joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vuosaaren urheilukenttä

Vuosaaren urheilukenttä on Keski-Vuosaaressa sijaitseva urheilukenttä, jolla maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa pelaava FC Viikingit isännöi kotiottelunsa. Urheilukentän katsojakapasiteetti on tällä hetkellä noin 1 500. Yleisöennätys, 4 255 katsojaa, on Veikkausliigan ottelusta FC Viikingit - HJK kaudelta 2007. Ykkösessä yleisöennätys on 1 670 katsojaa ottelusta FC Viikingit - HIFK kaudelta 2011.

Kentän historiaa 
Kenttä rakennettiin 1966 entiseen hiekkakuoppaan Vuosaari-Säätiön esityksestä. Kenttää kunnostettiin vuonna 1996, jolloin se sai valaistuksen ja juoksurata tartanpinnan, katsomoa parannettiin ja kuulutuskoppi rakennettiin. Urheilukenttä maastoutuu metsäiseen selänteeseen mäntymetsän keskelle. Viereisellä Heteniityn kentällä on hiekkapohjainen, tiiviissä juniorikäytössä oleva harjoituskenttä. Ennen peruskorjausta juoksuradalla oli kumiasfalttipinta, jolla Raimo Vilén juoksi vuonna 1972 sadalla metrillä Euroopan ennätystä sivuavan ajan. Radalla tehtiin useita muitakin Suomen ennätyksiä. Tarinan mukaan kaupunginvaltuutetut Esko Honkanen ja Kalle Kallio juonivat kentän peruskorjausrahat kaupungin budjettiin. Honkanen sanoi kokoomuksen valtuustoryhmässä, että sosiaalidemokraatit ovat esittämässä peruskorjausrahaa budjettiin ja Kallio puolestaan demariryhmässä, että Honkasen Esko on saanut lupaukset peruskorjausmäärärahasta. Niinpä sekä kokoomus että demarit esittivät Vuosaaren kentän peruskorjauksen määrärahaa.

Viikinkien noustua Veikkausliigaan kaudeksi 2007 kenttään tehtiin mittavia muutoksia. Pääkatsomoa jatkettiin 1000 katsojaa vetäväksi, ja katsomon keskelle asennettiin kuppi-istuimet. Takasuoralle sekä kaarteisiin pystytettiin puurakenteiset väliaikaiset katsomot, joilla kentän istumapaikkojen määrä saatiin hilattua noin 3500 paikkaan. Viikinkien pudottua Ykköseen kapasiteetti supistettiin 1500 paikkaan. Aurinkokatsomo purettiin, noin puolet siitä vietiin Käpylän liikuntapuistoon, ja jäljelle jääneestä osasta rakennettiin 600-paikkainen siirreltävä katsomo.

Kesällä 2015 uusittiin kentän nurmipinnoite sekä juoksuradat. Myös aiemmin parkkipaikkana toiminut hiekkakenttä sai tekonurmipäällysteen.

Kentän ominaisuudet 
Kentällä on 500 luksin keinovalaistus, 900 katsojan puinen pääkatsomo (300 kuppi-istuinta) ja 600 katsojaa vetävä aurinkokatsomo toisella sivulla. Kenttää kiertää kahdeksan juoksurataa, joiden vuoksi yleisö on jalkapallo-otteluissa varsin kaukana kenttätapahtumista. Tätä ongelmaa tosin helpottaa rinteessä sijaitsevien katsomoiden jyrkkyys ja aurinkokatsomon siirreltävyys. Jos Heteniityllä aiotaan jatkossa nähdä Veikkausliigaa, tulisi sitä remontoida merkittävästi. Veikkausliigan olosuhdeohjelman kriteerit edellyttävät kentälle mm. 4000 katettua istumapaikkaa, nurmikentän lämmitysjärjestelmää, parannettuja sosiaalitiloja sekä tehokkaampia (800 luksin) valoja. Näistä ainoastaan valaistus on helposti parannettavissa valopylväiden lamppumäärää lisäämällä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
FC Viikinkien kotisivu

Suomen jalkapallostadionit
Vuosaari
Helsingin urheilupaikat
Raamatun ristiriidat

Raamatun ristiriidoilla tarkoitetaan samasta asiasta kertovien eri raamatunkohtien välillä olevia poikkeamia. 

Yksi esimerkki ristiriidasta on Juudaan kuolema. Apostolien teoissa Juudas kuolee suistumalla alas, Matteuksen evankeliumissa hän puolestaan hirttäytyy viskattuaan hopearahat temppeliin. Kertomusten eroja on pyritty selittämään esim. hirttoköyden katkeamisella.

Eri suhtautumistapoja 
Raamatun ristiriidoista on käyty keskustelua kauan. Jo 300-luvulla monet teologit pitivät Raamattua osin ristiriitaisena ja kannattivat tämän takia vertauskuvallista tulkintaa Raamatusta .
Varhainen Raamatun ristiriitaisuutta puoltava klassikkoteos on Thomas Painen vuonna 1794 julkaistu teos The Age of Reason.

Jotkin juutalaisuuden ja kristinuskon suuntaukset pitävät Raamattua erehtymättömänä, kun taas toisten mielestä Raamatussa on ristiriitoja tai muita epäselvyyksiä. Myös useimmat Raamatun virheettömyyttä kannattavat tunnustavat, että siinä voi olla kopiointi- tai käännösvirheitä. Islamissa juutalaisen ja kristillisen Raamatun katsotaan sisältävän jumalallista ilmoitusta, joka kuitenkin on enemmän tai vähemmän turmeltunut. 

Maailmalla on liikkeitä, jotka väittävät tietyn raamatunkäännöksen olevan virheetön. Tunnetuin näistä on niin sanottu King James Only -liike, joka pitää englanninkielistä Kuningas Jaakon käännöstä virheettömänä, osa liikkeen kannattajista jopa parempana kuin säilyneet varhaiset kopiot alkuteksteistä.

Thomas Mannfred Carlssonin mukaan Raamatun luotettavuus niin historiallisten kuin hengellistenkin tietojen lähteenä kyseenalaistuu, jos Raamattu havaitaan ristiriitaiseksi. Tällöin koko Raamattuun sekä sen tarjoamaan tietoon muun muassa Jumalan olemassaolosta tulisi suhtautua varauksellisesti.

Emeritusprofessori Heikki Räisäsen mukaan myös fundamentalisti valikoi ja tulkitsee. Raamatun vaikutushistoria on niin laaja, että siihen on mahdotonta tarttua ilman minkäänlaista ennakkokäsitystä. Traditio on yleensä Raamatun lukemisessa mukana.

Katso myös 
 Raamatun historiallisuus

Lähteet

Kirjallisuutta

Ristiriitaisuuden puolesta

Ristiriidattomuuden puolesta

Aiheesta muualla

Ristiriitojen puolesta 

 Thomas Mannfred Carlsson: Raamatun ristiriidat
 Paul Carlson: New Testament contradictions. Infidels.org. 
 Biblical Inconsistencies 
 Skeptic's Annotated Bible: Contradictions in the Bibl 
 The ”Holey” Bible 
 Dennis McKinsey's Biblical Errancy 
 Thomas Paine: The Age of Reason (1795)

Ristiriidattomuuden puolesta 

 Vastine Thomas Mannfred Carlssonin raamattukritiikkiin 
 Onko Raamattu ristiriitainen - Teemaosio sivustolla www.jw.org (suomeksi)
 Biblical Inconsistencies Answered 
 Tektonics.org:in vastaus The ”Holey” Bibleen 
 Rational Christianity 
 Apologetic Press 
 Answering Islam — Vastauksia Raamatun ristiriitaväitteisiin muslimeille 
 Come Reason 
 Raamatun ristiriitojen tarkastelua 
 http://www.jw.org/fi/raamatun-opetukset/kysymyksi%C3%A4/onko-raamattu-ristiriitainen/

Raamattu
Uskontokritiikki
Argumentit jumalan olemassaoloa vastaan
Yokozuna

Yokozuna (横綱, suomennetaan usein sanalla suurmestari) on korkein arvo, jonka sumopainija voi saavuttaa. Arvoa voi pitää hallussaan useampikin aktiivinen sumopainija. Yokozuna ja toiseksi korkein arvo ōzeki (大関, suomennetaan usein sanalla mestari) ovat arvoja, joita ei voi menettää yhden tappiollisen turnauksen johdosta. Yokozunan ja ōzekin arvot on vuodesta 1951 lähtien myöntänyt Japanin ammattisumoliitto. Yokozunan arvoa ei voi menettää lainkaan, mutta jos yokozuna menestyy heikosti, hänen odotetaan vetäytyvän aktiivisesta ottelemisesta.

Suurmestariksi korottamisesta päätti perinteisesti kumamotolainen Yoshida Tsukasan suku. Yoshida Zenzaemon oli vuonna 1789 suvun päämies ja Edossa (nykyisessä Tokiossa) toimiva ammattisumopromoottori hänen myöntäessään mestareille Tanikaze ja Onogawa oikeuden (yokozuna menkyo, 横綱免許) tulla esitellyksi yleisölle erillään muista painijoista pitäen samalla yllään seremoniallista suurmestarin vyötä, tsunaa (綱). Yoshida pyrki tällä tavoin nostamaan ōzumōn arvostusta varsinkin valtaapitävien keskuudessa. Käytäntö ei kuitenkaan ottanut tuulta purjeisiinsa ja kuluikin yli 40 vuotta ennen kuin seuraava vastaava oikeus myönnettiin Ōnomatsulle.

Lähes koko 1800-luvun ajan suurmestarin arvo pysyi alisteisena mestarin arvolle. Suurmestari oli vain mestari, jolla oli Yoshidojen myöntämä oikeus esittää erityinen seremonia dohyōlle noustessaan. Vasta suurmestari Nishinoumi I:n vaatimuksesta toukokuussa 1890 suurmestarit alettiin merkitä mestareista erilleen virallisissa rankinglistoissa. Vuonna 1900 yhdeksäntenä suurmestarilisenssin saanut (ja 12. yokozunaksi laskettu) Jinmaku Kyugoro pystytytti viisi vuotta asian puolesta kampanjoituaan suurmestareille 20-tonnisen muistopaaden Tomioka Hachimangūn pyhätön alueelle ilman Yoshidan suvun myötävaikutusta.

Tuolloinen sumoliitto hyväksyi 1909 suurmestarin arvon erillisyyden mestarin arvosta. Yoshidan suku taipui samaan vasta tammikuussa 1951, jolloin muodostettiin erityinen neuvoa-antava komitea, Yokozuna Shingi Iinkai (横綱審議委員会), ammattisumoyhteisön ulkopuolella olevista miehistä, joiden tehtävänä on arvioida suurmestareiksi tarjolla olevien mestareiden, tsunatorien, kelpoisuutta suurmestareiksi. Yoshidan suvun asema on enää seremoniallinen, jos sitäkään.

2000-lukua ovat hallinneet mongolialaiset suurmestarit, kuten Dolgorsuren Dagvadorj (Долгорсүрэн Дагвадорж), jonka ottelunimi (shikona) on Akinori Asashōryū, ja toukokuussa 2007 ylennetty Munkhbat Davaajargal (Мөнхбатын Даваажаргал), jonka ottelunimi on Hakuhō Shō. Myös mongolialaissyntyiset Harumafuji Kōhei, Kakuryū Rikisaburō ja Terunofuji Haruo ovat saaneet yokozunan arvon.

Aiheesta muualla 

Nihon Sumo Kyokai

Lähteet 

Sumo

es:Makuuchi#Yokozuna
Vuosaaren liikuntapuisto

Vuosaaren liikuntapuisto on Nordsjön kartanon pohjoispuolelle suunniteltu ja osittain rakennettu liikuntapuisto. Alueella on kaksi tonttia urheiluhalleja varten. Puistossa on useampi jalakapallokenttä, skeittiparkki, ulkokuntosali ja alue katukoripalloa varten. Alueelle aiotaan vielä rakentaa parkkipaikka ja muutama uusi kenttä. Puiston vieressä on jäähalli, Aimo Mäkinen Areena sekä Planmeca Golf Areena. Puiston rakentaminen aloitettiin vuonna 2007. 

Alueelle rakennettiin vuosina 2009 2011 kaksi kumirouhetekonurmikenttää. 

Liikuntapuiston koillispuolella oli Vuosaaren vedenpuhdistamo. Staran tukikohta on entisen puhdistamoalueen pohjoisosassa liikuntapuiston ja golfkentän välissä. Tukikohta käyttää entisiä puhdistamorakennuksia.

Helsingin kaupungin tavoitteena on saada urheilupuisto valmiiksi vuoden 2019 loppuun mennessä.

Laajennus

Puiston laajennuksessa on tarkoitus lisätä puistoon Parkkipaikka ja parkkipaikan viereen kivituhkainen kenttä. Puiston reuna-alueet uusitaan ja alueelle olisi tarkoitus rakentaa ylipainehalli. Alueelle vuosina 2009-2011 rakennetut tekonurmikentät saivat seuraksi yhden tekonurmikentän, johon mahtuu täysimittainen jalkapallokenttä. Puiston yhteydessä sijaitsevassa jäähallissa on pukusuojat.

Lähteet 
-https://www.helsinginuutiset.fi/paikalliset/1323126

Viitteet

Vuosaari
Helsingin urheilupaikat
Jari Europaeus

Jari Europaeus (s. 29. joulukuuta 1962 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Europaeus edusti Helsingin Jalkapalloklubia, Rovaniemen Palloseuraa, Gefleä ja Östersiä. Suomen A-maajoukkueessa hän pelasi 56 ottelua, ja toimi välillä joukkueen kapteeninakin.

Europaeus on suorittanut Suomen Palloliiton korkeimman valmentajatutkinnon pro-JVK:n. Hän valmensi Atlantista lokakuuhun 2000 asti, kunnes hänet korvattiin Markku Palmroosilla. Kaudesta 2005 hän valmensi Viikinkejä, ja kauden 2006 päätteeksi seura nousi hänen johdollaan Veikkausliigaan. Europaeuksella oli seuran kanssa sopimus kausista 2007–2008. Viikinkien kausi liigassa päättyi kuitenkin karsinnoissa putoamiseen Rovaniemen Palloseuralle, joten kauden 2007 päätyttyä Viikingit ja Europaeus sopivat sopimuksensa purkamisesta.

Saavutukset
Vuoden lupaava pelaaja 1981
Suomen mestaruus 1981, 1990, 1992
SM-hopea 1982, 1983
SM-pronssi 1989, 1993, 1994, 1995

Lähteet

Aiheesta muualla
 FC Viikingit 
 Europaeus Urheilumuseon sivustolla 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Veikkausliigan legendat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Turun Pyrkivä

Turun Pyrkivä (aiemmin Maarian Pyrkivä) on vuonna 1906 perustettu turkulainen urheiluseura. Sen lajeja ovat nykyisin jalkapallo, kaukalopallo, koripallo, telinevoimistelu, sulkapallo, pöytätennis, yleisurheilu ja joukkuevoimistelu. Seuran perustivat alun perin telinevoimistelijat.

Voimistelu 
Turun Pyrkivän telinevoimistelijat ovat sittemmin menestyneet sekä valtakunnallisella että kansainvälisellä tasolla varsin hyvin. Kaino Lempinen kuului Suomen joukkueeseen, joka voitti Helsingin olympialaisten joukkuekilpailussa olympiapronssia. Lähihistorian menestynein Pyrkivää edustanut telinevoimistelija on Annukka Almenoksa, joka voitti urallaan 18 Suomen mestaruutta vuosina 1998–2004. Hän on edelleen ainut suomalaisnainen, joka on saavuttanut arvokisoissa finaalipaikan (EM-kisat 2002).

