joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Merimestari

Merimestari () on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Bob Haneyn ja Nick Cardyn luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1966 Aquaman -sarjakuvalehden numerossa 29.

Sarjakuva

Pre Crisis
Orm Curry oli Vesimiehen velipuoli, Tom Curryn  ja Mary O'Sullivanin poika. Hän kasvoi sankarillisen velipuolensa varjossa ja katkeroitui sen vuoksi, ettei hänellä ollut samanlaisia supervoimia kuin Vesimiehellä. Orm oli tämän johdosta toiminut ajoittain pikkurikollisenä, mutta saatuaan muistinmenetyksen hän unohti entisen elämänsä ja katosi.

Vuosien päästä Orm palasi takaisin. Hän oli ottanut nimekseen Orm Marius ja esiintyi huipputeknologiaa käyttävänä merirosvona Merimestarina. Hän hyökkäsi ensisijaisesti laivojen kimppuun, mutta siirtyi sittemmin aiheuttamaan luonnonkatastrofeja, joiden avulla hän vaati maailmalta lunnaita. Merimestari teki itselleen erikoisasun ja kypärän, jonka avulla hän voisi hengittää veden alla ja erityisesti meren alla. Tämän myötä hän sai taistella useaan otteeseen Vesimiestä vastaan ja sai hetkellisesti vangittua Vesimiehen ja hänen apurinsa Vesipojan. Myöhemmin Vesimies sai selville, että Merimestari on hänen velipuolensa Orm. Tämä ei kuitenkaan estänyt Vesimiestä taistelemasta häntä vastaan.

Merimestari sai myöhemmin muistinsa takaisin, kun Deadman otti hänen kehonsa hallintaansa ja selvitti Ormin kadonneet muistot. Se ei kuitenkaan estänyt Ormia jatkamasta juonitteluaan Vesimiestä vastaan.

Muissa medioissa

Animaatiot

Justice League
Merimestari esiintyi Justice Leaguen kaksiosaisessa jaksossa "The Enemy Below", 3. joulukuuta 2001, jossa hahmon äänenä oli Richard Green.

Sarjassa Merimestari tunnettiin pelkästään nimellä Orm, joka kuului Atlantisin kuninkaalliseen hoviin. Se yritti syrjäyttää velipuolensa kuninkuudesta palkkaamalla Deadshotin murhaamaan Vesimiehen, joka oli vierailemassa maanpäällisten asukkaiden johtajien luona. Orm ei halunnut tehdä minkäänlaista sopimusta maanpäällisten asukkaiden kanssa vaan halusi julistaa sodan heitä vastaan. Epäonnistuttuaan murhaamaan Vesimiehen hän määräsi velipuolensa pidätettäväksi petturuudesta. Orm yritti samalla tappaa Vesimiehen jättämällä hänet kahleisiin vajoamaan kohti meren pohjaa. Vesimies onnistui kuitenkin pakenemaan loukusta ja esti Ormin, joka yritti hukuttaa koko maailman yrittämällä sulattaa pohjoisnavan jäätiköt.

Batman – pelottomat
Merimestari teki omalla nimellään esiintymisen Batman – pelottomat -sarjan jaksossa "Evil Under the Sea!", 28. marraskuuta 2008, jossa hahmon äänenä toimi Wallace Langham.

Sarjassa Merimestari palasi takaisin Atlantisiin veljensä Vesimiehen annettua hänelle toisen mahdollisuuden korjata edelliset erheensä. Sitä vastoin Merimestari tekee yhteistyötä Black Mantan kanssa salamurhatakseen Vesimiehen, jotta Merimestari nousisi valtaistuimelle. Black Manta kuitenkin pettää Merimestarin ja hän joutuu tekemään yhteistyötä Vesimiehen ja Batmanin kanssa pelastaakseen Atlantisin.

Videopelit
Merimestari esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.

Hahmoa näytelleet

Lähteet

DC-universumin superroistot
Sarjakuvien arkkiviholliset
Kuvitteelliset merirosvot
Karaca Dağ

Karaca Dağ on kilpitulivuori Itä-Turkissa, Şanlıurfan ja Diyarbakirin maakunnissa. Vuoren korkeus on 1 957 metriä. Paikka tunnetaan arkeologiassa mahdollisena maanviljelyn alkupaikkana. Saksalaisen Kölnin Max Planck -instituutin tutkimuksen mukaanpaikalla eläävät vieläkin 68 viljelykasvien edeltäjät.

Lähteet

Turkin tulivuoret
Turkin vuoret
Super Bowl XLV

Super Bowl XLV oli järjestyksessään 45. Super Bowl. Ottelu pelattiin Cowboys Stadiumilla Arlingtonissa, Texasissa 6. helmikuuta 2011. Kyseinen ottelu oli järjestyksessään kolmas Texasissa järjestetty tapahtuma (aikaisemmat Houstonissa pelatut VIII ja XXXVIII), mutta ensimmäinen Dallas-Fort Worth-Arlington-alueella. Vastakkain pelasivat Green Bay Packers ja Pittsburgh Steelers, joista voiton vei Green Bay Packers.

Valintaprosessi
NFL:n johto äänesti 22. toukokuuta 2007 Pohjois-Teksasin Super Bowl XLV -tapahtuman järjestäjäksi. Teksas voitti äänestyksessä Arizonan ja Indianapolisin tarjoukset. Arizonalle oli jo luvattu vuoden 2008 loppuottelu ja Indianapolis sai kauden 2011 loppuottelun, Super Bowl XLVI:n, järjestettäväkseen.

Pudotuspelit

Wild Card

NFC

AFC

Divisional round

NFC

AFC

Konfrenssifinaalit

NFC

AFC

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Super Bowlin viralliset sivut

Super Bowl 45
Texasin urheilu
Vuoden 2011 amerikkalainen jalkapallo
1512 Oulu

1512 Oulu on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Heikki Alikoski vuonna 1939. Nimensä asteroidi sai löytäjänsä syntymäpaikan, Oulun kaupungin mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1939 FE.

Lähteet
JPL Small-Body Database Browser: 1512 Oulu (1939 FE) 

 
Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center  
Numbered minor planets 

Päävyöhykkeen asteroidit
Pussikaljaelokuva

Pussikaljaelokuva on vuonna 2011 valmistunut Ville Jankerin ohjaama kotimainen elokuva, joka perustuu Mikko Rimmisen romaaniin Pussikaljaromaani. Elokuvan tarina on lähes samanlainen kuin kirjan, mutta sitä on hieman vauhditettu lisäämällä koomisia sattumuksia poliisin kanssa sekä hienoinen rakkaustarina. Filmiä kuvattiin kesällä 2010 Kallion kaupunginosassa Helsingissä, muun muassa Vaasankadun terassimiljöössä. Pussikaljaelokuva sai ensi-iltaviikonloppunaan 15 499 katsojaa. Suomalaisista elokuvista samana vuonna katsotumpia ovat olleet ainoastaan Vares-elokuvat.

Elokuva sai Saksassa Kirkollisen tuomariston palkinnon Nordic Film Days Lübeck –elokuvafestivaaleilla Saksassa 2011.

Arvioita
Elokuvan henkisenä sukulaisena pidetään vuonna 2008 valmistunutta lyhytelokuvaa Monte Rosso.

Iltalehden Tuomas Riskalan neljän tähden arvio kuvaa Pussikaljaelokuvaa näin: "Mikko Rimmisen Pussikaljaromaanin elokuvaversio on hauska, inhimillinen ja lopulta riipaisevan melankolinen kuvaus kolmen nuoren miehen ystävyydestä ja päämäärättömyydestä."

Ilta-Sanomien Tarmo Poussun mukaan kirjan kielellinen ilotulitus kuuluu etenkin Eero Milonoffin roolihenkilön suussa. Romaanin tajunnanvirtatekniikalle Ville Jankerin ulkoiseen realismiin pitäytyvä ohjaus ei kuitenkaan hänestä tarjoa vastinetta.

Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä Veli-Pekka Lehtonen kirjoittaa, että elokuvaa voidaan pitää juuri ja juuri onnistuneena kirjafilmatisointina. Jankerin pelkistettyä ilmaisua hän pitää välillä kankeahkona. Lehtonen vertaa elokuvaa Aki Kaurismäen Calamari Unioniin. Ylermi Rajamaan roolisuoritus tuo Lehtosen mielestä elokuvaan tarvittavaa lämpöä ja positiivisuutta. Tapahtumapaikkojen tallentamista tuleville polville hän pitää arvokkaana.

Keskipohjanmaassa Hannu Björkbacka moittii Helsinki-aiheisen filmin visuaalista ilmettä. Muutenkin tarina jää valkokangasversiona hänen mielestään luonnosmaiseksi. ”Mutta loppukohtaus on komea. Vaikka edeltänyt ei sitä täysin perustelekaan, aamu-utuisella sillalla kolmikon ystävyys kiteytyy kauniisti sekä näyttelijätyössä että otoksissa.”

Nyt-liitteen viiden kriitikon antamien pisteiden keskiarvo oli 3,0 (max. 5).

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2011 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Pavel Astahov

Pavel Aleksejevitš Astahov (, 8. syyskuuta 1966 Moskova) on venäläinen juristi ja Venäjän entinen lapsiasiavaltuutettu. Hänen seuraajansa on Anna Kuznetsova.

Koulutus 
Astahov valmistui KGB:n korkeakoulusta 1991 ja suoritti maisterin tutkinnon Pittsburghin yliopistossa 2002. Vuonna 2002 hänestä tuli oikeustieteen tohtori (kandidaatin tutkinto) ja venäläisen korkeamman tohtorintutkinnon hän suoritti 2006. Väitöskirjaa on kuitenkin epäilty plagiaatiksi. Toimittaja Sergei Parhomenkon tekstianalyysin perusteella 80 prosenttia tekstistä on kopioitu ilmoittamatta lähdettä.

Ura 
Astahov on toiminut asianajajana Moskovassa vuodesta 1991 lähtien. Vuoden 2010 alusta hänet nimitettiin Venäjän federaation presidentin lasten oikeuksien komissaariksi. Hän erosi virasta syyskuussa 2016. Astahov on tullut tunnetuksi kommenteistaan Venäjän Karjalan Säämäjärven veneturmassa hukkuneiden lastenleiriläisten tapauksessa ja Suomessa erityisesti Rantalan huostaanottotapauksen yhteydessä.

Astahovilla on ollut oma tositelevisiosarja, kaksi radio-ohjelmaa, ja hän on julkaissut yleistajuisia kirjoja lakiasioista. Hän on myös julkaissut useita rikosromaaneja.

Suomennetut teokset

Lähteet 

 

Venäläiset juristit
Venäläiset virkamiehet
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Arno Kasvi

Arno Kasvi (tunnetaan myös etunimellä Aarno) (s. 1941 Halikko) on suomalainen kasvitieteilijä ja puutarhaneuvos, joka toimi Turun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan pitkäaikaisena ylipuutarhurina. Kasvin etunimi on kirjoissa Arno, mutta Turun yliopiston tiedoissa Aarno.

Ura 
Kasvi oli töissä Turun kasvitieteellisessä puutarhassa jo 1960-luvun alussa, sekä myös Naantalin Kultarannassa Suomen tasavallan presidentin kesäasunnolla. Kasvi muutti Ruotsiin 1960-luvulla ja työskenteli useassa eri paikassa puutarhurina. Vuonna 1983 hän palasi Turun kasvitieteelliseen puutarhaan, jossa hän eteni urallaan ylipuutarhuriksi asti.

Kasvi on tullut tutkimustyönsä lisäksi tunnetuksi suurelle yleisölle puutarha-alan opaskirjoistaan, opastustyöstään, tv- ja radiosarjoissa esiintymisestä, lehtiin kirjoittamistaan asiantuntija-artikkeleista, sekä lukuisista luennoistaan ja messuesiintymisistä. Kasvi on esiintynyt muun muassa  televisio-ohjelmissa Viherpeukalo (1986–1998), Tässä on itua (1999) ja Puutarhassa (Trädgårdsrutan, 1989–1996).

