joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
B-Real

B-Real (oik. Louis Freese, s. 2. kesäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen rap-artisti, ja yhtyeen Cypress Hill perustajajäsen.

Cypress Hillin ohella Freese esiintyy myös soolouralla. Lisäksi hän pelaa paintballia  The Stoned Assassins -joukkueessa. Freese on myös tunnettu kannabiksen puolestapuhuja.

Elämäkerta

Freese syntyi varhain aamulla 2. kesäkuuta vuonna 1970. Hänen äitinsä on taustaltaan kuubalainen ja isänsä meksikolainen. Musiikista ja erityisesti hip-hopista hän oli kiinnostunut jo pienenä.

Pojan kasvaessa välit rikollisiin toimiin sotkeutuneeseen isään olivat huonot. Perhe erosi, ja Louis muutti äitinsä ja sisartensa kanssa Los Angelesin South Gateen Kaliforniassa. Louis itse joutui virkavallan kanssa ongelmiin ensimmäisen kerran 12–13-vuotiaana jäädessään kiinni marihuanan hallussapidosta.

Teini-ikäisenä Freese tutustui Senen Reyesiin, eli Sen Dogiin, Crips-jengin jäseneen. Myös Freese liittyi mustien Bloods-jengiin, vaikka latinotaustaisilla oli omatkin ryhmänsä. Kertomansa mukaan hän sekaantui useisiin ampumävälikohtauksiin vuosiien 1986  ja  1989 välillä. Tuona aikana eri jengit sotivat usein keskenään.

Cypress Hill julkaisi ensimmäisen levynsä vuonna 1991. Muusikon urallaan Freese on käyttänyt osin omia kokemuksiaan jengiväkivallasta kertovissa sanoituksissaan.

Diskografia
 The Psycho Realm - 1997
 The Gunslinger Volume I - 2004
 The Gunslinger Volume II - 2006
 The Gunslinger Volume III - 2008
 Smoke N Mirrors - 2009

Lähteet

Aiheesta muualla
 B Realin viralliset sivut
 Cypress Hillin viralliset sivut
 Stoned Assassinsin viralliset sivut
 B Realin luoma foorumi
 Syvällä Pelissä - B-Real

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Cypress Hill
Bloods
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikankuubalaiset
Amerikanmeksikolaiset
Anthony Perkins

Anthony Perkins (4. huhtikuuta 1932 New York, Yhdysvallat – 12. syyskuuta 1992 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Norman Batesina Alfred Hitchcockin ohjaamassa Psykossa ja sen jatko-osissa. Perkins näytteli monessa muussakin kuuluisassa elokuvassa, kuten lännenfilmissä Hopeatähti (1957) sekä tieteiselokuvassa Musta aukko (1979).

Perkinsin vanhemmat olivat teatteri- ja elokuvaohjaaja Osgood Perkins ja Janet Esseltyn Rane. Perkins oli biseksuaali, ja hänellä oli useita miessuhteita avioliittoonsa asti. Hän kuoli vuonna 1992 AIDSin aiheuttamiin komplikaatioihin.

Hänen leskensä Berry Berenson kuoli syyskuun 11. päivän iskuissa. Hän oli mukana American Airlinesin lennolla 11, joka törmäsi World Trade Centerin pohjoistorniin.

Filmografiaa
1953: Näyttelijätär (The Actress)
1956: Yksinäinen kostaja (The Lonely Man)
1956: Onnellisen laakson kansa (Friendly Persuasion)
1957: Katkera maa (This Angry Age)
1958: Nokkela puhemies (The Matchmaker)
1958: Hopeatähti (The Tin Star)
1959: Intohimot jalavien alla (Desire Under the Elms)
1959: Viidakon kukka (Green Mansions)
1959: Viimeisellä rannalla (On the Beach)
1960: Tytöt pitävät pitkistä pojista (Tall Story)
1960: Psyko (Psycho)
1961: Pidättekö Brahmsista? (Aimez-vous Brahms?)
1962: Fedra (Phaedra)
1962: Oikeusjuttu (Le Procès)
1964: Une Ravissante idiote
1966: Shamppanjamurhat (Le Scandale)
1968: Turmeltuneet (Pretty Poison)
1970: W.U.S.A. (WUSA)
1971: Pimeä kuilu (La Décade prodigieuse)
1971: Murhaaja oven takana (Quelqu'un derrière la porte)
1972: Roy Bean – piru mieheksi (The Life and Times of Judge Roy Bean)
1973: Kuolema astuu laivaan (The Last of Sheila, käsikirjoitus yhdessä Stephen Sondheimin kanssa)
1974: Lovin’ Molly (The Wild and the Sweet)
1978: Les Miserables – Kurjat (Les Miserables)
1978: Ensin itket (First You Cry)
1979: Kaappaus Pohjanmerellä (North Sea Hijack)
1979: Musta aukko (The Black Hole)
1979: Kyltymättömät (Winter Kills)
1979: Kaksi naista (Twee vrouwen)
1980: Kauhun kierre (Double Negative / Deadly Companion)
1983: Psyko II (Psycho II)
1983: Tapaus Dorian Gray (The Sins of Dorian Gray, tv-elokuva)
1984: Intohimorikoksia (Crimes of Passion)
1984: Räjähdyspiste (The Glory Boys, tv-elokuva)
1986: Psyko III (Psycho III, myös ohjaus)
1988: Järjen tuolla puolen (Edge of Sanity)
1988: Herra Joulukinkku (Lucky Stiff, ohjaus)
1990: Punainen vaate (I'm Dangerous Tonight)
1983: Psyko IV (Psycho IV – The Beginning)
1992: Metsän pimeydessä (In the Deep Woods, tv-elokuva)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Anthony Perkins ja elämän kulissit, tv-dokumentti 51 min, Yle Areena (katsottavissa 31.7.2024 saakka)

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Accident of Birth


Accident of Birth on metallimuusikko Bruce Dickinsonin kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Albumi on toinen Dickinsonin ja Roy Z:n yhdessä tekemistä levyistä (edellinen oli vuoden 1994 "Balls to Picasso"). Albumilla soittaa Iron Maidenista tuttu kitaristi Adrian Smith. 

Tyylillisesti albumi on harppaus Skunkworksin grunge-rockmaisesta äänimaailmasta metallisempaan suuntaan. Albumin kappaleet yhdistelevät perinteistä heavy-rockia sekä modernimpaa metallia, ja tästä hyvä esimerkki on albumin avausraita Freak.  Albumilta löytyy myös yksi täysin akustinen balladi Arc of Space.  

Albumin teko alkoi kun kitaristi Roy Z soitti puhelimen välityksellä Dickinsonille säveltämiään riffejä. Dickinson oli tuolloin harkinnut kokonaan vetäytyvänsä musiikkimaailmasta, sillä hänen edellisenä vuonna perustettu yhtye "Skunkworks" oli hajonnut vuoden sisällä ja hän oli aikeissa ruveta työskentelemään kokopäiväisenä lentokapteenina. Dickinson kuitenkin innostui Roy Z:n riffeistä ja päätti tehdä vielä yhden albumin ja pian kaksikko aloitti työstämään kappaleita levylle. Hieman myöhemmin Adrian Smith liittyi mukaan: alun perin hänen piti soittaa vain yhdellä raidalla, mutta lopulta hänestä tuli levyn toinen kitaristi. Albumi ei saavuttanut isoa kaupallista menestystä, johon vaikutti osaltaan levy-yhtiön päätös olla panostamatta levyn markkinointiin rahallisesti. "Accident of Birth" sai kuitenkin kriitikoilta tunnustusta, joka vaikutti myös Dickinsonin päätökseen jatkaa soolo-uraansa nykyisellä kokoonpanolla.

Kappaleet

Vuoden 2005 lisälevyllisen version bonuskappaleet
 
 Accident of Birth (demo)
 Starchildren (demo)
 Taking the Queen (demo)
 Man of Sorrows (radioversio)
 Man of Sorrows (orkesteriversio)
 Man of Sorrows (espanjankielinen versio)
 Darkside of Aquarius (demo)
 Arc of Space (demo)

Yhtyeen kokoonpano
Bruce Dickinson – laulu
Adrian Smith – kitara
Roy Z – kitara, mellotroni ja piano
Eddie Casillas – basso
David Ingraham – rummut

Muut muusikot
 Silvia Tsi – viulu (Taking the Queen, Man of Sorrows, Arc of Space)
 Rebecca Yeh  – sello (Taking the Queen, Man of Sorrows, Arc of Space)
 Richard Baker  – piano (Man of Sorrows)

Vuoden 1997 albumit
Bruce Dickinsonin albumit
Saila Susiluoto

Saila Mira Milena Susiluoto (s. 11. toukokuuta 1971 Helsinki) on suomalainen runoilija. Hänen runojaan on käännetty 15 kielelle.

Elämä ja ura
Susiluoto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990. Hän opiskeli Oriveden Opistossa vuonna 1991 ja Kriittisen korkeakoulun kirjoittajalinjalla 1991–1993. Susiluoto opiskeli myös yleistä kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa 1999–2001.

Susiluodon esikoisteos Siivekkäät ja hännäkkäät (2001) palkittiin Kalevi Jäntin palkinnolla. Hän sai Suomi-palkinnon vuonna 2005. Susiluoto on ollut ehdolla Tanssiva karhu -runopalkinnon saajaksi 2002, 2004, 2005, 2008 ja viimeksi teoksellaan Ariadne vuonna 2016. Vuonna 2012 hänen teoksensa Carmen oli Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas. Elokuussa 2016 Susiluodolle myönnettiin valtion viisivuotinen (2017–2021) kirjallisuuden taiteilijaprofessoriapuraha.

Susiluoto toimi Nuoren Voiman Liiton hallituksessa 2002–2006, josta puheenjohtajana 2004–2006. Hän on vaikuttanut myös Suomen Kirjailijaliiton hallituksessa 2009–2011 ja Kalevi Jäntin palkinnon palkintolautakunnassa vuodesta 2006.

Susiluodon isä oli kuvataiteilija ja runoilija Ahti Susiluoto (1940–2020) ja isänäiti lastenkirjailija Laura Susiluoto (1913–1992). Susiluodolla on neljä lasta. Hänen puolisonsa on kirjailija Markku Pääskynen.

Teokset 
 
 
 
 
 
 
 
 Antikythera: runosovellus iPadille (2015), idea, konsepti & runot
 Oratorio: kuunneltava kaupunkirunoelma (2017). Runot Saila Susiluoto, äänet Antti Nykyri. Konsepti & suunnittelu Susiluoto & Nykyri.

Palkinnot 
 Kalevi Jäntin palkinto 2001
 Suomi-palkinto 2005
 Einari Vuorela -palkinto 2011

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Oratorio: kuunneltava kaupunkirunokokoelma
 Siro, Juho: Äiti kertoo sadun Kiiltomato.net. 7.11.2001. (Arvio teoksesta Siivekkäät ja hännäkkäät)
 Ahokas, Tiina: Astu tuulenpuhkomaan taloon Kiiltomato.net. 18.8.2003. (Arvio teoksesta Huoneiden kirja)
 Tuomi, Panu: Poeettinen pallokalalisenssi Kiiltomato.net. 6.4.2006. (Arvio teoksesta Auringonkierto)

Suomalaiset kirjailijat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Taiteilijaprofessorit
Mari Rantasila

Ritva Leena Mari Rantasila (s. 7. tammikuuta 1963 Pori) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä, ohjaaja ja laulaja.

Ura 

Rantasila opiskeli Teatteri­korkea­koulussa näyttelijän­työtä aikana, jolloin opettajana toimi Jouko Turkka. Hän valmistui 1987 teatteri­taiteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa televisio­sarjoissa Raid (2000) ja siihen perustuvassa elokuvassa (2003), jossa hän esitti nais­pääo­saa, ja Kotikatu (1995–2001, 2008–2009). Vuonna 2015 Rantasila näytteli Petri Kotwican elo­kuvassa Henkesi edestä.

Laulajana Rantasila tuli tunnetuksi vuonna 1989 Se-yhtyeen Yarin säveltämällä kappaleella ”Auringossa”. Vuonna 2000 hän lauloi Raid-televisio­sarjan tunnus­kappaleen ”Vain rakkaus”. Rantasila palkittiin vuoden nais­solistin Emma-palkinnolla vuonna 2000. Rantasila on toiminut myös laulun­tekijänä Kaipuun kääntöpiiri -levyn tekemisestä lähtien, tosin Vain rakkaus -levyn kappaleista viisi on Rantasilan sanoittamia ja Kummallisia unia sisältää cover-versioita Hectorin tuotannosta. Lisäksi Markku Kanerva on säveltänyt suurimman osan Rantasilan kappaleista.

Rantasila on ohjannut lyhyt­elo­kuvia ja kolme Risto Räppääjä -elo­kuvaa: Risto Räppääjä (2008) ja sen jatko-osat Risto Räppääjä ja polkupyörävaras (2010) sekä Risto Räppääjä ja viileä Venla (2012).

Rantasila sai parhaan nais­sivu­osan Jussin elo­kuvasta Henkesi edestä vuonna 2016.

Yksityiselämä 

Mari Rantasilan alku­peräinen nimi on Ritva Leena. Etu­nimen Mari hän otti käyttöön 15-vuotiaana, ja viralliseksi nimekseen hän otti sen 1980-luvulla.

Rantasilan veli Juha Rantasila on kilpailu-uransa lopettanut maa­joukkue­tason jääkiekkoilija.

Mari Rantasila oli naimisissa näyttelijä Teijo Elorannan kanssa. Pari haki avio­eroa syys­kuussa 2017.

Diskografia 

Studioalbumit

Valikoitu filmografia 

 Risto Räppääjä (2008)
 Risto Räppääjä ja polkupyörävaras (2010)
 Risto Räppääjä ja viileä Venla (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 

Elävät henkilöt
Vuonna 1963 syntyneet
End of an Era

End of an Era on Nightwishin Hartwall Areenalla Helsingissä 21. lokakuuta 2005 nauhoitettu ja 31. toukokuuta 2006 julkaistu livealbumi, joka on julkaistu CD:nä, DVD:nä ja Blu-raynä. Nightwishin ohella mukana oli myös John Two-Hawks, joka esitti oman laulunsa "Stone People", sekä yhtyeen kanssa kappaleen "Creek Mary's Blood". End of an Era oli yhtyeen viimeinen esiintyminen laulaja Tarja Turusen kanssa. End of an Era on myynyt platinaa Saksassa sekä Suomessa. DVD:stä tehtiin uudelleenjulkaisu vuonna 2018.

Konsertin kappaleluettelo

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nightwish – Seireenin joutsenlaulu 
 Levyarvio Imperiumi.netissä

Vuoden 2006 konserttitallenteet
Nightwishin albumit
Musiikki-DVD:t
Louis de Broglie

Louis Victor Pierre Raymond de Broglie (15. elokuuta 1892 – 19. maaliskuuta 1987) oli ranskalainen fyysikko. Hänen suurin tieteellinen saavutuksensa oli hiukkasten aaltoluonteen keksiminen. Louis de Broglie vastaanotti Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1929 elektronien aaltoluonteen teoreettisesta ennustamisesta. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.

Louis de Broglie oli Ludvig XIV:n aateloiman de Broglien suvun 7. herttua. Hän peri aatelisen arvonimensä vanhemmalta veljeltään Maurice de Broglielta (6. herttua), joka kuoli ilman jälkeläisiä 1960. Louis de Broglie ei mennyt naimisiin, joten hänen kaukainen serkkunsa Victor-François de Broglie (8. herttua) peri herttuan arvon häneltä hänen kuollessaan.

Alun perin de Broglien kiinnostus oli historia, mutta myöhemmin hän kiinnostui matematiikasta ja teoreettisesta fysiikasta. Veli Maurice de Broglie oli kokeellinen fyysikko.

Hiukkasten aaltoluonne

De Broglie esitti vuonna 1924 väitöskirjassaan Recherches sur la théorie des quanta (Kvanttiteorian tutkimus) hypoteesin: Sama aaltohiukkasdualismi, joka on todettu sähkömagneettisella säteilyllä, koskee myös hiukkasia. De Broglien lähtökohtana olivat seuraavat ajatukset:

 Luonto on yleensä johdonmukaisen symmetrinen. 
 Havaittava todellisuus koostuu aineesta ja sähkömagneettisesta säteilystä.
 Jos sähkömagneettisella säteilyllä on hiukkasluonne, niin hiukkasiinkin liittyy aaltoluonne.

Hän päätyi tulokseen, jonka mukaan liikkeessä oleva hiukkanen voidaan kuvata aaltona samaan tapaan kuin sähkömagneettinen säteily. De Broglien mukaan samat yhtälöt, jotka Planck ja Einstein olivat aikaisemmin esittäneet sähkömagneettiselle säteilylle, pätevät myös näille hiukkasiin liittyville aalloille. Niinpä hiukkasen aallonpituus on
, 
missä  on Planckin vakio ja  on hiukkasen liikemäärä. Samoin vallitsee hiukkasen energian E ja aallon taajuuden f välillä yhteys
.

Yhtenä perusteena tälle oletukselle oli myös atomin elektronien energian tunnettu kvantittuminen. Jo Bohrin atomimallissa vuodelta 1913 oletettiin, lähinnä alkuaineiden spektrien selittämiseksi, ettei elektroni voi asettua mille etäisyydelle ytimestä tahansa, vaan ainoastaan tietyt etäisyydet ovat mahdollisia. De Broglien mukaan tämä rajoitus johtuu siitä, että näillä etäisyyksillä kiertoradan pituus on jokin aallonpituuden kokonainen monikerta, joten elektronit voivat muodostaa seisovia aaltoja.

Aaltokuvassa hiukkasia kutsutaan de Broglien aalloiksi. Vuonna 1926 Schrödinger tarkensi oletusta esittämällä Schrödingerin yhtälön, joka kuvaa näiden aaltojen aaltofunktiota.

Myöhemmin osoittautui, että aaltofunktio kuvaa todennäköisyysjakaumaa, jolla hiukkasjoukon käyttäytymistä voidaan ennustaa. Hiukkasten aalto-ominaisuudet ilmenevät, kun hiukkasen aallonpituus on samaa kertaluokkaa kuin välimatka hilassa, josta se siroaa. Hiukkasten aaltoluonne voidaan osoittaa esimerkiksi kaksoisrakokokeella.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Nobelprize.org Nobelin fysiikanpalkinto 1929 

Ranskalaiset fyysikot
Ranskalaiset herttuat
Nobelin fysiikanpalkinnon saajat
Max Planck -mitalin saajat
Ranskan akatemian jäsenet
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Kalevi Jäntin palkinto

Kalevi Jäntin palkinto on Kalevi Jäntin säätiön vuosittain nuorille kirjailijoille myöntämä kirjallisuuspalkinto. Se on arvoltaan 18 000 euroa.

Kalevi Jäntin rahaston perustivat vuonna 1942 WSOY:n pääjohtaja Jalmari Jäntti ja hänen vaimonsa Hildur Jäntti kunnioittaakseen 30 vuoden iässä sydäninfarktiin menehtyneen poikansa Kalevin muistoa. Säätiön tarkoituksena on suomalaisen kaunokirjallisuuden edistäminen. Säätiö jakaa vuosittain palkinnon yhdelle tai useammalle nuorelle kirjailijalle hänen julkaisemastaan suomenkielisestä teoksesta. 

Säätiön palkintolautakuntaan kuuluvat kanslianeuvos Satu Jäntti-Alanko (puheenjohtaja), VTT, kirjailija Anna Alanko, kriitikko Mervi Kantokorpi, professori Jyrki Nummi, kustantaja Touko Siltala ja runoilija, taitelijaprofessori Saila Susiluoto.

Palkinnon saajat
Lähde vuosille 1942–2002: Bengtsson, Niklas: Kirjallisuuspalkinnot Suomessa

Lähteet

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Kouvolan lakritsi

Kouvolan Lakritsi on suomalainen makeisvalmistaja, jonka tehdas sijaitsee Kouvolan Tornionmäessä. Lakritsin lisäksi yritys valmistaa marmeladeja. Yrityksen hankki vuonna 2008 omistukseensa tukkukauppa Makeisneuvos Oy. Sen liikevaihto on neljän miljoonan euron luokkaa. Yrityksessä on noin 30 työntekijää. Kouvolan lakritsia viedään Skandinaviaan, erityisesti Tanskaan, jossa lakritsipiiput ovat suosittuja. 

Yrityksen historia alkaa vuodesta 1906, jolloin Papulan Vesitehdas Oy aloitti toimintansa Viipurin maalaiskunnan Papulassa. Sodan takia yhtiö joutui vuonna 1944 lähtemään evakkoon Lappeenrantaan. Pian yritys kuitenkin muutti Kouvolaan ja aloitti vuonna 1948 toimintansa Tornionmäellä uudessa tuotantorakennuksessa. Vesitehdas laajensi 1940-luvun lopulla toimintaansa käynnistämällä leipomon ja 1950-luvun alussa se avasi kahvilan. 

Makeis- ja Mehu Oy aloitti tuotantonsa Viipurissa vuonna 1942, mutta senkin kohtalona oli joutua muuttamaan sodan takia pois. Tehdas siirtyi vuonna 1944 Uuteenkaupunkiin. Sieltä makeistuotanto siirrettiin vuonna 1960 Kouvolaan, ja yhtiön lakritsista tuli Kouvolan Lakritsia. Papulan Vesitehdas lopetti vesien tuotannon 1970-luvun alussa. Tuotanto jatkui Makeis- ja Mehun nimellä, kunnes yhtiö joutui vuonna 1990 lopettamaan toimintansa. Lakritsin valmistusta jatkettiin Papulan Vesitehtaan nimissä aina vuoteen 1997, jolloin tämäkin yhtiö joutui lopettamaan toimintansa. Lakritsia tehdään vastedes Kouvolan Lakritsi Oy:n nimellä. 

Vuonna 2008 Kouvolan Lakritsi siirtyi lahtelaisen tukkukaupan Makeisneuvos Oy:n omistukseen.

Kouvolan Lakritsi Oy teki vuonna 2020 Guinnessin maailmanennätyksen maailman suurimmalla makeispussilla. Samanlaista ennätysyritystä ei ole vielä aiemmin kukaan yrittänyt. Mittausten keskiarvoksi saatiin 832,8 kiloa, joka on ennätyspussin virallinen paino. Tästä sisällön määrä on 829,1 kiloa.

Kouvolan Lakritsi valittiin vuosina 2021 ja 2022 brittiläisen aikakauslehti LUXLifen järjestämissä Food & Drink Awardseissa maailman parhaaksi lakritsin valmistajaksi.

700 000 kiloa lakritsia vuodessa valmistavan yrityksen toimitilat ovat jääneet pieneksi, ja se etsii laajennusmahdollisuutta voidakseen kasvattaa tuotantoaan. Kouvolan Lakritsi aikoo pitää lakritsituotantonsa Kouvolassa ja suunnittelee uutta tehdasta Salpausselänkadun ja Hallituskadun risteyksessä sijaitsevaan rakennukseen. Kaksikerroksisessa rakennuksessa on aikaisemmin toiminut kauppaoppilaitos.

Tuotteita 
 Lakritsipalat
 Salmiakki-lakritsipalat
 Melkein metrilaku
 Lakupiiput
 Lakritsijauhe
 Lakritsikastike
 Vanhan Viipurin Lakritsipalat
 Tervanmakuiset lakritsipalat
 Marmeladit
 Lakritsi joulukalenteri
 Laitilan Lakritsi Portteri (5,4 %)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kouvolan Lakritsi Oy:n kotisivut
 https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/papulanvesit.shtml

Suomalaiset makeisvalmistajat
Suomalaiset teollisuusyritykset
Kouvola
Suomalaiset makeismerkit
Eerik Haakoninpoika

Eerik Haakoninpoika eli Eerik Jaarli oli Haakon Jaarlin poika. Hän hallitsi osaa Norjasta veljensä Sven Haakoninpojan kanssa vuosina 1000–1015. Eerik oli Tanskan kuninkaan Sven Kaksiparran vasalli, ja hän lähti Svenin mukaan sotaretkelle Englantiin vuonna 1012. Eerikin palatessa takaisin Norjaan 1015 oli Pyhä Olavi kuitenkin jo noussut kuninkaaksi.

Norjan kuninkaat
900-luvulla syntyneet
1000-luvulla kuolleet
Norjan jaarlit
Sven Haakoninpoika

Sven Haakoninpoika oli Haakon Jaarlin poika. Hän hallitsi osaa Norjasta veljensä Eerik Haakoninpojan kanssa vuosina 1000–1015.
Pyhä Olavi surmasi Svenin Nesjarin taistelussa 1015.

Norjan kuninkaat
900-luvulla syntyneet
Vuonna 1015 kuolleet
Norjan jaarlit
Antti Rantakangas

Antti Toivo Armas Rantakangas (28. helmikuuta 1964 Pulkkila – 22. marraskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja Suomen Keskustan kansanedustaja sekä puolueensa varapuheenjohtaja vuosina 2003–2010. Kansanedustajaksi hänet valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1999 vaaleissa. Hän toimi hallintovaliokunnan puheenjohtajana 2010–2011 ja valtiovarainvaliokunnan varapuheenjohtajana vuonna 2019. Koulutukseltaan Rantakangas oli agrologi, ja ennen valintaansa eduskuntaan hän toimi maanviljelijänä sekä pankinjohtajana.

Rantakangas kuoli tapaturmaisesti kaaduttuaan ja lyötyään päänsä 22. marraskuuta 2019 kotonaan Helsingissä. Rantakankaan tilalle eduskuntaan nousi Kuhmon kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Tuomas Kettunen.

Yksityiselämä 
Antti Rantakangas oli kotoisin Pulkkilasta Pohjois-Pohjanmaalta, mutta asui myöhemmin Haapavedellä. Haapaveden kaupunginvaltuuston puheenjohtajana hän toimi vuodesta 2009 vuoden 2015 kesäkuuhun asti. Hän oli Pulkkilan kunnanvaltuuston jäsen vuosina 1993–2007 ja kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuosina 1997–2008. Rantakangas oli naimisissa ja hänellä oli kolme tytärtä. Sotilasarvoltaan hän oli alikersantti (ylennetty vuonna 2000).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rantakankaan kotisivu
 

Kansanedustajat
Oulun vaalipiiri
Suomen Keskustan poliitikot
Pulkkilan kunnanvaltuutetut
Haapaveden kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset pankinjohtajat
Vuonna 1964 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Ihmiskeskeisyys

Ihmiskeskeisyys eli antroposentrismi (< kr. άνθρωπος, anthropos, 'ihminen', κέντρον, kentron, 'keskus') on filosofinen näkökanta, jonka mukaan ihminen on maailman keskipiste tai sen tärkein itsenäinen kokonaisuus. Siinä ihminen nähdään luonnosta erillisenä ja sen yläpuolella olevana, ja ihmiselämällä katsotaan olevan luontaista arvoa siinä kun eläimet, kasvit ja mineraaliluonnonvarat ovat vain ihmisen hyödyksi käytettäviä resursseja.

Ihmiskeskeisyys on monen länsimaisen uskonnon ja filosofian perususkomus. Ajattelutavan juuret on nähty Raamatun luomiskertomuksessa, jossa ihminen luodaan Jumalan kuvaksi valtaamaan maan ja hallitsemaan muita olentoja. Tämä käsitys esiintyy paitsi juutalaisessa ja kristillisessä teologiassa, myös Aristoteleen Politiikassa ja Immanuel Kantin moraalifilosofiassa.

Arvostelijoiden mielestä ihmiskeskeisessä ajattelussa liioitellaan ihmisen merkitystä kaikkeuden osana. Sillä onkin usein perusteltu luonnovarojen vapaata riistoa. Joidenkin ympäristöetiikan kannattajien mukaan myös luonnonsuojelu ja luonnonvarojen säästäminen voidaan kuitenkin yhdistää ihmiskeskeiseen lähtökohtaan, sillä luonnon säästäminen parantaa ihmisten hengitysilman laatua ja tulevien sukupolvien elämää. Ympäristöeettiset ajattelijat ovat haastaneet ihmiskeskeisyyden 1970-luvulta lähtien myös kyseenalaistamalla ihmisen aseman muiden eliöiden yläpuolella sekä antamalla luonnolle itseisarvon, joka ei riipu sen hyödyllisyydestä ihmiselle. Tämän biosentrisen filosofian mukaan ihminen on vain yksi laji muiden joukossa.

Feministit ovat arvostelleet ihmiskeskeisyyttä patriarkaaliseksi, ja he ovat tuoneet sen vastineeksi ekofeminismin, joka korostaa naisen ja luonnon yhteyttä sorron kohteena.

Katso myös 
 Humanismi
 Spesismi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Erkki Hartikainen: Posthumanismi. Vapaa ajattelija 1/2004.

Antropologia
Ihminen
Todellisuuskäsitykset
Aktiviteettikaavio

Aktiviteettikaavio on UML-mallinnuksessa käytetty kaaviotyyppi, jossa kuvataan käyttötapauksien tai metodien toiminnallisuutta. 

Aktiviteettikaavio alkaa alkupisteestä. Se kuvaa ulkopuolista tilaa, josta siirrytään kaaviossa kuvattuun toimintaan.

Aktiviteettikaavio koostuu nimensä mukaisesti aktiviteeteista, jotka ovat jokin yksinkertainen toiminnallisuus järjestelmässä. 

Aktiviteetista siirrytään toiseen aktiviteettiin siirtymien avulla.

Aktiviteettikaavioihin voidaan myös lisätä loogista valintaa ns. päätöspisteiden kautta, jolloin päätöspisteestä voidaan haarautua useamman siirtymän kautta eri aktiviteetteihin riippuen päätöspisteessä määritellystä ehdosta. 

Synkronointipalkkien avulla voidaan kuvata sekä yhdenaikaista toimintaa (säikeiden luonti) että muiden aktiviteettien valmistumisen odottamista, ennen kuin voidaan edetä seuraaviin aktiviteetteihin.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ohjelmointi

es:Diagrama de actividades
Sven Aelgifunpoika

Sven Aelgifunpoika oli Norjan kuningas 1030–1035. Sven oli Tanskan kuninkaan Knuut Suuren ja englantilaista syntyperää olleen Aelgifun (Elgyfu) poika. Svenin hallintokaudella todellinen valta oli hänen äidillään ja Trondheimin piispalla Sigurdilla. Vuonna 1035 tanskalaisvaltaan kyllästyneet norjalaiset ylimykset karkottivat epäsuositun Svenin ja valitsivat kuninkaaksi Pyhän Olavin pojan Maunu Hyvän.

Norjan kuninkaat
1010-luvulla syntyneet
Vuonna 1035 kuolleet
Victor Garber

Victor Joseph Garber (s. 16. maaliskuuta 1949 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen, sukujuuriltaan venäjänjuutalainen elokuva-, näytelmä- ja televisionäyttelijä. Hänen äitinsä Hope Garber oli myös näyttelijä ja laulaja.

Elämäkerta 
Garber aloitti näyttelemisen yhdeksänvuotiaana, ja liittyi University of Toronton Hart Houseen viidentoista ikäisenä. Vuonna 1967 hän perusti folk-musiikkiyhtyeen nimeltään The Sugar Shoppe. Yhtyeen menestys oli keskinkertainen, ja se esiintyi muun muassa The Ed Sullivan Show'ssa ja The Tonight Show'ssa ennen hajoamistaan .

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Näyttämöura 
Garber esiintyi myös Broadwayllä Deathtrapin, Sweeney Toddin ja Noises Offin ensituotannoissa. Hän on esiintynyt Broadwaylla yli 20 vuotta.

Broadway 
 The Shadow Box - 1977
 Tartuffe - 1977
 Deathtrap - 1978
 They're Playing Our Song - 1979
 Sweeney Todd - 1979
 Little Me - 1982
 Noises Off - 1983
 You Never Can Tell - 1986
 The Devil's Disciple - 1988
 Lend Me a Tenor - 1989
 Two Shakespearean Actors - 1992
 Damn Yankees - 1994
 Arcadia - 1995
 Art - 1998

Broadwayn ulkopuolella 
 Ghosts - 1973
 Cracks - 1976
 Wenceslas Square - 1988
 Love Letters - 1989
 Assassins - 1990

Lähteet 

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Foo Fighters (albumi)

Foo Fighters on Dave Grohlin perustaman Foo Fighters -yhtyeen debyyttialbumi ja se julkaistiin 4. heinäkuuta 1995. Sen julkaisi Capitol Records. 

Foo Fighters ei ollut vielä yhtye levyn äänittämisen ja julkaisun aikoihin, vaan pikemminkin Grohlin sooloprojekti. Albumilla Grohl soitti itse kaikki instrumentit, poikkeuksena vain kappale X-Static, jolla kitaraa soittaa Greg Dulli. Myöhemmin albumin julkaisun jälkeen Grohl kokosi ympärilleen yhtyeen konsertteja varten. Albumi äänitettiin samassa studiossa missä Dave Grohlin entisen yhtyeen Nirvanan (luultavasti viimeinen) kappale You Know You're Right äänitettiin. Albumi oli ilmestyessään Billboard 200 albumilistan #23. sijalla.

Albumilta on julkaistu singlet This Is a Call, I'll Stick Around, For All the Cows ja Big Me.

Kappaleet

Arvostelut

All Music Guide lehden arvostelu: 
Rolling Stone lehden arvostelu:

Albumin sijoitukset

Singlet

Muusikot

Dave Grohl – kitara, laulu, basso, rummut
Greg Dulli – kitara kappaleessa X-Static
Barrett Jones - taustalaulu

Foo Fightersin albumit
Foo Fighters
Greg Dulli

Greg Dulli (s. 11. toukokuuta 1965, Hamilton, Ohio) on yhdysvaltalainen muusikko, joka toimii laulajana The Afghan Whigs ja The Twilight Singers -yhtyeissä. Hän on soittanut kitaraa Foo Fightersin albumilla Foo Fighters kappaleessa "X-Static".

Afghan Whigs -yhtye on lopettanut toimintansa, Twilight Singers jatkaa voimissaan vieläkin. Molemmat yhtyeet ovat Dullin projekteja. Hän kirjoittaa musiikin, soittaa ja laulaa oman materiaalinsa.

Hän on myös näytellyt Ted Demmen elokuvissa Beautiful Girls ja Monument Ave, ja tuottanut soundtrackit molempiin elokuviin.

Backbeat-elokuvan musiikkinauhoituksissa hän hoiti John Lennonin osuudet.

Afghan Whigs oli ehkä kriitikoiden eniten ylistämä yhtye Seattle-buumin aikoihin, mutta kaupallinen menestys jäi pienemmälle. Yhtyeellä on silti runsaasti hardcorefaneja ympäri maailmaa.

Aiheesta muualla
 SummersKiss.com

Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Jari Leppä

Jari Juhani Leppä (s. 24. kesäkuuta 1959 Pertunmaa) on suomalainen poliitikko ja maanviljelijä. Hän toimi maa- ja metsätalousministerinä 5. toukokuuta 2017 alkaen kolmessa eri hallituksessa, kunnes erosi tehtävästä 29. huhtikuuta 2022. Leppä on ollut kansanedustaja vuoden 1999 vaaleista lähtien. Pertunmaan kunnanvaltuustossa Leppä on istunut vaaleista 1992 lähtien, vuodesta 1997 puheenjohtajana.

Elämä

Leppä on koulutukseltaan maanviljelysteknikko (1979). Hän on viljellyt maata vuodesta 1980. Vuonna 2011 Leppä oli eduskunnan eniten maataloustukea saanut edustaja.

Eduskunnassa Leppä on ollut muun muassa maa- ja metsätalousvaliokunnan puheenjohtaja ja puhemiesneuvoston jäsen vuosina 2007–2011 ja 2011–2015. Vuosina 2007–2015 hän oli myös eduskunnan kansainvälisten asiain foorumin jäsen. Hän on myös Veikkauksen hallintoneuvoston jäsen. Tasavallan presidentti nimitti hänet maa- ja metsätalousministeriksi Sipilän hallitukseen perjantaina 5. toukokuuta 2017. Hän on jatkanut samassa tehtävässä myös Rinteen ja Marinin hallituksissa. Maaliskuussa 2022 Leppä kertoi luopuvansa poliittisesta urastaan, eikä asetu ehdolle vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Keskusta valitsi huhtikuun lopussa uudeksi maa- ja metsätalousministeriksi Antti Kurvisen.

Yksityiselämä 

Leppä on ollut vuodesta 2002 naimisissa agrologi ja opettaja Katriina Lepän kanssa. Heillä on yksi lapsi. Sotilasarvoltaan Leppä on majuri (2014). Leppä on innokas kesäteatterin harrastaja ja näyttelee joka kesä Koirakiven kesäteatterin lavalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jari Lepän kotisivut
 

Suomen Keskustan poliitikot
Suomen maa- ja metsätalousministerit
Nykyiset kansanedustajat
Etelä-Savon vaalipiiri
Kaakkois-Suomen vaalipiiri
Pertunmaan kunnanvaltuutetut
Suomalaiset maanviljelijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Klaus Pentti

Klaus Arvo Aksel Pentti (s. 17. maaliskuuta 1943 Hämeenlinna) on suomalainen poliitikko ja maanviljelysneuvos. Hän oli keskustan kansanedustaja 2003–2011.

Pentti suoritti keskikoulun Hämeenkyrön yhteiskoulussa 1960 ja valmistui Ahlmanin maanviljelijäopistosta vuonna 1964. Hän oli Hämeenkyrön kunnanvaltuuston jäsen 1981–2008 ja valtuuston puheenjohtaja 1989–2004. Kunnanhallituksessa hän istui 1975–1984.

Eduskunnassa Pentti oli ensimmäisellä kaudella (2003–2007) jäsen perustuslakivaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Toisella kaudella (2007–2011) hän toimi tarkastusvaliokunnan varapuheenjohtajana sekä maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä. Hän ei asettunut ehdolle vuoden 2011 eduskuntavaaleissa.

Pentti avioitui vuonna 1965 ja hänellä on kaksi aikuista lasta. Myös Pentin isä Arvo Pentti oli keskustan kansanedustaja (1958–1970).

Lähteet 

Kansanedustajat
Pirkanmaan vaalipiiri
Suomen Keskustan poliitikot
Hämeenkyrön kunnanvaltuutetut
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Päiväys

Päiväys eli päivämäärä (lyhenne pvm.) on vakiintunut tapa ilmaista tietty päivä jonkin ajanlaskukäytännön mukaisesti. Päiväyksellä viitataan käytetyn kielen tai kulttuuripiirin valta-ajanlaskuun, länsimaissa gregoriaaniseen kalenteriin.

Gregoriaanisen ajanlaskun päiväys

Gregoriaanisessa ja juliaanisessa kalenterissa päiväyksessä ilmoitetaan yleensä päivä, kuukausi ja vuosi. Seuraavassa on lueteltu erilaisia päiväyksen merkitsemistapoja (p = kuukauden päivän järjestysnumero, k = vuoden kuukauden järjestysnumero, v = kuluva vuosi):

Suomessa päiväyksen muotoja ovat:

 p. kuukausi + -ta v – esimerkiksi 23. toukokuuta 2004 (luetaan: kahdentenakymmenentenäkolmantena toukokuuta kaksituhattaneljä)
 p.k.v – esimerkiksi 21.5.2004
 p.k. – esimerkiksi 23.5. (kahdeskymmeneskolmas viidettä)

Numeroin ilmaistu päivämäärä kirjoitetaan koodinluonteisuutensa takia kokonaan ilman välilyöntejä (ei: ”23.5. 2004” eikä: "23. 5. 2004"). Päiväyksissä ei käytetä etunollia: ”04.08.2013” (pitää olla: 4.8.2013).

Päivämäärän numeerisessa muodossa piste on tulkittava järjestysluvun osoittavaksi merkiksi, ei lukuerottimeksi. Nykyään näkee varsin usein käytettävän väärää merkintätapaa, esimerkiksi "23.5" ilman kuukauden jäljessä olevaa pistettä. Tämä lienee omaksuttu amerikkalaisten tietokoneohjelmien tavasta merkitä päivämääriä ottamatta huomioon kansallisia standardeja.

Amerikkalainen päiväys on muotoa:
 k/p/v – esimerkiksi 5/23/2004
 kuukausi p, v – esimerkiksi May 23, 2004
 kuuk. p, v – esimerkiksi Nov 21, 2004 (November, marraskuu)

Kansainvälinen ISO 8601 -standardi määrittelee päiväyksen muotoon

v-k-p – esimerkiksi 2004-05-23

Lähteet

Aiheesta muualla 
Miten päiväys merkitään? – Kotimaisten kielten keskus.

Kalenterit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Juha Rehula

Juha Tapani Rehula (s. 3. kesäkuuta 1963 Hollola) on suomalainen poliitikko, joka toimi keskustan kansanedustajana vuosina 1996–2019 ja oli Sipilän hallituksen perhe- ja peruspalveluministerinä vuosina 2015–2017. Hän oli Vanhasen II hallituksen ja Kiviniemen hallituksen sosiaali- ja terveysministeri vuosina 2010–2011.

Ura 
Rehula valmistui ylioppilasmerkonomiksi Lahden kauppaoppilaitoksesta vuonna 1986 ja sosionomiksi Tampereen yliopistosta vuonna 1990.

Ennen eduskuntauraa hän työskenteli Valkealan vs. kunnankamreerina (1990–1991), omalla toiminimellään (1992–1994), Pukkilan vs. kunnansihteerinä (1995–1996) ja Padasjoen hallintojohtajana (1996–1999).

Helmikuussa 2020 Rehula valittiin 1,5 kuukauden ajaksi Pukkilan vs. kunnanjohtajaksi.

Politiikka 
Rehula on ollut Hollolan kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1985 ja puheenjohtaja vuosina 1997–1998 sekä 2001–2010. Eduskuntaan hän nousi ensimmäisen kerran varasijalta Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä marraskuussa 1996 kun Sirkka-Liisa Anttila valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi.

Vuosina 2006–2010 Rehula oli keskustan eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja. Hänet valittiin tehtävään arvalla hänen ja Kyösti Karjulan saamien äänien mentyä varsinaisessa äänestyksessä tasan. Rehula toimi vuosina 2007–2010 eduskunnan sosiaali- ja terveysvaliokunnan puheenjohtajana. Hän palasi valiokunnan johtoon ministerikautensa jälkeen kesäkuussa 2011.

Suomen Keskustassa Rehula oli vuosina 1991–1994 ja 2010–2012 puoluevaltuuskunnan ja vuosina 1995–2000 puoluehallituksen jäsen. Vuosina 1994–2000 hän oli Päijät-Hämeen piirin puheenjohtaja.

Toukokuussa 2010 Rehula aloitti Vanhasen II hallituksen sosiaali- ja terveysministerinä edeltäjänsä Liisa Hyssälän tultua nimitetyksi Kelan pääjohtajaksi. Hän jatkoi tehtävässä Kiviniemen hallituksessa kesäkuuhun 2011.

Vuodesta 2012 Rehula on ollut yksi puolueen kolmesta varapuheenjohtajasta.

Rehula putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

Yksityiselämä 
Rehula on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän on raviurheilun ja curlingin ystävä.

Vuosina 1998–2007 Rehula oli Päijät-Hämeen Liikunta ja Urheilu ry:n puheenjohtaja ja vaikutti vuosina 1998–2006 Lahden hevosystäväin seuran johtokunnassa. Vuodesta 2018 alkaen hän on toiminut Suomen Hippoksen hallituksen puheenjohtajana.

Sotilasarvoltaan Rehula on kapteeni (2011).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Hämeen vaalipiiri
Suomen Keskustan poliitikot
Kansanedustajat
Suomen peruspalveluministerit
Hollolan kunnanvaltuutetut
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen sosiaali- ja terveysministerit
Rage for Order

Rage for Order on yhdysvaltalaisen Queensrÿche-yhtyeen vuonna 1986 julkaisema toinen kokopitkä albumi. Rage for Orderia pidetään Queensrÿchen ensimmäisenä progressiivisena studioalbumina debyytti-EP:n ja ensimmäisen The Warning -levyn oltua suurimmaksi osaksi perinteisempää heavy metalia. Albumi sisältää cover-version Lisa Dalbellon kappaleesta ”Gonna Get Close to You”.

Kappaleet

Vuoden 2003 uusintajulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano
 Geoff Tate – laulu, kosketinsoittimet
 Chris DeGarmo – kitarat
 Michael Wilton – kitarat
 Scott Rockenfield – rummut
 Eddie Jackson – basso

Singlet 
 Gonna Get Close to You (1986)
 Walk in the Shadows (1986)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Queensrÿche.com – Rage for Order
 

Vuoden 1986 albumit
Queensrÿchen albumit
Tatja Karvonen

Tatja Marushka Karvonen (s. 18. toukokuuta 1974 Kuusamo) on suomalainen Suomen Keskustan entinen kansanedustaja. Hän nousi eduskuntaan, kun Hannu Takkula valittiin europarlamenttin 2004. Vuonna 2007 häntä ei enää valittu.

Karvonen on kouluttautunut kasvatustieteen maisteriksi Lapin yliopistosta 2001. Hän oli Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOLin puheenjohtaja vuosina 1999–2001. Karvonen toimii nykyään Peräpohjolan Opiston rehtorina.

Karvosen aviopuoliso on toimittaja Risto Pyykkö.

Luottamustoimet
 2005–2007 Keskustanaiset ry:n varapuheenjohtaja 
 2004 Kemijoki Oy:n hallintoneuvoston jäsen 
 2004 Women Volley ry:n puheenjohtaja 
 2003–2004 Rovaniemen kaupunginvaltuuston 1. varapuheenjohtaja 
 2000–2004 Rovaniemen kaupunginvaltuutettu 
 2002–2004 Rovaniemen teknisen lautakunnan jäsen 
 2001–2002 Rovaniemen koululautakunnan jäsen 
 1999–2001 Suomen Opettajaksi Opiskelevien liiton puheenjohtaja 
 1998–2001 Lapin Yliopiston hallituksen jäsen 
 1997–2001 Opiskelijajärjestöjen erilaisia luottamustehtäviä 
 2004– Rovaniemen kaupunginvaltuutettu 
 2006– Suomen Lentopalloliitto, hallituksen jäsen

Aiheesta muualla 

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Rovaniemen kaupunginvaltuutetut
Lapin vaalipiiri
Suomen oppilaitosten rehtorit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Hannu Hoskonen

Hannu Tapio Hoskonen (s. 23. elokuuta 1957 Ilomantsi) on suomalainen metsätalousinsinööri ja keskustaa edustava poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana kausilla 2003–2011 Pohjois-Karjalan vaalipiiristä ja vuodesta 2015 Savo-Karjalan vaalipiiristä.

Elämä

Hoskonen valmistui ylioppilaaksi Ilomantsin lukiosta vuonna 1976, metsäteknikoksi Nikkarilan metsäopistosta vuonna 1980 ja metsätalousinsinööriksi Joensuun metsä- ja puutalousopistosta. Vuosina 1981–2003 hän työskenteli Ilomantsin metsänhoitoyhdistyksen metsänhoidonneuvojana.

Poliittinen ura

Eduskunnassa Hoskonen on perustuslakivaliokunnan ja talousvaliokunnan jäsen.
Hän on myös Ilomantsin kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuodesta 2000 ja Ilomantsin ortodoksisen seurakunnan valtuutettu.

Vuodesta 2019 alkaen Hoskonen on ollut talousvaliokunnan jäsen. Hän toimi Ympäristövaliokunnan puheenjohtajana 2019–2021.

Hoskonen oli 2020 ainut hallituspuolueen edustaja, joka äänesti ulkoministeri Pekka Haaviston luottamusta vastaan, perustuslakivaliokunnan katsottua ministerin toimineen lainvastaisesti al-Holin leiriä koskevassa asiassa.

Hoskonen on myös vastustanut hallituksen ja oman puolueensa syksyllä 2020 hyväksymiä turpeen verokohtelun muutoksia, joiden hän katsoo lopettavan Suomen turvetuotannon.

Myös 2021 keväällä Hoskonen äänesti EU:n elpymispakettia ja samalla oman puolueensa kantaa vastaan. Tästä syystä Hoskoselle ennustettiin keskustan eduskuntaryhmästä erottamista, mutta eduskuntaryhmä päätyi lievempään rangaistukseen. Hoskonen sai varoituksen ja menetti ympäristövaliokunnan puheenjohtajuuden.

Yksityiselämä

Hoskonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Sotilasarvoltaan Hoskonen on alikersantti (ylennetty 2004).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hannu Hoskosen kotisivut
 

Suomen Keskustan poliitikot
Nykyiset kansanedustajat
Ilomantsin kunnanvaltuutetut
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Savo-Karjalan vaalipiiri
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Antikoagulantit

Antikoagulantit eli "verenohentajat" ovat lääkeaineita, jotka hidastavat veren hyytymiseen johtavia kemiallisia reaktioita. Nämä lääkkeet eivät hajota jo muodostuneita hyytymiä, mutta ehkäisevät niiden kasvua ja uusien muodostumista. Antikoagulantit ovat antitromboottien alaluokka.

Antikoagulanttilääkitys saatetaan aloittaa tilanteissa, joissa potilaalla on kasvanut taipumus verihyytymien muodostumiseen, valtimonkovettumatauti tai juuri läpikäyty leikkaus. Usein syy pysyvään antikoagulanttilääkitykseen on pitkäaikainen eteisvärinä. Myös sydämen mekaaninen keinoläppä vaatii pysyvää antikoagulanttilääkitystä. Sydämen bioläppä taas vaatii lyhytaikaisemman lääkekuurin.

K-vitamiinien toiminnan estoon perustuvia antikoagulantteja käytetään myös joissain rotanmyrkyissä, ja muissa vastaavissa käyttötarkoituksissa, joissa myrkytys perustuu eläimen sisäiseen verenvuotoon.

Joitakin esimerkkejä antikoagulanteista ja niiden toimintamekanismeista:
hirudiini-, bivalirudiini-, lepirudiini- ja desirudiinipeptidit sekä argatrobaani ja dabigatraani ovat suoria trombiinin estäjiä. Niitä käytettäessä trombiinien kyky tuottaa verihyytymiä muodostavaa fibriiniä alenee.
apiksabaani, edoksabaani ja rivaroksabaani ovat suoria hyytymistekijä Xa:n estäjiä. Xa on osa hyytymisreaktion alkamista, mutta sitä ei vaadita fibriinin tuottoon.
hepariini aktivoi antitrombiinia, joka estää muun muassa veren hyytymistä edistävää hyytymistekijä Xa:ta ja trombiinia. Lähinnä vain hyytymistekijää Xa antitrombiinivälitteisesti estäviä hepariineja ovat fondaparinuuksi ja pienimolekyyliset hepariinit (LMW-hepariinit). Esimerkkejä jälkimmäisistä ovat enoksapariini ja daltepariini.
varfariini on K-vitamiini "antagonisti" (inhibiittori). Se estää K-vitamiinivälitteistä hyytymistekijöiden glutamaattien entsymaattista γ-karboksylaatiota γ-karboksiglutamaateiksi. Tätä vaaditaan tiettyjen hyytymistekijöiden kiinnittymiseen solukalvoihin, jolloin niiden hyytymistä edistävä toiminta tehostuu.

Katso myös
Suorat antikoagulantit
Traneksaamihappo

Lähteet

Aiheesta muualla

Elina Armstrong, Riitta Lassila: Antikoagulaatiohoidon edistysaskelia ja huolenaiheita (pdf)

Antikoagulantit
Matti Väistö

Matti Kalervo Väistö (s. 14. marraskuuta 1949 Kitee) on suomalainen Joensuun Kiihtelysvaarassa asuva Suomen Keskustan entinen kansanedustaja. Hän oli eduskunnassa 1987–2007. Vuoden 2007 vaaleissa hän ei enää ollut ehdokkaana. Väistö oli valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1988.

Koulutukseltaan Väistö on vuonna 1976 Helsingin yliopistosta valmistunut agronomi. Hän on työskennellyt toimittajana Karjalan Maassa. Väistön sotilasarvo on yliluutnantti (2004). Väistö sai valtiopäiväneuvoksen arvonimen vuonna 2007.

Väistön aviopuoliso on kasvatustieteen maisteri ja lastentarhanopettaja Reija Eevi Aulikki Väistö os. Hämäläinen. Heillä on kolme lasta.

Aiheesta muualla 
 

Kansanedustajat
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Suomen Keskustan poliitikot
Joensuun kaupunginvaltuutetut
Valtiopäiväneuvokset
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Deadwood

Deadwood on yhdysvaltalainen HBO-yhtiön tuottama  televisiosarja. Sen tapahtumapaikkana on todellinen etelädakotalainen Deadwoodin kaupunki Yhdysvalloissa 1870-luvulla. Suurella osalla sarjan päähenkilöistä, kuten Calamity Jane ja Wild Bill Hickok, on todellinen historiallinen vastineensa ja useat sarjan tapahtumista liittyvät todellisiin tapahtumiin. Sarjan varsinainen sisältö on kuitenkin käsikirjoittajien luomaa fiktiota.

