhdessäkään koulupalossa yli kymmentä ihmistä.

Palon syytä ei virallisessa tutkinnassa saatu selville. Palon aikaan kymmenvuotias poika tunnusti kuitenkin myöhemmin sytyttäneensä palon, mutta perui myöhemmin tunnustuksensa. Vaikka todisteet viittasivat siihen, että hän oli sytyttänyt palon, hän tai kukaan muu ei joutunut palosta vastuuseen.

Paloa teki tunnetuksi Chicago American -lehden kuvaaja Steve Laskerin ottama valokuva, jossa palomies Richard Scheidt kantaa 10-vuotiaan John Jajkowskin ruumista ulos palaneesta koulusta. Kuva levisi tiedotusvälineisiin ympäri maailman, ja sitä käytettiin Yhdysvalloissa kampanjajulisteissa paloturvallisuuden puolesta.

Lähteet 

1950-luvun tulipalot
Tulipalot Yhdysvalloissa
Vuoden 1958 onnettomuudet
Chicagon historia
Tulipalot kouluissa
Mikko Heiskanen (kenraali)

Mikko Petteri Heiskanen (s. 12. huhtikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen upseeri ja kenraalimajuri. Hän on toiminut Suomen sotilasedustajana EU:ssa ja Natossa vuodesta 2021.
 
Heiskanen kävi kadettikoulun vuosina 1983–1986 ja suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuosina 1992–1995. Hän toimi Jääkäriprikaatissa opetusupseerina ja varapäällikkönä vuosina 1986–1988 sekä komppanian päällikkönä ja prikaatin viestipäällikkönä vuosina 1988–1990. Viestirykmentissä hän työskenteli opetusupseerina vuosina 1990–1991 ja 1995–1997 sekä Kadettikoulussa viestiopettajana 1991–1992. Vuonna 1997 hän siirtyi Pääesikuntaan osastoesiupseeriksi sekä vuodesta 2000 alkaen vanhemmaksi osastoesiupseeriksi. Vuosina 2001–2002 hän palveli osastoesiupseerina SFOR-joukoissa Bosnia-Hertsegovinassa.

Vuonna 2002 Heiskanen määrättiin Karjalan prikaatiin Itä-Suomen viestipataljoonan komentajaksi. Vuosina 2004–2006 hän toimi johtamisjärjestelmäedustajana Naton ja Euroopan unionin Suomen edustustoissa, vuosina 2007–2010 Kehitysosaston osastopäällikkönä Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksessa sekä vuosina 2010–2014 Pääesikunnan johtamisjärjestelmäosaston apulaisosastopäällikkönä.

Vuonna 2014 Heiskanen nimitettiin Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen johtajaksi. Vuonna 2015 hänet nimitettiin kenraalin virkaan ja ylennettiin prikaatikenraaliksi. Vuosina 2016–2021 hän toimi Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäpäällikkönä.

Ylennykset: luutnantti 1986, yliluutnantti 1988, kapteeni 1991, majuri 1995, everstiluutnantti 2002, eversti 2010, prikaatikenraali 2015, kenraalimajuri 2020.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Augustin

Augustin on Brita Borgin esittämä kappale, joka edusti Ruotsia vuoden 1959 Eurovision laulukilpailussa Ranskan Cannesissa.  

Kappale sijoittui Euroviisuissa yhdeksänneksi 4 pisteellä.

Annikki Tähti levytti kappaleesta samannimisen Sauvo Puhtilan sanoittaman suomenkielisen version.

Lähteet 

Ruotsin euroviisuedustuskappaleet
Vuoden 1959 euroviisuedustuskappaleet
Annika Grof

Annika Grof (s. 15. huhtikuuta 1971 Helsingborg, Ruotsi) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen elokuviaan ovat mm. pitkä näytelmäelokuva Syksyn jälkeen saapuu kevät (2020), dokumenttielokuvat Toiset äänet (2022) Liikkumavara (2009), Rajauksen ulkopuolella (2009) ja Yksin yhdessä (2007). Hän on ohjannut myös mainoksia ja lukuisia tv-ohjelmia sekä tv-sarjoja kuten esimerkiksi Syke (2020, 2022), Iskelmätarinoita (2018), World Vision Live (2018), Muodin huipulle, Villa Helena ja Sydänääniä. 

Annika Grof on valmistunut taiteen maisteriksi nykyisen Aalto-yliopiston Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitokselta 2009. Hän on toiminut Suomen elokuvaohjaajaliiton hallituksen jäsenenä 2013–2014.

Palkinnot ja ehdokkuudet 

 Iskelmä Gaala (2019): Pro Iskelmä, neliosaisesta dokumenttisarjasta Iskelmätarinoita (2018).
 EuroMedia Award (2010): Special Award for Discourse and Politics, dokumenttielokuvalle Liikkumavara (2009).
 Jussi-gaala (2010): Parhaan dokumentin Jussi-ehdokkuus, dokumenttielokuvalle Liikkumavara (2009).
 Tampereen elokuvajuhlat (2009): Yleisöpalkinto, dokumenttielokuvalle Liikkumavara (2009).
 Tampereen elokuvajuhlat (2009): Kotimainen kilpailu, yli 30-minuuttiset: Pääpalkinto, dokumenttielokuvalle Liikkumavara (2009).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Annika Grof Elonetissä
 Annika Grof Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
 Annika Grof – kotisivut

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1952

Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1952 pelattiin Moskovassa, Neuvostoliitossa 17.–29. elokuuta 1952. Kyseessä olivat kaikkien aikojen ensimmäiset lentopallon naisten MM-kilpailut. Kisoihin osallistui kahdeksan joukkuetta, jotka pelasivat yksinkertaisen sarjan. Maailmanmestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Puola ja pronssille sijoittui Tšekkoslovakia.

Sarjataulukko

Lähteet 
 

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 1952
Maailmanmestaruuskilpailut naisten
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 1952
Moskovan urheilu
Maailmanmestaruuskilpailut 1952
Richard Berry

Richard Berry (1935 Extension, Louisiana – 1997 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen laulaja, muusikko, pianisti, sovittaja  ja lauluntekijä.

Berry muutti perheineen Louisianasta Los Angelesiin jo yksivuotiaana. Hän myös asui Los Angelesissa koko loppuikänsä. Berry sai jo lapsena vakavan lonkkavamman, ilmeisesti polion seurauksena. Hänen ensimmäinen instrumenttinsa oli ukulele, jonka hän oppi raajarikkoisille tarkoitetulla leirillä. Berry tunnetaan parhaiten hänen säveltämästään ja vuonna 1957 levyttämästään "Louie, Louie"  -kappaleesta. Kappaletta on pidetty kaikkien aikojen eniten levytettynä rock-kappaleena. Berry oli muusikkourallaan jäsenenä useissa eri doo-wop-lauluyhtyeissä kuten the Flairs ja the Robins. Jo 1950-luvulla hän teki yhteistyötä lauluntekijäkaksikko Jerry Leiberin ja Mike Stollerin kanssa. Hän myös levytti uransa varhaisvaiheessa olleen Etta Jamesin kanssa. Frank Zappa on sanonut Richard Berryn olleen yksi hänen innoittajistaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Richard Berryn levytetty tuotanto

1950-luvun musiikki
1950-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -laulajat
Albanian protektoraatti

Albanian protektoraatti, joka tunnettiin myös nimellä Suur-Albania oli Italian kuningaskunnalle vuosina 1939–1943 kuulunut protektoraatti. Käytännössä kyseessä oli Italian ja Albanian personaaliunioni, jota johti Italian kuningas Viktor Emanuel III.

Historia

Albanian valtaus 

Huolimatta Albanian ja Italian pitkäaikaisesta yhteistyöstä Italia valtasi Albanian 7. huhtikuuta 1939, viisi kuukautta ennen toisen maailmansodan alkua. Albanian aseellinen vastarinta osoittautui tehottomaksi, ja lyhyen puolustuksen jälkeen maa miehitettiin. Niinpä 9. huhtikuuta Albanian kuningas Zogu I pakeni Kreikkaan.

Albaniasta tuli Italian kuninkaan Viktor Emmanuel III:n johtama protektoraatti. Albanian asevoimista tuli osa Italian armeijaa, ja italialaisia neuvonantajia sijoitettiin kaikkialle Albanian hallintoon. Italia hallitsi myös protektoraatin luonnonvaroja.

Albania oli historiallisesti ja kulttuurisesti tärkeä italialaisille nationalisteille, koska se oli pitkään ollut osa Rooman keisarikuntaa.

Albania sodassa 
Albania oli strategisestikin tärkeä Italialle, koska sen kautta Italia pystyi hyökkäämään Jugoslaviaan ja Kreikkaan. 

Lokakuussa 1940 Italian–Kreikan sodan aikana Benito Mussolini hyökkäsi Kreikkaan Albanian kautta. Kreikka teki vastahyökkäyksen ja onnistui valtaamaan osan Albanian protektoraatista. Huhtikuussa 1941 Kreikka antautui Saksan tekemän hyökkäyksen jälkeen, ja koko Albania palasi Italian haltuun. Italian suunnitelma Chamerian liittämisestä Albaniaan hyllytettiin suuren vastustuksen ja albaanien ja kreikkalaisten välisten erimielisyyksien takia.

Jugoslavian ja Kreikan valtauksen jälkeen Italia aloitti neuvottelut Saksan, Bulgarian ja Itsenäisen Kroatian valtion kanssa rajoista. Huhtikuussa Mussolini halusi laajentaa Albanian rajoja muun muassa liittämällä Montenegron autonomisena alueena Albaniaan. Italian antautumisen jälkeen Albania siirtyi Saksan haltuun sodan loppuun asti.

Talous 
Albania ja Italia olivat tulliliitossa, joka poisti suurimman osan kaupankäynnin rajoituksista. Italian tullijärjestelmä otettiin käyttöön Albaniassa. Italia korvasi tullipolitikan muutoksesta aiheutuneet tappiot maksamalla Albanialle 15 miljoonaa lekiä joka vuosi. 

Vuonna 1944 Albaniassa oli 430 yhdistystä ja teollisuusyritystä. Vuonna 1938 niitä oli ollut 244 ja vuonna 1922 vain 71.

Hallinnollinen jako 

Albaniassa oli 10 prefektuuria, joihin kuului yhteensä 30 ala-prefektuuria ja 23 kuntaa. Jokaista prefektuuria kontrolloi prefekti. Vuonna 1941 Albaniaan liitettiin kolme uutta prefektuurua Jugoslaviasta, jotka olivat Kossovo, Metohija ja Debar.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Albanian historia
Euroopan entiset monarkiat
Toinen maailmansota
Hotel Sapiens

Hotel Sapiens - irrationaalisia kertomuksia on Leena Krohnin vuonna 2013 ilmestynyt romaani. Kirjassa Krohn kertoo  tulevaisuuden yhteiskunnasta dystopiana, jota hallitsee tekoäly.

Tarinassa on monta päähenkilön kaltaista minäkertojaa, mutta selkeää päähenkilöä ei ole määritelty. Tarinaa eteenpäin vieviä kertojia olivat mm. tilastotieteen opettaja Mr. Higgs, salaliittoteoreetikko, Arki-ihminen ja Sokea silmälääkäri. 

Kirjassa ei ole suoraa juonta sen monien eri tarinoiden vuoksi, vaan se sisältää monta eri tarinaa, jotka kaikki avaavat siitä montaa eri puolta.

Lähteet 
- 'Hotel Sapiens' - Leena Krohn, 2013

Viitteet 

Vuoden 2013 kirjat
Suomalaiset romaanit
Franz Xaver von Zach

Paroni Franz Xaver von Zach (Franz Xaver Freiherr von Zach) (4. kesäkuuta 1754 – 2. syyskuuta 1832) oli unkarilainen tähtitieteilijä, joka syntyi Pestissä Unkarissa (nykyisin Budapest). Hän perusti ensimmäisen tähtitieteeseen keskittyneen lehden Monatliche Correspondenzin vuonna 1800. Lehteä julkaistiin vuoteen 1813. Von Zach kuoli Pariisissa koleraan.

Lähteet

Vuonna 1754 syntyneet
Vuonna 1832 kuolleet
Saksalaiset tähtitieteilijät
Royal Societyn jäsenet
Unkarilaiset aateliset
Armo Nokkala

Armo Kaarle Rafael Nokkala (21. lokakuuta 1908 Tyrvää – 11. lokakuuta 1962 Helsinki) oli kirkkoneuvos, Kodin Kuvalehden ja Kotimaa-lehden päätoimittaja ja Kirjapajan kirjallinen johtaja.

Henkilöhistoria
Armo Nokkalan vanhemmat olivat opettaja Kalle Fredrik Nokkala ja Fanny Lydia Wallenius ja puoliso vuodesta 1939 hammaslääkäri Ester Josefina Ala-Paavola. Nokkala tuli ylioppilaaksi 1928 ja vihittiin papiksi 1935. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1953 ja väitteli teologian tohtoriksi 1958. Nokkala toimi pappina Kärkölässä 1935–1938, Hämeenlinnassa 1939–1940 ja Helsingissä Paavalin seurakunnassa 1930–1946. Kotimaa-lehden toimitussihteeri hän oli 1946–1947 ja päätoimittaja 1948–1958 ja Kodin Kuvalehden päätoimittaja 1946–1947. Kirjapajan kirjallisena johtajana Nokkala työskenteli 1952–1958. Kirkkohallituksen palvelukseen kirkkoneuvokseksi hän tuli 1958.  Nokkala sai rovastin arvonimen 1954. Hän toimi 1950-luvun alussa myös opetushallituksen esittelijänä. Nokkalalla oli useita kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä.

Teoksia
 Opettaja Kalle Nokkalan muisto, 1933
 Puhu Herra: nuorten hartauskirja, 1945
 Sanan alla, 1945
 Älä aja raiteissa: nuoret papit ajan kysymysten äärellä, 1945.  Kusti Korhonen, Armo Nokkala(toim.)
 Näkyjen mies: Aleksi Lehtosen muistokirja, 1951 (toim.)
 Tolstoilaisuus Suomessa: aatehistoriallinen tutkimus, 1958 (väitöskirja)
 Täysi tähkä: juhlakirja Yrjö J. E. Alaselle ja Aarni Voipiolle heidän täyttäessään 70 vuotta, 1960. Osmo Tiililä, Armo Nokkala, Yrjö Knuutila (toim.)

Lähteet

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
 Suomalaiset päätoimittajat
 Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomalaiset kristilliset kirjailijat
 Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet
Äinään kirjapäivät

Äinään kirjapäivät on kirjailijaretriitti ja kirjallisuustapahtuma, joka järjestetään Iso-Äiniöllä Asikkalassa. 

Äinään kirjapäivät järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011 kolmipäiväisenä. Vuonna 2018 tapahtuma laajeni viisipäiväiseksi, ja sen ajankohta oli 12.–16. syyskuuta. Tapahtuman pääjärjestäjänä on toiminut kirjailija Seija Helander.

Lähteet

Äinään kirjapäivät 

Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Asikkala
Kuusto (Perniö)

Kuusto on maarekisterikylä Salon kaupungin Perniössä. Kuusto sijaitsee Perniön pohjoisosassa Yliskylän vieressä.

Kuusto sijaitsee Perniönjoen laaksossa ja Kiskonjoen eteläpuolella. Maarekisterikylä muodostuu Kuuston tilasta ja sen maista. Kyläalueeseen kuuluu kylänmäki, pari peltopalstaa ja isompi metsäinen maa-alue Kurkimäen ympäristöstä. Alkujaan Kuusto on ollut kaksitilainen kylä, mutta Kuuston Isotalo on liitetty Yliskylän kartanoon vuonna 1925.

Lähteet

Perniön kylät
Riski (sukunimi)

Riski on suomenkielinen sukunimi. Riski-nimisiä henkilöitä:

 Jarmo Riski, maastohiihtovalmentaja
 Leo Riski (s. 1951), diplomaatti ja toimittaja
 Pete Riski (s. 1974), musiikkivideo- ja mainoselokuvaohjaaja
 Riku Riski (s. 1989), jalkapallohyökkääjä
 Roope Riski (s. 1991), jalkapallohyökkääjä
 Seppo Riski (s. 1943), työmarkkinajärjestöjohtaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Pakola

Pakola voi tarkoittaa:

 Johanna Pakola, historiakirjailija
 Joni Pakola (s. 1985), futsalpelaaja ja jalkapalloilija
 Seppo Pakola (s. 1954), jääkiekkoilija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Innala

Innala voi tarkoittaa:

 Aune Innala (1906–1999), varatuomari ja kansanedustaja
 Erik Innala (1908–1990), ruotsalainen liikemies, salakuljettaja ja kauppias
 Jere Innala (s. 1998), jääkiekkohyökkääjä

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kaarlehto

Kaarlehto voi tarkoittaa:

 Elli Kaarlehto (1897–1986), kirjailija
 Karolus Kaarlehto (s. 1997), jääkiekkomaalivahti
 Paavo Kaarlehto (1928–1992), diplomaatti

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Martin Järveoja

Martin Järveoja (s. 18. elokuuta 1987) on virolainen kartanlukija. Järveoja toimii Ott Tänakin kartanlukijana Rallin MM-sarjassa. Kausilla 2018–2019 Tänak ja Järveoja ajoivat Toyota Gazoo Racing -tallissa. Tänak ja Järveoja voittivat maailmanmestaruuden kaudella 2019. Kausilla 2020–2022 Järveoja ja Tänak kilpailivat Hyundai Motorsport -tallissa.

Lähteet

Virolaiset kartanlukijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Rallin maailmanmestarit
The Wall Suomi

The Wall Suomi on suomalainen visailuohjelma. The Wall -formaatti on lähtöisin Yhdysvalloista, ja siellä ohjelmaa esitettiin ensi kerran syksyllä 2016. Ohjelmaa on esitetty 22 maassa. Formaatin kehittäjät ovat koripalloilija LeBron James, Maveric Carter ja Andrew Glassman. Ohjelmaa juontaa Heikki Paasonen. Ohjelmaa kuvattiin Puolassa vuosina 2018-2019,  ja Isossa-Britanniassa vuonna 2020.

Pelin kulku

Ensimmäinen kierros: Vapaapudotus 
Pelissä on kolme kierrosta. Ensimmäisellä kierroksella esitetään viisi kysymystä ja jokaiseen kysymykseen on kaksi vastausvaihtoehtoa. Jokaisen kysymyksen kohdalla vapautetaan kolme palloa. Jos vastaus on oikein, pelaajat saavat rahat, joihin pallot osuvat. Jos vastaus on väärin, eivät pelaajat saa mitään ja he menettävät yhtä paljon rahaa pankista. Jos pelaajat eivät saa tällä kierroksella rahaa, peli heidän osaltaan päättyy.

Kierroksella on mahdollisuus ansaita 1–2000 € per pallo.

Toinen kierros 
Toisen kierroksen alussa kilpailijat erotetaan toisistaan. Toinen pelaajista menee eristyksiin vastaamaan kysymyksiin, kun taas toinen on lavalla. Eristetyssä oleva pelaaja vastaa kysymyksiin ja lavalla oleva pelaaja päättää, mihin lokeroihin pallot sijoitetaan. Jos vastaus on oikein, pelaajat saavat rahaa, mutta jos vastaus on väärä, rahaa menetetään.

Kierroksella on mahdollisuus ansaita 1–12 500 € per pallo.

Kolmas kierros 
Kolmas kierros etenee samalla tavalla kuin toinen, mutta nyt pelaajalla on neljä vastausvaihtoehtoa kolmen sijaan. 

Kierroksella on mahdollisuus ansaita 1–50 000 € per pallo.

Pelin päätös 
Lopuksi eristyksissä oleva pelaaja saa valittavakseen sopimuksen. Pelaaja joko allekirjoittaa sopimuksen tai repii sen. Jos pelaaja valitsee sopimuksen, pari saa rahat, jotka ovat ensimmäisellä kierroksella ansaittu, lisättynä 2000 eurolla per oikea vastaus. Toinen vaihtoehto on repiä sopimus, jolloin pari saa seinällä olevan rahasumman. Pelaaja ei kuitenkaan tiedä, onko tämä vastannut kysymyksiin oikein tai paljonko rahaa on ansaittu.

Lähteet

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Visailuohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1957

Vuoden 1957 koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Rio de Janeirossa, Brasiliassa 13.–26. lokakuuta 1957. Nämä olivat toiset koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut. Kisoihin osallistui 12 maata. Mestaruuden voitti Yhdysvallat, hopeaa saavutti Neuvostoliitto ja pronssille sijoittui Tšekkoslovakia. Turnauksen korikuningatar oli Paraguayn Edith Nuñez.

Sijoitukset

Lähteet 
 
 

Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut
Naisten maailmanmestaruuskilpailut
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 1957
Rio de Janeiron urheilu
Enric Mas

Enric Mas Nicolau (s. 7. tammikuuta 1995 Artà, Mallorca) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Klein Constantia -joukkueessa 2016 ja edusti Quick-Step Floors / Deceuninck–Quick-Stepiä vuosina 2017−2019. Kaudesta 2020 hän on ajanut Movistar Teamissa

Mas sijoittui toiseksi Espanjan ympäriajossa 2018 minuutin ja 46 sekuntia Simon Yatesille hävinneenä. Hän voitti Andorrassa ajetun kilpailun 20. etapin. Seuraavana vuonna hän voitti Gree-Tour of Guangxi -kilpailun. Hän voitti nuorten kilpailun Espanjan ympäriajossa 2020. Espanjan ympäriajossa 2021 hän sijoittui toiseksi neljä minuuttia ja 42 sekuntia Primož Rogličille hävinneenä. Seuraavan vuoden Espanjan ympäriajossa hän oli jälleen toinen kaksi minuuttia ja kaksi sekuntia Remco Evenepoelille jääneenä Hän voitti samana vuonna Giro dell'Emilian.

Saavutuksia 

Lähteet:Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2012
Aika-ajon junioreiden Espanjan-mestaruus
2016
Volta ao Alentejo, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 2. etapin voitto
Tour de Savoie Mont Blanc, kokonais- ja pistekilpailun sekä nuorten kilpailun voitto
Giro Ciclistico della Valle d'Aosta Mont Blanc, pistekilpailun voitto
2017
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, 6. etapilla kolmas
2018
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, nuorten kilpailun ja 6. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs, nuorten kilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 20. etapin voitto
2019
Ranskan ympäriajo, nuorten kilpailussa kolmas
Gree-Tour of Guangxi, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 4. etapin voitto
2020
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailun voitto, 12. etapilla kolmas
2021
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailussa kolmas, 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 11. etapilla toinen, 9. ja 18. etapilla kolmas
2022
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, piste- ja mäkikirikilpailussa kolmas, 15. ja 18. etapilla toinen, 4. ja 6. etapilla kolmas
Giro dell'Emilia, voitto
Lombardian ympäriajo, toinen

Lähteet 

Espanjalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Gröndahl

Gröndahl tai Grøndahl on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Agathe Backer Grøndahl (1847–1907), norjalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi
 Aimo Antero Gröndahl (1919–1983), suomalainen opettaja ja kirjailija
 Amund Grøndahl Jansen (s. 1994), norjalainen maantiepyöräilijä
 Antonia Gröndahl (s. 1995), suomalainen maantiepyöräilijä
 Ari Gröndahl (s. 1989), suomalainen jääkiekkopuolustaja
 Jouni Gröndahl (s. 1938), suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija
 Juho Gröndahl (s. 1984), dramaturgi ja näytelmäkirjailija
 Kelpo Gröndahl (1920–1994), suomalainen painin olympiavoittaja
 Outi Gröndahl (s. 1984), suomalainen maastohiihtäjä ja ampumahiihtäjä
 Roope Gröndahl (s. 1989), suomalainen pianisti
 Wladimir Gröndahl (1884–1940), suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen kenraalieversti.
Valavuori

Valavuori voi tarkoittaa:

 Aleksi Valavuori (s. 1978), julkisuuden henkilö ja liikemies
 Olavi Valavuori (1921–1992), taidemaalari ja keramiikkataiteilija
 Viljo Valavuori (s. 1889), runoilija.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Tomas Roslin

Tomas Roslin (s. 6. joulukuuta 1969 Turku) on suomalainen ekologi ja professori. Hän toimii hyönteisekologian professorina Ruotsin maatalousyliopistossa (SLU). Roslin keskittyy tutkimuksessaan lajienvälisiin vuorovaikutussuhteisiin, erityisesti ekologisten vuorovaikutusverkostojen (esim. ravintoverkkojen) rakenteeseen ja toimintaan.

Akateeminen ura

Tomas Roslin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1988 Gymnasiet Lärkanista kuudella laudaturilla. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1994 ja filosofian tohtoriksi 1999. Väitöskirjansa hän laati akatemiaprofessori Ilkka Hanskin ohjauksessa. Roslinin väitöskirjatyö käsitteli lantakuoriaisten yhteisöekologiaa ja maatalouden muutosten kuvastumista lajien taantumisessa. Hänen muita tutkimuskohteitaan ovat muun muassa tammet (Quercus robur) ja niiden hyönteiset, sekä arktiset lajit.
   
Roslin on väitöksensä jälkeen toiminut tutkijatohtorina Albertan yliopistossa Kanadassa sekä tutkijana ja ryhmänjohtajana ensin Metapopulaatiobiologian tutkimusryhmässä Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitoksella, sitten Helsingin yliopiston maataloustieteiden laitoksella. Vuosina 2005–2010 hän toimi Suomen Akatemian akatemiatutkijana, vuosina 2010-2015 agroekologian yliopistonlehtorina. Roslin sai vuonna 2005 Suomen Akatemian tunnustuspalkinnon tutkimusansioistaan, erityisesti nk. kansalaistieteen-lähestymistavan käytöstä tieteen jalkauttamisessa.

Vuodesta 2015 Roslin on toiminut hyönteisekologian vakinaisena professorina Ruotsin maatalousyliopistossa.. Ruotsin viran ohella hän johtaa myös suomalaista tutkimusryhmää Helsingin yliopistossa.

Tutkimusalana ekologiset vuorovaikutusverkostot  

Luonnossa lajit kytkeytyvät toisiinsa elollisten vuorovaikutusten kautta. Näistä kenties tunnetuimmat ovat antagonistiset peto-saalissuhteet, jotka yhdistävät lajeja ravintoverkoiksi. Yhtä lailla lajipareja voi kuitenkin yhdistää molempia hyödyntävät mutualistiset vuorovaikutukset (esim. kasvi-pölyttäjäverkot), kilpailusuhteet yms.  Roslin on selvittänyt, miten erilaiset vuorovaikutustyypit yhdistävät lajeja nk. metaverkostoiksi, miten nämä verkostot ovat rakentuneet, miten ne kehittyvät ja miten ympäristönmuutos vaikuttaa niihin. Kohteinaan hän on usein käyttänyt arktisia eliöyhteisöjä, erityisesti Koillis-Grönlannissa. Näillä pohjoisilla alueilla lajien niukkuus tekee niiden vuorovaikutusverkoista suhteellisen helposti lähestyttäviä. Vuorovaikutusten havaistemiseen ja mittaamiseen Roslin on erityisesti kehittänyt ja käyttänyt DNA-pohjaisia menetelmiä. Roslinin tutkimuksella on huomattavaa merkitystä sen ymmärtämisessä, miten ympäristön muuttuminen ja erityisesti ilmastonmuutos vaikuttaa eliöyhteisöjen rakenteeseen ja toimintaan.

Lähteet

Suomalaiset biologit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Berg Arkitektkontor AB

Berg Arkitektkontor on ruotsalainen arkkitehtitoimisto, joka suunnitteli esim. Tukholmassa sijaitsevan Globenin (Ericsson Globe).

Ruotsalaiset arkkitehdit
Steadfast Noon

Steadfast Noon on Pohjois-Atlantin liiton ilmasotaharjoitus, jossa Euroopassa harjoitellaan taktisten B61-ydinpommien käyttöä hävittäjälentokoneilla.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 
 
 
 

Nato
Ydinaseet
Ford Ranger

Ford Ranger on Fordin vuodesta 1998 lähtien valmistama lava-automalli.

Ford Ranger I (1998–2006) 

Ensimmäisen sukupolven Ranger perustuu Mazda B-sarjaan. Australiassa ja Uudessa-Seelannissa Rangeria myytiin Ford Courier -nimisenä. Malliin perustuu myös katumaasturimalli Ford Everest.

Vuonna 2002 Ranger koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet ajovalot ja etusäleikön. Lisäksi uudistuksiin kuului jatko-ohjaamoisessa Super Cab -mallissa takaosan kaapparimalliset ovet.

Ford Ranger II (2006–2011) 

Toisen sukupolven Ranger perustuu Mazda B-sarjan korvanneeseen BT-50-malliin. Ford Everest oli jälleen Rangeriin perustuva katumaasturimalli.

Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä Ranger sai tulokseksi kaksi tähteä viidestä.
 
Vuonna 2009 Ranger koki kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin sen keulan ilmettä uusilla ajovaloilla, etusäleiköllä ja puskurilla.

Ford Ranger III (2011–) 

Kolmannen sukupolven Ranger esiteltiin Sydneyn autonäyttelyssä syksyllä 2010. Se on Fordin australialaisen osaston suunnittelema, eikä enää perustu Mazdan lava-automallien tekniikkaan. Toisen sukupolven Mazda BT-50 perustuu kuitenkin alustaltaan ja tekniikaltaan uusimpaan Ranger-malliin. Myös kolmannen sukupolven Rangerista on joillain markkinoilla myynnissä katumaasturiversio Ford Everest. 

Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Ranger sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 

Vuonna 2015 Ranger koki kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin sen keulan ilmettä. 

Toisen kasvojenkohotuksensa kokenut Ranger esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2018. Se tuli myyntiin myös Pohjois-Amerikassa, jossa Rangeria myydään nyt ensimmäistä kertaa samanlaisena kuin muilla markkina-alueilla. Isossa-Britanniassa on myynnissä myös M-Sportin varustelema MS-RT.

Ford Ranger IV (2022–) 

Neljännen sukupolven Ranger esiteltiin marraskuussa 2021. Sitä valmistetaan Etelä-Afrikassa ja Thaimaassa. Myöhemmin esiteltävä toisen sukupolven Volkswagen Amarok perustuu samaan tekniikkaan.

Dieselmoottorit ovat nelisylinterinen 2,0-litrainen ja 3,0-litrainen V6, joillain markkinoilla on lisäksi saatavana 2,3-litrainen EcoBoost-bensiinimoottori. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto, kuusiportainen automaattivaihteisto tai 10-portainen automaattivaihteisto. Ford Ranger Raptorin valmistus käynnistyi toukokuun lopussa 2022 malliston tehokkaimmalla, 288 hevosvoiman bensiini-V6-mallilla Fordin Rayongin tehtaalla Thaimaassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranger
Lava-autot
1990-luvun autot
2000-vuosikymmenen autot
2010-luvun autot
2020-luvun autot
NHL:n varaustilaisuus 1989

NHL:n vuoden 1989 varaustilaisuudessa valittiin 12 varauskierroksen aikana yhteensä 252 pelaajaa. Varaustilaisuuden ensimmäinen varaus oli ruotsalainen keskushyökkääjä Mats Sundin, jonka Quebec Nordiques varasi. Sundinista tuli näin NHL:n kaikkien aikojen ensimmäinen eurooppalainen ykkösvaraus. 

Ennen varaustilaisuuden alkamista Nordiquesin arvioitiin varaavan ensimmäisenä joko Sundinin tai kanadalaisen Dave Chyzowskinin. Sundin pelasi NHL:ssä lopulta 18 kauden aikana 1 346 ottelua, kun taas lopulta toisena varattu Chyzowski pelasi vain 128 ottelua.

Ensimmäisen kierroksen varaukset 

==

Lähteet 

1989
Vuoden 1989 jääkiekko

</p>
Marigot

Marigot on Ranskalle kuuluvan Saint-Martinin pääkaupunki. Se sijaitsee Saint-Martinin länsirannikolla. 

Marigot perustettiin noin vuonna 1969 ja sai nimensä useista soista, joita alueella oli. Se kasvoi nopeasti 1700-luvulla sokeriruokon tuotannon ansiosta. Vuosina 1970 ja 1990 kaupunkia laajennettiin. 

Marigot koostuu kahdeksasta kaupunginosasta, jotka ovat Agrément, Hameau Du Pont, Galisbay, Concordia, Sandy Ground, Saint James ja Bellevue.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saint-Martin
Leonhard Seppala

Leonhard ”Sepp” Seppala (14. syyskuuta 1877 Yykeänperä, Norja – 28. tammikuuta 1967 Seattle, Yhdysvallat) oli tunnettu Norjasta lähtöisin ollut yhdysvaltalainen kullankaivaja ja koiravaljakko-ohjastaja, joka oli etniseltä taustaltaan isänsä puolelta länsipohjalainen ja äitinsä puolelta kveeni. Seppala teki tammikuussa vuonna 1925 kuuluisan seerumiviestin Nomen kaupunkiin Alaskaan, minkä johdosta hän pelasti useita ihmisiä kurkkumätäepidemialta ja teki samalla siperianhuskyn koirarodusta maailmanlaajuisesti tunnetun.

Vuonna 2012 valmistui palkittu pitkä dokumenttielokuva Icebound, jossa Seppala itsekin esiintyy. Vuonna 2019 sai Disney+-suoratoistopalvelussa ensi-iltansa Seppalasta kertova seikkailuelokuva Togo, jossa häntä esittää Willem Dafoe.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Leonard Seppälän koira, Kansan kuvalehti, 14.02.1930, nro 7, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Suomalainen koiravaljakkokuningas Leonhard Seppälä, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1930, s. 62, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Länsipohjalaiset
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Suomen urheilu 1950

Suomen urheilu 1950 käsittelee vuoden 1950 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.

Vuoden urheilija 

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:

Erillisellä naisten listalla viisi parasta olivat:

Jalkapallo 

 Suomen maajoukkue voitti vuoden viidestä maaottelustaan kaksi, molemmat Helsingin olympiastadionilla. Kesäkuussa Suomi voitti Alankomaat 4–1. Varsinaisena suursaavutuksena pidettiin vuoden 1948 olympiahopeamitalistista, kesällä 1950 MM-kisoissa pelanneesta ja MM-pronssimitalisti Ruotsin juuri ennen Suomeen saapumistaan voittaneesta Jugoslaviasta syyskuussa maalein 3–2 otettua voittoa. Suomen maalintekijät ottelussa olivat Jorma Vaihela, Yrjö Asikainen ja Kalevi Lehtovirta. Asikainen teki maalin Alankomaat- ja Jugoslavia-otteluiden lisäksi niiden välissä pelatussa Tanska-maaottelussa.
 Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Ilves-Kissat, hopeaa sai Kuopion Palloseura ja pronssille sijoittui Vasa IFK.

Jääkiekko 

 Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Ilves, hopeaa sai Hämeenlinnan Tarmo ja pronssille sijoittui tamperelainen TBK.

Jääpallo 

 Suomen maajoukkue pelasi helmikuussa Helsingissä Ruotsin kanssa tasan 3–3 ja voitti maaliskuussa Lappeenrannassa Norjan 4–2.
 Suomen-mestaruuden voitti Warkauden Pallo -35, hopeaa sai Oulun Palloseura ja pronssille sijoittui Vasa IFK.

Koripallo 

 Miesten Suomen-mestaruuden voitti HOK-Veikot, hopeaa sai Työväen Mailapojat ja pronssille sijoittui Sörnäisten NMKY, kaikki kolme Helsingistä.
 Naisten Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Pyrintö ja hopealle sijoittui Porin Veto.

Paini 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Matti Simanainen voitti kultaa kreikkalais-roomalaisen painin alle 73-kiloisten sarjassa.

Pohjoismaiset hiihtolajit 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Heikki Hasu voitti kultaa yhdistetyssä sekä kuului Viljo Vellosen, Paavo Lonkilan ja August Kiurun kanssa joukkueeseen, joka saavutti viestihiihdossa hopeaa.

Yleisurheilu 

 Euroopan-mestaruuskilpailuissa 23.–27.8. Brysselissä, Belgiassa Suomi saavutti yhden kultamitalin, kolme hopeaa ja viisi pronssia ja oli mitalitilastossa yhdeksäs. Toivo Hyytiäinen voitti kultaa keihäänheitossa. Hopeamitalisteja olivat Veikko Karvonen maratonilla, Valto Olenius seiväshypyssä ja Valdemar Rautio kolmiloikassa. Jukka Piironen toi pronssillaan seiväshypystä Suomeen toisen mitalin ja hänen lisäkseen pronssille sijoittuivat Väinö Koskela 10 000 metrin juoksussa, Erik Blomster 3 000 metrin estejuoksussa, Olli Partanen kiekonheitossa ja Maire Österdahl pituushypyssä.

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 1950 urheilu
1950
Mestarien liigan kauden 2018–2019 lohkovaihe

Mestarien liigan kauden 2018–2019 lohkovaihe alkoi 18. syyskuuta ja päättyy 12. joulukuuta 2018.

Joukkueet
Lohkovaiheen arvontatilaisuus pidettiin 30. elokuuta 2018 Monacossa. Joukkueet oli jaettu neljään samansuuruiseen arvontakoriin seuraavin perustein:

 Ensimmäiseen koriin oli sijoitettu UEFA:n maapisterankingin mukaan seitsemän kärkimaan kansallisen sarjan mestarit sekä hallitseva mestari Real Madrid.
 Koreihin kaksi, kolme ja neljä joukkueet olivat jaoteltu seurajoukkuerankingpisteiden mukaan.

Samoista maista olevia joukkueita ei voi arpoa samaan lohkoon. Yhdellä ottelukierroksella on kaksi ottelupäivää, joista toisena pelaavat lohkojen A–D joukkueet ja toisena lohkojen E–H joukkueet. 17. heinäkuuta 2014 UEFA:n hätäpaneelin pitämässä kokouksessa päätettiin, että venäläisiä eikä ukrainalaisia joukkueita voida arpoa samaan alkulohkoon maiden välisen poliittisesti epävakaan tilanteen johdosta.

Seuraavat 32 joukkuetta selviytyivät lohkovaiheeseen:

Lohkot
Joukkueet jaetaan kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joissa lohkojen joukkueet pelaavat toisiaan vastaan koti- ja vierasottelun. Jokaisen lohkon kaksi parasta pääsevät pudotuspelien neljännesvälieriin. Lohkon kolmanneksi sijoittuvat pääsevät Eurooppa-liigan kauden 2018–2019 ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle ja neljänneksi sijoittuvat putoavat pois.

Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
 joukkueiden keskinäisten otteluiden pisteet
 joukkueiden keskinäisten otteluiden maaliero
 joukkueiden keskinäisten otteluiden tehdyt maalit
 joukkueiden keskinäisten otteluiden vierasmaalit
 joukkueiden kaikkien otteluiden maaliero
 joukkueiden kaikkien otteluiden tehdyt maalit
 joukkueiden kaikkien otteluiden vierasmaalit
 joukkueiden kaikkien otteluiden voitot
 joukkueiden kaikkien otteluiden vierasvoitot
 vähiten kurinpidollisia pisteistä kaikista otteluista (keltainen kortti = 1 ja punainen kortti = 3)
 UEFA:n oma rankinglista

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Lohko E

Lohko F

Lohko G

Lohko H

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 

Mestarien liiga
Jalkapallosarjojen kausi 2018–2019/2019
Grönstrand

Grönstrand on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Hiski Grönstrand, suomalainen näyttelijä
 Ingunn Grönstrand (1911–2004), suomenruotsalainen kirjailija
 Jari Grönstrand (s. 1962), suomalainen jääkiekkoilija
 Saima Grönstrand (1863–1931), suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Tuvan kansantasavalta

Tuvan kansantasavalta tai Tannu Tuvan kansantasavalta (, IPA ) oli osittain tunnustettu valtio entisen Venäjän keisarikunnan Tuvan protektoraatin alueella. Neuvostoliitto ja Mongolia olivat ainoat valtiot, jotka tunnustivat Tuvan itsenäisyyden. 

Nykyään Tuva on osa Venäjää.

Historia 
Ennen kuin Venäjän keisarikunta liitti Tuvan itseensä, alue oli osa Mongoliaa, joka taas oli osa Qing-dynastiaa, josta Tuva julistautui itsenäiseksi ensimmäisen kerran vuonna 1912.

Venäjän vallankumouksen ajan kaaos antoi tuvalaisille mahdollisuuden julistaa maansa itsenäiseksi. 4 elokuuta 1921 bolševikit perustivat Tuvan kansantasavallan, josta käytettiin nimeä Tannu Tuva vuoteen 1926 saakka. 

Pääkaupunki Khem-Beldir nimettiin uudelleen Kyzyliksi. Neuvostoliiton ja Mongolian kansantasavallan välinen sopimus vuonna 1926 vahvisti valtion itsenäisyyden. Vaikka muut valtiot eivät tunnustaneet sen itsenäisyyttä, se näkyi Yhdysvalloissa valmistetuissa kartoissa ja karttapalloissa.

Tuvan ensimmäinen pääministeri oli Donduk Kuular. Hän teki buddhalaisuudesta valtion virallisen uskonnon ja yritti vähentää Venäjältä tulleiden uudisasukkaiden ja propagandan määrää. Neuvostoliitto huolestui muutoksista, ja vuonna 1929 Kuular pidätettiin ja teloitettiin Tuvan vallankaappauksen aikana. 

Vallankaappauksen jälkeen uusi hallitus yritti tuhota buddhalaisuuden ja samanismin Tuvassa Stalinin rohkaisemana.

Toinen maailmansota 
Tuvan sanotaan liittyneen Toiseen maailmansotaan Neuvostoliiton kanssa 22. tai 25. kesäkuuta 1941, mutta asiasta ei olla varmoja. Joka tapauksessa Tuvasta tulleet vapaaehtoiset auttoivat Neuvostoliittoa sodassa akselivaltoja vastaan. 

11. lokakuuta 1944 Tuvan pienen huralin pyynnön jälkeen Tuva liitettiin Neuvostoliittoon autonomisena alueena. Saltšak Toka sai Tuvan kommunistisen puolueen ensimmäisen sihteerin tittelin. Ennen Neuvostoliittoon liittymistä Saltšakin vaimo, Hertek Antšimaa-Toka, toimi Tuvan valtionpäämiehenä eli pienen huralin presidiumin puheenjohtajana. Tästä syystä Tuvan kansantasavallan voidaan katsoa olevan ensimmäinen valtio, jonka valtionpäämiehenä toimi nainen, joka valittiin toimeen vaaleilla.

Tuva oli autonominen tasavalta vuoden 1961 lokakuusta vuoteen 1992. Neuvostoliiton hajoamisprosessin alettua Tuvan ASNT julistautui Tuvan tasavallaksi vuonna 1991. Samoihin aikoihin Tuvassa esiintyi kansallismielisiä itsenäistymispyrkimyksiä. Tuvan tasavalta jäi kuitenkin Venäjän federaation yhteyteen. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen venäläistä väestöä on muuttanut runsaasti pois Tuvasta.

Lähteet 

Tuva
Entiset tunnustamattomat valtiot
Venäjän keisarikunta
Civita di Bagnoregio

Civita di Bagnoregio on Bagnoregion kunnan frazione. Se sijaitsee Keski-Italiassa Latiumin alueella Bolsenanjärven ja Tiberin jokilaakson välissä. Etruskien perustama Civita tunnetaan myös kaupunkina, joka tekee kuolemaa, "La cittâ che muore".

Maantiede 
Civita di Bagnoregio erottuu selkeästi ympäristöstään. Se on rakennettu 443 metriä korkealle kukkulalle Rio Torbidon ja Rio Chiaron eroosiolaaksoon Bagnoregion nykyisen keskustan itäpuolelle.

Historia 
Etruskit perustivat Civita di Bagnoregion noin 500 vuotta eaa. Roomalaiset ottivat alueen hallintaansa 260-luvulla eaa., ja heidän valtakuntansa romahdettua alueen valloittivat gootit ja langobardit. Sittemmin frankkien kuningas Kaarle Suuri antoi Civitan Kirkkovaltiolle. Eroosio ja maanjäristykset heikensivät Civitan asuttavuutta, ja vuoden 1795 järistyksen jälkeen väestö muutti Rotaan, joka on Bagnoregion nykyinen keskus. 2010-luvulla Civitassa on asunut vakituisesti kymmenkunta ihmistä.

Civitan rakennuskanta periytyy lähinnä keskiajalta ja renessanssin kaudelta. Teologi Bonaventura syntyi Civitassa vuoden 1220 tienoilla.

I borghi più belli d'Italia -yhdistys on valinnut Civita di Bagnoregion yhdeksi Italian kauneimmista kylistä.

Civitassa on kuvattu useita televisio- ja elokuvatuotantoja, kuten Stenon ohjaama komedia I due colonnelli (1963). Suomalainen televisioelokuva Lacrimosa (2008) kuvattiin osittain Civitan maisemissa.

Lähteet

Italian kylät
Kuopion kansallinen kaupunkipuisto

Kuopion kansallinen kaupunkipuisto on joulukuussa 2017 Kuopioon perustettu, Kuopion historiallista, valtakunnallisesti merkittävää rakennusperintöä tallentavaa keskusta-aluetta hoidettuine puistoineen ja Kallaveden saaristoa vesialueineen sisältävä suuri kansallinen kaupunkipuisto. Perustamisvaiheessaan se oli 72 neilökilometrin pinta-alaltaan suurin Suomen kansallinen kaupunkipuisto. 
 
Kansallinen kaupunkipuisto sisältää seuraavat aluekokonaisuudet ja niissä sijaitsevat kohteet (aluenumerointi ja täsmällisempi rajaus liitekartan mukaisesti):
 Kuopionniemi / Väinölänniemi
 Satama
 Kuopionlahti ja Haapaniemi
 Vanhat kaupunkikorttelit
 Maljalahti (puistot, vankila, asuinkorttelit)
 Valkeisenlammen ympäristö
 Kasarmi, Sankaripuisto ja Puistokatu
 Saaristo (Etelä-Kallaveden sisävesisaaristo)

Vuoden 2020 lopussa kansallisia kaupunkipuistoja oli Suomessa kymmenen: Forssa, Hanko, Heinola, Hämeenlinna, Kokkola, Kotka, Kuopio, Pori, Porvoo ja Turku.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuopion kansallisen kaupunkipuiston keskusta-alueen kartta (Liitekartta 2A, pdf) (kuopio.fi)
Kuopion kansallisen kaupunkipuiston kartta (Liitekartta 1, jpg) (kuopio.fi)

Kuopion puistot
Kuopion luonto
Motorsports Hall of Fame of America

Motorsports Hall of Fame of America on yhdysvaltalainen moottoriurheilun legendoista ja vaikuttajista kertova museo ja kunniagalleria (), joka alun perin sijaitsi Novissa, mutta siirtyi ensin Detroitin tiedekeskukseen () vuonna 2009 ja lopulta Daytona International Speedwaylle vuonna 2017. Museo-osasto koostuu laajasta valikoimasta erilaisia kulkuvälineitä ja muistoesineitä eri kilpasarjoista ja kuljettajilta. Kunniagalleria muodostuu kunniajäseniksi valituista moottoriurheilijoista, jotka valitaan seuraavin kriteerein: "Henkilö, joka on ajanut, ohjannut, omistanut, suunnitellut, rakentanut tai tukenut moottoriurheilua tai motorisoituja kulkuvälineitä tavoitteenaan nopeus-, matka- tai muut ennätykset. Kunniagallerian jäsenen täytyy olla joko eläköitynyt moottoriurheilusta ainakin kolmen vuoden ajan tai hän on osallistunut sitoutuneesti moottoriurheilutoimintaan vähintään kahdenkymmenen vuoden ajan."

Kunniagallerian jäsenet

+ Henkilö valittiin kunniagalleriaan poikkeusvalinnalla.

Vuoden 2017 jäsenet
Steve Kinser
Dick Klamforth
Terry Labonte
Paula Murphy
Scott Pruett +
Herb Thomas
Brock Yates

Vuoden 2018 jäsenet
Howard Hughes
Carl G. Fisher
U. E. (Pat) Patrick
Jeff Gordon+
Fred Merkel
Bob Tullius
John Buttera

Vuoden 2019 jäsenet
Augie Duesenberg
Dario Franchitti
Phil Remington
Don Schumacher
Kevin Schwantz
Tony Stewart +
Linda Vaughn

Katso myös
International Motorsports Hall of Fame

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen sivusto

Autourheilu
Floridan rakennukset ja rakennelmat
Yhdysvaltain urheilumuseot
Urheilun kunniagalleriat
Armeijaryhmä Afrikka

Armeijaryhmä Afrikka () oli Saksan maavoimien Afrikassa ollut armeijaryhmä, joka perustettiin 22. helmikuuta 1943. Armeijaryhmän esikunta muodostettiin saksalais-italialaisen panssariarmeijasta ja osasto Tunisian johto-osista. Joukkoina olivat Italian 1. armeija ja Saksan 5. panssariarmeija. Ryhmän tehtävänä oli puolustaa Tunisiaa.

Kasserinen solassa kärsitty tappio, johti lopulta Tunisian taistelun tappioon. Tunisiassa olleet akselivaltojen joukot antautuivat 13. toukokuuta 1943, jolloin päättyivät myös taistelut Afrikassa.

Komentajat 
Armeijaryhmän komentajina olivat:
 kenraalimarsalkka Erwin Rommel 22. helmikuuta – 9. maaliskuuta 1943
 kenraalieversti Hans-Jürgen von Arnim 10. maaliskuuta – 13. toukokuuta 1943

Lähteet 

Saksalaiset armeijaryhmät toisessa maailmansodassa
Korsström

Korsström voi tarkoittaa:

 Herman Korsström (1851–1927), suomalainen merikapteeni ja Maarianhaminan merikoulun johtaja
 Johan Korsström (1938–2018), suomalainen arkkitehti
 Rasmus Korsström (k. 2013), suomalainen tenorisaksofonisti
 Tuva Korsström (s. 1946), suomenruotsalainen kirjailija ja toimittaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Capri (täsmennyssivu)

Capri voi tarkoittaa ainakin seuraavaa:

 Capri, Italialle kuuluva saari Napolinlahdella
 Capri, kaupunki samannimisellä saarella
 Capri (oik. Päivi Selo), laulaja
 Capri Cavanni, kanadalainen pornonäyttelijä
 Ford Capri, vuosina 1968–1986 valmistettu automalli
 Ford Capri, vuosina 1989–1994 valmistettu automalli
 Lincoln Capri, automalli.
Cheat Lake

Cheat Lake on 21 kilometrin pituinen tekojärvi Cheatjoella Monongalian piirikunnassa, Länsi-Virginiassa, Yhdysvalloissa. Se oli alun perin nimeltään Lake Lynn, mutta Board on Geographic Names päätti virallisesti muuttaa nimen Cheat Lakeksi vuonna 1976. Cheat-järven pinta-ala on noin 40,92 km².

Järvellä on kolme venesatamaa, jotka sijaitsevat joen varrella. Ne ovat Edgewater Marina, Lakeside Marina ja Sunset Beach Marina.

Cheat Lake sijaitsee suoraan Masonin–Dixonin linjan reunalla. Se aloitti toimintansa 31. toukokuuta 1926. Järveä on mainostettu hyvänä matkailukohteena perheille.

Katso myös 
Mont Chateau State Park, lakkautettu puisto, joka sijaitsi lähellä Cheat Lakea.

Lähteet 

Yhdysvaltain tekojärvet
Länsi-Virginian maantiede
Karl Gustaf Berg

Karl Gustaf Berg (7. tammikuuta 1845 Sortavala – 8. lokakuuta 1928 Sortavala) oli suomalainen juristi, Sortavalan pormestari ja moninkertainen valtiopäivämies. 

Bergin vanhemmat olivat kauppias Petter Berg ja Alexandra Lovisa Invenius ja puoliso vuodesta 1873 Maria Natalia Crohns. Filosofian tohtori, toimitusjohtaja Eero A. Berg oli heidän poikansa. Berg tuli ylioppilaaksi 1866, suoritti kameraalitutkinnon 1870 ja tuomarintutkinnon 1871. Hän palveli senaatissa, Viipurin hovioikeudessa ja kihlakunnanoikeuksissa vuodesta 1870 vuoteen 1877, jolloin hänestä tuli Sortavalan pormestari vuoteen 1893 asti. Sortavalan tuomiokunnan tuomarina Berg toimi 1893–1909 ja Suomen Pankin Sortavalan konttorin jäsenenä vuodesta 1897. Hän oli vuosina 1894–1900 Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsen, toimien viisi vuotta valtuuston puheenjohtajana. Porvarissäädyssä Berg edusti Sortavalaa valtiopäivillä 1872, 1877–1878, 1882, 1891 ja 1894.

Lähteet

Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset tuomarit
Suomalaiset juristit
Sortavalan pormestarit ja kaupunginjohtajat
Sortavalan kaupunginvaltuutetut
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1845 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Konsta Punkka

Konsta Punkka (s. 28. tammikuuta 1994 Helsinki) on suomalainen itseoppinut luontokuvaaja. ”Oravakuiskaajaksi” kutsuttu Punkka tunnetaan lähietäisyydeltä otetuista villieläinten tilanne- ja muotokuvista, joissa eläimet katsovat usein suoraan kameraan.

Helsingissä syntynyt Punkka aloitti luonnon tutkimisen lapsena isoisänsä mukana kesämökillä Jämsässä. Valokuvauksesta hän kiinnostui aluksi kuvaamalla kavereidensa skeittailua. Varusmiespalveluksen jälkeen hän ei lähtenyt opiskelemaan, vaan päätti elättää itsensä valokuvaajana.

Syksyllä 2016 Yleisradio lähetti Punkan ja valokuvaaja Mikko Lagerstedtin Patagoniaan kuvaamaan guanakoja. Siitä syntyi Yle Areenassa julkaistu minisarja. Instagramissa Punkalla on 1,3 miljoonaa seuraajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Konsta Punkan verkkosivusto
 Konsta Punkka Nikon-kameramerkin sivustolla

Suomalaiset luontokuvaajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1994 syntyneet
Kauppakeskus Karuselli

Kauppakeskus Karuselli on Keravalla sijaitseva ostoskeskus. Ostoskeskus avattiin torstaina 1. marraskuuta 2018 Aleksintorin vanhalle kauppapaikalle.  Kauppakeskuksessa on 26 liiketilaa, joiden pinta-ala on yhteensä noin 5 500 m². Ostoskeskuksen ankkuripalveluita on muun muassa K-Supermarket, Suomalainen kirjakauppa ja Lindex. Ostoskeskus sijaitsee noin 500 m Keravan asemalta länteen. Ostoskeskuksen palveluiden lisäksi kauppakeskuksessa on useita vuokra-asuntoja ja 2 h maksuton parkkihalli.

Historia 
Kauppakeskuksen tilalla oli aiemmin ollut Aleksintorin ostoskeskus joka oli Keskon omistuksessa. Kesko omisti myös Aleksintorin naapurikorttelit jotka saivat ostoskeskuksen lailla purkutuomion. Viimeisinä vuosina Aleksintorin ostoskeskus oli tyhjillään ja siellä olleet liikkeet olivat lyhyillä vuokrasopimuksilla. Ennen rakennusten purkua ostoskeskukseen avattiin Purkutaide-näyttely Jouni Väänäsen johdolla. Purkujuhlat pidettiin syksyllä 2016, ja uuden kauppakeskuksen työt alkoivat korttelissa vanhojen talojen purkamisella. Varsinaisiin rakennustöihin päästiin loppuvuodesta 2016 ja kauppakeskus, asuinkiinteistöineen valmistui vuosien 2018-2019 vaihteessa.

Lähteet 

Keravan rakennukset ja rakennelmat
Suomen kauppakeskukset