Simo Helenius

Simo Juhani Helenius (s. 1942 Koski Tl) on turkulainen kuvanveistäjä.

Taideopinnot 
Helenius opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1966–1969. Lisäksi hän on osallistunut muun muassa Kain Tapperin kivenveistokurssille vuonna 1978.

Ura 
Helenius on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä ja osallistunut lukuisiin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin koti- ja ulkomailla uransa aikana. Ensimmäiset teokset valmistuivat vuonna 1966. Taiteilijan debyytti tapahtui vuonna 1967 Turun Taideyhdistyksen vuosinäyttelyssä Turun Taidemuseossa. Helenius on tullut tunnetuksi muun muassa suurikokoisista veistoksistaan ja monista julkisista teoksistaan esimerkkinä Tampereen teknillisen yliopiston pihalle vuonna 1984 pystytetty veistos Se pyörii sittenkin. Helenius on käyttänyt monia materiaaleja teoksissaan, ja puu on tällä hetkellä yksi hänen tärkeimmistä veistosmateriaaleistaan.

Helenius tuli tunnetuksi 1960- ja 1970-luvuilla pop-taiteesta, jolloin hän käytti materiaaleinaan teoksissaan muun muassa keinonahkaa ja alumiinia. Yksi hänen tunnetuimmista pop-kauden teoksistaan on "Formula" vuodelta 1971. Sittemmin 1970- ja 1980 -luvuilla vuorossa olivat betoniin valetut ihmishahmot esimerkkinä Sampplinnan koulun edustalla, Turussa oleva  Ahkerat lukutoukat vuodelta 1975. Heleniuksen teosten materiaali laajeni 1980-luvulla puuhun, jolloin veistosten käsittelytavaksi tuli puun karkea pintakäsittely.  Kuvataiteen valtionpalkinto myönnettiin hänelle vuonna 1984 suurehkosta figuratiivisesta puuveistossarjasta, joka oli esillä Valtakunnan näyttelyssä Lappeenrannassa. 1990-luvulta lähtien teosten materiaalit laajenivat myös pronssiin ja kiveen puun ollessa edelleenkin hänen tärkein veistosmateriaalinsa. Figuratiivisten teosten oheen ovat 2000-luvulta lähtien tulleet myös suurehkot tilateokset. Esimerkkinä Turku 2011 Euroopan Kulttuuripääkaupunki -ohjelman Pimeyden Kodat - Pimeyden 876 sävyä Kokka-kota -tilateos Lönnrotin puistossa, Turun keskustassa. 

Heleniuksen taiteen kaari ulottuu 1960-luvulta tähän päivään asti. Hänen laaja retrospektiivinen näyttely vuonna 2018 Wäinö Aaltosen museossa sisälsi töitä 1970-luvun pehmeistä pop-teoksista betoniseen realismiin ja edelleen mytologisiin puuveistoksiin, joista hänet parhaiten tunnetaan. Hänen töitään kuuluu useisiin kokoelmiin, muun muassa Helsingin kaupungin taidemuseon, Wäinö Aaltosen museon, Tampereen nykytaiteen museon, Turun taidemuseon, Åbo Akademin, Suomen valtion ja Turun kaupungin kokoelmiin. Suurin osa Heleniuksen julkisista teoksista sijaitsee Turun seudulla.

Helenius on toiminut myös lukuisten taidekurssien opettajana ja työpajojen vetäjänä. Lisäksi hän on työskennellyt Wäinö Aaltosen museon vahtimestarina, jonka työnkuvaan kuului muun muassa näyttelyiden ripustaminen.

Julkiset teokset
Utelias, 1969, pronssiveistos, Aunelan koulu, Turku
 Ahkerat lukutoukat, 1975, betoniveistos, Samppalinnan koulu, Turku
 Se pyörii sittenkin, 1984, graniittiveistos, Tampereen teknillinen yliopisto, Tampere
 Perunapoika, 1988, betoniveistos, Riihikosken päiväkoti, Pöytyä
 Kissa-Kallu, 1989, graniittiveistos, Turku
 Raiku, 1989, puuveistos, Friisilän koulu, Raisio
 Frau am Meer (Neito Itämeren), 1989, kiviveistos, Rostockin kaupunki, Saksa
 Koulutie, 1992, puureliefi, Piispanlähteen koulu, Kaarina
Ogon (Häntä), 1993, graniittiveistos, Keskuspuisto, Gdansk, Puola
Itäistä leveyttä, pohjoista pituutta, 1995, viisiosainen puureliefi, Turun lyseo, Turku
Hirvi, 1996, graniittiveistos, Itsenäisyyden puisto, Salo
Jättiläiset, 1997, kiviveistos, Raisio
Ihmisen Pojan Salaisuus, 1998, tilateos puusta, Mikaelin kirkko, Turku
Ylösnousemus, 2000, hautamuistomerkki kalkkikivestä, Vampulan hautausmaa, Vampula
Poika ja meri, 2005, pronssiveistos, Linnankatu, Turku
Romuenkeli, 2014, puuveistos, Koroisten veistospuisto, Turku

Valokuvia julkisista teoksista

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt