joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kansallisen turvallisuuden yksikkö

Kansallisen turvallisuuden yksikkö () on Suomen sisäministeriön osasto, joka tulosohjaa Suojelupoliisia. Yksikköä johtaa Petri Knape.

Organisaatio
Kansallisen turvallisuuden yksikkö toimii sisäministeriön kansliapäällikkön välittömässä alaisuudessa osastojaon ulkopuolella.

Toiminta
Kansallisen turvallisuuden yksikkö käsittelee kansallista turvallisuutta, siviilitiedustelua ja Suojelupoliisin toimintaa ja ohjausta. Yksikössä käsitellään sisäministeriön ja sen hallinnonalan turvallisuusasioiden yleistä ohjausta, valmiutta, valvontaa, varautumista, organisaatioturvallisuutta, riskienhallintaa ja kehittämistä koskevia asioita. Kansallisen turvallisuuden yksikkö valvoo, yhteensovittaa ja kehittää näitä asioita yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa. Lisäksi kansallisen turvallisuuden yksikössä valmistellaan kansainvälisen avun antamista ja pyytämistä koskevaa päätöksentekoa annetun lain (418/2017) 2 ja 4 § mukaan.

Suojelupoliisi
Kansallisen turvallisuuden ohjausyksikkö kuului sisäministeriön poliisiosastoon kesäkuuhun 2019 asti, jolloin se muutettiin itsenäiseksi osastoksi uuden tiedustelulainsäädännön tullessa voimaan. Muutoksen myötä myös Suojelupoliisin tulosohjaus siirtyi poliisiosastolta kansallisen turvallisuuden yksikköön.

Historia
Sisäministeriön silloisen kansliapäällikkö Ilkka Salmen asettama työryhmä esitti vuoden 2018 lopulla mallia, jossa sisäministeriöön perustettaisiin erillinen kansallisen turvallisuuden yksikkö. Suojelupoliisin valvonta ja ohjaus siirtyisi sisäministeriön poliisiosastolta tälle uudelle yksikölle, joka toimisi suoraan sisäministeriön kansliapäällikön alaisuudessa. Salmen asettaman työryhmän tehtävä oli pohtia miten sisäministeriössä reagoitaisiin uusien tiedustelulakien voimaantuloon ja Suojelupoliisin uuteen rooliin kansainväliset toimivaltuudet omaavana tiedustelupalveluna. Petri Knapea, Suojelupoliisin virkavapaalla olevaa apulaispäällikköä, pidettiin sisäministeriössä melko varmana valintana uuden kansallisen turvallisuuden yksikön johtoon. Helsingin Sanomien mukaan useat tahot ilmaisivat huolensa siitä, että malli heikentää Suojelupoliisin valvontaa. Huoli liittyi uuden yksikön pieneen kokoon sekä sen toimintaa ohjaavien henkilöiden läheisiin siteisiin Suojelupoliisin.

Lähteet

Suomen poliisitoimi
Suomen sisäministeriö
Kotka Eagles

Kotka Eagles on amerikkalaisen jalkapallon erikoisseura Kotkasta. Seura on perustettu vuonna 2013 ja sen miesten joukkue pelaa kaudella 2022 Vaahteraliigassa ja naisten joukkue I-divisioonassa. Seuralla on myös lippupallo- ja painijaostot.

Kotkassa oli toiminut 1990-luvulla amerikkalaisen jalkapallon joukkue South East Eagles. Vuonna 2013 kaupunkiin perustettiin uusi seura, joka liittyi kaudeksi 2014 III-divisioonaan. Eagles voitti III-divisioonan vuonna 2015 ja nousi II-divisioonaan. Vuonna 2016 seura perusti naisten joukkueen.

Eaglesin miesten joukkue voitti II-divisioonan vuonna 2017 ja I-divisioonan 2019. Naiset voittivat II-divisioonan vuonna 2016. Miesten joukkue voitti I-divisioonan 2021 ja nousi seuraavaksi kaudeksi Vaahteraliigaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut

Suomalaiset amerikkalaisen jalkapallon seurat
Établissement de la Radio Tunisienne

Établissement de la Radio Tunisienne on Tunisian kansallinen radioyhtiö. Se on muodostettu vuonna 2007, jolloin kansallinen yleisradioyhtiö jaettiin erillisiksi radio- ja televisioyhtiöiksi.

Tunisian yleisradiolähetykset alkoivat muutamien yksityisten kokeilujen jälkeen osana posti- ja lennätinlaitoksen toimintaa vuonna 1938. Asema sai seuraavana vuonna nimen Radio Tunis. Maan yleisradioyhtiön nimenä on ollut sittemmin Radio Télévision Tunisienne ja Établissement de la Radio Télévision Tunisienne. Nykyisestä radioyhtiöstä käytetään myös nimeä Radio Tunisienne.

Tunisian valtion omistamalla yhtiöllä on neljä kansallista radiokanavaa: arabiankielinen yleiskanava Radio Nationale, nuortenkanava Radio Jeune, kulttuurikanava Radio Culture sekä etupäässä ranskankielinen Radio Tunis Chaîne Internationale eli RTCI. Jälkimmäinen välittää ohjelmia myös englanniksi, italiaksi, espanjaksi ja saksaksi. El Kefissä, Gafsassa, Monastirissa, Sfaxissa ja Tataouinessa on alueradiot.

Radio Tunisienne lähettää ohjelmia ULA-alueella ja keskiaalloilla. Lyhytaaltolähetykset päättyivät vuonna 2013. Ohjelmia voi kuunnella myös Internetissä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Radio Tunisienne 
 RTCI 

Julkisen palvelun mediayhtiöt
Tunisialaiset yritykset
Radioasemat
Muistiinpanoja surun ajalta

Muistiinpanoja surun ajalta  (engl. A Grief Observed) on muistelmateos, jossa brittiläinen kirjailija C. S. Lewis pohtii vaimonsa Joy Davidmanin kuoleman aiheuttamaa surua. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1961 salanimellä N. W. Clerk, koska Lewis ei halunnut, että häntä pidettäisiin kirjan kirjoittajana. Kirja julkaistiin vuonna 1963, Lewisin kuoleman jälkeen, kirjailijan omalla nimellä. Myös myöhemmässä painoksessa viitataan menehtyneeseen puolisoon kirjaimella H (Davidmanin etunimi, jota hän itse käytti harvoin, oli Helen).  

Kirja koostuu neljästä muistikirjasta, joita Lewis käytti surunsa ilmaisemiseen ja tutkimiseen. Lewis kuvailee, millaista hänen arkielämänsä ja sen hankaluudet ovat ilman Joy Davidmania ja tutkii uskon ja teodisian perustavanlaatuisia kysymyksiä. Lewisin poikapuoli (Joyn poika) Douglas Gresham huomautti vuonna 1994 ilmestyneessä johdannossa, että otsikossa oleva määrittelemätön artikkeli "a" tekee selväksi, että Lewisin suru ei ole mitenkään erityisen olennainen surun kokemus vaan ennemminkin yhden ihmisen näkökulma muiden joukossa. 

Kirja inspiroi televisioelokuvan Shadowlands (1985) sekä samannimisen elokuvan (1993). 

Suomennos ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 Kirjaneliöltä. Suomentajana oli Anna-Mari Kaskinen. Vuonna 2009 Kirjapaja julkaisi korjatun version samasta suomennoksesta.

Lähteet 

Vuoden 1961 kirjat
Alexandre Cabanel

Alexandre Cabanel (28. syyskuuta 1823 Montpellier - 23. tammikuuta 1889 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.

Cabanel oli akateemisen tyylisuunnan taidemaalari, joka maalasi uskonnollisia, historiallisia ja klassisia aiheita. Hän oli omana aikanaan arvostettu muotokuvamaalari sekä Ranskan keisari Napoleon III:n arvostama taiteilija.

Cabanel pääsi opiskelemaan Pariisin Ecole des Beuax-Arts 17-vuotiaana. Hän oli François-Édouard Picot:n oppilas ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1844. Hänelle myönnettiin stipendi vuonna 1845 ja hänet valittiin professoriksi opinahjoonsa vuonna 1863.

Pariisin salongin Grande Médaille d´Honneurin Cabanel voitti vuosina 1865, 1867 ja 1878. Opettajan toimensa aikana hän ehti opettaa satoja opiskelijoita ja oli näin keskeisesti vaikuttamassa kokonaisen sukupolven käsitykseen hyvästä taiteesta. Uransa loppupuolella hän ajautui riitoihin uuden, impressionismiksi kutsutun taidesuuntauksen kanssa. Cabanel ja William-Adolphe Bouguereau kieltäytyivät vastaanottamasta impressionistien töitä salonkiin ja tämä sai impressionistit perustamaan oman salonkinsa.

Cabanelin työtä "Venuksen synty" pidetään yhtenä 1800-luvun kuuluisimmista maalauksista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.artrenewal.org/Artist/Index/5
 https://web.archive.org/web/20160729184657/http://alexandrecabanel.com/

Ranskalaiset taidemaalarit
Vuonna 1823 syntyneet
Vuonna 1889 kuolleet
Muotokuvamaalarit
Yhteiskuntapolitiikka (lehti)

Yhteiskuntapolitiikka (YP) on yhteiskuntatieteellinen tiedejulkaisu. Lehteä julkaisevat Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, Eläketurvakeskus, Kansaeläkelaitoksen tutkimusyksikkö ja Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunta. 

Yhteiskuntapolitiikassa julkaistavat artikkelit vertaisarvioidaan. Lehti on sitoutunut noudattamaan Tieteellisten seurain valtuuskunnan ohjeita vertaisarviointikäytännöistä.

Lähteet 

Suomalaiset tiedelehdet
Jaroslava Mahutših’

Jaroslava Mahutših’ (, s. 19. syyskuuta 2001) on ukrainalainen korkeushyppääjä. Hän aloitti korkeushypyn 13-vuotiaana.

Mahutših’ voitti kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2017 tuloksella 189. Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 Mahutših’ voitti kultaa tuloksella 192 cm. Győrin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti kultaa ylittämällä 194 cm. Buenos Airesin nuorten kesäolympialaisissa 2018 Mahutših’ voitti molemmat korkeushyppykilpailut saavuttaen kultaa. Ensimmäisessä kilpailussa hän hyppäsi 192 cm ja toisessa kilpailussa 195 cm.

Mahutših’ hyppäsi sisäratojen kaikkien aikojen parhaan alle 18-vuotiaiden tuloksen 196 Minskissä joulukuussa 2018. Hän hyppäsi alle 20-vuotiaiden sisäratojen maailmanennätyksen 199 Hustopečessa tammikuussa 2019. Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 Mahutših’ voitti kultaa tuloksella 192 cm.

Dohan MM-kilpailuissa 2019 Mahutših’ saavutti hopeamitalin hypättyään 204 cm, mikä oli uusi alle 20-vuotiaiden maailmanennätys. Hänestä tuli nuorin kenttälajien MM-mitalisti koskaan. 

Mahutših’ hyppäsi sisäratojen alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 202 Karlsruhessa tammikuussa 2020. Hän teki Ukrainan ennätyksen 206 cm Banská Bystricassa helmikuussa 2021. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 tuloksella 200. Kesällä 2021 hän voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa tuloksella 200 ja sijoittui kolmanneksi Tokion olympialaisissa tuloksella 200. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän voitti kultaa tuloksella 202. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Mahutših’ saavutti hopeaa tuloksella 202 cm. Hän voitti samana kesänä Euroopan-mestaruuden Münchenissä tuloksella 195 cm.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jaroslava Mahutših’ european-athletics.org-sivustolla 

Ukrainalaiset korkeushyppääjät
Ukrainalaiset olympiamitalistit
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Äidin kyydissä etelään

Äidin kyydissä etelään on Pirkko Talvio-Jaatisen vuonna 1981 kirjoittama kirja. Se kertoo hänen muutostaan neljän lapsensa kanssa Portugaliin pakoon Suomen koleita öitä.

Luominen 
Pirkko sai idean muuttaa pois suomesta yksinhuoltajana neljän lapsensa kanssa, vaihtoehtoina olivat muun muassa Australia ja Euroopan maita.

Lastenkirjat
Omaelämäkerrat
Nuortenkirjat
Selemon Barega

Selemon Barega (s. 20. tammikuuta 2000) on etiopialainen kestävyysjuoksija.

Vuoden 2016 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa hän voitti kultaa 5 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti Nairobissa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 3 000 metrillä ja Tlemcenissä alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 5 000 metrillä. Samana vuonna hän sijoittui Lontoon MM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi. Vuonna 2018 hän sai hopeaa Birminghamin halli-MM-kilpailuiden 3 000 metrillä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa 5 000 metrillä ajalla 12.59,70. Tokion olympialaisissa 2020 Barega voitti 10 000 metrin juoksun olympiakultaa ajalla 27.43,22. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 3 000 metrillä Belgradissa 2022 ajalla 7.41,38. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän oli 10 000 metrillä viides ja 5 000 metrillä kahdestoista.

Henkilökohtaiset ennätykset  
Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet

Viitteet

Etiopialaiset kestävyysjuoksijat
Etiopialaiset olympiavoittajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Vihtonen

Vihtonen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Erkki Vihtonen, televisiotoimittaja, -ohjaaja ja -tuottaja
Seppo Vihtonen (1937/1938–2019), televisiotoimittaja ja -tuottaja
Nigel

Nigel voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Nigel Adkins (s. 1965), brittiläinen jalkapalloilija ja valmentaja
 Nigel Barker (s. 1972), brittiläinen valokuvaaja ja malli
 Nigel Bruce (1895–1953, brittiläinen näyttelijä
 Nigel Butterley (1935–2022), australialainen säveltäjä
 Nigel Clough (s. 1966), brittiläinen jalkapalloilija ja valmentaja
 Nigel Cole (s. 1959), brittiläinen elokuva- ja televisio-ohjaaja
 Nigel Dawes (s. 1985), kanadalainen jääkiekkoilija
 Nigel Durham, brittiläinen rumpali
 Nigel Farage (s. 1964), brittiläinen poliitikko
 Nigel Glockler (s. 1953), brittiläinen rumpali
 Nigel Godrich (s. 1972), brittiläinen musiikkituottaja
 Nigel Gresley (1876–1941), brittiläinen veturi-insinööri
 Nigel Gresley (?–1787), brittiläinen maanomistaja ja baronetti
 Nigel Hawthorne (1929–2001), brittiläinen näyttelijä
 Nigel de Jong (s. 1984), alankomaalainen jalkapalloilija
 Nigel Keay (s. 1955), uusiseelantilainen säveltäjä ja viulisti
 Nigel Lawson (s. 1932), brittiläinen konservatiivipoliitikko ja ministeri
 Nigel Levine (s. 1989), brittiläinen juoksija
 Nigel Martyn, (s. 1966), brittiläinen jalkapallomaalivahti
 Nigel Mansell (s. 1953), brittiläinen autourheilija
 Nigel Marven (s. 1960), brittiläinen ornitologi, kirjailija ja televisiotuottaja
 Nigel McCrery (s. 1953), brittiläinen poliisi ja käsikirjoittaja
 Nigel Melker (s. 1991), alankomaalainen autourheilija
 Nigel Moore (s. 1981), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Nigel North (s. 1954), brittiläinen muusikko
 Nigel Olsson (s. 1949), brittiläinen rumpali
 Nigel Pearson (s. 1963), brittiläinen jalkapalloilija
 Nigel Pennick (s. 1946), brittiläinen kirjailija ja kuvittaja
 Nigel Reo-Coker (s. 1984), brittiläinen jalkapalloilija
 Nigel Scullion (s. 1956), australialainen poliitikko
 Nigel Short (s. 1965), brittiläinen shakinpelaaja
 Nigel Slater (s. 1958), brittiläinen kokki ja televisiotoimittaja
 Nigel Stepney (1958–2014), brittiläinen mekaanikko
 Nigel Winterburn (s. 1963), brittiläinen jalkapalloilija
 Nigel Worthington (s. 1961), brittiläinen jalkapalloilija ja valmentaja
Rai Benjamin

{{Yleisurheilija
|nimi = Rai Benjamin
|kuva = 
|kuvateksti = 
|paino=
|pituus=
|syntymäaika         = 
|syntymäpaikka       = Mount Vernon, New York, Yhdysvallat
|ennätykset= 400m aidat: 46,17 s (2021)400m: 44,31 s (2019)200m: 19,99 s (2018)}}Rai Meneniek Benjamin''' (s. 27. heinäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja pikajuoksija. Hän edusti alkujaan Antigua ja Barbudaa. Hän sai Yhdysvaltain edustusoikeuden lokakuussa 2018.

Benjamin kilpaili nuorempana Yhdysvaltain yliopistokisoissa. Hän on muun muassa yliopistomestaruuskisojen 400 metrin aitojen mestari vuodelta 2018. Ensimmäisissä arvokilpailuissaan Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa Yhdysvaltain joukkueessa 4 × 400 metrin viestissä ja sai hopeaa 400 metrin aidoista ajalla 47,66. Hän saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa maailmanennätyksen tehneen Karsten Warholmin jälkeen hopeaa 400 metrin aitajuoksussa maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaalla ajalla ja Pohjois-Amerikan ennätyksellä 46,17. Hän juoksi yli puoli sekuntia entistä maailmanennätystä nopeammin. Hän juoksi lisäksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Eugenen MM-kilpailuiss 2022 Benjamin saavutti 400 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 46,89 häviten kilpailun voittaneelle Brasilian Alison dos Santosille 0,6 sekuntia.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Antiguabarbudalaiset yleisurheilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Jukka Nuortio

Jukka Nuortio (Johan Emil Nyström 1912–2002) oli suomalainen aitajuoksija. Hän oli syntynyt Kajaanissa ja asui myöhemmin Myllykoskella. 

Hän aitoi hopealle 400 metrillä Kalevan kisoissa vuosina 1934 ja 1935. Nuortion seura oli Kajaanin Kipinä.

Lähteet 

Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Suomalaiset pika-aitajuoksijat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Emmanuel Dennis

Emmanuel Bonaventure Dennis (s. 15. marraskuuta 1997) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.
 
Dennis siirtyi kotimaastaan ukrainalaisseura Zorja Luhanskiin kesällä 2016 ja pelasi kaudella 2016–2017 Ukrainan liigassa 22 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi Belgian liigassa pelaavaan Club Bruggeen. Kaudella 2017–2018 hän pelasi liigassa 30 ottelua ja teki seitsemän maalia. Kaudella 2018–2019 hän onnistui maalinteossa seitsemän kertaa 26 liigaottelussa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 20 liigaottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja neljännellä kaudellaan yhdeksän liigaottelua ilman maaleja. Hän pelasi Bruggen-vuosinaan Mestarien liigassa 13 ottelua ja teki niissä kolme maalia, joista kaksi lokakuussa 2019 tasapeliin päättyneessä vierasottelussa Real Madridia vastaan. Kevätkauden 2021 hän oli lainalla saksalaisseura Kölnissä ja pelasi yhdeksän Bundesliigan ottelua.

Dennis siirtyi heinäkuussa 2021 Club Bruggesta 3,6 miljoonan punnan siirrolla Englannin Valioliigassa pelaavaan Watfordiin. Hän teki elokuussa 2021 maalin ensimmäisessä valioliigaottelussaan Aston Villaa vastaan kymmenennellä peliminuutilla. Hän teki maalin syyskuussa viidennessä valioliigaottelussaan Norwichia vastaan ja lokakuussa yhdeksännessä valioliigaottelussaan Evertonia vastaan. Marras-joulukuussa hän teki maalin kolmessa peräkkäisessä ottelussa Manchester Unitedia, Leicester Cityä ja Chelseaa vastaan, ja jäätyään yhdessä ottelussa ilman maaleja hän teki joulukuun lopulla maalin peräkkäisissä otteluissa Brentfordia ja West Ham Unitedia vastaan. Helmikuussa hän teki maalin jälleen Aston Villaa ja huhtikuussa Brentfordia vastaan. Näin hän teki kauden 33 valioliigaottelussaan kymmenen maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Kaudeksi 2022–2023 Watford putosi mestaruussarjaan, jossa Dennis ehti pelata kaksi ottelua ennen siirtymistään valioliigaseura Nottingham Forestiin elokuussa 2022.

Dennis pelasi ensimmäisen kerran Nigerian maajoukkueessa syyskuussa 2019, kun hän pääsi kentälle Ukrainaa vastaan pelatun vierasmaaottelun lopussa. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki seitsemännessä maaottelussaan kesäkuussa 2022 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnoissa São Tomé ja Príncipeä vastaan.

Lähteet 

Nigerialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Halimah Nakaayi

Halimah Nakaayi (s. 14. lokakuuta 1994) on ugandalainen keskimatkojen juoksija, 800 metrin maailmanmestari.

Nakaayi sijoittui 2011 Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 800 metrillä seitsemänneksi. Saman vuoden nuorten Kansainyhteisön kisoissa hän voitti 400 metriä. Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 hänet hylättiin 800 metrin välieräjuoksussa. Seuraavana vuonna hän sijoittui nuorten Afrikan-mestaruuskilpailuissa neljänneksi sekä 400 että 800 metrillä. Glasgow'n Kansainyhtesön kisoissa 2014 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Gwangjun universiadeissa 2015 hän oli 400 metrillä kahdeksas.

Nakaayi karsiutui 2016 Durbanin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 800 metrin alkuerissä ja Rio de Janeiron olympialaisissa välierissä. Myös Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 800 metrin välierissä. Gold Coastin Kansainyhtesön kisoissa 2018 hän karsiutui 800 metrin alkuerissä.

Nakaayi voitti maailmanmestaruuden 800 metrillä Dohan MM-kilpailuissa 2019 ennätysajallaan 1.58,04. Aiemmin samana vuonna hän saavutti Afrikan kisoissa pronssia. Kesäkuussa 2019 hän voitti Timanttiliigan osakilpailun Oslossaparansi ennätyksensä lukemiin 1.58,03 Monacossa heinäkuussa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 800 metrin välierissä.

Lähteet

Viitteet 

Ugandalaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Paramount Network

Paramount Network on yhdysvaltalainen kaupallinen televisiokanava, jonka omistaa Paramount Global-konserniin kuuluva Paramount Domestic Media Networks.

Suomessa Paramount Network aloitti lähetykset 1. lokakuuta 2019 MTV Finlandin kanavapaikalla. Emoyhtiö päätti kuitenkin parin vuoden jälkeen vetäytyä Suomen televisiomarkkinoilta ja keskittyä suoratoistopalveluidensa kehittämiseen. Paramount Networkin lähetykset päättyivät Suomessa vuoden 2021 lopussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Paramount Networkin verkkosivut (Yhdysvallat)
 Paramount Networkin verkkosivut (Suomi)

Yhdysvaltalaiset televisiokanavat
Suomalaiset televisiokanavat
Vuonna 1983 perustetut televisiokanavat
Vuonna 2019 perustetut televisiokanavat
Paramount Global
Sulautuma

Sulautuma on kielitieteen termi: sana tai käsite joka on muodostunut kahden sanan tai useamman sanan tai niiden osien sulautumisesta yhdeksi sen sijaan että olisi muodostettu yhdyssana. Esimerkiksi englannin kielen sana motel, joka on yhdistelmä sanoista motor ja hotel.

Lähteet 

Kielitiede
Manor Solomon

Manor Solomon (s. 24. heinäkuuta 1999 Kfar Saba, Israel) on israelilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2022–2023 Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia lainalla ukrainalaisesta Šah’tar Donetskista.
 
Solomon pelasi kotimaansa pääsarjassa Ligat ha’Alissa kausina 2016–2019 Maccabi Petah Tikvan joukkueessa 67 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Tammikuussa 2019 hän siirtyi ukrainalaisseura Šah’tar Donetskiin, jossa hän pelasi kaksi Eurooppa-liigan ottelua helmikuun 2019 puolivälissä ja ensimmäisen Ukrainan liigan ottelunsa saman kuun lopulla. Lokakuussa 2019 hän teki toisessa Mestarien liigan ottelussaan maalin vierasottelussa italialaista Atalantaa vastaan.

Solomon on pelannut useissa Israelin juniorimaajoukkueissa. Ensimmäisen maaottelunsa Israelin A-maajoukkueessa hän pelasi syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Albaniaa vastaan. Ensimmäisen kerran hän pelasi avauskokoonpanossa neljännessä maaottelussaan kesäkuussa 2019, kun Israel pelasi vieraskentällä EM-karsintaottelun Puolaa vastaan. Kahdessa seuraavassa EM-karsintaottelussa syyskuussa 2019 Solomon pelasi täyden ajan ja syötti molemmissa yhden maalin.

Lähteet 

Israelilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Brandon Starc

Brandon Starc (s. 24. marraskuuta 1993) on australialainen korkeushyppääjä. Starcin ennätystulos 236 cm on Australian ja Oseanian ennätys. Hän hyppäsi tuloksen 26. elokuuta 2018. Starc on Kansainyhteisön kilpailujen mestari vuodelta 2018 ja hopeamitalisti 2022. Hän on voittanut neljä Timanttiliigan osakilpailua. Hän saavutti hopeaa nuorten olympialaisissa 2010.

Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa Starc sijoittui korkeushypyn finaalissa viidenneksi tuloksella 235 ja Dohan MM-kisoissa 2019 kuudenneksi tuloksella 230 cm. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kahdestoista ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 viidestoista.

Lähteet
 
 

Australialaiset korkeushyppääjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Resiprookki

Valokuvauksessa resiprookki on valon voimakkuuden ja keston välinen käänteinen suhde, joka määrää valoherkän materiaalin reaktion. Esimerkiksi filmin normaalin valotusalueen sisällä filmin vasteen vastavuoroisuuslaki  määritetään kokonaisvalotuksella, jonka määre on intensiteetti × aika.    

Resiprookilla tai resiprookkivirheellä yleensä puhekielessä tarkoitetaan ilmiötä, jossa valokuvausfilmiä tarvitsee valottaa laskettua, normaalia valotusaikaa pidempään. Yleensä tämä on tehtävä yli sekunnin valotusajoilla. Filmivalmistajat julkaisevat filmien resiprookkikorjauksen ja tämä vaihteleekin eri filmien välillä.       

 Mikä resiprookki (käänt.)? - lyhyt yleistävä selitys  (englanniksi) 
 Dia- ja mustavalkoisten resiprookkikorjauksia (englanniksi) 
Valokuvauksen tekniikka
Kristillinen rauhankonferenssi

Kristillinen rauhankonferenssi on Prahassa 1958 perustettu Moskovasta johdettu rauhanliike, jonka tavoitteena oli olla vastavoima Kirkkojen maailmanneuvostolle. Prahan kevään jälkeen 1968 se organisoitiin uudelleen, ja sen johtoon tuli 1971 Venäjän ortodoksikirkon metropoliitta Nikodim, mutta sen uskottavuus oli mennyt.

Myös Suomen evankelis-luterilaista kirkkoa houkuteltiin siihen mukaan, mutta se nähtiin poliittisena, eikä siihen siksi menty mukaan. Liikkeen yhdysmies Suomessa oli professori Heikki Waris, joka ei kuitenkaan saanut arkkipiispa Martti Simojoelta virallista asemaa. Tosin Viron arkkipiispa Jaan Kiivit vanhempi oli raportoinut KGB:lle, että Simojoki olisi ollut myöntymässä liittymiseen. Simojoen elämäkerran kirjoittaja Juha Seppo on katsonut kuitenkin, että Kiivit on välittänyt KGB:lle sellaisen näkemyksen, jota siellä odotettiin.

Liikkeen perusti Yhdysvalloissa sodan aikana paossa ollut tšekkiläinen pappi Josef Hromádka, joka oli myös Maailman rauhanneuvoston keskustoimikunnan jäsen. Prahan kevään jälkeen hän erosi pettyneenä ja kuoli pian.

