joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bergenheim-yhtiöt

Oy Bergenheim Yhtiöt Ab oli vuosina 1977–1998 toiminut lääkemaahantuoja sekä kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Se muodostettiin monista lähinnä vuorineuvos Holger Bergenheimin perustamista yhtiöistä, kuten Oy Epeko Ab, Lääketuonti Oy – Medicinimport Ab, Oy Oxygenol Ab ja Bycos.

Instrumentarium osti Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:n toukokuussa 1986. Yhtiö siirrettiin Instrumentariumin erillisyksikköön 1990, kunnes Instru myi sen helmikuussa 1998 perheyhtiö Berner Oy:lle. Tuolloin Bergenheim-yhtiöiden vuosiliikevaihto oli noin 130 miljoonaa markkaa. Instrumentariumin aikana 1990-luvun puolivälissä Bergenheim-yhtiöiden edustamiin kosmetiikkamerkkeihin kuuluivat  Almay, Christian Dior, Clarins, Escada, Givenchy, 
Kanebo ja Calvin Klein. Se markkinoi myös vauvanhoitotuotteita sekä Schollin jalkojenhoitotuotteita. Yhtiön oma tehdas valmisti muun muassa Oxygenol-hammastahnoja, Orient Henna -hiusvärejä sekä Anet-shampoita ja -saippuoita. Vuosikymmenten varrella Bergenheim-yhtiöiden tuontiohjelmassa on ollut myös joitakin elintarvikkeita, kuten Hermesetas-makeutusaineet, Mentos-pastillit, Colman’s-sinappijauheet ja Hornimans-teet

Lähteet

Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Tukkukaupat
Kemianteollisuusyhtiöt
Lahti Matkat

Lahti Matkat Oy Lahti Travels Ltd oli lahtelainen Pentti Jämsän perustama ja omistama matkatoimisto. Lahti Matkoilla oli toimistot myös Helsingissä nimellä Vip Matkat ja USA:ssa Floridassa Lake Worthissä nimellä Aimo Travels.

Suomalaiset matkatoimistot
Reeves & Co

Reeves & Co. oli 1800–1900-lukujen vaihteessa Yhdysvaltojen Keskilännessä, Indianan Columbuksessa toiminut höyrykonekäyttöisiä vetokoneita (steam traction engine) valmistanut yhtiö. Omana aikanaan yhtiö valmisti Pohjois-Amerikan suurimpia ja voimakkaimpia traktoreita. Koska kyntö- ja vetotöiden lisäksi koneiden tehtävä oli tuottaa voimaa maatalouden koneiden käyttöön siellä, missä sitä tarvittiin, omavoimaisesti liikkuva voimakone oli maatalouden töiden tehostamisessa vallankumouksellinen väline.

Historia 
Indianassa Rushin piirikunnan alueella asunut, maatilalta syntyisin ollut veljeskolmikko Marshall, Girney ja Milton Reeves olivat oman aikakautensa maatalouden ja ensiaskeleitaan ottavan moottereilla liikkuvien vaunujen saralla todellisia monilahjakkuuksia. Perheen nimiin on kirjattu kaikkiaan 140 patenttia. Marshall Reeves oli vuonna 1869 kehittänyt maissipeltojen muokkausta varten tehokkaan auralaitteen, ja vuonna 1875 hän perusti yhdessä isänsä ja setänsä kanssa maatalouden koneita valmistaneen Hoosier Boy Cultivator Companyn. Vuonna 1879 tämän yhtiön nimeksi muutettiin Reeves and Co. Samoihin aikoihin, vuoden 1895 tienoilla, kun Reevesin veljeksistä Milton kehitteli ensimmäistä moottorivoimalla liikkuvaa ajoneuvoaan, Reeves & Co. alkoi valmistaa höyrykoneita ja höyrykonevoimalla liikkuvia traktoreita.

Yhtiö erikoistui valmistamaan suuria kyntökoneita, jotka jaksoivat vetää monisiipisiä auroja horisonttiin ulottuvilla Yhdysvaltojen ja Kanadan viljelysmailla. Yhtiö esitteli vuonna 1908 valtavan kokoisen 40-140-koneen. Koneen käyttäjän työmaa oli lähes 1½-kerroksisen talon korkeudessa, josta oli näköala höyrykoneen etupuolelle. Koneen mallimerkinnässä luku "40" tarkoittaa koneen nominaali- eli nimellistehoa (nhp, nominal horsepower) ja "140" on koneen arvioitu bhp (Brake horsepower) -luku.  

Reeves & Co. myytiin tammikuun 1. päivänä vuonna 1912 Emerson-Brantingham-yhtiölle. Emerson-Brantingham hankki omistukseensa muitakin silloisia yhtiöitä, jotka valmistivat maatalouskoneita, kuten Gas Traction Co, Rockford Engine Works ja Geiser Manufacturing Co., mutta ajautui vuonna 1915 talousvaikeuksiin. Emerson-Brantinghamin yhdistyttyä D. M. Osborne Companyn kanssa, tästä syntyneen yhtiön osti vuonna 1928 J. I. Case Company, nykyinen Case IH.

Terminologiaa 
Nominaalihevosvoima:
Nominaalihevosvoima on eräs tyypillinen tapa kuvata hörykonekäyttöisten vetureiden tehoa, mutta todellisuuteen verrattuna se antaa roimasti alimitoitettuja arvoja. Höyrykoneisen veturin tehojen ilmoittamiseen on useita erilaisia asteikkoja ja tapoja, silti mikään niistä ei anna täsmällistä vastausta. Reevesin kaltaisen höyryveturin voimavarat ovat kuitenkin hyvin suuret.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Reeves 40-140 steam traction engine eli höyryvoimainen vetokone

Yhdysvaltalaiset yritykset
Pekka Koskela (professori)

Pekka Johannes Koskela (s. 1960) on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän toimii matematiikan professorina Jyväskylän yliopistossa. Toimikaudella 2010–2014 hän työskenteli Suomen Akatemian nimittämänä akatemiaprofessorina.

Matemaatikkona Koskela on tehnyt joitakin merkittäviä tieteellisiä läpimurtoja. Hän on  kehittänyt mm. professori Juha Heinosen ja apulaisprofessori Piotr Hajlaszin kanssa teorian geometrisen analyysin käytöstä metrisissä avaruuksissa.

Ura 
Koskela väitteli 1990 filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa. Väitöskirjan nimi oli Capacity Extension Domains ja sen ohjaajana oli professori Olli Martio. Sen jälkeen Koskela on toiminut eri tehtävissä Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella. Nykyisin hän toimii matematiikan professorina.

Matemaatikkona Koskelan pääasialliset tutkimusalueet ovat kvasikonformikuvaukset, äärellisen väännön kuvausten teoria ja analyysi metrisissä avaruuksissa. Hän on tutkinut myös erilaisia Sobolev-kuvauksia sekä Sobolev-tyypin epäyhtälöitä epäsäännöllisissä ympäristöissä.

Koskela teki huomattavimmat tieteelliset läpimurtonsa 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa, jolloin hän ratkaisi professori Juha Heinosen kanssa huomattavan avoimena olleen ongelman kvasikonformikuvausten teorian alueella. Hän loi Heinosen ja apulaisprofessori Piotr Hajlaszin kanssa pohjan uudelle matemaattiselle teorialle: analyysi metrisissä avaruuksissa. Hän on sittemmin jatkanut alan tutkimusta.

Vuosina 2010–2014 Koskela työskenteli Jyväskylän yliopistossa Suomen Akatemian nimittämänä määräaikaisena akatemiaprofessorina. Akatemiaprofessorina Koskela alkoi aiempien tutkimusalueidensa lisäksi tarkastella erilaisia äärellisen väännön kuvauksia. Äärellisen väännön kuvauksen teoria on nykyisin osa matematiikan perustutkimusta. Koskela on kehittänyt kyseisen alueen teoriaa tutkimusryhmänsä kanssa. Äärellisen väännön kuvauksen käytännön sovellutus on esimerkiksi aineen elastisuuden määrittäminen matemaattisten mallien avulla: lähtövaatimuksina malleissa ovat muun muassa massan häviämättömyyden periaate ja se, että muutoksessa ei saa syntyä reikiä tai halkeamia, eikä aine saa muutoksessa kulkea itsensä läpi. Koskela on tutkinut myös geometrisiä kaarevuuksia ja selvittänyt, miten niitä voi käyttää uusissa yhteyksissä. 

Koskelalta julkaistiin vuosina 1990–2009 yhteensä 110 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia. Useat näistä ilmestyivät matematiikan tunnetuissa kansainvälisissä julkaisuissa.

Tunnustuksia ja luottamustoimia 
Vuonna 2001 Koskela sai Väisälän palkinnon tieteellisistä ansioistaan matematiikan alalla. Vuodesta 2004 hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.

Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi itsenäisyyspäivänä 2013 Koskelalle Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin.

Teoksia
 Pekka Koskela: Capacity Extension Domains (1990). Jyväskylän yliopisto. (Väitöskirja)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Professori Pekka Koskelan kotisivu, Jyväskylän yliopisto. 

Suomalaiset matemaatikot
Jyväskylän yliopiston professorit
Akatemiaprofessorit
Vuonna 1960 syntyneet
Suomalaiset professorit
Elävät henkilöt
Miki Kuusi

Mikko ”Miki” Akseli Kuusi (s. 25. syyskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen startup-yrittäjä. Vuodesta 2014 alkaen hän on toiminut perustamansa teknologiayritys Woltin toimitusjohtajana.

Kuusi tunnetaan yhtenä kasvuyritystapahtuma Slushin perustajista. Hän toimi tapahtuman ensimmäisenä toimitusjohtajana vuodesta 2011 vuoteen 2015, jolloin hän siirtyi kokonaan Woltin pariin. Toukokuuhun 2020 mennessä Wolt oli kerännyt 258 miljoonaa euroa sijoituspääomaa. Aiemmin Kuusi on työskennellyt muun muassa peliyhtiö Supercellillä liiketoiminta-analyytikkona. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 2008 ja opiskeli tämän jälkeen rahoitusta Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa.

Wired nimesi syyskuussa 2015 Kuusen Euroopan sadan vaikutusvaltaisimman teknologiavaikuttajan listan sijalle 32. Kuusi nimettiin myös tammikuussa 2016 talouslehti Forbesin 30 merkittävimmän alle 30-vuotiaan kuluttajateknologia-alan vaikuttajan joukkoon.

Kuusi kuuluu suomalaiseen Granfeltin aatelissukuun.

Lähteet 

Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset aateliset
Even Northug

Even Northug (s. 26. syyskuuta 1995) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Strindheim IL:ää. Northug on saavuttanut parhaat tuloksensa sprinttikisoissa.

Northug kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 11. maaliskuuta 2015 Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä, jossa hänen sijoituksensa oli 47:s. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti oltuaan vastaavassa kilpailussa vuotta myöhemmin kahdeksas.

Skandinavia Cupissa Northug on saavuttanut kaksi palkintopallisijaa. Hän oli kolmas perinteisen hiihtotavan sprintissä Joulumäessä 24. helmikuuta 2015 ja voitti vastaavan kilpailun Östersundissa 9. tammikuuta 2016. 

Northug oli mukana juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014. Hänen ainoa kilpailumatkansa oli vapaan hiihtotavan sprintti, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi.

Northugin vanhemmat veljet Petter Northug (s. 1986) ja Tomas Northug (s. 1990) ovat myös hiihtäjiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Bror Serlachius

Bror Gustaf Gabriel Serlachius (14. helmikuuta 1907 Jyväskylä – 8. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos (1966) ja Tervakoski Oy:n toimitusjohtaja 1939–1973.

Serlachius kirjoitti ylioppilaaksi 1926, opiskeli College of Technologyssa Manchesterissa 1927–1929 ja Ingenieurschule zur Altenburgissa Thüringenissä 1929–1930. Hän teki opintomatkoja Amerikan mantereelle, Australiaan ja Aasiaan 1938–1960. Hän oli Kankaan paperi oy:n apulaisinsinööri 1932–1933, konttoripäällikkö 1933–1938, Tervakoski oy:n apulaisjohtaja 1938–1939 ja toimitusjohtaja 1939–1973. Hän oli G. A. Serlachius Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 1935 ja sen puheenjohtaja vuosina 1980–1986, ja kuului myös Tammer Tehtaiden ja Pohjolan Voiman johtokuntiin sekä Kemi Oy:n ja Paperitehtaitten yhdistyksen hallintoneuvostoihin. Lisäksi hän oli Janakkalan kunnanhallituksen jäsen 1947–1950.

Yksityiselämä
Serlachiuksen isä oli vuorineuvos Gösta Serlachius.

Katso myös
Serlachius (suku)

Lähteet 

Vuorineuvokset
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Amandine Henry

Amandine Chantal Henry (s. 28. syyskuuta 1989 Lille) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa Olympique Lyonnais'ta. Pelipaikaltaan Henry on puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura

Seurajoukkueura 
Henry aloitti uransa vuonna 2004 Hénin-Beaumontissa, jossa hän pelasi 20 ottelua tehden 11 maalia. Vuodet 2005–2007 Henry pelasi CNFE Clairefontainessa 32 ottelua tehden 22 maalia. Vuodesta 2007 alkaen Henry on edustanut Lyonia. Hän on voittanut joukkueen kanssa Mestarien liigan neljä kertaa kausilla 2010–2011, 2011–2012, 2015–2016 ja 2017–2018, Ranskan pääsarjan 11 kertaa ja Ranskan cupin kuusi kertaa.

Maajoukkueura 
Henry edusti Ranskan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Ranskan maajoukkueessa hän teki debyyttinsä vuonna 2009. Henry kuului Ranskan joukkueeseen vuoden 2015 MM-kilpailuissa Kanadassa, jossa hänet palkittiin turnauksen toiseksi parhaimman pelaajan Silver Ball -palkinnolla ja nimettiin turnauksen tähdistökentälliseen. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi joukkueensa kapteenina kaikki viisi ottelua alusta loppuun ja teki kaksi maalia. Hän on pelannut Ranskan paidassa myös vuosien 2009, 2013 ja 2017 EM-kilpailuissa.

Saavutukset 
Seurajoukkuetasolla
 Mestarien liiga: 2010–2011, 2011–2012, 2015–2016, 2017–2018
 Division 1 Féminine: 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019
 Ranskan cup: 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016, 2018–2019

Henkilökohtainen
 Vuoden 2015 MM-kilpailuiden toiseksi parhaan pelaajan Silver Ball -palkinto
 Vuoden 2015 MM-kilpailuiden tähdistöjoukkueessa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Demarai Gray

Demarai Ramelle Gray (s. 28. kesäkuuta 1996 Birmingham) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia. Oikeajalkainen Gray on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Ura

Seurajoukkueura 
Gray on Birmingham Cityn kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi seitsemässä Englannin mestaruussarjan ottelussa tehden yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän teki 41 ottelussa kuusi maalia. Yhteensä Gray pelasi Birminghamin paidassa 72 ottelua tehden kahdeksan maalia.

Tammikuussa 2016 Gray siirtyi Valioliigan Leicester Cityyn. Kevätkaudella 2016 hän pelasi 12 Valioliigan ottelua Leicesterin voittaessa liigamestaruuden. Seuraavina kausina hän pelasi liigassa 30, 35 ja 34 ottelua ja teki niissä vastaavasti yhden, kolme ja neljä maalia. Kaudella 2019–2020 hän teki 21 liigaottelussa kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi vain yhdessä sarjaottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua kaudella 2016–2017.

Gray siirtyi Bundesliigan Bayer 04 Leverkuseniin 1,8 miljoonan punnan siirtosummalla tammikuussa 2021. Kevätkauden aikana hän pelasi kymmenen Bundesliigan ottelua, joissa hän teki yhden maalin ensimmäisessä liigaottelussaan VfB Stuttgartia vastaan, ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua.

Kesällä 2021 Gray siirtyi englantilaisseura Evertoniin. Jouluun mennessä hän on pelannut Evertonissa 16 valioliigaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

Maajoukkueura 
Gray on edustanut Englantia nuorten maajoukkuetasolla. Hän pelasi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2019.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Mangopuut

Mangopuut eli mangot (Mangifera) on kasvisuku, joka kuuluu sumakkikasvien heimoon. Mangopuut ovat trooppisen Aasian ainavihantia puita. Niiden hedelmät ovat syötäviä, ja lajeista mangoa (Mangifera indica) kasvatetaan laajalti hedelmäpuuna.

Tuntomerkit 
Mangopuut ovat ainavihantia puita. Lehdet ovat yksinkertaisia, ruodillisia ja ehyitä. Mangopuut ovat andromonoeekkisiä, mikä tarkoittaa samassa kasviyksilössä ja mangopuiden tapauksessa myös samassa kukinnossa olevan sekä kaksineuvoisia kukkia että yksineuvoisia hedekukkia. Kukat ovat neli- tai viisilukuisia. Hedelmät ovat luumarjoja.

Levinneisyys 
Kaikki mangopuut kasvavat luonnonvaraisina Aasian trooppisissa osissa. Mangoa kasvatetaan nykyisin kaikkialla maailman trooppisen ilmaston alueilla hedelmäpuuna.

Lajit 
Mangopuihin kuuluu ainakin kymmenen lajia. Näiden lisäksi suvussa on kymmeniä muitakin lajikuvauksia, joiden validisuus tai taksonominen asema ovat epäselviä.
 Mangifera acutigemma
 Mangifera caesia
 Mangifera casturi
 mango eli mangopuu (Mangifera indica)
 Mangifera laurina
 Mangifera lineariflia
 Mangifera odorata
 Mangifera persiciforma
 Mangifera rubropetala
 Mangifera siamensis
 Mangifera sylvatica

Lähteet 

Sumakkikasvit
Munuaispuut

Munuaispuut (Anacardium) on kasvisuku, joka kuuluu sumakkikasvien heimoon. Munuaispuut ovat trooppisen Amerikan ainavihantia pensaita ja puita. Jotkin lajit tuottavat syötäviä siemeniä tai hedelmiä. Lajeista munuaispuuta viljellään laajalti sen cashew-pähkinöiksi kutsuttujen siementen vuoksi.

Tuntomerkit 

Munuaispuut ovat ainavihantia pensaita tai puita. Lehdet ovat yksinkertaisia, ruodillisia ja ehyitä. Munuaispuut ovat andromonoeekkisiä, mikä tarkoittaa samassa kasviyksilössä olevan sekä kaksineuvoisia kukkia että yksineuvoisia hedekukkia. Kukissa on viisi terälehteä ja 7–10 hedettä. Varsinaiset hedelmät ovat kuivia, pähkinämäisiä luumarjoja, mutta kukkaperät laajenevat hedelmien kypsyessä eräänlaisiksi pohjushedelmiksi.

Levinneisyys 
Munuaispuut kasvavat luonnonvaraisina Amerikan mantereiden trooppisissa osissa. Munuaispuuta (Anacardium occidentale) kasvatetaan nykyisin myös laajemmalti maailman trooppisen ilmaston alueilla cashew-pähkinöiden tuotantoon.

Lajit 
Munuaispuihin kuuluu ainakin noin 20 lajia. Näiden lisäksi suvussa on useita muitakin lajikuvauksia, joiden validisuus tai taksonominen asema ovat epäselviä.

 Anacardium amapaense
 Anacardium amilcarianum
 Anacardium brasiliense
 Anacardium caracolii
 Anacardium corymbosum
 Anacardium curatellifolium
 Anacardium excelsum
 Anacardium fruticosum
 Anacardium giganteum
 Anacardium humile
 Anacardium kuhlmannianum
 Anacardium microsepalum
 Anacardium nanum
 Anacardium negrense
 munuaispuu (Anacardium occidentale)
 Anacardium othonianum
 Anacardium parvifolium
 Anacardium rondonianum
 Anacardium spruceanum
 Anacardium tenuifolium

Lähteet
Underground Railroad

Underground Railroad () oli salaisten kulkuyhteyksien ja turvatalojen muodostama verkosto Yhdysvalloissa, jonka avulla afroamerikkalaisia orjia pakeni 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alku- ja keskivaiheilla orjuudesta Yhdysvaltain eteläosissa vapauteen orjuuden lakkauttaneisiin pohjoisvaltioihin tai ulkomaille, yleensä Britannian Pohjois-Amerikan eli nykyisen Kanadan alueelle. Turvataloja ja niiden välisiä yhteyksiä ylläpitivät orjuutta vastustaneet abolitionistit sekä vapautetut orjat.

Katso myös 
 Frederick Douglass
 Harriet Tubman
 John Brown
 Sojourner Truth

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain historia
Allan Warren

Allan Warren on brittiläinen valokuvaaja. Hän on ottanut muotokuvat monesta poliitikosta ja taiteilijasta, muun muassa Sophia Lorenista, Roger Mooresta ja Walesin prinssi Charlesista. Warren on julkaissut teoksiaan kirjoissa, joita ovat muun muassa Confessions of a Society Photographer (1976) ja Strangers in the Buff (2007). Hän on ladannut monet kuvistaan Wikimedia Commonsiin.

Warrenin ottamia kuvia:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Brittiläiset valokuvaajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Kevätyö (elokuva)

Kevätyö (Vårnatt) on norjalainen draamaelokuva vuodelta 1976, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Erik Solbakken. Se perustuu Tarjei Vesaasin samannimiseen vuonna 1954 ilmestyneeseen romaaniin, mutta elokuvassa tarina on sijoitettu 1970-luvulle. Toisena käsikirjoittana oli Olav Dalgard.

Juoni
Noin 12-vuotias, vielä lapsen maailmassa elävä Hallstein-poika ja hänen parikymppinen isosiskonsa Sissel jäävät ensi kertaa kahdestaan yöksi pieneen maalaistaloon, kun vanhemmat lähtevät  hautajaisiin. Iltapalan aikaan koputtaa ovelle ryhmä vieraita ihmisiä, jotka kertovat autonsa olevan rikki ja mukanaan olevan nuoren naisen olevan synnyttämässä. He vaativat saada yösijan ja tarvitsevat kätilön. Pian heidän keskeinen välienselvittelynsä alkaa, ja nuori Hallstein joutuu toimimaan eräänlaisena sanansaattajana. Hän myös kokee ensimmäisen ihastumisensa seurueen mukana tulleeseen, vain hieman häntä vanhempaan tyttöön.

Näyttelijät

Lähteet

Norjalaiset elokuvat
Vuoden 1976 elokuvat
Draamaelokuvat
Romaaneihin perustuvat elokuvat
Nuortenelokuvat
Locking Up the Sun

Locking Up the Sun on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen single. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin vuoden 2006 albumilla Carnival of Rust.

Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.

Kappaleesta tehty musiikkivideo

Musiikkivideon juoni: Poets of the Fallin bändin jäsenet taistelevat toisiaan vastaan. Laulaja Markon mukaan se kertoo sisäisestä konfliktista, jossa ihminen aiheuttaa itselleen kipua ja tuskaa. Yleisössä on ihmisiä, joilla on raidalliset tötteröt (tikkarin värinen eli valko-punainen) ja puvut päällä. Yhdellä heistä on "appelsiini", joka on symboloitu aurinko, ja johon tungetaan nauloja, jolloin sisältä valuu "mustaa verta". Loppujen lopuksi yleisö paljastuu Poets of the Fall -bändin jäseniksi, jotka katsoivat taistelua, jossa itse taistelivat.

Kappaleet 
 
 

 "Locking Up the Sun" -musiikkivideo

Aiheesta muualla 
 Locking Up the Sun discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 2006 kappaleet
Poets of the Fallin kappaleet
Kamikaze Love

Kamikaze Love on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen single. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin albumilla Temple of Thought (2012).

Kappaleet 
 Kamikaze Love (Radio Edit)
 Kamikaze Love (Radio Edit Instrumental)

Vuoden 2012 kappaleet
Poets of the Fallin kappaleet
Choice Millionaire

Choice Millionaire on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen single. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin vuoden 2014 albumilla Jealous Gods.

Kappaleet 
 Choice Millionaire (Single Mix)
 Choice Millionaire (Short Version)
 Choice Millionaire (Instrumental)

Vuoden 2014 kappaleet
Poets of the Fallin kappaleet
Saara Lehtonen (näyttelijä)

Saara Lehtonen (s. 10. maaliskuuta 1980 Vilppula) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja ääninäyttelijä. Hän asuu Helsingissä ja työskentelee freelancerina. Lehtonen valmistui vuonna 2006 Lahden ammattikorkeakoulusta, Lahden musiikki- ja draamainstituutista. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt mm. Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Teatterissa ja Samppalinnan kesäteatterissa Turussa. Vuonna 2010 Lehtonen esiintyi Suomen euroviisukarsinnoissa Maria Lundin Sydän ymmärtää -kappaleen taustatanssijana ja -laulajana. Muita levytyksiä ovat olleet esimerkiksi musikaalilevytykset Astoria ja Patukkaooppera vuonna 2007.

Filmografia 
Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit löytyvät omasta luettelostaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivut

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Biogen

Biogen (aiemmin Biogen Idec) on yhdysvaltalainen bioteknologinen lääkevalmistaja, jonka kotipaikka on Cambridge Massachusettsin osavaltiossa.
Se on erikoistunut hermostorappeuma­sairauksien, veritautien ja autoimmuuni­sairauksien hoitoon. Sen osake noteerataan NASDAQ-pörssissä ja kuuluu NASDAQ-100- ja S&P 500 -indekseihin.

Biogenin perustivat vuonna 1978 Genevessä sen ajan merkittävät biologit Kenneth Murray (Edinburghin yliopisto), Philip Allen Sharp (Massachusetts Institute of Technology), Walter Gilbert (Harvardin yliopisto) ja Charles Weissmann (Zürichin yliopisto). Yrityksen ensimmäinen tuote oli alfainterferoni. Sharp ja  Gilbert saivat myöhemmin Nobel-palkinnon, Gilbert vuonna 1980 ja Sharp 1993.

Yhtiön perustamisvaiheessa mukana oli myös sijoittajia, mutta pörssimaailman innostus hiipui pian. Osakkeen arvo oli maaliskuussa 1983 23 dollaria, mutta puolitoista vuotta myöhemmin enää viisi dollaria.  Tieteellisen työn ja liike-elämän yhdistäminen oli yrityksen perustajille vaikeaa; Harvard vaati hallituksen puheenjohtajana toiminutta Gilbertiä valitsemaan yrityksen ja yliopiston välillä. Gilbert valitsi yrityksen, mutta sen rahoittajat valittivat hänen käyttäytyvän kuin yrityksen pääoma olisi tutkimusapuraha. 1984 Gilbert jätti yrityksen ja palasi Harvardiin.

Vuonna 2003 Biogen fuusioitui sandiegolaisen IDEC Pharmaceuticals -yhtiön kanssa, jonka olivat vuonna 1986 perustaneet Ivor Royston ja Howard Birndorf. Yritys käytti sen jälkeen nimeä Biogen Idec, kunnes nimi lyhennettiin taas muotoon Biogen.

Biogenin tuotantolaitokset sijaitsevat Yhdysvaltojen Massachusettsissa ja Pohjois-Carolinassa sekä Tanskan Hillerødissä.

Suomessa myytäviä Biogenin valmisteita ovat MS-tautilääkkeet Avonex (interferonibeeta-1a), Fampyra (fampridiini), Plegridy (peginterferonibeeta‑1a), Tecfidera (dimetyylifumaraatti) ja Tysabri (natalitsumabi).

Lähteet

NASDAQ-100-indeksi
Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Jens Burman

Jens Burman (s. 16. elokuuta 1994 Rätan, Bergin kunta) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Åsarna IK -seuraa.

Burman debytoi maailmancupissa helmikuussa 2015 Östersundin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 45. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui 30 parhaan joukkoon Tour de Skihin kuuluvassa Toblachin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 2016 ollen 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Davosin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2016. Joulukuussa 2018 hän oli Lillehammerin Nordic opening -tapahtuman 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusajoissa viides. Maaliskuussa 2021 Burman saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintopallisijansa sijoittumalla kolmanneksi Engadinin 50 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa.

Burmanilla on nuorten MM-kilpailuista yksi hopea 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta vuodelta 2014 Val di Fiemmestä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 2016. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 14:nneksi ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 15:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli yhdistelmäkilpailussa ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kymmenes sekä 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa yhdestoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa viidenneksi, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kahdeksanneksi ja yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdeksas.

Lähteet 

Ruotsalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Verman

Verman Oy on suomalainen vuonna 1987 perustettu lääke- ja terveydenhoitoalan tukkuyritys. Sen tuotteisiin kuuluu reseptilääkkeitä, itsehoitolääkkeitä, ravintolisiä, haavanhoitotuotteita sekä terveydenhuollon laitteita ja tarvikkeita. Keravalainen perheyritys vie tuotteitaan myös muihin Pohjoismaihin, Baltian maihin ja Venäjälle.

Vermanin perusti lääkealalla pitkään toiminut Seppo Vertanen vuonna 1987. Ensimmäisiä tuotteita oli laktaasientsyymi Lactrase.

Vuonna 2012 Verman osti luontaistuotetukku Suomen Bioteekin osaksi Verman-konsernia. Samana vuonna Vermanille myönnettiin Suomen Yrittäjien valtakunnallinen yrittäjäpalkinto perusteina yrityksen tasainen kasvu, kokonaisten tuoteperheiden rakentaminen sekä erinomaisesti onnistunut sukupolvenvaihdos.

Vuonna 2014 koko konsernin liikevaihto oli 32,4 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 53.

Vermanin Suomessa myytäviä lääkkeitä ovat Foliver-foolihappovalmiste, Heinix- ja Kestox-antihistamiinit, Obsidan-rautavalmiste, Paraceon-parasetamoliperäpuikot ja trospiumkloridi Trospium Verman virtsaamisvaikeuksiin. Vermanin ravintolisien tuotemerkkejä ovat Bethover, Foliren, Lactrase, Melarest, Minisun, Nogasin, Ramavit, Rela-maitohappotuotteet, Synomax ja Smartlax.

Lähteet

Suomalaiset lääkealan yritykset
Terveydenhoitoalan yritykset
Tukkukaupat
Suomalaiset perheyritykset
Fjodor Sologub

Fjodor Sologub (, oikealta nimeltään Fjodor Kuzmitš Teternikov, Фёдор Кузьми́ч Тете́рников; 1. maaliskuuta 1863 Pietari – 5. joulukuuta 1927 Leningrad) oli venäläinen kirjailija.

Fjodor Sologubin isä oli tilanomistajan avioton poika, joka maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen työskenteli Pietarissa räätälinä. Isän kuoltua äiti meni virkamiesperheeseen palvelijaksi. Lapsena Sologub luki paljon ja suoritti koulun jälkeen opettajainstituutin. 19vuotiaana hän otti äitinsä ja sisarensa mukaansa ja lähti opettamaan matematiikkaa Kresttsyyn, Velikije Lukiin ja Vytegraan. Vuosina 1892–1907 Sologub toimi opettajana ja koulutarkastajana Pietarissa.

Sologub julkaisi ensimmäiset runonsa vuonna 1884, mutta hänen kirjailijanuransa alkoi varsinaisesti 1890-luvulla. Hän julkaisi runoja, kirjallisuuskritiikkiä ja artikkeleita Severnyi vestnikissä ja muissa pietarilaisissa lehdissä. Vuonna 1896 ilmestyivät maaseudun opettajaelämästä kertova romaani Tjažolyje sny (”Raskaita unia”), runokokoelma Stihi (”Runoja”) sekä kertomus- ja runokokoelma Teni (”Varjoja”). Sologubin merkittävin teos on vuonna 1905 ilmestynyt romaani Riivattu (Melki bes), joka kuvaa groteskisti maaseutukaupungin pikkuporvarillista elämää. Samaa teemaa jatkoi trilogia Tvorimaja legenda (”Luotu legenda”, 1914). Sen skandaalimainen menestys perustui eroottisiin kuvauksiin, jotka kritiikki yksimielisesti tuomitsi. Ensimmäisen maailmansodan aattona Sologub kirjoitti myös suosittuja näytelmiä.

Sodan aikana Sologub sepitti yltiöisänmaallisia runoja, jotka vähensivät hänen suosiotaan. Hän suhtautui innostuneesti helmikuun vallankumouksen mutta tuomitsi jyrkästi bolševikkien vallankaappauksen. 1920-luvun alussa hän julkaisi useita runokokoelmia, jotka jäivät täysin vaille huomiota. Kirjailijavaimonsa Anastasija Tšebotarevskajan kanssa Sologub toimi myös kääntäjänä.

Sologub kuului symbolistien vanhempaan sukupolveen, mutta hänen tuotannossaan on myös eurooppalaisen dekadenssin vaikutusta. Sen ominaispiirteitä ovat omaelämäkerrallisuus, psykologismi ja filosofisten ongelmien käsittely.

Suomennettu teos
 Riivattu. Suom. Werner Anttila. Hämeenlinna: Karisto, 1918.
Runo
 Hyvän vaitiolon enkeli (Angel blagogo moltšanija), teoksessa:  Lähteenkirkas hiljaisuus: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, suom. ja toim. Anna-Maija Raittila, Kirjapaja 1983 ISBN 951-621-403-7

Lähteet

Aiheesta muualla
 Fjodor Sologubille omistettu sivusto 
 Fjodor Sologubin teoksia Lib.ru -sivustolla 
 Zinaida Hippius, Eräitä muistokuvia venäläisestä runoilijasta Feodor Sologubista, suom. Antti Tiittanen. Väinämöinen 1926 nro 5 s. 85–89

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Aarne Siirala

Aarne Johannes Siirala (8. heinäkuuta 1919 Liperi – 8. toukokuuta 1991 Carnarvon, Minden Hills, Ontario, Kanada) oli suomalainen teologi ja professori. Hän oli Seurakuntaopiston johtaja 1952–1960. Hän oli Kanadassa Waterloon luterilaisen yliopiston systemaattisen teologian professori vuosina 1963–1974 ja Wilfrid Laurierin yliopiston uskontotieteen professori 1974–1984. Hänen teemojaan ovat kristiuskon immanetti piirre ja evankeliumin sanoman inhimillisyys.

Siirala opiskeli sotien jälkeen teologiksi Lundin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1955. Hän oli Helsingin yliopiston systemaattisen teologian dosentti 1962–1969 mutta ei astunut dogmatiikan professorin virkaan vuonna 1969.

Teokset
Sairauden sanottava, 1962
Jumalallinen inhimillisyys, 1968

Lähteet 

Suomalaiset teologit
Suomalaiset professorit
Yhdysvaltalaiset professorit
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Systemaattinen teologia
István Bartalis

István Bartalis (s. 7. syyskuuta 1990 Miercurea Ciuc, Romania) on unkarilais-ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Allsvenskanin HC Vita Hästenissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.

Ura

Seuraura
Bartalis syntyi Romaniassa, kasvoi kotimaassaan Unkarissa, mutta vietti myöhemmät juniorivuotensa Ruotsissa IF Troja-Ljungbyssä, jonne hän siirtyi 16-vuotiaana kaudeksi 2006–2007. Seuraavan kauden 2007–2008 päätteeksi Bartalis oli nostamassa seuran J20-junioreita J20 Elitistä SuperElitiin. Kaudella 2009–2010 hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Oscar Holtsin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Bartalis debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan 2010–2011 hän teki siellä 51 runkosarjaottelussa tehot 10+11=21 sekä kymmenessä Kvalserien AS:n ottelussa kuusi syöttöpistettä.

Kaudella 2013–2014 Bartalis voitti Kvalserien AS:ssä Troja/Ljungbyn sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jacob Berglundin kanssa tehoilla 6+3=9. Joukkue putosi kuitenkin kauden päätteeksi Hockeyettaniin. Kaudeksi 2014–2015 Bartalis palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan unkarilaisjoukkue Alba Volán Székesfehérváriin. Hänet palkittiin Miklos Cupissa Unkarin teknisimpänä pelaajana. Heinäkuussa 2015 Bartalis teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Alba Volánin kanssa.

Maajoukkueura
Bartalis edusti Unkaria MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän toimi joukkueen varakapteenina. Bartalis voitti Unkarin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 1+4=5 ja hänet palkittiin joukkueen yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Bartalis pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti A-lohkon hopeaa sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013 ja 2014, joista kaksi ensimmäistä turnausta päättyi pronssiin. Vuoden 2012 turnauksessa Bartalis jakoi viidellä syöttöpisteellään Unkarin sisäisen pistepörssin voiton Márton Vasin ja István Sofronin kanssa. Hän jakoi myös koko turnauksen syöttöpörssin voiton Ukrainan Oleksandr Materuhinin kanssa. Bartalis voitti myös turnauksen tehotilaston lukemalla +4. Hän pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.

Bartalis pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon hopeaa. Bartalis valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja hän jakoi 12 syöttöpisteellään syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Peter Popovicsin kanssa. Bartalis pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti B-lohkon kultaa ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.

Muuta
Bartalis edusti Unkaria myös rullakiekon I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti pronssia.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Unkarilaiset jääkiekkoilijat
Unkarilaiset rullakiekkoilijat
Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Ruotsalaiset rullakiekkoilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Derek Malcolm

Derek Malcolm (s. 1932) on brittiläinen elokuvakriitikko. Hän teki pitkän toimittajan uran The Guardianssa ja on ollut myös muun muassa British Film Instituten johtokunnassa sekä lukuisilla elokuvajuhlilla juryssa.

Malcolm syntyi vuonna 1932, kävi Eton Collegen ja opiskeli historiaa Oxfordin yliopistossa. Opiskelujensa jälkeen hän toimi estelaukkaratsastajana ja näytteli teatterissa. Myöhemmin hänestä tuli toimittaja. 1950-luvun lopulla Malcolm meni töihin The Guardianille, jossa hän toimi taidetoimittajana, teatterikriitikkona, elokuvakriitikkona ja lehden ensimmäisenä hevosurheilutoimittajana. Malcolm oli 25 vuoden ajan The Guardianin elokuvakriitikko, kunnes hänen oli eläköidyttävä 65-vuotiaana. Muutamaa vuotta myöhemmin Malcolmista tuli Evening Standardin elokuvakriitikko.

Malcolm on toiminut Lontoon elokuvajuhlien ohjaajana, British Film Instituten johtokunnan jäsenenä ja International Association of Film Criticsin sekä British Federation of Film Societiesin puheenjohtajina. Hän on ollut Berliinin, Cannesin, Chicagon, Dinardin, Goan, Istanbulin, Moskovan, Rion, Singaporen ja Venetsian elokuvajuhlien juryn jäsenenä.

Lähteet 

Brittiläiset toimittajat
Elokuvakriitikot
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Peltsin Lappi

Peltsin Lappi on ohjelma, jossa Mikko Peltola kulkee Lapin tuntureilla ja erämaastoissa. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yle TV2-kanavalla 24. elokuuta 2012. Toinen tuotantokausi 20. syyskuuta 2013.

Nimi

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Peltsin Lappi Yle Elävässä arkistossa

Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Matkailuohjelmat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Lohi (täsmennyssivu)

Lohi voi tarkoittaa seuraavia:

 lohi (Salmo salar), kalalaji
 lohet (Salmoninae), kala-alaheimo
 lohet (Salmonidae), kalaheimo
 Kauppakeskus Lohi, kauppakeskus Lohjalla
 Lohi-veneet, Salmone Oy:n valmistamia moottori- ja purjeveneitä
 Lohi 34, Hans Groopin suunnittelema vene
 Lohi-Pesis, aik. Jyväskylän Lohi, jyväskyläläinen pesäpalloseura
 Lohi, sukunimenä:
 Eero Lohi (s. 1927), nykyaikainen viisiottelija
 Hannes Lohi (s. 1974), eläinlääketieteellisen molekyyligenetiikan professori
 Kalle Lohi (1872–1948), kansanedustaja, ministeri (kesk.)
 Lauri Lohi (1898–1938), päätoimittaja
 Markus Lohi (s. 1972), kansanedustaja (kesk.)
 Mirjam Lohi (s. 1961), kirjailija
 Myy Lohi (s. 1990), näyttelijä ja ääninäyttelijä
 Seppo Lohi (s. 1947), pappi, lestadiolaisuuden tutkija
 Tuomas Lohi (s. 1979), kunnanjohtaja.
Kivilahti (sukunimi)

Kivilahti on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Camilla Kivilahti-Parland (1939–2016), kuvataiteilija
 Elias Kivilahti (1929–1999), kansanmuusikko ja suomalaisen kansanmusiikin kerääjä
 Janne Kivilahti, basisti
 Johan-Antti Kivilahti (s. 1998), seiväshyppääjä
 Kaarina Kivilahti (s. 1945), putiikinpitäjä, julkisuuden henkilö
 Kosti Kivilahti (1907–1969), työväenlaulujen säveltäjä ja sanoittaja

Katso myös
 Kivenlahti
Pyhän Trofimuksen kirkko

Pyhän Trofimuksen kirkko (St. Trophime, ) on Etelä-Ranskan Arles'ssa sijaitseva kirkko. Sen rakentaminen on aloitettu 700-luvulla. Kirkko on romaanisen arkkitehtuurin huomattava edustaja.

Kirkon rakenteessa toistuu roomalaisajan basilikan muoto. Julkisivua ei ole korostettu torneilla, kuten reininmaalaisissa romaanisissa kirkoissa. St. Trophimen torni on valmistunut vasta 1100-luvulla. Rakennus edustaakin romaanisen tyylin varhaisvaihetta.

Keisari Fredrik Barbarossa kruunattiin keisariksi St. Trophimen katedraalissa kesällä 1178 ja keisari Kaarle IV kesällä 1365.

Vuodesta 1981 lähtien kirkko on ollut Unescon maailmanperintökohde yhdessä Arles'n muiden roomalaisaikaisten ja romaanisten rakennusten kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 St. Trophime, Arles, Christine M. Bolli, Smarthistory.
Ranskan kirkot
Unescon maailmanperintökohteet Ranskassa
Arlesin historia
Anastasija Verbitskaja

Anastasija Aleksejevna Verbitskaja (, omaa sukua Zjablova, Зяблова; 23. helmikuuta 1861 Voronež – 16. tammikuuta 1928 Moskova) oli 1900-luvun alun kuuluisin venäläinen naiskirjailija. 

Anastasija Verbitskaja syntyi aatelisperheeseen. Hän valmistui Moskovan naisinstituutista, työskenteli kotiopettajana, opiskeli laulamista Moskovan konservatoriossa ja toimi sen jälkeen musiikinopettajana. Vuonna 1882 hän meni naimisiin maanmittausinsinööri Verbitskin kanssa. Vuodesta 1883 lähtien Verbitskaja kirjoitteli sanomalehtiin.

Verbitskajan ensimmäinen kaunokirjallinen teos oli pienoisromaani Razlad (”Epäsopu”, 1887). Hän kirjoitti näytelmiä sekä kertomuksia, jotka ilmestyivät ensimmäisen kerran kokoelmana Sny žizni (”Elämän unia”, 1899). Vuodesta 1899 lähtien Verbitskaja toimi myös kustantajana. Verbitskajan tuotannon tärkein teema on naisen vapautuminen. Hän kuvaa lahjakkaita naisia, jotka taistelevat tasa-arvon ja onnensa puolesta porvarillisen yhteiskunnan sääntöjä ja valheellista moraalia vastaan.

Verbitskaja suhtautui innostuneesti vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin. Samaan aikaan hän luopui realistisesta kuvaustavasta ja ryhtyi hyödyntämään viihdekirjallisuuden estetiikkaa. Nietzscheläiset voimakkaat yksilöt, seksuaalisen vapautumisen teema ja uudet tyylikeinot toivat valtavan lukijasuosion Verbitskajan romaaneille Duh vremeni (”Ajan henki”, 1905–1907) ja Kljutši stšastja (”Onnen avaimet”, 1908–1913). Jälkimmäisen pohjalta tehtiin kaksi elokuvaa vuosina 1913 ja 1917. Kriitikot syyttivät Verbitskajaa pornografiasta, kioskikirjallisuuden tasolle vajoamisesta ja kevytmielisestä suhtautumisesta vakaviin ongelmiin.

Verbitskajan myöhemmistä teoksista huomattavin on hänen näyttelijäisoäitinsä vaiheita romanttisesti kuvaava trilogia Igo ljubvi (”Rakkauden ies”, 1914–1916, 1920). Neuvostoliitossa Verbitskajan teokset kiellettiin ”pornografisina”, ja hän yritti elättää itseään lastenkirjailijana eri salanimien turvin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Anastasija Verbitskajan teoksia Lib.ru -sivustolla 

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Eksokuu

Eksokuu on aurinkokunnan ulkopuolella sijaitseva eli ekstrasolaarinen luonnollinen satelliitti, joka kiertää jotain muuta ekstrasolaarista taivaankappaletta. Yhtään varmistettua tapausta eksokuusta ei ole toistaiseksi löydetty. 

Kuiden tutkimuksista Aurinkokunnassa on päätelty eksokuidenkin olevan yleisiä muissa planeettakunnissa. Valtaosa havaituista eksoplaneetoista on jättiläisplaneettoja ja Aurinkokunnassa olevilla jättiläisplaneetoilla on runsaasti kuita (Katso Jupiterin kuut, Saturnuksen kuut, Uranuksen kuut ja Saturnuksen kuut). Tästä johdettuna vaikuttaa järkeenkäyvältä otaksua, että eksokuut ovat yhtä yleisiä. 

Perinteisesti kuiden ymmärretään kiertävän planeettaa, mutta IAU:n 2003 eksoplaneetta suosituksen mukaan ruskea kääpiö ja ruskea alikääpiö eivät ole planeettoja. Kuitenkin näillä taivaankappaleilla on kuita, joten eksokuun ei tarvitse kiertää planeettaa.

Vuonna 2014 on ehkä voitu alustavasti löytää eksokuun kaltainen taivaankappale. Ongelmana eksokuilla on toisinaan vuorovesivoimista johtuva ylikuumeneminen, joka kuiden elinkelpoisuuden kannalta tarkasteltuna vähentää elämän syntymistä. Myös vuonna 2015 on havaittu mahdollinen ehdokas eksokuuksi. Kuitenkin ne vaativat lisätutkimuksia, koska eksokuiden löytäminen perinteisillä eksoplaneettojen etsintämenetelmillä on hyvin vaikeaa, koska kuut ovat kooltaan ja massaltaan pieniä.

Lähteet 

Eksoplaneettatutkimus
DeVante Parker

DeVante Parker (s. 20. tammikuuta 1993 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa Miami Dolphinsia.

Ura
Parker edusti Louisvillen yliopistoa neljän kauden ajan. Avauskaudellaan 2011 Parker pelasi yksitoista ottelua, joissa hän kirjautti 18 syötön vastaanottoa ja kaksi maalia. Toisena vuotenaan Parker pelasi kaikissa kolmessatoista ottelussa ja keräsi 40 syötön vastaanottoa, joista kymmenen johti maaliin.

Miami Dolphins
Parker oli Dolphinsin ensimmäisen kierroksen varaus vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuudesta. Hän pelasi avauskaudellaan neljätoista ottelua, joista Parker oli avauskokoonpanossa neljästi. Hän onnistui saamaan kauden aikana yhteensä 26 syötön vastaanottoa ja kolme maalia. Näistä ensimmäinen syntyi marraskuussa 2015 New York Jetsiä vastaan.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Kadeisha Buchanan

Kadeisha Buchanan (s. 5. marraskuuta 1995 Toronto, Ontario) on kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa ranskalaista Olympique Lyonia. Pelipaikaltaan Buchanan on puolustaja. Hän on pelannut vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä Kanadan naisten jalkapallomaajoukkueessa 92 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.

Buchanan debytoi Länsi-Virginian yliopiston Mountaineers-joukkueessa vuonna 2013. Vuonna 2013 hän pelasi lisäksi Toronto Lady Lynxin ja vuonna 2014 Ottawa Furyn paidassa W-Leagueta. Vuodesta 2017 hän on edustanut ranskalaisseura Olympique Lyonia.

Buchanan pelasi Kanadan alle 17-vuotiaiden maajoukkueen paidassa vuoden 2012 ikäluokan MM-kilpailuissa. Kanadan naisten jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi seuraavana vuonna. Vuoden 2015 MM-kotikilpailuissa Buchanan pelasi viidessä ottelussa ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi nuoreksi pelaajaksi. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi Kanadan kaikki neljä ottelua alusta loppuun ja teki alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan ottelun ainoan maalin.

Buchananin molemmat vanhemmat ovat syntyneet Jamaikalla.

Saavutukset 
Henkilökohtainen
 Vuoden 2015 MM-kilpailuiden paras nuori pelaaja

Lähteet 

Kanadalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Antti Siivola

Antti Tapani Siivola (14. syyskuuta 1936 Hamina – 18. toukokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen fyysikko ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston fysiikan dosentti 1966–1969, apulaisprofessori 1969–1970 ja fysiikan professori 1970–1999. Hän tutki ydinfysiikkaa.

Siivola valmistui ylioppilaaksi 1954, filosofian kandidaatiksi 1958, lisensiaatiksi 1962 ja väitteli 1962 ja sai tohtorin arvon 1964. Hän opiskeli Yhdysvalloissa 1963–1965 Kalifornian yliopistossa post-doctoral fellow'na ja uudestaan 1966.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Antti Siivola. Helsingin Sanomat, Muistot 28.6.2015 (tilaajille).

Suomalaiset fyysikot
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Jay Ajayi

Jay Ajayi (s. 15. kesäkuuta 1993 Lontoo, Englanti) on brittiläis-yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa Miami Dolphinsia.

Ura
Ajayi syntyi Lontoossa nigerialaisille vanhemmille. Perhe muutti yhdysvaltoihin Ajayin ollessa noin 7-vuotias. Hän pelasi Boisen osavaltionyliopistossa ensimmäisen yliopistokautensa 2012. Ajayi pelasi kauden aikana yksitoista ottelua ja juoksi 548 jaardia 82 juoksusta ja onnistui tekemään neljä maalia.

Miami Dolphins
Ajayi oli Dolphinsin viidennen kierroksen varaus vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuudesta. Hän pelasi avauskaudellaan yhdeksän ottelua. Hän juoksi kauden aikana yhteensä 187 jaardia 49 juoksusta, joista yhdestä hän sai maalin. Maali syntyi joulukuussa 2015 San Diego Chargersia vastaan.

Lähteet

Brittiläiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Euroopan judoliitto

Euroopan judoliitto (European Judo Union, EJU) on eurooppalainen kansallisten judojärjestöjen yhteinen järjestö, joka kuuluu kansainväliseen judoliittoon. Euroopan judoliitto järjestää esimerkiksi Judon Euroopan-mestaruuskilpailut.

Kansallisia järjestöjä 
British Judo Association
Suomen judoliitto

Aiheesta muualla 
 European Judo Union 

Urheilujärjestöt
Kansainvälinen judoliitto

Kansainvälinen judoliitto (engl. International Judo Federation, IJF) on kansainvälinen judojärjestö. Kansainvälinen judoliitto järjestää esimerkiksi Judon maailmanmestaruuskilpailut.

Eri maanosissa on omia järjestöjä kuten Euroopan judoliitto.

Aiheesta muualla 
 International Judo Federation 

Kansainväliset urheilujärjestöt
Tapolca

Tapolca on noin 16 000 asukkaan kaupunki Unkarin länsiosissa. Se sijaitsee Balaton-järven pohjoispuolella. Kaupunki on tunnettu muun muassa maanalaisista tippukiviluolistaan ja juomavesivarannoistaan. Tapolcan suomalainen ystävyyskunta on Lempäälä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Unkarin kaupungit
Liu xing hua yuan (vuoden 2001 televisiosarja)

Liu xing hua yuan (, ) on televisioyhtiö CTS:n esittämä taiwanilainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Barbie Hsu, Jerry Wan ja Vic Zhou.

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Taiwanilaiset draamasarjat
Lasse Huittisista

Lasse Huittisista (myös Lasse kyrkotjuv, stora kyrkotjuven, ”suuri kirkkovaras” ; Huittinen – 1488 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen suurvaras, joka murtautui lukuisiin kirkkoihin Ruotsissa ja sai teoistaan kuolemantuomion.

Lassen syntymäaika ja vaiheet ennen muuttoa Lounais-Suomesta Ruotsiin ovat tuntemattomia, häntä koskevat tiedot ovat oikeudenkäyntiasiakirjoja syyskuulta 1488. Lasse saatiin kiinni kymmenistä murroista eri kirkkoihin ja tuomittiin kuolemaan hirttämällä. Lasse nimesi 36 kirkkoa, joihin hän oli murtautunut, ja kertoi vielä muista kirkoista, joita hän ei tiennyt nimeltä. Mahdollisesti murtokohteita oli yhteensä viitisenkymmentä. Vain kahdessa tapauksessa murtautuminen kirkkoon epäonnistui, Kalmarissa ja Lötissä, jotka molemmat sijaitsevat Uplannissa. Häntä kutsuttiinkin "suureksi kirkkovarkaaksi". Uplannin ohella Lasse teki murtomatkoja Mälarenia pitkin Södermanlandissa ja Västmanlandissa ja murtautui lisäksi yhteen kirkkoon Länsi-Götanmaalla ja kahteen kirkkoon Itä-Götanmaalla, samoin kuin useaan Tukholman ympäristön kirkkoon ja Uppsalan seudun kirkkoihin. Kaukaisin murtokohde oli Bettnan kirkko, joka sijaitsee Katrineholmin ja Nyköpingin välillä. Lassen järjestelmällisyyttä kuvaa, että hän murtautui kaikkiin välittömästi Strängnäsin länsipuolella oleviin kirkkoihin. Hänen läntisimmät kohteensa sijaitsivat lähellä Västeråsia.  

Lasse esiintyi ilmeisesti pyhiinvaeltajana ja varasti erityisesti maaseutukirkoista rahaa, hopeaesineitä ja muita pieniä arvotavaroita, jotka oli helppo kuljettaa ja myydä. Vain pieni osa varastetuista esineistä saatiin jäljitettyä ja palautettua, vaikkakin niiden myynti lienee ollut varsin hyvin organisoitua. Oikeudenkäynnissä Lasse väitti vaimonsa olleen tietämätön toiminnastaan, jota lienee kuitenkin jatkunut vuosikausia. Hänet tuomittiin varkauksista ja kirkkorauhan häpäisemisestä kuolemaan hirttämällä hirsipuun ylimmästä poikkipuusta. Tekojen todisteista ei tiedetä, mutta Lassen hirttopaikalla sielunsa pelastamiseksi tekemä tunnustus merkittiin muistiin.

Lähteet

 Suomalaiset rikolliset
 Suomalaiset teloitetut
 Keskiajan henkilöt
Suomen keskiajan henkilöt
 Syntymävuosi tuntematon
Huittinen
 Vuonna 1488 kuolleet
Kätevän emännän juhlat

Kätevän emännän juhlat on suomalainen komediasarja, jonka jokaisessa jaksossa tutustutaan eri juhlaan liittyviin ilmiöihin. Ensimmäinen jakso esitettiin Yle TV2-kanavalla 12. helmikuuta 2015.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat