joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Finias ja Ferb: Elokuva – Candace vastaan universumi

Finias ja Ferb: Elokuva – Candace vastaan universumi () on vuonna 2020 valmistunut yhdysvaltalainen animoitu musikaali-seikkailukomedia, jonka on tuottanut Disney Television Animation. Elokuvan on kirjoittanut ja ohjannut Bob Bowen. Se perustuu Dan Povenmiren ja Jeff ”Swampy” Marshin luomaan animaatiosarjaan Finias ja Ferb ja on myös yksittäinen jatko-osa elokuvalle Finias ja Ferb -elokuva: Yli kaksiulotteisuuden (2011). Elokuva keskittyy Finias Flynniin ja Ferb Fletcheriin, jotka pelastavat sisarensa Candace Flynnin Feebla-Oot-planeetalta.

Disney+-suoratoistopalvelua kehittäessään Disney otti yhteyttä Povenmireen ja Marshiiin saadakseen uuden Finias ja Ferb -elokuvan. Elokuvaa alettiin työstää Disney Television Animationissa, mutta sitä jatkettiin etänä kotoa koronaviruspandemian vuoksi. Äänensä hahmoille antavat samat näyttelijät kuin sarjassa lukuun ottamatta Thomas Brodie-Sangsteria, joka on Ferbin alkuperäinen ääni ja jonka korvaajana toimii David Errigo Jr. Elokuva julkaistiin Disney+:ssa Yhdysvalloissa 28. elokuuta 2020 ja Suomessa 15. syyskuuta, jolloin Disney+ myös avattiin Suomessa.

Aiheesta muualla 

Vuoden 2020 yhdysvaltalaiset elokuvat
Disney+-alkuperäiselokuvat
Romanian parlamentti

Romanian parlamentti () on Romanian tasavallan lainsäädännöllinen elin. Se koostuu kahdesta kamarista: edustajainhuoneesta (alahuone) ja senaatista (ylähuone).. Parlamentti kokoontuu Bukarestissa Romanian parlamenttitalossa.

Parlamentin molempien kamarien edustajat valitaan neljän vuoden välein järjestettävissä vaaleissa. Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2020.

Lähteet 

Romanian politiikka
Parlamentit
Etelä-Ossetian parlamentti

Etelä-Ossetian parlamentti () on Georgiasta yksipuolisesti irtautuneen Etelä-Ossetian valtion kansanedustuslaitos. Parlamentti koostuu 34 edustajasta, jotka valitaan viiden vuoden pidettävissä vaaleissa.

20. kesäkuuta 2019 parlamentin puhemieheksi valittiin Yhtenäinen Ossetia -puoluetta edustava Alan Tadtaev.

Parlamentti kokoontuu Tskhinvalissa Etelä-Ossetian parlamenttitalossa, joka koki merkittäviä vahinkoja Georgian sodan aikana.

Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2019, jolloin Yhtenäinen Ossetia menetti enemmistönsä saatuaan läpi 14/34 edustajaa. Näissä vaaleissa sovellettiin myös ensimmäistä kertaa uutta valintatapaa, jossa puolet edustajista valitaan suhteellisella vaalitavalla ja puolet enemmistövaalitavalla 17 vaalipiiristä.

Lähteet 

Parlamentit
Etelä-Ossetia
Montenegron parlamentti

Montenegron parlamentti () on Montenegron yksikamarinen kansanedustuslaitos. Parlamentti koostuu 81 neljän vuoden välein vaaleilla valitusta edustajasta. Paikat jaetaan suhteellisella vaalitavalla.

Montenegron parlamentti perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1905 Montenegron ruhtinaskunnan kansanedustuslaitokseksi ja ensimmäiset vaalit pidettiin vuonna 1906. Ruhtinaskunnan, ja myöhemmin Montenegron kuningaskunnan, parlamentti lopetti toimintansa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun Montenegrosta tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa. Itsenäisen Montenegron parlamentti perustettiin uudelleen vuonna 2006..

Parlamentin puheenjohtaja on Danijela Đurović.

Parlamentin edustajat 
Yksi edustaja edustaa noin 6000 äänestäjää. Maan perustuslaki takaa edustajille immuniteetin. 

Vuonna 2021 parlamentin edustajista 53,09 % oli alle 45-vuotiaita ja 24,69 % naisia.

Lähteet 

Montenegron politiikka
Parlamentit
Karl Alexander Napoleon Tigerstedt

Karl Alexander Napoleon Tigerstedt (18. tammikuuta 1857 Helsinki – 10. elokuuta 1902 Kristiania) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 

Tigerstedtin vanhemmat olivat professori Karl Konstantin Tigerstedt ja Evelina Teresia Degerman, professori  Robert Tigerstedt oli hänen veljensä. Karl Alexander Napoleon Tigerstedt avioitui 1887 Ingeborg Fredrika Josefina Låstbomin kanssa. Tigerstedt tuli ylioppilaaksi Turussa 1875, suoritti tuomarin- ja oikeustutkinnot 1884 ja sai varatuomarin arvon 1890. Hän oli Porissa oikeusraatimies vuodesta 1893, oltuaan Porin raastuvanoikeuden notaari vuodesta 1886 ja Porin kaupungin palveluksessa vuodesta 1888.

Tigerstedt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885 ja 1891.

Lähteet
 

Suomalaiset juristit
Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1902 kuolleet
Hjalmar Fridolf Samuel von Troil

Hjalmar Fridolf Samuel von Troil (5. elokuuta 1861 Pohja – 14. helmikuuta 1914 Pohja) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies. 

Von Troilin vanhemmat olivat eversti, vapaaherra Knut Uno Axel Samuel von Troil ja Natalie Charlotta Amalia Hisinger. Helsingissä 1882 ylioppilaaksi tullut von Troil valmistui agronomiksi Mustialasta 1885 ja oli tilanomistaja Pohjassa. 

Von Troil oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.

Lähteet
 

Suomalaiset maanviljelijät
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1914 kuolleet
Pohjois-Nikosia

Pohjois-Nikosia (, ) on jakautuneen Nikosian kaupungin pohjoinen osa, joka on de facto Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa ja toimii sen pääkaupunkina. Pohjois-Kyproksen hallinnossa kaupunkia ylläpitää Lefkoşan kunta eli Nikosian turkkilainen kunta, ja se kuuluu Lefkoşan alueeseen. Kansainvälisen oikeuden mukaan (de jure) kaupunki on osa Nikosiaa ja kuuluu Kyproksen tasavallan Nikosian alueeseen. Pohjois-Nikosia on Pohjois-Kyproksen suurin kaupunki. Vuonna 2011 sen väkiluku oli  ja sen metropolialueen väkiluku .

Pohjois-Nikosia on Pohjois-Kyproksen taloudellinen, poliittinen ja kulttuurinen keskus, jossa on paljon kauppoja, ravintoloita ja ostoskeskuksia. Se on historiallinen muurien ympäröimä kaupunki, jonka keskipisteenä on Sarayönü-aukio, ja moderni metropolialue, jonka liike-elämän ja viihteen keskus on Dereboyun alue. Kaupunkia kuvataan korkeatasoiseksi hyvinvointikaupungiksi, ja se on 2000-luvulla kokenut suurta kaupunkikehitystä ja -kasvua muun muassa rakennuttamalla uusia moottoriteitä ja kerrostaloja. Kaupungissa käy huomattava määrä matkailijoita ja siellä järjestetään monenlaista kulttuuritoimintaa, kuten kansainvälisiä teatteri- ja musiikkifestivaaleja. Yli 34 000 opiskelijan Pohjois-Nikosia on tärkeä koulutus- ja tutkimuskeskus, jossa toimii neljä yliopistoa, joista Lähi-idän yliopisto on suurin.

