joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tekirdağ

Tekirdağ on kaupunki Turkin Euroopan puoleisessa osassa. Vuonna 2000 siellä oli 107 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee Marmaranmeren rannalla, 135 kilometriä Istanbulista. Sen nimi tarkoittaa Keltaista vuorta. Aiemmin kaupungin nimi on ollut  Rodosto (Ρωδόστο) ja Rhaedestos (Ραιδεστός) sekä Bysantin aikoina Bisanthi (Βισάνθη). Unkarin kansallissankari Fransiskus II Rakoci piileskeli kaupungissa 1700-luvulla. Hänen silloinen asuintalonsa on nykyisin museona. Myös Kemal Ataturk on nuoruudessaan viettänyt aikaa Tekirdağissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin kaupungit
Marjakuuset

Marjakuuset (Taxus) on marjakuusikasveihin (Taxaceae) kuuluva havupuusuku. Sukuun kuuluu 9 lajia, mutta eri tutkijoiden luokitteluissa vaihteluväli on 1–10 lajia. Kaikkien lajien kaikki osat siemenvaippaa lukuun ottamatta ovat erittäin myrkyllisiä  sisältäen mm. taksaaneihin kuuluvaa paklitakselia.

Lajit 
Marjakuusiin kuuluvat seuraavat lajit:

 Taxus baccata – euroopanmarjakuusi (Eurooppa, Pohjois-Afrikka, Lounais-Aasia)
 Taxus brevifolia – lännenmarjakuusi
 Taxus canadensis – kanadanmarjakuusi
 Taxus chinensis – kiinanmarjakuusi
 Taxus cuspidata – japaninmarjakuusi (Itä-Aasia)
 Taxus floridana
 Taxus globosa
 Taxus sumatrana – sumatranmarjakuusi
 Taxus wallichiana – himalajanmarjakuusi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Taxus
Suomen Lajitietokeskus: Marjakuuset (Taxus)
Metsäntutkimuslaitos, Metinfo: Marjakuuset (Taxus)
Plant List: Taxus
Halakha

Halakha (, suom. 'polku' tai 'tapa kulkea ') on juutalainen lakikokoelma, joka kattaa uskonnollisen ja käytännön elämän alueita. Lakikokoelmaan kuuluu Tooran lakien lisäksi Talmudin ja rabbiinisten kirjoitusten lakeja sekä perinnäissäädöksiä.

Halakha on aikoinaan määrittänyt useissa juutalaisissa oikeusistuimissa toimeenpantavan lain. Myös nykyisin Israelin oikeusjärjestelmä, joka pääasiassa perustuu tapaoikeuteen, on omaksunut halakhasta kohtia. Halakhan tarkempi noudattaminen jää kuitenkin yksilön vastuulle.

Juutalaisuuden nykyiset suuntaukset ortodoksijuutalaisuus, konservatiivinen juutalaisuus, reformijuutalaisuus ja rekonstruktionistinen juutalaisuus ovat syntyneet suurelta osin erimielisyyksistä halakhan tulkinnassa ja soveltamisalassa.

Aiheesta muualla 

 Halakha – Laki Tooran kätköistä. Lakimiesuutiset
 Halakha. Lubavitch.fi 

Juutalainen laki
Alvar Renqvist

Alvar Renqvist (15. helmikuuta 1868 Viipuri – 28. heinäkuuta 1947 Kirkkonummi) oli Kustannusosakeyhtiö Otavan monivuotinen toimitusjohtaja ja keskeinen hahmo suomalaisessa kustannustoiminnassa. Suomen Kirjasäätiö jakaa vuosittain Alvar Renqvist -palkinnon ansioituneille kustannustoimittajille.

Elämäkerta 

Renqvistin vanhemmat olivat postinhoitaja, majuri Johan Renqvist ja Flora Amanda Hongelin. Hän opiskeli 1871–1878 Oulun ruotsalaisessa lyseossa ja myöhemmin Porvoon lyseossa. Vuosina 1889–1892 hän toimi Helsingissä kansakoulunopettajana. Valmistuttuaan filosofian kandidaatiksi 1892 hän siirtyi kahden vuoden ikäisen Otavan toimitusjohtajaksi. Seuraavana vuonna hän yhdessä Gösta Brandersin kanssa perusti Akateemisen Kirjakaupan, jonka toimitusjohtajana hän toimi seuraavat neljä vuotta. Hänen hoitamiaan tehtäviä ja toimia olivat muun muassa:
 Akateemisen Kirjakaupan perustaja ja toimitusjohtaja 1893–1897
 Kansallis-Osake-Pankin johtokunnan jäsen 1898–1903
 Otavan toimitusjohtaja 1892–1898 ja uudelleen 1904–1938
 Otavan johtokunnan puheenjohtaja 1938–1947
 Suomen Kustannusyhdistyksen johtokunnan jäsen 1893–98 ja 1904–1947, puheenjohtaja 1911–1931, kunniajäsen v:sta 1928
 Suomen liikemiesten kauppaopiston johtokunnan jäsen
 Tietosanakirja Oy:n, Rautatiekirjakauppa Oy:n, Kirjateollisuusasioimisto Oy:n ja Koulutarpeiden Keskusliike Oy:n perustaja ja johtokunnan jäsen
 Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsen 1906–1919
 Suomen Taideyhdistyksen johtokunnan jäsen 1915–17.

Renqvist toimi vuosien 1904–1905 valtiopäivillä porvarissäädyn edustajana. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1928.

Renqvistin puoliso oli Karin Elisabet o.s. Serlachius ja heidän poikiaan muun muassa Yrjö Reenpää, Heikki Reenpää, Hannes Reenpää ja Kari Reenpää.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pilke, Helena: Seitsemän sukupolvea, 200 vuotta kustannustoimintaa. Kirja-arvostelu teoksesta Salokannel, Juhani: Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815-2015. Otava, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja, 26.5.2015.)

Suomalaiset kirjankustantajat
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet
Mancon

Mancon Oy oli vuonna 1978 perustettu porilainen kehitysyhtiö. Sen takana oli tunnetun teollisuussuvun jäsen Gustav Rosenlew. Yhtiön toiminta-ajatus oli hankkia omistusosuuksia muista yrityksistä ja saada niiden arvo nousemaan kehittämistoimenpiteiden avulla.

Mancon ajautui konkurssiin vuonna 1989. Mancon oli 20 vuoteen ensimmäinen konkurssin tehnyt pörssiyhtiö Suomessa. Ennen konkurssia yhtiön palveluksessa oli noin 600 työntekijää. Yrityksen konkurssi aiheutti huomattavia luottotappioita muun muassa SKOPille.

Manconin B-osake noteerattiin Helsingin Pörssissä 20.5.1985–31.5.1989. Yhtiöllä oli yli 4 000 osakkeenomistajaa, jotka menettivät sijoituksensa konkurssissa. Sijoittajista 56 teki poliisille tutkintapyynnön, mutta syyttäjä päätti jättää syyttämättä näytön puutteessa.

Manconin tilinpäätöstietojen luotettavuus asetettiin kyseenalaiseksi julkisuudessa. Kritiikin mukaan tiedot eivät kuvanneet yrityksen todellista taloudellista asemaa. Manconin piiriin kuuluneiden yritysten keskinäiset kaupat, lainat ja takaukset sumensivat kuvaa koko ryhmän tilanteesta ja riskeistä.

Manconin konkurssin syitä olivat mm. yrityksen liian nopea kehitysvauhti; liian monimutkainen rakenne; rönsyily liian monelle alueelle; panostaminen kannattamattomiin kehityskohteisiin, joita ei saatu myydyksi; kehityskohteiden osto liian kalliilla; liiallinen velkaantuminen; liian pieni organisaatio, joka ei riittänyt hoitamaan kehityskohteita eikä pörssilistautumiseen liittyviä informointitehtäviä sekä puutteelliset valvonta- ja informaatiojärjestelmät, joiden johdosta todellista tietoa oli vaikea saada.

Lähteet 

Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Suolahden Urho

Voimistelu- ja Urheiluseura Suolahden Urho on vuonna 1908 perustettu liikunnan yleisseura, jossa on noin 800 jäsentä. Seuran johtokunnan alaisuudessa toimii kahdeksan lajijaostoa. Suolahden Urholle valmistui uusi kotihalli kesällä 2020. Se pyrkii olemaan maailman energiatehokkain jäähalli. sen katsojakapasiteetti on 1 220 katsojaa. Urhon miesten edustusjoukkue pelaa 2-divisioonassa ja II-joukkue 3-divisioonassa.

Lajijaostot 
Jääkiekko
Jalkapallo
Salibandy
Paini ja voimailu
Hiihto ja mäki
Yleisurheilu
Naisjaosto
Koripallo

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Jääkiekon II-divisioonaseurat
Suomalaiset salibandyseurat
Äänekoskelaiset urheiluseurat
Suolahti
Vuonna 1908 perustetut urheiluseurat
Davy Jones

Davy Jones voi tarkoittaa seuraavia:

Davy Jones, yhdysvaltalainen rallikuski
Davy Jones, yhdysvaltalainen baseball-pelaaja
David Bowien uran alkuaikoina käyttämä nimi
Davy Jones (1945-2012), brittiläinen näyttelijä ja The Monkees -yhtyeen laulusolisti
Davy Jones, Pirates of the Caribbean -elokuvan hahmo
Merimiesten paholaisesta käyttämä nimi
Elävä puinen valas John R. Neillin kirjassa Lucky Bucky in Oz.
Tahtilaji

Tahtilaji on länsimaisessa musiikissa käytettävä merkintä, joka ilmaisee tahtiosien lukumäärän yhdessä tahdissa. Sävellyksen alkuun on yleensä merkitty tahtiosoitus murtolukuna, jonka ylempi numero (osoittaja) ilmoittaa tahtiosien määrän tahdissa ja alempi (nimittäjä) yhden tahtiosan pituuden. Esimerkiksi tahtilajissa 3/4 yksi tahti sisältää kolme neljäsosanuotin mittaista tahtiosaa. C-merkintä tarkoittaa tahtilajia 4/4; pystyviivalla jaettu C tarkoittaa alla breve -tahtilajia 2/2. Epätäsmällisesti ilmaistuna tahtilajin osoittaja ilmoittaa moneenko lasketaan ja tahtilajin nimittäjä yhden tahtiosan pituuden. Esim. 4/4 -tahtiosoituksessa lasketaan käytännössä neljään, 2/4 kahteen, 2/2 kahteen, 3/4 kolmeen, 6/8 kahteen (tai kuuteen), 3/8 yhteen (tai kolmeen) 5/4 viiteen, 12/8 neljään (tai kolmeen tai 12:een) jne. Tahtilajimerkintä ei vaikuta teoksen esitysnopeuteen.

Tahtilaji voi olla tasajakoinen, kolmijakoinen tai näiden yhdistelmä. Yleisimmät tasajakoiset tahtilajit ovat 4/4 ja 2/4. Kolmijakoisista tahtilajeista käytössä on 3/8, 6/8 ja 3/4.

Sekatahtilajit  
Sekatahtilaji muodostuu, kun yhdistetään eri yksinkertaisia, esim. 2- tai 3-jakoisia, iskualoja. Sekatahtilajien kirjosta mainitaan neljä tahtilajia, joita käytetään muita useammin. Niihin kuuluvat 5/4 ja 5/8 sekä 7/4 ja 7/8. Joskus soittaja voi kohdata myös 11/4-tahtilajin, mutta tämä on oikein harvinainen (esimerkiksi Nikolai Rimski-Korsakovin «Lumityttö»-oopperan «Valo ja voima»-nimisessä loppukuorossa).

5/4- ja 5/8-tahtilajit («viisi neljäsosaa» ja «viisi kahdeksasosaa») ovat viisijakoisia. Ne perustuvat samaan periaatteeseen, mutta edellisessä tahtiosat ovat neljäsosanuotin mittaisia ja jälkimmäisessä ne ovat kahdeksasosanuotin mittaisia. Ne ovat sekatahtilajeja, koska ne koostuvat kahdesta eri yksinkertaisesta tahtilajista eli 2- ja 3-jakoisesta. On olemassa näiden tahtilajien muunnoksia, jotka poikkeavat toisistaan 2- ja 3-jakoisten iskualojen järjestykseltään. Jotta soittaja tietäisi, mitä sekalajien muunnosta hänen on soitettava, nuoteissa tahtiosoituksen viereen usein merkitään suluissa, mistä yksinkertaisista tahtilajeista se koostuu. Tavallisesti tahtilajien summasta voi päätellä, mikä iskuala tulee ensin — 2/4 tai 3/4. Esimerkiksi: 5/4 (2/4 + 3/4) tai 5/4 (3/4 + 2/4). Tämä periaate pätee 5/8-tahtilajiinkin. 

7/4- ja 7/8-tahtilajit koostuvat kolmesta yksinkertaisista tahtilajeista, joista yksi on 3-jakoinen ja kaksi muuta ovat 2-jakoisia. 7-jakoisen tahtilajin muunnokset vaihtelevat sen mukaan, missä 3-jakoinen iskuala sijaitsee (useimmiten se on tahdin alussa tai lopussa, paljon harvinaisemmin se ilmestyy tahdin keskelle).

Lähteet 

Rytmi
Nuottikirjoitus
Seulonnan keskeiset artikkelit

fr:Mesure (solfège)#Les différents types de mesures
Seismometri

Seismometri eli maanjäristysanturi on maanliikkeen mittaukseen käytettävä laite, jota käytetään erityisesti maanjäristysten ja ydinkokeiden havainnointiin.

Nimitykset 
Seismometri tulee kreikan sanoista σεισμός, seismós (tärinä) ja μέτρον, métron (mitata), ja sanan loi David Milne-Home vuonna 1841 kuvaamaan skotlantilaisen fyysikon James David Forbesin keksimää mittalaitetta.

Seismografi tulee kreikan sanoista seismós ja γράφω, gráphō (piirtää). Sitä käytetään usein seismometrin synonyyminä, mutta nimitys soveltuu paremmin vanhoille laitteille, jotka piirtävät maanliikkeen graafiseen muotoon mittauksen yhteydessä.

Seismometria on seismometrien suunnitteluun liittyvä seismologian osa-alue.

Seismisen ilmiön rekisteröintiä kutsutaan seismogrammiksi.

Seismometrin toiminta 

Seismometrit ovat nopeusmittareita tai kiihtyvyysmittareita. Niiden sisällä on yleensä jouseen kiinnitetty heiluva paino, jonka liikettä mitataan sähköisesti.

Nykyaikainen digitaalinen seismometri koostuu anturista, vahvistimesta ja digitoijasta. Seismisen aineiston ajoitus on tarkkaa, ja seismometrin aikatieto saadaan yleensä GPS-antennista.

Maanjäristyksen yhteydessä tapahtuva maanliike voi tapahtua kolmessa ulottuvuudessa, joten kaikkia kolmea heilumissuuntaa eli komponenttia pyritään mittaamaan yhtäaikaisesti. Laitteen tulee kyetä mittaamaan maanliikkeitä nanometriluokasta mikrometriluokkaan ja tarvittaessa vieläkin pienempiä ja suurempia heilahduksia, joten sen tulee olla erittäin herkkä.

Nykyaikaiset seismometrit ovat laajakaistaisia, eli ne kykenevät mittaamaan useita taajuusalueita kerralla. Varhaisissa seismografijärjestelmissä käytettiin eri taajuusalueille eri instrumentteja.

Matkapuhelimet seismometreinä 
Nykyaikaiset matkapuhelimet sisältävät kiihtyvyysanturin, jota voi käyttää maanjäristysten mittaamisessa. Puhelinten kiihtyvyysanturit eivät ole kovin herkkiä, ja ne toimivat tällä hetkellä käytännöllisesti vain yli magnitudin 5 maanjäristyksissä. 

Kalifornian yliopisto on kehittänyt Android-puhelimille ohjelman nimeltä MyShake, jolla pyritään laajentamaan maailman seismografiverkkoa. Järjestelmän avulla tavallinen kansalainenkin voi kerätä puhelimellaan maanjäristyshavaintoja ja saada reaaliaikaisia varoituksia lähialueilla tapahtuneista järistyksistä.

Lähteet 

Seismologia
Mittalaitteet
Lords of Depravity Part II

Lords of Depravity Part II on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin toinen tupla-DVD, joka julkaistaan vuonna 2010, 28. kesäkuuta Euroopassa ja 13. heinäkuuta Yhdysvalloissa. Tom Angelripper toivoi, että tämä olisi saatu valmiiksi vuoden 2007 helmi- tai maaliskuussa, Rockpages.gr:n haastattelussa hän taas kertoi, että tämä olisi voitu julkaista jo vuoden 2006 aikana, luultavasti marraskuussa. Lords of Depravity Part II:n soittoaika on noin 5 tuntia, kuten sen edeltäjänkin, Lords of Depravity Part I:n, joka julkaistiin vuonna 2005. Julkaisu tulee sisältämään ainakin dokumentin yhtyeen historiasta, vuodesta 1995 vuoteen 2009 sekä live-materiaalia (ainakin vuoden 2007 Wacken Open Air -festivaaleilta).

Lähteet

Sodom
Musiikki-DVD:t
Bombardier Q Series

Bombardier Q Series, aiemmin de Havilland Canada Dash 8 (lyhennettynä DHC-8) on sarja syöttöliikenteen matkustajalentokoneita, jotka on suunnitellut de Havilland Canada 1980-luvun alussa.  Vuoden 1996 jälkeen koneita on markkinoitu Q-sarjana, joka johtuu englannin kielen sanasta quiet, "hiljainen". Muutos johtui ANVS (Active Noise and Vibration Suppression) -vastamelujärjestelmän asennuksesta koneisiin. Järjestelmän tarkoituksena on vähentää matkustamon melu- ja tärinätasoja lähelle nykyaikaisten suihkuturbiinikoneiden vastaavia.

Käyttö
Dash 8 -koneita käytetään kuten potkuriturbiinikoneita yleensäkin lyhyiden matkojen lennoilla, joita ei kannata lentää suihkuturbiinikoneilla.

De Havilland Canadan jälkeen koneita valmisti kanadalainen Bombardier, joka osti vanhan kanadalaisen de Havilland Canada -yhtiön sen silloiselta omistajalta Boeingilta vuonna 1992.

Bombardier myi Dash marraskuussa 2018 valmistusohjelman 8-Q400 ja de Havilland -tavaramerkin kanadalaiselle Viking Air Ltd:lle 300 miljoonalla Kanadan dollarilla. Viking Airin omistaa samoin kanadalainen Longview Aviation, joka jo aikaisemmin osti Bombardierilta de Havillandin 20-paikkaisen Twin Otter -koneen valmistusoikeudet. Q400:n valmistus säilyy Toronton Downsview'ssä ainakin vuoteen 2021. Longview Aviation aikoo palauttaa de Havilland -nimen käyttöön.

Laskutelineongelmat vuonna 2007 
12. syyskuuta 2007 SAS asetti konetyypin lentokieltoon kahden lyhyellä aikavälillä sattuneen laskeutumisonnettomuuden johdosta. Onnettomuudet johtuivat laskutelineissä olleesta häiriöstä. Tapausten jälkeen tehdyissä tutkimuksissa SAS kävi läpi 27 konetta, joiden kaikkien laskutelineistä löytyi ruostuneita pultteja.

22. syyskuuta uutisoitiin myös Lufthansan DHC-8-koneen joutuneen laskeutumaan pian nousun jälkeen laskutelineissä ilmenneen ongelman johdosta.
Samalla SAS päätti jatkaa konetyypin lentokieltoa.

SAS palautti kahdeksan konetta pari viikkoa myöhemmin uudelleen käyttöön, mutta koneilla oli edelleen ongelmia mm. moottoreiden kanssa.

27. lokakuuta SAS palautti Dash 8 -koneiden lentokiellon uuden laskutelinerikon johdosta   ja seuraavana päivänä SAS päätti vetää ongelmakoneet pysyvästi liikenteestä, koska niiden turvallisuuteen ei pystytty luottamaan.

28. marraskuuta SAS päätti myydä kaikki omistamansa Dash 8 -koneet teknisten ongelmien vuoksi.

Onnettomuuksia 
 50 henkeä kuoli kun laskeutumassa ollut Dash 8 Q400-kone törmäsi asuinrakennukseen Buffalossa, Yhdysvalloissa 13. helmikuuta 2009
 Elokuussa 2018 Seatlessa lentokenttätyöntekijä varasti tyhjän Horizon Airin Bombardier Q400 koneen. Kone tippui lopulta maahan. Koneen varastanut mies kuoli turmassa.

Tekniikkaa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Dash 8 Q Series  

Kanadalaiset matkustajalentokoneet
1980-luvun matkustajalentokoneet
Q Series
de Havilland Canadan ilma-alukset
Neiti Näpsä

Sirkku Nenonilla Näpsä (engl. Emily Quackfaster) eli Neiti Näpsä tai Neiti Natunen on kuvitteellinen hahmo Disneyn sarjakuvissa. Näpsä on Roope Ankan sihteeri, joka työskentelee rahasäiliöllä. Hahmon loi taiteilija Carl Barks vuonna 1961 ja hän esiintyi ensi kerran tarinassa Midaan kosketus. Neiti Näpsästä on erilaisia taiteilijoiden näkemyseroja. Useiden italialaisten Ankka-taiteilijoiden tarinoissa hän on pitkä ja hänellä on keltaiset hiukset.

Don Rosan mukaan Neiti Näpsä on ollut Roopen sihteerinä jo vuodesta 1909, jolloin Roopen siskot palkkasivat hänet. Tuolloin Näpsällä oli mustat hiukset, mutta sarjan nykyhetkessä ne ovat harmaat. 

Aku Ankka -sarjakuvan hahmot
Kuvitteelliset linnut
Kuvitteelliset sihteerit

de:Bewohner Entenhausens#Fräulein Rita Rührig
en:Emily Quackfaster
Määri (virka)

Määri (, lausutaan ) on Ranskassa pormestari eli kunnallinen hallintoviranomainen, joka käyttää toimeenpanovaltaa kaupungeissa tai kunnissa. Määri valitaan yleisillä, yhtäläisillä ja salaisilla vaaleilla.

Historia
Kunnan synty sellaisena kuin sen ymmärrämme, liittyy 1000-luvun tapahtumiin Ranskassa. Sittemmin 1100-luvulla syntyy määrin tehtävä. Tosiasiassa tehtävä syntyi heti, kun juridisesti ja poliittisesti tunnustettiin kunnat, ja niiden piti saada itselleen edustaja. Eri aikakausina ja eri alueilla on puhuttu pääreistä tai neuvoksista.

Sanan määri alkuperä tulee vuoteen 825 ajoittuvasta käsikirjoituksesta, jonka kirjoitti Saint-Germain-des-Prés’n luostarin apotti Irminon. Teoksessa käytetään termiä maior kun tarkoitetaan luostarin hallinnollisen alueen edustajaa eli henkilöä, joka hallinnoi kylää lääninherran laskuun.

Tehtävät
Alueellisten yhteisöjen yleisessä lainsäädännössä, Code général des collectivités territoriales, lyhennetään CGCT, määritellyt määrin tehtävä ovat:

Hänen tehtävänään on toteuttaa kunnallisen neuvoston (Conseil municipal) päätökset (CGCT art. L2122-21). Tämän tehtävän tähden hän hallinnoi kunnan omaisuutta ja johtaa sen työskentelyä, esittelee budjetin, hallinnoi kunnan tuloja, myyntejä ja vuokrauksia jne.

Määri on kunnan henkikirjoitusviranomainen (CGCT art. L2122-32), ja tässä tehtävässä hän vahvistaa solmitut avioliitot.

Määri valmistaa kunnalliset asetukset (CGCT art. L2122-28), jotka koskevat esimerkiksi liikennettä ja pysäköintiä kunnan alueella (CGCT art. L2213-1 ja seuraava), antaa luvan julkisten rakennusten käytölle, säätelee uimarantojen ja purjehduksen toimintaa, määrittelee työt, jotka voivat olla uhkana yleiselle turvallisuudella tai ympäristölle (CGCT art. L2213-22 ja seuraava).

Määri, kuten hänen apulaismäärinsäkin, ovat hallinnollisen poliisin virkamiehiä (Rikoslaki art. 16, CGCT art. L2122-31), hänen tehtäviinsä kuuluu poliisina valvoa yleistä turvallisuutta (CGCT art. L2211-1); hänen tehtävänään on siis vastata:
hyvästä järjestyksestä
rauhallisuudesta
yleisestä turvallisuudesta
yleisestä terveydenhoidosta

Määri on vastuussa kunnallisen poliisin toiminnasta sekä vainiovahdeista (CGCT art. L2212-1).
Hän vastaa hautajaismenoista sekä hautausmaista, ruumiiden kuljetuksista ja vastaa myös siitä, että kaikki kunnan alueella kuolleet henkilöt tulevat haudatuiksi ilman erottelua uskonnon, rodun tai muun seikan mukaan, jos läheiset eivät vainajasta huolehdi.

Määrin poliisivaltuudet, nykyisessä muodossaan ja laajuudessaan perustuvat 16 ja 25 elokuuta vuonna 1790 annettuihin lakeihin.

Kirjallisuutta
André Chandernagor: Histoire des maires - XVIIIe, XIXe siècles
Jocelyne George: Les maires de 1789 à 1940
Revue Pouvoirs: Les maires - 1983 n°24
Ministère de l'Intérieur: Guide du maire
Georges-Daniel Marillia: Les pouvoirs du maire
Maurice Agulhon: Les maires du Consulat à nos jours

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan hallinto
Sade (laulaja)

Helen Folasade Adu (s. 16. tammikuuta 1959 Ibadan, Oyo, Nigerian siirtomaa ja protektoraatti), taiteilijanimeltään Sade [ʃɑ:'deɪ] Adu, on englantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan pehmeästä, savuisesta alttoäänestään. Sade on kärkihahmo samannimisessä yhtyeessä Sade, joka esittää jazz- ja soul-vaikutteista pop-musiikkia.

Elämä ja ura

Varhainen elämä
Sade Adu syntyi Nigerian länsiosassa, jossa puhutaan joruban kieltä. Saden isä Bisi Adu oli nigerialainen opettaja ja hänen äitinsä, Anne Hayes, oli brittiläinen sairaanhoitaja. Saden englantilaisesta nimestä, Helen, ei pidetty Nigeriassa, minkä vuoksi häntä alettiin kutsua nimellä Sade. Anne Hayes palasi lastensa, Saden ja hänen vanhemman veljensä Banjin, kanssa takaisin Englantiin Saden ollessa 4-vuotias. 

Sade harrasti nuoruudessaan ratsastusta. Hän kuunteli soul-artisteja kuten Curtis Mayfield, Donny Hathaway ja Marvin Gaye.

Sade Adu aloitti muotisuunnittelun opiskelun Lontoossa, St. Martin's School of Artissa 1977. Valmistuttuaan hän perusti ystävättärensä kanssa pienen, miesten vaatteita valmistavan muotiliikkeen.

Musiikkiura
1980-luvun alussa Sade lauloi lyhyen aikaa yhtyeessä nimeltä Arriva ja siirtyi sen jälkeen taustalaulajaksi 8-henkiseen yhtyeeseen nimeltä Pride, jonka jäsenien Stuart Matthewmanin (kitara, saksofoni), Paul Denmanin (basso) ja Paul Anthony Cookin (rummut) kanssa hän perusti vuonna 1982 oman yhtyeen. Yhtyeen nimeksi tuli Sade. Kosketinsoittaja Andrew Hale liittyi yhtyeeseen vuotta myöhemmin. Paul Anthony Cook erotettiin yhtyeestä 1984.

Vuonna 1984 yhtyeen single "Smooth Operator" nousi US A.C. Chart -listalla ensimmäiseksi. Yhtyeen ensimmäinen albumi Diamond Life (1984) nousi Britannian listalla toiseksi ja USA:ssa viidenneksi. Sade-yhtyeen albumeista kuusi on myynyt moninkertaisesti platinaa ja yhtyeen albumeja on myyty yli 50 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Yhtye on saanut neljä Grammy-palkintoa.

Yksityiselämä
Sade Adu asuu tällä hetkellä Stroudissa, Englannissa, miesystävänsä Ianin, hänen poikansa Jackin ja Saden oman tyttären Ilanin (s. 1996) kanssa, jonka isä on jamaikalainen tuottaja Bob Morgan.

Diskografia

Studioalbumit

Muut albumit

Aiheesta muualla
 Sade-yhtyeen virallinen kotisivu
 Saden levy-yhtiö Sony BMG Music UK
 
 Sade Adu 
 helen folaSADE adu 
 Sade - Lovers Rock  
 Sade Vulture-sivustolla 21.8.2007 
 Sade emerges from her country retreat  (The Sunday Times/Robert Sandall, 31.1.2010)

Brittiläiset funklaulajat
Brittiläiset jazzlaulajat
Brittiläiset soullaulajat
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Lastenohjelma

Lastenohjelmat ovat televisio-ohjelmia, jotka on suunnattu pääasiassa lapsille. Ohjelmat ovat yleensä  erilaisia animaatioita tai ohjelmia, joista on karsittu väkivalta, kiroilu ja muu kehitykselle haitallinen pois. Kuitenkin jotkut lastenohjelmat saattavat sisältää lievää kiroilua. Lastenohjelmat ovat viihdyttäviä ja opettavaisia.

Lastenohjelmille on myös perustettu omia kanavia, joista suosituimpia ovat Nickelodeon, MTV Juniori, Nelonen Nappula, Cartoon Network, Disney Channel ja sen rinnakkaiskanavat Disney Junior, Playhouse Disney ja Disney XD.

Joitakin lastenohjelmia 

6teen
Alfred J. Kwak 
Ankronikka
Ansa ja Oiva
Babar
Benin salainen maailma
BUU-klubben
Digimon
Dragonball Z
Duel Masters
Ensio Ripatti
Franklin
Galaxi
Halinallet
Hanna ankka
Hetkinen
Himpulat
Hämähäkkimies
I spy
Jaki ja Nuka
Jonttu-Fantti ja hänen ystävänsä
Karhuset
Katinkontti
Kimmo Kuu
Kössi Kenguru

Lazy Town
Maikki ja pelottava Pontso
Montana Jones
Muumilaakson tarinoita
My Little Pony
Myyrä
Nalle Luppakorva
Nikke Knatterton
Nokkapokka
Noppa
Olipa kerran -sarja
Olipa kerran ihminen
Olipa kerran avaruus
Olipa kerran elämä
Olipa kerran Amerikka
Olipa kerran keksijät
Olipa kerran löytöretket
Oppåner å hitådit
Paavo Pesusieni
Pat ja Mat
Peukaloisen retket
Pingu
Pikku Kakkonen
Pikku traktori
Poinzi

Pokémon
Postimies Pate
Prätkähiiret
Puuha-Pete
Rakkain terveisin Felix
Sakke
Scooby-Doo
Seitsemän pientä hiirtä
Sinisen talon nalle
Smurffit
Staraoke-laulupeli
Taotao, pieni pandakarhu
Teletapit
Tiny Toons
Tohtori Koira
Tohtori Sykerö
Tomi Traktori
Tosi viilee haamujengi
Tuomas Veturi
Utelias Vili
Vekarat
Vili Vilperi
Winx-klubi
W.i.t.c.h.

Katso myös
lastenelokuva

Lähteet
Isoamyylinitriitti

Isoamyylinitriitti (C5H11NO2) kuuluu nitriittien aineryhmään. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan keltainen veteen liukenematon neste. Isoamyylinitriitin rakennekaava on (CH3)2CHCH2CH2ONO, moolimassa 117,15 g/mol, kiehumispiste 97 - 99 °C, tiheys 0,875 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 3 °C, itsesyttymislämpötila 209 °C ja CAS-numero 110-46-3.

Isoamyylinitriitistä käytetään myös nimityksiä amyylinitriitti, 3-metyylibutanolinitriitti tai isopentyylialkoholinitriitti.

Aiheesta muualla 

PubChem: Isoamyl nitrite 
DrugBank: Amyl Nitrite 
KEGG: Amyl nitrite 
ChemBlink: Isoamyl nitrite 

Nitriitit
Tanskan vaakuna

Tanskan vaakuna on Tanskan kuningaskunnan kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Vaakunassa on kolme sinistä kruunupäistä leijonaa kultaisella pohjalla. Vaakuna on Norjan vaakunan ohella yksi Euroopan vanhimpia ja samantyyppisten värien ja aiheiden käytön kilvissä voidaan katsoa ulottuvan 1270-luvulle. Vaakunaa on uudistettu useasti ja vakiintuneen ulkoasunsa se sai vasta 1900-luvulla. 

Tanskan vaakunat
Valtioiden vaakunat
Ristinummi (Vaasa)

Ristinummi () on Vaasan kaupunginosa ja osa samannimistä suuraluetta kaupungin itärajalla. Asukkaita oli 3 724 vuonna 2015. Alue alkoi kehittyä 1970-luvulla ja kaupunginosassa pidettiin asuntomessut vuonna 1975. 

Ristinummella sijaitsee mm. Variskan koulu. Kivenheiton päässä sijaitsevat kaupungin vedenottamo Pilvilampi ja läheiset luontoalueet. Ostoskeskuksen vieressä sijainnut purettavana ollut Nummen koulu tuhopoltettiin toukokuussa vuonna 2017. Ristinummella asuu paljon vanhuksia ja ulkomaalaistaustaisia asukkaita.

Kuvia Ristinummelta

Lähteet
Rikospoliisi ei laula

Rikospoliisi ei laula on MTV3-kanavalla esitetty suomalainen poliisisarja. Poliisi näkee elämänsä aikana rikoksien kirjon, ja siitä sarja kertoo. Ohjelma perustuu MTV3:n rikostoimittajan Jarkko Sipilän Takamäki-sarjan kirjoihin. Sarjan on ohjannut Jarmo Lampela, ja sen ovat käsikirjoittaneet Jarkko Sipilä ja Jouni Mölsä. Sarjan tapahtumapaikkana on Helsinki.

Pääosissa

Jaksot

Aiheesta muualla
 Rikospoliisi ei laulu Jarowskij sivuilla

Suomalaiset draamasarjat
Suomalaiset rikossarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Ksyleeni

Ksyleeni eli dimetyylibentseeni on bentseenin johdannainen hiilivety, joka sisältää aromaattisen renkaan lisäksi kaksi metyyliryhmää. Ksyleenin kemiallinen kaava on C6H4(CH3)2 (bruttokaava C8H10). Ksyleenin moolimassa on 106,2 g/mol eikä se liukene veteen. Ksyleenillä esiintyy kolme eri isomeeriä:

 orto-ksyleeni (IUPAC-nimi 1,2-dimetyylibentseeni)
 meta-ksyleeni (1,3-dimetyylibentseeni)
 para-ksyleeni (1,4-dimetyylibentseeni)

Ksyleeniä saadaan maaöljystä ja sitä käytetään sekä liuottimena, polttoaineena että raaka-aineena. Ksyleeni on ärsyttävä ja helposti syttyvä aine (leimahduspiste 29 - 39 °C isomeeristä riippuen). Ksyleenit ovat puhtaina yhdisteinä herkkäliikkeisiä, värittömiä nesteitä, joiden haju muistuttaa bentseeniä. Ksyleenit eivät liukene veteen, mutta liukenevat kaikissa suhteissa bentseeniin, etanoliin, eetteriin ja tetrakloorimetaaniin. Ksyleenien kauppalaadut ovat tavallisesti isomeeriseoksia, joissa meta-ksyleeni on tavallisesti vallitseva yhdiste. Ksyleenien ollessa lähtöaineina valmistettaessa muita yhdisteitä tulee niiden olla puhtaita isomeerejä. Orto-ksyleeniä voidaan käyttää mm. valmistettaessa ftaalihappoanhydridiä, meta-ksyleeniä valmistettaessa isoftaalihappoa ja para-ksyleeniä valmistettaessa tereftaalihappoa ja dimetyylitereftalaattia.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset 

Ksyleeni voi kulkeutua elimistöön joko hengitysteitse, nielemällä tai ihon läpi. Aine aiheuttaa ärsytystä silmissä ja iholla myös kuivattaen ihoa pitkäaikaisen altistuksen aikana. Se voi vaikuttaa keskushermostoon ja aiheuttaa muun muassa päänsärkyä ja pahoinvointia.
Ksyleeni on vaarallista jätettä ja tulee toimittaa vaarallisen jätteen vastaanottoon. Pienet määrät voi kuivattaa ulkoilmassa, tyhjä hyvin tuuletettu pakkaus voidaan kierrättää.

Aiheesta muualla 

Onnettomuuden vaaraa aiheuttavat aineet - OVA-ohjeet: Ksyleeni
 
PubChem: 1,2-Xylene; 1,3-xylene; 1,4-xylene 
Human Metabolome Database (HMDB): o-Xylene 
Human Metabolome Database (HMDB): m-Xylene 
Human Metabolome Database (HMDB): p-Xylene 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): o-Xylene 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): m-Xylene 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): p-Xylene 

Aromaattiset hiilivedyt
Imppaus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sweet Home Chicago

”Sweet Home Chicago” on musiikkikappale, joka on noussut blues-standardin asemaan. Laulu noudattaa perinteistä blueskaavaa, ja sen uskotaan olevan Robert Johnsonin kirjoittama. Hän on myös levyttänyt kappaleen tunnetuimman ja varhaisimman levytyksen vuodelta 1936.

Johnson ei itse ollut tiettävästi koskaan käynyt Chicagossa. Kappaleen sanoituksissa ”Chicagon” on nähty symbolisoivan jotakin ideaalista kaupunkia todellisen Chicagon sijasta. Kappaleessa Chicagon sanotaan sijaitsevan Kaliforniassa (”back to the land of California to the sweet home Chicago”). Tässä Johnson on joko tehnyt käsittämättömän maantieteellisen virheen tai sitten myös laulun ”Kalifornia” on tarkoitettu vain symbolisoimaan jonkinlaista ideaalista seutua vastakohtana Mississippin suistoalueelle, jossa Johnson asui.

Kappaleen sanoituksia on usein muuteltu cover-versioissa. Erityisesti viittaus Kaliforniaan on usein muutettu. Esimerkiksi pianisti Roosevelt Sykesin versiossa ”Kalifornia” on korvattu ilmaisulla ”same old place” (”sama vanha paikka”).

Kappaleen todellisesta kirjoittajasta on kiistelty jonkin verran. 1930-luvun Mississippin bluesmusiikki perustui usein materiaalin lainaamiseen jostain aikaisemmasta lähteestä. Aikaisemmin nauhoitetuista blues-kappaleista ainakin Scrapper Blackwellin vuonna 1928 levytetty kappale, ”Kokomo Blues”, muistuttaa ”Sweet Home Chicagoa”. Samoin jotkut Kokomo Arnoldin kappaleet ovat hyvin saman tyyppisiä.

Kappaleen tekijänoikeudet omistaa liikemies Stephen LaVere, joka vuonna 1973 sai Johnsonin sisarpuolen, Carrie Thompsonin, allekirjoittamaan sopimuksen, jossa rojaltit jaetaan kahtia LaVeren ja Thompsonin itsensä kesken.

Kappaleen cover-versioita on valtaisa määrä. Esimerkiksi Buddy Guy, Magic Sam, Freddie King ja Foghat ovat tehneet kappaleesta coverin. Vuoden 1980 elokuvassa The Blues Brothers on kappaleesta jonkinlainen versio (jonka Blues Brothers ilmoittavat elokuvassa omistavansa Magic Samille). Laulun tekijänoikeudet omistava LaVere on sanonut, että kappaleen status blues-yleisön keskuudessa vastaa jazz-standardin ”When the Saints Go Marching In” asemaa.

Aiheesta muualla 
Vaihtoehtoiset sanoitukset

Vuoden 1936 kappaleet
Yhdysvaltalaiset blueskappaleet
Job Definition Format

Job Definition Format (JDF) on XML-kieleen pohjautuva, graafisen teollisuuden käyttöön kehitetty elektroninen työmääräinstandardi. JDF:n avulla voidaan automatisoida suurin osa graafisen teollisuuden vielä manuaalisista prosesseista. Se mahdollistaa reaaliaikaisen työnkulun seurannan, paperittomat työmääräimet ja automaattisen tiedonsiirron koneiden, tietojärjestelmien ja suunnittelutyökalujen välillä.

JDF:n tarjoamia hyötyjä ovat painokoneiden ja jälkikäsittelylaitteiden lyhyemmät kuntoonlaittoajat, painotyön laadun paraneminen ja niiden parempi hallittavuus sekä eri valmistajien laitteiden ja ohjelmistojen parempi yhteensopivuus.

Aiheesta muualla
 Standardin kehittäjä CIP4
 Painomaailma 6/2005 
 http://jdf4you.org

Kirjapainotaito
Barnet

Barnet (London Borough of Barnet) on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee kaupunkialueen luoteisosassa. Sen pinta-ala on 87 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin  ihmistä. Alueen väestöstä 15,5 prosenttia on juutalaisia, mikä tekee siitä Britannian suurimman juutalaisyhteisön.

Barnetiin pääsee Lontoon metron Northern Linen (tunnusväri musta) kumpaakin haaraa pitkin. 

Barnetissä on Ilmavoimien museo Hendonin vanhalla lentokentällä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Barnet Online

Lontoon kaupunkipiirit
Zócalo

Zócalo on Meksikossa yleisesti käytetty nimitys kaupungin keskusaukiosta. Suurin zócalo on Méxicossa. Zócaloja on myös muun muassa Pueblassa ja Cholulassa.

Meksiko
Aukiot
Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg

Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg on yliopisto Saksassa. Se koostuu kahdesta yliopistosta, joista toinen perustettiin 1502 Wittenbergiin ja toinen 1694 Halleen. Yliopistot yhdistettiin 1817. Nykyistä nimeään yliopisto on kantanut vuodesta 1933 lähtien. Siellä opiskelee noin 20 000 opiskelijaa.

Historia
Wittenbergin yliopiston perusti Saksin vaaliruhtinas, Fredrik Viisas, osana saksalaista renessanssia v. 1502. Martti Luther toimi teologian professorina Wittenbergissä, ja hänen ja Philipp Melanchtonin vaikutuksesta yliopistosta tuli luterilaisen teologian ja uskonpuhdistuksen keskus.

Hallen yliopiston perusti Fredrik III, Brandenburgin vaaliruhtinas, v. 1694. Halle oli 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa pietismin keskuksia Preussissa.

1700-luvulla molemmat yliopistot olivat merkittäviä valistuksen keskuksia Saksassa. Hallen yliopistoa on kutsuttu ensimmäiseksi "nykyaikaiseksi" yliopistoksi, koska siellä siirryttiin käyttämään opetuskielenä saksaa latinan sijaan, asetettiin järkiperäinen ajattelu uskonnollisen oikeaoppisuuden edelle, ja otettiin käyttöön uusia opetusmenetelmiä.

Wittenbergin yliopisto suljettiin 1813 Napoleonin sotien aikana. Wittenberg siirtyi Wienin kongressissa Preussin hallintaan, ja v. 1817 Wittenbergin yliopisto yhdistettiin Hallen yliopistoon. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuoden 1933 lokakuusta asti.

Tiedekunnat
Yliopistossa on yhdeksän tiedekuntaa:
 Teologinen tiedekunta
 Oikeus- ja taloustieteellinen tiedekunta
 Lääketieteellinen tiedekunta
 Kolme filosofista tiedekuntaa:
 Yhteiskuntatieteiden, kulttuurintutkimuksen ja historian tiedekunta
 Muinaisten ja nykykielien, viestinnän ja musiikin tiedekunta
 Kasvatustieteiden tiedekunta
 Kolme luonnontieteellistä tiedekuntaa:
 Biokemian, biologian ja farmasian tiedekunta
 Fysiikan, kemian ja matematiikan tiedekunta
 Maataloustieteen, geologian ja tietojenkäsittelytieteenn tiedekunta

Yhteydet Suomeen
Mikael Agricola ja Martti Teitti opiskelivat Wittenbergin yliopistossa 1536-1539, valmistuen maistereiksi. Kaikkiaan suomalaisia opiskelijoita, Turun piispan Martti Skytten lähettäminä, oli Wittenbergissä kymmenkunta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg

Saksan yliopistot
Wittenberg
Uskonpuhdistus
Polar Electro

Polar Electro Oy, tunnettu myös nimellä Polar, on suomalainen langattomaan sykkeenmittaukseen liittyvien laitteiden valmistaja. Polar kehittää ja valmistaa harjoitustietokoneita sekä erilaisia ohjelmistoja ja teknologioita. Polarin perusti vuonna 1977 Seppo Säynäjäkangas, joka keksi pari vuotta myöhemmin langattoman sykkeenmittauksen.

Keväällä 2021 yhtiön toimitusjohtajana aloitti Sander Werring. Häntä edelsi tehtävässä elokuusta 2019 Tomi Saario, jota ennen toimitusjohtajana toimi Sari Säynäjäkangas.

Yrityksen pääkonttori sijaitsee Kempeleessä, Oulun kupeessa. Polar valmistaa kaikki tuotteensa omistamissaan tehtaissa. Polarin palveluksessa on noin 1 200 ihmistä maailmanlaajuisesti, 26 tytäryhtiötä ympäri maailman sekä jakeluverkosto, joka kattaa yli 35 000 jälleenmyyjää yli 80 eri maassa.

Historia

Seppo Säynäjäkangas sai ajatuksen kannettavasta sykemittarista hiihtoladulla vuonna 1975. Tuohon aikaan sykelukemia ei voitu tarkasti mitata harjoittelun aikana. Vuonna 1977 Polar perustettiin ja yritys anoi ensimmäistä patenttiaan paristokäyttöiselle, sormenpäästä mittaavalle sykemittarille.

Vuonna 1978 lanseerattiin yrityksen ensimmäinen kaupallinen tuote, Tunturi Pulser. Vuonna 1982 lanseerattiin maailman ensimmäinen langaton sykemittari, Sport Tester PE2000. Tekniikalle anottiin ensimmäistä patenttia vuonna 1983, ja patentti langattomalle sykkeenmittaukselle myönnetiin kaksi vuotta myöhemmin.

Nykyään Polarilla on tuotteita aloittelijoiden perusmalleista kuntoliikkujien tuotteisiin sekä huippu-urheilijoiden tarpeisiin kehitettyihin harjoitusjärjestelmiin. Polar on kehittänyt sykkeenmittaus- ja harjoitusjärjestelmiä myös hevosurheiluun.

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomenkielinen kotisivu

Suomalaiset yritykset
Kempele
Hallin lentoasema

Hallin lentoasema on Jämsässä entisen Kuoreveden kunnan alueella noin 23 kilometriä kaupungin keskustasta länteen ja kaksi kilometriä Hallin taajamasta länteen sijaitseva sotilaslentoasema. Lentoasemaa ylläpitää Finavia, ja sen pääasiallinen käyttäjä on Suomen ilmavoimat. Vuonna 2010 lentoasemalle laskeuduttiin noin 1 950 kertaa, joista yli 1 700 sotilaslentokoneilla.

Patrian lentokonetehdas (Patria Aviation ja Patria Aerostructures) sijaitsee kentän alueella.

Kevytreittilentoliikennettä lentoasemalla ei ole ollut vuoden 1991 eli 1990-luvun laman jälkeen. Halliin lentävät yleisilmailukoneet ja liikelentokoneet liittyvät pääsääntöisesti lähiseudun paperiteollisuuteen. Kentällä toimivat ainakin Hallin Lentokerho ry ja Patrian lentokerho. Hallinportin ilmailumuseo sijaitsee lentoaseman läheisyydessä.

Historia

Kuoreveden lentokentän, eli nykyisen Hallin lentoaseman perusti Niilo Karhumäki perustaessaan sinne Veljekset Karhumäen toisen lentokonetehtaan osana Suomen varustelua mahdolliseen sotaan vuonna 1939. Kolme kilometriä pitkä Halinkangas oli hänen mielestään ilmasta katsottuna ihanteellinen paikka lentokentälle. Kentän raivaus korpeen ja henkilökunnan asuntojen rakentaminen, tai edes ihmisten ruokkiminen – etenkin Valtion lentokonetehtaankin perustaessa sinne VL2-tehtaansa vuonna 1940 – ei ollut kuitenkaan helppo operaatio jatkosodan aikaan. Myös Ilmavoimien Koelentue siirtyi kentälle vuonna 1940. Ilmavoimat siirtyi pois kentältä vuoden 2013 loppuun mennessä. Vaikka suuri osa koelennoista tapahtui Tampereella vielä pitkän aikaa.

Syksyllä 1939 valmistunut tuolloin ympyrän muotoinen kenttäalue ilman asfaltoituja kiitoteitä toimi sodan aikana Ilmavoimien lentokonehuollon tukikohtana. Karair Oy aloitti jopa reittilentoliikenteen Halliin vuonna 1960, mutta reitti ei ollut kannattava.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen ilmailukäsikirja – Hallin lentoasema 

Suomen ilmavoimat
Suomen lentoasemat
Hallin lentoasema
Jämsän rakennukset ja rakennelmat
Kuorevesi
Wil Wheaton

Richard William ”Wil” Wheaton III (s. 29. heinäkuuta 1972 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten roolistaan Wesley Crusherina televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi ja keskeisestä lapsiroolistaan elokuvassa Stand by Me – viimeinen kesä (1986). Wheaton on usein vieraillut omana itsenään Rillit huurussa -sarjassa.

Hän on kiinnostunut tekniikasta ja osallistunut Video Toaster 4000:n kehitykseen testaamisessa ja laadun valvonnassa sekä markkinoinnissa.

Valikoitu filmografia 
NIMH – rouva Brisby ja hänen salainen maailmansa (The Secret of NIMH, 1982, ääni)
Stand by Me – viimeinen kesä (Stand by Me, 1986)
Star Trek – uusi sukupolvi (Star Trek: The Next Generation, 1987–1991, televisiosarja)
Tinasotilaat (Toy Soldiers, 1991)
Kauhua kryptasta (Tales from the Crypt, 1993, televisiosarja)
Flubber – maailman mahtavin mönjä (Flubber, 1997)
Rillit huurussa (Big Bang Theory, 2009-, televisiosarja)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Kauhavan lentokenttä

Kauhavan lentokenttä  on Kauhavalla noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen sijaitseva lentokenttä. Lentokentän omistaa LSK Business Park Oy ja ylläpitää Ilmasotakoulun Lentokerho ry.

Vuoden 2014 loppuun saakka lentokenttä oli Finavian omistuksessa ollut sotilaslentoasema, ja sen nimi oli Kauhavan lentoasema. Lentoaseman pääasiallinen käyttäjä oli Lentosotakoulu, joka antoi sotilaslentäjäkoulutusta Hawk-suihkuharjoitushävittäjillä. Lentoasemalla oli kuitenkin jonkin verran myös siviililiikennettä. Säännöllistä matkustajaliikennettä sinne ei kuitenkaan ollut, ja vuonna 2012 lentoaseman kautta kulkikin vain 1 622 matkustajaa. Laskeutumisia kentälle oli kuitenkin 6 580, joista yli 6 400 sotilaslentokoneilla. Aiemmin myös sotilaslentäjien peruskoulutus annettiin Kauhavalla, mutta se siirtyi Ilmasotakouluun Tikkakoskelle jo vuonna 2005. Vuoden 2015 alussa myös Lentosotakoulun toiminnot siirtyivät Tikkakoskelle. Toukokuussa 2014 Finavia ilmoitti myyvänsä lentoaseman kiinteistöt Kasvuyrittäjät Oy:lle.

Kauhavan lentoasema kuuluu yrityksille suunnattuun LSK Business Parkiin. Kauhavan lentoaseman tavoitteena on erikoistua lentokoulutukseen.

Matkustajamäärät

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen ilmailukäsikirja – Kauhavan lentoasema 

Kauhavan rakennukset ja rakennelmat
Suomen lentoasemat
Suomen ilmavoimat
Suomen sodanaikaiset lentokentät
Kauhavan liikenne
X-Men: Evolution

X-Men: Evolution on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jota on esitetty Suomessa Subtvllä, Cartoon Networkilla ja Sub Juniorilla. Sarja perustuu Marvel Comicsin supersankarijoukkoon Ryhmä-X:ään, jossa lähes kaikki sankarit ovat teini-ikäisiä. Ensimmäinen tuotantokausi keskittyi hahmojen esittelyihin ja Ryhmä-X:n muodostamiseen, joka lopulta oli seuraavanlainen; Professori X, Kyklooppi, Wolverine, Jean Grey, Peto, Storm, Varjokissa, Rogue, Painajainen ja Spyke. Aluksi heidän vihollisina toimii Pahojen mutanttien veljeskunta, sekä satunnaisesti Magneto, joka tulee enemmän mukaan sarjan edetessä. Sarjan toisen tuotantokauden aikana esiteltiin uusia sankareita ja heidän kykyjen harjoittelemista. Myöhemmin kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella he liittyivät sarjan alkuperäisen Ryhmä-X:n mukaan. Sub esitti sarjaa Suomessa ensi kerran
4. syyskuuta 2005. MTV3 esittää sarjaa 6. helmikuuta 2011 alkaen Klo 8.45 - 9.10.

Äänirooleissa

Ryhmä X

Muut sankarit

Viholliset

Tuotantokaudet 
Sarjassa on 4 tuotantokautta.

1. kausi
Unexpected Changes
The X Impulse
Rogue Recruit
Mutant Crush
Speed And The Spyke
Middleverse
Turn Of The Rogue
Spykecam
Survival Of The Fittest
Shadowed Past
Grim Reminder
The Cauldron, osa 1
The Cauldron, osa 2

2. kausi
Growing Pains
Bada Bing Bada Boom!
Power Surge
Fun And Games
The Beast Of Bayville
Adrift
On Angel's Wings
African Storm
Joyride
Walk On The Wild Side
Operation Rebirth
Mindbender
Shadow Dance
Retreat
The HeX Factor
Day Of Reckoning, osa 1
Day Of Reckoning, osa 2

3. kausi
Day Of Recovery
The Stuff Of Heroes
Mainstream
The Stuff Of Villains
Blind Alley
X-Treme Measures
The Toad, the Witch and the Wardrobe
Self Possessed
Under Lock and Key
Cruise Control
X23
Dark Horizons, osa 1
Dark Horizons, osa 2

4. kausi
Impact
No Good Deed
Target X
Sins of the Son
Uprising
Cajun Spice
Ghost of a Chance
Ascension, osa 1
Ascension, osa 2

Vastaanotto ja arvostelu
Sarja on listattu IGN-sivuston tammikuussa 2007 laatiman listan kuudenneksi parhaaksi sarjakuvaan perustuvaksi animaatiosarjaksi.

Wizard Magazine listasi vuonna 2001 X-Men: Evolutionin sijalle 48 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.

Lähteet
 Beyond Evolution: X-Men Evolution
 X-Men: Evolution TV.comissa

Viitteet

Marvel Comics -animaatio
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Marvel-universumiin perustuvat televisiosarjat
Would You Love a Monsterman?

Would You Love a Monsterman? on hard rock/heavy metal -yhtye Lordin läpimurtohitti ja ensimmäinen virallinen single vuodelta 2002. Single nousi toisella viikollaan Suomen listaykköseksi. Radio Rockin "1000 kaikkien aikojen kovinta rockbiisiä" -listassa Would You Love A Monsterman on sijalla 708. Single on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän.

Kappaleen alkuperäisen version nauhoitti Mr. Lordi vuonna 1993 nimellä I Would Do It All for You. Kappaleen uusin versio nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 2006 singlenä ja musiikkivideona.

Vuoden 1993 versio 

Alkuperäisen version kappaleesta teki Mr. Lordi vuonna 1993 nimellä I Would Do It All For You. Kappale löytyy demoalbumilta Napalm Market, jota ei koskaan virallisesti julkaistu.

Vuoden 2002 versio 
Singlellä olevat kappaleet ovat eri versioita kuin Get Heavy -albumilla.  Singlen kannen on tehnyt Mr. Lordi yhdessä Mika Lindbergin kanssa.
500:lle ensimmäiselle singlen ostajalle kesällä 2002 jaettiin myös Mr. Lordin tekemä 12-sivuinen Monster Magazine -sarjakuvalehti.

Lisäksi single sisältää Would You Love a Monsterman? -musiikkivideon. Musiikkivideolla pieni tyttö on saapunut syksyiselle hautausmaalle, jossa haudoista esiin nousevat Lordin jäsenet. Video on kuvattu MTV3:n tiloissa Pasilassa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mr. Lordi – laulu
 Amen – kitara
 Magnum – basso
 Kita – rummut
 Enary – koskettimet

Vuoden 2006 versio 
Kappaleesta julkaistiin uusioversio ja uusi musiikkivideo syksyllä 2006. Uusioversio julkaistiin Yhdysvaltojen markkinoita varten. 
Single julkaistiin promo-muodossa radioasemien soitettavaksi, mutta singlen olisi voinut saada Olvin järjestämästä Lordi Cola -kilpailusta nimikirjoituksilla tai ilman. Singleä valmistettiin vain muutama sataa kappaletta, mikä tekee siitä harvinaisen. Would You Love A Monsterman 2006-musiikkivideo sijoittuu ruumishuoneeseen, jossa alkaa tapahtua yliluonnollisia asioita. Huoneessa olleet kaksi miestä kuolee ja nainen joutuu Lordin valtaan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mr. Lordi – laulu
 Amen – kitara
 OX – basso
 Kita – rummut
 Awa – koskettimet

Lähteet 
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022

Viitteet 

Lordin kappaleet
Vuoden 2002 kappaleet
Blood Red Sandman

Blood Red Sandman (vapaasti käännettynä Verenpunainen Nukkumatti)  on Lordin singlejulkaisu ja musiikkivideo vuodelta 2004. Kappaleen nimi oli alun perin "Blood Red Santa", mutta nimi muutettiin, sillä arveltiin, että kappaletta soitettaisiin vain jouluna. Julkaisuajankohta olisi kappaleelle ollut aivan väärä, sillä single julkaistiin keskikesällä. Kappaleiden pituudet on merkitty singlen kansiin väärin.

"Blood Red Sandman" -kappaleen lisäksi single sisältää kappaleet "To Hell With Pop" ja "Pyromite", jotka on julkaistu myöhemmin myös Zombilation – The Greatest Cuts kokoelmalla.

Blood Red Sandmanin  musiikkivideo on Lordin kunnianosoitus Evil Dead-kauhuelokuvalle. Nuoret ovat leiriytyneet metsän keskellä olevaan asumattomaan mökkiin. Mökissä he löytävät oudon laatikon ja radionauhurin, joka yllyttää hirviöt paikalle. Musiikkivideo on kuvattu Helsingissä VR:n vanhassa veturihallissa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mr. Lordi – laulu
 Amen – kitara
 Kalma – basso
 Kita – rummut
 Enary – kosketinsoittimet

Promo-versio 
Loppuvuonna 2004 Isossa-Britanniassa julkaistiin promo-single ennen The Monster Show -kokoelmalevyn julkaisua. Promo-versio poikkeaa tavallisesta versiosta sekä kansitaiteeltaan että kappaleluetteloltaan. Ainoa yhteinen asia versioissa on nimikappale "Blood Red Sandman".

Promo-version kappaleet 
 Blood Red Sandman (Radio Edit)
 Devil is a Loser
 Would You Love a Monsterman?

Lähteet 
 Jussi Ahlroth: Mie oon Lordi (WSOY, 2006)
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Lordin Blood Red Sandman-musiikkivideo 

Vuoden 2004 kappaleet
Lordin kappaleet