Joukkuevoimistelun puolella viime vuosina Turun Pyrkivä on menestynyt kansainvälisesti hyvin. Sanix-joukkue on ollut lajin MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Nuoremmat joukkueet ovat pärjänneet hyvin kotimaassa sekä kansainvälisissä kilpailuissa. Lisäksi Turun Pyrkivän Sudenkorennot -joukkue edusti vuonna 2005 Suomea IFAGG:n historian ensimmäisissä nuorten MM-kilpailuissa (juniorisarja) Tšekissä.

Jääurheilu 
Kaukalopallossa Pyrkivä pelasi kauden 2007–2008 loppuun asti pääsarjatasolla Kaukalopalloliigassa. Seuralla on ollut aikoinaan toimintaa myös jääkiekossa ja jääpallossa, josta sillä on myös 11 TUL:n mestaruutta. SM-sarjassa joukkue pelasi kaudella 1945. Vuosina 1948–1952 se pelasi SM-otteluissa Palloliiton mestaria vastaan mutta hävisi kuitenkin jokaisella kerralla.

Jalkapallo 
Pyrkivä on pelannut jalkapallon mestaruussarjassa kahteen otteeseen: viisi kautta vuosina 1952–1956 sekä kaudet 1978 ja 1979. Seura voitti jalkapallon Suomen mestaruuden vuonna 1954 ja SM-pronssia vuonna 1952. Pyrkivä on lisäksi pelannut 17 kautta jalkapallon I divisioonassa.

Turun Pyrkivän naisten joukkue on esiintynyt pääsarjatasolla vuosina 1979–1984 sekä 1986–2000. Seura saavutti yhteensä kuusi naisten SM-mitalia sekä Suomen Cupin voiton 1994. Suomen Cupin ja SM-hopean voittanutta vuoden 1994 joukkuetta valmensi turkulainen Harri Ekroos. Joukkueen nuori tähti oli myöhemmin Suomen maajoukkuetta menestyksekkäästi johtanut Anna-Kaisa Rantanen.

Muu toiminta 
Syksyllä 1956 Turun Pyrkivä järjesti Turun konserttitalossa Suomen ensimmäisenä rock and roll -konserttina mainostetun nuorisotapahtuman. Esiintyjät kuten Erik Lindströmin yhtye ja Gusse Rössi soittivat kuitenkin lähinnä itselleen tutumpaa jazzia, ja musiikki peittyi yleisön vihellykseen.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloseurat
Pyrkivä
Suomalaiset kaukalopalloseurat
Vuonna 1906 perustetut urheiluseurat
Kotkan Jäntevä

Kotkan Jäntevä on vuonna 1940 perustettu kotkalainen urheiluseura.

Seura tunnetaan jalkapallotoiminnastaan; se pelasi Suomen Palloliiton korkeimmalla sarjatasolla SM-sarjassa vuosina 1947/1948 ja 1952–1954. Kaudella 1947/1948 sijoitus oli kahdeksas. 1952 sijoitus oli neljäs ja kaudella 1953 seura saavutti SM-hopeaa. Hopeakaudella mestaruus ratkaistiin uusintaottelulla, jossa Vasa IFK oli parempi maalein 3–1. Kaudella 1954 joukkue sijoittui kymmenjoukkueisen SM-sarjan yhdeksänneksi ja putosi. Palloliitto valitsi Jäntevää edustaneen Pekka Kupiaisen vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1954. Jäntevä on pelannut myös 16 kautta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, ja 1980-luvun alussa se pelasi vielä kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.

Kaudella 2010 Jäntevä pelasi jalkapalloa Kaakkois-Suomen piirin Kolmosessa ja Vitosessa. Se sai paikan Kolmosesta Kotkan Työväen Palloilijoiden kakkosjoukkueen siirryttyä seuran alaisuuteen. KTP/2 nousi sarjaan täydennysmenettelyn kautta Voikkaan Potkupallokerhon luovuttua paikastaan, mutta ei voinut osallistua omalla nimellään, sillä sarjassa pelaa myös KTP:n edustusjoukkue. Jäntevän ikämiehet voittivat kaakkoissuomen piirinmestaruuden 2012.

Jäntevällä on ollut myös jääkiekkotoimintaa. Se on voittanut jääkiekon kolmanneksi korkeimman sarjatason mestaruuden vuonna 1953.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran sivusto

Suomalaiset jalkapalloseurat
Kotkalaiset urheiluseurat
Vuonna 1940 perustetut urheiluseurat
Brendon Urie

Brendon Boyd Urie (s. 12. huhtikuuta 1987 Las Vegas) on Panic! at the Disco -yhtyeen laulaja. Hän soittaa myös koskettimia, harmonikkaa, pianoa, urkuja, selloa, bassoa, rumpuja ja kitaraa. Uriella on neljän oktaavin tenorin ääniala. Hänen äänensä on tunnetusti laaja ja monipuolinen.

Historiaa 

Brendon Urie, nuorin perheen viidestä lapsesta, aloitti uransa kirkossa, tosin hänen entinen bändikaverinsa Ryan Ross sanoo, että Urie ei ole enää "se hyvä mormonipoika, jonka joskus tunsimme". Urie kävi koulua Palo Verden high schoolissa, paikallisessa koulussa Las Vegasissa.

Viimeisen high school -vuotensa aikana Urie liittyi Panic! at the Discoon tavattuaan kitaratunnillaan Brent Wilsonin. Alun perin Urie oli vain yhtyeen kitaristi, mutta kun yhtyetoverit kuuli hänen lauluaan, he vaikuttuivat hänen lahjoistaan ja päättivät tehdä hänestä laulajan. Urie omisti yhtyeelle niin paljon ajastaan, että oli lähellä reputtaa viimeisen kouluvuotensa. Valmistumisen jälkeen Urien vanhemmat kannustivat häntä menemään collegeen, mutta hän päätti jatkaa musiikin parissa ja osaksi hänen ansiostaan yhtyeestä tuli tunnettu.

Brendon Urie muutti omaan yhden huoneen asuntoonsa ja maksoi vuokran palkastaan, jonka hän ansaitsi paikallisesta smoothie-paikasta. Samalla hän myös auttoi yhtyettä maksamaan treenipaikan vuokraa. Vasta kun Urien isä näki yhtyeen heidän ensimmäisellä keikallaan Las Vegasissa, vanhemmat alkoivat tukea poikaansa. Nykyään vanhemmat kannustavat poikaansa jatkamaan musiikin parissa ja tukevat hänen uraansa. Yhtyetovereidensa yhtyeestä lähtemisen jälkeen Brendon päätti pysyä yksin Panic! at the Discossa.

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
BNT Kanal 1

BNT Kanal 1 (БНТ Канал 1) on bulgarialainen kaupallinen televisiokanava, joka on perustettu vuonna 1959, lähetykset aloitettiin 26. joulukuuta. Sen pääkonttori sijaitsee Sofiassa ja se on Bulgarian päätelevisiokanava. 

Bulgarialaiset televisiokanavat
Vuonna 1959 perustetut televisiokanavat
Jon Walker

Jonathan "Jon" Jacob Walker (s. 17. syyskuuta 1985, Illinois, Chicago, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän soitti bassoa Panic! at the Disco -yhtyeessä. Walker ei alun perin soittanut bändissä, vaan aluksi hän toimi vain yhtyeen vanhan jäsenen Brent Wilsonin tuuraajana. Keväällä 2006 Walkerista tuli yhtyeen virallinen basisti.

Kesäkuussa 2009 Jon Walker erosi Panic! at the Discosta ja perusti bändin The Young Veins, yhdessä Ryan Rossin kanssa.