Lähteet 

Kyproksen kaupungit
Nikosia
Pohjois-Kypros
Gustaf Albin Wasastjerna

Gustaf Albin Wasastjerna (5. syyskuuta 1849 Kokkola – 13. marraskuuta 1925 Tukholma) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies. 

Wasastjernan vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, tehtaanomistaja Gustaf August Wasastjerna ja Hedvig Matilda Donner.  Maanviljelysneuvos Alexander Wasastjerna oli hänen veljensä. Gustaf Albin Wasastjerna avioitui 1880 Elin Sireliuksen kanssa. Wasastjerna tuli ylioppilaaksi Vaasassa 1870 ja suoritti agronomin tutkinnon Ultunassa Ruotsissa 1874. Hän oli ensin tehtaan- ja tilanomistaja Pohjanmaalla ja vuodesta 1893 tilanomistaja Ruotsissa.

Wasastjerna oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885, 1888 ja 1891.

Lähteet
 

Suomalaiset maanviljelijät
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1849 syntyneet
Vuonna 1925 kuolleet
Quadra


Quadra on metalliyhtye Sepulturan viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2020 levymerkillä Nuclear Blast.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi:7½/10
 Kaaoszine: 8-/10
 Soundi:

Lähteet 

 
Vuoden 2020 albumit
Sepulturan albumit
Vitabalans

Vitabalans Oy on suomalainen lääketehdas, joka kehittää, valmistaa ja markkinoi resepti- ja itsehoitolääkkeitä, ravintolisiä, lääkinnällisiä laitteita sekä eläinten täydennysrehuja ja hoitotuotteita. Vitabalans-konsernin liikevaihto tilikaudella 2019-2020 oli 34,6 miljoonaa euroa.

Lähteet 

Suomalaiset lääkealan yritykset
Leo Lööf

Leo Lööf (s. 25. huhtikuuta 2002 Karlstad, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä.

Ura

Seuraura 
Lööf on Färjstad BK:n kasvatti. Hän oli kaudella 2016–2017 seuran U16-junioreiden tehokkain puolustaja tehoilla 8+6=14. Kaudella 2017–2018 Lööf nousi joukkueen varakapteeniksi. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja ja toiseksi paras pistemies kaksoisveljensä Linuksen jälkeen tehoilla 13+17=30, joilla Lööf sijoittui koko U16 Elitin puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Hän voitti myös läntisen divisioonan puolustajien maalipörssin. Lööf voitti kauden päätteeksi U16 SM:n mestaruuden ja hänet valittiin sarjan parhaaksi puolustajaksi. 

Kaudella 2018–2019 Lööf voitti 12 syöttöpisteellään J18 Allsvenskanin pohjoisen divisioonan puolustajien piste- ja syöttöpörssin sekä koko sarjan puolustajien syöttöpörssin. Hän voitti J18 Allsvenskanin hopeaa ja Lööf valittiin sarjan parhaaksi puolustajaksi. Kaudella 2019–2020 hän debytoi Färjestadin SHL-joukkueessa, jossa vain 17-vuotias Lööf pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelunsa runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 10. maaliskuuta 2020 Linköping HC:tä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.22 minuuttia.

St. Louis Blues varasi Lööfin kolmannella kierroksella 88. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Kaudella 2020–2021 hän pelasi SHL:ssä yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Joulukuussa 2020 Färjestad lainasi Lööfin Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Linden Hockeyn riveihin, jossa hän pelasi kauden loppuun. Lööf oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+12=15 ja hän voitti myös Lindenin sisäisen tehotilaston lukemalla +13.

Lööf siirtyi kaudeksi 2021–2022 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen. Hän teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa runkosarjan viidennellä kierroksella 24. syyskuuta 2021 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kaikkiaan Lööf pelasi tulokaskautensa aikana 48 runkosarjaottelua tehopistein 4+6=10 ja kymmenen playoff-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän voitti SM-liigan runkosarjan tulokkaiden tehotilaston lukemalla +13. Lööf voitti myös pudotuspeleissä Ilveksen sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Joulukuussa 2021 Ilves käytti Lööfin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.

Maajoukkueura 

Lööf pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022. Turnaus kuitenkin keskeytettiin useassa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartojen vuoksi. Lööf pelasi myös 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Lööf on pelannut 12 nuorten ja 23 poikien maaottelua.

Muuta 
Lööfin kaksoisveli Linus pelaa hyökkääjänä Hockeyettan-joukkue Karlskrona HK:ssa. Hän on pelannut urallaan myös yhteensä 16 SHL-ottelua Färjestads BK:ssa ja Växjö Lakers HC:ssä.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Tampereen Ilveksen pelaajat
St. Louis Bluesin varaamat pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Polvistuva Venus

Polvistuva Venus on hellenistinen patsasmalli Venuksesta tai Afroditesta, joka yllätetään kesken peseytymisen. Venus polvistuu oikealla polvellaan, katsoo taakseen ja peittää rintansa toisella kädellään. Patsaasta on löydetty useita versioita ja siitä voi päätellä, että aihe oli antiikin aikana hyvin suosittu.  Teoksesta ryhdyttiin tekemään versioita taas renessanssin aikana.

Nykyajan museoista Polvistuvan Venuksen eri versioita on British Museumissa, Louvressa ja Napolin arkeologisessa museossa. Yhdysvalloissa Polvistuvan Venuksen voi nähdä J. Paul Gettyn museossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Crouching Venus. World History Encyclopedia. 
 Kauernde Aphrodite. 

Antiikin veistokset
Luettelo langobardien kuninkaista

Tämä on luettelo langobardien kuninkaista. Langobardit olivat germaaniheimo, joka luettiin sveebeihin. Langobardit asuivat 100-luvulla eaa. Elben alajuoksulla.
300-luvulta lähtien Langobardit matkasivat etelämmäs. 500-luvulla Langobardit asettuivat Italiaan ja perustivat sinne valtakuntansa.

 Tato 500-luvun alussa. 

 Wacho vuosina 510–539.

 Walthari vuosina 532-546 tai 539–546. 

 Audoin vuosina 546–565.
 
 Alboin vuosina 565–572. 

 Cleph vuosina 572–574. 

 Authari vuosina 584–590. 

 Agilulf vuosina 590-616.

 Adaloald vuosina 616-626.

 Arioald vuosina 626–636.

 Rothari vuosina 636–652. 

 Rodoald vuosina 652-653.

 Aripert vuosina 653-661.

 Perctarit ja Godepert vuosina 661-662.

 Cunincpert vuosina 688-700. 

 Liutpert vuosina 700-702. 

 Raginpert vähän aikaa vuonna 701.

 Aripert vuosina 702-712.

 Ansprand vähän aikaa vuonna 712.

 Liutprand vuosina 712-744.

 Ratchis vuosina 744-749.

 Aistulf vuosina 749-756.

 Desiderius vuosina 757-774.

Langobardien kuninkaat
Luettelo suomalaisista vaate- ja tekstiilialan valmistajista

Tämä on luettelo suomalaisista vaate- ja tekstiilialan valmistajista. 

Luetteloon on myös merkitty, onko tuotemerkillä tuotantoa Suomessa tai Baltian maissa.

Luettelo tuotemerkeistä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen tekstiiliteollisuuden historia, Tekstiilimuseo.

Tekstiili- ja vaatetustehtaista
Tekstiili- ja vaatetustehtaista
Suomen tekstiili- ja vaatetustehtaista

Suomen teollisuushistoria
Vaatemerkit
Masked Singer Suomi (3. tuotantokausi)

Masked Singer Suomen kolmannen kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 28. elokuuta 2021. Kauden juontaa Ilkka Uusivuori ja vakiopanelisteina toimivat Janne Kataja, Jenni Kokander, Maria Veitola ja Christoffer Strandberg. Kolmannen tuotantokauden hahmot ovat Robotti, Pusu, Dino, Yksisarvinen, Murkku, Peto, Kettu, Supersankari, Bilepanda, Leppäkerttu, Hattara, Vihikoira, Jaguar, Fenix, Corppi ja Perhonen.

Ohjelman jokaisen jakson jälkeen nähdään myös uusi osio, Maskin takana, jossa juontaja Ilkka Uusivuori haastattelee juuri maskinsa poistanutta kilpailijaa. Rennon sohvahaastattelun lisäksi kurkistetaan lauluharjoituksiin, pukuompelimoon, ja selvitetään aiemmin kisassa nähtyjen vihjeiden merkitys.

Toisin kuin edelliset kaudet, tämä kausi on pidempi 13 jaksollaan kumpaakin ohjelmaa; uutuutena ensimmäisissä jaksoissa on, että neljä hahmoa esiintyy yhdessä jaksossa. Kaikkien hahmojen ensiesiintymisen jälkeen ohjelma jatkuu normaalisti; joka jaksossa jokainen mukana oleva hahmo esiintyy yksi kerrallaan ja yksi joutuu poistamaan maskinsa jakson päätteeksi.

Kilpailijat

Jaksot

Masked Singer

1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.

Masked Singer: Maskin takana

1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.

Huomioita

Lähteet

2020-luvun televisiosarjat
Musiikkiohjelmat
Tuotantokaudet
Matthew Abt

Matthew Abt (s. 25. heinäkuuta 1993 Leduc, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Rauman Lukossa.

Ura 
Abt on Thorsby MHA:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa lähinnä kotikaupungissaan Leduc Oil Kingsin organisaatiossa. Kaudeksi 2010–2011 Abt siirtyi AJHL-junioriliigan St. Albert Steeliin. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi samassa liigassa pelaavaan Whitecourt Wolverinesiin, jonka varakapteeniksi Abt nousi. Kaudella 2013–2014 hän sijoittui tehoilla 10+32=42 koko AJHL:n puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Canmore Eaglesin Trey Phillips. Pudotuspeleissä Abt jakoi tehoilla 3+3=6 Wolverinesin sisäisen pistepörssin voiton Colten Mayorin ja Ryan Berlinin kanssa.

Vuosina 2014–2018 Abt kävi Rochester Institute of Technologya. Hänen kaksi ensimmäistä yliopistokauttaan päättyivät Atlantic Hockeyn mestaruuksiin. Junior -vuotenaan 2016–2017 Abt sijoittui koko NCAA:n jäähypörssissä kolmanneksi. Senior -vuotensa 2017–2018 päätteeksi, maaliskuussa 2018 hän siirtyi loppukevääksi ECHL-joukkue Wheeling Nailersiin, jossa Abt pelasi 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+5=6. 

Syyskuussa Abt teki Wheeling Nailersin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän kuitenkin osallistui samana syksynä AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin harjoitusleirille. Abt teki lokakuussa seuran kanssa AHL-sopimuksen kaudeksi 2018–2019. Hän pelasi Penguinsissa koko kauden tehden tulokaskautensa aikana 63 runkosarjaottelussa 12 syöttöpistettä. Kesäkuussa 2019 Abt teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. NHL-varaamaton Abt osallistui samana syksynä myös Pittsburgh Penguinsin harjoitusleirille. Hän pelasi kaudesta 2019–2020 reilut puolet Wilkes-Barre/Scrantonissa ja vajaat puolet Wheeling Nailersin ECHL-joukkueen vahvuudessa.

Heinäkuussa 2020 Abt teki vuoden mittaisen sopimuksen AHL-joukkue Colorado Eaglesin kanssa. Hän pelasi osan kaudesta 2020–2021 myös ECHL-joukkue Utah Grizzliesissa. Abt voitti joukkueen sisäisen tehotilaston kerättyään vain 11 ottelussa teholukeman +8.

Kaudeksi 2021–2022 Abt siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon. Huhtikuussa 2022 seura käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Abtin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Pelityyli 
Lukon urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedtin mukaan Abt on jykeväraaminen pelaaja, joka liikkuu tosi hyvin, nopeasti ja sulavasti kokoisekseen. Sahlstedtin mukaan hän on kahden suunnan puolustaja, joka puolustaa tiiviisti ja tiukasti ja on aina valmis puolustamaan joukkuetovereitaan. Sahlstedtin mukaan arviot Abtin luonteesta kertovat hänen laittavan aina joukkueen edun ensimmäiseksi. Sahlstedtin mukaan Abt omaa hyvät kiekolliset taidot: ykkössyöttö lähtee napakasti ja hän käsittelee kiekkoa isoksi mieheksi pehmeästi. Sahlstedtin mukaan Abtilla on edellytykset ottaa isoa kiekollista roolia, vaikka hän ei aiemmin päässyt pelaamaan AHL:ssä juurikaan ylivoimaa.

Muuta 
Abtin isoveli Jordan on pelannut puolustajana ECHL:ssä ja Britanniassa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Rauman Lukon pelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Senjutsu

Senjutsu (merkitys löyhästi käännettynä ”taktiikat & strategia”) on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maiden -yhtyeen 17. studioalbumi sekä tupla-albumi. Se julkaistiin 3. syyskuuta 2021. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 2015 julkaisun The Book of Souls, ja albumien väliin jäävä tyhjä aika on toistaiseksi Iron Maidenin historian pisin. Senjutsu nauhoitettiin The Book of Soulsin tapaan Ranskassa.

Albumin ensimmäinen single sekä animoitu musiikkivideo ”The Writing on the Wall” julkaistiin pitkän vihjailun päätteeksi 15. heinäkuuta.

Senjutsu oli vuoden 2021 myydyin vinyylilevy Suomessa.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Bruce Dickinson – laulu
 Steve Harris – bassokitara, kosketinsoittimet
 Adrian Smith – kitara
 Dave Murray – kitara
 Janick Gers – kitara
 Nicko McBrain – rummut

Arvostelut 
 Kaaoszine: 9/10
 Soundi: 
 Imperiumi (verkkosivusto): 8.5/10
V2.fi:

Lähteet 
 Iron Maiden - Senjutsu | Genius - Song Lyrics & Knowledge

Viitteet 

Iron Maidenin albumit
Vuoden 2021 albumit
Kevin Shirleyn tuottamat albumit
Susen Tiedtke

Susen Tiedtke (s. 23. tammikuuta 1969 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen kaksiin olympiakisoihin osallistunut pituushyppääjä. 

Vuoden 1992 olympialaisissa Tiedtke oli viides ja vuoden 2000 olympialaisissa kahdeksas. Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa Tiedtke sai vuonna 1993 hopeaa ja vuonna 1995 pronssia.

Doping 
Vuonna 1995 Tiedtke jäi kiinni Oral-Turinabolin käytöstä doping-testissä päivää hallimaailmamestaruuskilpailusuorituksensa jälkeen. Kilpailuissa häntä ei ollut testattu. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon, joka kuitenkin muutettiin Saksan lakien mukaisesti kahdeksi vuodeksi.

Telinevoimistelu-ura 
Tiedtken laji oli aluksi telinevoimistelu. Hän oli maansa mestari puomilla 13-vuotiaana vuonna 1982, ja hänen oli tarkoitus osallistua vuoden 1984 olympialaisiin, mutta ne jäivät väliin sosialististen maiden olympiaboikotin vuoksi.

Yksityiselämä 
Myös Tiedtken vanhemmat ovat olleet yleisurheilijoita: isä-Jürgen seiväshyppääjä ja äiti-Ingrid (ent. Schneider) Itä-Saksaa 200 metrillä vuoden 1966 Euroopan-mestaruuskilpailuissa edustanut juoksija. Setä-Manfred edusti Itä-Saksaa vuoden 1968 olympialaisissa kymmenottelussa. Susen Tiedtke oli vuodesta 1993 vuoteen 1998 naimisissa pituushyppääjä Joe Greenen kanssa ja käytti sukunimeä Tiedtke-Greene. Vuodesta 2005 hän on ollut naimisissa tennispelaaja Hendrik Dreekmannin kanssa.

Muuta 
Sekä Joe Greenen että Susen Tiedtken managerina on toiminut suomalainen Jukka Härkönen.

Lähteet 

Itäsaksalaiset pituushyppääjät
Dopingrikkomuksesta tuomitut saksalaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Ivan Lažetšnikov

Ivan Ivanovitš Lažetšnikov (, 25. syyskuuta 1790 Kolomna – 8. heinäkuuta 1869 Moskova) oli venäläinen kirjailija.

Ivan Lažetšnikov syntyi varakkaaseen kauppiasperheeseen. Hän sai perusteellisen kotikoulutuksen, työskenteli virkamiehenä Moskovassa ja osallistui Venäjän isänmaalliseen sotaan. Lažetšnikov erosi armeijan palveluksesta vuonna 1819. Vuosina 1820–1837 hän työskenteli kansanvalistusministeriössä muun muassa Penzan, Kazanin ja  Tverin läänien koulujohtajana. Lažetšnikov oli Tverin ja Vitebskin varakuvernöörinä vuosina 1843–1853 ja sensorina Pietarissa vuosina 1856–1857. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1858 ja asettui lopullisesti Moskovaan. Näkemyksiltään Lažetšnikov oli isänmaallinen maltillinen liberaali.

Lažetšnikov julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1807. Hänen ensimmäinen historiallinen romaaninsa Posledni Novik, ili Zavojevanija Lifljandii v tsarstvovanije Petra Velikogo (”Viimeinen Novik eli Liivinmaan valloitus Pietari Suuren aikana”, 1831–1833) herätti paljon huomiota. Lažetšnikov oli ensimmäinen venäläinen kirjailija, jonka elävät ja yksityiskohdiltaan uskottavat romaanit perustuivat historiallisiin faktoihin. Hänen teoksistaan tunnetuin on keisarinna Annan hovin juonitteluja kuvaava romaani Ledjanoi dom (”Jäätalo”, 1834–1835). Kolmas romaani Basurman (1838) kertoo Iivana III:n ajasta ja Venäjällä toimineista ulkomaalaisista. Lažetšnikovin myöhempiä proosateoksia pidettiin vähemmän onnistuneina. Hän on kirjoittanut myös näytelmiä ja muistelmia. Näytelmään Opritšnik (1842) perustuu Pjotr Tšaikovskin samanniminen ooppera.

Suomennettu teos
 Viimeinen Novik (katkelma). Suom. M. Hoppueff. Karjalattaren nurkkanovelli 14.3.–30.5.1879. Digitoituna kansalliskirjastossa

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ivan Lažetšnikovin teoksia Lib.ru-sivustolla

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1790 syntyneet
Vuonna 1869 kuolleet
Toribio de Mogrovejo

Pyhä Toribio Alfonso de Mogrovejo (1538 Mayorga de Campos, Leon, Espanja – 23. toukokuuta 1606 Santa, Peru) oli pyhimys, lakimies, professori ja piispa. Mies toimi professorina Salamancan yliopistossa, hänestä tuli inkvisition päätuomari Granadassa ja lähetettiin pappis- ja piispavihkimyksen jälkeen Peruun. Hän perusti ensimmäisen seminaarin läntisellä pallonpuoliskolla, taisteli alkuperäisväestön oikeuksien puolesta espanjalaisia vastaan sekä järjesti konsiileja ja synodeja Uudessa Maailmassa. Pyhimys perusti myös kouluja, kirkkoja ja sairaaloita sekä opetteli useita intiaanien murteita tukeakseen työtään heidän keskuudessaan. Paavi Innocentius julisti hänet autuaaksi 2. heinäkuuta 1679 ja paavi Benedictus XIII kanonisoi hänet 10. joulukuuta 1726. Mies eli seuraavien 14 paavin hallintokausien aikana: Paavali III (1534-1549), Julius III (1550-1555), Marcellus II (1555), Paavali IV (1555-1559), Pius IV (1559-1565), pyhä Pius V (1566-1572),Gregorius VIII (1572-1585), Sixtus V (1585-1590), Urban VII (1590), Gregorius XIV (1590-1591), Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605) ja Paavali V (1605-1621). Hän on Latinalaisen Amerikan piispojen, alkuperäiskansojen oikeuksien, Liman ja Perun suojeluspyhimys sekä hänen muistopäiväänsä vietetään 23. maaliskuuta, 19. helmikuuta ja aikaisemmin 27. huhtikuuta.

Lähteet 

Pyhimykset
Piispat
Vuonna 1538 syntyneet
Vuonna 1606 kuolleet
Mari Rantasilan filmografia ja esiintymiset

Tämä on Mari Rantasilan filmografia ja esiintymiset.

Näyttelijänä

Elokuvat

Televisio

Televisioelokuvat

Lyhytelokuvat

Dokumentit

Musiikkivideot 

 Mari Ranta­sila: Rakkaudesta (2015), sisältää kuva­materiaalia elo­kuvasta Henkesi edestä

Käsikirjoittajana 

 Katariinan koti (1987)

Ohjaajana

Elokuvat 

 Emmin koti (1997)
 Greippi (1999)
 Pieniä eroja (2002)
 Kiltin yön lahjat (2004)
 Risto Räppääjä (2008)
 Risto Räppääjä ja polkupyörävaras (2010)
 Risto Räppääjä ja viileä Venla (2012)
 Puluboin ja Ponin leffa (2018)

Televisio 

 Pääroolissa (2005)

Teatteri

Lähteet 

 . Viitattu 20.7.2021.

Aiheesta muualla 

 
 

Filmografiat
Mari Rantasila
Abbotsford Canucks

Abbotsford Canucks on kanadalainen jääkiekkoseura Abbotsfordista, Brittiläinen Kolumbiasta. Joukkue pelaa AHL-liigassa ja toimii Vancouver Canucksin farmijoukkueena. Joukkue pelaa kotiottelunsa 7 046-paikkaisessa Abbotsford Centressä.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 14. marraskuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Jeremy Colliton 
 Apuvalmentaja: Gary Agnew 
 Apuvalmentaja: Jeff Ulmer 
 Maalivahtivalmentaja: Curtis Sanford 
 Videovalmentaja: Ian Beckenstein 
 Fysiikkavalmentaja: Nate Williams 
 Huoltopäällikkö: Ramandeep Dhanjal 
 Toimitusjohtaja: Ryan Johnson 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Abbotsford Canucksin verkkosivut 

AHL-seurat
Vancouver Canucks
Via Salaria

Via Salaria oli roomalainen tie, joka johti Roomasta koilliseen, Reaten (Rieti) ja Asculumin (Ascoli Piceno) kautta Castrum Truentumiin (Porto d'Ascoli) Adrianmeren rannikolla.

Tie on saanut nimensä latinan sanasta sal, suola, koska lähempänä Tyrrhenanmerta asuneet sabiinit kulkivat sitä pitkin rannikolle noutamaan suolaa Tiberin suulta, paikasta jota kutsuttiin nimellä Campus Salinarum. Kauempana Tyrrhenanmerestä asuneet sabiinit kulkivat puolestaan Adrianmeren rannikolle samassa tarkoituksessa.  Via Salaria on yksi muinaisen Euroopan tärkeistä suolakaupan reiteistä.

Via Salaria nykyään
Italialainen valtatie SS4 (Strada statale 4 Via Salaria) kantaa Via Salarian nimeä, ja noudattaa suunnilleen samaa reittiä. Alkuperäisestä Via Salariasta on jäljellä vain vähän, lähinnä vuoristossa, mutta useita tietä varten rakennettuja roomalaisia siltoja on jäljellä.

Lähteet

Roomalaiset tiet
Suomenmaalainen sotilaspiiri

Suomenmaalainen sotilaspiiri eli Suomen sotilaspiiri () oli yksi Venäjän keisarikunnan sotilaspiireistä vuosina 1864–1905. Se käsitti Suomen suuriruhtinaskunnan alueen.

Suomenmaalainen sotilaspiiri perustettiin elokuussa 1864, kun Venäjällä otettiin käyttöön valtakunnallinen sotilaspiirijärjestelmä. Suomenmaalaisen sotilaspiirin päällikkönä oli kulloinenkin Suomen kenraalikuvernööri ja sen alaisuuteen kuuluivat kaikki Suomeen sijoitetut sotavoimat. Sotilaspiirin päällikkönä Suomen kenraalikuvernööri oli Venäjän sotaministerin alainen, vaikka muuten hän vastasi toiminnastaan suoraan keisarille. Suomenmaalainen sotilaspiiri lakkautettiin kesäkuussa 1905 yhdistämällä se Pietarin sotilaspiiriin. Samassa yhteydessä Suomeen sijoitetuista Venäjän maavoimien joukoista muodostettiin Venäjän 22. armeijakunta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomenmaalaisen sotilaspiirin asiakirjat Kansallisarkiston digitaaliarkisto
Sarja: 1:3 Suomenmaalaisen sotilaspiirin asiakirjat VAKKA-arkistotietokanta

suomen suuriruhtinaskunta
Suomen sotahistoria
Venäjän keisarikunnan armeija
Risto Hakala

Risto Juhani Hakala (29. elokuuta 1941 Ilmajoki – 12. heinäkuuta 2021 Ilmajoki) oli Ilmajoen kunnanjohtaja vuosina 1992–2004.Ennen valintaansa Ilmajoen kunnanjohtajaksi Hakala toimi Seinäjoen apulaiskaupunginjohtajana.

Lähteet 

Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Ilmajoen kunnanjohtajat
Charles Olson

Charles Olson (1910 Worcester, Massachusetts, Yhdysvallat – 1970 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kriitikko. Hän antoi vaikutteita 1950-luvulla muodostuneen Black Mountain -koulukunnan jäsenille ollessaan opettajana Pohjois-Carolinassa 1933 perustetussa liberaalissa Black Mountain Collegessa. Hän esitteli 1950 runoutensa perustan esseessä "Projective Verse". Hän vaatii runoutta vapaaksi perinteisistä muodoista ja sen perustana sovellettavaksi hengityksen rytmiä.

Suomennettuja runoja
 Kuningaskalastajat, suom. Anselm Hollo, antologiassa Idän ja lännen runot: valikoima Neuvostoliiton ja Amerikan uutta runoa, s. 128–137, suom. ja toim. Markku Lahtela ja Anselm Hollo. Helsinki: Weilin + Göös 1963.
 Anselm Hollon suomentamia runoja julkaisussa Uusi kirjallisuuslehti 2 / 1961
 Kun kuolleet vaanii meitä, s. 1–9
 Kuningaskalastajat I, II ja III, s. 46–53

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset runoilijat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Aleksandr Veltman

Aleksandr Fomitš Veltman (, 20. heinäkuuta 1800 Pietari – 23. tammikuuta 1870 Moskova) oli venäläinen kirjailija.

Aleksandr Veltman syntyi Venäjän kansalaisuuden ottaneen ruotsalaisen aatelismiehen perheeseen. Hän opiskeli yksityisissä sisäoppilaitoksissa, kävi sotakoulun ja palveli 12 vuotta Bessarabiassa. Veltman erosi palveluksesta everstinä vuonna 1831 ja asettui Moskovaan. Hän työskenteli Kremlin asehuoneessa ja toimi vuosina 1852–1870 sen johtajana. Veltman nimitettiin Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäseneksi vuonna 1854.

Romantiikan ajan runoilijana aloittaneen Veltmanin esikoisromaani Strannik (”Vaeltaja”) ilmestyi vuosina 1831–1832. Kirjailijan muun tuotannon tavoin sille on ominaista eri tyylilajien, realistisen kuvauksen ja fantasian vuorottelu sekä omaperäinen ja leikkisä kielenkäyttö. Romaani Koštšei bessmertnyi (”Kuolematon Koštšei”, 1833) hyödyntää muinais-Venäjän historiaa ja kansanperinnettä. Utopiaromaani MMMCDXLVIII god (”Vuosi 3448”, 1833) vie lukijan tulevaisuuteen, jota vaivaavat nykyajan yhteiskunnalliset ongelmat.

Veltman oli kertomakirjallisuuden kokeilija ja uudistaja, joka jäi syrjään aikansa valtavirrasta ja joutui unohduksiin jo 1860-luvulla. Hän laati myös historiaa, kansatiedettä ja kulttuuria käsitteleviä tutkielmia, jotka oppineisuudestaan huolimatta sisältävät usein täysin mielikuvituksellisia päätelmiä. Veltmanin koti oli pitkään yksi Moskovan kirjallisuuselämän keskuksista.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aleksandr Veltmanin teoksia Lib.ru-sivustolla

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1800 syntyneet
Vuonna 1870 kuolleet
World Trade Center (Helsinki)

World Trade Center Helsinki on toimistorakennus Kluuvissa, Helsingin keskustassa Aleksanterinkadun ja Keskuskadun kulmassa. Se on yksi maailman useista World Trade Centereistä ja tarjoaa toimitiloja pääosin rahoitusalan yrityksille. 

Viime vuosina rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa on sijainnut useita eri liikkeitä, kuten Nordea-pankin konttori, italialainen ravintola ja tietokonekauppa. Rakennuksen sisätiloissa on useita ravintoloita ja baareja. Nykyisin alakerrassa, vanhassa pankkisalissa toimii Lindex-vaatekauppa.

Arkkitehti Pauli E. Blomstedt oli vasta 26-vuotias, kun hän voitti kilpailun Liittopankin rakennuksen suunnittelusta. Rakennus edustaa pohjoismaista klassismia ja valmistui vuonna 1929.
Helsingin suojellut rakennukset
Kluuvi
Toimistorakennukset
Cité du train

Cité du train, Mulhousessa, on Euroopan suurin rautatiemuseo.

Se on Musée français du chemin de fer (Ranskan rautateiden kansallismuseo) seuraaja. Järjestö on vastuussa SNCF: n tärkeimpien historiallisten rautatiekaluston säilyttämisestä.

Museo avattiin vuonna 1971.

Lähteet

Aiheesta muualla

Cité du train 

Rautatiemuseot
Ranskan museot
Herttoniemen öljysatama

Herttoniemen satama oli Helsingin Herttoniemessä vuosina 1937–1992 toiminut öljysatama. Ennen sataman perustamista öljynkuljetus ja -säilytys hoidettiin Sörnäisten satamassa, kunnes ne siirrettiin paloturvallisuussyistä kauemmaksi itään. Vielä 1920-luvulla uuden sataman sijainniksi harkittiin Hietaniemeä, mutta uimaranta oli liian arvokas kaupunkilaisille. Herttoniemi vastaanotti ensimmäisen bensiinilastinsa joulukuussa 1937, ja jatkosodan jälkeen satamaa varten tehtiin vielä muutamia maantäyttöjä.

Herttoniemessä, jossa toimi myös raakatervan varasto ja tislaamo, varastoitiin ja käsiteltiin öljyä, liuottimia ja muita kemikaaleja. Alueella toimi useita eri öljy-yhtiöitä, kuten Shell ja Teboil. Satamaan johti vuonna 1939 käyttöönotettu Herttoniemen satamarata, joka kulki Viikin kautta ja liittyi päärataan Oulunkylässä.

Asuinalueeksi 
Sataman sulkemista alettiin suunnitella vuonna 1986, sillä Helsingin metroliikenteen käynnistyminen oli muuttanut alueen asemaa kaupunkirakenteessa. Herttoniemen metroasema sijaitsi satamasta vain kävelymatkan päässä, ja uudessa yleiskaavassa alueelle mahtui noin 8 500 asukasta. Uusi osayleiskaava hyväksyttiin vuonna 1991, ja satama poistui käytöstä vuonna 1992. Tilalle rakennettiin uusi asuinalue, joka on käytännössä nykyinen Herttoniemenrannan osa-alue.

Rakentamista edellytti mittavat maanvaihtotyöt, sillä öljysatama oli pilannut alueen maaperää. Maata poistettiin peräti 400 000 tonnia, ja sitä kuljetettiin pääosin Ämmässuon kaatopaikalle. Myös alueen pohjavesi oli täysin pilaantunutta. Herttoniemeen ei sataman jäljiltä jätetty öljysäiliöitä, toisin kuin Kruunuvuorenrantaan, jossa sijaitsi Laajasalon öljysatama.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuvia Herttoniemen Öljysatamasta 1950–1960 lukujen vaihteessa

Helsingin satama
Herttoniemi
Suomen entiset satamat
Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat
Aikavarianssivirasto

Aikvarianssivirasto (AVV) (, TVA) on kuvitteellinen järjestö Marvel-universumissa. Järjestö teki ensiesiintymisensä Thor-lehden numerossa 372 lokakuussa 1986.

Fiktiivinen historia
AVV väittää valvovansa multiversumin olemassaoloa ja hävittävänsä sellaiset aikajanat, joiden olemassaoloa pidetään lian vaarallisena. He voivat myös estää menneisyyden tai tulevaisuuden muuttumisen. Heidät nähtiin ensi kerran, kun he lähettivät Justice Peacen, lakimiehen tulevaisuudesta, matkustamaan 1900-luvulle pidättämään murhaajan nimeltä Zaniac. Peace onnistui tehtävässään Thorin avustuksella. 

AVV:n vaikutus aikaan ei ollut kuitenkaan täysin ehdoton. Elävä myrsky Alioth oli kaukaisessa menneisyydessä aiheuttanut heille ongelmia ja muilla aikausilla heille aiheuttavat ongelmia myös Kang Valloittaja sekä Delubric Consortium. Näiden lisäksi tunnetaan myös muitakin tapauksia, joissa AVV ei ole onnistunut korjaamaan ajan tai todellisuuden kärsimiä vahinkoja.

Edellisen universumin lopussa Jäljellä oleva () (esiintynyt Suomessa myös nimellä Hän joka jää), Aikavarianssiviraston viimeinen johtaja, oli luonut kolme Aikavartijaa () nimeltä Ast, Vorth ja Zanth valvomaan ja johtamaan seuraavan universumin AVV:tä.

Tunnetut työntekijät
 Professori Justin Alphonse Gamble – Entinen työntekijä, joka erosi ja varasti yhden aikakapseleista
 Mobius M. Mobius – Byrokraatti, joka on joutunut Marvel-universumin sankareiden kanssa tekemisiin enemmän kuin kukaan muu työntekijä. Syytti kerran Ihmenelosia AVV:n lakien rikkomisesta.
 Herra Orobouros – Herra Paradoksin tulevaisuuden klooni, joka lakkasi olemasta, kun Clockwise hävitti Herra Paradoksin.
 Herra Paradoksi – Työntekijä, joka lakkasi olemasta, kun Clockwise ampui häntä retroaktiivisella tykillä.
 Herra Tesserakti – Mobiuksen alainen, joka sai tehtäväkseen koota ja korjata Maa-616:n kadotettu data.
 Justice Peace – Entinen freelancer-agentti, jota rangaistiin aikamatkustusrikkomuksista. Hän palvelee nykyään Brooklynpoliksen poliisivoimissa.
 Jäljellä oleva () – Aikavarianssiviraston viimeinen johtaja ajan lopussa.
 Aikavartijat () – Ast, Vorth ja Zanth ovat kolme olentoa, jotka Jäljellä oleva loi suojelemaan aikaa ja valvomaan Aikavarianssivirastoa.
 Aikavarianssiviraston poliisivoimat – auttoivat Justice Peacea pidättämään Godwulfin.
 Minuuttimiehet () – Haarniskoituja agentteja, jotka vartioivat AVV:n laitoksia. Jokainen sen jäsen on joko klooni, kyborgi tai robotti.

Lähteet 

Marvel-universumin ryhmittymät
La Chambre aux Echos

La Chambre aux échos on Ranskassa toimiva teatteriseurue, jota luotsaa sekä ohjaaja Aleksi Barrière että kapellimestari Clément Mao-Takacs. La Chambre aux échos keskittyy aikalaisohjelmistoon, ja seurue on muun muassa tilannut kamariversion Kaija Saariahon La Passion de Simone-oratoriosta. Teatteriseurueen yhteistyömalli perustuu musiikkiteatterin perinteeseen, jonka johtoajatuksena on taiteiden yhteispeli.

Ryhmän monikielinen musiikkiteatteriproduktio Violences (libretto ja ohjaus Aleksi Barrière, musiikki Juha T. Koskinen & Hans Werner Henze) nähtiin Suomen Kansallisoopperassa helmikuussa 2019. Samana vuonna nähtiin ryhmän kaksi muuta Barrièren ohjaamaa produktiota Tampere-talossa: Give me a few words -soolo ja Kaija Saariahon ooppera La Passion de Simone.  Simone-ooppera esitettiin myös Helsingin Juhlaviikoilla syyskuussa 2021.

Lähteet 

Ranskan teatterit
Sandro Schwarz

Sandro Schwarz (s. 17. lokakuuta 1978) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesäkuusta 2022 lähtien hän on toiminut Hertha BSC:n päävalmentajana.

Ura

Schwarz aloitti ammattilaisuransa Mainzissa vuonna 1998. Hän edusti seuraa 2. Bundesliigassa ja murtautui seuran pelaavaan kokoonpanoon kaudella 2000/01. Hän siirtyi kaudeksi 2004/05 Rot-Weiss Esseniin, josta seuraavalla kaudella Wehen Wiesbadeniin. Schwarz lopetti ammattilaisuransa vuonna 2009.

Pelaajauransa lopetettuaan Schwarz jatkoi Wehen Wiesbadenin organisaatiossa edustusjoukkueen apuvalmentajana. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki Eschbornissa kesällä 2011. Hän luotsasi joukkueen Hessenligan mestariksi kaudella 2011/12, mutta seura putosi jo yhden Regionalliga-kauden jälkeen takaisin sarjatasoa alemmalle. Eschbornista hän siirtyi FSV Mainzin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Hän valmensi seuran organisaatiossa myös reservijoukkuetta, kunnes heinäkuussa 2017 aloitti Mainzin edustusjoukkueen päävalmentajana. Hän valmensi seuraa Bundesliigan keskikastissa, kunnes sai potkut marraskuussa 2019.

Lokakuussa 2020 Schwarzista tuli Venäjän liigassa pelaavan Dynamo Moskovan päävalmentaja. Schwartz ilmoitti maaliskuussa 2022 jatkavansa Dynamon päävalmentajana, vaikka Venäjään kohdistettiin pakotteita maan hyökättyä Ukrainaan. Schwarz luotsasi Dynamon Venäjän liigassa kolmanneksi. Joukkue eteni myös Venäjän cupin finaaliin, jossa se kärsi tappion Spartak Moskovalle. Finaalin jälkeen Schwarz jätti seuran ja siirtyi Herthan päävalmentajaksi.

Lähteet

Saksalaiset jalkapallovalmentajat
Saksalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Sudirman Cup

Sudirman Cup eli sulkapallon sekajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut ovat kahden vuoden välein järjestettävät sulkapallon arvokisat. Kilpailuun osallistuu 16 joukkuetta, jotka kilpailevat eri pelimuodoissa. Jokaisessa maiden kohtaamisessa pelataan miesten ja naisten kaksinpelit, miesten ja naisten nelinpelit sekä sekanelinpeli.

Kilpailut 
Lähde:

Lähteet 

Sulkapallokilpailut
Maailmanmestaruuskilpailut
Päivä painuu mailleen

Päivä painuu mailleen (The Long Day Closes) on Terence Daviesin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1992. Se kuvaa 11-vuotiaan englantilaispojan lapsuuden tunnelmia leskeksi jääneen äitinsä ja vanhempien sisarustensa kanssa 1950-luvun keskivaiheilla.

Elokuva oli mukana Cannesin filmifestivaalin kilpailusarjassa vuonna 1992, jolloin Kultainen palmu meni Bille Augustin elokuvalle Hyvä tahto.

Hidastempoinen elokuva jakoi arvostelijoiden mielipiteitä. Muun muassa yhdysvaltalainen Roger Ebert piti sitä mestariteoksena. Suomen Kuvalehden Ywe Jalander kirjoitti pitäneensä paljon Daviesin omaelämäkerrallisesta elokuvasta Rakkaat muistot, mutta samoja teemoja käsittelevä Päivä painuu mailleen oli hänestä teennäinen, pitkäveteinen ja staattinen, ”peräkkäin pantuja laulelmia, tilanteita, esineitä ja sisäkuvia” joita Davies näyttää Jalanderin mielestä pikemminkin esitelläkseen elokuvantekijän taitojaan kuin tutkiakseen lapsena kokemiaan tunteita.

Lähteet 

Vuoden 1992 brittiläiset elokuvat
Draamaelokuvat
Via Aurelia

Via Aurelia oli roomalainen tie, joka johti Roomasta Tyrrhenanmeren rannikolle ja sitten rannikkoa myötäillen luoteeseen, missä se päättyi Pisaeen (Pisa).

Historia ja reitti
Tie rakennettiin n. 241 eaa., ja sai nimensä ("Aureliuksen tie") kensori Gaius Aurelius Cottan mukaan, joka johti tien rakentamista.

Via Aurelia ylitti Tiberin Pons Aemilius-siltaa pitkin, ja kulki sitten n. 40 km Alsiumiin Tyrrhenanmeren rannikolla, ja sieltä Vada Volaterranaan, Cosaan ja lopulta Pisaeen. Tie oli tärkeä tasavallan varhais- ja keskivaiheessa, koska se yhdisti Rooman Cosaan ja Pisaeen. Cosa oli tärkeä colonia ja sotilastukikohta Etruriassa, ja Pisae oli ainoa kunnon satama Genuan ja Rooman välillä. Näin ollen se oli tärkeä roomalainen laivastotukikohta sodissa liguureja, gallialaisia ja Karthagoa vastaan.

Via Aemilia Scaura jatkoi myöhemmin Via Aureliaa Genuaan (Genova) ja sitten koilliseen, Placentiaan (Piacenza).

Nykyisyys
Italian valtatie Strada Statale 1 kulkee samaa reittiä, ja sitä kutsutaan usein epävirallisesti nimellä La Via Aurelia.

Lähteet

Roomalaiset tiet
Träskön (Kirkkonummi)

Träskön on saari Porkkalanniemen lounaispuolella Kirkkonummella.

Träskönin pinta-ala on noin 77 hehtaaria. Se on yksi neljästä kansallispuistosta, jotka perustettiin 1938. Träskön joutui toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton haltuun. Kun saari palautettiin Suomelle 1956, sen luontoa oli tuhottu siinä määrin, ettei se enää kelvannut kansallispuistoksi. Träskönille yritettiin saada kansallispuiston status myös 1976 ja 2017. Träskön ja sitä ympäröivät saaret ovat nykyisin (2021) luonnonsuojelualuetta, mutta eivät kansallispuistoa. Träskönin etäisyys Helsingin keskustasta on noin 40 kilometriä lounaaseen.

Träskönillä sijaitsee venäläisen linnoitteen rauniot 1800-luvun lopulta, pyöreä loisto ja osin umpeen kasvanut luontopolku. Saaren länsiosassa sijaitsee kahden hehtaarin laajuinen Träsket, josta purjehtijat hakivat muinoin täydennystä alustensa vesivarastoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi

Kirkkonummen saaret
Fredrik Nordmann

Fredrik Leonard (Fedja) Nordmann (21. heinäkuuta 1860 – 1917) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.

Nordmannin vanhemmat olivat amiraali Boris Nordmann ja Maria Arbuzova (Arbusoff). Kirjailija Natalia Nordmann oli hänen sisarensa. Fredrik Nordmann oli upseeri, joka palveli useissa eri venäläisissä joukko-osastoissa ja erosi sotaplveluksesta kapteenina. Hän toimi sittemmin virkamiehenä, mutta myös ritarihuoneen siteerinä. Nordmann oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.

Lähteet

Suomalaiset upseerit
Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Suomalaiset upseerit
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet
Tochinoshin Tsuyoshi

Tochinoshin Tsuyoshi (s. 13. lokakuuta 1987 Mtskheta), alun perin Levan Gorgadze, on georgialainen sumopainija. Tochinoshin aloitti uransa sumopainijana maaliskuussa 2006 ja saavutti mestarin eli ozekin arvon heinäkuussa 2018. Hän on sittemmin tippunut maegashiran arvoiseksi.

Lähteet 

Sumopainijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Juri Borisov

Juri Aleksandrovitš Borisov (ven. Ю́рий Алекса́ндрович Бори́сов, s. 8. joulukuuta 1992 Reutov, Venäjä) on venäläinen näyttelijä, joka näytteli toista pääosaa Grand Prix -palkitussa suomalaisessa elokuvassa Hytti nro 6 (2021). Hänet tunnetaan myös venäläisistä elokuvista T-34 (2018), Kalashnikov (2020), The Silver Skates ja Petrov’s Flu (2021).

Lähteet

Venäläiset näyttelijät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Tanssii tähtien kanssa (14. tuotantokausi)

Tanssii tähtien kanssa 14. kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 29. elokuuta 2021 ja päättyi 28. marraskuuta 2021. Ohjelma perustuu formaattiin Dancing with the Stars.

Kilpailijat 
''Katso myös: Luettelo televisiosarjan Tanssii tähtien kanssa kilpailijoista

Pisteet 

 Vihreä luku tarkoittaa viikon parasta pistemäärää.
 Punainen luku tarkoittaa viikon huonointa pistemäärää.

Taustavärit:

  (kilpailun voittajat)
  (kilpailun 2. sija)
  (kilpailun 3. sija)
  (keskeyttänyt pari)
  (pudonnut pari)

Lähteet 

2020-luvun televisiosarjat
Tuotantokaudet
Dancing with the Stars
Aleksander Eelmaa

Aleksander Eelmaa (6. marraskuuta 2021 Viljandi – 21. heinäkuuta 2021) oli virolainen näyttelijä. Hän esiintyi uransa aikana niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiosarjoissa. Hänellä oli kolme lasta, joista kaksi työskentelee niin ikään teatterialalla.

Esiintymisiä

Elokuvat
 Metskannikesed (1980)
 Kõrbekuu (1999)
 Ferdinand (2002)
 Agent Sinikael (2002)
 Fender Bender (2003)
 Ruudi (2006)
 Vana daami visiit (2006)
 Üks mu sõber (2011)

Televisiosarjat
 Rudolf ja Irma (1985)
 Pildikesi Paunverest (1986)
 Viimane suvi (1987)
 Tuli sinu käes (1996)
 Õnne 13 (vuodesta 1996)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aleksander Eelmaa Viron Teatteriliiton tietopankissa 

Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Virolaiset näyttelijät
Viisineniöt

Viisineniöt (Pentarrhinum) on oleanterikasvien (Apocynaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi seitsemän lajia.

Lajeja 
 Pentarrhinum abyssinicum
 Pentarrhinum balense
 Pentarrhinum coriaceum
 Pentarrhinum gonoloboides
 Pentarrhinum insipidum – ruskoviisineniö
 Pentarrhinum ledermannii
 Pentarrhinum somaliense

Katso myös 
 hukankierrot (Cynanchum)

Lähteet 

Oleanterikasvit
Jelena Leppänen

Jelena Leppänen on suomalainen urheilutoimittaja, joka työskentelee Yle Urheilussa.

Hän aloitti toimittajanuransa Karjalaisen kesätoimittajana kesinä 2008–2011. Leppänen oli vuonna 2013 Ilta-Sanomien ja vuosina 2013–2015 MTV Uutisten vakituinen toimittaja. Vuosina 2016–2019 hän työskenteli urheilutoimittajana Ilta-Sanomissa ja Urheilulehdessä . Marraskuusta 2020 lähtien Leppänen on ollut Yle Urheilun urheilutoimittaja.

Urheilun lisäksi Leppänen on raportoinut muun muassa Sauli Niinistön ja Vladimir Putinin vuoden 2013 tapaamisesta sekä Yhdysvaltain presidentinvaaleista 2016.

Leppänen valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseon lukiosta vuonna 2006. Hän opiskeli ruotsin kieltä ja ruotsalaista kulttuuria Itä-Suomen yliopistossa vuosina 2006–2007, minkä jälkeen Leppänen aloitti journalismin opinnot Jyväskylän yliopistossa vuonna 2007. Hän valmistui maisteriksi vuonna 2017 pääaineenaan journalismi ja sivuaineinaan ruotsin ja espanjan kielet.

Leppänen osaa kuutta eri kieltä: suomea, ruotsia, venäjää, englantia, espanjaa ja portugalia.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset urheilutoimittajat
Via Aemilia Scauri

Via Aemilia Scauri oli roomalainen tie, jonka rakennutti Marcus Aemilius Scaurus kensorina ollessaan 109 eaa. Tie nimettiin hänen mukaansa.

Reitti
Tie alkoi Tyrrhenanemeren rannikolta Vada Volaterranasta, ja noudatteli Via Aurelian reittiä aina Pisaeen (Pisa) asti. Pisasta se jatkoi ensin luoteeseen Genuaan (Genova), ja sieltä koilliseen Placentiaan (Piacenza), yhdistyen vanhempaan Via Aemiliaan.

Lähteet

Roomalaiset tiet
Italian tiet
Nordic Rescue Group

Nordic Rescue Group on suomalainen palo- ja pelastusajoneuvojen valmistaja, johon kuuluvat Saurus Oy ja Kaarinassa toimiva Vema Lift Oy sekä kesällä 2021 yritysostolla konserniin hankittu Ruotsalainen Sala Brand AB. NRG:n omistavat yhdessä pääomasijoittaja Sievi Capital ja valtion sijoitusyhtiö  Tesi eli Suomen Teollisuussijoitus.

Lähteet 

Suomalainen autoteollisuus
Hälytysajoneuvot