Pääosaa Seth Bullockia esitti Timothy Olyphant. Al Swearengeniä esitti Ian McShane.
Sarjaa ohjasi David Milch. Suomessa sarjaa on esittänyt Nelonen ja ensiesitys oli tammikuussa 2006. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sarjan viralliset kotisivut 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Lännensarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
HBO:n televisio-ohjelmat
Kuru (täsmennyssivu)

Kuru on:
kuru, rotkomainen maastonmuoto, tunturien välinen rotko 
Kuru, entinen Suomen kunta
Kurun kirkonkylä, taajama ja edellä mainitun kunnan keskus
 Kuru, kylä Hausjärvellä
 Kuru, kylä Kangasalla
HL Kuru, sisävesialus
Kurun kuningaskunta, muinainen kuningaskunta Intian alueella
kuru (Polydactylus sexfilis), siimaeviin kuuluva ahvenkalalaji
Kuru, englantilainen punkyhtye
kuru, eräs prionisairaus
Kuru, taideteos Helsingin Tallinnanaukiolla
Kuru Korppi, sarjakuvahahmo
turkkilaisen kurufasulye-ruokalajin nimen lyhyempi muoto

Sukunimi
Bartolomej Kuru (s. 1987), itävaltalainen jalkapalloilija
Hannu Kuru (s. 1993), suomalainen jääkiekkoilija
Pia Kuru (1974–1991), suomalainen henkirikoksen uhri
Troijalainen asteroidi

Troijalainen asteroidi on Lagrangen pisteissä L4 ja L5 Jupiterin radalla 60 astetta sen edellä tai jäljessä kiertävä asteroidi. Nimitys johtuu siitä, että ensimmäiset löydetyt troijalaisasteroidit (ensimmäinen havainto vuodelta 1906) nimettiin Troijan sodan henkilöiden mukaan.

Troijalainen rata
Tyypillinen troijalainen liikkuu suppealla, lähes ellipsinmuotoisella radalla Lagrangen 4 tai 5 pisteen ympäri, samalla kun nämä pisteet planeetan kiertäessä Aurinkoa säilyvät vakioetäisyydellä planeetasta. Troijalaisrata on esimerkki stabiilista 1:1 keskiliikeresonanssista, tilanteesta jossa kahden keskustähteä kiertävän kappaleen sideeriset kiertoajat ovat yhtä pitkät. 
Pääsääntöisesti tällainen tilanne ei ole mahdollinen vaan yleensä toinen (pienempi) kappaleista sinkoutuu pois.

Troijalaisia tunnetaan (huhtikuussa 2012) L4-pisteen luona 3 403 ja L5-pisteen luona 1 758.

Muut planeetat
Nykyään (huhtikuussa 2012) troijalaisasteroideja tunnetaan Jupiterin lisäksi myös muilta planeetoilta:  Neptunukselta 8 kpl ja Marsilta 3 kpl.

Jupiterin troijalaisten ratojen keskietäisyydet ovat välillä 5,05–5,40 AU, kun Jupiterin keskietäisyys on 5,203 AU. Troijalaisvyöhyke ulottuu käytännössä noin 30–90 astetta Jupiterin eteen ja taakse.

Suurin troijalainen on 370 × 195 km:n mittainen 624 Hektor. 

Saturnukselta ei tunneta planeetan kanssa samalla aurinkokeskisellä radalla liikkuvia troijalaisia, mutta kahdella sen kuulla on sen sijaan samalla Saturnusta kiertävällä radalla liikkuvia seuralaisia: Tethyksellä on troijalaiset Telesto ja Calypso sekä Dionella Helene ja Polydeuces.

Vastaavia ratoja
Edellä mainitun tavallisten troijalaisten (small oscillations) lisäksi taivaanmekaniikassa tunnetaan myös kaksi muuta troijalaisrataa. Tadpole (ei kunnollista suomenkielistä nimeä), joka on huomattavan paljon L4 (tai L5) pisteestä planeetan edelle (tai jälkeen), ei koskaan kuitenkaan Lagrangen pisteeseen L1 saakka loittoneva muodoltaan hieman sammakontoukkaa muistuttava rata sekä hevosenkenkärata, jota pitkin liikkuva kappale pääsee edellisistä poiketen ohittamaan Lagrangen pisteen L1.

Voidaan osoittaa, että teoriassa maankaltainen eksoplaneetta voisi liikkua keskustähtensä ympäri riittävän massiivisen jättiläisplaneetan troijalaisena.

Lähteet

Viitteet

Jupiterin troijalaiset
Taivaanmekaniikka

en:Jupiter Trojan
hy:Յուպիտերի տրոյացի աստերոիդներ
it:Asteroidi troiani di Giove
no:Jupitertrojan
nn:Jupitertrojan
pt:Asteroides troianos de Júpiter
ru:Троянские астероиды Юпитера
zh:特洛伊小行星
Rakennekaava

Rakennekaava ilmaisee molekyylin atomien määrän, sekä sen, kuinka atomit ovat sitoutuneet toisiinsa. 

Monilla yhdisteillä on sama molekyylikaava, mutta erilainen rakenne. Toisin kuin kemiallinen kaava tai aineen kemiallinen nimi, rakennekaava esittää tarkasti aineen molekyylirakenteen. Rakennekaavan visuaalisuuden takia kemiallista reaktiota tai synteesiä kuvataan useasti sen avulla. Rakennekaavaan merkitään usein vain hiiliatomit ja heteroatomit yksinkertaisuuden vuoksi. Tällöin sitä kutsutaan viivakaavaksi.

Joitakin rakennekaavojen esitystapoja ovat
viivakaava
Fischerin projektio
Haworth-projektio
Lewis-rakenne
Newman-projektio

Katso myös
Stereokemia
Kiraalisuus

Lähteet

Kemialliset kaavat
Nortonin menetelmä

Nortonin menetelmää käytetään tasa- tai vaihtovirtapiirin yksittäisen vastuksen tai impedanssin virran selvittämiseen. Menetelmä on kolmivaiheinen ja muistuttaa Theveninin laskentamenetelmää. Menetelmää käytetään sähkötekniikassa varsin vähän.

Nortonin teoreema  
Nortonin teoreeman mukaan mikä tahansa kaksinapainen resistansseista ja jännite- ja virtalähteistä koostuva piirielementti on sähköisesti ekvivalentti ideaaliselle virtalähteelle, jonka rinnalle on kytketty vastus. Teoreema pätee myös yksitaajuisille lineaarisille vaihtovirtajärjestelmille. Nortonin sijaiskytkentä on prototyyppipiiri, jota käytetään esittämään virtageneraattoria tai paristoa. Piiri koostuu ideaalisesta virtageneraattorista, jonka rinnalle on kytketty ideaalinen vastus.

Bell Labs:in insinööri Edward Lawry Norton (1898–1983) julkaisi teoreeman vuonna 1926.

Laskuesimerkki 
Määritetään kuvan virtapiirin impedanssin  virta Nortonin laskentamenetelmällä.

 Vaihe 1. Oikosuljetaan  ja lasketaan ko. virtapiirin kohtaan syntyvä oikosulkuvirta. 

Oikosulkuvirta  voidaan laskea usealla eri laskentamenetelmällä, mutta seuraavassa esimerkissä käytetään silmukkamenetelmää.

 Vaihe 2. Ratkaistaan virtapiirin kokonaisimpedanssi , impedanssi :n poistamisen jälkeen.

 Vaihe 3. Muodostetaan Nortonin virtalähde :n virran laskemiseksi.

Tasavirralla laskettaessa pätee.

Vaihtovirralla laskettaessa pätee.

Muita virtapiirien laskentamenetelmiä 
Tähtipistepotentiaalimenetelmä
Theveninin menetelmä
Kirchhoffin laskentamenetelmä
Silmukkamenetelmä
Solmumenetelmä

Kirjallisuutta 
 

Sähkötekniikka