Kasvi sai kesällä 2009 puutarhaneuvoksen arvonimen.

Hän jäi eläkkeelle ylipuutarhurin virasta 1. lokakuuta 2009 ja sai jatkaa asumistaan Ruissalon kasvitieteellisen puutarhan virka-asunnossa, jossa hän järjesti myös esitelmiä ja ryhmäkierroksia. Turun yliopisto irtisanoi Kasvin vuokrasopimuksen vuoden 2019 lopussa, sillä yliopisto tarvitsi lisätilaa tutkimuskäyttöä varten. Näin ollen Kasvi joutui muuttamaan pois Turun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan "Sinisestä talosta", jossa hän oli asunut yli 30 vuotta.

Kasvin kirjoittamia kirjoja

Lähteet

Muualla 
Aarno Kasvi radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, Yle 14.10.2017.
Viherpeukalo-televisiosarja opasti aloittelijaa puutarhanhoidon saloihin – tekijät muistelevat. Yle Elävä arkisto.

Suomalaiset puutarhurit
Suomalaiset kasvitieteilijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset tietokirjailijat
Shineray

Shineray on kiinalainen moottoripyörävalmistaja. Se valmistaa kaikennäköisiä ja -kokoisia moottoripyöriä , mopoja ja mönkijöitä. Shineray valmistaa myös omaa automallia sekä oheistuotteita, kuten kypäriä ja muita ajovarusteita.

Suomessa myytävät mallit

Nelipyöräiset
 ST 50cc
 XY 250 Stixe
 XY 250 automaatti
 XY 300 ST-5E

Kaksipyöräiset
 XY 50cc

Katso myös
 Shinerayn kotisivut 

Kiinalaiset moottoripyörävalmistajat
Uskon Sana

Uskon Sana -liike (Word of Faith Church) on Kenneth E. Haginin (1917–2003) perustamana karismaattinen suuntaus, joka on saanut vaikutteita E. W. Kenyonin opeista.  Haginin väitetään kopioineen suurimman osan Kenyonin teksteistä, mutta hän väitti saaneensa ne ilmestystietona itse Kristukselta.

Haginin tarkoitus ei alun perin ollut perustaa yhdistystä raamattukoulunsa ohelle eikä kerätä varsinaisesti rahaa. Myöhemmin kuitenkin Haginin seuraajat alkoivat ymmärtää väärin hänen sanojaan ja väärinymmärsivät Haginin opetukset menestymisestä ja rikkauksien tavoittelusta. Haginin opetus pääkohtana opetuksessa oli Raamatun ilmoittama sana, missä luvataan Jeesuksen Kristuksen seuraajille menestymistä, kun he noudattavat käskyjä ja Paavalin kirjoituksien totuuksia eläen vanhurskaudessa ja totuudessa. Synnissä eläville ei tosin tällaista menestymistä luvata, vaan he joutuvat ikuiseen kadotukseen eli helvettiin.

Eräs keskeinen tunnusmerkki erona perinteiseen helluntailaisuuteen on ihmeiden ja merkkien kokeminen sekä ilmestystiedon tärkeys Raamatun opetuksen ohella. Sekin ajatus perustuu heidän mukaansa Paavalin kirjoituksiin ja Johanneksen ilmestys -kirjaan. Eräs näistä on opetus uskovan auktoriteetista. Tällä tarkoitetaan sitä, että liike opettaa uskovan ihmisen pystyvän Heprealaiskirjeen kaltaisiin tekoihin, mihin rappeutunut ja maallistunut kirkko ei kykene: "Hepr. 6: Jättäkäämme sentähden Kristuksen opin alkeet ja pyrkikäämme täydellisyyteen, ryhtymättä taas uudestaan laskemaan perustusta: parannusta kuolleista töistä ja uskoa Jumalaan, oppia kasteista ja kätten päällepanemisesta, kuolleitten ylösnousemisesta ja iankaikkisesta tuomiosta."

