joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Köydenpunojankatu (Helsinki)

Köydenpunojankatu () on Helsingin Kampin kaupunginosassa kaakosta luoteeseen kulkeva, noin puolen kilometrin pituinen katu. Se alkaa Hietalahdenrannasta, kulkee Kalevankadun ja Eerikinkadun välisen osuutensa Köydenpunojanpuistikon halki kevyen liikenteen väylänä, jatkuu taas ajokatuna Ruoholahdenkadulle ja sen yli päättyäkseen umpikujaan ennen ylempänä sillalla kulkevaa Porkkalankatua ja sillan alla kulkevaa pyörätie Baanaa.

Köydenpunojankatu on nykyisin lähinnä asuinkatu, mutta aikoinaan sen varrella on ollut merkittävää teollisuutta. Nimensäkin katu on saanut alueella sijainneesta köysipunomosta. Johannes Eichingerin vuonna 1839 perustaman köysitehtaan köysirata kulki avoimen taivaan alla Köydenpunojankadun suuntaisesti. Eichingerin kuoltua 1861 hänen poikansa Wolfgang jatkoi köysipunomon toimintaa vuoteen 1888 saakka. Samalla alueella toimi vuodesta 1864 myös höyrykoneistettu saha, joka kuitenkin paloi 1880-luvulla.

Kadun alkupäässä oli vuodesta 1889 palaneen sahan paikalle rakennettu Otava-kustannusyhtiön kiinteistö, johon tuli vuonna 1921 Suomen ensimmäisen syväpaino. Numero neljässä toimi 1920-luvulta alkaen Helsingin vesijohtoverkostoa rakentaneen Huber-yhtiön valimo ja pääkonttori. Kadun puoltaväliä, nykyisen Köydenpunojanpuistikon alueen useita kortteleita hallitsivat pitkään Valion tuotantolaitokset ja pääkonttori. Kadun loppupäässä numerossa 10 oli kreikkalaissyntyisen Achilles Christidesin perustama, Työmies-savukkeista tunnettu Fennia-tupakkatehdas, jossa nyt on muun muassa Ressun lukion ja Ressun peruskoulun käyttämiä tiloja. Sen vieressä, nykyisen Porkkalankadun sillan kyljessä, on sanomalehti Uuden Suomen 1950-luvulla rakennuttama entinen painotalo.

Merkittäviä rakennuksia
 Köydenpunojankatu 1 / Hietalahdenranta 15: kadunkulman tornilla varustettu talo vuodelta 1904, arkkitehdit Grahn, Hedman & Wasastjerna. Asukkaina mm. kollegiasessori Uno Kurtén, professoriveljekset Carl ja Ernst Lindelöf ja viulutaiteilija Sulo Hurstinen.
 Köydenpunojankatu 2 / Hietalahdenranta 17: Otavan entinen Kirjatalo vuodelta 1929, kirjapainotiloja ja asuntoja, joissa asui mm. omistajasuku Reenpään edustajia ja Eljas Erkon perhe.
 Köydenpunojankatu 3 / Lönnrotinkatu 40: rakennuttaja Wilhelm Willberg, suunnittelija Heikki Kaartinen, valmistunut 1911. Ullakko paloi jatkosodan pommituksissa.
 Köydenpunojankatu 8 / Eerikinkatu 45 / Ruoholahdenranta 7: korttelin kokoinen Asunto Oy Meri-Kamppi vuodelta 1981, 247 huoneistoa.
 Köydenpunojankatu 13 ja 15: yhtenäisen, korttelin mittaisen julkisivun muodostavat viisikerroksiset funkistalot vuodelta 1939, suunnittelija Gösta Juslenius, urakoitsija pikaluistelijana tunnettu Clas Thunberg, olivat Wärtsilän omistuksessa kunnes 1959 asunto-osakeyhtiöksi. Nro 15:n asukkaita ovat olleet mm. Tauno Palo, Pia Ravenna ja Ekonon toimitusjohtaja Harald Frilund. Nro 13:ssa asui Bertolt Brecht talvella 1940–1941.. Eerikinkadun kulmassa on ollut ravintola Kannas vuodesta 1939.
 Köydenpunojankatu 10 / Ruoholahdenkatu 23: entinen Fennia-tupakkatehdas vuodelta 1913, arkkitehdit Valter Jung ja Emil Fabritius

Lähteet

Aiheesta muualla

Helsingin kadut
Kamppi
Riitasensuon sotavankileiri

Riitasensuon sotavankileiri eli Kurileiri n:o 24 oli Kerimäen Riitasensuolla sijainnut sotavankileiri. Sotavankeja lähetettiin ojittamaan suota ja nostamaan turvetta lokakuussa 1941 Riitasensuon Turve Oy:n työmaalle yrityksen ja Kotijoukkojen esikunnan tekemän sopimuksen perusteella. Leiri perustettiin virallisesti 10. heinäkuuta 1942. Riitasensuon turve Oy:n ja Kotijoukkojen esikunnan välinen sopimus purettiin 31. joulukuuta 1942. 

Leiri siirrettiin 24. tammikuuta alkaen ja 10. helmikuuta 1943 mennessä Vaasaan ja lakkautettiin vuonna 1944.

Riitasensuolla on nykyisin muistomerkki ja joukkohautausmaa, johon on haudattu 98 sotavankia.

Lähteet

Viitteet

Kerimäki
Vankileirit Suomessa 1939–1945
Harrie Lavreysen

Harrie Lavreysen (s. 14. maaliskuuta 1997 Luyksgestel, Pohjois-Brabant) on alankomaalainen ratapyöräilyn olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari.

Lavreysen saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa kultaa eräajossa ja joukkuesprintissä sekä pronssia keirinissä.

Lavreysen on voittanut maailmanmestaruuden eräajossa 2019, 2020 ja 2021, keirinissä 2020 ja 2021 sekä joukkuesprintissä 2018, 2019, 2020 ja 2021. Hän saavutti MM-hopeaa eräajossa ja joukkuesprintissä 2017. Lisäksi hän on sijoittunut MM-kilpailuissa kuudenneksi keirinissä ja kymmenenneksi eräajossa 2018.

Lavreysen saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 kultaa keirinissä ja joukkuesprintissä sekä hopeaa eräajossa. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden keirinissä 2019, eräajossa 2021 sekä joukkuesprintissä 2018, 2019 ja 2021, saanut EM-hopeaa eräajossa 2019 sekä pronssia joukkuesprintissä 2017 ja eräajossa 2018.

Lavreysen saavutti alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa kultaa keirinissä ja hopeaa eräajossa 2017 sekä kultaa eräajossa ja joukkuesprintissä ja hopeaa keirinissä 2019.

Lavreysen on voittanut maailmancupin kilpailun eräajossa Manchesterissa 2017, Lontoossa 2018 sekä Minskissä, Glasgow'ssa ja Hongkongissa 2019, keirinissä Miltonissa 2017 ja Minskissä 2019 sekä joukkuesprintissä Pruszkówissa 2017, Miltonissa, Berliinissä ja Lontoossa 2018 sekä Minskissä, Glasgow'ssa ja Hongkongissa 2019.

Lähteet 

Alankomaalaiset ratapyöräilijät
Alankomaalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruplavero

Ruplavero oli Suomessa 1840–1924 käytössä ollut veroruplien perusteella määräytynyt maavero. Aiemmin verot suoritettiin monenlaisina luonnontuotteina ja monen eri perusteen mukaan, mikä vaikeutti veronkantoa ja verojen tilityksiä.  Maatilojen tuottokykyyn perustuvaa maaverojärjestelmää yksinkertaistettiin 1840 siten, että vanhojen monien veronosoitusten sijaan otettiin käyttöön vain yksi veronosoitus. Veronosoitus oli ilmoitus maatilan maaveron suuruuden laskemisessa käytettävästä veroperusteesta eli veroluvusta ja niistä veroparseleista eli veroesineistä (esimerkiksi rahaa, viljan jyviä, voita tai talia), jotka maaverona kannettiin.

1840-luvulla toimeenpannussa maaverojen järjestelyssä otettiin käyttöön yhden ainoan veronosoituksen lisäksi monien verolukujen sijaan yksi ainoa veroluku eli verorupla. Uudistuksen jälkeen suurin osa veroista suoritettiin ruplaverona eli osaksi rahana ja osaksi muutamana luonnontuotteena. Laki ruplaveron lakkauttamisesta annettiin 29. marraskuuta 1924 ja se tuli voimaan vuoden 1925 alussa.

Lähteet

Historialliset verot
Hindenin riutta

Hindenin riutta () on Vänernin etelärannalla sijaitseva niemi Lidköpingissä Länsi-Götanmaalla Ruotsissa.

Maantietoa 
Hindenin riutta on noin 7 kilometriä pitkä ja se kärjestään hyvin kapea. Sen kapean kärjen pituus on viisi kilometriä. Se sijaitsee Vänernin etelärannalla Kållandin niemimaalla, joka työntyy järvelle etelästä päin. Hindenin riutta on itä-länsi-suuntainen ja se sijaitsee Vänernin länsiosassa Dalbosjönin Vänersborgvikenissä. Niemen kärkeä kutsutaan nimellä Hindenkraket, sen leveämpää keskiosaa nimellä Draget ja sen laajaa tyviosaa nimellä Främjan. Niemen kärkiosa on autio, Dragetiin on rakennettu vapaa-ajan asuntoja ja Främjanissa viljellään jo maata. Niemen korkein kohta kohoaa 21 metriä Vänernin pinnasta. Riutta on kuitenkin niin matala, että korkean veden aikana sen kärki vajoaa viideksi saareksi, joita kutsutaan nimellä Killingarna. Niemen etelärannalla niemen tyviosassa sijaitsee kilometrin pituinen suosittu hiekkaranta, jota kutsutaan Vänernin rivieraksi. Rannoilta on siirtynyt mäntymetsiin lentohiekkaa ja siellä esiintyy selviä dyynejäkin.

Muodostumisteoria 
Riutta katsotaan kuuluvan Keski-Ruotsin reunamuodostumiin, jotka alkoivat muodostua viime jääkauden loppuvaiheessa noin 12 600 vuotta sitten. Ne ovat siten muodostuneet samoihin aikoihin kuin Suomen Salpausselät . Reunamuodostumat ovat Keski-Ruotsissa usein reunamoreeneja, joita on syntynyt rinnakkain monia eri aikoina noin 800 vuoden aikana. Yksin niistä on reunamoreeni, joka näkyy maastossa niemenä ja Vänernin pohjalla kulkevana selänteenä. Se kohoaa järvestä Vänernin vastakkaisella länsirannalla Hjortens udden niemenä.

Luontoarvoja 
Riutta sisältyy Hindens udde–Svalnäsin luonnonsuojelualueeseen, joka sijaitsee Vänersborgvikenin itärannassa ja niemen tyven eteläosassa. Se on perustettu vuonna 1989 ja sen pinta-ala on 224 hehtaaria. Riutan suojeltu osa on noin 13 hehtaaria.

Lähteet

Huomioita

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin reunamuodostumat
Ruotsin niemet
Vänern
Tommy Cross

Tommy Cross (s. 12. syyskuuta 1989 Simsbury, Connecticut) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura St. Louis Bluesin organisaatiota. Boston Bruins varasi puolustajana pelaavan Crossin vuoden 2007 NHL:n varaustilaisuudessa 35. pelaajana.

Ura 
Cross varattiin Boston Bruinsiin toisella kierroksella vuoden 2007 NHL:n varaustilaisuuden 35. pelaajana. Tämän jälkeen hän pelasi yliopistojääkiekkoa Boston Collegessa neljän vuoden ajan. Kolmella viimeisellä kaudella joukkue voitti NCAA-mestaruuden ja viimeisellä Cross toimi sen kapteenina.

Valmistuttuaan Cross teki huhtikuussa 2012 hänet varanneen Bruinsin kanssa tulokassopimuksen. Cross teki ammattilaisdebyyttinsä Bruinsin AHL-yhteistyöseura Providence Bruinsissa vielä kauden 2011-2012 aikana. Ensimmäisellä kokonaisella aikuisten tasolla pelaamallaan kaudella 2012-2013 Cross edusti Providence Bruinsin lisäksi ECHL:ssä pelannutta South Carolina Stingraysia.

Cross vakiinnutti paikkansa Providence Bruinsin pelaavassa kokoonpanossa, jossa hänet valittiin joukkueen kapteeniksi kauden 2015-2016 alkaessa. Lokakuussa 2015 hän teki Bostonin paidassa NHL-debyyttinsä saaden jääaikaa 14 minuuttia ja 25 sekuntia. Kolmessa kauden aikana pelaamassaan NHL-ottelussa Cross sai yhden syöttöpisteen.

Cross teki Bostonin kanssa vuosittain jatkosopimuksen, kunnes heinäkuussa 2018 siirtyi Columbus Blue Jacketsiin yhden vuoden mittaisella sopimuksella. Cross pelasi vuoden AHL-farmijoukkue Cleveland Monstersissa, jossa hän toimi 73 runkosarja- sekä kahdeksan pudotuspeliottelun ajan joukkueen varakapteenina.

Kauden 2018-2019 päätteeksi Cross solmi kahden vuoden pituisen kaksisuuntaisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Ensimmäisen vuoden hän pelasi Panthersin farmiseura Springfield Thunderbirdsissä. Kaudeksi 2020-2021 hänet lainattiin Providence Bruinsiin. Cross siirtyi heinäkuussa 2021 St. Louis Bluesiin yksivuotisella sopimuksella.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
St. Louis Bluesin pelaajat
Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Thomas Vehmanen

Kiur-Thomas Vehmanen (s. 2. tammikuuta 2000) on virolais-suomalainen koripalloilija, joka pelaa takamiehenä. Hän pelasi juniorina Rakveressa ja edusti pari vuotta Tallinna Kalev TLÜ:ta kunnes siirtyi kaudella 2019–2020 Suomeen. Kaksi ensimmäistä kauttaan Korisliigassa hän edusti Kauhajoen Karhua. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi Loimaan Bisonsiin.

Vehmanen pelasi Korisliiga-kaudella 2019–2020 Kauhajoen joukkueessa 16 runkosarjaottelua vajaan neljän minuutin keskimääräisellä peliajalla. Hän teki ottelua kohden 0,9 pistettä, antoi 0,9 syöttöä ja otti 0,3 levypalloa. Koronavirusepidemian vuoksi pudotuspelejä ei pelattu. Seuraavalla kaudella Vehmanen sai 17 runkosarjaottelussa peliaikaa keskimäärin 9.42 minuuttia ja teki 3,1 pistettä, antoi 2,1 syöttöä ja otti 0,5 levypalloa per ottelu. Tammikuussa Salon Vilpasta vastaan hän teki 26 pistettä ja antoi viisi syöttöä päästessään ainoan kerran kauden aikana pelaamaan yli puoli tuntia. Hän pelasi 14 pudotuspelissä keskimäärin 6.48 minuuttia, ja ottelukohtaiset tilastolukemat olivat 2,3 pistettä, 1,0 syöttöä ja 0,6 levypalloa. Tuloksena oli SM-hopeaa Karhun hävittyä loppuotteluissa Salon Vilppaalle.

Vehmanen siirtyi kaudeksi 2021–2022 Korisliigaan nousseeseen Loimaan Bisonsiin. Sopimus on 1+1-vuotinen. Tammikuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut Bisonsin joukkueessa 19 korisliigaottelua keskimäärin lähes 19 minuutin peliajalla. Hän on ottelua kohden tehnyt 4,3 pistettä, antanut 3,3 koriin johtanutta syöttöä ja ottanut 1,6 levypalloa. Tammikuussa KTP:tä vastaan hän antoi seitsemän koriin johtanutta syöttöä ja otti neljä levypalloa.

Lähteet 

Virolaiset koripalloilijat
Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Sfaxin yliopisto

Sfaxin yliopisto (, ) on vuonna 1986 perustettu, Tunisian keskiosassa, Sfaxin kaupungissa toimiva julkinen yliopisto. 

Yliopistossa opiskelee noin 30 000 opiskelijaa.

Sfaxin yliopisto on arvioitu maansa parhaimpiin ja ainakin joissain arvioissa sadan parhaimman afrikkalaisen yliopiston joukkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Korkeakoulut
Tunisian rakennukset ja rakennelmat
Shanne Braspennincx

Shanne Braspennincx (s. 18. toukokuuta 1991 Turnhout, Belgia) on alankomaalainen ratapyöräilyn olympiavoittaja.

Braspennincx voitti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa kultaa keirinissä 0,061 sekunnin erolla Ellesse Andrewsiin. Hän sijoittui samoissa kilpailuissa joukkuesprintissä neljänneksi ja eräajossa seitsemänneksi.

MM-kilpailuissa Braspennincx on saavuttanut hopeaa keirinissä 2015 ja joukkuesprintissä 2018. Hän on sijoittunut keirinissä lisäksi viidenneksi 2017, 2018 ja 2019, eräajossa kuudenneksi 2018 ja yhdeksänneksi 2020 sekä joukkuesprintissä viidenneksi 2015 ja 2019 ja kuudenneksi 2017.

Braspennincx saavutti Euroopan kisoissa 2019 hopeaa keirinissä ja pronssia joukkuesprintissä sekä sijoittui eräajossa neljänneksi. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden eräajossa ja joukkuesprintissä 2021. Hän on saanut EM-kilpailuissa lisäksi pronssia keirinissä 2014 sekä joukkuesprintissä 2014, 2017 ja 2019. Lisäksi hän on ollut keirinissä neljäs 2019, joukkuesprintissä neljäs 2013, 2016 ja 2018, eräajossa viides 2018, seitsemäs 2019 ja kahdeksas 2013 sekä 500 metrin aika-ajossa kuudes 2016.

Braspennincx voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden keirinissä ja joukkuesprintissä 2013 sekä sai pronssia joukkuesprintissä 2012.

Alankomaiden-mestaruuden hän on voittanut 500 metrin aika-ajossa 2019 sekä keirinissä 2013 ja 2019.

Braspennincx sai vuonna 2015 sydänkohtauksen oltuaan sairaalassa toipumassa kilpailussa potemastaan huonovointisuudesta.

Lähteet 

Alankomaalaiset ratapyöräilijät
Alankomaalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Jordan Gross

Jordan Gross (s. 9. toukokuuta 1995 Maple Grove, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Colorado Avalanchen organisaatiota. Pelipaikaltaan Gross on puolustaja.

Ura 
Vuosina 2014-2018 Gross edusti Notre Damen yliopiston joukkuetta, joka hänen viimeisellä kaudellaan voitti sarjansa mestaruuden. Valmistuttuaan Gross solmi huhtikuussa 2018 varaamattomana pelaajana Arizona Coyotesin kanssa kaksivuotisen tulokassopimuksen. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki vielä saman kauden aikana Coyotesin AHL-farmiseura Tucson Roadrunnersissa, jossa Gross teki ensimmäisessä ottelussaan kaksi syöttöpistettä.

Kausi 2018-2019 oli Grossin ensimmäinen kokonainen aikuisten tasolla. Hän pelasi koko kauden lainalla Roadrunnersissa. 61 pelaamassaan runkosarjaottelussa hän teki tehot 5+20=25. NHL-debyyttinsä Gross teki seuraavalla kaudella 22. joulukuuta 2019 ottelussa Detroit Red Wingsiä vastaan. Kaudella 2020-2021 pelasi seitsemän ottelua Coyotesissa saaden tilastoihinsa kolme syöttöpistettä.

Heinäkuussa 2021 Gross teki Colorado Avalanchen kanssa yksivuotisen sopimuksen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Colorado Avalanchen pelaajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Joona Heinänen

Joona Heinänen on suomalainen frisbeegolfaaja sekä lajin EM-mitalisti.

Vuodesta 2013 PDGA:han kuulunut Heinänen sijoittui vuoden 2019 Suomen-mestaruuskilpailuissa hopealle häviten Oskari Vikströmille neljällä heitolla. Kahta vuotta myöhemmin järjestetyissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi.

Lähteet 

Suomalaiset frisbeegolfaajat
Elävät henkilöt
Hakaniemenranta

Hakaniemenranta () on poikittaissuuntainen katu Siltavuorensalmen rannalla Helsingin kantakaupungissa. Se kuuluu kahteen eri kaupunginosaan: kadun läntisempi puolisko on osa Kallioon kuuluvaa Hakaniemeä, kun taas itäisempi osa kuuluu Merihakaan, joka on asuinalue Sörnäisissä. Kadun varrella sijaitsevat muun muassa ammattiliittojen käytössä oleva Metallitalo ja Opetushallituksen talo.

Historia 
Kadun nimi oli alun perin vuonna 1908 Hagnäsin rantakatu alueen ruotsinkielisen nimen mukaan. Seuraavana vuonna se kuitenkin uudelleennimettiin Hakaniemen rantakaduksi. Lopullisen nimensä katu sai vuonna 1928.

Sen jälkeen, kun Sörnäisten rantatie 1960-luvun alussa levennettiin Itäväylälle johtavaksi suureksi liikenneväyläksi, tuli myös Hakaniemenrannasta osa Itäväylältä keskustaan Pitkänsillan kautta kulkevaa liikenneväylää. Toinen yhteys Itäväylältä keskustaan kulkee samoihin aikoihin rakennetun Hakaniemen sillan ja Pohjoisrannan kautta. Hakaniemenranta on edelleen nelikaistainen, vaikka nykyisin liikennemäärät ovat huomattavasti pienentyneet.

Yli 20 vuoden ajan Hakaniemenrannassa sijaitsi Maailman rauha -pronssiveistos, joka lopulta kuljetettiin pois Kruunusillat-pikaraitiotyömaan tieltä elokuussa 2022.

Hankkeet 

Hakaniemenrantaan rakennetaan 2020-luvulla raitiovaunukiskot osana päärautatieaseman ja Laajasalon välistä Kruunusillat-hanketta. Kadun itäpäästä Kulttuurisaunan vierestä rakennetaan noin 400 metriä pitkä silta Nihtiin. Siltavuorensalmesta täytetään maata, ja Hakaniemenrantaan nousee muun muassa hotelli ja uusia 7-kerroksisia asuntoja. Asuntoja on kaavoitettu kadun varteen noin 1 250:lle. Hakaniemen silta korvataan uudella, ja uusi silta yhdistyy Hakaniemenrantaan samassa tasossa, mikä poistaa alueen nykyiset ramppijärjestelyt.

Kadulle rakennetaan kaksi raitiovaunupysäkkiä, yksi länsipäähän Hakaniementorin kohdalle ja yksi Merihaan edustalle. Hakaniementorin pysäkin on kahtena ensimmäisenä liikennöintivuonna tarkoitus olla reitin väliaikainen päätepysäkki, ja yhteys päärautatieasemalle valmistuu vasta hankkeen toisessa vaiheessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Helsingin kadut
Hakaniemi
Sörnäinen
Ranta-alueet
Kotikunta

Kotikunta tarkoittaa sitä kuntaa, jossa Suomessa vakituisesti asuvan henkilön kotipaikka sijaitsee. Kotikunnan perusteella määräytyvät mm. kunta- ja aluevaalien äänioikeus ja vaalikelpoisuus ja oikeus kunnallisiin palveluihin. Kotikunnan perusteella määräytyy myös se, mille kunnalle henkilö maksaa kunnallisveroa. 

Kotikunta on pääsääntöisesti se kunta, jossa henkilö asuu. Se ei kuitenkaan muutu esimerkiksi hoidossa olemisen, rangaistuksen suorittamisen, asevelvollisuuden, julkisen luottamustoimen tai enintään vuoden kestävän työtehtävän tai opiskelun seurauksena. Kotikuntaa muutetaan myös useimmiten henkilön omasta ilmoituksesta, joten kotikunta ei aina ole sama kuin henkilön asuinpaikkakunta.

Tieto kotikunnasta merkitään väestötietojärjestelmään. Vaikka maistraatin näkemys kotikunnasta kirjataan väestötietojärjestelmään, on jokaisella viranomaisella oikeus tehdä oma tulkintansa henkilön kotikunnasta kotikuntalain mukaisesti.

Ulkomaille muuttaessa henkilöllä lakkaa olemasta Suomessa kotikunta, mutta väestökirjanpitokunnaksi jää hänen viimeinen kotikuntansa.

Kotikunta merkitään väestötietojärjestelmän lisäksi lakisääteisesti mm. yhdistysten jäsenluetteloihin.

Yrityksen ja yhteisön kotipaikka 

Yrityksen tai yhteisön kotipaikka määräytyy yhtiöjärjestyksen tai yhteisön sääntöjen mukaan.

Lähteet 

Rekisterit
Benizuri-e

Benizuri-e () olivat varhaisia värillisiä puupiirrospainokuvia Japanin Edo-kaudella. Ukiyo-e-tyylisuunnan kuvat painettiin aluksi vain vaaleanpunaisella (beni) ja vaaleanvihreällä pigmentillä.

Benizuri-e-tekniikka tuli Japaniin alun perin Kiinasta. Ensimmäisiä värillisiä painokuvia painettiin Japanissa jo 1600-luvulla, mutta tekniikka yleistyi vuosina 1741–44. Aiemmat ukiyo-e-painokuvat olivat olleet joko yksivärisiä, useimmiten pelkällä musteella painettuja (sumizuri-e) tai käsin väritettyjä (urushi-e). Benizuri-etä edelsivät vaaleanpunaisella värillä käsin maalatut painokuvat (beni-e).  

Molempia benizuri-e-kuvien painamisessa tarvittavia värejä varten kaiverrettiin oma puulaatta. Vaalean- tai ruusunpunainen väri saatiin värisaflorin (Carthanus tinctorius) kukasta. Vihreä väri (rokushō) saatiin käsittelemällä kuparia kuumalla etikalla. Vuonna 1758 lisättiin kolmas laatta ja keltainen väri. Samalla pystyttiin luomaan myös välivärejä painamalla värejä päällekkäin. Benizuri-e-tekniikka johtikin pian moniväritekniikan (nishiki-e) kehittämiseen vuonna 1765. 

Benizuri-e-tekniikkaa käyttivät esimerkiksi Okumura Masanobu (1686-1764), Torii Kiyonobu (1664-1729), Kitao Shigemasu (1739－1820) ja Suzuki Harunobu (1725-70).

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ukiyo-e
Komar ja Melamid

Vitaly Komar (s. 1943) ja Aleksandr Melamid (s. 1945) ovat neuvostotaustainen taiteilijakaksikko. Heidät tunnetaan sots-taiteen perustajina.

Komar ja Melamid syntyivät Moskovassa 1940-luvun puolivälissä. Molemmat opiskelivat taiteeseen ja teolliseen muotoiluun keskittyneessä Stroganov-akatemiassa ja valmistuivat 1967. Heidän ensimmäinen yhteisnäyttelynsä ”Retroskeptivismi” pidettiin samana vuonna. 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa he olivat perustamassa sots-taiteena tunnettua liikettä, joka oli neuvostoliittolainen tulkinta pop- ja käsitetaiteesta. Vuonna 1973 Komar ja Melamid erotettiin Neuvostoliiton taiteilijaliitosta ja seuraavana vuonna heidät pidätettiin luvattoman performanssin vuoksi. Pian tämän jälkeen useita epävirallista taidetta edustavia teoksia tuhottiin julkisessa näytöksessä, joukossa Komarin ja Melamidin töitä.

Valtaapitävien epäsuosioon jouduttuaan Komar ja Melamid siirtyivät länteen. Heidän ensimmäinen näyttelynsä länsimaissa pidettiin New Yorkissa 1976, ja kaksi vuotta myöhemmin Komar ja Melamid asettuivat kaupunkiin asumaan. 1980-luvulla he jatkoivat sots- ja kokeellisen taiteen parissa. Kaksikon kuuluisin projekti oli vuoden 1994 The People’s Choice. He teettivät markkinatutkimuksen, jossa selvitettiin, millaista taidetta eri maiden asukkaat pitivät kaikkein parhaana tai huonoimpana. Vastausten perusteella Komar ja Melamid maalasivat useita maalauksia, jotka oli suunniteltu mahdollisimman miellyttäviksi tai epämiellyttäviksi. Tarkoituksena oli käsitellä demokratiaa taiteen keinoin ja kritisoida ”tilastoelitismiä”. Vuonna 1996 he toteuttivat yhdysvaltalaisen säveltäjä Dave Soldierin kanssa samankaltaiseen tutkimukseen perustuneen musiikkialbumin. ”Halutuimman” ja ”vähiten halutun” kappaleen sisältänyt albumi julkaistiin 1997. Vuonna 1996 Soldier, Komar ja Melamid suunnittelivat myös esittämättä jääneen oopperan Naked Revolution.

AllMusic-sivuston mukaan Komar ja Melamid jakavat mielipiteitä. Jotkut pitävät heitä postmoderneina neroina, toiset julkisuudenkipeinä pilailijoina.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 The Most Wanted Paintings on the Web 
 Suomen halutuin ja vähiten haluttu maalaus 

Venäläiset taiteilijat
Postmoderni taide
Artikkelit useasta henkilöstä
Liisa Haapanen

Liisa Haapanen on suomalainen muusikko ja toimittaja. Hän työskentelee myös tapahtumatuottajana. Toimittajana Haapanen on työskennellyt muuna muassa Ylellä kotimaan uutisissa, Puoli seitsemän -ohjelmassa ja A-studiossa. Muusikkona hän on erikoistunut kansanmusiikkiin ja hänen pääinstrumenttinsa ovat sello ja laulu.

Lähteet 

Suomalaiset sellistit
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Christoph Ransmayr

Christoph Ransmayr (1954 Wels, Itävalta) on itävaltalainen kirjailija. Hän opiskeli filosofiaa Wienissä ja on työskennellyt toimittajana. Hänen läpimurtoteoksensa on Matka lopun maailmaan (Die letzte Welt, 1988), jossa hän kertoo historiallisia tapahtumia ja kuvitteellista tulevaisuutta yhdistämällä antiikin runoilijan Ovidiuksen elämästä.

Suomennetut teokset
 Matka lopun maailmaan (Die letzte Welt), suom. Oili Suominen, WSOY 1989  ISBN 951-0-15853-4
 Jään ja pimeyden kauhut (Die Schrecken des Eises und der Finsternis), suom. Oili Suominen, WSOY 1990 ISBN 951-0-16696-0

Lähteet

Aiheesta muualla

Itävaltalaiset kirjailijat
Saksankieliset kirjailijat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Ulla Mäkinen

Ulla Mäkinen (s. 1980) on uransa lopettanut pesäpalloilija, joka pelasi naisten Superpesiksessä 1997–2003 saavuttaen yhden SM-kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Nämä hän saavutti Kirittärien väreissä. 
Kovalyöntisen mailataiturin kasvattajaseura oli Manse PP. Hän oli lyöjäkuningatar vuosina 2000 ja 2003, kärkilyöntitilaston voittaja 2000 ja 2003 sekä tehotilaston (lyödyt+tuodut) voittaja 1999, 2002 ja 2003. Itä-Länsi -ottelussa hän pelasi 6 kertaa.

Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset pesäpalloilijat
Benita Heiskanen

Benita Heiskanen on suomalainen Yhdysvaltain tutkija. Hän on Turun yliopiston Pohjois-Amerikan tutkimuksen professori.

Elämä ja ura
Heiskasen kasvatti merikapteenina työskennellyt yksinhuoltajaisä. Heiskanen piti suomalaista peruskoulua tasapäistävänä ja meinasi jättää lukion käymättä, mutta kirjoitti loppujen lopuksi Turun iltalukiosta laudaturin paperit. Välivuoden jälkeen hän aloitti englantilaisen filologian opinnot Tampereen yliopistossa, sivuaineenaan Yhdysvaltain tutkimus. Heiskanen valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 2004 Texasin yliopistosta oppiaineenaan Yhdysvaltain tutkimus.

Heiskanen on Pohjois-Amerikan tutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa ja Yhdysvaltain tutkimuksen dosentti Turun yliopistossa. Vuosina 2014–2019 Heiskanen oli Turun yliopiston John Morton -keskuksen johtaja, ja vuonna 2019 aloitti Turun yliopistossa Pohjois-Amerikan tutkimuksen professorina.

Urheilu on yksi Heiskasen mielenkiinnonkohteista: erityisesti hän on kiinnostunut nyrkkeilystä. Hän on tutkinut nyrkkeilyn kulttuurillisia ja poliittisia vaikutuksia. Lisäksi Heiskanen on toimittanut kirjan Matti Nykäsestä.

Lähteet

Suomalaiset politiikan tutkijat
Turun yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Uuraisten kirkonkylä

Uuraisten kirkonkylä eli Uuraskylä on Uuraisten kunnan keskustaajama Keski-Suomen keskivaiheilla, Pikku-Kuukka -järven itärannalla. Kirkonkylältä on maanteitse noin 38 kilometriä eteläkaakkossa sijaitsevaan maakuntakeskukseen, yliopistokaupunki Jyväskylään.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Uuraisten kirkonkylän pinta-ala oli 3,93 neliökilometriä ja väkiluku 1 062. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.

Uurainen kehittyi 1540-luvulta lähtien hämäläisten eränkäyntialueesta pysyvämmän asutuksen seuduksi. Uuraisten alueen ensimmäinen tunnettu asukas oli Savosta tullut Paavo Minkkinen, joka Salmela-nimisestä talosta Kyynämöisten rannalla on tieto vuodelta 1548. Vuoteen 1560 mennessä nousivat nykyisen kirkonkylän tienoille Lanneveden eteläpäähän Pirkkala, Akonpelto, Vanhala ja Keskinen. Asutus sijoittui järvien läheisyyteen ja mäkien laille. 

Aluksi Uurainen kuului 1561 perustettuun Rautalammin suurpitäjään. Koska matka kirkkoon oli pitkä ja tieyhteyksiä ei ollut, kesäisin vainajat oli haudattava järvien saariin. Uurainen liitettiin Saarijärven seurakuntaan 1639. 

Uurainen mainitaan vanhoissa asiakirjoissa kylän ruotsinkielisellä nimellä ( muodossa Uhrais (1741). Siitä tuli asutuksen lisääntyessä Saarijärven rukoushuonekunta 1801. Pappila sijaitsi tällöin Uuraisten kylässä, mutta ensimmäinen kirkko nousi 1803 Kuukkajärven kylän Minkkilän talon maille Ison Kuukkajärven lounaispäähän. Siksi seudusta käytettiin Uuraisten ohella nimiä Kuukkajärvi (Kuukkajärvi eller Uurais Bönehus (1839)), Kuukka ja Minkkilä (Uurais eller Minkilä Bönehus gäll (1848)). Nimien runsautta selittävät osaltaan kuukkajärveläisten anomukset, joissa puhuttiin kirkon tai rukoushuoneen perustamisesta nimillä Kuukkajärven kirkko (1787) ja  Minkkilän rukoushuone (1800). Kappeliseurakunnaksi Uurainen tuli 1856. Uuraisten kunta perustettiin 1868. Itsenäisen seurakunnan aseman kappeliseurakunta sai 1886 tai 1887. 

Kylännimi Uurainen perustuu järven nimeen. Kirkonkylän eteläpuolella sijaitsee kaksi järveä: Iso-Uurainen ja Pieni-Uurainen. Järvien välisen Takapuron kohdalla on aiemmin ollut salmi ja järvet ovat voineet olla yhtä Uurainen-nimistä järveä. Järvi on saanut nimensä salmesta, jonka  itäpuolella on Uuraisenmäki. Sanalla uuro on merkitys ’(puron) uoma’.

Uuraisten kirkonkylällä toimivia julkisia palveluja tarjoavat muun muassa Uuraisten yhtenäiskoulu (Uuraisten koulukeskus), Uuraisten terveysasema, Uuraisten kunnantalo,
 Uuraisten paloasema ja Uuraisten kirjasto. Kirkonkylän kaupallisia palveluja ovat esimerkiksi Osuusliike Keskimaan Sale-kauppa. 

Uuraisten kirkko sijaitsee metsäisellä mäellä Uuraisten kirkonkylän taajama-alueen ulkopuolella luoteessa.

Lähteet

Uurainen
Suomen kirkonkylät
Suomen kuntakeskukset
Teerijärvi (Petäjävesi)

Teerijärvi on metsäjärvi Petäjäveden lounaiskolkassa Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 28,2 hehtaaria. Etäisyys Jyväskylästä on 37 kilometriä länteen.

Maantiede 
Teerijärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,1 kilometriä, leveys lounaasta koilliseen on noin 700 metriä. Järvi muodostuu neljästä lahdesta, sitä ympäröi metsämaa ja suo, saaria ei ole. Välittömästi Teerijärven itäpuolella levittäytyy Teerijärvensuo, joka on luonnonsuojelualue. Teerijärveen virtaa Välijoki pohjoisesta Oratista (163,0 metriä mpy), ja myös ympäröiviltä soilta virtaa ojia Teerijärveen. Teerijärven lounaispuolella sijaitsee Kotanen (167,8 metriä mpy).

Teerijärvi (14.527.1.009) kuuluu Pirttijoen valuma-alueeseen (14.527), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue (14.52) ja ensimmäinen jakovaihe on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Teerijärvi on viidenneksi laajin Pirttijoen alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Pirttijoen alueesta valtaosa sijaitsee Petäjävedellä, luoteisosa sijaitsee Keuruulla ja lounaisosa Jämsässä.

Lähteet 

Petäjäveden järvet
Iso Rautaveden alue
Aappo Savikoski

Aappo Savikoski (s. 12. heinäkuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Savikoski edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä. Savikosken kasvattajaseura on Ylivieskan Kuula. Hän pelaa ulkokentällä siepparina. Savikoski on pelannut urallaan seitsemän Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt viisi tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 13 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 17. elokuuta 2021.

Myös Savikosken veli Heikki pelaa Superpesistä Kirin joukkueessa,

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
ChristenUnie

ChristenUnie (CU) on vuonna 2000 perustettu hollantilainen puolue. ChristenUnie perustettiin Reformoitujen Poliittisen Allianssin ja Reformoidun Poliittisen Liiton yhdistyessä. ChristenUniella on viisi paikkaa Alankomaiden 150-paikkaisessa alahuoneessa ja neljä paikkaa senaatissa.

Politiikka 
ChristenUnie on maltillisesti eurokriittinen. Puolueen europarlamentaarikko Peter van Dalen on kuulunut Euroopan parlamentissa ECR-ryhmään.

Historia 
CU nousi Balkendeen neljänteen hallitukseen vuoden 2006 vaalien jälkeen, kun puolue tuplasi paikkansa. Hallituskaudella 2007–2010 puolueen ministereinä toimivat puheenjohtaja André Rouvoet, Elmert van Middelkoop ja Tineke Huizinga. Vuoden 2015 senaatinvaalien jälkeen CU sai kolme senaattoria: Roel Kuiper, Mirjam Bikker ja Peter Ester. Kuiper on julkaissut vuonna 2009 pääteoksensa "Moraalinen pääoma". Vuoden 2017 vaaliessa CU sai 3,4 prosenttia äänistä ja viisi kanssanedustajaa. CU osallistui vuoden 2017 vaalien jälkeen Rutten kolmanteen hallitukseen. Puolueen ministereitä vaalikaudella 2017–2021 olivat Carola Schouten ja Arie Slob.

Vaaliliitot 
Joissain vaaleissa CU on solminut vaaliliiton Kalvinistisen Reformoidun Poliittisen puolueen (SGP) kanssa.

Tunnettuja poliitikkoja 

Johtaja Edustajainhuoneessa
 Leen van Dijke 
 Kars Veling 
 André Rouvoet 
 Arie Slob 
 André Rouvoet 
 Arie Slob 
 Gert-Jan Segers 

Johtaja senaatissa
 Egbert Schuurman 
 Roel Kuiper

Lähteet

Viitteet 

Alankomaalaiset puolueet
Kristillisdemokraattiset puolueet
Euroopan kristillinen poliittinen liike
Justin Herbert

Justin Patrick Herbert (10. maaliskuuta 1998 Eugene, Oregon) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on pelinrakentaja. Hän edustaa Los Angeles Chargersia. Chargers varasi Herbertin vuoden 2020 varaustilaisuuden kuudentena pelaajana. Yliopistourallaan Herbert edusti Oregonin yliopistoa vuodet 2016–2019. Hän pelasi Oregonissa 43 ottelua, joissa heitti 10541 jaardia ja syötti 95 touchdownia.

Ensimmäisellä kaudellaan Chargersissa Herbert pelasi 15 ottelua, joissa heitti 4336 jaardia ja 31 touchdownia. Hänet valittiin kauden päätteeksi vuoden hyökkääjätulokkaaksi.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Hibatullah Akhundzada

Hibatullah Akhundzada (s. 1961) on afganistanilaisen Taliban-liikkeen ylin poliittinen, uskonnollinen ja sotilaallinen johtaja. Hän on mullah, jonka kunnianimi on ”uskollisten emiiri”. Hänet tunnetaan uskonnollisena johtajana pikemminkin kuin sotilaskomentajana, eikä hän ole juuri esiintynyt julkisuudessa.

Akhundzada osallistui islamistien riveissä Afganistanin sotaan 1980-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä hän työskenteli šariatuomioistuimissa, kun Taliban nousi Afganistanissa valtaan. Talibanin ylin johtaja Akhundzadasta tuli toukokuussa 2016.

Vuonna 2019 Akhundzada vältti täpärästi pommi-iskun, jossa hänen veljensä kuoli.

Talibanin valtaanpaluun jälkeen Akhundzadaa ei näkynyt julkisuudessa. Länsimaiden lehdistössä arveltiin hänen kuolleen mahdollisesti jo vuonna 2020. Taliban kuitenkin kertoi hänen puhuneen kandaharilaisessa koraanikoulussa 30. lokakuuta 2021.

Lähteet 

Afganistanilaiset henkilöt
Taliban
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Teerijärvi (täsmennyssivu)

Teerijärvi voi tarkoittaa seuraavia:

 Teerijärvi (), entinen kunta Pohjanmaalla, nykyisin osa Kruunupyytä

 Teerijärvi, järvi Jämsässä
 Teerijärvi, järvi Keuruulla
 Teerijärvi, järvi Parkanossa
 Teerijärvi, järvi Petäjävedellä
 Teerijärvi, järvi Ylöjärven Itä-Aureessa
 Iso Teerijärvi, järvi Orivedellä
 Vähä Teerijärvi, järvi Orivedellä
Stefan Czarniecki

Stefan Czarniecki (1599–1665) oli puolalainen sotapäällikkö. Hän kunnostautui Puolan johtajana Pohjan sodan aikaan.

Czarniecki otti osaa vuonna 1648 syttyneen pitkällisen kasakkakapinan kukistamiseen, jolloin hän joutui vihollisten vangiksi kahdeksi vuodeksi. Päästyään vapaaksi hän jatkoi joukkojen johtamista kasakoita vastaan menestyksekkäästi. Ruotsin kuningas Kaarle X Kustaa hyökkäsi Puolaan Pohjan sodan seurauksena ja Czarniecki kutsuttiin puolustamaan maata. Hän johti Krakovan puolustusta 1655, mutta joutui perääntymään ja Varsovan taistelussa 1656 Puolan armeija lyötiin täysin. Czarniecki jatkoi taistelua ruotsalaisia vastaan johtamalla pientä tataariarmeijaa ja onnistui luopulta työntämään ruotsalaiset maasta. Tämän jälkeen Czarnieckin joukot siirtyivät auttamaan Tanskaa.

Czarniecki johti joukkoja vielä Puolan–Venäjän sodassa. Hän palkittiin sotien jälkeen suurilla läänityksillä ja nimitettiin hetmaniksi.

Lähteet 

Puolalaiset sotilaat
Vuonna 1599 syntyneet
Vuonna 1665 kuolleet
Aukusti Koivisto (muusikko)

Aukusti Koivisto (s. 20. toukokuuta 1996 Pälkäne) on suomalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä. Koivisto yhdistää kitaravetoisessa musiikissaan vaikutteita amerikkalaisesta juurimusiikista sekä perinteisestä suomalaisesta iskelmästä ja rautalankamusiikista.

Aukusti on tehnyt satoja keikkoja erilaisissa kokoonpanoissa vuodesta 2012 alkaen. Hän on keikoilla pääasiassa laulanut ja soittanut kitaraa, mutta myös muut yhtyesoittimet ovat tulleet hänelle tutuiksi. Keikkailun lisäksi Koivisto työskentelee Pälkäneellä VK-Studiossa, jossa hän miksaa, äänittää ja tuottaa musiikkia.
 
Aukusti aloitti oman soolouransa varsinaisesti vuonna 2019 ja ensimmäinen sooloalbumi Sinisen talon seinustalla julkaistiin huhtikuussa 2019. Albumi valittiin paikallisradioiden Kuukauden levyksi. Albumin kappale "Ikkunan takaa" soi paljon radiokanavilla ja levyn englanninkielistä puolta edustava "White Lightning" on ollut menestys ulkomaisilla rockabilly-listoilla.

Koiviston toinen pitkäsoitto Matkalla sinne jonnekin julkaistiin kesäkuussa 2020. Levyn ensimmäinen single "Särjettyjen maa" on saanut paljon radiosoittoa, mm. YLE Radio Suomessa. Koiviston pitkäsoitot ovat keränneet suoratoistopalveluissa yli miljoona striimausta.

Kesäkuussa 2021 Koivisto julkaisi ensimmäisen itse säveltämänsä ja sanoittamansa singlen ”Jäädä saanhan vierelles sun”. Aukusti on jatkanut oman musiikin kirjoittamista ja julkaisemista; helmikuussa 2022 julkaistiin single "Uuteen valoon" ja elokuussa 2022 single "Ensimmäinen päivä". Koiviston omat kappaleet ovat päässeet muun muassa YLE Radio Suomen soittolistalle.

Diskografia

Albumit 
 2019 – Sinisen talon seinustalla, CD/LP
 2020 – Matkalla sinne jonnekin, CD/LP

Singlet 
 2019 – Särjettyjen maa, CDS
 2020 – Alla ruosteisen kuun, CDS
 2021 – Jäädä saanhan vierelles sun, CDS
 2022 – Uuteen valoon, CDS
 2022 – Ensimmäinen päivä, CDS

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset kitaristit
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Thaumatodryinus tuukkaraski

Thaumatodryinus tuukkaraski on ampiaislaji, joka on endeeminen Keniassa. Hyönteisen nimi, tuukkaraski on kunnianosoitus Boston Bruinsin suomalaiselle maalivahdille Tuukka Raskille.

Laji kuvattiin yksittäisen näytteen perusteella, joka kerättiin malaise-pyydyksellä 2162 metriä merenpinnan yläpuolella Vuria Forestissa, Taita Hillsissä, aivan alkuperäiskansojen sisällä. Sen ekologia, isäntälaji mukaan lukien, on muuten tuntematon.

Lähteet 

Hoikkatyviset
Camilla Höglund

Camilla Höglund (s. 2. kesäkuuta 1999 on suomalainen pesäpalloilija. Höglund edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Roihuttaria. Hän pelaa ulkokentällä polttolinjassa. Höglund pelasi vuoden 2021 Itä-Länsi-ottelussa. Hänet valittiin myös vuoden 2022 Itä-Länsi-otteluun. Höglund on pelannut urallaan 21 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on tuonut 22 juoksua ja kerännyt 94 kärkilyöntiä.

Myös Höglundin sisko Charlotta pelaa Superpesistä Roihuttarien joukkueessa.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Dead Reckoning (Oceanhoarsen albumi)

Dead Reckoning on helsinkiläisen heavy metal -yhtyeen Oceanhoarsen debyyttialbumi, joka julkaistiin 20.8.2021. Kappaleesta From Hell to Oblivion julkaistiin single sekä musiikkivideo 18.8.2021.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 6/10
 Kaaoszine: 7½/10
 Soundi:

Lähteet

Vuoden 2021 esikoisalbumit
Tähkä (täsmennyssivu)

Tähkä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 tähkä, kukintotyyppi
 Tähkä, naisen etunimi 

 Tähkä, sukunimenä:
 Janne Tähkä (s. 1970), salibandyn pelaaja
 Roope Tähkä (s. 1981), koripalloilija ja koripallovalmentaja
 Veikko Tähkä (1923–2012), psykiatri ja psykoanalyytikko

 Tähkä, taiteilijanimenä:
Lauri Tähkä, oik. Jarkko Suo (s. 1973), laulaja ja lauluntekijä
Liikuntasali

Liikuntasali on rakennus tai sisätila, joka on suunniteltu ja varustettu erilaisia urheilulajeja varten. Liikuntasaleja on tavallisesti kouluissa, joissa niitä käytetään liikunnan opetukseen.

Lähteet

Katso myös
Liikuntahalli

Urheilupaikat
Opetustekniikka
Tilat
Liikunta
Solar Power

Solar Power on uusiseelantilaislaulaja Lorden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. elokuuta 2021. Sen tuottivat Lorde, Jack Antonoff ja Malay. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet ”Solar Power”, ”Stoned at the Nail Salon” ja ”Mood Ring”. Yhdysvaltalaislaulajat Phoebe Bridgers ja Clairo laulavat nimikkokappaleen taustaosuudet. Albumilla kuullaan myös ruotsalaista Robynia kappaleessa ”Secrets from a Girl (Who’s Seen It All)”.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säv. ja san. Ella Yelich-O’Connor ja Jack Antonoff, ellei toisin mainita.

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Uusiseelantilaiset albumit
Bukavun katolinen yliopisto

Bukavun katolinen yliopisto (, , lyhennys UCB) on yksityinen, vuonna 1989 perustettu yliopisto Kongon demokraattisen tasavallan itäosassa, Etelä-Kivun maakunnan Bukavun kaupungissa. 

Yliopistossa on seitsemän tiedekuntaa (2021): arkkitehtuuri ja kaupunkisuunnittelu, maatalous, kauppatieteet ja hallinto, oikeustiede, lääketiede, luonnontieteet ja yhteiskuntatieteet. Opetuskielinä käytetään ranskaa ja englantia. 

Yliopisto lukeutuu kymmenen korkeatasoisimman joukkoon Kongon demokraattisessa tasavallassa. UCB pyrkii nousemaan vuoteen 2025 mennessä manner-Afrikan 100 korkeatasoisimman yliopiston joukkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Université catholique de Bukavu  (auf.org)

Kongon demokraattisen tasavallan rakennukset ja rakennelmat
Kongon demokraattisen tasavallan yliopistot ja korkeakoulut
Katoliset yliopistot
Teea-Kaisa Vikiö

Teea-Kaisa Vikiö (s. 15. kesäkuuta 1987) on suomalainen pesäpalloilija. Vikiö edustaa Superpesiksessä pelaavia Roihuttaria. Vikiö on edustanut urallaan Superpesiksessä myös Rauman Feraa ja hänen kasvattajaseuransa on Pattijoen Urheilijat. Hän pelaa kotiuttajajokerina. Vikiö pelasi Idän joukkueessa vuoden 2021 Itä-Länsi-ottelussa. Vikiö on pelannut urallaan 26 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja 38 tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 82 kärkilyöntiä. Vikiö on pelannut urallaan yhden Superpesiksen ylemmän pudotuspeliottelun.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
M/S Symphony of the Seas

M/S Symphony of the Seas on vuonna 2018 Royal Caribbean Internationalille valmistunut matkustajalaiva. Se oli valmistuessaan maailman suurin risteilyalus. Sittemmin suurimman risteilyaluksen ennätyksen vei vuonna 2022 valmistunut saman varustamon M/S Wonder of the Seas.

Lähteet 

Symphony of the Seas
Symphony of the Seas
Homoseksuaalisuus jalkapallossa

Homoseksuaalisuus jalkapallossa on vieläkin laajalti tabu miesten jalkapallossa. Miesten jalkapalloa on jopa kutsuttu homofobian viimeiseksi linnakkeeksi.

Luettelo avoimesti homoseksuaaleista jalkapalloilijoista

Lähteet

Jalkapallo
Homoseksuaalisuus
Kääpiöpoimulehti

Kääpiöpoimulehti (Alchemilla australis) on ruusukasveihin kuuluva yksivuotinen pieni ruohokasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Euroopassa ja Välimerenalueella. Se on sijoitettu vaihtoehtoisesti myös erillisenä sukuna pidettyihin poimukkeihin (Aphanes) nimenään kääpiöpoimukki.

Ulkonäkö ja koko 
Kääpiöpoimulehti on hento- ja rentovartinen ja kasvaa 3–10 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat syvälle kolmiliuskaisia, kolmesta viiteen millimetriä pitkiä. Kukat ovat pieniä, 1,2–1,8 millimetriä, nelilukuisia ja teriöttömiä. Ne kasvavat tiheästi lehtihangoissa jääden korvakkeiden väliin piiloon. Hedelmänä on pähkylä, joka leviää kuivuneen verhiön avulla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Kääpiöpoimulehden (Alchemilla australis) levinneisyys Suomessa.
 Suomen Lajitietokeskus: Kääpiöpoimulehti – Alchemilla australis

Poimulehdet
Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue

Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue (ruots. Västra Nylands välfärdsområde) on Uudenmaan maakunnan länsiosat kattava hyvinvointialue. Hyvinvointialue perustetaan osana maakunta- ja soteuudistusta ja sen Uudenmaan maakuntaa koskevaa erillisratkaisua.

Kunnat 

Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueeseen kuuluu 10 kuntaa, joista kuusi on kaupunkeja:

  Espoon kaupunki (Esbo)
  Hangon kaupunki (Hangö)
  Inkoon kunta (Ingå)
  Karkkilan kaupunki (Högfors)
  Kauniaisten kaupunki (Grankulla)
  Kirkkonummen kunta (Kyrkslätt)
  Lohjan kaupunki (Lojo)
  Raaseporin kaupunki (Raseborg)
  Siuntion kunta (Sjundeå)
  Vihdin kunta (Vichtis)
Vuoden 2022 huhtikuussa hyvinvointialueella asui 480 675 asukasta.

Palvelut 
Lakisääteinen sosiaali- ja terveydenhuollon sekä pelastustoimen järjestämisvastuu siirtyy kunnilta hyvinvointialueelle 1. tammikuuta 2023 alkaen.

Sairaanhoito 
Alueeltaan Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue vastaa Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriin kuuluvia Länsi-Uudenmaan ja Lohjan sairaanhoitoalueita sekä HYKS-sairaanhoitoalueen länsiosia. Alueella sijaitsevia sairaaloita ovat:
 Espoon sairaala
 Jorvin sairaala
 Lohjan sairaala
 Raaseporin sairaala

Pelastustoiminta 
Pelastustoiminnan osalta Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue vastaa Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen toimialuetta.

Aluevaltuusto 
Ensimmäiset aluevaalit järjestettiin 23. tammikuuta 2022, ja aluevaltuustot aloittivat toimintansa maaliskuussa 2022. Vuoden 2021 elokuun väestötietojen perusteella Länsi-Uudenmaan aluevaltuustoon valittiin 79 valtuutettua.

Lähteet 

Uudenmaan hallinto
Suomen hyvinvointialueet
Kenneth Bednarek

Kenneth "Kenny" Bednarek (s. 14. lokakuuta 1998) on yhdysvaltalainen pikajuoksun olympiamitalisti.

Bednarek karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä Dohan MM-kilpailuissa 2019. Hän saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 200 metrillä ennätysajallaan 19,68. Hän sai samalla matkalla hopeaa myös Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ajalla 19,77.

Bednarek on voittanut kuusi Timanttiliigan osakilpailua 200 metrillä vuosina 2021–2022.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
90125

90125 on 7. marraskuuta 1983 julkaistu brittiläisen Yes-yhtyeen yhdestoista albumi.

Kappaleet

Deluxe-painoksen bonuskappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

 Vuoden 1983 albumit
Yesin albumit
Itä-Uudenmaan hyvinvointialue

Itä-Uudenmaan hyvinvointialue (ruots. Östra Nylands välfärdsområde) on Uudenmaan maakunnan itäosat ja entisen Itä-Uudenmaan maakunnan alueen kattava hyvinvointialue. Hyvinvointialue perustetaan osana maakunta- ja soteuudistusta ja sen Uudenmaan maakuntaa koskevaa erillisratkaisua.

Kunnat 

Itä-Uudenmaan hyvinvointialueeseen kuuluu seitsemän kuntaa, joista kaksi on kaupunkeja:

  Askolan kunta
  Lapinjärven kunta (Lappträsk)
  Loviisan kaupunki (Lovisa)
  Myrskylän kunta (Mörskom)
  Porvoon kaupunki (Borgå)
  Pukkilan kunta
  Sipoon kunta (Sibbo)
Vuoden 2022 huhtikuussa hyvinvointialueella asui 99 204 asukasta.

Palvelut 
Lakisääteinen sosiaali- ja terveydenhuollon sekä pelastustoimen järjestämisvastuu siirtyy kunnilta hyvinvointialueelle 1. tammikuuta 2023 alkaen.

Sairaanhoito 
Alueeltaan Itä-Uudenmaan hyvinvointialue kattaa Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriin kuuluvan Porvoon sairaanhoitoalueen, lukuun ottamatta Pornaista, sekä Päijät-Hämeen sairaanhoitopiiriin kuuluvat Myrskylän ja Pukkilan. Alueella sijaitsee Porvoon sairaala.

Pelastustoiminta 
Pelastustoiminnan osalta Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue vastaa Itä-Uudenmaan pelastuslaitoksen toimialuetta.

Aluevaltuusto 
Ensimmäiset aluevaalit järjestettiin 23. tammikuuta 2022, ja aluevaltuustot aloittivat toimintansa maaliskuussa 2022. Vuoden 2021 elokuun väestötietojen perusteella Itä-Uudenmaan aluevaltuustoon valittiin 59 valtuutettua.

Äänioikeutettuja oli 79 429, ja äänestysprosentti 48,5.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Itä-Uudenmaan hyvinvointialueen verkkosivut
Vantaan ja Keravan hyvinvointialue

Vantaan ja Keravan hyvinvointialue () on Uudenmaan maakunnassa sijaitseva, Keravan ja Vantaan kaupungit kattava hyvinvointialue. Hyvinvointialue perustetaan osana maakunta- ja soteuudistusta ja sen Uudenmaan maakuntaa koskevaa erillisratkaisua.

Kunnat 

Hyvinvointialueeseen kuuluu kaksi kuntaa, joista kummatkin ovat kaupunkeja:

  Keravan kaupunki (Kervo)
  Vantaan kaupunki (Vanda)
Vuoden 2022 huhtikuussa hyvinvointialueella asui 277 568 asukasta.

Palvelut 
Lakisääteinen sosiaali- ja terveydenhuollon sekä pelastustoimen järjestämisvastuu siirtyy kunnilta hyvinvointialueelle 1. tammikuuta 2023 alkaen.

Sairaanhoito 
Vantaa ja Kerava kuuluvat Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin HYKS-sairaanhoitoalueeseen. Alueella sijaitsee Peijaksen sairaala.

Pelastustoiminta 
Pelastustoiminnan osalta Vantaa ja Kerava kuuluvat Keski-Uudenmaan pelastuslaitoksen toimialueeseen.

Aluevaltuusto 
Ensimmäiset aluevaalit järjestettiin 23. tammikuuta 2022. Aluevaltuustot aloittivat toimintansa maaliskuussa 2022. Vuoden 2021 elokuun väestötietojen perusteella Vantaan ja Keravan hyvinvointialueen aluevaltuustoon valittiin 69 valtuutettua.

Lähteet 

Uudenmaan hallinto
Suomen hyvinvointialueet