Vieno Kekkonen

Vieno Hellevi Kekkonen-Sauri (s. 6. syyskuuta 1934 Karttula) on suomalainen iskelmälaulaja. Hänen tunnetuimpiin levytyksiinsä kuuluvat käännösiskelmät "Preerian keltainen ruusu" (Yellow rose of Texas, 1955), "Sateenkaaren tuolla puolen" (Over the Rainbow, 1956), "Sävel rakkauden" (1957), "Hiljaa virtaa joki" (1959), "Ei koskaan sunnuntaisin" (1960), "Kesäyö" (Summertime, 1960) ja "Ensimmäinen rakkaus" (1962).

Elämä ja ura 
Vieno Kekkosen ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui dramaattisessa tilanteessa kotiseudulla Karttulassa. Hänen isänsä oli kaatunut jatkosodan alussa kesällä 1941, ja 7-vuotiasta Vienoa pyydettiin laulamaan kaatuneiden muistotilaisuudessa. Isän varhaisen kuoleman vuoksi Vienon koulunkäynti jäi kansakouluun. Sen päätettyään hän muutti Kuopioon, jossa hän työskenteli lastenhoitajana. Kuopiossa hän kiinnostui teatterista ja pääsi avustajaksi Kuopion Yhteisteatteriin. Kun teatterissa avautui tarpeistonhoitajan paikka, Vieno Kekkonen saattoi jättää lastenhoitajan työnsä.

Vieno Kekkonen valmistui näyttelijäksi Teatterikoulusta vuonna 1956 ja ehti näytellä vuoden verran Lahden kaupunginteatterissa. Samalla Teatterikoulun kurssilla Kekkosen kanssa opiskelivat muiden muassa Heidi Krohn, Tea Ista ja Ritva Valkama. Hän on esiintynyt näyttelijänä mm. Matti Kassilan elokuvissa Hilmanpäivät (1954), jossa hän esitti apteekkineidin roolin sekä Isän vanha ja uusi (1956) arkkitehti Pekanpään tyttären ystävättären Tuulan roolin.

Vieno Kekkonen antautui kuitenkin musiikin vietäväksi ja on tehnyt pitkän uran iskelmälaulajana. Viihdeuraansa samoihin aikoihin aloitellut Spede Pasanen suositteli Kekkoselle osallistumista Fazer-levy-yhtiön koelaulutilaisuuteen, jossa tuotantopäällikkö Toivo Kärki mieltyi kokelaan ääneen. Levytyksiin ja keikoille hän sai rinnalleen sen ajan huippumuusikoita, kun hän sai kiinnityksen ensin Matti Viljasen ja sitten Taito Vainion yhtyeisiin. Tehtyään aluksi parikymmentä levytystä Fazerille Vieno Kekkonen siirtyi vuonna 1958 Scandialle. Lopullisen läpimurtonsa hän teki Saukin suomeksi sanoittamalla kappaleella "Ei koskaan sunnuntaisin". 1960-luvulla hän esiintyi muun muassa Jaakko Salon ja Erkki Valasteen orkesterien solistina.

Varsinkin uransa alkuvuosina Vieno Kekkonen sai toistuvasti vastattavakseen kysymyksen, oliko hän sukua presidentti Urho Kekkoselle. Vieno ja Urho Kekkosen isänisät olivat olleet veljeksiä, joten Vieno Kekkonen oli presidentin pikkuserkku.

1990-luvun lopulla hän esiintyi 1950-luvun laulajatähdistä muodostetussa laulutriossa, jonka muita jäseniä olivat Brita Koivunen ja Pirkko Mannola. Koivusen vetäydyttyä aktiiviuralta hänet korvasi triossa vuonna 2005 Marjatta Leppänen.

Vieno Kekkonen on ollut naimisissa Eero Saurin kanssa vuodesta 1964, ja heillä on kaksi tytärtä. He muuttivat Helsingistä Pohjois-Ruotsin Pajalaan Eero Saurin jäätyä eläkkeelle Sanoma Magazines Finlandin kustannusjohtajan työstä. Myös tytär Elina Sauri on esiintynyt laulajana. Vieno Kekkosen veli Aatto oli yhden kellarisurmiin yhdistetyn henkirikostapauksen uhrin, Seija Kekkosen (k. 1980), aviomies. Rikostoimittaja Marko Niemi haastatteli Vieno Kekkosta aiheesta Yle Areenan podcastiin Viimeinen johtolanka.

Kekkoselta poistettiin vuonna 2006 rinta syöpäepäilyn johdosta. Epäselvä muutos osoittautui kuitenkin hyvänlaatuiseksi. Keväällä 2019 Kekkonen joutui sairaalaan liukastumisesta johtuneen nilkan pohjeluun murtuman takia.

Levyjä

 Vieno Kekkosta tapaamassa (1957)
 Vieno Kekkonen (1959)
 Eri esittäjiä: 16 tähteä – 16 iskelmää (1975, Finndisc)
 50-luvun parhaita (1979, Peel Records)
 Sävelkansio (1980, Finnlevy)
 Unohtumattomat (1993, Finnlevy)
 20 suosikkia – Kesän vihreät lehvät (1999, Warner Music)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vieno Kekkonen Pomus.netin tietokannassa.
 
 Ylen Elävä arkisto: Vieno Kekkonen laulaa.
 Vieno Kekkosen haastattelu Yle.fi-sivulla.

Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt