joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Robert Miles

Robert Miles (syntyjään Roberto Concina, 3. marraskuuta 1969 – 9. toukokuuta 2017) oli sveitsiläinen DJ sekä trance-, tekno- ja elektronisen musiikin säveltäjä.

Tausta
Robert Miles aloitti musiikkiharrastuksen jo nuorena soittamalla pianoa, jossa hänestä nopeasti kehittyi varsin etevä. Hän siirtyi työskentelemään musiikin parissa jo 19-vuotiaana. Aluksi hän työskenteli eri yökerhoissa Italiassa ja vuonna 1990 sijoitti säästönsä käytettyihin laitteisiin, perusti vaatimattoman studion ja rupesi säveltämään. Sävellykset eivät kuitenkaan aluksi herättäneet suurta huomiota.

Vuonna 1994 Robert Miles sävelsi itsensä piireihin dream trance -tyylisellä kappaleella "Children". Jo kaksi viikkoa sen julkaisemisen jälkeen vuonna 1995 sitä oli myyty 30 000 kappaletta ympäri Eurooppaa, ja se oli saavuttanut menestystä useiden maiden listoilla. Se myi platinaa Isossa-Britanniassa ja Saksassa ja kultaa useissa muissa maissa.

Milesin seuraava single oli "Fable", jonka laulajana oli Fiorella Quinn. Itse debyyttialbumi Dreamland ilmestyi Euroopassa 7. kesäkuuta 1996. Se julkaistiin Yhdysvalloissa muutama päivä myöhemmin uuden kappaleen "One and One" kera. "One and One" ilmestyi myös Dreamland - the winter edition -albumilla, joka julkaistiin Saksassa. Marraskuussa 1997 Miles julkaisi kappaleen "Freedom", joka löytyy myös 27. marraskuuta 1997 ilmestyneeltä levyltä 23am.

Seuraava albumi Organik julkaistiin vasta 11. kesäkuuta 2001. Se ilmestyi sekä vinyylinä että CD:nä. Albumia usein pidetään poikkeavana Milesin aiemmasta tuotannosta. Organik Remixes, joka ilmestyi vuonna 2003 koostui nimensä mukaan lähes pelkästään edellisen albumin remixeistä. Kappaleet levylle valittiin Robert Milesin kotisivulla pidetyn kilpailun perusteella. Albumilla on myös yksi uusi kappale nimeltään "Bhairav", jonka voimakkaat vokaaliosuudet laulaa Amelia Cuni.

Vuoden 2003 loppupuolella Robert Miles muutti Lontoosta Los Angelesiin ja perusti siellä Salt Recordsin. Seuraavana vuonna ilmestyi uusin albumi Miles Gurtu. Miles asui Ibizalla ja valmisteli – Milesin kotisivun mukaan – viimeistä albumiaan, joka julkaistaan nimellä Robert Miles.

Miles kuoli sairauteen 9. toukokuuta 2017 Ibizalla.

Valikoitu diskografia

Albumit
1996 Dreamland
1996 Dreamland - The Winter Edition
1997 23am
2001 Organik
2002 Organik Remixes
2004 Miles Gurtu
2011 TH1RT3EN

Singlet
Robert Miles
1995 "Soundtracks EP"
1995 "Red Zone"
1995 "Children" (UK #2, US #21)
1996 "Fable" (Solistina Fiorella Quinn) (UK #7)
1996 "One and One" (Solistina Maria Nayler) (UK #3, US #54)
1997 "Freedom" (Solistina Kathy Sledge) (UK #15)
1998 "Full Moon"
1998 "Everyday Life"
2001 "Paths" (Solistina Nina Miranda) (UK #74)
2002 "Improvisations: Part 2"
2002 "Connections/Separations"
2002 "Organik Remixes"
2002 "Pour Te Parler (Remixes)"

Roberto Milani
1994 "Can The Rhythm"
1994 "Ghost"
1995 "Oxygen EP Vol. 1"
1996 "The Robot" (Mukana DJ Fain)
1996 "Outbreak"

Lähteet 

DJ:t
Sveitsiläiset elektronisen musiikin artistit
Vuonna 1969 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Tampere Cup

Tampere Cup on jokavuotinen Tampereella pelattava jääkiekkoturnaus. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1989 ja vuonna 2008 pelattu turnaus oli järjestyksessään jo kahdeskymmenes. Vuonna 2009 turnausta ei pelattu. Turnauksessa on tänä aikana käynyt pelaamassa kaikkiaan 47 eri joukkuetta 13:sta eri maasta (vuoden 2008 jälkeen). Isäntäjoukkueet Ilves ja Tappara ovat osallistuneet joka vuosi, mutta muut joukkueet ovat vaihdelleet. Turnauksen voitto jäi tuona aikana Suomeen kaikkiaan 7 kertaa. Tamperelaisten joukkueiden jälkeen ahkerin osallistuja on ollut ruotsalainen Luleå, joka on osallistunut turnaukseen 11 kertaa. Turnaukseen osallistui vuodesta 2001 lähtien kuusi joukkuetta joka vuosi. Tätä ennen osallistujia oli kahdeksan. Turnaus jäi tauolle vuoden 2008 jälkeen.

Tampere Cup teki paluun elokuussa 2015 Decens Tampere Cup -nimellä. Ilveksen ja Tapparan lisäksi turnaukseen osallistui Helsingin IFK ja Turun Palloseura. Turnaus oli kaksipäiväinen ja turnauksen lopulta voitti Helsingin IFK.  

Turnaus järjestettiin myös elokuussa 2016. Tuolloin voittoa juhli Tappara kaaten finaalissa TPS:n 1-0 Jere Karjalaisen maalilla. Pronssiottelussa Ilves voitti HIFK:n 2-1 voittolaukauskilpailun jälkeen. Varsinainen peliaika päättyi 1-1. 

Elokuun 2017 Tampere Cupiin osallistuvat Tapparan ja Ilveksen lisäksi HIFK sekä Pelicans.

Vuoden 2018 Tampere cupiin osallistui samat joukkueet kuin viime vuonnakin. Tappara voitti turnauksen jo kolmatta kertaa peräkkäin kukistamalla finaalissa HIFK:in 4-0.

Vuoden 2021 Tampere cupiin osallistui Tapparan ja Ilveksen lisäksi tällä kertaa KooKoo ja HPK. Turnauksen pelipaikkana toimi poikkeuksellisesti Tesoman jäähalli.

Mitalistit

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Turnauksen virallinen sivusto 

Jääkiekkokilpailut
Tampereen urheilutapahtumat
Reino Häyhänen

Reino Häyhänen alias Eugen Nikolai Mäki (s. 1920 Kaskisaari, Inkerinmaa - k. 1961) oli Neuvostoliiton hyväksi toiminut illegaali, amerikansuomalaista peitehenkilöllisyyttä käyttänyt vakoilija, joka oli KGB:n palveluksessa ja sotilasarvoltaan everstiluutnantti. Koulutustaustaltaan Häyhänen oli opettaja; hän oli suorittanut keskikoulun opettajan pätevyyteen vaadittavat opinnot Neuvostoliitossa vuoteen 1939 mennessä.

Tiedotus- ja tiedustelumies
Talvisodan aikana suomenkielentaitoisen Häyhäsen tiedetään toimineen NKVD:n palveluksessa propagandatehtävissä. Välirauhan aikana hän vaikutti Elisenvaarassa. Jatkosodan aikana Häyhänen työskenteli Suomeen lähetettävien tiedustelijoiden, desanttien, kouluttajana. Sodan päättyessä hän oli sotilasarvoltaan luutnantti.

Identiteetti amerikansuomalaisena "Eugen Makena"
Vuoden 1948 tienoilla MGB:ssä työskentelevästä Reino Häyhäsestä alkoi rakentua henkilö nimeltä Eugen Nikolai Mäki (Yhdysvalloissa Maki). Oikea Eugen Mäki oli syntynyt vuonna 1919 Idahon osavaltion Enavillessa. Hänen äitinsä oli Yhdysvaltain kansalainen ja isä suomalainen. Vasemmistolainen perhe muutti Viroon 1920-luvun puolimaissa. Heidän myöhemmistä vaiheistaan ei ole tietoa.

Peitetarinan eli vakoojan ”legendan” mukaan Eugen Mäen henkilöllisyyden omaksunut Häyhänen oli saapunut Suomeen vuonna 1943 tapahtuneissa inkeriläisten kuljetuksissa. Todellisuudessa hän saapui Suomeen vuonna 1949 Tallinnan ja Porkkalan kautta. Neuvostoliitto käytti Porkkalaa läpikulkutienä Suomeen, koska Suomella ei ollut oikeutta tarkastaa Neuvostoliiton kuljetuksia Porkkalan vuokra-alueelle. Eräät suomalaiset antoivat hänelle väärän alibin puuttuville vuosille. Kemijärvellä toiminut kommunistinen kirkkoherra puolestaan väärensi tiedot Eugen Mäen syntymästä kirkonkirjoihin.

Häyhänen valittiin 1950-luvun alussa avustamaan Yhdysvalloissa toimivaa toista illegaalia, peitenimellä Andrew Kayotis toiminutta Rudolf Abelia. Amerikansuomalaisena "Eugen Maki" sai Yhdysvaltain passin ja siirtyi maahan lokakuussa 1952.

Häyhäsen hermoromahdus ja loikkaus
Peiteroolissa toimiminen kävi Häyhäselle henkisesti raskaaksi ja hänelle kehittyi alkoholiongelma. Vuonna 1957 "Eugen Maki" ilmoittautui Ranskassa poliisille ja tunnusti toimintansa oikeudessa. Tällöin myös Abelin toiminta paljastui. Abel palautettiin Neuvostoliittoon U-2-vakoilukoneen lentäjän Gary Powersin vapauttamista vastaan. Häyhäsen on ilmoitettu kuolleen auto-onnettomuudessa 1961.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta
 FBI History: Famous Cases Rudolph Ivanovich Abel (Hollow Nickel Case) 
  osa 1, osa 2, osa 3

Neuvostoliittolaiset vakoojat
Amerikansuomalaiset henkilöt
Pietarinsuomalaiset
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
HockeyAllsvenskan

HockeyAllsvenskan on Ruotsin jääkiekon toiseksi korkein sarjataso. Allsvenskanin mestari nousee SHL:ään  Runkosarjan kaksi viimeistä joutuu putoamiskarsintaan.

Allsvenskanin joukkueet 2022–2023

Aiheesta muualla 

 Allsvenskanin kotisivut
Valhalla-seura

Valhalla-seura, myös Valhall-seura (kirjoitettiin aikoinaan Walhalla), oli ylimmän upseeriston salaseura, joka toimi Suomenlinnassa vuosina 1781–1786. Seurassa olivat esillä muun muassa valistuksen aatteet. Seuran perustaja Johan Anders Jägerhorn haaveili Venäjän avulla perustettavasta Suomen tasavallasta. Valhalla-seuralla oli Turussa alaosasto ”Pyhän Akselin maja”. Useimmat Valhalla-seuran 313 jäsenestä lukeutuivat Anjalan liiton toimeenpanijoihin.

Lähteet 

Salaseurat
Suomenlinna
Suomi vapaudenajalla ja kustavilaisena aikana
Sunila

Sunila on Kotkan kaupunginosa Suomenlahden rannikolla kaupungin itäosassa. Alue on tunnettu Alvar Aallon arkkitehtuuria olevasta asuntoalueesta, joka rakennettiin 1930–1950-luvuilla, sekä Stora Enso Oyj:n  (aikaisemmin Sunila) sulfaattisellutehtaasta. Sunilan tilastoalueen asukasluku on 1 145 (31.12.2012). Tilastoalueeseen kuuluu osittain Popinniemen kaupunginosaan kuuluvia alueita.

Historia

Sunila kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976. Karhulan–Sunilan yksityinen rautatie rakennettiin vuonna 1937 Kymin rautatieasemalta Sunilaan ja edelleen  Hallan saareen. Alvar Aallon suunnittelema Sunila Oy:n sulfaattisellutehdas aloitti toimintansa vuonna 1938. Tehdas rakennettiin Pyötisen saareen, joka pengerrettiin mantereeseen kiinni. Tehtaan ympäristöön rakennettiin laaja asuntoalue, jossa on pääosin 2–4-kerroksisia kerrostaloja, mutta alueeseen kuuluu myös muutamia rivitaloja ja tehtaanjohtajan asunto.

Kuuluisia sunilalaisia

Kyösti Pietiläinen, Ranskan muukalaislegioonassa palvellut suomalainen
Juha Koiranen, elokuvaohjaaja
Krista Tervo, moukarinheittäjä

Lähteet

Aiheesta muualla

momoneco.kotka.fi
Aallon Sunila

Kotkan kaupunginosat
Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset
Sattumalta

Sattumalta on Peter Chelsomin ohjaama ja Kate Beckinsalen sekä John Cusackin tähdittämä romanttinen  komedia vuodelta 2001.

Näyttelijät

Soundtrack 

Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Peter Chelsomin ohjaamat elokuvat
Maud Forget

Maud Forget (s. 7. toukokuuta 1982) on ranskalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa Vaarallista seuraa (1999) ja La Vie promise (2002). Muita elokuvia, joissa hän on näytellyt ovat muun muassa Tu ne marcheras jamais seul and U (ääni). Näiden lisäksi hän on ollut mukana useissa lyhytfilmeissä ja televisiosarjoissa.

Aiheesta muualla 

 http://www.maudforget.net/ 
 

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaiennut soitto

Vaiennut soitto on Viikatteen ensimmäinen EP, joka on julkaistu vuonna 1998. Levyllä on runsaasti vaikutteita Lyijykomppania-yhtyeen musiikista. "Hanget"-kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo, jonka ohjasi Joonas Berghäll. Vaiennut soitto on julkaistu kokonaisuudessaan myös Viikatteen vuonna 2003 ilmestyneellä kokoelma-albumilla Kuutamourakat.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut ja sovittanut Kaarle Viikate.

Kokoonpano 
 Kaarle Viikate – kielisoittimet, laulu
 Simeoni Viikate – lyömäsoittimet
 Jari-Jukka Nippala – äänitys ja miksaus

Vuoden 1998 EP:t
Viikatteen albumit
Ajonvakautusjärjestelmä

⁸
Ajonvakautusjärjestelmä tai ajovakauden hallintajärjestelmä, ESC (engl. electronic stability control), on ajoneuvoissa oleva järjestelmä, joka korjaa kuljettajan tekemiä ohjausvirheitä elektroniikan ja fysiikan lakien mahdollistamissa tapauksissa. Tyypillisiä ohjausvirheitä ovat liian suuri tilannenopeus, yli- tai aliohjautuminen tai auton lähteminen heittelehtimään. Järjestelmä pyrkii palauttamaan auton kuljettajan valitsemalle ajolinjalle käyttämällä yksittäisten pyörien jarrutusta ja/tai säätelemällä moottorin vääntömomenttia (muuttamalla sytytysennakkoa ja/tai polttoaineen syöttöä). Järjestelmä on usein kytköksissä lukkiutumattomiin jarruihin ja luistonestojärjestelmään. Se tarkkailee olosuhteita nopeusanturin, ohjauspyöräanturin ja kiihtyvyysantureiden perusteella. Esimerkiksi jos vasemmalle kaartuvassa mutkassa auton perä liukuu oikealle, järjestelmä jarruttaa oikeanpuoleista etupyörää. Useissa autoissa ajonvakautuksessa on myös niin sanottu ”Sport-tila”, joka sallii pientä luistoa.

ESC:n on arvioitu vähentävän hallinnan menettämisestä johtuvia törmäyksiä noin 40 prosenttia. Vuonna 2014 Suomessa vältettiin ESC:n ansiosta 37 liikennekuolemaa ja 747 loukkaantumista. Kun järjestelmä on yleistynyt kaikkiin henkilöautoihin, ESC:n arvioitiin vähentävän liikennekuolemia noin 23 prosenttia ja loukkaantumisia noin 11 prosenttia.

Ajonvakautusjärjestelmät tulivat markkinoille vuonna 1995. 

Ajonvakautusjärjestelmiä alkoi tulla lähinnä lisävarusteisena kalliisiin automalleihin 1990-luvulla. Ajonvakautusjärjestelmä tuli vakiovarusteeksi Mercedes-Benzin A-sarjaan sen jälkeen, kun autotoimittajat olivat vuonna 1997 kaataneet auton testiradalla tekemässään väistökokeessa (ns. hirvikokeessa). Valmistaja päätti sen seurauksena varustaa kyseisen mallin jatkossa valmistuvat yksilöt ajonvakautuksella. Järjestelmä yleistyi eurooppalaisissa ylemmän keskiluokan ja sitä kalliimmissa autoissa 2000-luvun alussa, ja vuosikymmenen loppupuolella se oli vakiovarusteena lähes kaikissa eurooppalaisissa alemman keskiluokankin autoissa. 

Ajovakausjärjestelmä tuli Euroopan unionin jäsenmaissa pakolliseksi uusien henkilöautojen varusteeksi vuonna 2014.

Eri valmistajien käyttämiä nimityksiä ajonvakautusjärjestelmästä 
 Active Handling: Chevrolet Corvette
 ASC (Active Stability Control): Mitsubishi
 DSC (Dynamic Stability Control): BMW, Mazda, Jaguar
 DSTC (Dynamic Stability and Traction Control): Volvo
 ESC (Electronic Stability Control): yleisnimitys englanniksi
 ESP (Electronic Stability Program): Ford, Audi, Peugeot, Hyundai, Mercedes-Benz, Opel, Škoda, SEAT, Volkswagen, Nissan, Citroën, Chevrolet, Saab
 MSP (Maserati Stability Program): Maserati
 PSM (Porsche Stability Management): Porsche
 StabiliTrak: Saturn, Chevrolet, Cadillac, GMC, Opel
 STC (Stability and Traction Control): Volvo
 VDC (Vehicle Dynamic Control): Alfa Romeo, Fiat
 VSA (Vehicle Stability Assist): Honda
 VSC (Vehicle Skid Control): Toyota

Lähteet 

Auton sähköjärjestelmät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sipoon vanha kirkko

Sipoon vanha kirkko eli Pyhän Sigfridin kirkko (ruots. Sibbo gamla kyrka, Sankt Sigfrid) on Sipoon kirkonkylässä sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko. Kirkko on suosittu vihkikirkko kesäisin.

Historia
Kirkko on rakennettu vuosina 1450–1454, ja se on saman tuntemattoman suunnittelijan, niin kutsutun Pernajan mestarin, käsialaa kuin eräät muutkin Itä-Uudenmaan harmaakivikirkot.

Kirkko poikkeaa edellä mainituista osittaisen kaksilaivaisuutensa ja keskiaikaisen maa-kivilattian osalta. Rakennus on entistetty 1930-luvulla, mutta ei kuitenkaan aivan alkuperäiseen asuunsa.

Sipoon vanhan kirkon kellotapuli rakennettiin alun perin puusta. Nykyinen, alaosaltaan kivinen tapuli on rakennettu vuonna 1811.

Katso myös
Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomen keskiaikaiset kivikirkot
Sipoon rakennukset ja rakennelmat
Uudenmaan kirkkorakennukset
Suomen 1400-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Tasavallan Presidentti (vuoden 1969 albumi)

Tasavallan Presidentti on Tasavallan Presidentin esikoisalbumi, joka ilmestyi loppuvuodesta 1969. Sitä kutsutaan myös Tasavallan Presidentti I:ksi, koska yhtyeellä on myös toinen nimetön levy. Samoihin aikoihin ilmestyi myös levyn yhteydessä tehty single Time Alone With You  / Obsolete Machine, jonka A-puoli ei ole albumilla. Levy on pääosin Frank Robsonin ja Måns Groundstroemin säveltämä, mutta mukana on joitain yhtyeen yhdessä tekemiä kappaleita ja yksi Jukka Tolosen sävellys. Frank Robson on sanoittanut levyn kappaleet. ”Crazy Thing N:o 1” sisältää pätkän J. S. Bachin Inventiosta 13.

Kappaleet

Kokoonpano
 Frank Robson – laulu, piano, urut
 Jukka Tolonen – kitara, piano
 Juhani Aaltonen – saksofoni, huilu
 Vesa Aaltonen – rummut
 Måns Groundstroem – bassokitara, urut

Kirjallisuutta 
 

Vuoden 1969 esikoisalbumit
Tasavallan Presidentin albumit
Love Recordsin albumit
Henrik Otto Donnerin tuottamat albumit
Tasavallan Presidentti (vuoden 1971 albumi)

Tasavallan Presidentti on Tasavallan Presidentin toinen albumi. Sitä kutsutaan myös Tasavallan Presidentti II:ksi, koska myöskään yhtyeen ensimmäisellä levyllä ei ole nimeä. Levy ilmestyi vuonna 1971, eli myöhemmin kuin Pekka Strengin ja Tasavallan Presidentin yhteinen levy Magneettimiehen kuolema, joka äänitettiin levyä myöhemmin. ”I Love You Teddy Bear” on uusi versio yhtyeen ensimmäisen levyn kappaleesta ja ”Deep Thinker” uusi versio yhtyeen syksyllä 1970 julkaiseman ”Solitary”-singlen B-puolesta.

Kappaleet

Kokoonpano
 Frank Robson – laulu, urut
 Jukka Tolonen – kitara
 Pekka Pöyry – saksofoni, huilu
 Vesa Aaltonen – rummut, lyömäsoittimet
 Måns Groundstroem – bassokitara, urut

Tasavallan Presidentin albumit
Vuoden 1971 albumit
Pystykorva

Pystykorva on koiratyyppi, jolle on ominaista paksu turkki sekä pystyssä olevat, kolmionmuotoiset korvat. Koiran häntä on yleensä kiertynyt kippuralle selän päälle. Useimmat pystykorvarodut kuuluvat FCI:n roturyhmään 5 (Pystykorvat ja alkukantaiset koirat).

Pystykorvatyyppisten koirien tarkka alkuperä ei ole tiedossa, mutta Desmond Morriksen mukaan sukupuuttoon kuollut keskiaikainen eurooppalainen pihakoira mistabella olisi mahdollisesti niiden kantamuoto. Monet nykyiset pystykorvarodut ovat sen sijaan peräisin arktisilta alueilta. Niiden ruumiinrakenne sopii hyvin kylmään, pohjoiseen ilmastoon. Niillä on tyypillisesti lämmin, vedenpitävä alusvilla, joka on karkeaa päällyskarvaa tuuheampi. Pienet korvat kestävät paremmin pakkasta, ja käpäliä suojaa paksu karva. Luonteeltaan, käytökseltään ja vaistoiltaan varsinkin alkukantaiset pystykorvarodut ovat usein itsenäisiä, tarkkailevia ja mahdollisesti varautuneita vieraita kohtaan. Siksi ne vaativat asiantuntevaa koirien eleitä ymmärtävää ohjausta ja vuorovaikutteista kanssakäymistä.

Peräti neljä eli 75% suomalaisista roduista kuuluu pystykorviin. Lisäksi pystykorvaryhmä on Suomessa kaikista roturyhmistä suosituin. Suomalaisen alkukantaisen maatiaispystykorvan perillinen on kaikenviljainen perinteinen pohjanpystykorva.

Pystykorvat työkoirina 

Jalostuksen avulla ihmiset ovat kehittäneet pystykorvarotuja erilaisiin tehtäviin: pystykorvat toimivat rekikoirina, paimenkoirina ja metsästyksen apuna. Suuria ja voimakkaita rotuja, kuten karjalankarhukoiria ja norjanpystykorvia, käytetään suurriistan kuten hirven metsästyksessä. Pienempiä rotuja, esimerkiksi suomenpystykorvia ja lunnikoiria, käytetään puolestaan lintujen ja pienempien nisäkkäiden metsästykseen.

Pystykorvista suurimpia ovat esimerkiksi amerikanakita, akita, alaskanmalamuutti ja kanadaneskimokoira. Kahta viimeksi mainittua rotua käytettiin rekikoirina 1800-luvulle asti, minkä jälkeen pienemmän siperianhuskyn käyttö yleistyi Kanadassa ja Alaskassa. Sittemmin pystykorvia on alettu jalostaa puhtaasti seurakoiriksi: esimerkiksi kääpiöpystykorva eli pomeranian oli alkuaan paljon suurempi koira. Sen sijaan jotkut työkoirina pidetyt alkukantaiset rodut, kuten karjalankarhukoira, eivät sovellu lainkaan seurakoiriksi.

Pystykorvarotuja

FCI:n roturyhmä 5 

FCI:n roturyhmä 5 (Pystykorvat ja alkukantaiset koirat) jakautuu seitsemään alaryhmään. Rodun jälkeen suluissa sen alkuperämaa.

Alaryhmä 1: Pohjoiset rekikoirat

Alaryhmä 2: Pohjoiset metsästyskoirat

Alaryhmä 3: Pohjoiset vahti- ja paimenkoirat

Alaryhmä 4: Eurooppalaiset pystykorvat 

Alaryhmä 4 sisältää saksanpystykorvan, joka muodostaa viiden rodun rotuperheen (a-e), sekä volpino italianon.

Alaryhmä 5: Aasialaiset ja niiden sukuiset pystykorvat

Alaryhmä 6: Alkukantaiset koirat

Alaryhmä 7: Alkukantaiset metsästyskoirat

Muita pystykorvarotuja

Lähteet 
Fédération Cynologique Internationale: Group 5

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomen Pystykorvajärjestö
Perinteiset pystykorvat ry.
Suomen Nihonken - SuNi  

Seulonnan keskeiset artikkelit
Milky Way Moses

Milky Way Moses on Tasavallan Presidentin neljäs studioalbumi. Se äänitettiin syksyllä 1973, mutta ilmestyi erilaisten viivytysten vuoksi vasta keväällä 1974. Alkuperäisen basistin Måns Groundstroemin korvasi albumilla Heikki ”Häkä” Virtanen.

Kappaleista kaksi on Pekka Pöyryn ja kaksi Jukka Tolosen sävellyksiä. ”Jelly” on jäsenten yhdessä tekemä kappale ja ”Caught from the Air” on käännös Eero Koivistoisen säveltämästä kappaleesta ”Lennosta kii”. Sanoitukset kappaleisiin kirjoitti Jim Pembroke. 

Levy jäi viimeiseksi ”Pressa”-albumiksi sen ensimmäisenä toiminta-aikakautena.
Milky Way Moses sai nihkeän vastaanoton ja yhtyeen jäsenten väliset kemiat alkoivat rakoilla. Lisäksi keikat kärsivät yleisökadosta ja lopulta loppukesällä 1974 yhtyeen toiminta päättyi.

Suomessa Musa-lehden numerossa 4/1974 albumin arvosteli Waldemar Wallenius. Walleniuksen mukaan Milky Way Moses on epäilemättä parhaita progressiivisen musiikin albumeja, mitä on ilmestynyt yhtyeen edellisen Lambertland-levyn (1972) jälkeen. Walleniuksen mukaan yhtyeen musiikki oli kuitenkin Lambertlandilla kehittynyt niin korkealle tasolle, ettei Milky Way Moses tuo tasollisesti mitään uutta. Wallenius kehuu albumin tuotantoa ja yhtyeen jäsenten panosta, ja sanoo parhaan kappaleen olevan ”Caught from the Air”. Albumin arvosanaksi hän antaa täydet viisi tähteä.

Kappaleet 
A-puoli
 
 
 
B-puoli

Kokoonpano 
 Jukka Tolonen – kitara, sähköurut
 Eero Raittinen – laulu
 Pekka Pöyry – saksofoni, huilu, piano
 Vesa Aaltonen – rummut, lyömäsoittimet
 Heikki Virtanen – bassokitara

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Tasavallan presidentti: Lennosta kii (Caught from the Air suomeksi laulettu versio, live 1973)

Tasavallan Presidentin albumit
Vuoden 1974 albumit
Love Recordsin albumit
Saksanpystykorva

Saksanpystykorva (Deutscher Spitz) on saksalainen koirarotu, joka oikeastaan muodostaa viiden rodun rotuperheen. Saksanpystykorvat ovat hyvin samankaltaisia – niillä on jopa yhteinen rotumääritelmä – ja ne erotetaan lähinnä koon ja värityksen perusteella. Saksanpystykorviin kuuluvat seuraavat rodut:

Grosspitz
Keeshond (Wolfspitz)
Mittelspitz
Kleinspitz
Pomeranian eli kääpiöpystykorva (Zwergspitz)

Aiheesta muualla 

Saksanpystykorvien rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)

FCI 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat
SKL 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat
Pystykorvat
Seurakoirat
Saksalaiset koirarodut
Seulonnan keskeiset artikkelit
Oswald Avery

Oswald Theodore Avery (21. lokakuuta 1877–1955) oli yhdysvaltalainen lääketieteen tutkija. Hän syntyi Kanadassa (Halifax Nova Scotia), mutta muutti 10-vuotiaana New Yorkiin. Suurimman osan urastaan hän vietti New Yorkissa  Rockefeller Institute Hospitalissa. Hän oli immunologian uranuurtaja. Yhdessä Colin MacLeodin ja Maclyn McCartyn kanssa hän havaitsi vuonna 1944, että DNA on geenien ja kromosomien rakenneyksikkö.

Aiheesta muualla 

The Oswald T. Avery Collection U.S. National Library of Medicine

Lähteet

Yhdysvaltalaiset tieteilijät
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Alive or Just Breathing

Alive or Just Breathing on yhdysvaltalaisen metalcore-yhtyeen Killswitch Engagen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 Roadrunner -levy-yhtiön kautta. Albumin miksasi Andy Sneap. Albumilla laulaa yhtyeen samana vuonna jättänyt Jesse Leach.

Kappaleet ”Temple from the Within” ja ”Vide Infra” on yhtyeen edelliseltä albumilta uudelleen äänitetty albumia varten.

Albumia pidetään metalcore-albumien klassikkona.

Kappaleet

Numbered Days – 3:35
Self Revolution  – 3:10
Fixation on the Darkness – 3:37
My Last Serenade – 4:13
Life to Lifeless – 3:17
Just Barely Breathing – 5:41
To the Sons of Man – 1:57
Temple from the Within – 4:04
The Element of One – 4:08
Vide Infra – 3:27
Without a Name – 1:44
Rise Inside – 5:54

Bonus-CD vuoden 2005 uudelleenjulkaisussa

In the Unblind – 2:48
When the Balance Is Broken – 4:35
Untitled and Unloved – 3:20
Numbered Days (Demo Version) – 3:37
Fixation on the Darkness (Demo Version) – 3:38
Just Barely Breathing (Demo Version) – 5:13
Fixation on the Darkness (Howard Jones version) – 3:37
Studio Out Takes – 1:17

Kokoonpano

Jesse Leach – laulu
Adam Dutkiewicz – kitarat, taustalaulu, rummut, kontrabasso, lyömäsoittimet, piano
Joel Stroetzel – kitarat
Mike D’Antonio – bassokitara

Vierailevat muusikot 

 Becka Dutkiewicz ja Philip Labonte – taustalaulut

Vuoden 2002 albumit
Killswitch Engagen albumit
Orson (yhtye)

Orson on amerikkalainen rock-yhtye, joka on perustettu Hollywoodissa, Kaliforniassa vuonna 2000. Yhtye on ottanut nimensä hollywoodilaiselta elokuvaohjaajalta Orson Wellesiltä.

Musiikkityyli
Yhtyeen solisti Jason Pebworth kertoo Orsonin pitävän monien yhtyeiden, kuten Led Zeppelinin, Flaming Lipsin, Beckin ja Björkin tyyleistä. Pebworth myös kertoo Orsonin soittavan "kitararockia".

Diskografia

Albumit
Bright Idea (julkaistu 13. kesäkuuta 2006)

Singlet
No Tomorrow (julkaistu 27. helmikuuta 2006)
Bright Idea (julkaistu 15. toukokuuta 2006)
Happiness (julkaistu 7. elokuuta 2006)
Already Over (julkaistu 13. marraskuuta 2006)

Aiheesta muualla
Orsonin viralliset kotisivut
Epävirallisia fanisivuja:
www.unofficialorson.co.uk
www.orsonfan.net 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
James Beattie (jalkapalloilija)

James Scott Beattie (s. 27. helmikuuta 1978 Lancaster, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin kakkosliigassa pelaavaa Accringtonia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Beattie pelasi Southamptonissa vuosina 1998–2005. Southamptoniin hän oli siirtynyt vaihtokaupassa Kevin Daviesiin kasvattajaseurastaan Blackburn Roversista. Southamptonissa pelatessaan hän oli yksi Valioliigan parhaimpia maalintekijöitä. Urallaan paljon loukkaantumisista kärsinyt Beattie teki 23 maalia kaudella 2002–2003 ja sijoittui maalintekijäpörssin kolmanneksi. Yhteensä Beattie teki 68 maalia 204:ssä pelaamassaan Southampton-ottelussa. Evertoniin Beattie siirtyi vuonna 2005 kuudella miljoonalla punnalla. Vuonna 2007 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Sheffield Unitediin ja vuonna 2009 Valioliigassa pelanneeseen Stoke Cityyn. Vuonna 2010 hän siirtyi Skotlannin valioliigaan Rangersiin. Kevätkauden 2011 Beattie oli lainalla Blackpoolissa. Marraskuussa 2011 hän teki sopimuksen Sheffield Unitedin kanssa ja pelasi siellä kauden 2011–2012 loppuun. Marraskuussa 2012 Beattie teki sopimuksen Accrington Stanleyn kanssa.

Englannin maajoukkueessa Beattie teki debyyttinsä helmikuussa 2003 ottelussa Australiaa vastaan. Yhteensä hän on pelannut viidessä maaottelussa.

Lähteet 
 
 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Tanska-Norja

Tanska-Norja () on jälkikäteen käytetty nimitys Tanskan ja Norjan muodostamasta historiallisesta valtiosta. Tanska-Norjan valtio oli personaaliunioni vuodesta 1380 vuoteen 1536, jolloin Norja menetti statuksensa kuningaskuntana ja rinnastettiin Tanskalle kuuluvaan maakuntaan. Kalmarin unionin aikana vuosina 1397–1520 samaan valtioliittoon kuului suurimman osan ajasta myös Ruotsi.

Tanskan ja Norjan yhteys päättyi, kun Tanska luovutti Norjan Ruotsille Kielin rauhassa 1814.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Euroopan entiset monarkiat
Grönlannin historia
Islannin historia
Norjan historia
Personaaliunionit
Tanskan historia
Ruotsi-Norja

Ruotsin ja Norjan yhdistyneet kuningaskunnat (, ) eli Ruotsi-Norja oli Ruotsin ja Norjan välille vuosiksi 1814–1905 muodostettu personaaliunioni, jossa mailla oli muun muassa yhteinen kuningas. Unionin ainoa maarajanaapuri oli Venäjän keisarikunta.

Historia 
Ruotsi kuului Napoleonin vastustajiin, minkä johdosta Napoleon taivutteli Venäjän valtaamaan Ruotsilta Suomen. Napoleonin sotien jälkeen Ruotsi sai hyvityksenä Norjan Napoleonin liittolaiselta Tanskalta. Maiden välille muodostettiin personaaliunioni. Norja sai sisäisen autonomian ja periaatteessa vain ulkopolitiikka oli maille yhteinen.

Norjassa personaaliunioniin oltiin kuitenkin yleisesti tyytymättömiä ja vaatimukset täydestä itsenäisyydestä kasvoivat. Vuonna 1905 järjestettiin Norjassa personaaliunionin purkamisesta kansanäänestys, jonka tulos oli murskaava: 368 208 ääntä (99,95 %) purkamisen puolesta ja 184 ääntä sitä vastaan. Äänestystuloksen jälkeen Ruotsi taipui maiden eroon. Norja itsenäistyi vuonna 1905 ja maiden välinen personaaliunioni lakkasi olemasta. Ennen tilanteen ratkeamista maiden välillä oli vallinnut jopa sodan uhka.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Euroopan entiset monarkiat
Norjan historia
Personaaliunionit
Ruotsin historia
Chamois Niortais FC

Chamois Niortais FC on ranskalainen jalkapalloseura Niort'in kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1925, ja se pelaa kotiottelunsa Stade René Gaillard'illa.

Aiheesta muualla 
 Joukkueen viralliset sivut 

Ranskalaiset jalkapalloseurat
Deux-Sèvres
Subhuman Race

Subhuman Race on Skid Row’n kolmas albumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta vuonna 1995. Albumi on myös viimeinen studioalbumi laulaja Sebastian Bachin sekä rumpali Rob Affuson kanssa. 

Albumi nousi Suomen viralliselle listalle neljäksi viikoksi. Se ylsi parhaimmillaan sijalle 15.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Sebastian Bach – laulu, taustalaulu
 Scotti Hill – kitara, taustalaulu
 Dave Sabo – kitara
 Rachel Bolan – basso
 Rob Affuso – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: D
 Rolling Stone:

Lähteet 

Skid Row’n albumit
Vuoden 1995 albumit
Bob Rockin tuottamat albumit
Keppihevonen

Keppihevosella tarkoitetaan joko myytävää lelukeppihevosta tai käsityönä valmistettua keppihevosharrastuksen välinettä. Suomen kielellä sama sana käy molempiin, mutta englanniksi lelukeppihevonen on usein "a stick horse" ja harrastuskeppihevonen "a hobbyhorse".  

Keppihevonen on usein kankaasta valmistettu hevosenpää kaulaan saakka, johon on kiinnitetty keppi. Keppihevosia on toisinaan tehty myös puusta, huovuttamalla, langasta virkkaamalla tai jopa vanhasta villasukasta. Harrastuskeppihevoset tehdään yleensä aina käsin eikä massatuotantona koneellisesti. Suositut keppihevosentekijät ovat usein vuosia kokeneita taidoiltaan ja hyvin perillä harrastuksesta.   

Keppihevosia tehdään eri rotuisia oikeiden hevosten rotujen mukaisesti. Hevosten lisäksi harrastajat valmistavat sadoittain erilaisia varusteita käsin oikeiden hevosten varusteiden mukaan. Harrastajat saattavat valmistaa keppihevosesteitä, talleja ja muita varusteita myös itse esimerkiksi puusta. Keppihevosharrastajat käyttävät keppihevosia harjoitellakseen erilaisia hevosurheilulajeja kuten koulu- ja esteratsastusta.

Kirjallisuutta 
 Uutela, Venla-Maria: Keppari – Keppihevosten maailma. Kustannus Oy Pieni Karhu, 2010. ISBN 978-952-5321-70-8

Lähteet 

 Elävä perintö - keppihevosharrastus
 The Hobbyhorse - harrastuksesta
 Keppihevoset mediassa - linkkejä
 Millainen harrastus on keppihevoset?

Viitteet

Aiheesta muualla 

Keppihevostyökalupakin
Elävä perintö
Keppihevoset mediassa

Harrastukset
Hevonen
Leikkikalut
Urheiluvälineet
Thickskin

Thickskin on Skid Row’n neljäs albumi, joka julkaistiin 5. elokuuta 2003. Se on ensimmäinen laulaja Johnny Solingerin kanssa levytetty albumi sekä ainoa, jossa Phil Varone soittaa rumpuja. Kappaleesta ”Ghost” kuvattiin musiikkivideo.

Kappaleet

Kokoonpano  
 Johnny Solinger – laulu
 Scotti Hill – kitara
 Dave Sabo – kitara
 Rachel Bolan – basso
 Phil Varone – rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Skid Row’n albumit
Vuoden 2003 albumit
John Galliano

John Galliano (s. 28. marraskuuta 1960 Gibraltar) on brittiläinen muotisuunnittelija. Hän työskenteli ranskalaisen Christian Diorin muotitalon pääsuunnittelijana 1997–2011. Hänellä on myös omaa nimeään kantava muotimerkki John Galliano sekä pienempi merkki Galliano by John Galliano. Hänet tunnetaan teatraalisista vaatteistaan.

Galliano muutti Gibraltarilta Lontooseen ollessaan vasta lapsi. Hän valmistui St Martins College of Art & Designista vuonna 1983 Ranskan vallankumouksesta inspiroituneella kokoelmallaan Les Incroyables. Galliano perusti oman merkkinsä vuonna 1984, ja vuonna 1987 hän voitti parhaan brittiläisen muotisuunnittelijan palkinnon. Gallianolla oli kuitenkin ongelmia yhtiönsä talousasioissa, ja hän jätti Lontoon vuonna 1990 ja siirtyi suunnittelemaan muotia Pariisiin. Ennen kuin Galliano teki sopimuksen muoti- ja luksustavarajätti LVMH Moet Hennessy Louis Vuittonin kanssa, hän oli monta kertaa lähellä konkurssia. Näistä tilanteista hän pelastui lähinnä muotimaailmassa työskentelevien ystäviensä lojaaliudella.

Vuonna 1995 Gallianosta tuli ranskalaisen Givenchyn muotitalon pääsuunnittelija, ja seuraavana vuonna hän sai arvostetun paikan Christian Diorin muotitalon pääsuunnittelijana, esitellen ensimmäisen haute couture -kokoelmansa Diorille vuonna 1997.

Galliano joutui pois Diorin pääsuunnittelijan paikalta keväällä 2011 toistaiseksi hänen nimiteltyään pariisilaisessa kahvilassa siellä ollutta pariskuntaa ”likaiseksi juutalaiseksi” ja ”aasialaiseksi äpäräksi”. Hän oli myös lausunut väkivaltauhkauksia. Tapaus ei ollut ensimmäinen laatuaan. Gallianolla itselläänkin on juutalaiset juuret.

Galliano on voittanut parhaan brittiläisen muotisuunnittelijan palkinnon neljä kertaa; 1987, 1994 ja 1995, sekä vuonna 1997, jolloin hän jakoi palkinnon Alexander McQueenin, seuraajansa Givenchyn muotitalossa, kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 John Galliano -merkin viralliset sivut.
 John Galliano Design Museumin sivuilla.
 Winter Collection Galliano 2008.

Brittiläiset muotisuunnittelijat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaatemerkit
Juliana (Alankomaat)

Kuningatar Juliana (Juliana Emma Louise Wilhelmina van Oranje-Nassau, 30. huhtikuuta 1909 − 20. maaliskuuta 2004) oli Alankomaiden kuningatar äitinsä kuningatar Vilhelmiinan kruunusta luopumisesta 1948 alkaen, kunnes itse luovutti kruunun tyttärelleen Beatrixille vuonna 1980. Vuosina 1980–2004 hän oli Alankomaiden kuningataräiti.

Juliana kävi alakoulua yhdessä muutamien muiden lasten kanssa, mutta suoritti yläkoulun yksityisopetuksessa, koska Alankomaiden perustuslain mukaan hänen oli oltava valmis tarvittaessa nousemaan valtaistuimelle 18 vuotta täytettyään. Täysi-ikäistyttyään ujo prinsessa nimitettiin valtioneuvoston jäseneksi, mutta hän jatkoi myös opintojaan Leidenin yliopistossa vuosina 1927–30. Juliana meni naimisiin tammikuussa 1937 saksalaissyntyisen prinssi Bernhardin kanssa. Heille syntyi neljä tytärtä: Beatrix, Irene, Margriet ja Christina. Sodan aikana Juliana oli lapsineen maanpaossa Kanadassa sillä välin kun Bernhard pysyi Lontoossa Englannissa.

Vuosina 1947 ja 1948 Juliana toimi kahdessa jaksossa äitinsä sijaishallitsijana, kun tämä oli terveydellisistä syistä työkyvyttömänä. Levottomuudet siirtomaissa vähensivät Vilhelmiinan kansansuosiota, ja hän päätti siirtää vallan Julianalle. Kuningattarena Juliana oli maanläheinen, ajeli polkupyörällä, asioi tavallisten kansalaisten tapaan supermarketeissa ja halusi alamaistensa puhuttelevan häntä ”rouvaksi”. 30. huhtikuuta 1980 hän luovutti kruunun omasta tahdostaan tyttärelleen Beatrixille.

Kruunusta luopumisensa jälkeen Juliana jatkoi työtä julkisuudessa 1990-luvun lopulle asti. Hän kärsi dementiasta, jonka arveltiin liittyvän Alzheimerin tautiin. Hän kuoli maaliskuussa 2004 keuhkokuumeen aiheuttamiin komplikaatioihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alankomaiden hallitsevat kuningattaret
Sijaishallitsijat
Kuningataräidit
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Vivienne Westwood

Vivienne Isabel Westwood (alkuperäiseltä nimeltään Vivienne Isabel Swire, s. 8. huhtikuuta 1941 Derbyshire, Englanti) on englantilainen muotisuunnittelija, jonka katsotaan olevan yksi tärkeimmistä provokatiivisen punk-muodin luojista ja kehittäjistä. Westwood on edelleen aktiivinen suunnittelija, joka on viime vuosina saanut tunnustusta esimerkiksi kuningatar Elisabetilta. Hän voitti parhaan brittiläisen muotisuunnittelijan palkinnon vuosina 1990 ja 1991.

Westwoodilla on neljä pääbrändiä: Vivienne Westwood Gold Label, Vivienne Westwood Red Label, Anglomania ja Vivienne Westwood Man.

Westwood aloitti uransa myymällä itse suunnittelemiaan vaatteita Malcolm McLarenin kanssa perustamassaan Let It Rock -vaatekaupassa Lontoossa vuonna 1971. Muutosten ja kokeilujen jälkeen kaupan nimeksi vaihtui vuonna 1974 Sex. Se tuli tunnetuksi punkkareiden suosikkina myyden vaatteita, jotka tultaisiin muistamaan punk-tyylin klassisina elementteinä. Vuonna 1976 Westwood sai lisää kuuluisuutta, kun hänen silloinen kumppaninsa, Sex Pistols -yhtyeen manageri McLaren, puki yhtyeen jäsenet Westwoodin tekemiin – ei kuitenkaan suunnittelemiin – asuihin.

Ensimmäisen catwalk-kokoelmansa Westwood julkisti Lontoossa vuonna 1981. Kokoelman nimi oli Pirate, ja sen sisältämät asut yhdistivät punk-muodin perinteisiin räätälöintitekniikoihin. Ajan myötä Westwood siirtyi katumuodin puolelta enemmän haute coutureen. Ensimmäisen miestenvaatekokoelmansa Westwood julkisti vuonna 1990.

Westwood suunnitteli brittiläiselle kansalaisoikeusryhmä Libertylle t-paitoja ja vauvanvaatteita sloganilla ”I AM NOT A TERRORIST, please don’t arrest me” (”en ole terroristi, ole hyvä äläkä pidätä minua”). Westwood on myös tehnyt yhteistyötä kenkiä valmistavan Nine Westin kanssa. Hän suunnitteli heille kenkiä vuonna 2006. Lisäksi Westwood on suunnitellut hajuvesiä kuten Boudoir, silmälaseja ja koruja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vivienne Westwood 

Brittiläiset muotisuunnittelijat
Englantilaiset henkilöt
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaatemerkit
Cristóbal Balenciaga

Cristóbal Balenciaga Eizaguirre (21. tammikuuta 1895 Getaria, Baskimaa, Espanja – 23. maaliskuuta Xàbia, Valencia, Espanja) oli espanjalais-baskilainen muotisuunnittelija.

Balenciaga avasi nimeään kantavan muotitalon vuonna 1937 Pariisiin. Hän tuli tunnetuksi veistoksellisista ja modernin naisellisista vaatteistaan. Balenciaga sulki muotitalonsa vuonna 1968, koska vastusti valmisvaate-ideaa, joka oli juuri esitelty Pariisissa. 

Muotitalo kuitenkin avattiin 1986 uudelleen, ja sen nykyinen pääsuunnittelija on Demna Gvasalia. Ennen Gvasaliaa taiteellisena johtajana toimi Alexander Wang. Nykyisin Louis Vuittonin pääsuunnittelijana toimiva Nicolas Ghesquière toimi ennen Wangia Balenciagan muotitalon taiteellisena johtajana.

Lähteet

Muotisuunnittelijat
Espanjalaiset henkilöt
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Balafon

Länsiafrikkalainen balafon eli balafoni on yksi perinteisistä afrikkalaisista ksylofonityyppisistä soittimista. Muita ovat esimerkiksi marimba ja kalimba.

Balafonit ovat eri Afrikan maissa erikokoisia ja niiden viritykset vaihtelevat suuresti pentatonisesta (esimerkiksi Burkina Fason senufo-balafoni) heptatoniseen (esimerkiksi susujen ja mandinkojen guinealainen balafoni). Kielet veistellään tyypillisesti ruusupuusta ja kaikukoppina toimivat kalebassin, suomalaisittain pullokurpitsan kuoret. Balafonia soitetaan kahdella puunuijalla eli malletilla, joiden lyöntipääksi kierretään kautsu- eli raakakuminauhaa. 

Balafoni on tyypillinen muusikkosukujen soitin, jonka perinne siirtyy isältä pojalle. Soittimen taitajat opettelevat kymmenittäin traditionaalisia säestyskuvioita, joiden lomaan solisti soittaa soololausekkeita tukeutuen aina säestyssekvenssiin. Balafonin tunnettu historia ulottuu vuosisatojen taakse, ja kansan suussa sen syntyyn on tavattu liittää erilaisia legendoja. Erityisesti mandinkojen heimolle soittimella on suuri symbolinen arvo.

Idiofonit
Unescon aineettoman kulttuurin perintökohteet
Revolutions per Minute (Skid Row’n albumi)

Revolutions per Minute on Skid Row’n viides albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Se on ainut, jolla Dave Gara soittaa rumpuja. Albumin tuotti Michael Wagener, jonka kanssa yhtye teki aikaisemmin yhteistyötä menestysalbumilla Slave to the Grind.

Kappaleet 
 
 
  
 
 
  (The Alarm cover)
 
  
  
  
 
  (bonuskappale)

Kokoonpano 
 Johnny Solinger – laulu
 Dave Sabo – kitara
 Dave Gara – rummut
 Rachel Bolan – basso
 Scotti Hill – kitara

Arvostelut 
 About.com: 
 AllMusic: 
 Blabbermouth: 2/10
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Skid Row’n albumit
Vuoden 2006 albumit
Denis Potvin

Denis Charles Potvin (s. 29. lokakuuta 1953 Ottawa, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadanranskalainen jääkiekkoilija ja National Hockey League -ammattilainen. Hän loi maineensa neljä Stanley Cupia 1980-luvun alussa voittaneen New York Islandersin avainpuolustajana ja kapteenina. NHL-urallaan hän pelasi 1060 ottelua, joissa teki 310 maalia ja antoi 742 syöttöä, joista kertyy 1052 tehopistettä. Näin hän pystyi puolustajapelaajalle poikkeukselliseen piste ottelua kohden -tahtiin. Hän onkin yksi NHL:n historian tehokkaimpia puolustajia. Jäähyminuutteja hänelle tuomittiin 1356.

Parhaalla kaudellaan 1978–1979 hänestä tuli ensimmäinen puolustaja Bobby Orrin jälkeen, joka teki yli 30 maalia ja enemmän kuin 100 tehopistettä. 

Islandersissa Potvin pelasi koko uransa lopettamiseensa asti vuonna 1988.

Saavutuksia 
  ensimmäinen varattu pelaaja varauskierroksella 1973
  Calder Memorial Trophy 1974 (vuoden tulokas)
  James Norris Memorial Trophy 1976, 1978 ja 1979 (paras puolustaja)
  New York Islandersin kapteeni 1979–1987
  Hockey Hall of Fameen 1991
  Islanders jäädytti hänen pelinumeronsa 5 1. helmikuuta 1992
  1998 Potvin arvioitiin sijalle 19 The Hockey News -lehden 100 suurimman jääkiekkoilijan valinnassa

Tilastot

Katso myös 

 The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta
 Luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä
 Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista

Lähteet
 Denis Potvinin tilastot HHOF:n sivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Hockey Hall of Fame
James Norris Memorial Trophy -voittajat
Calder Memorial Trophy -voittajat
New York Islandersin varaamat pelaajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Mercenaries 2: World in Flames

Mercenaries 2: World in Flames on Pandemic Studiosin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Windowsille sekä Xbox 360:lle.

Peli on jatko-osa vuonna 2005 ilmestyneelle pelille Mercenaries: Playground of Destruction

Pelaaminen 
Pelin tapahtumat sijoittuvat Venezuelaan, jossa maata johtava tyranni puuttuu maan öljyvaroihin ja aiheuttaa kaaosta.
Pelin päähenkilö on Mattias Nilsson, jonka ääninäyttelijänä on Peter Stormare. 

Pelissä on moninpelituki, jonka ansiosta toinen pelaaja voi liittyä peliin myös kesken tehtävän. Pelin kampanjan voi pelata alusta loppuun yhteistyössä toisen pelaajan kanssa. Pelissä voi perustaa oman yksityisen sotilasyrityksen. Pelissä voi käyttää useita kulkuneuvoja.

Ääninäyttelijät

Vastaanotto 
Peli on saanut Gamereactorin arvostelussa arvosanaksi 6/10.

Lähteet 
 http://news.bbc.co.uk/2/hi/business/5016514.stm
 http://www.spin.com/features/news/2006/07/060710_bono/ 
 http://xbox360.gamespy.com/xbox-360/mercenaries-2-rumor/717749p1.html 
 Pelin virallinen sivusto
 Pelin esittely

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Toimintaseikkailupelit
Vuoden 2008 videopelit
PlayStation 3 -pelit
PlayStation 2 -pelit
Windows-pelit
Xbox 360 -pelit
Red Stripe

Red Stripe on jamaikalainen lager-tyyppinen olutmerkki. Se oli alun perin ale-tyyppinen, mutta vuonna 1938 olut korvattiin lagerilla. Oluen alkoholipitoisuus on 4,7 %.

Alun perin olutta valmisti kingstonilainen Desnoes & Geddes -yritys vuodesta 1927 alken, kunnes Guinness Brewing Worldwide (myöhemmin Diageo) osti enemmistön panimosta vuonna 1993. Vuonna 2015 Heineken osti Diageon osuuden yrityksestä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Red Stripe (Pohjois-Amerikka)
Red Stripe (Iso-Britannia)

Olutmerkit
Pohjoisamerikkalaiset juomat
Poliklinikka

Poliklinikka (lyhenne pkl) ovat vastaanottoja, joilla työskentelee erikoislääkärit. Poliklinikalle hakeutuminen edellyttää aina lääkärin lähetettä, joka voi olla julkisessa, yksityisessä terveydenhuollossa tai työterveyshuollossa annettu lähete. Arvio hodon kiireellisyydestä on tehtävä kolmessa viikossa lähetteen saapumisesta. Tutkimukset ja erikoislääkärin arvio tilanteesta on tehtävä kolmen kuukauden kuluessa lähetteen saapumisesta.  Jos näissä todetaan tarve sairaalahoitoon, on sen alettava viimeistään kuuden kuukauden kulttua hoidon kiireellisyysarvion jälkeen.

Sana poliklinikka muodostuu kreikan kielen sanoista polis (kaupunki)  ja klinikka (kliininen hoitolaitos). Eli poliklinikassa hoidetaan potilaita, jotka asuvat kaupungissa, eivät siis sairaalassa. Klinikkaa -sanaa ja siitä johdettuja sanoja käytetään useissa eri kielissä.   

Päivystyspoliklinikka on taas tarkoitettu potilaille, joiden vamma, sairaus tai pitkäaikaissairauden paheneminen tai toimintakyvyn heikkeneminen edellyttää välitöntä arviota tai hoitoa.

Polikinikoita ovat esimerkiksi ihosairauksien, infektiosairauksien, keuhkosairauksien, kirurgian, korva-, nenä- ja kurkkutautien, lastentautien, naistentautien, neurologian, reumasairauksien, silmätautien, sisätautien, suu- ja leukasairauksien, syöpätautien sekä äitiyspoliklinikat.

Lähteet 

Terveydenhoito
Sairaalat
Lääketiede
Jorge Manrique

Jorge Manrique (noin 1440 – 1479) oli espanjalainen runoilija ja sotilas. Manrique osallistui aktiivisesti Henrik IV Kyvyttömän ja Isabella Katolilaisen välisiin konflikteihin Isabellan puolella, mutta kuoli Garcimuñozin linnan taistelussa vuonna 1479 pian Isabellan saavutettua kruunun.

Manrique kuului merkittävään aatelisperheeseen, joka oli sukua Trastámaran huoneelle, Kastilian hallitsijasuvulle. Hän oli Iñigo López de Mendozan, Santillanan markiisittaren sisaren lapsenlapsi, Kastilian kansleri () Pero López de Ayalan jälkeläinen ja Gómez Manriquen, Toledon corregidorin veljenpoika; mainitut esivanhemmat olivat 1300–1400-lukujen tärkeitä runoilijoita. Jorge Manrique muistetaan sekä runoistaan että sotataidoistaan. Hän kirjoitti noin neljäkymmentä runoa, melkein kaikki rakkausrunoja, ja yhden runon oman isänsä kuolemasta. Tämä runo, ”Coplas a la muerte de su padre” (Säkeitä isänsä kuolemasta), on Kastilian 1400-luvun kirjallisuuden tunnetuin teos.

Aiheesta muualla 
 Jorge Manriquen kootut teokset Cervantes Virtual -sivustolla 

Espanjalaiset runoilijat
Espanjalaiset sotilaat
Vuonna 1479 kuolleet
Humoraalioppi

Humoraalioppi on antiikin Kreikassa 400-luvulla eaa. kehittynyt käsitys, joka hallitsi parannustaitoa ja lääketiedettä yli kahden vuosituhannen ajan, osittain aina 1800-luvulle saakka. Uskomuslääkinnässä on yhä humoraaliopille perustuvia hoitomenetelmiä.

Humoraalioppi pyrki selittämään sairaudet ensisijaisesti luonnollisista syistä johtuviksi. Se perustui elimistön neljän ajatellun perusnesteen eli veren, keltaisen sapen, mustan sapen ja liman määrien välillä vallitseviin suhteisiin. Jos perusnesteiden suhteet olivat oikeat, vallitsi eukrasia ja siitä seurannut terveys; jos taas suhteet olivat häiriintyneet, vallitsi dyskrasia ja siitä aiheutunut sairaus. Perusnesteet vastasivat Galenoksen neljää temperamenttia, jotka olivat sangviininen, koleerinen, melankolinen ja flegmaattinen.

Tärkeimpiä humoraaliopin mukaisia hoitomuotoja olivat niin vanhalla ajalla kuin keskiajalla suoneniskentä ja kuppaus. Keskiajalla suoneniskentä oli jopa hallitseva lääketieteen hoitokeino erilaisten yrttipohjaisten lääkkeiden ohella. Sekä suoneniskennän, kuppauksen että useimpien lääkkeiden tarkoituksena oli palauttaa elimistön perusnesteiden tasapaino. Joissain vakavissa sairauksissa suoneniskentää ja kuppausta käytettiin liikaa, jolloin uhri menehtyi verenhukkaan.

Katso myös 
 Klassiset alkuaineet
 Keskiajan lääketiede

Lähteet
 http://www.saunalahti.fi/arnoldus/humopato.html
 http://www.saunalahti.fi/arnoldus/antpsyki.htm

Masennus
Filosofian historia
Antiikin lääketiede
Keskiajan lääketiede
Vanhentuneet tieteelliset teoriat
Sähkökemia

Sähkökemia on fysikaalisen kemian osa-alue, joka tutkii hapettumis-pelkistymis-ilmiöitä, joissa kuluu tai syntyy sähköenergiaa. Englantilaisia kemistejä John Daniellia ja Michael Faradayta pidetään nykymuotoisen sähkökemian keksijöinä.

Sähkökemiallinen pari 
 
Metallien halukkuus luovuttaa elektroneja vaihtelee sähkökemiallisen jännitesarjan mukaisesti. Epäjalot metallit luovuttavat elektroneja helposti, mutta jalot metallit heikosti. Tätä metallien ominaisuutta käytetään sähkövirran synnyttämiseen paristossa.

Yksinkertaisimmassa sähkövirtaa tuottavassa sähkökemiallisessa parissa on kaksi erilaista metallisauvaa ioneja sisältävässä liuoksessa, kuten suola- tai happoliuoksessa. Ioneja sisältävää liuosta kutsutaan elektrolyyttiliuokseksi.

Elektrolyyttiliuoksessa ionit kuljettavat liikkuessaan sähkövarauksia. Elektrolyyttiliuoksessa ionien liike on sähkövirtaa.

Yksinkertainen pari saadaan käyttämällä kupari- ja sinkkisauvaa. Sauvat pannaan astiaan, jossa on huokoisella väliseinällä erotettuna kuparisulfaattiliuosta ja sinkkisulfaattiliuosta. Huokoinen seinä estää liuosten mekaanisen sekoittumisen toisiinsa, mutta sallii ionien pääsyn läpi, siis sähkövirran kulun. Ilman väliseinää kupari-ionit pelkistyisivät suoraan sinkkisauvan pintaan kuparikerrokseksi.

Katso myös 

 Akku
 Elektrolyysi
 Korroosio
 Paristo
 Polttokenno

Aiheesta muualla 
Opetus TV: Sähkökemia
International Electrotechnical Commission (IEC): Electrochemistry