joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Yokosuka MXY7

Yokosuka MXY7 (tunnettu nimellä Ōka (), kirsikankukka, liittoutuneiden raportointinimi Baka (jap. ”idiootti”), oli japanilainen, kamikazekäyttöön suunniteltu, rakettimoottorein varustettu itsemurhapommi. Koneen suunnitteli lentoinsinööri, kapteeni Niki.

Lentävä pommi

Kone oli rakennettu puusta ja keveistä, vähän jalostetuista metalleista, joten kouluttamattoman tehdastyövoiman oli helppo valmistaa sitä suuriakin määriä. Kone oli hyvin yksinkertainen; sillä oli lyhyet siivet, pieni ohjaamo ja yksinkertaiset ohjainlaitteet. Muista kamikazekoneista poiketen Ōkalle ei annettu mahdollisuutta palata kotiin, vaan ohjaamon kuomu pultattiin kiinni runkoon. Muille kamikazekoneille annettiin tarpeeksi polttoainetta kotimatkaa varten, sillä oli mahdollista, etteivät koneet löytäisi sopivaa kohdetta.

Ōka laukaistiin joko lavetilta maasta tai pudotettiin Mitsubishi G4M2 ”Betty” -pommikoneesta.

Sodan jälkeen Yokosukan laivastovarikolta löydettiin Ōkan edelleen kehitetty malli, jossa oli kuuden kiinteäpolttoaineisen raketin lisäksi kaksi saksalaisperäistä Walther-rakettimoottoria. Tämä konetyyppi olisi pystynyt nousemaan itsenäisesti kiitotieltä ja sen toimintasäde olisi ollut pidempi. Prototyyppi jäi ainoaksi ilmeisesti resurssipulan johdosta.

Palveluskäyttö ja sotilaalliset saavutukset
Japanilaiset ehtivät rakentaa 775 itsemurhapommia, joista kovinkaan moni ei koskaan ehtinyt käyttöön. Huhtikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 1945 Ōka-pommit vaurioittivat taistelulaiva West Virginiaa. Yksitoista päivää myöhemmin Ōkat upottivat hävittäjä Mannert L. Abelen Okinawan edustalla. Ōkat eivät kuitenkaan koskaan saavuttaneet suurta menestystä, sillä vaikka niiden oma nopeus tekikin niistä vaikeita kohteita ilmatorjunnalle, ja ne olivat helppoja ohjattavia, ei niille löytynyt tarpeeksi nopeaa kantajakonetta – keskiraskaat ”Bettyt” olivat auttamattomasti liian hitaita.

Sodanjälkeiseten amerikkalaisten dokumenttien mukaan Ōkat osuivat sodan aikana kaiken kaikkiaan kuuteen amerikkalaiseen sotalaivaan, mutta vain yksi niistä, hävittäjä USS Mannert L. Abele (DD-733) upposi, ja toinen, hävittäjä, USS Hugh W. Hadley (DD-774) vaurioitui korjauskelvottomaksi.

Nimen alkuperä 
Sana ōka, joka tarkoittaa kirsikankukkaa, on hyvin runollista kieltä ja yleisesti japanissa käytetään sanaa ”sakura-no-hana”. Ensimmäisen tavun makroni ilmaisee, että o ääntyy pitkänä (ooka). Anglosaksisessa kirjallisuudessa käytetään usein muotoa Ohka, mutta se on suomalaisittain virheellinen muoto: suomessa pitäisi käyttää joko muotoja ōka tai ooka.

Tekniset tiedot (Type 11)
Siipien kärkiväli: 5,12 metriä
Pituus: 6,07 metriä
Korkeus: 1,16 metriä
Siipipinta-ala: 6,0 m²
Tyhjäpaino: 440 kg
Lentopaino: 2 140 kg
Moottori: Kolme Type 4 Mk1 M20 -rakettia, joilla oli yhteensä 800 kilogramman työntövoima
Lentomatka: 37 kilometriä
Nopeus: 927 kilometriä tunnissa
Aseistus: Yksi 1 200 kilogramman taistelukärki (räjähdelataus).

Lähteet

Viitteet 

Yokosukan ilma-alukset
HC Davos

HC Davos on sveitsiläinen jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Davos.

Seura pelaa Sveitsin pääsarjassa National League:ssa, jossa se on voittanut historiansa aikana 31 mestaruutta (1926, 1927, 1929–1935, 1937–1939, 1941–1948, 1950, 1958, 1960, 1984, 1985, 2002, 2005, 2007, 2009, 2011 ja 2015). Joukkue pelaa kotiottelunsa Vaillant Arenalla.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Christian Wohlwend 
 Apuvalmentaja: Waltteri Immonen 
 Apuvalmentaja: Glen Metropolit 
 Maalivahtivalmentaja: Peter Mettler 
 Videovalmentaja: Nando Adank 
 Fysiikkavalmentaja: Enea Moretti 
 Fysiikkavalmentaja: Sandro Rudolf 
 Huoltopäällikkö: Sandro Sireci 
 Puheenjohtaja: Gaudenz F. Domenig 
 Toimitusjohtaja: Jan Alston 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Marc Gianola 
 Pelaajakehitysjohtaja: Rene Müller 
 Joukkueenjohtaja: Paul Berri 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Sveitsiläiset jääkiekkoseurat
Davosin urheilu
Mitsubishi G4M

Mitsubishi G4M (, liittoutuneiden raportointinimi Betty) oli japanilainen keskiraskas pommikone, joka oli keisarillisen Japanin laivaston käytössä. toisen maailmansodan loppuvaiheessa malli oli vanhentunut ja pärjäsi huonosti liittoutuneiden hävittäjiä vastaan. G4M:n runko oli sikarin muotoinen, joten japanilaiset kutsuivat sitä nimellä hamaki (), eli sikari. Lempinimellä oli myös toinen puoli - toimintasäteen pidentämiseksi ja suuremman nopeuden saavuttamiseksi koneessa ei ollut painoa lisääviä itsetiivistyviä polttoainesäiliöitä. Tällainen suunnitteluratkaisu teki kuitenkin G4M:ä samalla turvattoman, sillä polttoainesäiliöön tullut osuma useimmiten räjäytti koneen tai sytytti sen palamaan. Kone saikin amerikkalaisilta lentäjiltä ironisen lempinimen "Flying Zippo" eli "lentävä sytkäri". Kone oli kuitenkin miellyttävä lentää, sillä oli hyvä pommikuorma ja hyvin pitkä toimintasäde, josta syystä kone pysyi palveluskäytössä sodan loppuun saakka.

Sodan loppupuolella Bettyt toimivat usein kamikazetehtävissä kuljettaen Yokosuka MXY7 "Ōka" -itsemurhapommeja.

Tekniset tiedot

Lähteet
 
 Mitsubishi G4M3 Model 34  

G4M
Japanilaiset pommikoneet
1930-luvun pommikoneet
Sg

Sg tarkoittaa seuraavia:

 Gibson SG, lyhyesti myös SG, kitaramalli
 
 
 
 
 .
Clay Regazzoni

Gianclaudio "Clay" Regazzoni (5. syyskuuta 1939 Mendrisio, Ticino, Sveitsi – 15. joulukuuta 2006 Fontevivo, Parma, Italia) oli sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja. Regazzoni on menestynein sveitsiläinen F1-kuljettaja.

Regazzoni teki debyyttinsä Ferrarilla Hollannin GP:ssä kaudella 1970, jossa ajoi heti neljänneksi. Hän saavutti ensimmäisen voittonsa samalla kaudella Italian Monzassa. Vaikka Regazzoni ei debyyttikaudellaan ajanut kuin kahdeksan osakilpailua sijoittui hän silti MM-sarjassa peräti kolmanneksi. Kolmen Ferrarilla vietetyn kauden jälkeen Regazzoni siirtyi kaudeksi 1973 BRM:lle ja palasi seuraavana vuonna takaisin Ferrarille. Kausi 1974 oli hänen uransa paras: Toinen sija MM-sarjassa, yksi voitto ja seitsemän palkintopallisijaa. Kauden 1977 Regazzoni ajoi Ensignillä ja seuraavan kauden Shadow'lla. Kauden 1979 hän ajoi Williamsin F1-tallissa, jossa hän saavutti tallin ensimmäisen voiton, mutta siirtyi takaisin Ensignille seuraavana vuonna. Regazzonin ura päättyi Long Beachin GP:ssä maaliskuussa 1980. Hän törmäsi betoniseinään ja halvaantui vyötäröstä alaspäin. 

Hän kuoli Italiassa auto-onnettomuudessa joulukuussa 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.clayregazzoni.com/
 Aiutiamo la Paraplegia – Club Clay Regazzoni Onlus

Sveitsiläiset Formula 1 -kuljettajat
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Kadotettu (televisiosarja)

Kadotettu (Vanished) on kesken jäänyt yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka ensi-ilta oli FOX-kanavalla 21. elokuuta 2006. Se kertoo senaattorin vaimosta, jonka katoaminen paljastuu osaksi laajempaa salaliittoa.

Kadotettua näytettiin FOX-kanavalla yhdeksän jaksoa, minkä jälkeen viimeiset neljä jaksoa näytettiin MySpacella, koska sarjalle ei riittänyt katsojia televisiossa. Tuotantotiimi oli kuvitellut, että heillä olisi ainakin toinen tuotantokausi aikaa selvittää mysteeriä, joten viimeinen osa ei tarjonnut selvää ratkaisua.

Suomessa MTV3 on hankkinut sarjan esitysoikeudet ja aloitti lähetykset 27. helmikuuta 2007.

Näyttelijät

Televisiointi

Aiheesta muualla 
 Kadotettu MTV3:n sivustolla
 Vanished FOX-televisiokanavan sivustolla  
 
 Vanished sarjan keskustelusivut FOX-kanavalla 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Foxin televisio-ohjelmat
Eilisen kuiskaus

Eilisen kuiskaus () on japanilainen animaatioelokuva. Se on Studio Ghiblin tuottama ja Isao Takahatan ohjaama.

Elokuva valmistui vuonna 1991. Sen pituus on 118 minuuttia, ja se pohjautuu Hotaru Okamoton ja Yūko Tonen samannimiseen sarjakuvaan.

Juoni

Elokuva kertoo tympääntyneestä, yksin asuvasta Taekosta, joka työskentelee tokiolaisessa konttorissa. Kesälomallaan hän matkustaa töihin serkkunsa maatilalle, ja muistelee lapsuuttaan. Nämä muistot saavat hänet pohtimaan uudelleen elämänsä suuntaa.

Studio Ghiblin elokuvat
Vuoden 1991 japanilaiset elokuvat
Sarjakuviin pohjautuvat elokuvat
Japanilaiset draamaelokuvat
Uskonkappaleet (mormonismi)

Uskonkappaleet ovat Myöhempien aikojen pyhien uskontunnustuksen kaltainen keskeisten oppien tiivistelmä. Uskonkappaleita on kaikkiaan 13. Profeetta Joseph Smith kirjoitti uskonkappaleet vuonna 1842 vastaukseksi Chicago Democrat -lehden päätoimittajan "Long" John Wentworthin kysymykseen myöhempien aikojen pyhien tärkeimmistä uskomuksista. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista kirkoista ja yhteisöistä pitää uskonkappaleita opillisesti sitovina. Ne on myös liitetty osaksi MAP-kirkon pyhänä pitämää kirjoitusta Kallisarvoinen helmi.

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon uskonkappaleet:

 Me uskomme Jumalaan, iankaikkiseen Isään, ja hänen Poikaansa Jeesukseen Kristukseen, ja Pyhään Henkeen.
 Me uskomme, että ihmiset saavat rangaistuksen omien syntiensä eivätkä Aadamin rikkomuksen tähden.
 Me uskomme, että kaikki ihmiset voivat pelastua Kristuksen sovituksen ansiosta olemalla kuuliaiset evankeliumin laeille ja toimituksille.
 Me uskomme, että evankeliumin ensimmäiset periaatteet ja toimitukset ovat: ensimmäiseksi, usko Herraan Jeesukseen Kristukseen; toiseksi, parannus; kolmanneksi, upotuskaste syntien anteeksisaamiseksi; neljänneksi, kätten päällepaneminen Pyhän Hengen lahjan saamiseksi.
 Me uskomme, että saarnatakseen evankeliumia ja suorittaakseen sen toimituksia ihmisen täytyy olla Jumalan kutsuma profetian kautta ja niiden kätten päällepanemisella, joilla on valtuus.
 Me uskomme samaan järjestykseen, joka oli alkukirkossa, nimittäin apostoleihin, profeettoihin, paimeniin, opettajiin, evankelistoihin jne.
 Me uskomme kielten, profetian, ilmoituksen, näkyjen, terveeksitekemisen, kielten selittämisen jne. lahjaan.
 Me uskomme, että Raamattu on Jumalan sanaa, sikäli kuin se on oikein käännetty; me uskomme, että myös Mormonin kirja on Jumalan sanaa.
 Me uskomme kaiken sen, mitä Jumala on ilmoittanut, ja kaiken, mitä hän nykyisin ilmoittaa, ja me uskomme, että hän on vielä ilmoittava monia suuria ja tärkeitä Jumalan valtakuntaa koskevia asioita.
 Me uskomme Israelin todelliseen kokoamiseen, kymmenen sukukunnan takaisin tuomiseen ja siihen, että Siion [Uusi Jerusalem] perustetaan Amerikan mantereelle, että Kristus on henkilökohtaisesti hallitseva maan päällä ja että maa on tuleva uudistetuksi ja saava paratiisillisen kirkkautensa.
 Me vaadimme oikeutta palvella kaikkivaltiasta Jumalaa oman omantuntomme vaatimusten mukaan ja sallimme kaikille ihmisille saman oikeuden, palvelivatpa he miten, missä tai mitä tahansa.
 Me uskomme, että kuninkaille, presidenteille, hallitusmiehille ja esivalloille tulee olla alamainen ja että tulee kunnioittaa, noudattaa ja ylläpitää lakia.
 Me uskomme, että tulee olla vilpitön, totuudellinen, puhdas, toisen parasta halajava ja hyveellinen ja että tulee tehdä hyvää kaikille, niinpä me voimmekin sanoa seuraavamme Paavalin kehotusta - me uskomme kaikki, me toivomme kaikki, me olemme kärsineet paljon ja toivomme voivamme kestää kaikki. Jos on jotakin hyveellistä, rakastettavaa, hyvältä kuuluvaa tai kiitettävää, sitä me etsimme. 

Mormonismi
Maameren tarinat (elokuva)

Maameren tarinat (, Gedin sotakronikat) on Studio Ghiblin tuottama ja Hayao Miyazakin pojan Gorō Miyazakin ohjaama anime-elokuva, joka pohjautuu Ursula K. Le Guinin kirjasarjan Maameren tarinat kolmanteen osaan Kaukaisin ranta. Elokuva sai ensi-iltansa Japanissa vuonna 2006. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 28. syyskuuta 2007.

Ääninäyttelijät

Aiheesta muualla 
 Minna Karila: Maameren tarinat. MTV 27.9.2007.
 Jussi Ahlroth: Kyllä isäpappa tietää. Helsingin Sanomat 28.9.2007.
 Ilja Rautsi: Maameren tarinat. Elitisti.net 6.10.2007.

Studio Ghiblin elokuvat
Vuoden 2006 japanilaiset elokuvat
Maameren tarinat
Elokuvat lohikäärmeistä
Su

Su tarkoittaa ainakin seuraavia:

 
 SU, Neuvostoliiton ISO 3166-1 -koodi, käytössä valtion lakkauttamiseen 1991 asti
 su, englannin sanoista switch user, Unixin komento
 
 .su, Neuvostoliiton Internet-maatunnus
 Suhoi, tyyppitunnus Su, venäläinen lentokonevalmistaja
 
 sunnuntai, su, viikonpäivä
 SU, Scripture Union, Raamatun lukemisen puolesta toimiva liike.
 Sosialistisk Ungdom, norjalainen poliittinen nuorisojärjestö

Henkilöt
Su on seuraavien henkilöiden nimi:

 Su, japanilainen hip hop -artisti
 Lisa Su (s. 1969), taiwanilainen yritysjohtaja
 Su Bingtian (s. 1989), kiinalainen pikajuoksija
 Su Helen Galaz (s. 1991), chileläinen jalkapalloilija
 Su Lihui (s. 1985), kiinalainen painija
 Su Manshu, oik. Su Xuanying (1884–1918), kiinalainen kirjailija ja taidemaalari
 Su Song (1020–1101), kiinalainen oppinut ja monilahjakkuus
 Su Tseng-chang (s. 1947), Taiwanin pääministeri
 Su Tong (s. 1963), kiinalainen kirjailija.

Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:

 Lama Su, henkilöhahmo elokuvassa Tähtien sota: Episodi II – Kloonien hyökkäys
 SU-kaasutin, Skinners Unionin valmistama kaasutin.
Marion Cotillard

Marion Cotillard (s. 30. syyskuuta 1975 Pariisi, Ranska) on ranskalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänen kansainvälinen läpimurtonsa oli Édith Piafin rooli elokuvassa Pariisin varpunen – Edith Piaf (La Vie En Rose) vuonna 2007. Cotillard palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella ja Baftalla.

Elämänvaiheet ja ura 

Cotillard vietti lapsuutensa Orléansissa, Loiretissa taiteellisessa perheessä. Hän aloitti uransa elokuvanäyttelijänä 1990-luvun puolivälissä ja tuli tunnetuksi viime vuosituhannen lopulla esiinnyttyään Lilly Bertineauna Luc Bessonin elokuvassa Taxi (1998). Hän sai arvosteluissa roolityöstään myönteistä palautetta, ja palasi rooliin elokuvan kahdessa jatko-osassa.

Vaikka Cotillard on ollut tunnettu pääasiassa kotimaassaan, hän on alkanut 2000-luvulla rakentaa myös kansainvälistä uraa. Hän on esiintynyt muun muassa Tim Burtonin elokuvassa Big Fish (2003). Jean-Pierre Jeunet’n elokuvassa Pitkät kihlajaiset (Un long dimanche de fiançailles 2004) hän esitti sulhasensa puolesta murhaavaa ”koston enkeliä” ja Ridley Scottin elokuvassa A Good Year – Mainio vuosi (2006) pääosan esittäjä Russell Crowen sydämen vievää ravintolanpitäjää. Cotillardilla on merkittävät roolit myös 2009 valmistuneessa elokuvassa Public Enemies, sekä vuonna 2010 valmistuneessa elokuvassa Inception. Vuonna 2012 hänet nähtiin elokuvassa Yön ritarin paluu.

Yksityiselämä 

Cotillardilla on nuoremmat kaksoisveljet, Quentin ja Guillaume, joista ensiksi mainittu on kuvanveistäjä ja taidemaalari ja jälkimmäinen kirjailija.

Cotillard on Greenpeacen jäsen.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut – jaettu muun Cotillardin perheen kesken 
 
 
 See The Sun… Presenting Marion Cotillard – fanisivusto  

Ranskalaiset näyttelijät
Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajat
BAFTA-palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
César-palkinnon saajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Jukka Ruohomäki

Jukka Ruohomäki (20. elokuuta 1947 Helsinki – 8. maaliskuuta 2022 Oulu) oli suomalainen elektroniseen musiikkiin erikoistunut säveltäjä. Hän opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa, ja oppiarvoltaan hän oli filosofian kandidaatti.

Ura
Ruohomäki aloitti musiikilliset kokeilunsa 1960-luvun lopulla käyttäen analogisia laitteita 1970-luvun loppuun saakka. Hän työskenteli Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitoksen elektronisen musiikin studiossa vuodesta 1970 alkaen Erkki Kurenniemen johdolla ja vastasi studion toiminnasta vuosina 1973–1986. Hän työskenteli myös Yleisradion kokeilustudiossa ja Sibelius-Akatemian elektronisen musiikin studiossa. Hän loi musiikkia kuunnelmiin (Liisa ihmemaassa, Neurovelho) ja kokeellisiin animaatioelokuviin (Sähkölintupuutarha).

1980-luvulla Ruohomäki keskittyi tietokonegrafiikkaan mutta alkoi taas säveltää 1990-luvulla käyttäen tietokonepohjaisia järjestelmiä. Ennen kuolemaansa hän asui Oulussa ja toimi Oulun konservatorion elektronisen musiikin lehtorina, kunnes jäi eläkkeelle 68-vuotiaana.

Ruohomäelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.

Ruohomäki menehtyi sairauskohtaukseen kotonaan 8. maaliskuuta vuonna 2022. Hän oli 74-vuotias.

Teoksia

1970-luku 
 Mikä aika on (1970)
 Adjö (1974–75)
 Phones (1975)
 Pisces (1975–76)
 Ennen iltaa (1977)
 NRUT1 (1978)

 Erkki Kurenniemen kanssa
 Inventio / Outventio (1970)
 Mix Master Universe (1972–74)

1980-luku 
Tv-uutisten tunnusmusiikki (1980-luvun alkupuoli)

1990-luku 
 Viiltoja (Scratches) (1995)
 Luscinia (1997)
 Hommage à Winston Smith (1983–84, 1994, 1997–98)

2000-luku 
 Sanattomasti (Wordlessly) (2000–01)
 Flow (2002)
 Cyber Suite (1994, 1998–2006)
 Okon Fuoko – Revisité (2007)
 Ruohomäen muokkaus Leevi Madetojan Okon Fuokosta.
 Metsälampien välkkyvät silmät (2008)
 Bourgeois and Proletarians (2009)
 Yhteistyö Mieskuoro Huutajien kanssa

Time Ride 
Time Ride on Hot Igloo -yhtiön julkaisema kokoelma Ruohomäen tuotannosta. Levy julkaistiin syystalvella 2006. Levy sisältää Ruohomäen 1990- ja 2000-luvun tuotantoa. 

 Kappalelista
Jockey Seq. C
Viiltoja
Luscinia
Sanattomasti 2
Hommage À Winston Smith
Cyber Suite

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Time Ride -levystä ja Ruohomäestä  Hot Igloo.
 Ruohomäestä Oulun kaupunginkirjaston sivuilla
 Jukka Ruohomäen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset elektronisen musiikin artistit
Suomalaiset musiikkitieteilijät
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Kelankylä

Kelankylä (usein pelkästään Kela) on kylä Ranuan kunnassa. Kelankylä sijaitsee Ranuan kunnan eteläosassa Siuruanjärven ja Siuruajoen ja Kelajoen varrella, joiden vedet laskevat Iijoen kautta Perämereen. Asutus on sijoittunut harjumuodostelman päälle, pääosin Syötteentien varteen. Kylä sijaitsee lähellä Ranuan ja Pudasjärven kunnanrajaa, noin 35 kilometrin päässä Ranuan kirkonkylältä kaakkoon ja noin 46 kilometriä Iso-Syötteeltä luoteeseen seututien 858 varrella. Kelankylässä asuu noin 70 ihmistä. Kelankylän koulu lakkautettiin vuonna 2001, jolloin oppilaat siirtyivät Kuukasjärven kouluun.

Aiheesta muualla 
Kelankylän kylätoimikunta lappilaiset.fi

Kelankylän maisemanhoitosuunnitelma  pdf

Ranuan kylät
John Juanda

Johnson "John" Juanda (s. 8. heinäkuuta 1971 Medan, Indonesia) on indonesialaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Etniseltä taustaltaan kiinalainen Juanda syntyi ja kasvoi Indonesiassa, josta hän muutti vuonna 1990 Yhdysvaltoihin opiskelemaan Oklahoman yliopistoon (Oklahoma State University). Hän suoritti MBA-tutkinnon Seattlen yliopistossa.

Pokeriura 

Juanda aloitti pokeriturnauksissa pelaamisen vuonna 1996. Vuonna 2001 hän voitti World Poker Open Championship -turnauksen ja nimettiin vuoden turnauspelaajaksi seuraavana vuonna. Vuonna 2002 $ 1,500 Triple Draw Lowball Ace to Five -turnauksessa Juanda voitti ensimmäisen World Series of Poker (WSOP) -rannekkeensa. Seuraavana vuonna hän voitti kaksi ranneketta lisää. WSOP:n pääturnauksessa Juanda on ollut parhaimmillaan 31. vuonna 2005. 

Marraskuussa 2004 Juanda voitti Professional Poker Tourin avajaisturnauksen. Vuotta myöhemmin marraskuussa 2005 hän ansaitsi lähes puoli miljoonaa dollaria Monte Carlossa, Monacossa voitettuaan Monte Carlo Millions Consolation -turnauksen, oltuaan kuudes Monte Carlo Millions -päätapahtumassa ja toinen "The FullTiltPoker.Net Invitational Live from Monte Carlo" -kutsukilpailussa.

Tammikuussa 2006 Juanda oli voittaja Australian pokerimestaruuskilpailussa (Crown Australian Poker Championship), jonka ykköspalkinto oli miljoona Australian dollaria. Syksyllä 2008 Juanda voitti neljännen WSOP-rannekkeensa World Series of Poker Europen pääturnauksesta Lontoossa. Turnauksen ykköspalkinto oli 868 800 puntaa. Vain muutama päivä myöhemmin hän sijoittui Lontoossa toiseksi EPT:n 20 000 punnan "High Rollers"-sivuturnauksessa ja ansaitsi 327 000 puntaa. Viides WSOP-ranneke tuli kesäkuussa 2011, jossa hän kukisti 2-7 lowball championshipin kaksinpelissä 11-kertaisen rannekevoittaja Phil Hellmuthin.

World Poker Tourilla Juanda on selvinnyt finaalipöytään kuusi kertaa. Gus Hansenin voittamassa Five Diamond World Poker Classic -turnauksessa toukokuussa 2002 hän oli toinen.

Elokuussa 2015 Juanda voitti European Poker Tourin pääturnauksen Barcelonassa. Ykköspalkinto oli yli miljoona dollaria. Lokakuussa 2017 Juanda voitti Macaossa Triton Poker Super High Roller Seriesin pääturnauksen ja ansaitsi yli 22 miljoonaa Hongkongin dollaria.

Bluff Magazine valitsi Juanda vuoden 2006 toiseksi parhaaksi pokerinpelaajaksi. Hän on pelannut television pokeriohjelmassa Poker After Dark. Tammikuussa 2019 Juandan pokeriuran turnausansiot ylittivät 24 miljoonaa dollaria
Juanda valittiin Poker Hall of Fameen vuonna 2015.

WSOP-rannekkeet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut
 WPT:n profiili
 Card Player Magazinen haastattelu
 

Yhdysvaltalaiset pokerinpelaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Wille Wilenius

Michael ”Wille” Wilenius (s. 17. helmikuuta 1961) on suomalainen manageri ja viihdemaailman osaaja. 

Hän on  toiminut muun muassa Blue Media Productions Oy:n innovaatiojohtajana. Aikaisemmin Wilenius työskenteli muun muassa toimittajana ja televisiotuottajana ja peliyhtiö Ladbrokesin tiedottajana Suomessa. Hän on opiskellut televisiotuotantoa Yhdysvalloissa. Vuonna 1993 Wille Wilenius tuotti Suomenruotsalaisen kulttisarjan ysiluokkalaisista ja heidän opettajistaan. Ei-toivottuja raskauksia, rakastumisia ja paheita, tanssia ja musiikkia. Johan Finnen käsikirjoittama sarja käsittelee sellaisia teemoja kuten rakkaus, ystävyys ja raha. (1993). 1990-luvulla hän ohjasi Svenska Teaternille nuorisomusikaalin Hype. 
Hän on töissä Bulevardin Viestintä nimisessä pr- ja tapahtumatoimistossa. Wille Wilenius asuu perheineen Karjaalla. Hänellä on viisi lasta.

Lähteet
 Bulevardin viestintä 
 Blue Media

Suomalaiset toimittajat
Viihdealan vaikuttajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Christian Poulsen

Christian Bjørnshøj Poulsen (s. 28. helmikuuta 1980 Asnæs, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Poulsen edusti seuratasolla muun muassa FC Kööpenhaminaa, Schalkea, Sevillaa, Juventusta, Liverpoolia, Eviania ja Ajaxia.

Poulsen oli yksi Tanskan maajoukkueen parhaista pelaajista. Hän edusti Tanskaa muun muassa vuosien 2002 ja 2010 MM-kisoissa sekä vuoden 2004 EM-kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 92 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia.

Poulsen on yksi kolmesta jalkapalloilijasta, joka on pelannut jokaisessa Euroopan viidessä suurimmassa sarjassa – Englannin Valioliigassa, Espanjan La Ligassa, Italian Serie A:ssa, Saksan Bundesliigassa ja Ranskan Ligue 1:ssä. Muut kaksi kaikissa näissä sarjoissa pelannutta pelaajaa ovat romanialainen Florin Răducioiu ja montenegrolainen Stevan Jovetić.

Lähteet 

Tanskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Pörhölä

Pörhölä voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä 
Nimen suomalaisia kantajia ovat muun muassa:
 Maili Pörhölä, Jyväskylän yliopiston puheviestinnän professori
 Mikko Pörhölä, näyttelijä
 Ville Pörhölä, oik. Frans Wilhelm Pörhölä (1897-1964), kuulantyöntäjä, kiekon- ja moukarinheittäjä, olympiavoittaja

Fiktiossa
 Einari Keski-Pörhölä, Aake Kallialan esittämä hahmo Pulttibois- ja Manitbois-televisiosarjoissa
Tolja

Tolja on kylä Ranualla. Se sijaitsee Toljanjärven rannalla noin 13 kilometriä Ranuan kirkonkylältä pohjoiseen paikassa, jossa Simojoki laskee Toljanjärveen. Kylän nimi on tiettävästi perua yleisestä venäläisestä sukunimestä: Ranua oli aikoinaan Ruotsin ja Venäjän raja-alueella. Kylä muodostuu Toljan, Rynkän eli Rynkänpuolen, Kuopasjärven, Koivikon, Mutkalan ja Tapiolan kulmakunnista. Toljassa on järjestetty rock-tapahtuma RynkkäRock vuosina 1999, 2000 ja 2001.

Ranuan kylät
Hosio (Ranua)

Hosio on kylä Ranualla. Se sijaitsee Simojoen varrella noin 40 kilometrin päässä Ranuan kirkonkylältä ja noin 50 kilometrin päässä Simon keskustaajamasta. Kylän koulu on lakkautettu ja oppilaat kuljetetaan takseilla ja linja-autoilla Ranuan keskustaajamaan kouluun.

Ranuan kylät
Ferrari F2004

Ferrari F2004 on Ross Brawnin, Rory Byrnen ja Aldo Costan suunnittelema auto, jolla Ferrarin F1-talli kilpaili kaudella 2004. Auto oli radalla ylivoimainen. Sillä voitettiin 15 kisaa 18:sta. Michael Schumacher voitti 13 kilpailua ja toinen kuljettaja Rubens Barrichello kaksi. Ferrari voitti valmistajien sarjan ja Schumacher kuljettajien MM-tittelin. Kaudella 2004 valmistajien mm-sarjassa mm-pisteitä kertyi 262. Kauden  kahdessa ensimmäisessä kilpailussa Ferrari käytti F2004M ja keräsi niissä 10 pistettä. F2004:ään perustuu A1 Grand Prix-sarjassa vuodesta 2008 käytetty "Powered by Ferrari" -auto.

Formula 1 -tulokset 

Formula 1 -kausi 2004
Formula 1 -kausi 2005
Ferrarin Formula 1 -autot
Länsi-Suomi

Länsi-Suomi voi tarkoittaa seuraavia:
Länsi-Suomi, Suomen läntinen osa. Nimi esiintyy tai on esiintynyt muun muassa seuraavissa yhteyksissä:
 Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirasto, yksi Suomen seitsemästä aluehallintovirastosta
 Länsi-Suomen merivartiosto, yksi Rajavartiolaitoksen yhdeksästä hallintoyksiköstä ja toinen Suomen merivartiostoista
 Länsi-Suomen sotilaslääni, yksi Suomen puolustusvoimien neljästä entisestä sotilasläänistä
 Länsi-Suomen Huoltorykmentti, Suomen puolustusvoimien entinen joukkoyksikkö
 Länsi-Suomen opisto, Huittisissa sijaitseva kansanopisto
 Länsi-Suomen aikuiskoulutuskeskus, Rauman ja Laitilan alueella toimiva aikuiskoulutuskeskus
 Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys, herätysliike Porin ja Rauman ympäristössä
 Länsi-Suomen Herännäislehti, Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistyksen julkaisema lehti
 Länsi-Suomen Elokuvakomissio, Turussa toimiva elokuva-alan organisaatio
 Länsi-Suomen lääni, vuosina 1997–2009 toiminnassa ollut Suomen lääni
 Länsi-Suomen ympäristökeskus, vuoteen 2010 toiminnassa ollut Suomen ympäristöhallintoon kuulunut  alueellinen ympäristökeskus
 Turun Päivälehti (vuosina 1899–1906 Länsi-Suomen Työmies, vuosina 1906–1918 Sosialisti, vuosina 1918–1951 Demokraatti, vuosina 1951–2001 Turun Päivälehti), Turussa vuosina 1899–2001 ilmestynyt sosialidemokraattinen sanomalehti
 Länsi-Suomen Osake-Pankki, vuosina 1912–1929 toiminut suomalainen liikepankki
Länsi Suomi FI19, NUTS 2 -tasoinen suuralue Suomen yhteisessä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistössä (NUTS)
 Länsi-Suomi, Raumalla ilmestyvä sanomalehti
 Länsi-Suomi, Porissa vuosina 1877–1879 ilmestynyt sanomalehti
 Länsi-Suomi Areena (myös Otanlahden pesäpallokenttä), pesäpallostadion Raumalla

Katso myös
 Länsimurteet

Suomen maantiede
Matti Virtanen

Matti Virtanen oli lokakuussa 2014 Suomen toiseksi yleisin kutsumanimen ja sukunimen yhdistelmä.

Henkilöitä
Matti Virtanen, Perlos Oy:n entinen toimitusjohtaja
Matti Virtanen, sosiologi
Matti Virtanen, Talouselämä-lehden ja aiemmin Yleisradion toimittaja
Matti Virtanen, Suomen Tennisliiton puheenjohtaja.

Fiktiossa
Matti Virtanen, Kari Hotakaisen Juoksuhaudantie-romaanin päähenkilö
Matti Virtanen, kuvitteellinen henkilö televisiosarjassa Salatut elämät

Lähteet
Homoporno

Homoporno on miesten välisen seksin kuvallista esittämistä, jonka tarkoituksena on kiihottaa seksuaalisesti lähinnä bi- tai homoseksuaalisia miehiä. Lesbopornoa ei yleensä mielletä homopornoon kuuluvaksi, sillä sen kohdeyleisö koostuu lähinnä heteroseksuaalisista miehistä.

Biseksuaalipornografian merkitys alkoi kasvaa 1980-luvun puolivälissä. Siinä esiintyy tyypillisesti samanaikaisesti kaksi miesnäyttelijää ja yksi naisnäyttelijä.

Siinä missä homoporno on suunnattu lähinnä miehille, piirretyn yaoin kohdeyleisönä ovat heteroseksuaalit naiset.

Tunnettuja esiintyjiä homopornotuotannoissa
 François Sagat
 Fredrik Eklund alias Tag Eriksson
 Jeff Stryker
 Kristen Bjorn
 Pavel Novotný alias Jakub Moltin, Max Orloff
 Van Darkholme

Tunnettuja tuotantoyhtiöitä  
 Bel Ami
 Falcon Entertainment
 Hot House Entertainment
 Lucas Entertainment
 Raging Stallion Studios
 Titan Media

Lähteet

Kirjallisuutta
 Mercer, John: Gay Pornography : Representations of Sexuality and Masculinity. New York : Palgrave Macmillan, 2017. ISBN 978-1-78076-518-1.

Homoseksuaalisuus
Pornografian tyylilajit
Petri Jalava

Petri Jalava (s. 14. kesäkuuta 1976 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Viimeksi Jalava edusti kaudella 2008 Ykkösessä pelannutta PK-35:ta. Veikkausliigaa Jalava on pelannut FC Viikingeissä, Turun Palloseurassa ja Rovaniemen Palloseurassa. Jalava on myös pelannut Norjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Nybergsund IL:n riveissä.

Jalava teki Turun Palloseuran riveissä liigadebyyttinsä 19. toukokuuta 1996 Tampereen Ilvestä vastaan.

Saavutukset
 Ykkösen vuoden pelaaja 2003

Aiheesta muualla
Jalava FC Viikinkien kotisivuilla 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Ukri Merikanto

Ukri Uolevi Merikanto (20. maaliskuuta 1950 Helsinki – 25. heinäkuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. 

Ukri Merikanto opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja Suomen taideakatemian koulussa vuosina 1968–1971. Hän toimi vuosina 1974–1979 Taideteollisen korkeakoulun muovailun ja plastisen sommittelun opettajana. Hän on keskeinen nimi suomalaisessa modernistisessa taiteessa. Merikannon kolmiulotteisissa teoksissa käsitellään muun muassa painottomuuden ja painon suhdetta. Useimmissa töissään hän käytti materiaalina kiveä. 

Merikanto oli säveltäjä Aarre Merikannon ja Evi Merikannon (o.s. Mähönen) poika ja säveltäjä Oskar Merikannon pojanpoika. Hänen puolisonsa oli Kirsti Merikanto, ja heillä on kaksi lasta, joista tytär Ilona Merikanto (s. 1984) on Helsingin yliopiston kansanterveystieteen dosentti.  

Vuonna 2009 Merikanto palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä. 


Teoksia 
Teräspursi, 1981–1982, Helsinki.
Barcarola, 1991, Turku.
Sisääntulo, 1994, Rovaniemi.
Con amore, 2000.
Kaukomieli, Otto Mannisen muistomerkki, 2000, Kangasniemi.
Lintukoto, 2002, Oulu.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Talma Ski

Talma Ski on Sipoon Talmassa sijaitseva laskettelukeskus. Talma Skin rinne on 55 metriä korkea mäki. Talma Ski on lumilautailijoiden suosima laskettelukeskus. Talma Skissä on 7 hissiä, 8 rinnettä ja niistä 2 streetiä. Pisin rinne on 450 metriä pitkä.
Talmasta löytyy kaksi streetrinnettä: etu- ja takastreet. Talman streetit ovat suosittuja, sillä niistä löytyy paljon monipuolisia hyppyreitä ja reilejä. Talmassa on myös kesällä toimintaa, kuten kiipeilypuisto ja frisbeegolfrata.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Talma Ski
Talma Ski (talvi)
Talma Ski (kesä)

Suomen talviurheilukeskukset
Sipoon rakennukset ja rakennelmat
Sipoon urheilu
Molitva russkih

Molitva russkih (, suom. ”venäläisten rukous”) oli Venäjän keisarikunnan kansallislaulu vuosina 1815–1833.

Tsaari Aleksanteri I kannatti kansallislaulun käyttöönottoa Venäjällä Ranskan ensimmäisen imperiumin kukistuttua. Sävelmä otettiin Britannian kansallislaulusta God Save the King ja sanat tähän sävelmään kirjoitti Vasili Žukovski.

Vuonna 1833 Molitva russkih korvattiin Bože, Tsarja hranilla, jota pidetään myös oikeastaan Venäjän ensimmäisenä kansallislauluna niin sävelmältään kuin omaperäisemmiltä sanoiltaan. Myös toista aikansa suosittua laulua, Grom pobedy, razdavaisja! pidetään ensimmäisenä kansallislauluna, vaikkei se koskaan saanutkaan virallista statusta.

Sanat 
Боже, Царя храни! 
Славному долги дни 
Дай на земли! 
Гордых смирителю, 
Слабых хранителю, 
Всех утешителю — 
Всё ниспошли! 

Перводержавную 
Русь православную 
Боже, храни! 
Царство ей стройное! 
В силе спокойное! 
Всё ж недостойное 
Прочь отжени! 

О, Провидение! 
Благословение 
Нам ниспошли! 
К благу стремление, 
В счастье смирение, 
В скорби терпение 
Дай на земли!

Aiheesta muualla 

MP3 tiedostoja

Historialliset kansallislaulut
Venäjän keisarikunta
Kaarle Yksinkertainen

Kaarle III (), lisänimeltään Yksinkertainen (suomeksi aiemmin myös Typerä), oli karolingidynastian jäsen ja Ranskan (tai Länsi-Frankian) kuningas vuosina 898–923. 

Kaarle oli Ludvig Änkyttäjän poika. Kaarlea estettiin seuraamasta valtaistuimelle velipuoltaan Kaarlomania vuonna 884 ja vuonna 887 nousemasta setänsä Kaarle Paksun seuraajaksi. Sen sijaan Kaarle Paksua seurasi Eudes. Eräät aateliset kruunasivat kuitenkin Kaarle III:n kuninkaaksi 893 ja Odon kuoltua 898 hänestä tuli ainoa kuningas. Kaarle Yksinkertainen päätti viikinkien hävitysretket solmimalla Rollon kanssa vuonna 911 Saint-Clair-sur-Epten sopimuksen, joka antoi normanneille osan myöhempää Normandiaa.

Vuonna 922 aateliset kapinoivat ja Kaarle joutui pakenemaan maasta. Kapinalliset kruunasivat Robert I:n frankkien kuninkaaksi. Lothringenissa maanpaossa ollut Kaarle kokosi armeijan Saksan kuninkaan Henrik I Linnustajan tuella ja marssi takaisin Ranskaan. Seuranneessa Soissonsin taistelussa 15. kesäkuuta 923 kruununtavoittelija Robert I kuoli, mutta Kaarle hävisi. Hän pakeni uudestaan maasta. Yrittäessään palata hänet vangittiin loppuiäkseen ja frankkien kuninkaaksi nousi Burgundin herttua Rudolf.

Lähteet
The Columbia Electronic Encyclopedia, 6th ed.

Ranskan hallitsijat
Vuonna 879 syntyneet
Vuonna 929 kuolleet
Richard Brautigan

Richard Brautigan (30. tammikuuta 1935 Tacoma, Washington – 14. syyskuuta 1984 Montana) oli yhdysvaltalainen hippiliikkeestä innoittunut runoilija-kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Taimenenkalastus Amerikassa (Trout Fishing in America, 1967) ja Melonin mehu (In Watermelon Sugar, 1968), joka on psykedeelinen tarina vapaan rakkauden kommuunista erikoisessa ”vesimelonikaupungissa”. Brautigan ampui itsensä 49-vuotiaana.

Elämä ja ura

Brautigan muutti kotiosavaltiostaan Washingtonista San Franciscoon 1950-luvun puolivälissä. Siellä hän tapasi Allen Ginsbergin ja Lawrence Ferlinghettin, ja hänestä tuli melko aktiivinen beat-runoilijaryhmän jäsen. Hänen kolme tärkeintä teostaan – A Confederate General from Big Sur, Trout Fishingin America ja In Watermelon Sugar – syntyivät 1960-luvun loppupuolella.

Brautiganin pääteoksesta Trout Fishing in America (1967) tuli suosittu yliopisto-opiskelijoiden keskuudessa, ja sen pokkariversiota myytiin pari miljoonaa kappaletta. Kirjalla ei ole juuri mitään tekemistä taimenenkalastuksen kanssa, ja se on petollisen helppoa luettavaa: jokaisella sivulla on itsenäinen kertomus, jolloin kirjaa voi lukea melkein missä järjestyksessä vain. Brautiganin sanotaankin tehneen kirjallisuudelle saman, minkä Grateful Dead -yhtye teki musiikille: molemmista on helppo nauttia huumeiden vaikutuksen alaisena.  

Brautiganista tuli yksi ajan kulttihahmoista Kurt Vonnegutin ja Tom Robbinsin ohella, mutta hänen suosionsa ei kestänyt yhtä kauan kuin heidän. Brautigan kuitenkin julkaisi yhteensä kymmenen romaania, 12 runokokoelmaa, novellikokoelmaa 1980-luvun puoleenväliin kestäneen elämänsä aikana. Hän alkoholisoitui, kärsi masennuksesta ja vetäytyi jo 1970-luvun alussa erakoksi Montanan osavaltioon. Hänet löydettiin lokakuussa 1984 ilmeisesti aseella itsemurhan tehneenä.

Vuonna 1979 perustettu folkrockyhtye sai Brautiganin kunniaksi nimen Trout Fishing in America, ja hänen muistolleen omistettiin Illinois’ssa vuonna 1990 perustettu kirjallinen aikakauslehti Kumquat Meringue.

Suomennetut teokset

Suomennettuja runoja
Julkaisussa Parnasso 1971; nro 2. Runot suomentanut Jarkko Laine.
 Helmikuinen taivastanssi
 Kahvilassa
 Karman työkalupakki: osat 1–4
 1. Hanki kylliksi syötävää ja syöse. 2. Etsi rauhallinen nukkumapaikka ja nuku siellä
 Lentämisen käsikirja
 Lesken valitus
 Marraskuun kolmantena
 Negatiivinen kahle
 Norsunluutornia vasten
 Onko sinulla koskaan ollut tunne kuin haavoitetulla lehmällä
 Ravintola

Lähteet

Kirjallisuutta
Boyer, Jay. Richard Brautigan. Boise State University, 1987.
Chénetier, Marc. Richard Brautigan. Methuen, 1983.
Foster, Edward Halsey. Richard Brautigan. Twayne Publishers, 1983.

Aiheesta muualla
 Biography, Richard Brautigan 

Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset runoilijat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Mondo Minerals

Mondo Minerals on talkkiin erikoistunut kaivosyhtiö. Se on perustettu vuonna 1967 nimellä Suomen Talkki Oy, lisäksi yhtiö tunnettiin aikanaan myös nimellä Finnminerals Oy. Yhtiön omistaa Advent International, aikaisempia omistajia ovat olleet HG Capital ja Omya. Mondo Minerals on maailman toiseksi suurin talkin tuottaja Rio Tinton jälkeen.

Mondo Mineralsilla on talkkilouhoksia Sotkamossa ja Polvijärvellä sekä toimintaa myös Alankomaissa ja Saksassa.

Kritiikkiä
Mondon kaivokset Paltamon Mieslahdessa ja läheisessä Kajaanin puolella sijaitsevassa Jormuan kylässä ovat herättäneet myös kritiikkiä vakinaisten ja kesäasukkaiden mielissä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Mondo Minerals   

Kaivosyhtiöt
Rusovuohenkuusama

Rusovuohenkuusama (Diervilla sessilifolia) on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on noin metrin korkuinen pensas, jota kasvatetaan koristekasvina. Rusolehtikuusaman syysväri on näyttävän punainen, ja sen kukat ovat pienet ja vihertävänkeltaiset. Nimensä kasvi on saanut siitä, että sen lehdet ovat nuorina punertavat.

Käyttö 
Rusovuohenkuusama soveltuu tiheän kasvutapansa ja tuuhean lehdistönsä ansiosta peitto- ja verhopensaaksi sekä puiden juurelle. Se varjostaa maanpinnan niin tehokkaasti, että rikkakasvit pysyvät hyvin loitolla.

Kasvupaikkavaatimukset 
Rusovuohenkuusama, samoin kuin esimerkiksi sukulaisensa keltavuohenkuusama (Diervilla lonicera), viihtyy sekä auringossa että varjossa. Parhaiten se menestyy kuitenkin puolivarjossa. Tavallinen, läpäisevä puutarhamaa sopii parhaiten, sillä seisova vesi ei tee hyvää kasvin juurille.

Rusovuohenkuusama menestyy Suomessa vyöhykkeillä I–IV.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Ruskovuohenkuusama (Diervilla sessilifolia)
 United States Department of Agriculture (USDA): Diervilla sessilifolia 
 Missouri Botanical Garden: Diervilla sessilifolia 

Kuusamakasvit
Pensaat
Antti Raivio

Antti Raivio (s. 12. marraskuuta 1962 Espoo) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja sekä näytelmäkirjailija ja dramaturgi. Raivio opiskeli Teatterikorkeakoulussa Jouko Turkan oppilaana. Suuren yleisön tietoon hän tuli erityisesti Yle TV1-kanavan sketsisarjasta Hymyhuulet, jota esitettiin vuosina 1987–1988. Vuonna 1990 hän perusti muiden helsinkiläisten freelance-taiteilijoiden kanssa Q-teatterin, joka toimii nykyään Tunturikadulla Töölössä.

Näytelmät
Sirkus Paananen, 1981 (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Sweedenistä itään, 1983 (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Kadonneen aarteen metsästäjät, 1984 (käsikirjoitus)
 Viimeinen karavaani, 1990 (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Suden hetki, 1990 (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Skavabölen pojat, 1991 (käsikirjoitus ja ohjaus)
Huokausten laakso, 1994 (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Kilon paloina kotiin, 1995 (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Mestari ja Margarita, 1995  (ohjaus, dramatisointi yhdessä Sami Parkkisen kanssa)
 Kalju laulajatar, 1998 (sovitus ja ohjaus)
 Jeppe Niilonpoika, 2000 (ohjaus ja käsikirjoitus alkuperäisen näytelmän pohjalta)
 Lemmenjuonia eli fantasia 2478 täytteellä, 2001 (ohjaus ja käsikirjoitus alkuperäisen näytelmän pohjalta)
 Viimeinen karavaani 2005, 2005 (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Putoaminen, 2007  (ohjaus, dramatisointi yhdessä Hannu Kiviojan kanssa)

Rooleja
 Syksyn jälkeen saapuu kevät (2020)
 Muutoksii (2014)
 Kalervo Palsa ja kuriton käsi (2013) Sälli ja Kit Carlson
 Hyvä poika (2011) Kari
 Lapsia ja aikuisia (2004) Heiskanen
 Sairauskertomuksia (2004) Rauno
 Joensuun Elli (2004)
 Kuumia aaltoja (TV) (2003) Ismo
 Rytmihäiriöitä (2000) ääni
 Jäänmurtaja (1997) Jorma Lönnström, Sinimailojen valmentaja
 Kosketa minua (1995) Asko Järvensivu
 Rapman (TV) (1995) Aki
 Johanneksen leipäpuu (TV) (1994) ulosottomies Taskula
 Tuntemattomalle jumalalle (TV) (1993) Attentaattori
 Verta ja luita (1993) äänet (animaatio)
 Sydänkohtauksia (1994) äänet (animaatio)
 Saranakoira (1992) Karpo
 Rio Invest (1992) 
 Tuhlaajapoika (1992) Antti, "Ade"
 Who is Joe Louis? (Kuka on Joe Louis?) (1992) "Jonin" kehäavustaja maaottelussa
 Sukellus (1991) 	
 Viimeinen pisara (1991)
 Pakanamaan kartta (TV) (1991) asentaja
 Isänmaan kaikuja 2: Puuttuva basso (1990) työmies 
 Isänmaan kaikuja 3: Asiamies (1990) Hurtta
 Talvisota (1989)  alikersantti Erkki Somppi
 Fakta homma (TV) (1987) leirintäalueen hoitajan poikaystävä
 Hymyhuulet (TV) (1987) Aki & useita muita rooleja

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiikki

Kiikki eli kinnerpuu oli puu, johon turkiseläin kiinnitettiin nyljettäväksi. Kiikki on jäänyt pois käytöstä, mutta kiikistä on tullut nykykieleen sanonta "olet kiikissä", joka tarkoittaa, että toinen on saatu kiinni. Kiikkiin joutumisella kuvataankin tilannetta, josta ei voi selvitä.

Kiikki oli alun perin puusta veistetty väkäpäinen köydessä riippuva orsi, johon teurastettu eläin pantiin takajaloistaan riippumaan nylkemistä ja suolistusta varten. Nykyisin kiikkinä käytetään teräskoukkuja etenkin isojen eläinten nylkemisessä, mutta esimerkiksi jäniksille ja pienille turkiseläimille puusta vuoltu kiikki on täysin käyttökelpoinen.

Lähteet
Suomen sanojen alkuperä

Työkalut
Abdulqadir Bajamal

Abdulqadir Bajamal (arabiaksi عبد القادر باجمال; s. 1946) on jemeniläinen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 31. maaliskuuta 2001 – 7. huhtikuuta 2007. Hän on Yleinen kansankokous -puolueen jäsen ja hänet nimitti pääministeriksi presidentti Ali Abdullah Salih. Ennen pääministerin virkaa Bajamal toimi Jemenin ulkoministerinä vuosina 1998–2001.

Hänen edeltäjänsä oli Abdulkarim al-Iryani.

Jemenin pääministerit

Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Marie Trintignant

Marie Trintignant (21. tammikuuta 1962 – 1. elokuuta 2003) oli ranskalainen näyttelijä, joka oli viidesti ehdolla César-palkinnon saajaksi. 

Trintignant oli Boulogne-Billancourtissa näyttelijä Jean-Louis Trintignantin ja tämän toisen vaimon Nadine Marquandin tytär. Hänellä itsellään oli neljä lasta. 

Trintignant menehtyi 41-vuotiaana aivoödeemaan, jonka oli aiheuttanut Vilnassa,  Liettuassa tapahtunut pahoinpitely. Pahoinpitelijä oli Noir Désir -yhtyeen laulaja Bertrand Cantat, joka sai taposta kahdeksan vuoden vankeustuomion. 

Trintignant on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin.

Aiheesta muualla 
 

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1962 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Rami (nimi)

Rami on esim. suomalainen ja arabialainen miehen tai naisen nimi. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 3 959 suomalaiselle miehelle ja alle 20 naiselle. Yli puolet heistä on syntynyt 1960- ja 1970-luvulla; ennen vuotta 1920 nimeä Rami ei ollut annettu kenellekään. Arabialaisena (رامي) että heprealaisena (רמי) nimenä Rami on yleinen Levantin alueella Lähi-idässä. Rami on myös sukunimi arabiankielisessä maailmassa.

Suomessa Rami on monen Raimon lempinimi, mutta se on käsitetty myös Abraham-nimen lyhentymäksi, minkä vuoksi Ramin nimipäivä on perinteisenä Abrahamin päivänä 18. joulukuuta.  Arabialaisena nimenä Rami johtuu arabian kielen sanasta رام (rām), joka merkitsee jousiampujaa.

Tunnettuja Rameja

Luettelon henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita
Rami Alanko, jääkiekkoilija
Rami Bedoui, tunisialainen jalkapalloilija
Rami Eskelinen, rumpali Trio Töykeissä
Rami Hakanpää, jalkapalloilija
Rami Hammar, kitaristi
Rami Hietaniemi, painija
Rami Jaffee, yhdysvaltalainen kosketinsoittaja
Rami Jokinen, pikajuoksija
Rami Jridi, tunisialainen jalkapalloilija
Rami Kangas, tietokirjailija, taiteilija ja viestintäalan yrittäjä
Rami Keränen, Dreamtale-yhtyeen kitaristi
Rami Kuusinen, musiikkitoimittaja
Rami Lehto, perussuomalaisten kansanedustaja
Rami Louke, jalkapalloilija
Rami Makhlouf, syyrialainen liikemies
Rami Malek, yhdysvaltalainen näyttelijä
Rami Määttä, jääkiekkoilija
Rami Nieminen, jalkapalloilija
Rami Oravakangas, keskimatkojen juoksija
Rami Rafael, laulaja ja harmonikansoittaja
Rami Rantanen, jalkapalloilija
Rami Renko, laulaja ja säveltäjä
Rami Rintanen, jalkapalloilija
Rami Rusinen, suomalainen näyttelijä
Rami Räikkönen, kilpa-autoilija
Rami Saari, runoilija
Rami Saari, kenraalimajuri, puolustusvoimien henkilöstöpäällikkö
Rami Saarijärvi, televisiotoimittaja, Pikku Kakkosen juontaja
Rami Sarmasto, näyttelijä ja muusikko
Rami Savolainen, jääkiekkotuomari
Rami Shaaban, ruotsalainen jalkapallomaalivahti
Rami Tapper, laulaja, soittaja, säveltäjä ja sanoittaja
Rami Tirkkonen, suomalainen futsalpelaaja
Rami Tuokko, estejuoksija
Rami Viljanen, jalkapallomaalivahti
Rami Virtanen, näyttelijä
Rami Välimäki, iskelmälaulaja

Kuvitteellisia Rameja
Rami Palkki, sarjassa Prätkähiiret

Lähteet 

 Etunimet

en:Rami#As a given name or surname
Angoche

Angoche on hallinnollinen kunta, kaupunki ja alue Nampulan provinssissa Mosambikissa. Alueen asukasluvuksi arvioidaan noin 229 000 ja kaupungin asukasluvuksi noin 85 000. Kaupungin nimi oli António Enes portugalilaisvallan aikana vuoteen 1976. Kaupunki sijaitsee Intian valtameren rannalla, ja sen lähistöllä on Koti-saaristo.

Kaupunki on perustettu jo 1400-luvulla, ja se on ollut islamilainen markkinapaikka. Se oli Mosambikin vanhimpia siirtokuntia ja tärkeä kullan ja norsunluun kaupan solmukohta. Tämän ansiosta siitä tuli Angochen sulttaanikunta. Mutta 1500-luvun lopulla se jäi hieman eteläisemmän Quelimanen varjoon, mitä tulee sisämaaliikenteeseen. Angoche pysyi yhä mukana rannikkokaupassa sekä taloudellisena ja poliittisena keskuksena, jolla oli läheinen yhteys Mosambikin saareen.

Angochesta tuli 1800-luvulla salainen orjakaupan piste, millaisena se pysyi 1860-luvulle. Tällöin Portugali hyökkäsi kaupunkiin. Vaikka portugalilaisten hallinto vakiintui vasta vuosikymmenien päästä, hyökkäys merkitsi Angochelle alamäkeä, eikä se ole saavuttanut entistä asemaansa.

Nykyään Angoche on hiljainen ja hieman ränsistyneeltä vaikuttava alueellinen pääkaupunki. Siellä on kuitenkin hotelleja, sukellusmahdollisuus sekä lentokenttä.

Alueen pääkieli on bantukieliin kuuluva ekoti.

Lähteet

Mosambikin kaupungit
Tukialus Sesta

Tukialus Sesta on Merenkulkulaitoksen omistama sisävesistöjen mittauksen tukialus. 

Sesta valmistui Rauma-Repola Oy:n Savonlinnan telakalta vuonna 1979. Se rakennettiin 
tukialus Linssin apualukseksi ja toimimaan tarvittaessa erillisenä yksikkönä. Suunnittelun lähtökohtana oli myös, että alus voitaisiin siirtää tarvittaessa maantie- tai rautatiekuljetuksena vesistöstä toiseen. Tästä syystä alus on varsin pieni: 20 x 6 x 0,9 metriä. 

Aluksessa ei ole omaa kuljetuskoneistoa, ainoastaan generaattori sähkön tuottoa varten, ja sitä hinataan merenmittausretkikunnan muilla aluksilla, mittausveneillä tai erillisellä hinaajalla. Sestan retkikuntaan kuuluu kaksi mittausvenettä. Lisäksi varustukseen kuuluu 16 metriä leveä työntöhara ja 200 metriä leveä vaijerihara suurempien alueiden tarkistusharaukseen.

Sestassa on keittiö ja majoitustilat 10 hengelle, piirustussali ja sauna. Aluksessa on myös biologinen vedenpuhdistamo.

Lähteet 
 Visa Auvinen, toimittanut (1983): Leijonalippu merellä. ISBN 951-95781-1-0.

Merenmittaustukialukset