joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anneli Penttilä

Anneli ”Luumu” Penttilä (o.s. Linna; ) oli suomalainen ilma-akrobaatti ja laskuvarjohyppääjä. Hän oli 
Pilvien huimapäät  -nimisen lentävän sirkuksen jäsen 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa. ”Luumu” voimisteli kaksitasoisen lentokoneen siipien välissä, ratsasti yläsiiven päällä, roikkui nuoratikkailta lentokoneen alla ja hyppi laskuvarjolla (ajan tavan mukaan ilman varavarjoa).

Luumu oli naimissa ilmavoimien lentäjän Erkki Penttilän kanssa, joka sai Suomen parhaan lentäjän Harmon patsaan vuonna 1962. Heillä oli neljä lasta: Antti (1954), Pekka (1956), Risto E. J. (1959) ja Mia (1966).


Lähteet

Kirjallisuus
 Mustonen, Harri: Kahleista maan - Ilma-akrobaatteja ja pilvien huimapäitä. Helsinki: Koala-kustannus, 2020. ISBN 978-952-229-211-7.

Viitteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset laskuvarjohyppääjät
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Kellusaniaiset

Kellusaniaiset (Salvinia) on Salviniaceae-heimoon kuuluva vedessä kelluvien saniaisten suku. Siihen kuuluu kymmenen lajia.

Joitakin lajeja käytetään akvaarioissa ja puutarhalammikoissa koristekasveina. Ne leviävät helposti luontoon ja ovat aiheuttaneet pahoja ongelmia vieraslajeina.

Lajeja 
(Suomeksi lajien nimiä näkee sekä kahdella että yhdellä s-kirjaimella).
 Salvinia adnata
 Salvinia auriculata – kellussaniainen, brasiliankellussaniainen, sukasaniainen
 Salvinia biloba
 Salvinia cucullata – huppukellussaniainen (?)
 Salvinia hastata
 Salvinia minima – pikkukellusaniainen eli rikkakellussaniainen (syn. Salvinia molesta – poimukellusaniainen)
 Salvinia natans – parikellusaniainen
 Salvinia nymphellula
 Salvinia oblongifolia – isokellussaniainen
 Salvinia radula

Lähteet 

Kellussaniaiskasvit
Harri Hiitiö

Harri Hiitiö (s. 1959) on Pyhärannan kunnanjohtaja, joka on toiminut virassaan vuoden 2018 syyskuusta lähtien. Vuosina 2008–2016 hän toimi Eurajoen kunnanjohtajana ja vuosina 2017–2018 Ruskon kunnanjohtajana.  Vuonna 2014 hänet valittiin jatkamaan Eurajoen kunnanjohtajan virkaa vuoden 2021 loppuun asti, mutta hän irtisanoutui henkilökohtaisiin syihin vedoten kesäkuussa 2016, minkä jälkeen hän siirtyi Ruskon kunnanjohtajaksi.  Pyhärannan kunnanjohtajaksi hän siirtyi vuonna 2018. Ennen kunnanjohtajan uraa Hiitiö työskenteli Eurajoen kunnan kamreerina. Hän harrastaa metsästystä.

Lähteet 

Eurajoen kunnanjohtajat
Ruskon kunnanjohtajat
Elävät henkilöt
Antti-Jussi Vahteala

Antti-Jussi Vahteala on ollut Haapaveden kaupunginjohtaja vuodesta 2014. Aikaisemmin hän työskenteli Haapaveden kaupungin talousjohtajana. Hän on syntyisin Vesannolta ja koulutukseltaan terveystieteen maisteri ja sairaanhoitaja. Vahteala siirtyi Korpelan Voiman kuntayhtymän toimitusjohtajaksi vuoden 2020 syyskuun alusta.

Lähteet 
http://www.kp24.fi/uutiset/lehtiteema/1480/377205/8/Vahteala-valittiin-Haapaveden-kaupunginjohtajaksi
https://www.perhonjokilaakso.fi/uutinen/597231

Viitteet 

Haapaveden kunnan- ja kaupunginjohtajat
Suomalaiset sairaanhoitajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Jari Penttilä

Jari Penttilä (s. 1961) on ollut Halsuan kunnanjohtaja vuodesta 2013. Sitä ennen hän oli Halsuan kunnansihteeri. Hän näkee Halsuan pienuuden etuna. Kun hänestä tuli Halsuan kunnanjohtaja, Halsualla lakkautettiin kunnansihteerin virka. Penttilän mukaan Halsualla kaikki tarvittavat palvelut ovat lähellä ja sosiaaliset verkostot toimivat.

Lähteet 
http://www.kp24.fi/uutiset/lehtiteema/1480/321026/2/Kunnansihteerist%C3%A4-kunnanjohtaja
http://yle.fi/uutiset/vaikeuksista_huolimatta_pienuus_nahdaan_halsualla_etuna/5056965
http://www.prasu.fi/index.php/arkisto/lehtiartikkelit/121-mitae-hyvaeae-kuuluu-kunnanjohtaja 

Suomen kunnanjohtajat ja pormestarit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaasa (täsmennyssivu)

Vaasa tarkoittaa seuraavia:

 Vaasa, kaupunki Suomessa
 Vaasa, Ruotsin hallitsijasuku 1500- ja 1600-luvuilla
 Vaasa, Waasa, sanomalehti, vuodesta 1984 Pohjalainen
 1507 Vaasa, asteroidi

Katso myös 
 Vaasan, leipomo
Incarcerated (Pain Confessorin albumi)

Incarcerated on suomalaisen melodisen death metalin yhtye Pain Confessorin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 12. lokakuuta 2012 levymerkillä Spinefarm Records.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Make Kivistö ‎– laulu
 Tuomas Kuusinen ‎– kitara
 Jaakko Kunnas ‎– kitara
 Mikko Kivistö ‎– bassokitara
 Aki Kuusinen ‎– rummut
 Pasi Laihanen ‎– kosketinsoitin

Vierailevat muusikot 
 Andy Semmens ‎– puhe (kappaleet 2 ja 10)
 Tony Kaikkonen ‎– laulu
 Tommi Kurki ‎– laulu

Tuotanto 
 Janne Saksa ‎– miksaaja
 Svante Forsbäck ‎– masteroija

Arvostelut 
 Kaaoszine: 8/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Incarcerated discosg.com -sivustolla

Pain Confessorin albumit
Vuoden 2012 albumit
Lura

Maria de Lurdes Assunção Pina, taiteilijanimeltään Lura, (s. 31. heinäkuuta 1975 Lissabon, Portugali) on portugalilainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Kap Verdeltä, josta hän on saanut vaikutteita musiikkiinsa muun muassa mornasta.

Diskografia
Nha Vida (1996)
In Love (2002)
Di Korpu Ku Alma (2005)
M'bem di fora (2006)
Eclipse (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Luran kotisivut

Portugalilaiset laulajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Ålands Hemvärn

Ålands Hemvärn oli Ahvenanmaalla toiminut suojeluskuntaa vastaava kodinturvajoukko, joka perustettiin talvisodan alettua. Enimmillään siihen kuului 1800 miestä. He jakautuivat 17 piiriin, ja lisäksi oli lottina ja marttoina noin tuhat naista.

Välirauhan aikana Hemvärn toimi ampumayhdistysten suojissa. Jatkosodan alettua aate heräsi jälleen, ja siihen kuului enimmillään 630 miestä ja 250 sotilaspoikaa. Heistä osa sai jalkaväkikoulutuksen, toiset rannikkotykistökoulutuksen. Källskärissä ja Björkörissä oli hoidettavana kevyet patterit. Lottia oli enimmillään kuutisensataa.

Perustaminen
Kodinturvajoukkojen perustaminen hyväksyttiin 6. joulukuuta 1939 pidetyssä kansalaiskokouksessa. Siihen liittyivät lähes kaikki asekuntoiset ahvenanmaalaiset miehet, mikä oli hämmästyttävää siihen nähden, että vain vuosi aiemmin tehty ehdotus demilitarisoinnin purkamisesta oli torjuttu jyrkästi. Syynä pidettiin sitä, että sodan uhka oli todellinen, sota oli tullut liian lähelle ja jokainen katsoi velvollisuudekseen olla puolustamassa kotiaan. Osansa on voinut olla Ålandin päätoimittajalla, Landstingetin puheenjohtajalla Julius Sundblomilla mielipiteenmuokkaajana. Pienimuotoista värväystäkin käynnistyi, mutta se osoittautui tarpeettomaksi, kun kaikki liittyivät vapaaehtoisesti. Päällystön ja alipäällystön järjestäminen vei aikaa, mutta johtoon tuli kapteeni Arvid Lindberg. Aseistus oli runsasta, rekisteröityjä aseita oli 300, ja lisäksi oli sitäkin enemmän yksityisiä aseita, ja Ruotsista tuli lisää.

Lähteet

 Julkaistu myös eripainoksena Ålands hemvärn 1939–1940, ISBN 951-95218-2-8

Viitteet

Ahvenanmaa
Suojeluskunta
Suomi 1939–1945
Andres Larka

Andres Larka (5. maaliskuuta 1879 Pilistvere, Viljandi – 8. tammikuuta 1943 Kirovin alue) oli virolainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Viron vapaussodassa Viron armeijan johdossa, kunnes hänet korvasi tehtävässään Johan Laidoner. Sittemmin hän oli Viron vapaussotureiden liiton eli vapsien presidenttiehdokkaana vuoden 1934 vaaleissa, joita ei kuitenkaan järjestetty Konstantin Pätsin vallankaappauksen jälkeen. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Larka vangittiin, ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1943.

Elämäkerta
Larka syntyi mylläriperheeseen Pilistveressä lähellä Viljandia vuonna 1879. Hän valmistui 1902 Vilnan sotilasakatemiasta ja osallistui Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Vuonna 1912 Larka valmistui Pietarin Nikolain yleisesikunta-akatemiasta ja palveli sittemmin upseerina ensimmäisessä maailmansodassa. Bolševikkien toteuttaman vallankaappauksen jälkeen vuonna 1917 Larka oli mukana perustamassa ensimmäistä virolaista divisioonaa, ja hän komensi Haapsaluun sijoitettua tykistöprikaatia. Larkasta tuli sotaministeri, ja hän yleni kenraalimajuriksi maaliskuussa 1918. Ministerinä hän oli perustamassa Viron suojeluskuntia (omakaitse).

Viron miehittäneet saksalaiset eivät tunnustaneet Viron itsenäisyyttä, ja Larka joutuikin tekemään työtään salassa. Hän joutui myös piiloutumaan syyskuussa 1918. Saksan miehitysaika Virossa päättyi marraskuussa 1918, ja Larka toimi marraskuusta joulukuuhun Viron asevoimien johdossa. Viron vapaussodan sytyttyä hänen johtamansa huonosti organisoitu ja varustettu virolaisarmeija ei onnistunut hallitsemaan tilannetta bolševikkejä vastaan. Sotaonni kääntyi kuitenkin Johan Laidonerin tultua Larkan tilalle tammikuussa 1919. Larkasta tuli puolestaan varasotaministeri.

Larka joutui jäämään eläkkeelle vuonna 1925 sairastuttuaan tuberkuloosiin. Sittemmin hän osti maatilan Sauesta läheltä Tallinnaa. Vuonna 1926 Larka liittyi Viron vapaussotureiden liittoon ja oli yksi järjestön johtajista koko sen olemassaolon ajan. Vuoden 1934 presidentinvaaleissa Vapaussotureiden liitto nosti hänet presidenttiehdokkaakseen. Larkan hyvin organisoitua presidenttikampanjaa johti Hjalmar Mäe, mutta vapaussoturien eli vapsien menestyksen esti lopulta Konstantin Pätsin vallankaappaus. Monet vapsijohtajista pidätettiin, mutta Larka pysyi vapaana ja yritti haastaa Pätsin korkeimmassa oikeudessa. Hän suunnitteli myös yhdessä joidenkin muiden vapsien kanssa Pätsin vastaista vallankaappausta. Hänet pidätettiinkin näiden toimien johdosta ja tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen. Larka vapautettiin kuitenkin jo kahden vuoden jälkeen. Sittemmin hän vetäytyi politiikasta. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Larka pidätettiin Tallinnassa 23. heinäkuuta 1940. Hän kuoli työleirillä Malmyžissä Kirovin alueella tammikuussa 1943.

Lähteet

Virolaiset kenraalit
Viron puolustusministerit
Stalinin vainoissa kuolleet
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Timo Kylmälä

Timo Päiviö Kylmälä (28. joulukuuta 1922 Miehikkälä – 20. joulukuuta 2004 Espoo) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja kääntäjä.

Kylmälä opiskeli lehdistöoppia Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Pariisissa Sorbonnen yliopistossa. Hän oli 1940-luvulla toimittajana Etelä-Suomen Sanomissa, Sisä-Suomi-lehdessä, Ilta-Sanomissa ja Helsingin Sanomissa. Vuosina 1948–1953 Kylmälä asui Ranskassa ja työskenteli kustannusvirkailijana Nord-Sud-kustantamossa.

Suomeen palattuaan Kylmälä oli toimittajana ensin Uusi Suomi-lehdessä 1953–1958 ja sitten 25 vuoden ajan A. Ahlström Oy:n Me kaikki-henkilökuntalehdessä. Kylmälä toimi lisäksi Suomen Kuvalehden avustajana vuosina 1948–1987 ja Ilta-Sanomien kolumnistina 1982–1984.

Kylmälä kirjoitti myös matkakirjoja ja yritysjohtajien muotokuvia sekä käänsi kirjallisuutta.

Teoksia 
 Kerran Balkanilla : Pikavierailijan elämyksiä Jugoslaviassa ja Kreikassa. WSOY 1952
 Yön valojen maat. WSOY 1953
 Kakunjakajia : Kaksikymmentä johtajaa Kalle Anttilasta Matti Virkkuseen, tekijät Juha Tanttu ja Timo Kylmälä.  Kirjayhtymä 1967
 Kutsetin mies ; Enso-Gutzeitin toimitusjohtajan Pentti Salmen elämäkerta. Kirjayhtymä 1986

Suomennoksia 
 Alphonse Daudet : Tarasconin mestariampuja : romaani. Kirjayhtymä, Helsinki 1960 (alkuteos Aventures prodigieuses de Tartarin de Tarascon)
 Pierre Clostermann : Verinen taivas. Kirjayhtymä, Helsinki 1962

Lähteet 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Suomentajat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Toini Virisalo

Toini Taimi Tellervo Helminen, kirjailijanimi Toini Virisalo (s. 17. joulukuuta 1923 Korpilahti) oli suomalainen kirjailija ja runoilija.

Teoksia 
 Ei kiitos. Otava 1970
 Viimeiset maisemat. Otava 1971
 Todellista onnea. Otava 1973
 Kuulkaapas ihmiset. Otava 1975
 Maan ilmeet: Keski-Suomen kirjailijain runoantologia; toim. Toivo Laakso ja Juhani Salokannel; kirjoittajat Rakel Jylhä, Toini Virisalo, Eero Ojanen, Toivo Laakso, Timo Haajanen, Lauri Tarkiainen, Inari Kalke-Isomäki, Maire Vaajakallio, Irja Virtanen, Terttu Pajunen-Kivikäs, Maija Pentikäinen, Sisko Istanmäki, Ilmari Eskola, Heikki Jylhä, Liisa Laukkarinen. Keski-Suomen Kirjailijat ry, Jyväskylä 1976

Palkinnot 
 Keski-Suomen läänin taidepalkinto 1972

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1923 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Canalone Miramonti

Canalone Miramonti on laskettelurinne Madonna di Campigliossa Pinzolossa Italiassa.

Canalone Miramonti on tunnettu ennen kaikkea siinä järjestettävästä alppihiihdon maailmancupin miesten pujottelukilpailusta. Sitä pidetään yhtenä vaikeimmista ja kuuluisimmista pujottelurinteistä.

Ensimmäinen maailmancupkilpailu Canalone Miramontissa käytiin helmikuussa 1967. Ranskalaisten neloisvoittoon päättyneen kilpailun voitti Guy Périllat.

Reitti
Canalone Miramontin yläasema sijaitsee 1 745 metriä merenpinnan yläpuolella Patascossin kylässä. Se on kokonaisuudessaan jyrkkä ja loivasti vasemmalle kaartuva.

Ensimmäinen rinteen kohta on nimetty Diagonaleksi. Diagonalen jälkeen alkaa jyrkänne Ginocchio (Polvi). Sen jälkeen tulee Muro (Seinämä). Sen loputtua laskettelurinne kääntyy vasemmalle hiihtohissin ala-asemalle, mutta pujottelurinne kulkee suoraan.

Muron jälkeen tulee kumpuileva loiva loppuosuus Variante Finale, joka kulkee seinämän vieressä. Pujottelurinne päättyy 1 550 metriä merenpinnan yläpuolelle Madonna di Campiglion kylään.

Lähteet
Madonna di Campiglio CampiglioDolomiti.it 
Ski Map Campiglio Dolomiti  ski2.intermaps.com 
Mappa Skiarea Campiglio Dolomiti di Brenta  (pdf) CampiglioDolomiti.it 
Lifts and slopes Madonna di Campiglio, Pinzolo, Folgarida Marilleva CampiglioDolomiti.it 
Canalone Miramonti CampiglioDolomiti.it 
3Tre Campiglio, Madonna di Campiglio 3TreCampiglio.it 
Results – Madonna di Campiglio fis-ski.com 

Italian laskettelurinteet
Alppihiihdon maailmancupin rinteet
Pinzolo
Ammattikasvatuksen aikakauskirja

Ammattikasvatuksen aikakauskirja on suomalainen kasvatustieteellinen aikakauslehti, jota julkaisee Ammattikoulutuksen tutkimusseura OTTU ry. Lehden kustantaa Opetus-, kasvatus- ja koulutusalojen säätiö (OKKA-säätiö). 

Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehden vuosikerta 2016 oli sen 18. vuosikerta. 

Ammattikasvatuksen aikakauskirjalla on päätoimittaja, toimittaja, toimitussihteeri ja toimituskunta. Päätoimittajina ovat toimineet:
 Pekka Ruohotie 1998–2008
 Petri Nokelainen 2009–

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ammattikasvatuksen aikakauskirja

Suomalaiset ammattilehdet
Suomalaiset tiedelehdet
Näkyleipä

Näkyleipä (, lechem pānīm, sananmukaisesti "läsnäolon leipä"), on kristillisissä ja juutalaisissa yhteyksissä leipä joka on Jerusalemin temppelissä aina esillä uhrilahjana Jumalalle. Kaksitoista näkyleipää asetettiin temppelin pöydälle ruokauhriksi sapattina.

Juutalaisuus
Rapa-Ripa

Rapa-Ripa () on hahmo Charles M. Schulzin luomassa Tenavat-sarjakuvassa. Hän on jatkuvasti likainen ja pölypilven ympäröimä poika, jonka lähes kaikki esiintymiset sarjassa liittyvät jollain tavalla hänen likaisuuteensa.

Rapa-Ripan varhaisissa esiintymisissä hänen likaisuutensa johtui yksinkertaisesti sottaisista tavoista. Myöhemmin monissa stripeissä annettiin kuitenkin ymmärtää, että hän vetää magneetin tavoin likaa puoleensa, halusi tai ei. Hän kykenee myös nostattamaan pölypilven mahdottomissakin paikoissa, kuten vesi- tai lumisateen keskellä. Rapa-Ripa pukeutuu aina likaisiin haalareihin. Rapa-Ripa nähtiin muutaman kerran tilapäisesti puhdistautuneena, jolloin häntä oli yleensä vaikea tunnistaa. Muut pääsääntöisesti pitävät Rapa-Ripan likaisuutta häiritsevänä tai vastenmielisenä, mutta hän itse suhtautuu siihen ylpeydellä. Rapa-Ripa kuuluu Jaska Jokusen baseball-joukkueeseen. Hahmon englanninkielinen nimi Pig-Pen on väännös sikolättiä tarkoittavasta sanasta pigpen. Schulzin tekstaamissa stripeissä nimi on aina lainausmerkeissä.

Rapa-Ripa esiintyi Tenavissa ensi kerran 13. heinäkuuta 1954. Schulz sanoi myöhemmin eräässä haastattelussa, että hän oli kyllästynyt Rapa-Ripan hahmoon, koska pelkästä likaisuudesta oli hankala keksiä enempää vitsejä, mutta hahmon suosion vuoksi lukijat toivoivat jatkuvasti Rapa-Ripan esiintyvän sarjassa. Rapa-Ripa esiintyi Tenavissa melko harvakseltaan ja yleensä vain yksittäisissä irtovitseissä. 1970-luvun aikana hahmo oli käytännössä kokonaan poissa sarjasta, mutta palasi myöhemmin monta kertaa takaisin.

Lähteet

Tenavien hahmot
Kuvitteelliset lapset
Asko Vilkuna

Asko Kustaa Juhani Vilkuna (17. marraskuuta 1929 Nivala – 13. joulukuuta 2014 Jyväskylä) oli suomalainen kansatieteilijä ja Jyväskylän yliopiston etnologian professori. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1958 käsitteli suomalaisten käyttäytymistä pyhissä tilanteissa.

Vilkuna työskenteli Lundin yliopistossa suomen kielen lehtorina 1955–1964. Hän oli lähdössä perheineen Yhdysvaltoihin, mutta kun Jyväskylään perustettiin kansatieteen professuuri 1964, hän muutti Jyväskylään, jossa hän hoiti professuuria ensin vt:nä, kunnes hänet vuonna 1966 nimitettiin virkaan. Hän oli humanistisen tiedekunnan varadekaani ja sitten dekaani 1970–1977 ja jäi virasta eläkkeelle 1993. Hän oli myös korkeakouluneuvoston pitkäaikainen puheenjohtaja (1973–1983).

Vilkunan isä oli Kustaa Vilkuna. Hänen puolisonsa oli kansatieteilijä Irma Vilkuna (o.s. Palos). Heidän kaksi poikaansa Janne Vilkuna ja Kustaa H. J. Vilkuna ovat molemmat Jyväskylän yliopiston professoreita.

Julkaisut

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Jyväskylän yliopiston professorit
Suomalaiset kansatieteilijät
Suomalaiset professorit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Parsons

Parsons voi viitata seuraaviin henkilöihin tai asioihin:

Henkilöt 

Alan Parsons (s. 1948), brittiläinen muusikko, The Alan Parsons Project -yhtyeen jäsen
Albert Parsons (1848–1887), yhdysvaltalainen toimittaja, työväenliikkeen aktiivi ja anarkisti
Chandler Parsons (s. 1988), yhdysvaltalainen koripalloilija
Estelle Parsons (s. 1927), yhdysvaltalainen näyttelijä 
Gram Parsons (1946–1973), yhdysvaltalainen muusikko
Jim Parsons (s. 1973), yhdysvaltalainen näyttelijä
Johnnie Parsons (1918–1984), yhdysvaltalainen kilpa-autoilija
Karyn Parsons (s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä
Lewis E. Parsons (1817–1895), yhdysvaltalainen poliitikko
Louella Parsons (1881–1972), yhdysvaltalainen toimittaja ja käsikirjoittaja
Lucy Parsons (1853–1942), yhdysvaltalainen ammattiyhdistysaktivisti, toimittaja ja anarkisti
Micah Parsons (s. 1999), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Mosby Parsons (1822–1865), yhdysvaltalainen sotilas ja kenraali
Nicholas Parsons (1923–2020), brittiläinen televisio- ja radiojuontaja ja näyttelijä
Sarah Parsons (s. 1987), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Talcott Parsons (1902–1979), yhdysvaltalainen sosiologi
Terence Edward Parsons eli Matt Monro (1930–1985), englantilainen viihdelaulaja
William Sterling Parsons (1901–1953), yhdysvaltalainen vara-amiraali

Kuvitteelliset 

 Parsons, henkilöhahmo George Orwellin romaanissa Vuonna 1984

Paikat 

Parsons, kaupunki Kansasissa Yhdysvalloissa
Parsons, kaupunki Tennesseessä Yhdysvalloissa
Parsons, kaupunki Länsi-Virginiassa Yhdysvalloissa

Muut 
 C. A. Parsons and Company, brittiläinen insinööritoimisto
 Parsons Marine Steam Turbine Company, brittiläinen teollisuusyritys
 Parsons Brinckerhoff, New Yorkissa sijaitseva insinööritoimisto
 Parsons Corporation, insinööritoimisto Centrevillessä Virginiassa
Arguskala

Arguskala (Scatophagus argus) on arguskalojen heimoon kuuluva laji. Se on täplikäs parvikala eteläisessä Aasiassa. Arguskala elää mangrovesuistojen makeassa ja murtovedessä. Ne syövät kasveja ja detritusta, joka on kuolleiden kasvien hajotessa syntynyttä eloperäistä ainetta.

Lähteet 

Välskärikalamaiset
Karjatila High Chaparral

Karjatila High Chaparral on villiin länteen sijoittuva TV-sarja, jonka pääosissa olivat Leif Erickson ja Cameron Mitchell. Sarjaa tehtiin NBC:lle neljä tuotantokautta vuosina 1967–1971, yhteensä 98 jaksoa. Sarjan tuottajana toimi David Dortort, joka oli aiemmin tuottanut mm. huippusuositun Bonanza-sarjan. Karjatila High Chaparrallin tunnusmusiikin on säveltänyt David Rose, joka vastasi myös Bonanza-sarjan musiikista.

Sarjan keskushahmo on ”Big John” Cannon (Leif Erickson), The High Chaparral -nimisen karjatilan hoitaja Arizonassa 1870-luvulla. Muita päähenkilöitä ovat Big Johnin veli Buck (Cameron Mitchell) ja poika Blue Boy (Mark Slade). Perheen äiti Annalee (Joan Caulfield) saa surmansa intiaanin nuolesta jo ensimmäisessä jaksossa, minkä jälkeen John Cannon vie vihille naapuritilan omistajan Don Sebastián Montoyan (Frank Silvera) tyttären Victorian (Linda Cristal). Victorian myötä High Chaparralin tilalle tulee asumaan myös tämän veli Manolito (Henry Darrow).

Karjatila High Chaparral oli 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa yksi katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 17. huhtikuuta 1970 lähetetty jakso sai 1,47 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 39 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä.

Chaparral on kreosoottipensaan kansanomainen nimitys.

Näyttelijät

Katso myös
High Chaparral, villin lännen teemapuisto Ruotsissa

Lähteet

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
1960-luvun televisiosarjat
1970-luvun televisiosarjat
Lännensarjat
NBC:n televisio-ohjelmat
Scania Citywide

Scania Citywide on ruotsalaisen kuorma- ja linja-autovalmistaja Scanian valmistama kaupunkilinja-automalli. Mallia on valmistettu vuodesta 2011 lähtien Scanian Słupskin tehtaalla Puolassa korvaten aikaisemmat mallit Scania OmniLinen, Scania OmniLinkin (Citywide LE) ja OmniCityn (Citywide LF).

Citywide LE (low entry) on matalalattiainen etuovelta keskisillalle, jonka jälkeen on yksi porras. Takapenkille on noustettava vielä yksi porras. Malli perustuu Scanian K-sarjan alustoille. Citywide LF (low floor) on täysin matalalattiainen, jota on saatavina 2- ja 3-akselisen lisäksi myös nivelversiona. Alustana on Scanian N-sarja.

Scania Citywide LE Suburban on SOE Busprodutionin valmistama linja-automali. Citywide LE Suburban tuli OmniExpress 320LE mallin tilalle vuonna 2018. Suomessa ensimmäisen ison (51 auton) tilauksen teki Koiviston auto-Konserni, jo heti uuden mallin tultua markkinoille. Myöhemmin myös Pirkanmaan Tilausliikenne, Nobina Finland, Oubus, Savonlinjat, Revon Turistiliikenne ja Mennään Bussilla Oy hankkivat myös näitä autoja.

Tekniset tiedot

Pituus: 10,9-18,1 m
Leveys: 2,55 m
Korkeus: 3,3-3,4 m
Moottori: 
250/280/320/360 hv Euro 6 (diesel)
280 hv Euro 6 (biodiesel)
280 hv Euro 6 (bioetanoli)
280/340 hv Euro 6 (maa-/biokaasu)

Tilaukset

Suomessa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Citywide
Suolahden Wanha Asema

Suolahden Wanha Asema on rautatiehistoriallinen, aktiivikäytöstä vuonna 1951 pois jäänyt Suolahden asema-alue Äänekoskella. Asema yhdisti vuosina 1898–1951 leveäraiteisen rautatien Jyväskylään, kapearaiteisen Äänekosken–Suolahden rautatien ja Keiteleen sisävesisataman. Asemarakennus valmistui vuonna 1898, ja sen suunnitteli muiden rataosan asemien tapaan arkkitehti Bruno Granholm. Rakennusta laajennettiin vuonna 1904. Wanhaan Asemaan kuuluu myös veturitalli, rautatieläisten asuinalue ja satama. Se kuuluu historiallisten asema-alueiden suojelusopimukseen.

Alueella toimii rautatiehistoriaa ylläpitävä Keitele-Museo, jolla on käytössään esimerkiksi ajokuntoisia Tk3-vetureita ja Dm7–dieselmoottorivaunuja.

Katso myös
Suolahden rautatieasema, uusi asema

Lähteet

Aiheesta muualla

Timo Kantonen: Suolahden vanha asema ja keiteleen teollisuusperinne, Suolahti.fi 1997 (Internet Archive)

Suolahti
Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset
Suomen rautatiemuseot
Keski-Suomen nähtävyydet
Keski-Suomen rautatieliikennepaikat
Äänekosken rakennukset ja rakennelmat
Äänekosken liikenne
Risto Nordell

Risto Nordell (s. 1959) on Yleisradion musiikkitoimittaja, joka on erikoistunut vanhaan musiikkiin. Hän pitää Yle Radio 1:ssä viikoittaista Riston Valinta -musiikkiohjelmaansa. 2010-luvun puolivälissä Nordell teki Helena Hannikaisen kanssa keskusteluohjelmaa Kohtauspaikka, jonka vieraiksi kutsuttiin muidenkin kulttuurialojen kuin musiikin edustajia.

Nordell valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta pääaineenaan laulu. Vuodesta 1988 hän on työskennellyt Yleisradiossa.

Riston Valintaa edeltänyt Nordellin musiikkiohjelma oli 1990-luvulla vanhaan musiikkiin keskittynyt Luostarin puutarha, joka oli Yle Radio 1:n ensimmäinen juonnettu musiikkiohjelma. Nordell sai ohjelmasta Koura-palkinnon. Vuonna 2015 Nordell sai kirkon kulttuuripalkinnon.

Nordell on Heinäveden Valamon luostarin tukiyhdistyksen Valamon Ystävät ry:n puheenjohtaja.

Risto Nordellin isoäidin isä oli 1905 murhattu prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Riston Valinnan Facebook-sivut

Suomalaiset radiotoimittajat
Musiikkitoimittajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Ylen toimittajat
Manglerud Star

Manglerud Star on norjalainen jääkiekkojoukkue Oslon kaupungista Norjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1913 ja joukkue pelaa Norjan korkeimmalla sarjatasolla Fjordkraft-ligaenissa.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Knut Jørgen Stubdal 
 Pelaajavalmentaja: Mats Trygg 
 Fysiikka: Michael Kleppen 
 Huoltopäällikkö: Per Aastad 
 Huoltopäällikkö: Bjørn Johnsen 

Lähde: EliteProspects

NHL-pelaajat 
 David Booth
 Corey Elkins
 Andrei Kastsitsyn
 Drew O’Connor
 Jonathan Racine

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran viralliset kotisivut 

Fjordkraft-ligaenin seurat
Oslon urheilu
Vuonna 1913 perustetut urheiluseurat
Toppelundin koulu

Toppelundin koulu on Espoon Haukilahdessa sijaitseva 220 oppilaan alakoulu. Koulussa on 11 opetusryhmää luokilla 1–6 ja siellä mahdollista opiskella kahta kieltä, englantia (A1) ja vapaaehtoista ruotsia (A2). Toppelundin rehtori on Hanna Talola.

Koulussa toimii koti- ja kouluyhdistys, joka järjestää kerhotoimintaa ja  sekä muutaman kerran vuodessa kokoontuva oppilaskunnan hallitus, jonne valitaan yksi oppilas joka luokalta. Koulun kanssa samassa rakennuksessa toimii iltapäiväkerho Riemukupla.

Historia

Toppelundin koulun rakentamisen taustalla oli Haukilahden alueen 1960-luvulta voimakkaasti kasvanut asuntokanta, joka oli kasvattanut alueen lapsiperheiden määrää voimakkaasti tehden näin uuden alakoulun rakentamisen Haukilahteen ajankohtaiseksi. Koulun suunnittelu alkoi 1980-luvun alulla, ja koulurakennuksen piirsi arkkitehti Sirkka Ojanen. Uuden koulun rakennustyöt käynnistyivät 1984 ja kahdeksalle perusopetusryhmälle suunniteltu koulu vihittiin käyttöön tammikuussa 1985. Espoon koulurakennusten inventointiraportin 2017 mukaan matala koulurakennus edustaa ajalleen melko tavanomaista arkkitehtuuria, joka sopeutuu ympäristöönsä. Koulu on osa palvelukeskittymää, johon kuuluu koulun ja Haukilahden kirjaston lisäksi päiväkoti ja monitoimitalo.

1990-luvun taitteessa Toppelundin koulu kunnostautui ympäristökasvatuksessa olemalla edelläkävijä talousjätteensä kompostoinnissa. Espoon kiinteistövirasto kustansi koululle kompostorit, jotka saivat nimikilpailun perusteella nimet Kille-Komposti ja Jäte-Jalmari.

Lähteet

Viitteet

Espoon peruskoulut
Haukilahti
Derek Meech

Derek Meech (s. 21. huhtikuuta 1984) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-seura Texas Starsissa.

Ura 
Meech pelasi juniorikiekkoa WHL-joukkue Red Deer Rebelsissä, jossa oli Dion Phaneufin pakkiparina. Hänet varattiin Detroit Red Wingsiin 229. pelaajana vuoden 2002 varaustilaisuudessa. 

Meech teki debyyttinsä NHL:ssä 7. joulukuuta 2006 Detroitin paidassa kotiottelussa St. Louis Bluesia vastaan. Hän pelasi kauden 2006-2007 aikana neljä NHL-ottelua edustaen suurimman osan kaudesta farmijoukkue Grand Rapids Griffinsiä. Hän teki 67 pelissä 29 pistettä ja tuli valituksi tähdistöön.

Meech nimettiin Detroitin lopulliseen kokoonpanoon harjoitusleirin jälkeen ennen kauden 2007-2008 alkua.

Vuonna 2008 Meech nimettiin Detroitin vuoden tulokkaaksi. Meech pelaa pääosin puolustajana, mutta häntä käytettiin myös laitahyökkääjänä.

Vaikka Meech ei ollut pelannut tarvittavaa määrää otteluita kaudne aikana, hänen nimensä kaiverrettiin Stanley Cup -pokaaliin Detroitin organisaation tekemän vetoomuksen vuoksi.

Meech teki ensimmäisen NHL-maalinsa 4. joulukuuta 2008 Vancouver Canucksia vastaan.

8. syyskuuta 2010 Detroit asetti Meechin waiver -listalle, josta häntä ei poimittu ja hän siirtyi farmijoukkue Grand Rapids Griffinsiin.

1. heinäkuuta 2011 Meech siirtyi kaksisuuntaisella sopimuksella Winnipeg Jetsiin. Hänen ensimmäistä kauttaan 2011-2012 varjostivat loukkaantumiset ja hän pelasi Winnipegissä vain kaksi ottelua. Vuotta myöhemmin hän ja Winnipeg solmivat vuodne jatkosopimuksen.

14. heinäkuuta 2013 Meech teki ensimmäisen sopimuksensa Eurooppaan siirtyessään vapaana agenttina KHL-joukkue Dinamo Minskiin. Kaudella 2013-2014 Meech pelasi Dinamossa vain 23 ottelua syöttäen viisi maalia ennen kuin hänet vapautettiin sopimuksesta. Hän palasi Pohjois-Amerikkaan ja 6. tammikuuta 2014 allekirjoitti loppukauden kestävän sopimuksen AHL-joukkue Texas Starsin kanssa.

Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Malmö Redhawksin pelaajat
Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat
Juulia Haverinen

Juulia (oik. Juulia Haverinen, s. 1994) on suomalainen laulaja. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa levynsä kappaleilla "Lumienkeleitä", "Enkelten kellot" ja "Siellä missä mummi asuu", joista viimeinen on ollut säännöllisessä radiosoitossa. "Enkelten kellot" on ollut suosittu myöskin joululauluna. Haverinen oli levyn julkaisun aikaan vuonna 2005 11-vuotias. Hän on säveltäjäkapellimestari Pertti Haverisen tytär. 

Juulia esiintyi Sandra Långbacka Ensemble-kokoonpanossa taustalaulajana vuonna 2014.

Diskografia 
 Lumienkeleitä / Enkelten kellot (Promo-CD)
 Enkelten kellot Edel (2005)

Lähteet 

Suomalaiset laulajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Instant Buttons

Instant Buttons on CremaGamesin vuonna 2014 julkaisema sovellus, joka sisältää noin 400 eripituista tunnettua ääntä. Äänet ovat pituudeltaan sekunnin ja noin puolen minuutin väliltä. Instant Buttonsin äänet voivat olla meemejä tai tunnettuja sävelmiä, vaikkapa jonkin tv-sarjan alkutunnareita tai muuten tunnettuja kappaleita. Instant Buttonsiin voi myös ladata omia äänitiedostojaan ja haluamiansa ääniä voi myös lisätä suosikkeihin. Kids Moden käyttöönottamalla Instant Buttonsista poistuu kaikki rumat äänet ikiajoiksi. Instant Buttons on saatavilla iOS:ille ja Androidille.

Lähteet 
 https://play.google.com/store/apps/details?id=com.cremagamesstudios.instant&hl=fi
 https://itunes.apple.com/us/app/instant-buttons/id482166012?mt=8

iOS-sovellukset
Android-sovellukset
1001 Rikua

1001 Rikua on MTV3-kanavalla vuonna 2015 esitetty piilokamera- ja sketsiviihdeohjelma. Ohjelmassa näyttelijä Riku Nieminen esiintyy erilaisissa rooleissa muun muassa pilaillessaan julkisuudesta tuttujen henkilöiden kustannuksella. Seitsemänosainen ensimmäinen tuotantokausi esitettiin tammi–helmikuussa 2015 ja toinen heinä–elokuussa 2015.

Nieminen esiintyi ohjelmassa myös entisinä Putous-hahmoinaan Heikkis-Jamona, Kete Rahkosena, Hieno Åhlgreenina, Veli Sikiönä sekä Munamiehenä. Sarjan toisen kauden mainos, jossa Nieminen esiintyi blackfaceen meikattuna, herätti keskustelua Twitterissä. Nieminen suuttui saamastaan kritiikistä ja piti blackface-termin käyttöä rasistisena. Vuonna 2021 Nieminen kertoi Apu-lehdelle katuvansa blackfacea, ja pyysi anteeksi niiltä, jotka kokevat, että kyseinen tempaus normalisoi rasismia.

Katsojaluvut

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet 

Piilokameraohjelmat
Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun suomalaiset sketsisarjat
Viihdeohjelmat
Gabriella (Monaco)

Carladèsin kreivitär Gabriella Thérèse Marie Grimaldi (s. 10. joulukuuta 2014 Monaco) on Monacon prinsessa ja ruhtinas Albert II:n ja ruhtinatar Charlenen ensimmäinen lapsi. Gabriella syntyi 10. joulukuuta 2014 kello 18.04, kaksi minuuttia aiemmin kuin veljensä Jacques. Jacques perii kuitenkin kruunun, sillä Monacon laki suosii poikavauvoja. Gabriella sai pian syntymänsä jälkeen arvonimen Comtesse de Carladès ().

Lähteet 
 

Prinsessat
Monacon kuninkaalliset
Vuonna 2014 syntyneet
Elävät henkilöt
Esa Liedes

Esa Eero Liedes (s. 22. maaliskuuta 1950) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti vuodesta 1986 lähtien 1986 lähtien Raahen Vesaa ja hänen valmentajanaan toimi Olavi Koskinen. Kalevan kisoista Liedes saavutti 10 000 metrin juoksusta kaksi pronssia vuosina 1983 ja 1985. Lisäksi hän voitti maratonilta kultaa vuonna 1984 sekä hopeaa vuonna 1983. Sisäratojen SM-kilpailuista Liedes voitti pronssia 5 000 metrin juoksussa vuonna 1982.

Liedes on edustanut Suomea aikuisten arvokisoissa kaksi kertaa. Hän on ollut mukana maastojuoksun MM-kilpailuissa Portugalissa vuonna 1985 ja Sveitsissa vuonna 1986. Molemmilla kerroilla hän kilpaili 12 kilometrin matkalla, mutta ei saavuttanut menestystä.

Virallisissa kilpailuissa Liedes ei ole esiintynyt vuoden 1988 jälkeen.

Lähteet 

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Suomalaiset maastojuoksijat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Miks Indrašis

Miks Indrašis (s. 30. syyskuuta 1990 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue HK Spartak Moskovassa.

Ura

Seuraura
Indrašis on riikalaisen LB:n kasvatti. Hän debytoi Latvian pääsarjassa vain 14-vuotiaana HK Liepājas Metalurgsissa kaudella 2005–2006. Seuraavan kerran Indrašis pelasi miesten pelejä Latvian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla SK LSPA/Riian riveissä kaudella 2007–2008 ja kaudella 2008–2009 hän pelasi joukkueessa. Kaudella 2009–2010 Indrašis pelasi siellä Latvian pääsarjaa sekä Valko-Venäjän Ekstraligaa HK Riika 2000:n paidassa. Kauden 2009–2010 hän pelasi Extraligaa Dinamo-Juniors Riiassa, jonka sisäisen maalipörssin Indrašis voitti ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jānis Straupen kanssa tehoilla 20+19=39. Hän jakoi koko liigan maalipörssin kuudennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa.

Kauden 2010–2011 Indrašis pelasi Venäjän nuorten sarjaa, MHL:ää HK Riiassa, jonka sisäisen piste- ja syöttöpörssin hän voitti tehoilla 21+32=53. Kaudella 2011–2012 Indrašis pelasi peräti neljässä eri seurajoukkueessa. Hän pelasi valtaosan kaudestaan Ekstraligaa HK Liepājas Metalurgsissa ja ison osan myös MHL:ää HK Riiassa, jonka paras pistemies Indrašis oli kevään 2012 pudotuspeleissä Juris Upītisin ja Roberts Bukartsin kanssa tehoilla 3+3=6. Hän pelasi myös yhden KHL-ottelun Dinamo Riiassa ja vahvisti kevään 2012 pudotuspeleissä myös HK Juniors Riikaa Latvian pääsarjassa. Toukokuussa 2012 Indrašis teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Dinamo Riian KHL-joukkueen kanssa.

Varsinaisella KHL:n tulokaskaudellaan 2012–2013 Indrašis teki 43 runkosarjaottelussa tehot 14+12=26, joilla hän oli Dinamo Riian kolmanneksi paras pistemies. Indrašis voitti kauden päätteeksi KHL:n pudotuspelien ulkopuolelle jääneiden joukkueiden kesken pelatun turnauksen, Nadežda Cupin. Kaudella 2014–2015 hän oli Riian paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 16+15=31.

Maajoukkueura
Indrašis edusti Latviaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä niiden karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013, 2014 ja 2015. Indrašis oli vuoden 2012 turnauksessa Latvian paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+2=5. Hänet palkittiin joukkueen top-3-pelaajana.

Indrašis pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010 sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti B-lohkon hopeaa ja palkittiin turnauksen parhaana hyökkääjänä.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Latvialaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Mummomafia

Mummomafia on MTV3-kanavalla 8. tammikuuta 2015 alkanut tositelevisiosarja. Ohjelmassa kolme ”mummoa” ratkovat nuorten aikuisten, perheiden, sinkkujen sekä pariskuntien ongelmia. Ongelmia ratkovat Kristiina Halkola, Raili Hulkkonen ja Eva-Riitta Siitonen.

Katsojaluvut

Lähteet 

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Tammer Brands

Tammer Brands Oy, aiemmalta nimeltään Tammer-Tukku Oy, on vuonna 1954 perustettu suomalainen tukkuliike, joka tuo maahan ja jakelee sisustus-, talous-, puutarha- ja lahjatavaroita halpamyymäläketjuille, kaupan keskusliikkeille ja yksittäisille tavarataloille. 

Tammer-Tukun perusti 1954 Aulis Mäenpää, ja yrityksen johdossa on nykyisin omistajaperheen kolmas sukupolvi. Tammer-Tukku vaihtoi nimensä Tammer Brandsiksi maaliskuussa 2019. Yritys toimi 1990-luvulle saakka Tampereella, mutta rakensi sitten uuden 20 000 neliömetrin keskusvaraston Hämeenlinnaan. Tampereen Nekalassa yrityksellä on 7 000 neliömetrin tuote-esittelytila, tuotesuunnitteluosasto ja omat valokuvausstudiot.

Tammer-Tukku harjoitti vuosikymmeniä myös vähittäiskauppaa kuluttajille Nekalan Löytöliiterissä, joka viime vuosinaan käytti nimeä Tammer Brands Outlet. Myymälässä aloitettiin loppuunmyynti lokakuussa 2021 ja se aiotaan sulkea vuodenvaihteen 2022 tienoilla.

Lähteet

Kirjallisuutta
  Wessman, Erkki: Eivät kauppiaan päivät kirjassa ole : kertomus Aulis Mäenpään elämästä.  Tammer-Tukku 1998.
 Wessman, Erkki: Tukkukaupan töissä : ihmisten ääniä Tammer-Tukun viideltä ensimmäiseltä vuosikymmeneltä : Tammer-Tukku Oy vuodesta 1954.  Tammer-Tukku 2004.

Tukkukaupat
Tamperelaiset yritykset
Vähittäiskaupat
Kristaps Sotnieks

Kristaps Sotnieks (s. 29. tammikuuta 1987 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa latvialaisessa Dinamo Riiassa. Hän on puolustava puolustaja, joka pitää fyysisestä pelistä. Hän on pelannut urallaan KHL-liigassa 14 kautta. Hän on edustanut pääosin Dinamo Riikaa, mutta hän on pelannut kaksi kautta myös Lada Togliattissa. Latvian maajoukkueessa Sotnieks on pelannut muun muassa 13 MM- ja 2 olympiaturnausta.

Ura

Seuraura
Sotnieks on pelannut koko uransa ajan kotikaupungissaan Riiassa. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä HK Riika 2000:n paidassa kaudella 2004–2005, jolloin 17-vuotiaalle Sotnieksille kertyi pelejä sekä Valko-Venäjän että Latvian pääsarjassa, kuten myös seuraavalla kaudella 2005–2006. Kahdella seuraavalla kaudella hän pelasi siellä ainoastaan Latvian pääsarjaa. Kaudella 2007–2008 Sotnieks edusti HK Riika 2000:ta myös Continental Cupissa, jossa joukkue sijoittui toiseksi.

Kaudeksi 2008–2009 Sotnieks siirtyi pelaamaan Dinamo Riikaan kaikkien aikojen ensimmäistä KHL-kautta. Hänen ensimmäinen kautensa liigassa toi 46 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Kaudella 2011–2012 Sotnieks edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa, jossa Dinamo eteni finaaliin, mutta hävisi lopulta HC Davosille lukemin 3–2. Huhtikuussa 2012 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2013–2014 Sotnieks teki KHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+6=11. Hän voitti kauden päätteeksi KHL:n pudotuspelien ulkopuolelle jääneiden joukkueiden kesken pelatun turnauksen, Nadežda Cupin.

Sotnieks pelasi kahdeksan kautta Dinamo Riikan KHL-joukkueessa ja oli kapteenina kaudella 2015–2016. Hän vaihtoi kuitenkin seuraavaksi kaudeksi venäläiseen Lada Toljattiin, missä hän pelasi kaksi kautta. Niistä jälkimmäinen jäi kesken loukkaantumisen takia, eikä Sotnieks pelannut sen aikana kuin 17 ottelua. Sotnieks palasi Dinamo Riikaan taas kaudeksi 2018–2019.

Maajoukkueura
Sotnieks pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista jälkimmäinen turnaus eteni I-divisioonassa ja päättyi A-lohkon hopeaan. Sotnieks pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2005, jolloin hän voitti B-lohkon hopeaa.

Sotnieks on edustanut Latviaa Vancouverin olympiakisoissa 2010 ja Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä molempien turnausten karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 ja 2022. Sotnieks palkittiin vuoden 2013 turnauksessa joukkueensa top-3-pelaajana.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Latvialaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Gustave (krokotiili)

Gustave on niilinkrokotiili Burundissa. Se on tullut tunnetuksi tarinoista, joiden kautta sitä pidetään pahamaineisena ihmissyöjänä. Se on liitetty tarinoissa satoihin kuolemiin, joskin on pidetty epätodennäköisenä, että kaikissa tapauksissa olisi kyse vain yhdestä samasta krokotiilista. Joidenkin varmentamattomien arvioiden mukaan se on 6 metriä pitkä ja lähes tonnin painoinen, mikä tekee siitä myös erityisen kookkaan.

Piirteet
Gustave on niilinkrokotiili. Se on esiintynyt Tanganjikajärven kaakkoisosien rantojen ja Ruzizijoen suistolla järven pohjoisosassa Burundissa. Tunnetuksi se on tullut maineestaan erityisen pahana ihmissyöjänä. Tilastoista sen tiedetään tehneen hyökkäyksiä ihmisten kimppuun ainakin vuodesta 1987 alkaen. Tarinoissa se on liitetty useiden satojen ihmisten surmiin. On kuitenkin pidetty epätodennäköisenä, että kaikissa niissä olisi kyse yhdestä ja samasta krokotiilista. Tarinankerrontaan on saattanut osaltaan vaikuttaa alueen pitkään jatkuneet veriset levottomuudet, kuten Burundin sisällissota. Useimissa hyökkäyksiin liittyneissä silminnäkijätarinoissa esiintyy joka tapauksessa sama erityisen suuri krokotiili, jonka tunnistaminen on mahdollista myös sen päässä olevasta arvesta. 

Gustaven tarinaa alkoi tutkija itseoppinut luonnontutkija Patrice Faye. Gustavesta ja Fayesta maaliskuussa 2005 julkaistun National Geographic-lehden jutun aikoihin Faye arvioi Gustaven olevan 60-vuotias, 20 jalkaa pitkä (n. 6 metriä) ja melkein tonnin painoinen. Niilinkrokotiilit elävät yleensä luonnossa keskimäärin vain 45-vuotiaiksi. Myös kokonsa puolesta Fayen arvio tekee siitä erityisen suuren tavallisiin krokotiileihin verrattuna. Arvion oikeellisuus on kuitenkin koulutettujen tutkijoiden mukaan sinänsä mahdollinen. Suurin tunnettu varmuudella mitattu krokotiili oli vankeudessa Filippiineillä elänyt suistokrokotiili Lolong, jolla oli pituutta 6,17 metriä.

Fayen mukaan Gustaven päässä oleva arpi on peräisin ampumahaavasta. Sittemmin hän johti epäonnistuneita yrityksiä saada Gustave kiinni. Tarkoituksena oli merkitä Gustave jäljityslaitteella, jonka tietoja paikalliset voisivat käyttää sen välttelemiseksi.

Lähteet

Kuuluisat eläimet
Krokotiilit
MyAnna Buring

MyAnna Buring (oik. Anna Margaretha My Rantapää; s. 22. syyskuuta 1979 Sundsvall, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hän muutti Iso-Britanniaan 16-vuotiaana. Yläasteen Buring kävi Masqatissa, Omanissa amerikanenglantilaisessa akatemiassa. Sen jälkeen hän opiskeli draamaa London Academy of Music and Dramatic Art-koulussa Lontoossa ja valmistui vuonna 2004. Buring tunnetaan erityisesti rooleistaan kauhuelokuvissa.

MyAnna Buring teki elokuvadebyyttinsä kauhuelokuvassa The Descent – loukussa vuonna 2005. Hän näytteli myös vampyyri Tanyaa elokuvan Twilight – Aamunkoi (2011) molemmissa osissa. Lisäksi Buring tunnetaan rooleistaan lukuisissa tv-sarjoissa, kuten Doctor Who, Downton Abbey ja Midsomerin murhat. Muita elokuvia, joissa Buring on esiintynyt, ovat mm. Doomsday (2008), Lesbovampyyrien tappajat (2009), Kill List (2011) ja Neiti Marple: Lomahotellin murhat (2013).

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Carach Angren

Carach Angren on alankomaalainen sinfonista black metalia soittava yhtye.

Carach Angren on julkaissut urallaan kuusi studioalbumia, yhden EP:n ja demon. Yhtyeen vuonna 2020 julkaistu albumi Franckensteina Strataemontanus debytoi Suomen virallisen albumilistan ykkösenä julkaisun jälkeisellä viikolla.

Diskografia

Studioalbumit 
 Lammendam (2008)
 Death Came Through a Phantom Ship (2010)
 Where the Corpses Sink Forever (2012)
 This Is No Fairytale (2015)
 Dance and Laugh Amongst the Rotten (2017)
 Franckensteina Strataemontanus (2020)

EP:T 
 Ethereal Veiled Existence (2005)

Videot 
 "The Sighting Is a Portent of Doom" (2010)
 "The Funerary Dirge of a Violinist" (2012)
 "When Crows Tick on Windows" (2016)
 "Charles Francis Coghlan" (2017)

Lähteet

Alankomaalaiset black metal -yhtyeet
Vahid Hambo

Vahid Hambo (s. 3. helmikuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, jolla on myös Bosnia-Hertsegovinan passi. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hambo on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura 
Hambo on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen miesten ottelunsa 16-vuotiaana 19. lokakuuta 2011 HJK:n kakkosjoukkueessa Klubi 04:ssä, kun se hävisi Kakkosen nousukarsintaottelussa BK-46:lle 0–1. Hambo tuli ottelussa kentälle 82. minuutilla Miro Olsonin tilalle.

Elokuussa 2012 italialainen Sampdoria teki Hambon kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hänen siirtosummansa oli lehtitietojen mukaan yli 150 000 euroa. Italiassa hän kärsi loukkaantumisista ja esiintyi Sampdorian riveissä vain alle 20-vuotiaiden Campionato Primavera -sarjassa. Heinäkuussa 2014 Sampdoria purki Hambon sopimuksen. Tämän jälkeen hän siirtyi loppukauden ajaksi Ykkösessä pelanneen Tampereen Ilveksen riveihin.

Joulukuussa 2014 Hambo teki kaksivuotisen sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan FC Interin kanssa. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla hän teki sarjan toisella kierroksella 19. huhtikuuta 2015, kun Inter voitti kotonaan Ilveksen 3–1. Hambo teki ottelussa kaksi maalia. Heinäkuussa 2015 Hambo siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Brighton & Hove Albioniin.

Tammikuussa 2020 Hambo palasi pelaamaan kaudeksi 2020 takaisin Suomeen tehtyään 1+1-vuotisen sopimuksen FC Lahden kanssa. Hän vaihtoi kuitenkin yhden kauden jälkeen seuraavaan eli viidenteen Veikkausliigaseuraan IFK Mariehamniin kaudeksi 2021. Siihen mennessä Hambo oli pelannut viisi kautta Veikkausliigaa ja 56 veikkausliigaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia.

Yksityiselämä 
Hambon vanhemmat ovat Bosniasta. He tulivat Suomeen sotaa pakoon vuonna 1994.

Saavutukset 
 Veikkausliigan kuukauden pelaaja: huhtikuu 2015

Lähteet

Aiheesta muualla 
Vahid Hambon tilastot Suomen Palloliiton sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Osmanien valtakunnan historian aikajana

Osmanien valtakunnan historian aikajana

1200–1300-luku

1400-luku

1500-luku

1600-luku

1700-luku

1800-luku

1900-luku

Katso myös
Luettelo osmanien sulttaaneista
Luettelo Osmanien valtakunnan suurvisiireistä

Lähteet  

aikajana
Aikajanat
Mesaoría

Mesaoría (, ”Vuorten välissä”) on Kyproksen saaren pohjoisosassa sijaitseva hedelmällinen tasankoalue. Tasangon pinta-ala on noin . Se rajoittuu idässä Famagustanlahteen, etelässä Tróodos-vuoristoon ja pohjoisessa Pentadáktylos-vuoristoon. Tasangolla virtaa Kyproksen pisin joki Pediaíos.

Tasankoalueelta on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta jo neoliittiselta kaudelta, jolloin tasankoa peitti metsä. Antiikin aikana metsää hävitettiin rakennusaineeksi Ptolemaiosten laivastolle. Nykyisin tasangolla sijaitsee muun muassa Nikosian metropolialue.

Lähteet 

Kyproksen maantiede
Tasangot
Lucky Luke (televisiosarja)

Lucky Luke on vuosina 1991–1992 tuotettu italialais-yhdysvaltalainen, Terence Hillin tähdittämä humoristinen western-televisiosarja, joka perustuu belgialaisen Morrisin ja Rene Goscinnyn Lucky Luke -sarjakuviin. Televisiosarja on jatkoa samannimiselle elokuvalle.

Sarjaa kuvattiin Yhdysvalloissa New Mexicon, Coloradon ja Arizonan osavaltioiden alueilla.

Suomessa sarjaa esitettiin 1990-luvulla MTV3-kanavalla ja kaikki jaksot on julkaistu myös DVD:llä 4:3 kuvasuhteella. Alkuperäinen kuvasuhde on 1.37 : 1 ja 1.66 : 1.

Juoni 
Lucky Luke on yksinäinen cowboy, joka osaa ampua varjoaan nopeammin. Hänet valtuutetaan pienen Daisy Townin kylän sheriffiksi, jonka rauhaa uhmaavat Daltonin veljekset.

Sarjan jaksoista kaksi perustuu Morrisin sarjakuviin ja yksi vuoden 1971 animaatioelokuvaan Lucky Luke – Daisy Town.

Musiikki 
Musiikin pääteema on jaettu kahtia. "Lucky Luke rides again" -teeman ovat säveltäneet Aaron Schroeder ja David Grover, ja sen laulaa Roger Miller. "Lonesomest cowboy in the West" -teeman on säveltänyt ja myös esittää Arlo Guthrie.

Rooleissa 
 Terence Hill - Lucky Luke
 Nancy Morgan - Lotta Legs
 Ron Carey - Joe Dalton
 Dominic Barto - William Dalton
 Bob Gray - Jack Dalton
 Fritz Sperberg - Averell Dalton

Lähteet

Lännensarjat
Italialaiset televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
Sarjakuviin perustuvat televisiosarjat
Nuortensarjat
Canale 5:n televisio-ohjelmat
Deborah Compagnoni (laskettelurinne)

Deborah Compagnoni on laskettelurinne Santa Caterinan talviurheilukeskuksessa Valfurvassa Italiassa.

Rinne raivattiin vuoden 2005 alppihiihdon MM-kilpailuja varten. Se nimettiin paikallisen alppihiihtäjän Deborah Compagnonin mukaan. Rinteessä järjestettiin vuoden 2005 alppihiihdon MM-kilpailujen naisten kilpailut. Rinteessä järjestettiin tammikuussa 2005 MM-kilpailuiden esikisat.

Rinnettä raivattiin lisää yläosaan puuttomalle alueelle miesten syöksylaskua varten. Uusitulla rinteellä laskettiin ensimmäistä kertaa miesten syöksylasku 28. joulukuuta 2014. Rinne on korkeuseroltaan kolmanneksi suurin Wengenin Lauberhornin ja Bormion Stelvion jälkeen sekä keskijyrkkyydeltään jyrkin, tehden siitä yhden haastavimmista syöksylaskuradoista.

Lähteet 
Santa Caterina Ski area SantaCaterina.it 
Santa Caterina pistemap
Results – Santa Caterina fis-ski.com

Viitteet 

Italian laskettelurinteet
Alppihiihdon maailmancupin rinteet
Sondrion maakunta