Kuten muissakin karismaattisissa liikkeissä, myös Uskon Sana -liikkeen kohdalla on liikettä kohtaan esitetty monenlaista kritiikkiä, muun muassa, että toiminta ei ole Jumalasta peräisin olevaa. Tämä niin sanottu menestysteologia todettiin muun muassa vuonna 1984 helluntailaisten talvipäivillä harhaoppiseksi liikehdinnäksi, ja seurakunta sanoutui irti Haginin opeista.

Uskon sana Suomessa
Word of Faith Church Finland on Suomessa vuonna 2014 rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta. Suomeen Uskon sana -seurakunnan  Word of Faith Church Finlandin osana perusti kokkolalainen Patrick Tiainen. Hän erosi seurakunnan johdosta toukokuussa 2017, koska paljastui, että hänellä oli salasuhde mieheen, uskon oppien vastaisesti.

Lähteet 

Helluntaiherätys
Suomen kristilliset yhdyskunnat
Vesipoika

Vesipoika () on nimi kahdelle eri DC Comicsin kustantamalle sarjakuvasankarille, jonka loivat alun perin Robert Bernstein ja Ramona Fradon. Se teki ensi esiintymisensä vuonna 1960 Adventure Comics -sarjakuvalehden numerossa 269. Vesipoika tunnetaan Vesimiehen apurina, sekä seikkailuistaan Teinititaaneissa.

Vesipojat

Garth
Pääartikkeli: Garth

Alkuperäinen Vesipoika Garth jätettiin nuorena kuolemaan muinaisten Atlantiksen taikauskojen ja ennustuksien pelossa. Hän kuitenkin selvisi hylkäyksestä huolimatta ja kehittyi supersankariksi ja otti nimekseen Vesipoika, joka oli myös Teinititaanien yksi perustajajäsenistä. Se seikkaili pitkään Vesimiehen apurina, kunnes aikuisiän myötä hän otti uudeksi nimekseen Tempest. Tämän myötä Garth seikkaili usein yksin ja toimi osa-aikaisena Teinititaanien jäsenenä.

Kaldur’ahm (Jackson Hyde)
Toinen Vesipoika Hyde on afroamerikkalainen Silver Citystä, New Mexicosta kotoisin oleva opiskelija. Hänen vanhempansa opetettivat poikaa nuoresta iästä lähtien pelkäämään vettä. He eivät halunneet Hyden menevän veden lähelle, koska hänen biologiset vanhemmat voisivat löytää hänet. Lisäksi Hyde kokisi suuria muutoksia astuessaan veteen. Hyde piti salaisuuttaan piilossa vuosia ja valehteli tyttöystävälleen pelkäävänsä hukkumista.

Muissa medioissa

Animaatio

The Superman/Aquaman Hour of Adventure
Garth teki Vesipoikana ensiesiintymisensä The Superman/Aquaman Hour of Adventure -animaatiossa vuonna 1967, jonka jaksot esitettiin myöhemmin myös Vesimiehen omassa animaatiossa vuosina 1968-1970.

Teen Titans
Garthin versio esiintyi toisen kerran vuonna 2003 Teen Titans -animaatiossa, jossa hänen ensiesiintymisensä oli sarjan 8. jaksossa, jossa se jahtasi Atlantisin pahinta rikollista Tridentiä. Myöhemmin hän perusti Bumblebeen, Speedyn ja Más y Menos veljesten kanssa Teinititaanien sisar ryhmän Teen Titans East.

Batman – pelottomat
Garth esiintyi kolmannen kerran Vesipoikana televisiossa Batman – pelottomat -sarjan jaksossa "Sidekicks Assemble!", jossa hahmon äänenä toimi Zack Shada. Se taisteli jaksossa Robinin ja Speedyn kanssa Ra’s al Ghulia vastaan.

Young Justice
Kaldur’ahm esiintyy vuoden 2010 Young Justice -sarjassa, jossa se toimii ensimmäisellä tuotantokaudella ryhmänjohtajana. Toisella tuotantokaudella hän soluttautui Valoon, jonka jäseniin hänen isänsä Black Manta kuului. Kolmannella tuotantokaudella hänestä oli tullut Ihmenaisen ohella toinen Oikeuden Puolustajien johtajista. Mutta he molemmat erosivat asemastaan, kun he paljastivat olleensa mukana Batmanin juonessa lavastaa vaaratilanteita nostaakseen Ulkopuolisten mainetta. Hahmon äänenä toimii Khary Payton.

Hahmoa näytelleet

Lähteet

DC-universumin supersankarit
Teinititaanit
Adam Strange

Adam Strange on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Gardner Foxin ja Mike Sekowskyn luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1958 Showcase -sarjakuvalehden numerossa 17.

Sarjakuva
Strange on arkeologi, joka oli työmatkalla Perussa, kunnes sai osuman Zeta-säteestä, joka siirsi hänet teleportaalisesti Rann-planeetalle. Pian selvisi että paikallinen tiedemies Sardath oli vastuussa Strangen tuloon planeetalle. Strange ihastui Sardathin tyttäreen Alannaan ja oli halukas jäämään pidemmäksi aikaa, jonka myötä Sardath opetti hänelle paikallisen kielen ja kulttuurin. Strange huomasi tämän myötä miten kaupungit olivat jakaantuneet täysin erilaisiksi toisistaan. Osassa tekniikka oli maaplaneettaakin kehittyneempää, kun taas toisissa kaupungeissa se oli vielä barbaarisella alkuasukkaiden tasolla.

Myöhemmin Strangeen osunut Zeta-säteen vaikutus lakkasi ja hän palasi takaisin maaplaneetalle ja Peruun, josta hän oli siirtynyt Rann-planeetalle. Sitä ennen Sardath antoi hänelle aikataulun säteen osumisista maaplaneetalle, joiden avulla Strange voisi palata Rann-planeetalle. Rikkaana miehenä Strange kehitti itselleen monitoimi avaruusasun aseineen ennen palaamistaan Rann-planeetalle, joka oli joutunut avaruusolentojen valloituksen kohteeksi. Onnistuneen sankariotteiden myötä Strangesta tuli Rann-planeetan oma sankari, joka auttoi heitä useita kertoja selviämään erinäisistä vihollista ja luonnon onnettomuuksista.

Muissa medioissa

Animaatio

Batman – pelottomat
Adam Strange esiintyi vierailevassa roolissa Batman – pelottomat -sarjan jaksossa "Deep Cover for Batman", 13. maaliskuuta 2009, jossa hahmon äänenä toimi Michael T. Weiss.

Sarjassa Adam Strange saa avukseen Batmanin ja Vesimiehen, kun he yrittävät estää kenraali Kreegaarin johtamia Gordanianeeja saamasta käsiinsä Zaredin silmää, joka sijaitsee Rann-planeetan meren pohjassa.

Videopelit
Strange esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.

Hahmoa näytelleet

Lähteet

DC-universumin supersankarit
Oikeuden Puolustajat
Kuvitteelliset arkeologit
Vehmassalmi

Vehmassalmi on merenlahti Vehmaan ja Taivassalon rajalla Varsinais-Suomessa. Se ulottuu Mynälahdelta pitkälle sisämaahan Vehmaan Himoisiin saakka kapeana kaksihaaraisena, osin vuonomaisena lahtena. Vehmassalmi jakautuu kahteen haaraan eli Himoistenlahteen (myös Isosalmi), jonka perukkaan on Mynälahdelta 14 kilometriä, ja läntiseen Viiaistenlahteen (myös Vähäsalmi). Rannikon lähellä lahden ylittää Vehmassalmen silta ja Himoistenlahdella Ristinkylän silta. Lahtea voidaan käyttää pienveneilyyn ja se on ollut tärkeä liikenneväylä myös aiemmin historiansa aikana. 

Vehmassalmen kalakantaan kuuluu runsaasti ahvenia, hieman haukea, salakkaa ja erilaisia särkikaloja. Salmesta on aikoinaan kalastettu myös madetta ja runsaasti lahnaa. Lahna on myös ollut piparjuurikastikkeen kera suosittu ruoka Vehmaalla.

Salmeen laskee pohjoisessa Isosalmen Himoistenperän lahdessa kaksi pientä rannikkovesistöä Marjavuorenoja ja Katinkarinoja.

Lähteet

Vehmaan luonto
Saaristomeren lahdet
Taivassalo
Nevalı Çori

Nevalı Çori on kivikautinen eteläisestä Itä-Turkista löydetty temppelialue. Sieltä on löydetty eläinten kuvia esittäviä kivipilareita, patsaita ja vastaavantyyppisiä löytöjä. Tämä arkeologien tutkima paikka liittyy Lähi-idän maanviljelyn syntyvaiheeseen. 

Se muistuttaa eniten Göbekli Tepeä mutta muutenkin liittyy ajan rakennusperinteisiin lähi-idässä.

Sijainti 

Nevalı Çori sijaitsee Sanliurfan provinssissa Sanliurfan kaupungista itäkoilliseen ja Adiyamanista itäkaakkoon. Paikka on Taurus-vuorten etelärinteillä noin 490 m korkeudessa merenpinnasta. Arkeologiset löydökset ovat Eufratista haarautuvan Kantara-virran molemmin puolin Hilvanin kylästä länteen. Nevalı Çorin koordinaatit ovat 37.586° N, 38.630° E 

Temppelialue on ollut veden alla Ataturkin padon rakentamisesta alkaen.

Temppeli, kivet ja patsaat 

Paikalta on löydetty hyvin varhaisia temppeleitä joihin liittyy suuria megaliittisia kiviä. Megaliiteissa ja muissa kivissä on eläinten kuvia.Tällöin Nevalı Çori on Göbekli Tepen tapainen esimerkki hyvin varhaisesta monumenttirakentamisesta. Nevalı Çorin kausiin I-III ajoittuva temppelikompleksi rakennettiin kukkulalle, ja käsittää kivistä tehtyjä muureja, joissa on kivipilareita.

Nevalı Çorista löydetty savesta ja kalkkikivestä tehtyjä patsaita. Suurimmat työt muistuttavat toteemipaaluja. Vaikuttavimmat ovat linnun pitelemää naisen päätä esittävä suurikokoinen patsas ja toinen, joka esittää miestä, jolla on käärme hiuspalmikon tilalla.

Ajoitus 
Paikka asutettiin jo 8400 eaa. ja siellä asuttiin vielä n. 5500 eaa. Laajasti kausi ajoitetaan esikeraamiseen neoliittinen kauteen..
Tämä oli maanviljelyn synnyn ja varhaisen leviämisen kautta, jolloin asuttiin kylissä ja ei osattu tehdä vielä saviastioita.

Tarkemmin kylä ajoittuu PPNB-kauteen.

Nevalı Çorissa asuneet ihmiset eivät saaneet pääasiallista toimeentuloaan maanviljelystä vaan metsästämällä. Kehittyneiden metsästystekniikoiden avulla saatiin niin suuria saaliita (gaselleja, kauriita, villisikoja ja jäniksiä), että ruoan varastoimiseen piti rakentaa erityisiä varastorakennuksia.

Nevalı Çorissa näkyy nopea jäännöksistä ja ajoituksista päätelty sikojen koon pieneneminen noin 10500 eaa, joka saattaa liittyä sian kesytykseen.

Katso myös 

Maanviljelyn synty Lähi-idässä
Cayonu
Göbekli Tepe
Tell Mureybat

Lähteet 

Arkeologiset kohteet Turkissa
Neoliittinen Anatolia
Makó

Makó [ˈmɒkoː] on kaupunki Unkarissa Csongrádin läänissä. Makóin asukasluku on 24 403 (2009) ja pinta-alaa sillä on 107,5 neliökilometriä. Vuosina 1552–1699 Makó oli osa osmanien valtakuntaa. Kaupungin maamerkki on 1895 valmistunut romantiikan synagoga. Kaupungissa on kumi-, tekstiili- ja huonekaluteollisuutta.

