Taloussprii

Taloussprii eli T-sprii (myös tenttu, tenu, liekkiviina) oli Suomessa vuoteen 1972 asti myyty kotitalouskäyttöön tarkoitettu tekninen etyylialkoholivalmiste, joka tunnettiin suosittuna alkoholijuomien korvikkeena. Taloussprii jouduttiin lopulta vetämään markkinoilta kesällä 1972 sen huomattavan väärinkäytön vuoksi. Pullot oli varustettu tekstillä Taloussprii T.

Koostumus ja käyttö 

T-spriitä myytiin kotitalouskäyttöön, esimerkiksi ikkunanpesuaineeksi sekä spriikeitinten polttoaineeksi. Valmistettaessa ruokaa spriikeittimellä denaturointiaineista saattoi tulla hajuja ruokaan. 

T-spriin alkoholiprosentti oli 94. Pullon kyljessä oli liekin kuva ja T-kirjain, mistä juontuivat nimet T-sprii ja ”liekkiviina”. Kirjain T aineen nimessä tarkoitti ’teknistä’. T-sprii maksoi ”muutaman markan” litralta.

Väärinkäyttö 
T-spriitä käytettiin huomattavan paljon väärin. Suosituin tapa juoda sitä oli vedellä laimennettuna: laimennussuhde oli yksi osa spriitä ja kaksi osaa vettä. Juomaa kutsuttiin ”sotkuksi”. T-sprii huomioitiin rappioalkoholisteista poiketen paremmissakin piireissä: eräs toimittaja kertoi maistaneensa T-spriitä limonadilla laimennettuna ja kertoi sen olevan ”oivaa nappojuomaa”.

Nimenomaan T-spriin on sanottu tehneen asunnottomista alkoholisteista yleisen näyn kaupungeissa 1960-luvun lopulla. Aineen lempinimestä tenu johdettiin myös rappioalkoholistin nimitykseksi muodostunut sana tenukeppi samaan tapaan kuin aiemmin oli pulituuri-lakan nimestä muodostettu sana puliukko.

T-spriin kutsumanimestä liekkiviina on johdettu myös Lepakkoluolan asunnottomien alkoholistien yömajan kutsumanimi Liekkihotelli.

Historia 
Vuonna 1961 T-spriin koostumuksessa tehtiin muutos, jossa sen metanolipitoisuus laskettiin alle prosenttiin. Tämä aiheutti merkittävän muutoksen korvikealkoholien käytössä Suomessa, sillä sen myrkyllisyys vastasi enää raakaa, laimennettuna juotavaksi kelpaavaa pirtua. T-spriin suosiota juomana lisäsi sen korkean alkoholipitoisuuden ohella halpa hinta. Lisäksi alkoholijuomien ostamista Alkosta säädeltiin vuoteen 1971 asti niin sanotun viinakortin avulla. 

T-sprii -pullon kyljestä poistettiin 1964 asetuksen edellyttämä myrkkytunnus. Vuonna 1967 sitä juotiin korvikealkoholina päihtymistarkoituksessa arviolta jo 220 000–330 000 litraa vuodessa. T-spriin nauttiminen julkisilla paikoilla kaupungeissa alkoi aiheuttaa järjestyshäiriöitä, ja huoltoviranomaiset poliisin sekä terveysviranomaisten tukemina vaativat tuotteen kieltämistä. Presidentti Urho Kekkonenkin vaati vuonna 1968 Suomen Kuvalehdessä pakinoitsijanimimerkillä Liimatainen, että ”liekkiviinaksi” kutsutun spriin myyminen kiellettäisiin. 

Vuonna 1968 T-sprii denaturoitiin lisäämällä siihen ripulia aiheuttavaa ainetta ja tuotteen vastenmielisen ja kitkerän makuiseksi tekevää denatoniumia (tuotemerkki Bitrex) myynnin vähentämiseksi. Myynti ei siitä laantunut, sitä vastoin haju alkoholistien suosimissa paikoissa lisääntyi, sillä T-spriitä juoneilla ja sen seurauksena ripulista kärsineillä rappioalkoholisteilla ei ollut juurikaan peseytymismahdollisuuksia eikä myöskään kiinnostusta pitää huolta henkilökohtaisesta hygieniastaan. Keskiolutlain voimaantulo 1969, viinakortin poisto ja asunnottomien tulojen kasvu kuitenkin vähensivät aineen juomista, kun korvikekäyttäjät alkoivat siirtyä halpojen väkevien viinien pariin. 

T-spriin suosio puhdistustarkoituksessakin laski koostumuksen muutoksen ja denaturoinnin myötä, koska monien mielestä sen laatu pesuaineena samalla huonontui.

T-sprii poistettiin markkinoilta kesällä 1972, ja viimeiset pullot myytiin saman vuoden juhannusaattona. Sen korvasi Sinol, jota myös on juotu korvikealkoholina.

Katso myös 
Korvikealkoholi
Lepakkoluola
Pulituuri

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Yle – Korvikealkoholit

Kirjallisuutta 
 
 
 
 
 
Alkoholi
Suomen historia