joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Petri Salin

Petri Salin on helsinkiläinen kirjailija, joka on julkaissut novelleja ja artikkeleita eri fanzineissa kuten Portti, Usvazine, Finnzine ja Enhörningen sekä antologioissa kuten Murhan sävel, Tuhansien zombien maa, Fantastinen Espoo ja Sherlock Holmes Suomessa. Häneltä on ilmestynyt kolme kirjaa: novellikokoelman Jäätynyt Kokytos (Turbator 2009), pienoisromaanin Toinen nainen (Turbator 2009) ja novellikokoelman Kolmaskymmenes kolmas simpanssi (Turbator 2010). Proosan lisäksi Salin on kirjoittanut kuunnelmia ja näytelmiä, joita on käännetty useille kielille, sekä lauluntekstejä rock-yhtyeessä Maan hiljaiset.

Teokset

Aiheesta muualla 
 Kari Salminen: Kirjallisuus on fantastista. Turun sanomat 2.10.2010.

Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Suomalaiset tieteiskirjailijat
Suomalaiset rikoskirjailijat
Suomalaiset novellikirjailijat
Suomenruotsalaiset kirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Oszkár Molnár

Oszkár Molnár (s. 1. kesäkuuta 1956) on unkarilainen poliitikko. Hän oli aiemmin pienen Edelényn pormestari. Hänet valittiin parlamentiin vuoden 2010 vaaleissa ainoana riippumattomana ehdokkaana.

Molnár vaikutti 1980-luvulta SZDSZ:ssa, kunnes vaihtoi vuonna 1993 Fidesziin. 

Hänet erotettiin Fideszin listalta romaneihin ja juutalaiseen suurpääomaan liittyvien kiistanalaisten kommenttien vuoksi. Vuoden 2010 vaalien toiselle kierroksella hän sai Jobbikin tuen. Jobbikin kanssa hän jakaa käsityksen Euroopan unionista ja romaneista, mutta vastustaa tavoitteita neuvotella rajat naapurimaiden kanssa uudelleen.

Lähteet
 http://ertunkvannak.hu/kepviselo/68

Unkarilaiset poliitikot
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Leimahdus

Leimahdus () on ranskalaisohjaaja Philippe Triboitin televisioelokuva vuodelta 2007. Tosipohjainen elokuva kertoo Pariisissa vuonna 2005 puhjenneista mellakoista siirtolaistaustaisten nuorten ja poliisin välillä. Elokuvan on käsikirjoittanut yhdessä ohjaajan kanssa Marc Herpoux. 

Väkivaltaisuudet käynnistyivät lokakuun lopulla 2005 Pariisin Île-de-Francen alueella sen jälkeen kun Clichy-sous-Bois'ssa siirtolaistaustaiset nuoret kuulivat kahden poliisien takaa-ajaman pojan kuolemasta. Jalkapalloa pelanneet pojat lähtivät pakoon henkilöllisyyspapereita tarkistamaan tulleita poliiseja. Kolme heistä pakeni sähkömuuntajaan ja kaksi heistä, 15-vuotias malilaistaustainen Bouma Traoré ja 17-vuotias tunisialaissukuinen Zyed Benna, saivat muuntajasta tappavan sähköiskun. Kolmas, 17-vuotias turkinkurdilainen Muttin Altun, loukkaantui ja joutui sairaalahoitoon.

Poliisin ja vankilaviranomaisten toimintaa tutkiva valvontavirasto piti Muttin Altunin kuulusteluolosuhteita epäeettisinä lausunnossaan 10.7.2006. Poikien perheiden asianajaja on vaatinut syytettä Ranskan valtiota vastaan poliisin virkavirheestä. Kahta poliisia epäillään hengenvaarassa olevan auttamatta jättämisestä ja muiden hengen tahallisesta vaarantamisesta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://bellaciao.org/fr/article.php3?id_article=40768
 

Ranskalaiset televisioelokuvat
Vuoden 2007 ranskalaiset elokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Yhteiskunnalliset elokuvat
European Museum of the Year Award

European Museum of the Year Award -palkinnon jakaa vuosittain Euroopan museofoorumi. Vuoden eurooppalainen museo -tittelistä pääsee kilpailemaan uusi tai uudistunut museo. Pronssisen kiertopalkinnon on tehnyt kuvanveistäjä Henry Moore. Vuoden museo on nimetty vuodesta 1977 asti.

Vuoden eurooppalainen museo -tittelin voittajat

Katso myös
 Vuoden museo -palkinto (Suomi)
 Ruotsin Vuoden museo -palkinto

Lähteet 
Aamulehti 23.5.2010 sivu B19

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Euroopan museoforum

Museot
Taide- ja kulttuuripalkinnot
Liettuan kuningaskunta

Liettuan kuningaskunta oli vuodesta 1251 noin vuoteen 1263 olemassa ollut liettualainen kuningaskunta. 

Kuningaskunnan aseman myönsi paavi Innocentius IV 17. heinäkuuta 1251, kun valtakunta asetettiin Rooman piispan lainsäädännön alaiseksi. Kaksi vuotta myöhemmin Liettuan hallitsija Mindaugas kruunattiin Liettuan kuninkaaksi. Mongolien hyökättyä valtakunnan eteläosaan Liettuan armeija koki tappion. Mindaugasin ja hänen poikiensa kuoltua vuonna 1263 kuningaskunnan asukkaat kääntyivät uudelleen pakanuuteen, jolloin valtakunnan asema kuningaskuntana lakkasi. Vytautas Suuri (hallitsi 1401-1430) yritti saada Liettuan kuninkaan arvonimeä itselleen. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Sigismund Luxemburgilainen julisti hänet kuninkaaksi vuonna 1430, mutta Puolan aatelisto esti sen. Pian tämän jälkeen Vytautas kuoli ilman Liettuan kuninkaan arvonimeä.

Katso myös
Liettuan suuriruhtinaskunta
Liettuan historia

Lähteet 

Liettuan historia
Liettuan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Englannin järviseutu

Englannin järviseutu tai Järviseutu () on järvi- ja ylänköalue Luoteis-Englannissa. Suurin osa siitä on Cumbrian kreivikunnassa. Alueen tärkeimmät osat muodostavat Järviseudun kansallispuiston. Englannin korkeimmat huiput, kuten Scafell Pike, sijaitsevat Järviseudun alueella. Järviseutu on lännestä itään noin 53 kilometriä leveä ja pohjoisesta etelään 64 km pitkä. Puiston alueella elää vakituisesti noin 41 000 henkeä. Vuonna 2007 siellä kävi 8,3 miljoonaa matkailijaa.

Järvet 

Järviseudulla on yli neljätoista järveä ja lampea. Niiden joukossa on sekä kylmiä, vähäravinteisia puroja ja järviä kuten Wastwater, että ravinteikkaampia järviä kuten Esthwaite Water. Syvin järvi on 79 metriä syvä Wastwater. Pinta-alaltaan suurimmat järvet ovat:
 Windermere – 1 459 ha
 Ullswater – 884 ha
 Derwentwater – 531 ha
 Bassenthwaite – 518 ha
 Coniston – 475 ha
 Haweswater – 387 ha
 Thirlmere – 327 ha
 Ennerdale – 301 ha
 Wast Water – 283 ha
 Crummock Water – 258 ha

Muut maastonmuodot 

Järvialueella kasvaa luontaista lehtimetsää, jonka vallitsevat puulajit ovat tammi ja haapa. Ylängöillä on kanervan ja rahkasammalen peittämää nummea. Laajat alueet ovat ruohokasvien peitossa.

Alueella on oma maatiaislammasrotunsa, herdwickinlammas. Nämä kestävät lampaat laiduntavat korkeallakin kukkuloilla, ja nillä on tärkeä rooli maiseman pysymisessä perinteisenä.

Korkeimmat huiput ovat 
 Scafell Pike – 978 m 
 Scafell – 964 m
 Helvellyn – 950 m 
 Skiddaw – 931 m 
 Great End – 910 m 
 Bowfell – 902 m

Kulttuuri 
Järviseutu tunnetaan siellä eläneistä kirjailijoista, joita ovat olleet muun muassa William Wordsworth ja Beatrix Potter. Potter omisti alueella maatilan, jonka hän lahjoitti myöhemmin National Trustille. Wordsworth ajoi kansallispuiston perustamista alueelle ja kirjoitti siitä monia kävelyreittien kuvauksia. Guide to Lakes ilmestyi vuonna 1810.  Hän oli myös keskeinen hahmo Järvikouluksi kutsutussa runoilijaryhmässä, johon kuuluivat myös muun muassa Samuel Taylor Coleridge,  Robert Southey, Thomas de Quincey ja John Ruskin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englannin kansallispuistot
Cumbria
Englannin ylängöt
Lind

Lind (ruotsia, tanskaa, saksaa: "lehmus"; viroa: "lintu") on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alfred Lind (1879–1959), tanskalainen elokuvaohjaaja, elokuvaaja ja tuottaja
 Amanda Lind (s. 1980), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
 Arvi Lind (s. 1940), suomalainen televisiotoimittaja ja uutisankkuri
 Alvar Lind (1897–1951), oli suomalainen taidemaalari, joka tunnetaan myös nimellä Alvar Outakka
 Aune Lind (1936–2019), suomalainen näyttelijä
 Björn Lind (s. 1978), ruotsalainen hiihtäjä
 Bob Lind (s. 1942), yhdysvaltalainen muusikko ja kirjailija
 Caroline Lind (s. 1982), yhdysvaltalainen soutaja
 Christer Lind (1912–1942), suomenruotsalainen runoilija
 Espen Lind (s. 1971), norjalainen laulaja, lauluntekijä, tuottaja ja multi-instrumentalisti
 Gerda Lind (1880–1953), suomalainen oopperalaulaja
 Hasse Pavia Lind (s. 1979), tanskalainen jousiampuja
 Jakov Lind, oik. Heinz Landwirth (1927–2007), itävaltalainen kirjailija
 James Lind (1716–1794), brittiläinen lääkäri ja tutkija
 Jenny Lind (1820–1887), ruotsalainen oopperalaulaja
 Joan Lind (1952–2015), yhdysvaltalainen soutaja
 John Lind (1875–1939), suomalainen juristi, pankinjohtaja ja Kokkolan pormestari
 Juha Lind (s. 1974), suomalainen jääkiekkoilija
 Kai Lind (s. 1937), suomalainen laulaja, muusikko ja näyttelijä
 Kaisa Lind (s. 1987), suomalainen koripalloilija
 Lasse Lind (s. 1981), suomalainen jalkapalloilija
 Maj Lind (1876–1942), suomalainen lahjoittaja, Maj Lind -pianokilpailun perustaja
 Martin Lind (s. 1944), ruotsalainen piispa
 Natalie Alyn Lind (s. 1999), yhdysvaltalainen näyttelijä.
 Nathalie Lind (1918–1999), tanskalainen poliitikko ja ministeri
 Pasi Lind (s. 1961), suomalainen judoka
 Pekka Lind (s. 1943), suomalainen lakimies ja entinen asianajaja
 Sarah Lind (s. 1982), kanadalainen näyttelijä
 Ulrich Lind (s. 1942), saksalainen ampuja
 Ville-Pertti Lind (s. 1980), suomalainen koripalloilija
 William Lind (s. 1985), ruotsalainen suunnistaja.

Katso myös 

 Lindh
Angelica Bengtsson

Angelica Therese Bengtsson (s. 8. heinäkuuta 1993 Väckelsång) on ruotsalainen seiväshyppääjä. Hän on voittanut alle 18- ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden.

Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Bengtsson voitti vuonna 2009 Italian Bressanonessa. Hän oli kisassa ylivoimainen tuloksella 432 cm. Toiseksi tullut niin ikään ruotsalainen Michaela Meijer hyppäsi 410 cm. 22. toukokuuta 2010 Bengtsson hyppäsi 447 cm, joka oli paras alle 18-vuotiaan hyppäämä tulos. Heinäkuussa 2010 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Kanadan Monctonissa tuloksella 425 cm. Myöhemmin samana kesänä hän voitti kultaa Nuorten olympialaisissa Singaporessa tuloksella 430.

20. helmikuuta 2011 Bengtsson hyppäsi sisäradoilla 452 cm. Tulos oli sisäratojen Ruotsin ennätys ja rikkoi myös Silke Spiegelburgin nimissä olleen alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 448 cm. Kaksi päivää myöhemmin Tukholmassa hän paransi ennätystään kolmesti hypättyään 453 cm, 458 cm ja 463 cm. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 Bengtsson karsiutui aikuisten arvokisadebyytissään. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2011 hän voitti kultaa kisaennätyksellä 457 cm.

Bengtsson sijoittui kymmenenneksi Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Hän hyppäsi Ruotsin ennätyksen 458 Sollentunassa 5. heinäkuuta. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 hän voitti kultaa kisaennätyksellä 450 cm. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2013 hän karsiutui sekä Göteborgin EM-hallikilpailuissa että Moskovan MM-kilpailuissa. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella hän sai pronssia tuloksella 455 cm. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui viidenneksi.

Vuonna 2015 Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa Bengtsson saavutti pronssia Ruotsin ennätystuloksella 470 cm. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän voitti kultaa tuloksella 455 cm. Pekingin MM-kisoissa Bengtsson hyppäsi loppukilpailussa uuden Ruotsin ennätyksen 470 ja sijoittui jaetulle neljännelle sijalle. Hän saavutti pronssia Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 465. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän sai pronssia tuloksella 455. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui kymmenenneksi. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän oli yhdestoista. Hän kohensi Ruotsin ennätystä kahdesti heinäkuussa 2018 hypättyään Lausannessa 472 cm ja Karlstadissa 473. Berliinin EM-kilpailuissa hän oli kuudes. Hän hyppäsi sisäratojen Ruotsin ennätyksen 481 cm Clermont-Ferrandissa helmikuussa 2019. Hän karsiutui loppukilpailusta Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019. Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi ulkoratojen Ruotsin ennätystuloksella 480. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli kolmastoista.

Euroopan yleisurheiluliitto valitsi vuonna 2012 Bengtssonin maanosan lupaavimmaksi naisyleisurheilijaksi.

Tuloskehitys

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Ruotsalaiset seiväshyppääjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Paperisilppuri

Paperisilppuri tai asiakirjasilppuri on laite, joka silppuaa paperia (esim. luottamuksellisia asiakirjoja, joiden ei haluta päätyvän ulkopuolisten käsiin) hyvin pieniksi palasiksi tai ohuiksi viipaleiksi niin, ettei paperilla ollutta tekstiä ole enää mahdollista lukea.

Ensimmäiset patentit paperisilppurille haettiin Yhdysvalloissa 1900-luvun alussa: 31. toukokuuta 1910 keksijä Abbot Augustus Low sai patentin omalle paperisilppurilleen.

Asiakirjojen tuhoamisessa on käytössä mm. kuusitasoinen DIN 32757 -standardi, joka määrittelee millaista silppua paperisilppurin pitää tehdä. Tason 1 silppu soveltuu yleisille asiakirjoille, sen suikaleleveys on korkeintaan 12 mm. Korkein luokka (taso 5 tai 6) käsittää erittäin salaiset dokumentit, ja silpun leveys saa olla korkeintaan 1 mm ja pituuden 5 mm.

Uusimmilla paperisilppureilla voi silputa myös CD- ja DVD-levyjä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Toimistovälineet
Turvallisuus
Paperi
Kierrätys
Dicame

Dicame Oy oli suomalainen vuosina 2009–2013 toiminut Finnet-ryhmän puhelinoperaattori. Yhtiö joutui konkurssiin 2013.

Dicamen tuotteita olivat kuluttaja-asiakkaille tarjotut Datame 3G -matkapuhelinliittymät, yritysasiakkaille tarjotut Dicame-matkapuhelinliittymät sekä yritysasiakkaille suunnattu WiFIX-niminen IP-puhelinvaihde. Yhtiön matkapuhelinliittymät toimivat DNA Oy:n mobiiliverkossa. Dicamen matkapuhelinliittymien suuntanumerot olivat 04320 ja 04321.

Historia 
Dicame Oy oli laajakaistaoperaattori Datame Oy:n tytäryhtiö. Datamen omisti 11 Finnet-yhtiötä, jotka olivat:
PPO-Yhtiöt Oy, Kymen Puhelin Oy, Telekarelia Oy, Pohjois-Hämeen Puhelin Oy, Ikaalisten-Parkanon Puhelin Oy, JAPO (Alajärven Puhelinosuuskunta), Laitilan Puhelin Osk, Härkätien Puhelin Oy, Vakka-Suomen Puhelin Oy, Eurajoen Puhelin Osk ja Keikyän Puhelin Osk.

Dicame osti GSM Suomi -yhtiön operaattoriliiketoiminnan ja brändin vuonna 2009. Rahoitusvaikeuksissa ollut GSM Suomi oli tuolloin Suomen pienimpiä teleoperaattoreita, jolla oli toistakymmentätuhatta asiakasta. Spectricoksi nimensä muuttanut GSM Suomi meni konkurssiin pian kaupan jälkeen.

Dicamen liikevaihto laski nopeasti ja yhtiö tuotti tappiota, mikä johti yhtiön vakavaraisuuden heikkenemiseen. Vuonna 2012 yhtiö teki 3,4 miljoonan euron liikevaihdolla 2,3 miljoonaa tappiota.

Dicame Oy asetettiin konkurssiin 28.11.2013 samaan aikaan emoyhtiönsä Datame Oy:n kanssa. Konkurssin syyksi ilmoitettiin muuttunut markkinatilanne ja toimintaympäristö sekä se, etteivät omistajat halunneet antaa lisää pääomaa eikä liiketoimintojen myynti onnistunut. Konkurssin jälkeen niiden asiakkaiden, jotka halusivat säilyttää puhelinnumeronsa, tuli siirtää liittymänsä toiselle puhelinoperaattorille.

Lähteet

Suomalaiset matkapuhelinoperaattorit
Reggiane Re.2001

Reggiane Re.2001 Falco II (it. suom. Haukka) oli italialaisen Reggianen valmistama hävittäjä, joka teki ensilentonsa heinäkuussa 1940. Lentokone palveli toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen Italian ilmavoimissa. Se hävisi Macchi MC.202 -hävittäjälle kilpailussa, minkä vuoksi sen valmistusmäärät jäivät pienehköiksi. Kone oli erittäin ketterä, joten se kykeni taistelemaan voimakkaampia vastustajia kuten Supermarine Spitfireä vastaan.

Valmistus 
Re.2001 kehitettiin Re.2000-mallista, joka poistettiin palveluksesta lähinnä epäluotettavan moottorinsa vuoksi. Koneeseen asennettiin ongelman poistamiseksi 1175 hevosvoiman Alfa Romeo -rivimoottori, joka oli paranneltu ja tehokkaampi versio saksalaisesta lisenssivalmisteisesta DB601-moottorista.

Tekniikkaa 
Pituus 8,63 m	
Kärkiväli 11,00 m
Korkeus 3,15 m
Tyhjäpaino 2 460 kg
MTOW 3240 kg
Lakikorkeus 11 000 m
Suurin nopeus 545 km/h
Voimalaite  Alfa-Romeo RA.1000 RC.41-1a Monsonie, 1 175 hv
Kantama 1 100 km
Aseistus: 2 kpl 12,7-mm-MG Breda-SAFAT moottorin yläpuolella, 2 kpl 7,7-mm-MG Breda-SAFAT siivissä

Lähteet
Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 280)

Aiheesta muualla

 Pienoismallikuva Re.2001 Delta
 Reggiane Re.2001

Reggianen ilma-alukset
Italialaiset hävittäjälentokoneet
1940-luvun hävittäjälentokoneet
Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma

Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma (Sre) oli Suomen hallituksen käynnistämä ja maa- ja metsätalousministeriön toimeenpanema ohjelma vuosina 2008–2011. Sen pääsihteerinä toimii Marja Innanen. Kolmivuotisen ohjelman tavoitteena oli ruoan ja ruoan tekijöiden arvostuksen nostaminen. Lisäksi toimenpiteitä kohdistettiin myös lähi- ja luomuruoan edistämiseen, laadun kehittämiseen, ravitsemuskäyttäytymisen ohjaamiseen sekä suomalaisen elintarvikealan kansainvälistymiseen. 

Ohjelman kohderyhminä olivat ruoka-asioista päättävät tahot ja suomalaiset kuluttajat, erityisesti nuoret ja lapset sekä lapsiperheet.

Toiminta

2009 Sre:n toiminnan teemana oli yhdessä syöminen, vuonna 2010 vastuullinen keittiö.

Sre:n toimintamuotoja olivat muun muassa kampanjoiden järjestäminen. Esimerkiksi vuonna 2008 järjestetyssä kouluruokavaalit-kampanjassa haastettiin kunnallisvaaliehdokkaita, kuntapäättäjiä ja äänestäjiä allekirjoittamaan kouluruokailun kohentamiseen liittyvät vetoomus ja lupaus.

Sre tuki 11 hanketta, jotka jakautuivat neljälle eri painoalueelle (kouluruokailun kehittäminen, makukoulu-konseptin levittäminen, ruoan ja sen tekijöiden arvostuksen kasvattaminen ja ammattikeittiöiden kestävyys). 

Sre valitsi joka kuukausi Kuukauden ruokablogin suomalaisten blogien joukosta. Sre:llä oli myös kaksi omaa blogia: Puolivirallista ruokaa ja Sanoja lautaselta.

Puhemiehet
Ohjelmalla oli kuusi puhemiestä, joiden tehtävänä oli oman työnsä ja esiintymisensä kautta tuoda esille suomalaista ruokakulttuuria ja ohjelman ajatuksia. Puhemiehiä olivat Tapio Korjus, Mitro Repo, Kaari Utrio, Elastinen, Jaakko Nuutila ja Maria Jungner.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelman verkkosivut 

Ruokakulttuuri Maa- ja metsätalousministeriö
Suomalainen keittiö
Kujedan piiri

Kujedan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 2617 neliökilometriä. Asukkaita on 30 500 henkeä (vuonna 2009).

Kujedan piiri sijaitsee Permin aluepiirin eteläosassa. Lännessä se rajoittuu Tšaikovskin, pohjoisessa Jelovon ja Bardan, idässä Tšernuškan piireihin ja etelässä Baškortostaniin. Hyötykaivannaisia ovat öljy, turve, savi, hiekka ja sora.

Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Bikbarda, Bolšaja Usa, Bolšije Kusty, Bolšoi Godyr, Bolšoi Talmaz, Fedorovsk, Kujeda, Nižnjaja Sava (keskuspaikka Tsentralnaja Usadba 3-go Goskonzavoda), Ošja ja Šagirt. Hallinnollinen keskus on Kujedan taajama. Asutuskeskuksia on yhteensä 87.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 64,2 % venäläisiä, 17,7 % udmurtteja, 7,4 % tataareja, 6,2 % baškiireja ja 2,8 % tšuvasseja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Piirin kautta kulkee Permin ja Ufan välinen maantie sekä Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Lisäksi harjoitetaan maataloustuotteiden jalostusta, puunhankintaa ja öljyn porausta.

Piirissä toimii ammattikoulu, musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kirjastolaitos. Piirilehtenä ilmestyy Kujedinski vestnik (”Kujedan sanansaattaja”).

Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat entisen Bikbardan viinatehtaan rakennukset.

Lähteet
Kappaluku

Kappaluku on paperimassan ligniinipitoisuutta tai oikeammin valkaistavuutta kuvaava indikaattori.

Mittaus
ISO 302:2004 -standardi määrittelee kappaluvun. Määritelmä sopii kaikenlaisiin kemiallisiin ja puolikemiallisiin massoihin. Kappaluku on välillä 1-100.

Luku mittaa, kuinka paljon Kaliumpermanganaattiliuosta massa kuluttaa. Se voidaan mitata reaaliaikaisella kappa-analysaattorilla sellutehtaassa.

Käyttö
Kappaluku kertoo, paljonko kemikaaleja tarvitaan paperimassan valkaisemiseksi tiettyyn valkoisen sävyyn. Tämä määrä riippuu pitkälti massan ligniinipitoisuudesta, joten kappalukua voidaan käyttää karkeana ligniinipitoisuuden mittarina:

K ≈ c*l

K: Kappaluku;
c: vakio ≈ 6,57 (riippuu puusta ja prosessista);
l: ligniinipitoisuus prosentteina.

Lähteet

Tietoa muualla 
Valkaisun tehtävä 
Kappa number (lignin) analyzer
Paperiteollisuus
CTF

CTF voi tarkoittaa:
 Cambridge Theological Federation
 Canadian Teachers' Federation
 Canadian Television Fund
 Canadian Taxpayer's Federation 
 Capture The Flag, suomeksi lipunryöstö
 Child Trust Fund
 Combined Task Force
The Devil Wears Prada (yhtye)

The Devil Wears Prada on yhdysvaltalainen kristillinen metalcoreyhtye Daytonista, Ohiosta. Se perustettiin vuonna 2005, ja sillä on levytyssopimus Warner Music Groupin kanssa. The Devil Wears Pradan jäsenet ovat Mike Hranica (laulu, murina), Jeremy DePoyster (rytmikitara), Kyle Sipress (soolokitara) ja Andy Trick (basso). Tähän mennessä yhtye on julkaissut seitsemän täyspitkää albumia, kaksi EP:tä ja 10 musiikkivideota.

Jäsenet

Nykyiset 
 Mike Hranica – laulu, murina (2005–
 Jeremy DePoyster – puhdas laulu, rytmikitara (2005–
 Chris Rubey – soolokitara (2005–
 Andy Trick – basso (2005–

Nykyiset kiertuejäsenet 
 Giuseppe Capolupo – rummut (2016–
 Jonathan Gering – koskettimet, syntetisaattori (2012–

Entiset 
 James Baney – koskettimet, syntetisaattorit, piano (2005–2012)
 Chris Rubey – soolokitara, taustalaulu (2005–2015)
 Daniel Williams – rummut (2005–2016)

Entiset kiertuejäsenet 
 Samuel Penner – soolokitara (2013)

Diskografia

Studioalbumit 
 Dear Love: A Beautiful Discord (2006)
 Plagues (2007)
 With Roots Above and Branches Below (2009)
 Dead Throne (2011)
 8:18 (2013)
 Transit Blues (2016)
 The Act (2019)

EP:t 
 Zombie (2010)
 Space (2015)

Livealbumit 
Dead & Alive (2012)

Musiikkivideot 
 "Dogs Can Grow Beards All Over" (2006)
 "Hey John, What's Your Name Again?" (2007)
 "HTML Rulez D00d" (2007)
 "Danger: Wildman" (2009)
 "Assistant to the Regional Manager" (2010)
 "Born to Lose" (2011)
 "Dead Throne" (2012)
 "Vengeance" (2012)
 "Mammoth" (2012)
 "Martyrs" (2013)* (Myös lyriikkavideo)
 "First Sight" (2013)
 "Sailors Prayer" (2014)
 "War" (2014)
 "Planet A" (2015)
 "Alien" (2015)
 "Daughter" (2016)
 "To the Key of Evergreen" (2016)
 "Sour Breath" (2018)
 "Lines of Your Hands" (2019)
 "Please Say No" (2019)
 "Chemical" (2019)

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset metalcore-yhtyeet
Yhdysvaltalaiset kristilliset metalliyhtyeet
Avaruusrakenne

Molekyylien avaruusrakenteella tarkoitetaan atomien kolmiulotteista järjestymistä molekyyliksi. Molekyylien avaruusrakenteeseen vaikuttaa oleellisesti keskusatomin hybridisaatio.

Alifaattiset yhdisteet

Alifaattiset yhdisteet ovat orgaanisia yhdisteitä ja niitä ovat alkaanit, jotka sisältävät vain yksinkertaisia kovalenttisia sidoksia, alkeenit, joissa on ainakin yksi kaksoissidos ja alkyynit, joissa taas on ainakin yksi kolmoissidos. Lisäksi on olemassa edellä mainittujen johdannaisia. Bentseenin sisältävät yhdisteet eivät kuulu alifaattisiin yhdisteisiin.

Alkaanit: hiilen atomeissa tapahtuu sp3-hybridisoituminen. Kolme 2p-orbitaalia ja yksi 2s-orbitaali muuttuvat neljäksi samanenergiaiseksi sp3-hybridiorbitaaliksi. Metaanissa muodostuu neljä yksinkertaista (l. sigma-) sidosta, kun hiiliatomin neljä sp3-hybridiorbitaalia yhdistyvät vetyatomien 1s-orbitaalien kanssa. Syntyy siis neljä molekyyliorbitaalia. Tämä molekyyli on muodoltaan tetraedri, sillä keskusatomista (hiilestä) lähtevät elektroniparit hylkivät toisiaan ja asettuvat mahdollisimman kauaksi toisistaan. Sidoskulmat ovat tässä tapauksessa 109,5 astetta.

Alkeenit: kaksoissidoksen muodostuessa hiiliatomien 2s-orbitaali ja kaksi 2p-orbitaalia hybridisoituvat, tapahtuu siis sp2-hybridisoituminen. Nämä hybridisoituneet orbitaalit yhdistyvät toisten atomien kanssa, jolloin muodostuu 3 yksinkertaista sidosta. Hiiliatomin hybridisoitumattomat 2p-orbitaalit muodostavat keskenään molekyyliorbitaalin (piisidos). Tämä piisidos muodostaa yhdessä sigmasidoksen kanssa kaksoissidoksen. Eteenimolekyylissä atomit ovat samassa tasossa ja sidokset ovat mahdollisimman kaukana toisistaan. Siksi atomien väliset sidoskulmat ovat 120 astetta.

Alkyynit: kolmoissidoksen syntyessä vain yksi 2s- ja yksi 2p-orbitaali hybridisoituvat eli kyseessä on sp-hybridisoituminen. Kahden hiilen välisessä sidoksessa molemmat hybridisoitumattomat 2p-orbitaalit muodostavat piisidokset. Etyynimolekyyli on lineaarinen ja symmetrinen ja sidoskulmat ovat 180 astetta.

Aromaattiset yhdisteet

Hiilen hybridisaation erikoistapaus on bentseeni. Saksalainen kemisti August Kekulé esitti vuonna 1866 bentseenimolekyylin olevan kuusihiilinen rengas, jossa hiiliatomit ovat sitoutuneet toisiinsa vuorottelevilla yksinkertaisilla ja kaksoissidoksilla. Kekulé esitti bentseenimolekyyleissä kaksoissidosten ja yksinkertaisten sidosten paikkojen vaihtelevan, minkä johdosta bentseenin rakennekaava voidaan kirjoittaa kahdella eri tavalla. Kekulén väitetään keksineen bentseenin rengasrakenteen unessaan, jossa hiiliketju muuttui käärmeeksi, joka puri omaa häntäänsä.

Bentseenirenkaan hiiliatomeihin on liittynyt kolme muuta atomia ja sidosten väliset kulmat ovat 120 astetta. Näin ollen hiiliatomit ovat sp2-hybridisoituneita ja avaruusrakenne on tasomainen.

Lähteet 
 

Kemia
Jalkaväkirykmentti 51 (jatkosota)

Jalkaväkirykmentti 51 (JR 51) oli Suomen maavoimien 7. divisioonan yksikkö jatkosodassa, jonka perusti 18.-20. kesäkuuta 1941 Savo-Karjalan sotilasläänin Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiirit.

Perustaminen
Esikunta ja esikuntakomppania, Kontiolahden Ristisaari
I pataljoona (I/JR 51), Nilsiä ja Juankoski
II pataljoona (II/JR 51), Kontiolahti
III pataljoona (III/JR 51), Tuusniemi, Säyneinen ja Kaavi
13. komppania eli kranaatinheitinkomppania (13./JR 51), Kontiolahti
14. komppania eli tykkikomppania (14./JR 51)
Kolonna (Kol./JR 51), Kontiolahti

Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen.

Keskittäminen 
Rykmentin I pataljoona marssi 19. kesäkuuta Nilsiästä Juukaan, jonne se saapui kaksi päivää myöhemmin. Juuasta joukko jatkoi marssiaan Joensuun Nunnalahteen ja edelleen Harivaaraan, jossa se sai rykmentinkomentajalta käskyn marssia Kontiolahteen.

Komentaja
Rykmentinkomentajana oli perustamisesta 15. kesäkuuta 1941 lakkauttamiseen 22. maaliskuuta 1942 jääkärieversti Aarne Sainio.

Lähteet

Viitteet 

Jatkosodan suomalaiset jalkaväkirykmentit
Record World

Record World oli yhdysvaltalainen musiikkilehti, joka oli yksi tärkeimpiä alallaan Billboardin ja Cash Boxin ohella. Se perustettiin vuonna 1946 nimellä Music Vendor, mutta vuonna 1964 nimeksi vaihdettiin Record World. Lehti lopetettiin vuonna 1982. Syynä olivat omistajien väliset ristiriidat sekä myynnillinen romahdus.

Musiikkilehdet
Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet
Jumalanpilkkapäivä

Jumalanpilkkapäivä on 30. syyskuuta pidettävä kansainvälinen vuosipäivä. Kampanjan perustajien mukaan päivän tarkoitus on ”muistuttaa maailmaa siitä, että uskonnon ei tule enää koskaan olla avoimen ja rehellisen keskustelun ulkopuolella”. Päivä on eri puolilla maailmaa tapahtuneisiin mellakoihin johtaneiden Muhammad-pilapiirrosten julkaisun vuosipäivä.

Katso myös 
 Muhammad-pilapiirrosjupakka
 Piirrä Muhammad -päivä
 Kansainvälinen Polta Koraani -päivä
 Sananvapaus
 Uskontokritiikki

Lähteet 

Ateismi
Sananvapaus
Syyskuun juhlapäivät
Tietoisuuspäivät
Jari Niinimäki

Jari Niinimäki (s. 1. joulukuuta 1957) on entinen suomalainen jalkapalloilija.

Hyökkääjänä pelannut Niinimäki edusti urallaan Tampereen Pallo-Veikkoja 1976–1977 ja Tampereen Ilvestä 1978–1989. Lisäksi hän pelasi Ruotsissa Allsvenskanissa AIK:ssa kaudella 1986. Hän voitti Ilveksessä Suomen mestaruuden 1983 ja Suomen Cupin 1979. Kaikkiaan Niinimäki pelasi 11 kauden aikana 221 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 90 maalia. Hän voitti mestaruussarjan maalikuninkuuden 1986 ja on kaikkien aikojen maalintekijätilastossa sijalla 28. 

Niinimäki pelasi maajoukkueessa vuosina 1986–1987 yhdeksän maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.

Niinimäen poika on jääkiekkoilija Jesse Niinimäki.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Sarmaja

Heikki Sarmaja (s. 10. maaliskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen tutkija ja tietokirjailija. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen maisteri (HY, sosiologia, sosiaaliantropologia). Hän on perehtynyt   evoluutiopsykologiaan ja tutkinut erityisesti Edvard Westermarckin perhettä ja moraalia koskevaa elämäntyötä. Hän on Suomen Tietokirjailijat ry:n jäsen.

Julkaisuja

 (1980). Kyläyhteisö ja pientuotanto historiallisissa ja romanttisissa yhteiskuntateorioissa. Helsinki: Suomen tutkijaliitto.
(1997) Turpiinvetoja. Teoksessa: Tommi Hoikkala (toim.): Miehenkuvia. Helsinki: Gaudeamus.
(1997) Katumus ja anteeksianto. Alkoholipolitiikka 62:1, 29–44
(1997) Darwin ja viimeinen tuomio. Teoksessa: Kimmo Nuotio & Jukka-Pekka Takala (toim.) Ymmärtäminen oikeustieteessä. Edita Oy.
(2001) Johdatus inhon sosiologiaan. Yhteiskuntapolitiikka 66:1, 3–21
(2002) Seksuaalisen häveliäisyyden alkuperä. Yhteiskuntapolitiikka 2002:2
(2003) Moraalitunteet ja etujen ristiriita. Teoksessa:  Vesa Kanniainen & Matti Sintonen (toim.): Etiikka ja talous. Helsinki, WSOY, 308–338.
(2003). Ihmislajin perhemuodostuksen evoluutiopsykologinen perusta. Yhteiskuntapolitiikka 68:3, 223–243. PDF
(2004) Moraalin logiikka ja tunteiden pelit.  Yhteiskuntapolitiikka 69:2, 113–134.
(2006) Kärsimys ja syntien sovitus, Yhteiskuntapolitiikka 71, (2006): 4
 (2009). Kuka keksi luonnonvalinnan? Helsinki: Terra Cognita.
(2020) Vastavuoroinen auttaminen. Teoksessa: Danielsbacka, M. & Hämäläinen, H. & Tanskanen, A. (toim.) 2020: Suomalainen auttaminen. Tukiverkostot suurten ikäluokkien ja heidän lastensa elämässä. Tallinna: Gaudeamus, 60–84.
(2020) Perheen synty. Edvard Westermarckin ja ihmisluonnon jäljillä. Helsinki: Terra Cognita.

Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Cashbox

Cash Box (tai Cashbox) oli yhdysvaltalainen viikoittain ilmestynyt aikakauslehti, joka oli erikoistunut musiikkiin ja kolikkopeliteollisuuteen. Lehteä julkaistiin vuosina 1942–1996. Cash Box oli yksi lukuisista yhdysvaltalaisista aikakauslehdistä, joka julkaisi omia musiikkilistoja.

Vuonna 2006 Cash Box aloitti jälleen toimintansa, tosin ainoastaan internetissä.

Musiikkilehdet
Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet
Yhteiskunnallinen kuolema

Yhteiskunnallinen kuolema () tarkoittaa henkilön oikeuskelpoisuuden menettämistä. Hän ei voi olla tämän jälkeen oikeuksien eikä velvollisuuksien subjektina. Roomalaisen oikeuden mukaan yhteiskunnallinen kuolema on seurauksena vapauden menettämisestä, muinaisen germaanisen oikeuden mukaan lainsuojattomaksi julistamisesta ja kanonisen oikeuden mukaan munkkilupauksen antamisesta.

Yhteiskunnallinen kuolema oli Ranskassa vuoteen 1854 eräiden rikosten seuraamus. Rikollinen ei sen jälkeen saanut hallita omaisuuttaan, vaan se jaettiin hänen perillisilleen kuin kuoleman jälkeen. Rikollinen ei myöskään saanut hankkia omaisuutta, solmia sopimuksia eikä esiintyä tuomioistuimessa. Lisäksi häneltä kiellettiin avioliiton solmiminen ja naimisissa olevan rikollisen avioliitto katsottiin puretuksi.

Suomen lain mukaan henkilön oikeuskelpoisuus säilyy, vaikka hänelle tuomittaisiin vapausrangaistus. Myös suomalaiset munkkilupauksen tehneet henkilöt ovat oikeuskelpoisia. Aiempi Ruotsin oikeus sisälsi yhteiskunnalliseen kuolemaan vertautuvia säännöksiä, jotka koskivat lainsuojattomia.

Lähteet

Oikeushistoria
Rangaistusmenetelmät
Verkkolehti

Verkkolehti on lehtijulkaisu, joka välitetään internetin kautta luettavaksi. Se on luonteeltaan hyvin saman tyyppinen kuin tavallinen aikakaus- tai sanomalehti. Lehden sisältö voi olla painetun lehden sisällön kaltainen tai täsmälleen samanlainen. Lehti saattaa kuitenkin poiketa täysin alkuperäisestä painetusta versiosta. Nykyisin on yleistä, että lehdellä on jonkin sortin verkkolehti, joka on tavallisesti maksuton. Verkkosanomalehti sisältää yleensä tuorempaa tietoa kuin painettu sanomalehti. Tietoa myös päivitetään yleensä säännöllisen aikavälein. Verkkolehti voi sisältää linkkejä, videoita ja animaatioita, joten se on sisältömuodoiltaan laajempi kuin painettu. Verkkolehti voi sisältää myös lukijamäärän, keskustelupalstan ja äänestämisen, joka painetussa olisi erittäin vaikeaa, ellei mahdotonta toteuttaa. Lehden lukijalla on myös muotoiluvaihtoehtoja. Lukija voi valita esimerkiksi uutiskriteerit ja määritellä suodattimien avulla eri uutuustyyppien osuudet, kuten kotimaa, urheilu, talous tai kulttuuri.

Julkaisukokonaisuus voi olla myös toimittamaton. Näin ollen se on tietokoneohjelman tekemä yhdistelmä. Tällöin ei ole kyse varsinaisesta verkkolehdestä vaan esimerkiksi RSS-syötteestä.

Lähteet
Drive-in-teatteri

Drive-in-teatteri on elokuvateatteri, jossa on suuri ulkona oleva valkokangas ja iso pysäköintialue autoille. Teatterissa ihmiset pystyvät katsomaan elokuvia omista autoistaan. Drive-in-teattereiden elokuvaesitykset ovat yleensä iltaisin tai öisin, jolloin on tarpeeksi pimeää, jotta katsojat voivat nähdä valkokankaan kuvan kunnolla.

Alkujaan ääni esitettiin kaiuttimista valkokankaan vierestä, ja tämän jälkeen yksittäisistä kaiuttimista, jotka jokainen katsoja pystyi siirtämään autoonsa ikkunan kautta. Kaiutinjärjestelmät korvasi matalatehoinen radiolähetys, jonka katsojat pystyivät kuulemaan autoradioidensa kautta.

Elokuvateatterit

fr:Cinéma en plein air
Molly

Molly on englantilainen naisen nimi, joka on alkujaan syntynyt diminutiivimuotona nimestä Maria ja sen vanhemmista mukaelmista Malle ja Molle.

Suomessa nimi Molly on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 320 henkilölle, joista suurin osa on 2010-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2015 lähtien Mollyn nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 15. elokuuta.

Tunnettuja Molly-nimisiä 

 Molly Bloom (s. 1978), yhdysvaltalainen yrittäjä ja muistelmakirjailija, päähenkilö rikosdraamaelokuvassa Molly's Game
 Molly Brant, Konwatsi'tsiaienni (1736–1796), mohawk-nainen, Sir William Johnsonin puoliso 
 [[Molly Lohman] (s. 1996), yhdysvaltalainen lentopalloilija
 Molly Näsman, o.s. Rosenström (s. 1999), suomenruotsalainen poplaulaja
 Molly Quinn (s. 1993), yhdysvaltalainen näyttelijä  
 Molly Ringwald (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja tanssija
 Molly Sandén (s. 1992), ruotsalainen laulaja
 Molly Schaus (s. 1988), yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti
 Molly Shannon (s. 1964), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
 Molly Smitten-Downes (s. 1985), englantilainen laulaja
 Molly Stanton (s. 1980), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Molly Sterling (s. 1998), irlantilainen laulaja
 Molly Tay (s. 1952), malesialainen uimari

Kuvitteellisia Molly-nimisiä 

 Molly, Nirvana-yhtyeen laulussa Molly's Lips
 Molly Bloom, James Joycen romaanin Odysseus henkilöhahmo.
 Molly of Denali, samannimisen animaatiosarjan päähenkilö
 Molly Flynn, tilannekomediasarjassa Mike & Molly
 Molly Jones, The Beatlesin Ob-La-Di, Ob-La-Da kappaleen toinen päähenkilö
 Molly Malone, irlantilaisen samannimisen laulun surullinen sankaritar
 Molly Moon, Georgia Byngin samannimisen kirjasarjan päähenkilö
 Molly McGee, yhdysvaltalaisessa radiokomediasarjassa Fibber McGee and Molly
 Molly Weasley, hahmo Harry Potterissa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Rexona

Rexona on monikansallisen Unileverin omistama tuotemerkki, johon kuuluu deodorantteja ja suihkusaippuoita. Rexona tunnetaan ulkomailla myös nimillä Sure, Degree, Shield ja Rexena. 

Rexonan perusti vuonna 1908 australialainen farmaseutti Alice Sheffer yhdessä miehensä kanssa. Yritys myi alkuaikoina muun muassa saippuoita ja höylänteriä. 1930-luvulla Rexonan osti Lever Brothers Ltd., joka myöhemmin fuusioitui Unileveriksi.

Teknologisen innovaation tuloksena 1960-luvulla lanseerattiin ensimmäinen Rexona-antiperspirantti. Se lanseerattiin ensin Britanniassa, sitten Suomessa ja myöhemmin muualla maailmassa. Nykyisin Rexona tarjoaa yli kymmenen tuotesarjaa niin naisille kuin miehille.    

Rexona on sponsoroinut historiansa aikana lukuisia eri viihde- ja urheilualan toimijoita, mukaan lukien australialaista televisio-ohjelmaa Australia's Greatest Athlete, tennispelaaja David Nalbandiania, Lotus F1 -formulatallia, Williams -formulatallia ja seikkailija Bear Gryllsia.

Lähteet

Aiheesta muualla
Rexonan suomenkieliset kotisivut
Unileverin sivut

Kosmetiikkamerkit
Unileverin tuotemerkit
Päivittäistavaroiden tuotemerkit
Päivärinteen koulu

Päivärinteen koulu voi tarkoittaa seuraavia oppilaitoksia:

 Päivärinteen koulu, peruskoulu Outokummussa
 Päivärinteen koulu, peruskoulu Siuntiossa
 Päivärinteen koulu eli Hyrkin koulu, peruskoulu Muhoksen Päivärinteen taajamassa.
Eteläinen suurpiiri

Eteläinen suurpiiri () on Helsingin kaupungin eteläisten kaupunginosien muodostama suuralue. Siihen kuuluu Töölönlahden ja Pitkänsillan etelä- ja länsipuolella oleva osa kantakaupunkia sekä Lauttasaari. Suurpiiri jakautuu Vironniemen, Kampinmalmin, Taka-Töölön, Ullanlinnan ja Lauttasaaren peruspiireihin.

Muun muassa Helsingin ydinkeskusta ja Suomenlinna kuuluvat eteläiseen suurpiiriin.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Helsingin kaupungin kiinteistöviraston paikkatietopalvelu 

Helsingin suuralueet
Yamaha Motor Company

Yamaha Motor Company on japanilainen valmistavan teollisuuden yritys. Yamaha Motor Companyn pääkonttori sijaitsee Iwatassa Japanissa. Yritys perustettiin 1. heinäkuuta 1955 eriyttämällä Yamaha Corporationin moottoripyörädivisioona vuonna 1955 erilliseksi, itsenäiseksi yhtiökseen. 

Nykyään yrityksellä on neljä päätoimialaa. Nämä ovat:  kaksipyöräiset (moottoripyörät ja polkupyörät), meri (perämoottorit, vesikulkuneuvot, purjeveneet, kalastusveneet ja japanilaistyyliset veneet), erikoiskoneet (nelipyöräiset pienajoneuvot, mönkijät, golfkärryt, sähkögeneraattorit, moottorit jne) sekä teollisuuskoneet ja robotit (pinta-asennuskoneet ja teollisuusrobotit). Yhtiö tuottaa myös autojen moottoreita. Maaliskuussa 2017 sillä oli 109 tytäryhtiötä konsernissaan ja kolme erillisyhtiöinä sekä 27 vähemmistöosuutta tai muuta kytkentää muihin yhtiöihin. 

Yamaha Motor on maailman toiseksi suurin moottoripyörävalmistaja Hondan jälkeen (kun alle 50 cc:n "moottoripyörät" lasketaan mukaan; yli 50 cc:n moottoripyörissä Yamaha on suurin valmistaja). Yhtiö tuottaa myös monia muita ajoneuvoja, kuten mönkijöitä, veneitä, moottorikelkkoja, veneen perämoottoreita ja vesiskoottereita.

Yamaha Motor Suomessa 
Yamaha Motor Company toimi yli 50 vuotta yhteistyössä Konekesko Oy:n kanssa Suomessa. Kesko-konserniin kuuluva Konekesko toi maahan Yamahan kaikkia maalla ja meressä kulkevia laitteita. Yhteistyö alkoi vuonna 1966 Yamaha-perämoottoreiden maahantuonnilla, ja Yamaha on pitänyt perämoottoreiden markkinajohtajan paikkaa Suomessa vuodesta 1977 lähtien. Heinäkuun 2017 alusta Yamahan vapaa-ajan koneiden tuotteiden myynti ja markkinointi Suomessa siirtyi Keskolta Yamaha Motor Europe N.V.:n Suomen sivuliikkeelle.  

Suomessa Yamaha Motor Company omistaa Buster-alumiiniveneitä ja Yamarin-veneitä valmistavan Inhan Tehtaat Oy Ab:n.

Moottorikelkat 
Yamaha kehitti ensimmäiset moottorikelkat. Ensimmäisiä malleja oli esim. SRX440. Yamaha on myös kehittänyt ensimmäiset nelitahtiset moottorikelkat. Nelitahtimoottorilla olevat kelkat, esim. Phazer, Nytro ja RX-1, ovat myyneet hyvin. Muita nelitahtisten moottorikelkkojen valmistajia ovat muun muassa BRP ja Arctic Cat.

Lähteet

Yamaha
Japanilaiset moottoripyörävalmistajat
Keskinen suurpiiri

Keskinen suurpiiri () on Helsingin kaupungin itäisen kantakaupungin ja maantieteellisesti keskeisten kaupunginosien muodostama kaupunkisuunnittelullinen suurpiiri. 

Suurpiiri jakautuu Kallion, Alppiharjun, Vallilan, Pasilan ja Vanhankaupungin peruspiireihin.

Väestö ja työpaikat
Väkiluvun ja työpaikkamäärien kehitys vuosien 1995 ja 2015 välillä on kuvattu alla olevassa taulukossa:

Lähde: http://aluesarjat.fi

Kuvia

Lähteet

Viitteet 

Helsingin suuralueet
Circus (lehti)

Circus oli yhdysvaltalainen kuukausittain ilmestynyt musiikkilehti. Sen perusti Gerald Rothberg nimellä Hullabaloo vuonna 1966. 

1960−1970-lukujen vaihteessa lehti kertoi erityisesti The Doorsin, Genesiksen ja Grand Funk Railroadin kaltaisista yhtyeistä. Rothberg tajusi myöhemmin, että lehden kohdeyleisö, teinipojat, rakasti lukea jatkuvasti juttuja suosikkirocktähdistään. Esimerkiksi kun Kiss-yhtye löi läpi 1970-luvun puolivälissä, heistä tuli lehden suurimpia kansikuvatähtiä. 

Circus sisälsi juttuja kaikenlaisesta rock- ja popmusiikista, mutta mukana oli myös aina suuri artikkeli heavy metal- tai hard rock -yhtyeestä. Erityisesti 1980-luvulla, glam metalin tehtyä läpimurtonsa, lehti suuntautui entistä vahvemmin raskaamman musiikin suuntaan. Tuolloin kansikuvassa oli jatkuvasti Def Leppardin, Van Halenin tai Bon Jovin kaltainen yhtye. Grunge-aallon iskiessä 1990-luvun alussa Circus menetti pesäkkeensä.

Lehden viimeinen numero ilmestyi toukokuussa 2006.

Lähteet
 Ward, Steven: Running Away With the Circus – An Oral History of Circus Magazine Rockcritics Archives. 

Musiikkilehdet
Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet
Promessointi

"Promessointi" on kuolleen ihmisruumiin perinteisen hautaamisen tai tuhkaamisen sijalle ehdotettu menetelmä, jossa ruumis hävitettäisiin pakastamalla nestetypessä ja sitten tärisyttämällä tomuksi, jota kuivattuna jää noin 20 kg. Tekniikassa ruumis upotettaisiin nestetyppeen (–196 °C), jolloin se kovettuu ja haurastuu. Kun jäätynyttä ruumista tärytetään arkussaan tärypöydällä, se menetelmän kehittäjien mukaan hajoaa karkeaksi tomuksi. Seuraavaksi tyhjiössä tehtävällä pakastekuivauksella haihdutettaisiin jäänteistä kaikki neste; ihmisruumiista noin 70 % on vettä. Kuiva tomu voidaan haudata biohajoavassa uurnassa tai arkussa normaaliin tapaan. Muut tutkijat ovat kiistäneet että syväpakastettu ihmisruumis näin tomuuntuisi.

Menetelmän kehitti vuonna 1999 ruotsalainen biologi Susanne Wiigh-Mäsak, joka on hakenut sille patenttia 35 maassa. Hän halusi kehittää ekoystävällisen vaihtoehdon arkkuhautaukselle, joka on kallista ja kuluttaa maapinta-alaa, ja tuhkaukselle, joka saastuttaa ilmaa. Hän tutki yhdessä Jönköpingin piispan kanssa mahdollisuutta ekologisiin hautajaisiin ja kehitti promessoinnin.

Menetelmän idea on muuttaa ruumiin biomassa mahdollisimman ekoystävälliseen muotoon. Nestetyppi on terästeollisuuden sivutuote (LD-prosessi käyttää puhdasta happea), joka menisi muutoin hukkaan. "Promessoinnissa" vesi ja muut haihtuvat yhdisteet poistuvat ruumiista ja jäljelle jäävästä tomusta on metalliosat – kuten proteesit ja hampaiden amalgaamipaikat – helppo poistaa esim. magneetilla. Koska prosessissa ei tapahdu mitään, mikä tuottaisi hiilidioksidia palamisen avulla, kehon sisältämä hiili jää tomuun sen sijaan että se vapautuisi ilmakehään. Kun tomu haudataan, orgaaniset aineet sitoutuvat maaperään. Haudalle voidaan istuttaa puu tai jokin muu kasvi, joka käyttää ruumiin kivennäisaineet hyväkseen. Ruumis maatuu tällä tavalla vajaassa vuodessa. Susanne Wiigh-Mäsak on valinnut muistokasvikseen valkoisen alppiruusun.

