joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pähkinäpensaat

Pähkinäpensaat (Corylus) on koivukasveihin (Betulaceae) kuuluva suku. Siihen kuuluu pensaita ja jopa 25 metriä korkeita puita. Ne ovat tuulipölytteisiä, ja niiden siitepöly aiheuttaa joillekin allergiaa.

Lajit 
Pähkinäpensaisiin kuuluu 16 lajia. 
 Corylus americana – amerikanpähkinäpensas
 Corylus avellana – euroopanpähkinäpensas eli pähkinäpensas
 Corylus avellana 'Contorta' – peikonpähkinäpensas
 Corylus chinensis
 Corylus colchica
 Corylus colurna – turkinpähkinäpensas
 Corylus cornuta – sarvipähkinäpensas
 Corylus fargesii
 Corylus ferox
 Corylus heterophylla
 Corylus jacquemontii
 Corylus maxima – isopähkinäpensas
 Corylus potaninii
 Corylus sieboldiana – japaninpähkinäpensas
 Corylus tibetica – tiibetinpähkinäpensas → luokitellaan lajin Corylus ferox muunnokseksi: C. ferox var. tibetica
 Corylus wangii
 Corylus wulingensis
 Corylus yunnanensis

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Corylus
 Suomen Lajitietokeskus: Pähkinäpensaat (Corylus)
 Den virtuella floran: Corylus 
 United States Department of Agriculture (USDA): Corylus 
 Flora of China: Corylus
Tōkaidō Shinkansen

Tōkaidō Shinkansen () on vuonna 1964 Tokion ja Shin-Ōsakan välille avattu 515 kilometriä pitkä Shinkansen-linja. Linja on lajinsa ensimmäinen, ja sitä liikennöi JR Central. Muita linjan palvelemia suuria kaupunkeja ovat Kioto, Nagoya, Shizuoka ja Jokohama. Linjan läntinen jatke on San'yō Shinkansen.

Historia 

Tōkaidō Shinkansenia kehiteltiin alun perin vuonna 1940 nopeaksi rautatielinjaksi Tokion ja Shimonosekin (ja sitä kautta Manner-Aasian) välille. Toinen maailmansota kuitenkin keskeytti projektin alkuveiheisiinsa, mutta aloitetut maanostot ja kaivetut tunnelit helpottivat linjan rakentamista myöhemmin. Nykyisen linjan rakentaminen alkoi vuonna 1959 ja valmistui vuonna 1964, samoihin aikoihin Tokiossa pidettyjen vuoden 1964 kesäolympialaisten kanssa. Ensimmäiset junat kulkivat Tokion ja Osakan välillä 1. lokakuuta samana vuonna. Linja on nimetty Japanissa vuosisatoja käytössä olleen Tōkaidō-reitin mukaan. 

Vuonna 2003 linjalle avattiin uusi Shinagawan asema Tokion keskustan eteläpuolella. Samaan aikaan tehtiin merkittävä aikatalu-uudistus ja nopeita Nozomi-vuoroja lisättiin. Linjalle on suunnitteilla uusi Biwako-Rittōn asema Kioton itäpuolelle.

Junat ja vuorot 
Koska Tōkaidō Shinkansen kulkee Japanin kolmen suurimman metropolialueen läpi, se on Shinkansen-reiteistä käytetyin. Matka Tokiosta Osakaan kestää 2,5 tuntia. Vuonna 2006 Tōkaidō Shinkansenilla kulki päivässä 301 junaa ja ruuhka-aikoina Tokiosta on 12 lähtöa tunnissa. Vuodessa matkustajia oli 144 miljoonaa, päivässä 393 000. Keskimäärin junat olivat myöhässä 0,6 minuuttia. Nopeimman Nozomi-junan osuus matkoista on tasaisesti kasvanut sen käyttöönotosta lähtien; 2006 yli puolet matkoista tehtiin Nozomilla. Alun perin matka Hikarilla Tokiosta osakaan kesti neljä tuntia vuonna 1964. Huippunopeus linjalla on 270 kilometriä tunnissa.

Tōkaidō Shinkansenilla on käytössä kolme eri junatyyppiä: nopeimmasta hitaimpaan nämä ovat Nozomi (toive), Hikari (valo) ja Kodama (kaiku). Nozomi otettiin käyttöön vuonna 1992. Jotkut junat jatkavat San'yō Shinkansenia pitkin Fukuokaan saakka. Linjalla on käytössä vain yksi junasarja:

N700-sarjan Shinkansen: Nozomi, Hikari ja Kodama

Asemat

Viitteet ja lähteet

Aiheesta muualla 

Tōkaidō Shinkansenin asemat
JR Centralin Data Book vuodelta 2006: tilastoja 

Shinkansen
Suurnopeusradat
Liigaploki

LiigaPloki Pihtipudas on pihtiputaalainen naisten Lentopallon Mestaruusliigaa pelaava joukkue. LiigaPloki on lentopalloseura Pihtiputaan Plokin edustusjoukkue.

Pihtiputaan Ploki ry on vuonna 1995 perustettu lentopallon erikoisseura. Seura perustettiin yhdistämällä Alvajärven Ryhdin, Muurasjärven Murron, Pihtiputaan Tuiskun ja Pihtiputaan Urheilijoiden lentopallotoiminta. Junioritoiminnalla aloittanut seura on kehittynyt tunnustetuksi lentopallon osaajaksi Suomessa.

Seuran naisten edustusjoukkue nousi Suomen korkeimmalle sarjatasolle, SM-liigaan kaudeksi 2003–2004. Liigassa joukkue on noussut yhdeksi kärkijoukkueista. Kauden 2007–2008 alusta alkaen Ploki:n edustusjoukkue muutti nimensä Pislaplokiksi. Pislaploki nimellä pelattiin kauteen 2012–2013 saakka, jonka jälkeen seuran edustusjoukkue esiintyy nimellä LiigaPloki Pihtipudas. Nimi Ploki tulee lauseesta: Pihtiputaan lentopallo on kovassa iskussa.

Saavutukset 
 SM-pronssia 2006
 Suomen Cup-kultaa 2019

Aiheesta muualla 
Edustusjoukkueen sivut
Ploki Pihtipudas - Seuran sivut

Suomalaiset lentopalloseurat
Pihtipudas
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut

Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestetään nykyään joka toinen vuosi. Kilpailuiden järjestäjänä toimii Kansainvälinen hiihtoliitto.

Ensimmäisen kerran alppihiihdossa kilpailtiin maailmanmestaruuksista vuonna 1931 ja vuoteen 1939 kilpailut järjestettiin vuosittain. Vuosina 1948–1982 kilpailut pidettiin joka toinen vuosi. Kilpailujen ollessa järjestämisvuorossa olympiavuonna (alkaen vuoden 1948 talviolympialaisista Sankt Moritzissa ja päättyen vuoden 1980 talviolympialaisiin Lake Placidissä) olympiavoittajat nimettiin myös maailmanmestareiksi, eikä erillisiä maailmanmestaruuskilpailuja järjestetty. Poikkeuksena on alppiyhdistetty, joka ei ollut olympialaji (laji palautettiin olympialajiksi vuoden 1988 talviolympialaisiin). Vuonna 1984 kilpailuja ei kuitenkaan järjestetty vaan päätettiin siirtyä järjestämään kisat parittomina vuosina alkaen vuodesta 1985. Nykyään talviolympialaisten järjestämisellä ei ole vaikutusta maailmanmestaruuskilpailujen järjestämiseen. Lumenpuutteen seurauksena eteläisessä Espanjassa pidettäväksi suunnitellut vuoden 1995 maailmanmestaruuskilpailut jouduttiin siirtämään seuraavalle vuodelle.

Järjestämispaikat
Karl Ferdinand Braun

Karl Ferdinand Braun (6. kesäkuuta 1850 – 20. huhtikuuta 1918) oli saksalainen keksijä, fyysikko, jolle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1909 langattomaan lennättimeen liittyvästä kehitystyöstä yhdessä Guglielmo Marconin kanssa. Hän kehitti myös ensimmäisen katodisäde-oskilloskoopin.

Elämä 
Braun syntyi Fuldassa ja opiskeli Marburgin ja Berliinin yliopistoissa. Hän työskenteli Würzburgin yliopistossa assistenttina ja Leipzigissä lukion opettajana. 
Hän toimi apulaisprofessorina ja varsinaisena professorina useissa saksalaisissa yliopistoissa kunnes vuonna 1895 asettui Strassburgin yliopistoon, missä hänestä tuli fysiikan laitoksen esimies.

Braun tutki aluksi pingotettujen lankojen värähtelyjä ja termodynamiikkaa. Hänen tunnetuimmat työnsä liittyvät kuitenkin sähköön. Hän tutki Ohmin lain poikkeuksia ja kehitti Braunin sähkömittarin ja katodisädenäyttöön perustuvan oskilloskoopin, joka valmistui 1897.

Vuodesta 1898 alkaen hän keskittyi "langattoman lennättimen" kehittelyyn. Hän oli ensimmäinen, joka lähetti sähkömagneettisia aaltoja tiettyyn suuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Särökäyrää jo vuodesta 1897 

Radion varhaiset kehittäjät
Saksalaiset fyysikot
Nobelin fysiikanpalkinnon saajat
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Iceweasel

Iceweasel on Debian-projektin ylläpitämä Firefox-selaimen versio, josta on riisuttu Mozilla Foundationin omistamat Firefox tuotemerkit ja logot. Tuotemerkkien käyttäminen edellyttäisi eräiden Mozilla Foundationin asettamien, mutta Debian-projektin periaatteiden vastaisten ehtojen hyväksymistä.

Käytännössä Iceweaselin ja Firefoxin välillä ei loppukäyttäjän kannalta juurikaan ole eroa. Iceweasel käyttää nimenmuutoksesta huolimatta Mozillan palveluita, kuten liitännäisten etsintää, laajennuksia ja pilvipalveluita. Myöskään epävapaiden osien kuten Adobe Flashin käyttötapaan ei ole tullut muutoksia. Debian vie kaikki tarvittavat tietoturvakorjaukset takautuvasti kaikkiin sen vakaiden julkaisujen mukana jaeltaviin ohjelmaversioihin, kunnes näiden jakelujen tuki lopetetaan.

Mozilla Foundationin sähköpostiohjelma Thunderbird ja internet-ohjelmistopaketti SeaMonkey ovat samaan tapaan ja samasta syystä saaneet Debianissa uudet nimet IceDove ja IceApe.

Gnuzilla Iceweasel/Icecat 
Iceweasel oli aiemmin myös Gnuzillan käyttämä nimi Firefox-selaimen muunnelmalle. Gnuzilla on GNU-projekti, jonka tarkoitus on tuottaa Mozilla-ohjelmista pelkästään vapaata lähdekoodia käyttäviä versioita. Nykyään Gnuzilla Iceweasel on nimeltään Gnuzilla Icecat.

Icecat poistaa Firefox-selaimesta grafiikan ja laajennukset, jotka vapaan ohjelmiston puolestapuhujat ovat luokitelleet epävapaiksi. Vaikka Gnuzilla väittää poistaneensa talkback-liitännäisen, sen liittäminen ei muutenkaan olisi mahdollista epävirallisissa käännöksissä.

Aiheesta muualla 

 GNU Gnuzilla Icecatin sivusto 

Debian
Linux-ohjelmat
Selaimet
Vapaat ohjelmistot
Azuay

Azuay on maakunta Ecuadorissa. Sen pinta-ala on noin 7 700 neliökilometriä ja asukkaita siellä on noin 712 000 (2010). Maakunnan pääkaupunki on Cuenca, Ecuadorin kolmanneksi suurin kaupunki.

Maantiede ja sijainti
Azuayn maakunta sijaitsee Andeilla Ecuadorin eteläosassa. Sen naapurimaakunnat ovat pohjoisessa Cañar, idässä Morona-Santiago, etelässä Zamora-Chinchipe ja Loja ja lännessä El Oro ja Guayas. Azuay on väkiluvultaan maan viidenneksi suurin maakunta. 

Panamericana-valtatie kulkee Azuayn läpi. Provinssissa sijaitsee muun muassa maan suurin vesivoimala sekä El Cajasin kansallispuisto.

Kunnat

Azuay on jaettu 15 kantoniin (suluissa niiden pääkaupungit):
 Chordeleg (Chordeleg)
 Cuenca (Cuenca)
 El Pan (El Pan)
 Girón (Girón)
 Guachapala (Guachapala)
 Gualaceo (Gualaceo)
 Nabón (Nabón)
 Oña (Oña)
 Paute (Paute)
 Pucará (Pucará)
 San Fernando (San Fernando)
 Santa Isabel (Santa Isabel)
 Sevilla de Oro (Sevilla de Oro)
 Sigsig (Sigsig)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ecuadorin maakunnat
Bellona

Bellona on roomalainen sodan jumalatar, jonka kreikkalainen vastine oli Enyo. Hän saattoi toimia myös taistelujen johtajana ennen Marsin valtakautta. Sen jälkeen, kun hän oli vuonna 296 eaa. vastannut voittoa halajavien pyyntöihin, hän sai oman temppelin Capitolinus-kukkulalle Marsin alttarin viereen. Temppelissä senaatti kokoontui ottamaan vastaan ulkomaiset lähettiläät ja triumfia pyytävät sotapäälliköt.

Antiikin Rooman jumalattaret
Sodan jumalat
Cecil Frances Alexander

Cecil Frances Alexander (o.s. Humphreys, huhtikuun alussa 1818 – 12. lokakuuta 1895) oli irlantilainen runoilija.

Henkilöhistoria 

Cecil Frances Humphreys syntyi Dublinissa 1818 yläluokkaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa olivat majuri John Humphreys ja Elizabeth Reed. Tytär alkoi kirjoittaa uskonnollisia runoja jo nuorena. Ensimmäiset runonsa hän julkaisi useilla eri salanimillä Dublin University Magazine -lehdessä.

1840-luvulla Humphreys julkaisi useita erityisesti lapsille suunnattuja runokokoelmia, joista tunnetumpia on Hymns for Little Children (1848). Siinä olivat mukana myös runot All Things Bright and Beautiful ja There is a Green Hill Far Away, joista jälkimmäinen tunnetaan suomenkielisen virsikirjan virtenä Vieraalla maalla kaukana. Humphreysin runot saivat vaikutteita runoilija John Kebleltä ja yleisemminkin Oxfordin yliopiston piirissä toimivasta uskonnollisesta liikkeestä, jonka aktiivinen tukija Humphreys myös oli.

1850 Humphreys meni naimisiin irlantilaisen kirkonmiehen William Alexanderin kanssa. Perhe asui Londonderryssä ja Strabanessa, mutta heidän taloudellinen tilanteensa oli heikko, kunnes aviomies nimitettiin 1867 Derryn ja Raphoen piispaksi. Hänen vaimonsa teki hyväntekeväisyystyötä langenneiden naisten ja köyhien parissa mutta laati myös lukuisia uusia virsiä.

Kenties tunnetuin hänen kirjoittamansa laulu on joululaulu "Once in Royal David's City" . Sen hän on kirjoittanut, kun hänen kummilapsensa valittivat kuivasta katekismuksen opetuksesta.  Hän kirjoitti muutamia tekstejä lapsia silmälläpitäen, joissa hän käytti materiaalina uskontunnustuksen toista kappaletta, tämän laulun osalta sanojaː "sikisi Pyhästä Hengestä, syntyi Netitsyt Mariasta." Virsi julkaistiin useissa anglikaanisen kirkon laulukirjoissa ja sitä käytetään usein joulun jumalanpalvelusten kulkiuelauluna. Se kuuluu perinteisesti Cambridgen King’s Collegen kautta levinneeseen "Festival of Nine Lessons and Carols" -jumalanpalvelukseen, jota vietetään jouluaattona. 

Laulun pohjalta ruotsalainen ruonoilija Eva Norberg on kirjoittanut jouluvirren "Och det hände vid den tiden" (Den svenska psalmboken 1986 numero 129). Se on Ruotsin kirkon virsikirjassa Pekka Kivekkään 1995 kääntämänä, alkusanoiltaan "PItkää tietä Betlehemiin"

Humphreys kuoli kotikaupungissaan Londonderryssä syksyllä 1895.

Lähteet 
 Cecil Frances Alexander. PoemHunter.com.
 Cecil Frances Alexander . The Ulster History Circle.

Viitteet 

Irlantilaiset runoilijat
Virsirunoilijat
Vuonna 1818 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Loja (maakunta)

Loja on maakunta Ecuadorissa. Sen pinta-ala on noin 10 800 neliökilometriä, asukkaita siellä on noin 450 000. Provinssi on nimetty sen samannimisen pääkaupungin mukaan.

Maantiede ja sijainti
Loja sijaitsee Andeilla Ecuadorin eteläosassa. Se rajautuu etelässä Peruun ja sen naapuriprovinssit ovat lännessä El Oro, pohjoisessa Azuay ja idässä Zamora-Chinchipe. 

Panamericana-valtatie kulkee provinssin läpi. Lojan luonto on hyvin monipuolista ja sisältää pilvimetsää, sademetsää sekä vuoristoa.

Kantonit

Loja on jaettu 16 kantonit (suluissa niiden pääkaupungit):
 Calvas (Cariamanga)
 Catamayo (Catamayo)
 Celica (Celica)
 Chaguarpamba (Chaguarpamba)
 Espíndola (Amaluza)
 Gonzanamá (Gonzanamá)
 Loja (Loja)
 Macará (Macará) 
 Olmedo (Olmedo)
 Paltas (Catacocha)
 Pindal (Pindal)
 Puyango (Alamor)
 Quilanga (Quilanga)
 Saraguro (Saraguro) 
 Sozoranga (Sozoranga)
 Zapotillo (Zapotillo)

Ecuadorin maakunnat
Loki-Kirjat

Loki-Kirjat oli vuonna 1989 perustettu suomalainen kustantamo. Niko Aulan perustama yhtiö julkaisi ensimmäisen kirjansa vuonna 1991. Alkuvuodesta 2007 yrityksen ilmoitettiin lopettavansa toimintansa saman vuoden keväänä. Kustantamon toimitusjohtajan Aulan mukaan oli ”aika lopettaa kustantaminen, koska uusille kirjoille ei ole liiemmin elintilaa”.

Loki-Kirjat on tunnettu filosofian ja kaunokirjallisuuden klassikkoteosten suomennoksista sekä Like-kustantamon ohella merkittävimpänä tieteiskirjallisuuden kustantajana Suomessa 1990- ja 2000-luvuilla. Kustantamo julkaisi lähes 150 teosta.

Kustantamon julkaisemia kirjailijoita 
 J. G. Ballard
 Iain M. Banks
 Stefano Benni
 Maurice Blanchot
 Jan Blomstedt
 Elias Canetti
 Jonathan Carroll
 Lewis Carroll
 Italo Calvino 
 Mircea Eliade
 Colin Greenland
 Simon Ings
 Kimmo Lehtonen
 Claude Lévi-Strauss 
 Ken MacLeod 
 Georges Perec
 Jonathan Swift 
 Jyrki Vainonen
 Jeff VanderMeer

Lähteet 

Suomalaiset kirjankustantamot
Salmakis (mytologia)

Salmakis () on roomalaisessa mytologiassa najadi, jonka Ovidius kuvailee teoksessaan Muodonmuutoksia hyvin epätavalliseksi nymfiksi. Tosin kuin sisarensa, hän ei halua liittyä Dianan joukkioon metsästämään ja ampumaan jousella. Sen sijaan hän nauttii kylpemisestä ja hiustensa kampaamisesta ja katselee kuvajaistaan veden pinnasta.

Salmakis rakastuu kauniiseen nuorukaiseen nimeltä Hermafroditos, Hermeen ja Afroditen poikaan. Niinpä hän rukoilee jumalia liittämään heidät rakkaudessa ikuisesti yhteen. Jumalat kuitenkin vastaavat hänen rukoukseensa kirjaimellisesti, ja kun Hermafroditus kylpee Salmakiin lähteessä, heidän kehonsa yhdistyvät kaksineuvoiseksi hermafrodiitiksi, jolla on sekä miehen että naisen sukupuoliset tunnusmerkit. Tästä suuttuneena Hermafroditus pyytää jumalia kiroamaan lähteen niin, että muutkin siinä kylpevät miehet kokisivat saman kohtalon kuin hän.

Myöhemmässä kulttuurissa 
Tarina on kerrottu uudelleen laulussa ”The Fountain of Salmacis” Genesis-yhtyeen albumilla Nursery Cryme (1971).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Najadit
Marcela Bovio

Marcela Alejandra Bovio García (s. 17. lokakuuta 1979 Monterreyssä, Nuevo Leónin osavaltiossa, Meksikossa) on meksikolainen muusikko. Hän laulaa ja soittaa viulua Stream of Passion -yhtyeessä, jonka hän perusti alankomaalaisen Arjen Anthony Lucassenin kanssa vuonna 2005.

Bovio aloitti musiikkiharrastuksen kuusivuotiaana musiikin teorialla ja huilunsoitolla paikallisessa musiikkikoulussa. Teini-ikäisenä hän aloitti viulunsoiton ja klassisen laulun opiskelun. Samaan aikaan hän kiinnostui progressiivisesta rock- ja metallimusiikista, ja myöhemmin jazzista. Vuonna 1995 Bovio perusti ystävineen yhtyeen nimeltä Hydra, jossa hän soitti aluksi bassoa, mutta siirtyi pian laulajaksi muiden kuultua hänen ääntään. Hydra julkaisi yhden demon ennen hajoamistaan vuonna 2001. Samana vuonna Bovio ja Hydran kosketinsoittaja Alejandro Millán perustivat uuden yhtyeen Elfonía, joka on julkaissut kaksi albumia. Bovio on laulanut myös zarzuelaa kotikaupungissaan Monterreyssä.

Vuonna 2003 Bovio valittiin sadan ehdokkaan joukosta laulamaan alankomaalaismuusikko Arjen Anthony Lucassenin Ayreon-projektin vuonna 2004 julkaistulle The Human Equation -albumille. Hänen ääntään kuullaan vaimon ("Wife") roolissa yhdeksässä kappaleessa. Bovio lauloi myös Ayreonin ensimmäisen albumin The Final Experiment uusintajulkaisulla. Bovion ja Lucassenin yhteistyön seurauksena sai alkunsa Stream of Passion -yhtye, jonka debyyttialbumi Embrace the Storm julkaistiin 24. lokakuuta 2005. Stream of Passionin konserteissa esiintyy taustalaulajana Marcelan sisko Diana Bovio.

Julkaisut 

 Hydra: Bosquejo (1999)
 Elfonía: Elfonía (2003)
 Ayreon: The Human Equation (2004)
 Ayreon: The Final Experiment (2005)
 Stream of Passion: Embrace the Storm (2005)
 Elfonía: This Sonic Landscape (2005)
 Stream of Passion: Out in the Real World (2006)
 Stream of Passion: Live in the Real World (2006)
 Stream of Passion: The Flame Within (2009)

Aiheesta muualla 

 Marcela Bovion virallinen sivusto 
 
 Marcela Bovio Stream of Passionin sivustolla  
 Marcela Bovio Ayreonin sivustolla  
 Marcela Bovio Elfonían sivustolla  
 Marcela Bovio Hydran sivustolla  

Meksikolaiset metallimusiikin laulajat
Meksikolaiset oopperalaulajat
Meksikolaiset viulistit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Tapanilan asema

Tapanilan asema on Helsingin Pikku Huopalahdessa sijaitseva rakennus, joka toimii kaupunginosan asukkaiden kokoontumistilana. Se valmistui vuonna 1933. Se on aiemmin toiminut asemarakennuksena Tapanilassa, mutta pääradan laajennuksen yhteydessä vuonna 1993 se siirrettiin nykyiselle paikalleen Pikku Huopalahteen osoitteeseen Tilkantori 12.