Lähteet

Rauhanjärjestöt
Ganga Prasad

Ganga Prasad (s. 8. heinäkuuta 1939) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Sikkimin kuvernöörinä vuodesta 2018. Aikaisemmin hän on toiminut Intian kansanpuolueen edustajana Biharin osavaltiopolitiikassa 18 vuotta. Liikemiehenä ennen poliittista uraansa työskennellyt Prasad liittyi Bharatiya Jana Sangh -puolueeseen vuonna 1967.

Hän aloitti vuonna 2017 Meghalayan kuvernöörinä. Toimiessaan virassa hän sai osakseen kritiikkiä pitäessään puheensa osavaltion taloudesta hindiksi eikä englanniksi. Opposition mielestä Prasadin kielivalinta oli Intian kansanpuolueelle tavallista hindin suosimista paikallisten kielten kustannuksella. Prasad vastasi kritiikkiin, että hän on käyttänyt hindiä Meghalayassa useasti eikä kukaan ole asiasta valittanut aikaisemmin. Hän myös totesi, että hindiä tulisi käyttää maanlaajuisena yhdistävänä kielenä. 

Prasad toimii hindunationalistisesta Rashtriya Swayamsevak Sanghista innoituksen saaneen Dadhichi Dehdaan Samiti -kansalaisjärjestön puheenjohtajana. Hän on myös Arya Samaj -uudistusliikkeen johtaja Biharissa. 

Prasadilla on kolme poikaa, joista yksi toimii poliitikkona.

Lähteet

Aiheesta muualla

Sikkimin kuvernöörit
Meghalayan kuvernöörit
Intian kansanpuolueen poliitikot
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Hwang Hee-chan

Hwang Hee-chan (s. 26. tammikuuta 1996 Chuncheon) on eteläkorealainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigan Wolverhampton Wanderersia, jossa hän pelasi jo kauden 2021–2022 lainalla saksalaisseura RB Leipzigista.
 
Hwang siirtyi kotimaastaan Itävaltaan tammikuussa 2015. Hän pelasi Itävallan toisella sarjatasolla Lieferingin joukkueessa 31 liigaottelua ja teki niissä 13 maalia. Joulukuussa 2015 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Itävallan Bundesliigassa Red Bull Salzburgin joukkueessa. Kauden 2017–2018 loppuun mennessä hän oli pelannut pääsarjassa 59 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. Itävallan cupin loppuottelussa 2017 hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin Salzburgin voittaessa Rapid Wienin 2–1. Kauden 2018–2019 Hwang pelasi lainalla Saksan 2. Bundesliigassa Hamburger SV:n joukkueessa ja teki 20 liigaottelussa kaksi maalia. Kaudeksi 2019–2020 hän palasi Salzburgiin, jossa hän teki kauden 27 liigaottelussaan 11 maalia.

Hwang pelasi Eurooppa-liigassa kaudella 2016–2017 kolme ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kauden 2017–2018 Eurooppa-liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki kaksi maalia Salzburgin yltäessä välieriin. Syyskuussa 2019 hän teki ensimmäisessä Mestarien liigan ottelussaan maalin belgialaista Genkiä vastaan Salzburgin voittaessa kotikentällään maalein 6–2. Hän teki maalin myös alkulohkon toisessa ottelussa Liverpoolia vastaan ja viidennessä ottelussa Genkiä vastaan.

Kesällä 2020 Hwang siirtyi saksalaisseura RB Leipzigiin. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Bundesliigassa 18 ottelua, joista vain kolme avauskokoonpanossa. Saksan cupissa hän teki kolme maalia, ja Werder Bremeniä vastaan pelatussa välieräottelussa hän tekemänsä maalin lisäksi syötti jatkoajalla joukkueensa voittomaalin. Tappiollisessa loppuottelussa Hwang pelasi vain ensimmäisen jakson. Mestarien liigassa hän tuli kolmessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle.

Kauden 2021–2022 alussa Hwang ehti pelata kaksi bundesliigaottelua ennen lainasopimustaan Wolverhampton Wanderersin kanssa. Hän pelasi Englannin Valioliigassa kauden aikana 30 ottelua ja teki niissä viisi maalia, syyskuussa yhden maalin ensimmäisessä valioliigaottelussaan Watfordia vastaan, lokakuussa kaksi maalia Newcastle Unitedia ja yhden Leeds Unitedia vastaan sekä helmikuussa yhden maalin Arsenalia vastaan.

Hwang on pelannut useissa Etelä-Korean juniorimaajoukkueissa. Etelä-Korean A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa syyskuussa 2016 MM-karsinnassa Kiinaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kesäkuussa 2017 seitsemännessä maaottelussaan MM-karsinnassa Qataria vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Etelä-Korean kaikissa kolmessa ottelussa. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 Hwang pelasi neljä ottelua ja teki maalin neljännesvälieräottelussa Bahrainia vastaan mutta ei pelannut tappioon päättyneessä puolivälierässä Qataria vastaan. Heinäkuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut 47 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Eteläkorealaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Tampereen ateljeetalo

Tampereen ateljeetalo on kuvataiteilijoiden asuin- ja työskentelytalo, joka sijaitsee Kiovanpuiston laidalla Tampereen Kalevassa. Kaksikerroksisen rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Olavi Suvitie ja Taito Uusitalo, ja se on valmistunut 1961. Sisällä on kymmenen ateljeeta, joista kuuteen liittyy myös erillinen asunto.

Ateljeetalo edustaa tyyliltään 1950-luvun pehmeää funktionalismia. Kadulta tarkasteltuna se muistuttaa tavallista pienkerrostaloa, mutta puiston puolella ateljeiden suuret ikkunat antavat sille julkisen rakennuksen ilmettä.

Ateljeetalossa ovat asuneet esimerkiksi Aira Hellaakoski, Unto Hietanen, Tauno Hämeranta, Kimmo Kaivanto, Raimo Kanerva, Teuvo Kotilainen, Toimi Laaksonen, Heli Ryhänen, Taisto Toivonen ja Reino Viirilä. Nykyisiin asukkaisiin kuuluvat muun muassa Anna Alapuro ja Ilkka Väätti.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Torniainen, Marja-Liisa: Elämäntapana taide. Tampereen ateljeetalo 1962–2012. Omakustanne, 2012. ISBN 978-952-67755-0-0.

Ateljeetalo
Ateljeetalo
Ateljeetalo
Kaleva
Grant Holloway

Grant Holloway (s. 19. marraskuuta 1997) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija. Hän voitti kultaa 110 metrin aitajuoksussa Dohan MM-kilpailuissa 2019 ajalla 13,10. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 hän saavutti 110 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 13,09. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän voitti 60 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden. Toisen ulkoratojen maailmanmestaruutensa Holloway otti Eugenessa 2022 ajalla 13,03.

Yhdysvaltain yliopistourheilun (NCAA) mestaruuskisoissa Holloway on voittanut kahdeksan mestaruutta. Hän voitti ulkoradoilla 110 metrin aitajuoksun vuosina 2017, 2018 ja 2019 ja 4 × 100 metrin viestissä vuonna 2019 ja sisäradoilla 60 metrin juoksun mestaruuden 2019 ja 60 metrin aitajuoksun vuosina 2017, 2018 ja 2019. Hän on NCAA-historiassa ainoa miesurheilija joka on voittanut pika-aitojen mestaruuden kolmesti peräkkäin sekä ulko- että sisäradoilla. Vuonna 2019 hänestä tuli Willie Gaultin (1983) ja Terrence Trammellin (2000) jälkeen kolmas miesurheilija joka voitti samana vuonna sekä 60 metrin sileän juoksun että 60 metrin aitajuoksun NCAA-mestaruuden. Hän voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa 110 metrin aitajuoksun 2021 sekä sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa 2022.

Holloway on voittanut Timanttiliigassa 110 metrin aitajuoksun Monacossa ja Zürichissä 2022.

Helmikuussa 2021 Holloway rikkoi 60 metrin aitajuoksussa Colin Jacksonin lähes 27 vuotta vanhan maailmanennätyksen (7,30) yhdellä sadasosasekunnilla juostuaan Madridissa ajan 7,29. Hän sivusi maailmanennätystään 7,29 maaliskuussa 2022 Belgradissa MM-hallikilpailuiden välierässä.

110 metrin aitajuoksun ennätyksensä 12,81 s Holloway juoksi Eugenessa kesäkuussa 2021. Korkeushypyssä hänen ennätyksensä on 216 cm vuodelta 2014 ja pituushypyssä 817 cm vuodelta 2018.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset pika-aitajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Meira Kumar

Meira Kumar (s. 31. maaliskuuta 1945) on intialainen poliitikko, joka toimi maansa parlamentin alahuoneen ensimmäisenä naispuolisena puhemiehenä vuosina 2009–2014. Aikaisemmin hän toimi sosiaaliministerinä 2004–2009 ja alle vuoden mittaisen kauden vesiministerinä. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli diplomaattina. 

Kumar aloitti poliittisen uransa vuonna 1985, jolloin hän liittyi kongressipuolueeseen ja hänet valittiin Intian  parlamenttiin Lok Sabhaan ensimmäistä kertaa. Tuolloin hän voitti vaaleissa tunnetut dalitjohtajat Mayawatin ja Ram Vilas Paswanin, jotka olivat ehdolla samassa vaalipiirissä.

Vuonna 2009 Kumarin valinta Lok Sabhan ensimmäiseksi naispuoliseksi puhemieheksi oli yksimielinen. Hän sai tuolloin tukea myös pääoppositiopuolueelta Intian kansanpuolueelta. Kumar erosi vesiministerin tehtävistä vastaanottaessaan puhemiehen tehtävän. 

Kumar oli kongressipuolueen johtaman vaaliliiton ehdokkaana vuoden 2017 presidentinvaaleissa.

Perhe
Kumar syntyi kastittomaan sukuun. Hänen isänsä oli Intian varapääministeri Jagjivan Ram. Hänen äitinsä oli kirjailija ja vapaustaistelija Indrani Devi. 

Kumar on naimisissa asianajaja Manjul Kumarin kanssa. Liitosta on syntynyt poika ja kaksi tytärtä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Lok Sabhan entinen puhemies Meira Kumar
 Meira Kumar Intian parlamentin alahuoneessa 
 Encyclopedia Britannica

Intian ministerit
Intian kongressipuolueen poliitikot
Lok Sabhan puhemiehet
Intialaiset diplomaatit
vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Pikkulaahuskolibri

Pikkulaahuskolibri (Lesbia nuna) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.

Koko ja ulkonäkö
Pikkulaahuskolibrikoiras voi kasvaa 15–19 cm pitkäksi ja naaras on pienikokoisempi ja voi kasvaa 10–12 cm pitkäksi. Koiraan pituudesta jopa kaksi kolmasosaa voi olla pyrstöä. Pikkulaahuskolibrikoiras on väriltään kauttaaltaan kimaltelevan smaragdinvihreä lukuun ottamia muutamia harmaita pyrstöhöyheniä. Pyrstö on kapea, hyvin pitkä ja voimakkaasti haarautunut. Naaras on päästään, selästään, siivistään ja pyrstöstään vihreä. Vatsa on valkoinen ja siinä on vihreitä pisteitä. Pyrstö on pitkä, mutta ei yhtä pitkä kuin koiraalla. Pikkulaahuskolibrin nokka on suora ja moniin muihin kolibrilajeihin verrattuna lyhyt. Pyrstön pituus ja väritys vaihtelee alalajeittain.

Levinneisyys ja elinympäristö
Pikkulaahuskolibria tavataan alueelta, joka ulottuu Kolumbiasta Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat metsien reunamaat, pensaikot ja metsät tyypillisesti noin 1 900–3 200 metrin okrkeudella. Pikkulaahuskolibrin ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi. Linnun pesimäkausi on marraskuulta huhtikuulle ja pesä on kuppimainen ja rakennetaal sammalista ja muista kasvimateriaaleista. Pikkulaahuskolibrikoiras houkuttelee naaraita parittelemaan kanssaan tekemällä naksahtavia ääniä pitkällä pyrstöllään.

Lähteet

Kolibrit
Victor Osimhen

Victor James Osimhen (s. 29. joulukuuta 1998 Lagos) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa SSC Napolia.
 
Osimhen siirtyi kotimaastaan saksalaisseura Wolfsburgiin tammikuussa 2017. Hän pelasi Bundesliigassa kahden kauden aikana 14 ottelua, Kesällä 2018 hän siirtyi Belgian liigassa pelaavaan Charleroihin, jossa hän pelasi 34 liigaottelua ja teki 19 maalia. Kesällä 2019 Charleroi lunasti Osimhenin omistukseensa mutta myi hänet pian ranskalaisseura Lilleen. Kaudella 2019–2020 Osimhen on tehnyt 12 liigaottelussaan seitsemän maalia ja teki maalin myös toisessa Mestarien liigan ottelussaan englantilaisseura Chelseaa vastaan sekä neljännessä Mestarien liigan ottelussaan espanjalaista Valenciaa vastaan. Heinäkuussa 2020 Osimhen siirtyi 70 miljoonan euron siirtosummalla Lillestä Napoliin. Hän pelasi ensimmäisellä Serie A -kaudellaan 24 liigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia, joista kaksi toukokuussa Speziaa vastaan.

Osimhen oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 2015. Hän teki vähintään yhden maalin Nigerian kaikissa seitsemässä ottelussa ja oli turnauksen paras maalintekijä kymmenellä maalillaan. Hän pelasi ensimmäisen kerran Nigerian miesten maajoukkueessa kesäkuussa 2017 Togoa vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia mutta pääsi pelaamaan vain pronssiottelussa 45 minuutin ajaksi. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2019 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan.

Lähteet 

Nigerialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Esiagricolalaiset tekstit

Esiagricolalaisilla teksteillä tarkoitetaan sellaisia vanhan kirjasuomen kauden tekstejä, jotka on laadittu ennen Mikael Agricolan tekemiä käännöksiä ja julkaisuja. Tekstit ovat reformaatioaikaisia käsikirjoituksia. Niiden kääntäjiä tai kopioijia ei Westhin koodeksia lukuun ottamatta tiedetä, mutta eräissä tutkimuksissa Agricolaa   vanhemmaksi kääntäjäksi arvellaan ensimmäisenä Wittenbergiin opiskelemaan lähtenyttä Thomas Keijoita. Tarve suomenkielisille jumalanpalvelusteksteille oli ilmeinen jo ennen Agricolan teosten julkaisua, joten seurakunnissa piti turvautua omiin käännöksiin. Esiagricolalaisiin teksteihin voidaan katsoa kuuluvan myös Uppsalan koodeksin suomenkielinen messu, vaikka siinä viitataan Agricolan teksteihin.

Esiagricolalaisia tekstejä on yhteensä neljä:

 Westhin koodeksi
 Uppsalan koodeksin suomenkielinen messu
 Kangasala missale
 Uppsalan evankeliumikirjan katkelma

Lähteet 

Suomen kielen historia
Petter Gustaf Idman

Petter Gustaf Idman (6. maaliskuuta 1796 Pietarsaari – 27. tammikuuta 1856 Pietarsaari) oli suomalainen merikapteeni. Hän toimi parkki Herculeksen päällikkönä sen purjehtiessa ensimmäisenä suomalaisaluksena maailman ympäri vuosina 1844–1847. Hän oli myös ensimmäinen suomalainen ”kaphoornari” eli Kap Hornin niemen ympäri purjehtinut kapteeni.

Petter Gustaf Idman kuului suomalaisen Idmanin säätyläissuvun pietarsaarelaiseen haaraan, jossa oli useita merikapteeneja. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni ja Pietarsaaren raatimies Johan Israel Idman sekä Anna Sofia Hamberg. Idman kävi Turun katedraalikoulua vuosina 1810–1813 ja valmistuttuaan ylioppilaaksi hän opiskeli Turun akatemiassa vuosina 1813–1814 kunnes lähti merille. Tultuaan merikapteeniksi Idman purjehti vuosina 1820–1824 ensimmäisen kerran Kap Hornin ympäri kuljettaessaan lastia Brasilian Rio de Janeirosta Chilen Valparaísoon ruotsalaisen laivanvarustajan Niklas Lindskogin omistamalla purjelaiva Ophirilla.

Vuosina 1844–1847 Idman purjehti maailman ympäri parkki Herculeksella, jonka omisti Lindskogin pietarsaarelainen serkku, kauppaneuvos Peter Malm. Hercules lähti matkaan Pietarsaaresta lokakuussa 1844 ja purjehti aluksi terva- ja puutavaralastissa Ranskan Marseilleen, jossa lasti myytiin joulukuussa 1844. Huhtikuussa 1845 Idman purjehti Marseillesta Mustallemerelle Odessaan, josta hän kuljetti rautakuulia, talia, nahkoja ja yrttejä sisältäneen lastin Englantiin Plymouthiin ja Lontooseen. Seuraava etappi oli ruutilastin kuljettaminen Lontoosta Rio de Janeiroon, johon Hercules saapui jouluaattona 1845. Hankittuaan uuden lastin Riosta ja Paranaguásta Idman purjehti huhti–kesäkuussa 1846 Valparaísoon. Hercules kiersi tällöin Kap Hornin ensimmäisenä suomalaisaluksena. Sieltä Idman purjehti ensin Callaoon, josta hän otti kuljetettavakseen Ranskan hallituksen diplomaattista kirjeenvaihtoa, ja jatkoi syyskuun 1846 ja tammikuun 1847 välisenä aikana Tyynenmeren yli Tahitin kautta Bataviaan Jaavalle. Bataviasta Idman toi lopuksi melko vaatimattoman lastin arrakkia, tupakkaa ja riisiä Rotterdamiin Hollantiin, johon saavuttiin elokuussa 1847. Rotterdamista Hercules palasi syksyllä 1847 Pietarsaareen.

Idmanin puoliso oli Johanna Gustava Holmberg.

Lähteet

Suomalaiset merikapteenit
Vuonna 1796 syntyneet
Vuonna 1856 kuolleet
Léon Cogniet

Léon Cogniet (29. elokuuta 1794 Pariisi – 20. marraskuuta 1880 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.

Cogniet aloitti taideopiskelunsa vuonna 1812 opettajanaan Pierre-Narcisse Guérin. Myös hänen sisarensa Marie Amélie Cogniet oli taidemaalari. 

Cognietille myönnettiin vuonna 1817 stipendi maalauksestaan "Castor ja Pollux pelastavat Helenan". Stipendin turvin hän siirtyi Romaan missä vietti viisi seuraavaa vuotta. Vuonna 1827 Cogniet maalasi Pyhän Tapanin elämästä kertovia muraaleja Saint-Nicholas-des-Champsin kirkkoon. Häneltä tilattiin sarja maalauksia jotka kertoivat Napoleonin sotaretkestä Egyptiin. Niitä hän maalasi Louvren kattoon vuodet 1833–1835.

Vuosina 1840–1860 Cogniet opetti maalaustaidetta naisille yhdessä sisarensa kanssa. Hän solmi avioliiton oppilaansa Catherine Caroline Thévinin kanssa. Vuoden 1843 jälkeen hän keskittyi lähes pelkästään opettamiseen, maalaten silloin tällöin jonkun muotokuvan. Maalaamisen hän lopetti kokonaan vuonna 1855.

Onnettoman sattuman vuoksi Cognietin välit katkesivat aikaisemman hyvän ystävän, Eugène Delacroix´n kanssa. Kumpikin oli tehnyt maalauksen vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksesta ja vuoden 1831 Pariisin Salongissa maalaukset ripustettiin vieretysten. Herrat pitivät tätä vihamielisenä tekona, johon toinen oli toisensa mielestä syyllinen, eivätkä enää puhuneet toisilleen.

Cogniet teki pitkän uran opettajana. Vuonna 1831 hän opetti muotoilua Lycée Louis Le-Grandissa ja École Polytechniquesa vuodet 1847–1861. Vuonna 1861 hänet nimitettiin École des Beaux-Artsin professoriksi mitä virkaa hän hoiti vuoteen 1863 asti jolloin jäi eläkkeelle. Nykyään hänet muistetaan erityisesti opetustyöstään, hänellä oli yli sata oppilasta, joista lähes kaikista tuli kuuluisia taiteilijoita.

Eläköitymisestä jälkeen Cogniet opetti vielä jonkin aikaa yksityisoppilaitaan, kunnes luopui siitäkin. Kuollessan hän oli lähes unohdettu.

Teoksia

Lähteet

Lisää aiheesta 
 artcyclopedia.com: Léon Cogniet (1794-1880)

 Ranskalaiset taidemaalarit
 Vuonna 1794 syntyneet
 Vuonna 1880 kuolleet
Keskustori (Seinäjoki)

Keskustori on aukio Seinäjoen keskustassa. Se sijaitsee Keskuskadun ja Kalevankadun välisellä alueella siten, että Koulukatu kulkee torin halki. Keskustori rakennettiin 2010-luvun lopulla merkittäviltä osiltaan uudelleen. Aukion alle kaivettiin pysäköintihalli, minkä teossa torin länsilaidan suojeltu Vaasantalo oli vaarassa sortua. Aukion laidoille tuli myös uusia rakennuksia, joiden tieltä entisiä purettiin pois. Aikaisemmin Koulukatu oli moottoriajoneuvoliikenteen käytössä, mutta keväällä 2019 valmistuneessa remontissa Keskustori muutettiin kokonaan jalankulkualueeksi. Samalla torin laidalle rakennettiin paviljonkimainen kahvila. Toria on kutsuttu myös nimellä ”Vekseliaukio” johtuen sen laidalla sijaitsevista lukuisista pankkirakennuksista.

Lähteet 

Seinäjoen keskusta
Seinäjoen aukiot ja torit
Pierce LePage

Pierce LePage (s. 22. tammikuuta 1996) on kanadalainen kymmenottelija. Hän saavutti Kansainyhteisön kisoissa 2018 hopeaa silloisella ennätystuloksellaan 8171 pistettä. Pan-Amerikan kisoissa 2019 hän saavutti pronssia tuloksella 8161 pistettä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui viidenneksi 8445 pisteellä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli viides kohentaen ennätyksekseen 8604. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa uusilla ennätyspisteillään 8701.

Lähteet 
 
 

Kanadalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Hailey Bieber

Hailey Rhode Bieber (o.s. Baldwin; s. 23. marraskuuta 1996 Tucson, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli. Hän on naimisissa laulaja Justin Bieberin kanssa. Bieberin vanhemmat ovat Stephen Baldwin ja Kennya Baldwin. Hänellä on 1993 syntynyt sisko, Alaia Baldwin.

Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Danniel Thomas-Dodd

Danniel Thomas-Dodd (o.s. Thomas, s. 11. marraskuuta 1992) on jamaikalainen kuulantyöntäjä. Hän saavutti MM-hopeaa Dohassa 2019 sekä sijoittui neljänneksi Lontoossa 2017 ja kymmenenneksi Eugenessa 2022. Hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 ja oli kuudes 2022. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti kultaa 2018 ja hopeaa 2022. Hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2019. Olympialaisissa hän jäi karsintaan sekä Rio de Janeirossa 2016 että Tokiossa 2020.

Thomas-Doddin ennätys kuulantyönnössä on Limassa Pan-Amerikan kisoissa 2019 työnnetty 19,55, joka on myös Jamaikan-ennätys.

Lähteet 

Jamaikalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Hopeamaltsa

Hopeamaltsa (Atriplex laciniata, syn. Atriplex rosea) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon, maltsojen (Atriplex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ruohovartinen kasvi, jolla on hopeisenjauhoiset lehdet. Hopeamaltsan voi mahdollisesti sekoittaa nuoreen ja pienikokoiseen isomaltsaan (Atriplex prostrata), jonka lehdet voivat myös olla hopeisenjauhoiset, mutta lajit ovat erotettavissa lehtien tyven sekä hedelmystöjen ulkonäön perusteella.

Hopeamaltsan varsi on yleensä punertava ja kasvutavaltaan maanmyötäinen. Sen lehdet ovat kiilatyvisiä ja hopeisenvärisiä. Lehtien muoto vaihtelee vinoneliömäisestä puikeaan, ja lehtilaita voi olla harvahampainen tai syvähampainen. Kukkien verholehdet ovat noin senttimetrinmittaisia ja keskiosiin asti yhteen kasvaneita. Verholehtien selkäpuolen suonitus on verkkomainen. Hopeamaltsan kukat ovat pieniä ja hopeamaltsa kukkii heinäkuusta syyskuulle.

Hopeamaltsa kasvaa hiekkaisilla, merilevän lannoittamilla merenrannoilla. Ruotsissa lajia tavataan harvinaisena ja satunnaisesti maan rannikkoalueilta. Suomessa hopeamaltsaa on tavattu muutamalta paikalta 1950-luvulla.

Lähteet 

Maltsat
Keskiputouksen voimalaitos

Keskiputouksen voimalaitos on Tampereen Sähkölaitoksen vesivoimala, joka sijaitsee Tammerkosken itärannalla Koskipuiston vieressä. Nykyinen punatiilinen rakennus on valmistunut vuonna 1932, ja sen funkistyyliset, pelkistetyt julkisivut on suunnitellut kaupunginarkkitehti Bertel Strömmer. Voimala on keskeinen osa Tammerkosken kansallismaisemaa.

Voimalan teho on 8,7 megawattia. Sähkölaitoksella on koskessa myös kaksi muuta vesivoimalaa: Tampellan voimalaitos (teholtaan 3,3 megawattia)​​ ja Finlaysonin voimalaitos (teholtaan 4,4 megawattia). Näiden kolmen voimalan yhteenlaskettu sähköntuotanto on keskimääräisenä vesivuonna noin 60 gigawattituntia.

Voimalan historiaa
Tampereen kaupunki perusti kunnallisen sähkölaitoksen vuonna 1888 – ensimmäisenä Suomessa ja ensimmäisten joukossa koko maailmassa. Aluksi sähkölaitos käytti sähköntuotantoon höyrykonetta. Vuonna 1891 se alkoi hyödyntää vesivoimaa, kun se sai tilat Tampereen Myllyn siipirakennuksesta Tammerkosken keskiputouksen itäpuolelta. Myöhemmin mylly purettiin, ja vuonna 1910 sen tilalle nousi Lambert Pettersonin suunnittelema voimalarakennus. 1930-luvun alussa paikalle tehtiin nykyinen voimalaitos, joka valmistuessaan moninkertaisti Tampereen sähköntuotannon.

Rakennuksen status
Keskiputouksen voimalaitos liittyy kiinteästi Tammerkosken teollisuusmaisemaan, jonka Museovirasto on luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Kaupungin asemakaavassa rakennus on suojeltu. Suojelumääräyksen mukaan kyseessä on ”rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas sekä kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus”. Voimalaa ei saa purkaa, ja siihen tehtävät korjaus- ja muutostyöt täytyy suorittaa niin, ettei niillä turmella rakennuksen, rakenteiden, julkisivujen tai kiinteän sisustuksen rakennustaiteellisia, rakennusteknisiä eikä kulttuurihistoriallisia arvoja.

Kuvia

Katso myös
 Alakosken voimalaitos

Lähteet

Aiheesta muualla

 Uusi pato Tammerkoskeen, Suomen Kuvalehti, 21.02.1931, nro 8, s. 37, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Sateesta sähköä, 800,000 ha:n sadealue käytetään pisaralleen, Suomen Kuvalehti, 04.11.1933, nro 45, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Tampereen suojellut rakennukset
Tampereen nähtävyydet
Suomen vesivoimalat
Suomen padot
Kyttälä
Duudsonit: Päällikkö

Duudsonit: Päällikkö on syyskuussa 2019 MTV3-kanavalla alkanut kilpailu-reality. Ohjelma on kestävyyttä, sisua, älyä ja voimaa vaativa kilpailu tavallisille suomalaisille, jotka haluavat haastaa itsensä. 12 kilpailijan lisäksi ohjelmassa ovat mukana kaikki neljä Duudsonia: Jukka, Jarppi, HP ja Jarno. Päällikössä palataan Duudsoneiden omalle ranchille Pohjanmaalle, josta moni jekku on saanut alkunsa.

Duudsonit
Suomalaiset tositelevisiosarjat