Prosessin ajatellaan olevan arkkuhautausta ja tuhkausta ekologisempi, jälkimmäisistä vapautuu suuri määrä raskasmetalleja – Ruotsin 73 krematoriota tuottavat noin 32 % maan kaikesta elohopeapäästöistä ilmakehään. Monet uskonnot asettavat rajoitteita hautaustavalle – islam ei hyväksy tuhkausta ja juutalaiset yhdistävät krematoriot holokaustiin.

Laitosta, jossa promessointi tapahtuisi, kutsuttaisiin promatorioksi. Ruotsissa menetelmän käyttöönoton sallimista on yritetty selvittää useita kertoja.

"Promessointi" on johdettu italian kielen sanasta promessa, "lupaus".

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Promessa Organic AB Menetelmää kehittävän yrityksen sivut. 
 Prolifera Orgaanista hautausta ajava aattellinen yhdistys. 

Hautaus
Pohjoinen suurpiiri

Pohjoinen suurpiiri () on yksi Helsingin seitsemästä suurpiiristä. Pohjoista suurpiiriä kutsutaan myös Pohjois-Helsingiksi.

Pohjoinen suurpiiri jakautuu viiteen peruspiiriin, jotka ovat Maunula, Länsi-Pakila, Tuomarinkylä, Oulunkylä ja Itä-Pakila.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Tilastoja 2005. Helsinki alueittain.

Helsingin suuralueet
Patristiikka

Patristiikka tai patrologia on kirkkoisien eli 200–700-luvuilla toimineiden kirkollisten opettajien ja heidän oppiensa tutkimusta.

Lähteet

Kirkkohistoria
Olli Kuurna

Olli Kuurna oli suomalainen jännityskirjailija.

Kuurna kirjoitti seikkailukertomuksia pääasiassa Kustannus Oy Ilmarisen julkaisemiin lehtiin. Helsinkiläinen Seaflower-kustantamo julkaisi 2000-luvun alussa useita Kuurnan 1930-luvulla kirjoittamia jännityskertomuksia kirjoina.

Teoksia 
 Ooppiumliigan kynsissä.   Seaflower, Helsinki 2000
 Salattu lentoasema.     Seaflower, Helsinki 2000
 Tuhoava ympyrä : jännitysromaani Helsingistä.    Seaflower, Helsinki 2000
 Taistelu maileista.    Seaflower, Helsinki 2002

Lähteet 
 Juri Nummelinin pulpetti-blogi 29.9.2005 : Finnish pulp (in Finnish)

Suomalaiset jännityskirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Goottilaiset kirjaintyypit

Goottilaiset kirjaintyypit eli murretut kirjaimet ovat gotiikan myötä Pohjois-Ranskassa ja Saksassa kehittyneitä kirjaintyyppejä. Nykyään niitä käytetään lähinnä käsin tehtävässä koristekirjoituksessa, kuten kutsukorteissa tasapäistä tussiterää tai huopakynää käyttäen. Mahdollinen viimeistely hoituu kärkiterällä. Kirjoittaessa terä kulkee 40–45 asteen kulmassa vetoon nähden. Perinteisiä goottilaisia kirjaintyylejä ovat tekstuura, schwabach ja fraktuura, mutta myös rotunda on luettu niihin. On myös muotoiltu uudempia, 1900-luvulla syntyneitä kirjaintyyppejä, jotka ovat saaneet omat nimensä.

Kehitys

1100-luvulla gotiikan myötä kirjaimet pohjoisemmassa Euroopassa muuttuivat korkeiksi, kapeiksi ja kulmikkaiksi ja kirjoitus tiiviiksi. Syntyi tekstuura ( ’palmikoitu’). Tekstuuran suuraakkoset pohjautuvat 300-luvulla kehittyneeseen unsiaaliin. Nämä "murretut kirjaimet" syrjäyttivät karolingisen minuskelikirjoituksen ja länsimaisen kirjapainotaidon isä Johannes Gutenberg käytti juuri tekstuuraa varhaisimmissa painotöissään. Espanjassa ja Italiassa gotiikan vaikutus ei juurikaan tuntunut ja siellä kehittyivät rotunda ja karoliinista minuskelia muistuttava lettera antica, josta vuoden 1460 tienoilla Venetsiassa kehitettiin painokirjasintyypiksi niin sanottu vanhempi antiikva.

Parempaa kirjoitusnopeutta haettaessa syntyi Saksassa 1400-luvulla pyöreämuotoisempi ja yksinkertaisempi schwabach (mahdollisesti viittaa samannimiseen paikkakuntaan). Numerot olivat samanlaiset kuin tekstuurassa. Renessanssin aikakaudella 1500-luvulla edellisistä kehittyi koristeellisempi, schwabachia ohuempi ja korkeampi fraktuura ( 'murtunut'), jonka varhaisten tunnuspiirteiden on sanottu edustavan tyypillistä barokkia.

Suomessa goottilaiset kirjaimet säilyttivät Ruotsin ja Saksan vaikutuksesta asemansa painetussa tekstissä aina 1900-luvun alkuun asti.

Käyttöesimerkkejä

Katso myös
Latinalaiset aakkoset
Kalligrafia
Typografia

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

 Typografia
Kerho

Kerho tai kerhotoiminta on yleensä harrastusluonteista. Kerho on vapaa-ajan pienimuotoinen ryhmä, joka voi olla joko vapaa-aloitteinen tai esimerkiksi koulun, seurakunnan, yhdistyksen, kunnan tai poliittisen järjestön ohjaama ryhmä. Kerhotoimintaa voi olla myös laajemmassa muodossa esimerkiksi vapaaehtoisjäsenyyteen perustuvissa markkinointiorganisaatioissa.

Aiemmin kerhoa kutsuttiin klubiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhteiskunta

kk:Клуб
nl:Club
Eino Hyyryläinen

Eino Hyyryläinen on suomalainen sotakirjailija.

Hyyryläisen esikoisromaani Omat vaiko viholliset kertoi talvisodan tapahtumista Suomussalmen rintamalla konekiväärijoukkueen ryhmänjohtajan näkökulmasta. Romaani Kaukopartioelämää taas kuvasi kahta luutnantti Ilmari Honkasen johtamaa kaukopartioretkeä Äänisen yli venäläisten selustaan tammi-helmikuussa 1942. Toisella näistä retkistä helmikuussa 1942 tuhottiin Petrovski Jamin huoltokeskus.

Teoksia 
 Omat vaiko viholliset : kertomus talvisodasta. Tammi 1992.
 Kaukopartioelämää : romaani. Tammi 1993.

Suomalaiset sotakirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
F-Musiikki

F-Musiikki (osa entisestä Fazer Musiikista) on suomalainen musiikkilaitteiden, soittimien ja nuottien maahantuoja ja vähittäiskauppaketju. F-Musiikin valikoimassa on yli kaksikymmentätuhatta tuotetta ja yli satatuhatta nuottia. F-Musiikin myymälä Antaksentiellä Vantaanportissa Vantaalla on Pohjoismaiden suurin musiikkialan tavaratalo.

F-musiikin edeltäjä oli Fazerin musiikkikauppa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
www.f-musiikki.fi

Toimipisteet 
F-Musiikki Kaisaniemi 
F-Musiikki Vantaanportti 
F-Musiikki Espoo 
F-Musiikki Turku 
F-Musiikki Lappeenranta

Musiikkikaupat