Rakennuksen avajaiset pidettiin vuonna 1997. Pystyttämiskustannukset olivat 1,5 miljoonaa markkaa, jonka alueen asukkaat maksoivat vuokrissaan. Taloa vuokrataan yksityistilaisuuksiin, kokouksiin ja taidenäyttelyihin, mutta tilaisuuksien tulee olla uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumattomia. Siellä kokoontuu šakkikerho, maalausvintti, meditaatioryhmä ja venekerho, samoin myös maahanmuuttajille tarkoitettu kohtaamisryhmä.

Lähteet 

Ruskeasuo
Tapaninkylä
Zamora-Chinchipe

Zamora-Chinchipe on yksi Ecuadorin 22 maakunnasta. Sen pinta-ala on noin 10 500 neliökilometriä ja asukkaita siellä on vähän yli 90 000 (2010). Maakunnan pääkaupunki on Zamora ja suurin asutuskeskus on nimeltään Yantzaza.

Maantiede ja sijainti
Zamora-Chinchipe sijaitsee Ecuadorin osassa Amazonin sademetsää ja rajautuu etelässä ja idässä Peruun. Sen naapuriprovinssit ovat lännessä Loja ja pohjoisessa Azuay sekä Morona-Santiago.

Kantonit
Zamora-Chinchipe on jaettu yhdeksään kantoniin (suluissa niiden pääkaupungit):
 Centinela del Cóndor (Zumbi)
 Chinchipe (Zumba)
 El Pangui (El Pangui)
 Nangaritza (Nangaritza)
 Palanda (Palanda)
 Paquisha (Paquisha)
 Yacuambi (Yacuambi)
 Yantzatza (Yantzatza)
 Zamora (Zamora)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ecuadorin maakunnat
Control Data Corporation

Control Data Corporation, CDC, oli yhdysvaltalainen, yksi ensimmäisistä super- ja suurtietokoneita valmistaneista yrityksistä. 1960-luvulla se oli voimakkaasti mukana alan markkinoilla, rakentaen useita maailman nopeimpia tietokoneita. Se oli kerran suuri yritys, tunnettu ja arvostettu, mutta on sittemmin painunut melko lailla unhoon.

Historia 

Yrityksen perustivat vuonna 1957 Minnesotassa Fremont Fletcher, Abbot L. Fletcher ja D.P. Wassenberg.
Vuonna 1963 yhtiö osti Bendix-yhtiön tietokoneosaston.
Yhtiö kehitti Storage Module Drive (SMD) -liitännän kiintolevyille ja yhtiöstä tuli vuonna 1981 maailman suurin kiintolevyjen OEM-valmistaja.

CDC 7600 julkistettiin 3. joulukuuta 1968 seuraajana CDC 6600:lle: CDC 7600 oli joidenkin mielestä ensimmäinen todellinen supertietokone.

Taloudellisten vaikeuksien jälkeen Syntegra osti CDC:n vuonna 1999.

Cray-supertietokoneiden suunnittelija Seymour Cray työskenteli CDC:llä vuosina 1958–1972.

CDC Suomessa 

Suomessa suuria CDC:n tietokoneita on ollut käytössä Ilmatieteen laitoksella säätilan ennustamiseen ja 1980-luvulla Insinööritoimisto Pöysälä & Sandbergilla Helsingissä lujuuslaskentaan (sulautui vuonna 2008 Pöyry Civil Oy:öön).

Tuotteita 
 CDC 1604 - ensimmäinen suuren mittakaavan transistoripohjainen tietokone
 CDC 3000
 CDC 6600
 CDC 7600
 STAR-100
 CDC Cyber

Lähteet

Aiheesta muualla 

 CDC:n historiaa  
 Reminiscences of computer architecture and computer design at Control Data Corporation 

Laitteistovalmistajat
Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt
Yhdysvaltalaiset elektroniikkayhtiöt
Tietotekniikan tuotemerkit
Rauman taidemuseo

Rauman taidemuseo (ruots. Raumo konstmuseum) sijaitsee Vanhassa Raumassa vuonna 1795 rakennetussa Pinnalan talossa.

Historia 
Vuonna 1962 perustettu Rauman taideyhdistys toivoi seudulle taidemuseota, ja vuonna 1969 taidemaalari Alpo Sarava teki aloitteen ehdottaen museolle paikkaa Hauenguanon aukion laidalla sijaitseviin Pinnalan rakennuksiin. Päämäärän saavuttamiseksi perustettiin Rauman taidemuseon säätiö. Samana vuonna päätettiin, että Pinnalan rakennukset korjattaisiin museokäyttöön arkkitehti Leevi Nurmen johdolla. 

Museo avattiin vuoden 1970 joulukuussa. Seuraavana kesänä oli vuorossa talletussopimus Ateneumin taidemuseon kanssa. Näin museo sai 18 suomalaista 1800-luvun teosta. Vuonna 1974 museo otettiin Suomen museoliiton jäseneksi.

Intendentit 
 Alpo Sarava 1969–1981
 Juhani Mylläri 1981–1985
 Janne Koski 1986–2019
 Heta Kaisto 2019–

Aiheesta muualla 
 

Vanha Rauma
Rauman rakennukset ja rakennelmat
Suomen taidemuseot
Rauman nähtävyydet
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Kaija

Kaija on suomalainen naisen etunimi. Sen arvellaan tulevan kreikan kielen sanasta Aikatherinee = alati puhdas. Kaijaa esiintyy toisinaan myös sukunimenä.

Nimi oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan suosituimmillaan vuosina 1940–1959, jolloin nimen sai 10 795 tyttöä. Nuorten naisten ja tyttöjen nimenä Kaija on nykyään hyvin harvinainen. Vuosina 2010–2019 nimi annettiin vain 59 henkilölle. Kaikkiaan nimen Kaija on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut noin 18 660 suomalaista.

Tunnettuja Kaijoja 

 Kaija Aarikka, muotoilija
 Kaija Hackzell, toimittaja ja tietokirjailija
 Kaija Hartiala, lastenlääkäri ja poliitikko
 Kaija Hinkula, taidemaalari
 Kaija Holli, Tampereen yliopiston rehtori
 Kaija Härkin, maastohiihtäjä
 Kaija-Riitta Iivonen, kuvanveistäjä ja keraamikko
 Kaija Ikävalko, taidemaalari
 Kaija Isosaari, kiekonheittäjä
 Kaija Juurikkala, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Kaija Kaikkonen, näyttelijä
 Kaija Kangas, näyttelijä ja teatteripedagogiikan lehtori
 Kaija Kauppi, suomentaja
 Kaija-Liisa Keskivitikka, pikaluistelija
 Kaija Kiessling, poliitikko (SKDL, Deva)
 Kaija Kiiski, näyttelijä ja ääninäyttelijä
 Kaija Kiuru, kuvataiteilija
 Kaija Kokkola (Kaija Koo), laulaja 
 Kaija Kontulainen, kuvanveistäjä
 Kaija Kärkinen, laulaja
 Kaija Lintumaa, kirjailija ja kääntäjä
 Kaija Lustila, laulaja
 Kaija Mainio, pituushyppääjä
 Kaija Mustonen, ent. pikaluistelija
 Kaija Mäkelä, uimari ja olympiaurheilija
 Kaija Olin-Arvola, runoilija
 Kaija Paasi, näyttelijä ja ohjaaja
 Kaija Pakarinen, näyttelijä
 Kaija Pakkanen, lastenkirjailija ja kääntäjä
 Kaija Paroma, koripalloilija
 Kaija Parve, virolainen ampumahiihtäjä
 Kaija Petäjä-Haikola, kirjailija
 Kaija Pispa, kirjailija ja sanoittaja
 Kaija Pohjola, laulaja, vuoden 1991 tangokuningatar
 Kaija Rahola (o.s. Lampela), näyttelijä
 Kaija Rantakari, runoilija, kollaasitaiteilija ja kirjansitojamestari
 Kaija Saariaho, säveltäjä
 Kaija Saarikettu, viulisti, professori
 Kaija Salaspuro, pukusuunnittelija
 Kaija Salopuro, jalkapalloilija
 Kaija Saranto, erikoissairaanhoitaja, sosiaali- ja terveydenhuollon tietohallinnon professori
 Kaija Siikala, näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja
 Kaija Siirala, psykologi, televisioesiintyjä ja tietokirjailija
 Kaija Silvennoinen, hiihtosuunnistaja
 Kaija Siren, arkkitehti
 Kaija Suonio, teatteri- ja elokuvanäyttelijä
 Kaija Tanskanen, musiikinopettaja, lausuja ja runoilija
 Kaija Valkonen, toimittaja ja kirjailija
 Kaija Vähätupa, koripalloilija
 Kaija Väre, taidemaalari
 Kaija Väänänen, nuortenkirjailija
 Kaija Ward, yrittäjä ja kauppaneuvos

Kuvitteellisia Kaijoja 

 Heikki ja Kaija -sarjan (TV2 v. 1961–1971) kotirouva, Eila Roineen roolihahmo

Kaija lauluissa 

 Muistatko vielä, Kaija (säv. ja san. Unto Mononen, es. Jarkko Lehti v. 1965)
 Ake, Make, Pera ja mä (säv., san., es. Hector 1974)

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Jurismia!

Jurismia! on vuonna 2002 esitetty Kummeli-ryhmän 10-osainen komediasarja, jossa parodioitiin lakimiessarjoja. Se oli Kummeli-ryhmän kolmas itsenäinen tv-sarja. Aiemmat ovat poliisisarja Lihaksia ja luoteja (1996) ja lääkärisarja Lääkärit tulessa (1998).

Päähenkilöt ovat tohelot, joskin aina jollain tavalla jaloilleen putoavat lakimiehet Sami Lyhkänen (Timo Kahilainen) ja Kalervo Kolli (Heikki Silvennoinen). Sarjassa nähdään Lihaksia ja luoteja -sarjan poliisiaseman räjähdyksestä ja Lääkärit tulessa -sarjan sairaalan joukkoitsemurhasta eloonjäänyt laamanni Jukka Emil Vanaja (Heikki Vihinen).

Jurismia! julkaistiin DVD:nä 9. tammikuuta 2008 nimellä Kummeli - Jurismia! Vanaja-trilogia osa 3.

Jaksoluettelo

Näyttelijät

Vierailijat

Tuotanto 
 Käsikirjoitus: Timo Kahilainen ja Heikki Vihinen
 Ohjaus: Matti Kuusisto
 Tuotanto: Kanta-Hämeen Mainospellet Oy ja Yle TV2 Draama

DVD-julkaisu

Aiheesta muualla 
 YLE TV2 Draama: Jurismia!
 Pan Visionin Jurismia! DVD-julkaisun tietosivu

Kummeli
Suomalaiset komediasarjat
Suomalaiset televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Envenom

Envenom on japanilaisen metalliyhtyeen Sabbatin ensimmäinen täyspitkä albumi. Se on julkaistu vuonna 1991.

Kappalelista 
Bewitch
The Sixth Candle
Satan Bless You
Evil Nations
Devil Worship
Reek Of Cremation
Deathtemptation
King Of Hell
Eviler
Carcassvoice
Dead March
Reminiscent Bells

Vuoden 1991 esikoisalbumit
Japanilaiset black metal -albumit
Japanilaiset thrash metal -albumit
Pia Hattara

Pia Lea Kaarina Hattara (oik. Hattara-Irjala, o.s. Hattara, ent. Helenius; ) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi jo vauvana näyttämöillä vanhempiensa kanssa. Hattara tuli tutuksi topakoiden, usein tiukkapipoisten naishenkilöiden tulkitsijana muun muassa Komisario Palmu -elokuvissa. Hänen isänsä oli teatterinäyttelijä ja -johtaja Armas Hattara (1884–1951).

Ura

Teatteriura 
Hattara valmistui Teatterikoulun ensimmäiseltä vuosikurssilta vuonna 1945. Ennen koulua hän oli näytellyt vuoden Valkeakoskella ja toisen Kokkolassa. Teatterikoulun jälkeen Hattara sai kiinnityksen Oulun näyttämölle. Oulu oli harvoja kaupunkeja, joihin Hattara ei valmistuttuaan ollut lähettänyt hakemusta. Hän joutui puolivahingossa asumaan samaan vinttikamariin järjestäjä-näyttelijä Pentti Irjalan kanssa, ja koska Hattara ei halunnut ”ruveta asumaan kenenkään kanssa”, he menivät naimisiin 26. elokuuta 1945. Liitto päättyi Irjalan kuolemaan vuonna 1982. Oulun vuotensa jälkeen Hattara siirtyi kahdeksi vuodeksi Joensuun teatteriin ja sieltä edelleen neljäksi vuodeksi Kuopion Yhteisteatteriin. Ritva Arvelo houkutteli hänet Helsinkiin Intimiteatterin riveihin vuonna 1952. Kolme vuotta myöhemmin Hattara sai pestin Suomen Kansallisteatterista, jossa hän näytteli eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Hattara sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1970. Hänen aviomiehensä sai samaisen mitalin kaksi vuotta myöhemmin.

Hattara valkokankaalla 
Hattara näytteli 32 elokuvassa vuosina 1950–1988 ja parissa lyhytelokuvassa. Hän tulkitsi valkokankaalla usein topakkaa naishenkilöä. Hänet nähtiin useissa Aarne Tarkaksen ja Ville Salmisen ohjaamissa elokuvissa. Hattara tunnettiin myös Knalli ja sateenvarjo -radioviihteestä. Hän näytteli Vetterantin Torodeaa elokuvassa Pikku Pietarin piha.

Filmografia 

 Tapahtui kaukana (1950)
 Radio tekee murron (avustaja) (1951)
 Olemme kaikki syyllisiä (1954)
 Kovanaama (1954)
 Herrojen Eeva (1954)
 Näkemiin Helena (1955)
 Lähellä syntiä (1955)
 Rintamalotta (1956)
 Riihalan valtias (1956)
 Jokin ihmisessä (1956)
 Evakko (1956)
 Anu ja Mikko (1956)
 Taas tyttö kadoksissa! (1957)
 1918 (1957)
 Niskavuoren naiset (1958)
 Mies tältä tähdeltä (1958)
 Kulkurin masurkka (1958)

 Opettajatar seikkailee (1960)
 Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960)
 Voi veljet, mikä päivä (1961)
 Pikku Pietarin piha (1961)
 Olin nahjuksen vaimo (1961)
 Minkkiturkki (1961)
 Kaasua, komisario Palmu! (1961)
 Kertokaa se hänelle (1961)
 Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962)
 Rakkaus alkaa aamuyöstä (1966)
 Johan nyt on markkinat! (1966)
 Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika (1970)
 Aatamin puvussa… ja vähän Eevankin (1971)
 Seitsemän veljestä (1979)
 Akaton mies (1983)
 Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (1988)

Ääninäyttelijänä 
Miekka kivessä, 1963 – Matami Mim (vuoden 1965 dubbaus)

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset näyttelijät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Lenskin piiri

Lenskin piiri (, ) on paikallien itsehallintoalue Lenan yläjuoksulla Sahan tasavallan lounaisosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Mirnyin ja Suntarin piireihin, idässä Oljokminskin piiriin sekä etelässä ja lännessä Sahan naapurialueeseen Irkutskin alueeseen. 

Piirin pinta-ala on 77 000 km² ja vuonna 2007 väkiluku oli 38 500. Alueella on puunjalostusteollisuutta.

Osat 
Lenskin piirin hallinnollinen keskus on Lenskin kaupunki. Piirin alueella on kolme kaupunkikuntaa ja 8 maalaiskuntaa. Näissä on kaikkiaan 22 asutuskeskusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lenskin piirin kartta
Lenskin piirin kartta
Lenski ulus  www.sitc.ru (2000)
Kalanruotokaavio

Kalanruotokaavio on laatujohtamisen ja prosessinkehittämisen työkalu, jota käytetään usein ryhmätyön apuvälineenä. Sitä kutsutaan usein myös Ishikawa-diagrammiksi japanilaisen keksijänsä professori Kaoru Ishikawan mukaan tai syy-seuraus-kaavioksi. Kalanruotokaavio on visuaalinen esitystapa ryhmitellyistä asioista, ja siinä jokainen ryhmä esitetään omalla ruodolla. Kalanruotokaaviota voidaan käyttää joko asioiden luokitteluun tai ongelmanratkaisuun (syy-seurauskaavio).

Asioiden luokittelu
Eri ryhmiin kuuluvia asioita jaotellaan seinälle/taululle piirrettyyn kalanruotoon, jossa on tyypillisesti alussa 6 "ruotoa". Ideoita voidaan siirrellä esimerkiksi värikkäiden liimautuvien muistilappusten avulla ryhmästä toiseen. Kun ryhmät alkavat olla selvillä, ruoto nimetään. Koska kalanruotokaavio soveltuu asioiden luokitteluun ryhmässä, se soveltuu hyvin aivoriihen jatkoanalyysiksi, tai vapaasti esitettyjen ajatusten luokitteluun. Luokittelun perusteella voidaan siirtyä kvantitatiivisempiin analyyseihin, esimerkiksi hajonta-analyyseihin tai paretodiagrammiin.

Ongelmanratkaisu
Kalanruotokaaviota käytetään usein ongelmanratkaisun apuna, havainnollistamaan asioiden syy-seuraussuhteita. Tällöin ruodon päässä on ongelma, ja ruodon haarat nimetään ongelmaan mahdollisesti johtavien asiaryhmien mukaan. Esimerkiksi haarat voidaan nimetä ihminen (henkilöstö), tekniikka (koneet ja välineet), ympäristö (toimintaympäristö), metodit, materiaalit ja mittarit. Näihin tyypillisiin ongelmia aiheuttaviin ryhmittymiin haetaan sitten aivoriihen omaisesti syitä. Haaroja voidaan myös lisätä tarpeen mukaan. Johtopäätösten tekoa vältetään, kunnes kaikki mahdolliset tekijät on huomioitu. Ongelman ratkaisun vaikeus saattaa alun perin johtua juuri siitä, että jokin tekijä tai alkusyy on jäänyt huomioimatta. Mahdollisten syiden tunnistamisen perusteella voidaan siirtyä kvantitatiivisempiin analyyseihin, esimerkiksi hajonta-analyyseihin tai paretodiagrammiin.

Lähteet
  Tilastollinen prosessinohjaus: perusteet ja menetelmät
Marsh, Laatutyökalut A:sta Ö:hön, Rastor

Aiheesta muualla
Laatutyökaluja
 Hyvä esimerkki kalanruotokaavion laajamittaisesta käytöstä 

Liiketaloustiede
Johtaminen
Laatu
Ongelmanratkaisu
Taisto Lundberg

Taisto Lundberg on suomalainen muusikko, joka tunnetaan muun muassa Hortto Kaalo -yhtyeen perustajajäsenenä yhdessä veljensä Feija Åkerlundin ja Marko Putkosen kanssa. Hän oli yhtyeessä aktiivisesti mukana 1970-luvun puoliväliin saakka ja sen jälkeen satunnaisesti. Vuonna 1978 Lundberg sijoittui Syksyn sävel -kilpailussa toiseksi Anneli Sarin ja Feija Åkerlundin kanssa esittämällään kappaleella Luonnonlapset.

Hänen poikansa on vuoden 2009 tangokuningas Amadeus Lundberg.

Valikoitu diskografia 
Hortto Kaalo
Hortto Kaalo (1971)
Hai Hortto Kaalot (1972)Kättä päälle ja käsirahaa (1973)Tunne riittää (1992)
Anneli Sari, Feija & TaistoLuonnonlapset (7", 1978)
KokoelmillaTyöväen lauluja (1969)Iso mies ja keijukainen (1970)Merimiesten lauluja'' (1972)

Lähteet 

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset muusikot
Suomen romanit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Aleksei Kangaskolkka

Aleksei Kangaskolkka (s. 29. lokakuuta 1988 Viipuri, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomalainen entinen jalkapalloilija, jolla on myös Venäjän kansalaisuus. Pelipaikaltaan Kangaskolkka on hyökkääjä. Hänen viimeiseksi Veikkausliigaseurakseen jäi IFK Mariehamn.

Kangaskolkka debytoi liigatasolla 15-vuotiaana kaudella 2004 Myllykosken Pallon paidassa KooTeePeetä vastaan. Tuo jäi tosin hänen kauden ainoaksi ottelukseen liigatasolla. Myös kaudella 2005 hän pelasi yhdessä liigaottelussa, mutta oli kuitenkin osa MyPan Suomen mestaruuden voittanutta joukkuetta. Enemmän peliaikaa hän sai tuolloin kuitenkin Lappeenrannan Rakuunoissa. Läpimurron MyPan pelaavaan kokoonpanoon Kangaskolkka teki varsinaisesti kaudella 2006, minkä jälkeen Kangaskolkka herätti kiinnostusta suurseura Moskovan Spartakissa. Sopimusta sinne ei syntynyt ja Kangaskolkka jäi vielä Myllykoskelle..

Kaudeksi 2009 Kangaskolkka siirtyi Tampere Unitediin. Hän pelasi tuolloin Liigacupissa vahvasti ja sivusi tuolloin kilpailun maaliennätystä. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän teki seitsemän maalia ja seuraavalla kuusi. Kangaskolkka oli TamUn mukana vielä kevään 2011 muun muassa Liigacupin finaalissa FC Honkaa vastaan. Tämä jäi kuitenkin TamUn viimeiseksi otteluksi, sillä se suljettiin kaikesta kilpailutoiminnasta 2011 ja niinpä Kangaskolkka siirtyi IFK Mariehamniin yhdessä kolmen muun TamU-pelaajan Jonas Emetin, Kristian Kojolan ja Jarkko Värtön kanssa. Maarianhaminassa kausi 2012 oli Kangaskolkalle hyvä, sillä hän teki 16 maalia ja tuli Veikkausliigan maalintekijätilaston toiseksi.

Tämän jälkeen kaudeksi 2013 Kangaskolkka siirtyi Ruotsin Superettanin Jönköpings Södraan. Hän edusti sitä kuitenkin vain puoli kautta ennen siirtymistään Heraclesin riveihin Alankomaiden Eredivisieen. Alankomaissa hän ei saanut peliaikaa kuin muutamassa pelissä ja palasi sieltä kesäksi 2015 takaisin Maarianhaminaan loppu-urakseen.

Saavutuksia

 Veikkausliiga: 2005 (MYPA)
 Liigacupin voitto: 2009 (TamU)
 Veikkausliigan maalipörssin kakkonen: 2012 
 Veikkausliigan voitto: 2016 (IFK Mariehamn)

Tilastot 

Päivitetty 19. heinäkuuta 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Bc

Bc tarkoittaa seuraavia:

 
 Brittiläinen Kolumbia, postilyhenne BC, Kanadan provinssi
 Bach-Compendium, BC, Hans-Joachim Schulzen ja Christoph Wolffin laatima luettelo Johann Sebastian Bachin teoksista
 kenraalibasso, b.c., italian sanoista basso continuo, musiikin oppiaine
 ennen Kristuksen syntymää, B.C., englannin sanoista before Christ, vuosiluvun lisämerkintä
 Bachelor of Chemistry, B.C., yliopistotutkinto
 Bachelor of Commerce, B.C., yliopistotutkinto.
 World of Warcraft: The Burning Crusade, World of Warcraft pelisarjan ensimmäinen lisäosa, The Burning Crusade.
Sea of Light

Sea of Light on  hard rock -yhtye Uriah Heepin yhdeksästoista studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1995. Levyllä yhtye otti pitkästä aikaa suuntaa progressiivista rockia kohti. 

Basisti Trevor Bolder laulaa kappaleen ”Fear of Falling”. Päätösraita ”Dream On” oli puolestaan Sea of Lightin ainoa singlejulkaisu.

Kappaleet

Singlet 
{{single
 | single        = Dream On
 | kansi         = Dream On.jpg
 | leveys        = 120px
 | rajaus        = 1
 | m             = 
 | s             = 
 | julkaisuvuosi = 1995
 | levy-yhtiö    = Castle Records
 | kappaleet     = 

 | kuvaus        = Toinen B-puolen kappale ”The Other Side of Midnight” on yhtyeen liveversio Head First -albumilla julkaistusta kappaleesta.
}}

Kokoonpano
Mick Box – kitarat
Lee Kerslake – rummut
Trevor Bolder – bassokitara, taustalaulu
Phil Lanzon – koskettimet, taustalaulu
Bernie Shaw – laulu

Tuotanto
Tuottajat – Uriah Heep ja Kalle Trapp
Engineering – Kalle Trapp
Nauhoitus, miksaus ja masterointi – 23.11.–20.12.1994 ja 24.1.–7.2.1995 Karo-studiolla Brackelissa, Ala-Saksissa
Kansikuva – Roger Dean
Valokuvaus – Dirk Zumpe

Lähteet

Uriah Heepin albumit
Vuoden 1995 albumit
Avaruuslintu

Avaruuslintu oli suomalainen lauluyhtye joka levytti 1970-luvulla Love Records -levymerkille.

Kokoonpano
Tarja Määttä
Lea Vanajas
Tuomo Holopainen
Jukka Hynninen
Vesa Kulomaa
Jari Laukkanen
Ossi Peura

Diskografia
 Avaruuslintu (1976)
 Siitä jossain päätettiin (1978)

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Suomalaiset lauluyhtyeet
Bardit

Bardit on Hyvinkäältä kotoisin oleva lauluyhtye, jonka tyyleinä ovat folk- ja laulelmamusiikki. Yhtye säestää itseään akustisin soittimin ja esittää muun muassa Aale Tynnin, Oiva Paloheimon, Einari Vuorelan, Kaarlo Sarkian, Larin-Kyöstin, V. A. Koskenniemen, Hilja Haahden ja Laura Virkin runoihin tekemiään lauluja. Säveltäjinä ovat olleet yhtyeen jäsenet Ilmo Häkkinen, Seppo Nurminen ja Keijo Kupiainen.

Bardit toimi aktiivisesti keikkaillen ympäri Suomea 1971–1978, esiintyi usemman kerran televisiossa, teki useita radio-ohjelmia Yleisradiolle ja piti oman konsertin Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla vuonna 1974. Yhtye oli mukana myös perustamassa Sepän Soitto -⁠kansanmusiikkitapahtumaa Mäntsälään 1973. Yhtye levytti vuonna 1972 singlen ”Paimenet” (V. A. Koskenniemi) ja ”Lapsen lailla” (Hilja Haahti) sekä vuonna 1975 LP-levyn Hovirunoilija (EMI).

Yhtyeen jäähyväiskonsertti oli Hyvinkään yhteiskoululla 2. huhtikuuta 1978, josta tupla-CD:n toinen levy on editoitu ja sitten masteroitu Finnvox-studiolla.

Bardien ehkä tunnetuin kappale on Oiva Paloheimon runoon Ilmo Häkkisen säveltämä ”Lähtevien laivojen satama”, jota soitettiin radiossa varsin usein. Siitä on tehty vuosien mittaan useampia sovituksia.

Kokoonpano
Keijo Kupiainen – mandoliini, kitara, banjo, rytmittimet, laulu
Seppo Nurminen – kitara, laulu
Ilmo Häkkinen – kitara, nokkahuilut, piano, laulu
Liisa Yli-Rahnasto (nyk. Kupiainen) – viulu, mandoliini, laulu
Eila Eronen – laulu
Riitta Hurmola – laulu
Martti Pyrhönen – kontrabasso
Teppo Koski – viulu, nokkahuilu, mandoliini ym. (ei vakituisesti mukana keikoilla)
(Harry Koski – manageri)

Diskografia
 Hovirunoilija (1975)
 "Jotakin jatkuvuudesta" tupla-CD, jossa masteroituna "Hovirunoilija" (13 biisiä) sekä "Jotakin jatkuvuudesta" -konsertti (15 kappaletta). Tuottajina ovat Harry Koski levymerkillä Harrysound sekä Eila Eronen. Levy tuli myyntiin tiistaina 20. tammikuuta 2015.

Lähteet

 
 Musiikkituottaja Harry Koski – levymerkki Harrysound.

Aiheesta muualla

 

Suomalaiset lauluyhtyeet
Beat (yhtye)

Beat oli suomalainen syksyllä 1979 Turussa perustettu iskelmälauluyhtye. Yhtye edusti Suomea vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa ruotsinkielisellä kappaleellaan "Fri?" (säv. Jan Engblom, Kim Engblom, Tina Krause, san. Stina Engblom-Colliander), joka sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle.

Vuonna 1980 Beat sijoittui jaetulle ensimmäiselle sijalle Kokkolassa järjestetyssä Nuorten Taidetapahtumassa. Kesällä 1981 yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä ”I’m Tried” / ”Every Day” osittain omakustanteena. Samana syksynä Beat sijoittui toiseksi Syksyn Sävelessä kappaleella ”Tulevaisuuden lapset”. Helmikuussa 1982 ilmestyi Beatin englanninkielinen debyyttialbumi A Hope For Peace Selecta-levymerkin kautta. Syksyllä 1985 yhtye esiintyi Syksyn Sävelen satoa -ohjelmassa esittäen kappaleen ”Suuri hiljaisuus”. Kevään 1988 Euroviisukarsinnoissa Beat lauloi Timo ja Jonna Tervomaan taustakuorona.

Vuonna 1990 Beat edusti Suomea Jugoslavian Zagrebissa pidetyissä Euro­viisuissa. Lopputuloksena oli viimeinen sija yhdessä Norjan kanssa. Viisu­karsinnoissa Beat yhdessä Kari Kuivalaisen ja Robin Wikmanin kanssa esitti toisenkin kappaleen, R.E.L.S.-ryhmän tekemän balladin ”Yön poika”. Tämä kappale esitettiin kuitenkin yhtyenimellä Robinson & Apollo 16. Kuivalainen ja Wikman olivat Beatin mukana myös ”Fri?”-kappaleella. Keväällä 1990 yhtyeen euroviisu julkaistiin singlenä, singlen B-puolella oli laulun englanninkielinen versio nimellä ”Free?”. Samoin yhtyeeltä ilmestyi uransa toistaiseksi viimeinen albumi Beat. Tämä jälkeen Beat keikkaili esiintyen muun muassa Ruotsissa, Neuvostoliitossa, Turkissa ja Unkarissa. Se osallistui vuonna 1991 Moskovan kansainväliseen laulukilpailuun, jossa sijoittui kolmanneksi. Beat lopetti toimintansa vuonna 1992 ja on sen jälkeen esiintynyt satunnaisesti.

Kokoonpano 

Alkuperäiskokoonpano:
Tina Krause (s. 1963)
Tina Pettersson (s. 1966)
Janne Engblom (s. 1965)
Kim Engblom (s. 1963)
Myöhemmin yhtyeessä olivat mukana myös kitaristi Anders Östling ja kosketinsoittaja Harri Rehnberg. Kim Engblom on kansanedustaja Janina Anderssonin puoliso. Harri Rehnberg työskentelee nykyisin pörssimeklarina New Yorkissa. Tina Krause (oik. Christina Krause) on kognitiotieteen emeritaprofessori Helsingin yliopistossa.

Diskografia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 Beat esittää kappaleensa "Fri?" Suomen Euroviisukarsinnoissa  (Yle Elävä arkisto)

Suomalaiset lauluyhtyeet
Suomen euroviisuedustajat
Vuoden 1990 euroviisuedustajat
Tatjana Nikolajeva

Tatjana Petrovna Nikolajeva (; 4. toukokuuta 1924 Bežitsa, Brjanskin alue, Neuvostoliitto – 22. marraskuuta 1993 San Francisco, Yhdysvallat) oli venäläinen pianisti, säveltäjä ja musiikinopettaja.

Nikolajeva syntyi Brjanskin alueella Bežitsassa. Hän aloitti pianonsoiton 3-vuotiaana ja valmistui Moskovan konservatoriosta 1948 opettajinaan Aleksandr Goldenveizer (piano) ja Jevgeni Golubev (sävellys). Nikolajeva voitti vuonna 1950 Johann Sebastian Bachin kuoleman 200-vuotispäivän kunniaksi pidetyn pianokilpailun Leipzigissa. Hän tapasi Dmitri Šostakovitšin, joka omisti Nikolajevalle 24 preludia ja fuugaansa op. 87. 

Nikolajeva opetti Moskovan konservatoriossa vuodesta 1959. Hänestä tuli professori 1965. Hän teki uransa aikana yli 60 levytystä, joihin kuuluu mm. Bachin ja Ludwig van Beethovenin teoksia. Hän teki myös kansainvälisiä konserttikiertueita. 

Nikolajevan kolmas levytys Šostakovitšin 24 preludista ja fuugasta voitti vuonna 1991 Gramophone-palkinnon. Hänen omiin sävellysteoksiinsa kuuluu pianokonsertto, trio pianolle, huilulle ja alttoviululle, preludeja sekä jousikvartetto.

Aiheesta muualla 
 Esittely Hyperion Recordsin sivulla

Venäläiset pianistit
Venäläiset säveltäjät
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Leikarit

Leikarit on kansanmusiikkiyhtye pääkaupunkiseudulta. Yhtye aloitti vuonna 1975.

Perustajajäsenet
 Reino Harjunkoski
 Timo Koski
 Tapani Mäkinen
 Vesa Raiskinen
 Juhani Tiainen

Kokoonpano
 Robi de Godzinsky
 Reino Harjunkoski
 Jaakko Heikkinen
 Panu Helke
 Ulla Hillebrandt
 Maria Kalaniemi
 Maarit Kyllönen
 Rauno Lehtovaara
 Elina Leskelä
 Tapani Mäkinen
 Raimo Nummela
Rebecca Roozeman 
 Jussi Tarkkanen
 Tony Wallius

Diskografia
 Hevostrokari (LP 1981 - CD 2001)
 Pelimannin syntymäpäivät (LP/C 1983)
 Leikarit ja klaneetti (LP/C 1985)
 Jepu jepu jee (LP/C 1988 - CD 2003)
 Pelimannin peruja (CD/C 1995)
 Leikarit meets Kesäpelimannit (CD 2007)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivu
 Historiikki "Leikarit 30 vuotta"
 

Suomalaiset kansanmusiikkiyhtyeet
Erja Häkkinen

Erja Häkkinen (o.s. Honkanen) (s. 28. lokakuuta 1961 Sippola) on suomalainen televisiojuontaja, malli ja matkaopas, jonka entinen aviomies on F1-maailmanmestari Mika Häkkinen. Syksyllä 2008 Erja oli julkisuudessa Nelosen tv-sarjassa Operaatio Maa, jossa hän osallistui yhdessä muusikko Martti Syrjän kanssa tuulimyllyprojektiin Madagaskarilla. Häkkinen toimii kauneusalan yrittäjänä ostettuaan vuonna 2019 osakkuuden kauneusalan maahantuontiyrityksestä Camilla Aho Oy Ab:stä.

Yksityiselämä 
Häkkinen on kotoisin kolmen siskoksen työläisperheestä Kymenlaaksosta. Hän vietti lapsuutensa pienessä Inkeroisten Marinkylässä Sippolassa. Lukion jälkeen hän opiskeli Vaasassa atk:ta ja markkinointia ja muutettuaan Helsinkiin hän hakeutui mallin töihin. 21-vuotiaana hän muutti Pariisiin työskennellen siellä mallina ja toimi jonkun aikaa myös matkaoppaana Espanjassa. Mika Häkkinen ja Erja Honkanen tapasivat vuonna 1995 Nizzassa. Honkanen toimi tuolloin siellä matkaoppaana. Vuonna 1998 parin häät vietettiin kahteen kertaan: 30. toukokuuta 1998 pari avioitui Monacossa siviilimenoin, mutta varsinaiset hääjuhlat pidettiin 13. kesäkuuta Porvoossa. Myöhemmin Lasse Erolan kirjoittamasta kirjassa kerrottiin, että Keke Rosberg oli kehottanut Häkkistä hankkimaan Monacossa siviilivihkimisen ennen Suomen kirkkohäitä, koska näin pariskunnalle tulisi automaattinen avioehto.

Formula 1 -uransa jälkeen pariskunta pääsi usein iltapäivälehtien otsikoihin mm. avioliitto-ongelmiensa takia. Avioliittoa heikensi muun muassa se, että Häkkinen alkoi viettää kevyempää elämää uransa päätettyään. Pian hän kuitenkin palasi autourheilun pariin DTM-sarjassa. Häkkiset olivat runsaasti keltaisen lehdistön aiheissa ja erohuhuja liikkui vuosien varrella useita kertoja. Ilta-Sanomien mukaan pariskunnan välit alkoivat mutkistua, kun Mika Häkkinen lopetti uransa DTM-sarjassa syksyllä 2007. Heidän erostaan tiedotettiin 6. helmikuuta 2008.

Parilla on kaksi lasta, Hugo ja Aina-Julia. Häkkinen ja lapset asuivat eron jälkeen Monacossa ja sitten Pariisissa. Häkkinen seurustelee elokuva-alalla toimivan Mika Karttusen kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Eeva-lehden artikkeli: "Erja Häkkinen - Menetykset ovat opettaneet nöyräksi" 

Suomalaiset juontajat
Kuvituspyynnöt
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Motion Picture Association

Motion Picture Association, Inc. (MPA) (ennen Motion Picture Association of America (MPAA)) on elokuvateollisuuden etua ajava järjestö, joka edustaa kaikkia suuria yhdysvaltalaisia elokuvastudioita. Järjestö taistelee elokuvapiratismia vastaan ja lobbaa ihmisiä saadakseen muutoksia tekijänoikeuslakeihin.

Jäsenet 
 Netflix
 Paramount Pictures
 Sony Pictures Entertainment 
 Universal Studios
 Walt Disney Studios
 Warner Bros.

Katso myös 
 Recording Industry Association of America

Lähteet

Aiheesta muualla
MPA:n virallinen sivusto

Yhdysvaltalaiset järjestöt
Elokuvajärjestöt
Yhdysvaltain elokuva
Cañar

Cañar on yksi Ecuadorin maakunnista. Sen pinta-ala on noin 3 910 neliökilometriä ja asukkaita siellä on noin 225 000 (2010).  Maakunta on nimetty alueella asustavan alkuperäisväestön mukaan ja sen pääkaupunki on nimeltään Azogues.

Maantiede ja sijainti
Cañar sijaitsee Andeilla Ecuadorin keskiosassa. Sen naapuriprovinssit ovat pohjoisessa Chimborazo, idässä Morona-Santiago, etelässä Azuay ja lännessä Guayas. 

Provinssin tärkein nähtävyys on Ingapircan rauniokaupunki, joka on Ecuadorin merkittävin arkeologinen esikolumbiaaninen löytö.

Kunnat

Provinssi jakautuu seitsemään kantoniin (pääkaupungit ovat kaikki samannimisiä):
 Azogues 
 Biblián 
 Cañar 
 Déleg 
 El Tambo 
 La Troncal 
 Suscal

Lähteet 

Ecuadorin maakunnat