Yhdysvaltalaiset basistit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
AG2R Citroën Team

AG2R Citroën Team (UCI-tunnus ACT) on ranskalainen ammattilaispyöräilytalli, joka kilpailee UCI World Tour -tasolla.

Historia

Talli perustettiin vuonna 1992 nimellä Chazal. Vuonna 1996 nimeksi vaihdettiin Petit Casino. Vakuutusvälittäjä A2GR ryhtyi tallin sponsoriksi vuonna 1997 ja nimi muutettiin muotoon Casino - A2GR Prévoyance. Vuonna 2000 tallin nimi sai muodon AG2R Prévoyance ja vuosina 2008–2020 se tunnettiin nimellä Ag2r-La Mondiale.

Talli ei osallistunut vuoden 2005 UCI ProTourille, mutta se kutsuttiin osallistumaan joihinkin sarjaan kuuluviin kilpailuihin, kuten Pariisi–Nizza-ajoon ja Paris-Roubaix'hen. Lisäksi talli osallistui vuonna 2005 Ranskan ympäriajoon. Kaudeksi 2006 muun muassa Francisco Mancebo ja Christophe Moreau liittyivät talliin ja tämän myötä AG2R sai UCI ProTour -lisenssin, joka oli jäänyt vapaaksi Fassa Bortolo -tallin vetäydyttyä sarjasta. Lisenssistä oli kiinnostunut myös Comunidad Valenciana -talli, joka kuitenkin luopui siitä vapaaehtoisesti kun osoittautui, ettei tallin urheilujohtajalla Giancarlo Ferrettillä ollut riittäviä taloudellisia vakuuksi

Kauden 2022 joukkue 
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla
AG2R cyclisme , virallinen sivusto

Ranskalaiset pyöräilytallit
Vuonna 1991 perustetut urheiluseurat
Valeskorpionit

Valeskorpionit (Pseudoscorpiones) on hämähäkkieläinten lahko.

Piirteitä 
Valeskorpioneilla on kahdeksan jalkaa, joissa on viidestä seitsemään osaa. Niillä on pitkät sakset, jotka muistuttavat suuresti skorpionien saksia. 

Sakset koostuvat liikkumattomista ”kädestä” ja ”sormesta” sekä erillisestä liikkuvasta sormesta. Liikkuvassa sormessa on usein myrkkyrauhanen. Myrkkyä valeskorpionit käyttävät saaliiden kiinniottamiseen ja lamaannuttamiseen. Valeskorpionit eivät pure. Valeskorpioni kaataa heikosti syövyttävää nestettä saaliin päälle ja syö liuenneet jäännökset.

Valeskorpionit kutovat silkkiä leuoistaan tehdäkseen lautasenmallisen pesän parittelua ja talvehtimista varten. 

Valeskorpioneja on yli 3 000 lajia, ja uusia löydetään kaiken aikaa. Niitä on ympäri maailmaa, jopa kylmillä alueilla kuten Suomessa. Suurin osa populaatiosta on kuitenkin trooppisilla alueilla. Kirjaskorpioni (Chelifer cancroides) asuu useimmiten ihmisten kodeissa. Muita lajeja on luonnossa kaikkialla.

Valeskorpionit ovat yleisesti ihmisille hyödyllisiä, sillä ne syövät muurahaisia, pieniä kärpäsiä ja erinäisiä kotituholaisia.

Evoluutio 
Vanhimmat valeskorpionin fossiilit ovat 380 miljoonaa vuotta vanhoja; samoilta ajoilta on löydetty ensimmäiset maaeläinten fossiilit. Se ei kuitenkaan ole yllättävää, sillä valeskorpionit ovat läheisempää sukua hämähäkkien kuin oikeiden skorpionien kanssa. Ne eivät kuitenkaan ole kehittyneet hämähäkeistä, koska valeskorpioneilla on sakset, joita hämähäkeillä ei ole. Koska hämähäkit alkoivat kehittyä noin 380 miljoonaa vuotta sitten, on todennäköistä, että valeskorpionit ovat olleet olemassa jo paljon sitä ennen. Tätä teoriaa tukee myös se, että vanhimmatkin fossiilit ovat lähes samanlaisia kuin nykyiset valeskorpionit.

Lajit Suomessa 
Suomesta tunnetaan 18 valeskorpionilajia, joista kolme on vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnissa katsottu silmälläpidettäviksi (NT).  Lisäksi yksi laji tunnetaan ainoastaan sisätiloista.

 heimo Ansarivaleskorpionit Chthoniidae
 Chthonius ischnocheles ansarivaleskorpioni (vain sisätiloissa)
 Chthonius tetrachelatus saaristovaleskorpioni

 heimo Sammalvaleskorpionit Neobisiidae
 Microbisium brevifemoratum rahkavaleskorpioni
 Microbisium suecicum kivikkovaleskorpioni
 Neobisium carcinoides sammalvaleskorpioni

 heimo Pikkuvaleskorpionit Cheiridiidae
 Apocheiridium rossicum hituvaleskorpioni
 Cheiridium museorum pikkuvaleskorpioni

 heimo Kirjavaleskorpionit Cheliferidae
 Chelifer cancroides kirjavaleskorpioni
 Dactylochelifer latreillii rantavaleskorpioni

 heimo Kaarnavaleskorpionit Chernetidae
 Chernes cimicoides kennovaleskorpioni
 Chernes nigrimanus honkavaleskorpioni
 Dendrochernes cyrneus kaarnavaleskorpioni NT
 Dinocheirus panzeri pesävaleskorpioni
 Allochernes wideri lahovaleskorpioni NT
 Lamprochernes chyzeri kulmavaleskorpioni eli aarnivaleskorpioni NT
 Lamprochernes nodosus kyhmyvaleskorpioni
 Pselaphochernes dubius multavaleskorpioni
 Pselaphochernes scorpioides puistovaleskorpioni

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Norske Insekttabeller 18: Norske mosskorpioner (Pseudoscorpiones) 

Hämähäkkieläimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tampereen Palloilijat

Tampereen Palloilijat (TaPa) on vuonna 1921 perustettu tamperelainen urheiluseura. Kaudella 2019 TaPan miesten edustusjoukkue pelasi jalkapalloa Tampereen piirin Vitosessa sijoittuen sarjassa toiseksi, ja joukkue nousi Neloseen kaudeksi 2020. Jalkapallossa joukkue voitti SM-pronssia vuonna 1962. TaPan A-nuoret voitti nuorten SM:n 1957.

Jääkiekossa TaPa voitti Suomen mestaruuden vuonna 1931. Se oli ensimmäinen Tampereelle saatu jääkiekon Suomen mestaruus. Kaudella 1928 TaPa oli kolmas, mutta silloin ei virallisesti jaettu mitalia. TaPa pelasi Suomen historian ensimmäisessä seurojen välisessä jääkiekko-ottelussa, kun se kohtasi 15. tammikuuta 1928 paikallisvastustaja Pyrinnön.

Jalkapallo
TaPa (Tampereen Palloilijat) oli pelannut jalkapalloa neljä kautta pääsarjatasolla. Vuonna 1968 se pelasi Suomensarjassa. TPallo (Tampellan Pallo) pelasi Maakuntasarjassa, jonka lohkossa se jäi toiseksi eikä noussut ylemmäksi. TaPa ja TPallo yhdistyivät kaudeksi 1969 TaPa:ksi (Tampellan Palloilijat), Seura sai Tampereen Palloilijoiden Suomen sarjan sarjapaikan. Tampereen Palloilijat -niminen seura poistui jalkapallon sarjatoiminnasta joksikin aikaa.  Tampellan Pallo oli puolestaan Tampellan Terän ja Tampereen Kalevan Pallo-Poikien fuusio edellisvuodelta. Tampellan Palloilijat ja TPV tekivät puolestaan syksyllä 1971 yhteistoimintasopimuksen. Tampellan Palloilijat pelasi Mestaruussarjassa vuosina 1972 ja 1973.Vuoden 1974 SM-sarjasta pudonneet TaPa ja Tampereen Ilves-Kissat fuusioituivat Tampereen Ilvekseen, jolloin Ilves otti jalkapallon jälleen täysipainoiseksi lajikseen. Ilves-Kissat ja TaPa jatkoivat myöhemmin toimintaansa alasarjoissa, ja Ilves-Kissat nousi kauden 2010 päätteeksi Miesten Kakkoseen.  

A-maajoukkueessa ovat tapalaisista pelanneet Matti Mäkelä, Rauno Kestilä, Pertti Mäkipää, Olli Rajala, Rauli Virtanen, Ralf Sjöberg, Reijo Kanerva, Matti Kannas ja Matti Pitko.

Futsal 
Futsalissa Tampereen Palloilijoiden miesten edustusjoukkue pelasi talvet 2015–2016 ja 2016–2017 futsal-nelosessa. Kevään 2017 päätteeksi TaPan miesten edustusjoukkue nousi futsal-kolmoseen, jossa se pelasi vuodet 2017–2020.   Kaudella 2019–2020 TaPa voitti futsal-kolmosen lohkonsa ja nousi ensimmäistä kertaa historiansa aikana futsal-kakkoseen.

Seuran A-juniorit osallistuivat kausina 2015–2016 ja 2016–2017 futsalin U-21 SM-sarjaan.

Jääkiekko
Tampereen Palloilijat on jääkiekon pääsarjan maratontaulukossa 34:s. Jääkiekossa TaPa on pelannut pääsarjatasolla viisi kautta.

Suomen mestaruus 1931
 1. kierros Tampereen Pyrintö - TaPa 4-5
 Välierä Turun Riento - TaPa 2-3 ja.
 Finaali TaPa - HJK 2-1

Mestarijoukkue
Abel Rantanen, Kai Sandsund, Tauno Silke, Risto Tiitola, Valter Tuomi, Reino Vaaja ja Kosti Virtanen. Päävalmentaja oli Niilo Tammisalo.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jalkapalloseurat
Entiset suomalaiset jääkiekkoseurat
Tamperelaiset urheiluseurat
Vuonna 1921 perustetut urheiluseurat
Luettelo pisimmistä mäkihypyistä

Tämä luettelo kertoo mäkihypyn maailmanennätyksen kehittymisestä, kansallisista ennätyksistä ja pisimmälle kantaneista mäkihyppysuorituksista.

Maailmanennätyksen kehitys

Miehet

Naiset

Kesämaailmanennätyksen kehitys
Maailmanennätyksen kehitys hypättäessä muovitetulla alastulorinteellä:

Miehet

11. heinäkuuta 2018 Jurij Tepeš hyppäsi 154,0 metriä Burabay HS140 -mäestä, mutta kaatui hyppynsä.

Naiset

21. elokuuta 2013 Sarah Hendrickson hyppäsi 148,0 metriä Schattenberschanze HS137 -mäestä ja 31. heinäkuuta 2018 Maren Lundby hyppäsi 149,0 metriä Granåsen W-123 HS140 -mäestä, mutta he kaatuivat hyppynsä.

Tandem
Mäkihyppysuoritus jossa yhdellä suksiparilla hyppää kaksi hyppääjää.

Pisimmät hypyt
Tämä on luettelo pisimmälle kantaneista mäkihyppy suorituksista. Tähdellä merkityt (*) ovat tai ovat olleet maailmanennätyksiä. Voimassa olevat kansalliset ennätykset on merkitty lihavoidulla. Kaatuneet suoritukset on merkitty punaisella taustavärillä.

Miehet

Tilanne 30.4.2022.

Naiset
Kursiivilla on merkitty voimassa olevat kansalliset ennätykset lumelle hypättynä, jos se on kesällä hypättyä ennätystä lyhyempi suoritus. Hypyt muovitetulle alastulorinteelle on merkitty vihreällä taustavärillä.

Tilanne naisten osalta 2.11.2022 asti.

Lähteet 
Skifliegen Weltrekordes skisprungfan.de 
Personal best list – Men (pdf) skisprungschanzen.com 
Personal best list – Ladies (pdf) skisprungschanzen.com 
Personal best list – Ladies (1.12.2016) (pdf) skisprungschanzen.com 
http://www.planica.info/index.php?i=22&l=3 
Kevään 2008 Planican kilpailujen tulokset FIS:n sivuilla

Viitteet 

Mäkihyppy
Mäkihyppy
Pisimmistä mäkihypyistä
Hollolan kotiseutumuseo

Hollolan kotiseutumuseo sijaitsee Hollolan kirkonkylän keskustassa keskiaikaisen kivikirkon läheisyydessä. Museoon kuuluu esinemuseo ja 200 metrin päässä sijaitseva talomuseoalue.  Esinemuseossa on kaksi kerrosta, missä ensimmäisessä kerroksessa on sota-ajasta kertovaa näyttely. Museo on auki kesäisin.

Lähteet

Hollolan nähtävyydet
Suomen kotiseutumuseot
Hollolan rakennukset ja rakennelmat
Abyssic Hate

Abyssic Hate on australialainen yhden miehen black metal -yhtye, jonka perusti Shane Rout vuonna 1993. Häneltä on julkaistu vain yksi studioalbumi, mutta Abyssic Haten historiasta löytyy seitsemän muutakin julkaisua. Ainokainen albumi, Suicidal Emotions, on yleensä luokiteltu yhdeksi depressiivisen black metallin tärkeimmäksi teokseksi. Taannoin  hän julkaisi kokoelman vanhoista demoista ja muista harvinaisuuksista.

Nimensä Abyssic Hate sai Darkthronen kappaleesta "In the Shadow of the Horns".

Diskografia 

Studioalbumit

EP:t

Split-albumit

Kokoelma-albumit

Demot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 
 

Australialaiset black metal -yhtyeet
Manic Frustration

Manic Frustration on chicagolaisen Trouble-yhtyeen viides albumi. Vuonna 1992 julkaistu albumi nauhoitettiin Indigo Ranch Studiosilla Malibussa. Tyyliltään albumin paino on 1960–1970-lukulaisessa psykedeelisessä rockissa. The Beatles -vaikutteet kävivät ilmi erityisesti kappaleesta ”Hello Strawberry Skies”. Yhtyeen edelliseen albumiin verrattuna Manic Frustration on aavistuksen raskaampi, mutta doom metal -vaikutteet ovat vähäisempiä. Kappaleista ”Memory’s Garden” ja ”Come Touch the Sky” kuvattiin musiikkivideot, jotka näkyivät MTV:llä varsinkin yhtyeen esiintyessä alankomaalaisilla Dynamo Open Air -festivaaleilla. Sekä Manic Frustration että sitä edeltänyt Trouble saivat mediassa ylistäviä arvosteluja, mutta albumi ei käynyt kaupaksi huonon mainostuksen vuoksi.

Kappaleet 
Come Touch the Sky
’Scuse Me
The Sleeper
Fear
Rain
Tragedy Man
Memory’s Garden
Manic Frustration
Hello Strawberry Skies
Mr. White
Breathe

Kokoonpano 
 Eric Wagner – ­laulu
 Rick Wartell –­ kitara
 Bruce Franklin –­ kitara
 Ron Holzner –­ basso
 Barry Stern – rummut

Arviot 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 1992 albumit
Troublen albumit
Rick Rubinin tuottamat albumit
ORC

ORC Club on kansainvälinen kilpapurjehduksessa käytetty tasoitusjärjestelmä, joka ei ole riippuvainen tilastoista kuten LYS vaan pelkästään veneen teknisistä mitoista, joten se on helppo muodostaa veneestä riippumatta esimerkiksi uusille ja harvinaisille yksirunkoisille purjevenemalleille.
Aikahyvitykset lasketaan kansainvälisen avomeripurjehdustoimikunnan 'The Offshore Racing Council (ORC)' nopeusarviointiohjelmalla 'ORC Velocity Prediction Program (VPP)'. Mittakirjan hakemuslomakkeen tiedot veneen omistaja voi selvittää ja mitata itse tai pyytää mittamiehen avukseen. Puuttuvat mittatiedot lasketaan ohjelmallisesti oletusarvoina, jotka ovat joidenkin mittojen osalta hieman.

Aiheesta muualla 
http://www.orc.org/
http://www.avomeripurjehtijat.fi/index.ph?option=com_wrapper&Itemid=30 

Purjehdus
Pola Negri

Pola Negri, (oik. Barbara Apolonia Chałupiec; 3. tammikuuta 1897 Lipno, Puola – 1. elokuuta 1987 San Antonio, Texas, Yhdysvallat) oli puolalaissyntyinen näyttelijä ja mykkäelokuvan tunnetuimpia tähtiä.

Negri opiskeli tanssi- ja teatterikoulussa Varsovassa. Opiskelujen jälkeen hänestä tuli suuri mykkäelokuvien tähti Saksassa. Sieltä hän lähti Hollywoodiin ja teki ensimmäisen elokuvansa Yhdysvalloissa 1923. Hänestä tulikin 1920-luvulla yksi Hollywoodin suurimmista tähdistä. Hänen näkyvyytensä oli suuri myös Euroopassa: esimerkiksi Ayn Rand teki esikoisteoksensa hänestä.

Negri kihlautui vuonna 1923 Charles Chaplinin kanssa. Yhdeksän kuukautta kestänyt myrskyisä suhde oli hyvin julkinen, ja suhdetta on pidetty osaksi julkisuustemppuna, jolla Chaplin hankki huomiota uudelle elokuvalleen Nainen Pariisissa ja Negri alkavalle Hollywood-uralleen. Negrilla oli myös romanssi ajan suuren miestähden, näyttelijä Rudolph Valentinon kanssa. Valentinon kuoltua 1926 Negri herätti kohua hysteerisellä käytöksellään hautajaisissa.

Negrin suosio laski Hollywoodin siirtyessä äänielokuviin, eikä hänen puolalaiskorostuksensa ollut vakuuttava englanninkielisissä elokuvissa. Hän palasi Saksaan, jossa teki näyttävän paluun alalle. Hänellä huhuttiin olleen rakkaussuhde Adolf Hitlerin kanssa. Vuonna 1938 hänen oli kuitenkin lähdettävä Saksasta joidenkin natsien epäillessä hänen olevan osaksi juutalainen. Hän muutti Ranskaan.

Toisen maailmansodan sytyttyä Pola Negri palasi vuonna 1941 Yhdysvaltoihin. Hän näytteli siellä vuonna 1943 valmistuneessa elokuvassa, jonka jälkeen hän jäi pitkäksi aikaa pois elokuvista. Hän palasi elokuviin vuonna 1964, jolloin ilmestyi hänen viimeiseksi jäänyt elokuvansa. Vuonna 1951 hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen. Vuonna 1970 ilmestyivät hänen muistelmansa, Memoirs of a Star.

Negri kuoli vuonna 1987 keuhkokuumeeseen. Hän oli kuitenkin jo ennen sitä kärsinyt aivokasvaimesta.

Filmografia

Elokuvat

Lyhytelokuvat

Lähteet

Aiheesta muualla

 Polanegri.com
 Virtual History – Tobacco cards
 Tulinen Pola Negri - joka osaa kärsiä ja rakastaa, Kuva, 13.04.1938, nro 8, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Puolalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Plastic Green Head

Plastic Green Head vuodelta 1995 on chicagolaisen Trouble-yhtyeen kuudes ja viimeinen 1990-luvulla julkaistu albumi. Tässä vaiheessa yhtye jätti Rick Rubinin levy-yhtiön Def Americanin, koska yhtiö laiminlöi Troublen promotoimisen. Plastic Green Head äänitettiin Indigo Ranch Studiosilla, jossa myös edellinen albumi Manic Frustration äänitettiin. Tyyliltään albumi on edellistä raskaampi, mutta sisältää vähemmän vaikutteita psykedeelisestä rockista. Albumin julkaisi levy-yhtiö Bullet Proof. Plastic Green Headilla on kaksi cover-kappaletta: ”Porpoise Song” (Gerald Goffin & Carole King) ja ”Tomorrow Never Knows” (The Beatles). ”Till the End of Time” on Yhdysvalloissa julkaistun version bonusraita.

Yhtyeen kokoonpano albumilla 
Eric Wagner – ­laulu
Rick Wartell –­ kitara
Bruce Franklin –­ kitara
Ron Holzner –­ basso
Barry Stern –­ rummut

Kappalelista
Plastic Green Head
The Eye
Flowers
Porpoise Song
Opium-eater
Hear the Earth
Another Day
Requiem
Below Me
Long Shadows Fall
Tomorrow Never Knows
Till the End of Time

Lähteet

Vuoden 1995 albumit
Troublen albumit
Levin pujottelu

Levin pujottelu on yksi alppihiihdon maailmancupin osakilpailuista. Pujottelu kilpaillaan Levi Black -rinteessä.

Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran helmikuussa 2004, jolloin kilpailivat vain naiset. Historiallisen kilpailun voitti Tanja Poutiainen, jolle voitto maailmancupissa oli myös uran ensimmäinen. Kaudella 2006–2007 Levillä kilpailivat myös miehet, naisten lisäksi. Levi oli myös tuon kauden avauskilpailuna, kun alkuperäinen kauden aloitus Itävallan Söldenissä peruttiin. Levin kilpailu on jouduttu perumaan lämpimän sään vuoksi kausilla 2007–2008, 2011–2012 ja 2015–2016. Kilpailun voittaja on saanut palkintoporon vuodesta 2013 alkaen.

Kärkikolmikot 
Itävalta on menestynein maa 7 voitolla (7 toista sijaa ja 9 kolmatta sijaa). Toiseksi menestynein maa on Yhdysvallat 5 voitolla (6 toista sijaa ja 1 kolmas sija). Kolmanneksi menestynein maa on Slovakia 5 voitolla (1 toinen sijaa ja 1 kolmas sija).

Naiset

Miehet

Voittajat 
Seuraavat alppihiihtäjät ovat voittaneet Levin pujottelun:

5 voittoa
 Petra Vlhová (2017, 2×2020, 2×2021)
4 voittoa
 Mikaela Shiffrin (2013, 2016, 2018, 2019)
3 voittoa
 Marcel Hirscher (2013, 2016, 2018)
 Maria Höfl-Riesch (2004, 2009, 2012)
2 voittoa
 Jean-Baptiste Grange (2008, 2010)
 Henrik Kristoffersen (2014, 2019)
 Marlies Schild (2006, 2010)

1 voitto
 Reinfried Herbst (2009)
 Janica Kostelić (2006)
 Tina Maze (2014)
 André Myhrer (2012)
 Felix Neureuther (2017)
 Tanja Poutiainen (2004)
 Anja Pärson (2006)
 Benjamin Raich (2006)
 Lindsey Vonn (2008)

Lähteet 
http://www.skisport.fi/@Bin/5894477/Levi_Black_2010_web.jpeg

Viitteet
Karo

Karo on suomalainen miehen etunimi, joka tulee saksankielisestä miehennimestä Karl ja tämän sisarnimestä Karoli(i)na. Karo tunnetaan myös Karolinan tai Karoliinan lempinimenä.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston mukaan Karo-nimen on Suomessa saanut alle 367 miestä, jotka ovat syntyneet vuosien 1940–2019 välillä. Karo-nimen suosion huippu sijoittuu vuosien 1960–1979 välille (yhteensä 126 Karo-nimistä). Digi- ja väestötietoviraston Nimipalvelun mukaan myös alle 34 naista on saanut Karo-nimen. Karo-nimen nimipäivää vietetään Karlin päivänä 28. tammikuuta.

Tunnettuja Karoja
 Karo Broman, Manboy-yhtyeen laulaja-basisti ja tuottaja
 Karo Hämäläinen, toimittaja ja kirjailija
 Karo Kuussaari, salibandyvalmentaja
 Karo Koivunen, jääkiekkoilija
 Karo Parisyan, yhdysvaltalainen vapaaottelija

Etunimet

Lähteet
Samuel Cunard

Sir Samuel Cunard, Cunardin baronetti (21. marraskuuta 1787 Halifax, Nova Scotia — 28. huhtikuuta 1865 Kensington, Lontoo) oli kanadalaissyntyinen brittiläinen laivanvarustaja. Hän perusti ensimmäisen säännöllisen höyrylaivareitin Atlantin yli.

Cunardin isä oli puuseppä ja puukauppias joka pakeni Amerikan vallankumousta ja asettui asumaan Halifaxiin. Samuel Cunard oli jo lapsena mainio liikemies, hän perusti menestyvän kaupan 17-vuotiaana. Myöhemmin hän liittyi isänsä liiketoimintaan, mutta laajensi tuotantoa muuan muassa hiileen, teräkseen, laivanvarustukseen ja valaanpyyntiin. 

Vuoden 1812 sodan aikana Cunard liittyi vapaaehtoisena armeijaan. Hän palveli 2. pataljoonassa ja Halifaxin rykmentissä, saaden kapteenin arvon. 

Cunard menestyi liikemaailmassa Halifaxissa. Hän matkusti Englantiin, josta käsin hänen laivanvarustamonsa aloitti kuljetustoiminnan Britannian ja Pohjois-Amerikan välillä.

Hän perusti vuonna 1838 Cunard Line -laivayhtiön. Vuonna 1840 yhtiön ensimmäinen alus, Britannia, purjehti Liverpoolista Bostoniin. Matkustajia aluksella oli 64, mukaan lukien Cunard itse. Alus kuljetti myös rahtia. Cunard Line sai myöhemmin kilpailijoita kuten Canadian Northern Steamships Limitedin ja White Star Linen, yhtiön joka myöhemmin omisti RMS Titanicin.

Cunard Line keskittyi myöhemmin ainoastaan matkustajaliikenteeseen. 

Varustamon lisäksi Cunard omisti yhtiöitä Kanadassa, muun muassa useita hiiliyrityksiä, jotka tuottivat koksia hänen laivoilleen. Cunard omisti runsaasti maata, muun muassa Prinssi Edwardin saarelta. 

Vuonna 1859 Britannian kuningatar Viktoria aateloi Cunardin baronetiksi. 

Cunard kuoli Kensingtonissa Lontoossa, ja hänet on haudattu Bromptonin hautausmaalle. 

Halifaxin merimuseossa on Cunardin ja hänen varustamonsa vaiheista kertova näyttely.

Lähteet 

Kanadalaiset liikemiehet
Baronetit
Vuonna 1787 syntyneet
Vuonna 1865 kuolleet
Laivanvarustajat
Sisämeri

Sisämeri on sivumeri, joka on yhteydessä valtameriin vain kapean salmen tai salmien kautta. Sisämereksi voidaan määritellä myös suolainen järvi.

Joitain sisämeriä
 Itämeri
 Kaspianmeri
 Mustameri
 Välimeri
 Punainenmeri

Lähteet 

Meret
Jouko Kukkonen

Jouko Kukkonen (8. elokuuta 1920 Suonenjoki – 10. maaliskuuta 1964 Piippola) oli suomalainen sanoittaja. Hän toimi toimittajana ja toimitussihteerinä Kainuun Sanomissa Kajaanissa. Sen jälkeen hän teki kartoittajan ja sähköasentajan töitä. Jouko Kukkonen kuoli keuhkosyöpään.

Hänen kuuluisimpia sanoituksiaan ovat Kesäinen muisto, Pihapihlaja ja Yö pustalla ja tekstejä syntyi runsaasti rintamalla mutta myös sodan loputtua. Hän käytti myös nimimerkkiä J. Kukkonen.

Katso myös
 Kerttu Mustonen

Aiheesta muualla

Lähteet
 Viihdeystävien seuran sivut 
 perikunnan toimittama lyhyt historiikki

Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Somaattinen hermosto

Somaattinen hermosto eli tahdonalainen hermosto on ääreishermoston osa. Se koostuu efferenteistä motoneuroneista, jotka hermottavat luurankolihaksia, sekä afferenteista sensorisista neuroneista. Efferentit neuronit vievät supistumiskäskyn keskushermostosta lihaksille. Afferentit neuronit tuovat tietoa keskushermostoon aistinreseptoreilta.

Hermosto
Nuupas

Nuupas on kylä Ranuan kunnassa Lapin maakunnan eteläosassa. Kylä sijaitsee Nuupasjärven ja Nuupasjoen rannalla noin 14 kilometriä pohjoiseen Ranuan kirkonkylältä ja noin 12 kilometriä etelään Portimon kylältä, kantatien 78 ja seututien 924 risteyskohdassa. Kylä on kulttuurihistoriallisesti arvokas ympäristö.

Kylä on levittäytynyt pääasiassa järven rannoille sekä Ranua–Rovaniemi -maantien varsille. Kylä on pieni maa- ja porotalousyhteisö.

Ranuan kylät
Rovastinaho

Rovastinaho on noin 250 asukkaan kylä Ranuan kunnassa Simojoen varrella. Kylä sijaitsee noin kahdenkymmenen kilometrin päässä Ranuan kirkonkylältä länteen. Lähimmät kylät ovat Hosio ja Raiskio. 

Kylällä oli oma peruskoulu, Ruonan koulu, joka antoi opetusta 1.–6. luokkien oppilaille. Koulun oppilasmäärä lukuvuonna 2006–07 oli 28. Koulu oli yksi kunnan vanhimmista sivukouluista. Ruonan koulun koulupiiriin kuuluvat lisäksi Leppiahon sekä Raiskion kylät. Ruonan koulu lakkautettiin kevätlukukauden 2008 jälkeen. Kaikki koululaiset käyvät koulua Ranuan kirkonkylän ala- ja yläasteella.

Ranuan kylät
Raiskio

Raiskio tarkoittaa seuraavia:

 raiskio, pilalle hakattu metsä, raivio
 Raiskio, kylä Ilomantsissa
 Raiskio, kylä Kaavilla
 Raiskio, kylä Kuhmossa
 Raiskio, kylä Kuopiossa
 Raiskio, saari Kuopiossa
 Raiskio, kylä Nokialla
 Raiskio, kylä Outokummussa
 Raiskio, kylä Ranualla
 Raiskio, kylä Rautavaaralla.
Päiväpulkka

Päiväpulkka (myös pulkka, pulikka,  taksvärkkikapula) on kiilan muotoinen puinen kapula, jolla vahvistettiin ennen vanhaan se, että työntekijä oli tehnyt päivän työt, esimerkiksi osana taksvärkkiä. Pulkan toinen puoli oli talon isännällä tai työnjohtajalla, ja vastakappale oli rengillä. Kun päivän työt oli tehty, asetettiin nämä puukapulat eli ”pulkat” vastakkain, ja työnjohtaja veisti puukolla loven yhtä aikaa sekä omaansa että työntekijän puukapulaan. Näitä ”pulkkia” jokainen renki vaali huolellisesti, ne säilytettiin visusti tallessa, että kuun lopussa tai urakkatyön päätyttyä jokainen sai oman päiväpalkkansa pulkkaan tehtyjen lovien mukaan.

Sanonta ”päivä on pulkassa” juontuu tämän välineen käyttöön ja tarkoittaa töiden päättymistä kyseisen työpäivän osalta.

Lähteet

Viitteet

Suomalainen kansanperinne
Yes (albumi)

Yes on vuonna 1969 julkaistu brittiläisen Yes-yhtyeen debyyttialbumi. Vaikka moni musiikkikriitikko piti albumia vahvana alkutyönä, se ei ollut iso kaupallinen menestys, osittain yhtyeen ja tuottajien kokemattomuudesta johtuen. Albumi jäi myös Led Zeppelinin aikaisemmin samana vuonna julkaistun debyyttialbumin varjoon.

Levyn kahdeksasta kappaleesta kaksi on covereita, joita yhtye käyttää osoittaakseen mieltymyksensä uudelleentyöstää muiden kappaleita: The Beatlesin ”Every Little Thing” ja The Byrdsin ”I See You”.

Kappaleet ”Beyond and Before” sekä ”Sweetness” periytyivät Yesin välittömältä edeltäjältä Mabel Greer’s Toyshop -yhtyeeltä, jonka kokoonpanossa Clive Bailey oli mukana.

Albumin sävellyksistä ”Looking Around” ja ”Survival” julkaistiin uudelleen 1974 yhtyeen Yesterdays-kokoelma-albumilla.

”Dear Father” julkaistiin ensimmäisen kerran viimeisteltynä seuraavan albumin promootiosingleksi irrotetun ”Sweet Dreams” -kappaleen B-puolena. ”Dear Father”  oli Yesterdays-kokoelman ennen albumilla julkaisematon raita.

Kappaleet

Kokoonpano
 Jon Anderson – laulu
 Peter Banks – kitara, laulu
 Tony Kaye – kosketinsoittimet
 Chris Squire – basso, laulu
 Bill Bruford – rummut, vibrafoni kappaleessa Yesterday and Today

Lähteet

Vuoden 1969 albumit
Vuoden 1969 esikoisalbumit
Yes
Time and a Word

Time and a Word on vuonna 1970 julkaistu Yes-yhtyeen toinen albumi. Tämä albumi jäi yhtyeen alkuperäiskokoonpanon viimeiseksi; kitaristi Peter Banks erotettiin jo ennen albumin julkaisua.

Banksin rooli yhtyeen kitaristina oli vähentynyt johtuen päätöksestä käyttää jousisoitinsovituksia suurimmassa osassa albumin kappaleissa. Yhtyeen sisäiset jänniteet kasvoivat tämän seurauksena, kunnes levyn nauhoitusten päätyttyä vuoden 1970 alussa yhtyeen muut jäsenet pyysivät Banksia lähtemään yhtyeestä. Banksin korvasi muutama kuukausi myöhemmin Steve Howe, joka on albumin USA-version kansikuvassa vaikka ei soitakaan levyllä.

Kappaleet
 "No Opportunity Necessary, No Experience Needed" (4:48)
 "Then" (5:46)
 "Everydays" (6:08)
 "Sweet Dreams" (3:50)
 "The Prophet" (6:34)
 "Clear Days" (2:06)
 "Astral Traveller" (5:53)
 "Time and a Word" (4:32)

Time and a Word julkaistiin vuonna 2003 uudelleenmasteroituna painoksena, joka sisälsi lisäksi seuraavat kappaleet:

"Dear Father" (4:14)
"No Opportunity Necessary, No Experience Needed (Original Mix)" (4:46)
"Sweet Dreams (Original Mix)" (4:20)
"The Prophet (Single Version)" (6:33)

Kappaleista "Then", "Sweet Dreams", "Astral Traveller", "Dear Father" ja nimikappale "Time and a Word" julkaistiin 1974 kokoelmalla Yesterdays.

Albumin kannen Ison-Britannian painoksessa kuvattu naisvartalo on myös osana Roger Deanin kokoelmaa varten luomaa kantta.

"Dear Father" oli "Sweet Dreams" -singlen B-puoli.

Suomalainen Carita Holmström teki levyn nimikappaleesta "Time and a Word" version esikoisalbumilleen We Are What We Do (1973).

Kokoonpano

 Jon Anderson – laulu, lyömäsoittimet
 Peter Banks – sähkö- ja akustinen kitara, laulu
 Tony Kaye – piano, Hammond-urut, Moog syntetisaattori
 Chris Squire – basso, laulu
 Bill Bruford – rummut, lyömäsoittimet

Lähteet 

Yesin albumit
Vuoden 1970 albumit
Dubai One

Dubai One on Arabiemiirikunnissa toimiva kaupallinen televisiokanava, joka esittää englanninkielistä ohjelmaa 24 tuntia vuorokaudessa. Kanavalla on myös arabiankielistä ohjelmaa. Kanavan ohjelmistoon kuuluvat muun muassa Kauniit ja rohkeat, Amazing Race ja Gilmoren tytöt.

Aiheesta muualla 
Kotisivu

Televisiokanavat
Arabiemiirikuntien kulttuuri
Vuonna 1994 perustetut televisiokanavat
Caesars Palace

Caesars Palace on Clarkin piirikunnassa, Las Vegas Stripin varrella sijaitseva vuonna 1966 valmistunut hotelli ja kasino, jonka teemana on antiikin Rooma. Sen pysäköintialueella on ajettu Formula 1:n Las Vegasin Grand Prix vuosina 1981 ja 1982. Myös Champ Car- ja IndyCar-luokat ovat ajaneet pysäköintialueen radalla muutaman kerran, viimeksi vuonna 2004. Hotellilla on järjestetty myös useita muita tapahtumia, kuten ammattilaisnyrkkeilyä, ja se on ollut tapahtumapaikkana monissa elokuvissa. Hotelli esiintyy myös Grand Theft Auto: San Andreas videopelissä nimellä "Caligula's Palace".

Lähteet

Aiheesta muualla

Caesars Palacen kotisivut 

Las Vegasin hotellit
Las Vegasin kasinot
Seinäjoen Sisu

Seinäjoen Sisu on vuonna 1936 perustettu seinäjokelainen urheiluseura. Seuran nimi lyhennetään SeSi, mutta pelkkä Sisu on yleinen. Sen lajeja ovat jalkapallo, futsal, salibandy, pöytätennis, sulkapallo, keilailu ja tennis. Lisäksi seurassa on ollut jääkiekkotoimintaa sekä sähköpyörätuolisalibandya vuosina 2005–2011.  

Jalkapallon naisten edustusjoukkue nousi kaudeksi 2008 neloseen, salibandyjoukkue pelaa II-divisioonassa ja futsaljoukkue II-divisioonassa. Jalkapallon edustusjoukkue on aikojen saatossa pelannut yhteensä kahdeksan kautta Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä. I-divisioonasta on myös seuran yleisöennätys, vuonna 1964 Seinäjoen paikallisottelua Sisu-SePS seurasi 1160 katsojaa. Sisun pöytätennisjoukkue pelasi SM-sarjassa vielä kaudella 2006–2007, mutta luopui tämän jälkeen sarjapaikastaan.

Historia
Seinäjoen Sisu perustettiin maaliskuussa 1936. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Kalle Lehto, joka toimi tehtävässä aina kuolemaansa saakka, syksyyn 1955. Alun perin Sisu perustettiin erityisesti painiseuraksi. Sisu muotoutui myöhemmin yleisseuraksi.

Lajit

Jalkapallo
Seinäjoen Sisun suurin laji on jalkapallo. Sisulla on naisten kolmosessa pelaava naisten edustusjoukkue ja  useita juniorijoukkuetta tytöille ja pojille. Sisun lisenssipelaajien määrä on 140 minkä lisäksi jalkapallojaosto järjestää pallokoulua. Miesten edustusjoukkue on toimnut vuodesta 2010 alkaen omana seuranaan nimellä Seinäjoen Sisu-Pallo.

Salibandy
Salibandyssa Sisulla on kolme joukkuetta. Miesten edustusjoukkue pelaa V-divisioonassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Suomalaiset jalkapalloseurat
Suomalaiset salibandyseurat
Seinäjokelaiset urheiluseurat
Vuonna 1936 perustetut urheiluseurat