Ystävyyskaupungit 

  Ada, Serbia
  Atça, Turkki
  Jasło, Puola
  Kirjat Yam, Israel
  Kisoroszi, Unkari
  Lugoj, Romania
  Maumee, Yhdysvallat
  Martinsicuro, Italia
  Miercurea Ciuc, Romania
  Radomsko, Puola
  Rheine, Saksa
  Sânnicolau Mare, Romania
  Želiezovce, Slovakia
  Xinyang, Kiina

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin kotisivu

Unkarin kaupungit
Lentopallo olympialaisissa

Lentopallo on ollut kesäolympialaisten kilpailuohjelmassa vuoden 1964 kesäolympialaisista lähtien. Toinen urheilumuoto rantalentopallo on ollut mukana olympialaisten ohjelmassa kesäolympialaisista 1996 lähtien.

Menestyneimmät maat miesten olympialentopallossa ovat olleet Neuvostoliitto, Yhdysvallat ja Brasilia. Naisten olympiaturnauksissa menestyneimmät maat ovat Neuvostoliitto ja Kuuba.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko

Mitalit yhteensä

Miehet

Naiset

Lähteet
Joel Robles

Joel Robles Blázquez, lyhyemmin Joel (s. 17. kesäkuuta 1990 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaisseura Leeds Unitedia. Hän on pelipaikaltaan maalivahti.

Pelattuaan ensin kasvattajaseuransa Atlético Madridin C- ja B-joukkueissa Joel solmi uransa ensimmäisen ammattilaissopimuksen joulukuussa 2009. Nuori maalivahti teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla toukokuussa 2010 vierasottelussa Sporting Gijónia vastaan, kun hänet vaihdettiin kentälle 12 minuutin pelin jälkeen loukkaantuneen Sergio Asenjon tilalle. 

Kausien 2011–2012 ja 2012–2013 aikana Joelin oli tyytyminen kolmosmaalivahdin rooliin Atléticossa ja hän vietti osan kausista lainalla muissa seuroissa. Kaudella 2011–12 hän pelasi 13 ottelua naapuriseura Rayo Vallecanossa. Tammikuussa 2013 Joel lainattiin Wiganiin, jossa hänen onnistui lunastaa itselleen ykkösmaalivahdin paikka. Laina-aika Englannissa huipentui FA Cupin voittoon. Wigan kukisti finaalissa Manchester Cityn numeroin 1–0 ja Joelin hyviä otteita pidettiin voiton avaimena.

Heinäkuussa 2013 Joel solmi viisivuotisen sopimuksen Evertonin kanssa, jonne myös Wigan-ajoilta tuttu valmentaja Roberto Martínez oli siirtynyt. Hän pelasi Evertonissa 42 valioliigaottelua, joista 20 ottelua kaudella 2016–2017. Vuonna 2018 Joel palasi Espanjaan, tällä kertaa Real Betisin maalivahdiksi. Hän pelasi neljän kauden aikana Betisissä 56 Espanjan liigan ottelua, joista 33 ottelua kaudella 2019–2020.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Karl Heinrich Bergius

Karl Heinrich Bergius (noin 1790 – tammikuu 1818 Kapkaupunki) oli saksalainen (preussilainen) luonnontieteilijä, rakuuna ja apteekkari Küstrinistä, Brandenburgista.

Bergius palveli Preussin armeijan ratsuväessä Napoleonin sodissa, ja hänelle myönnettiin rautaristi. Myöhemmin hän opiskeli farmasiaa Berliinissä. Täällä hän kiinnostui kasvitieteestä ja perehtyi siihen Martin Lichtensteinin johdolla Berliinin Eläinmuseossa. Lichtenstein rohkaisi häntä lähtemään Etelä-Afrikkaan Kapmaahan. Bergius saapui Kapkaupunkiin 1815 toimiakseen apteekkarin apulaisena ja kerätäkseen näytteitä Eläinmuseolle. Hän kuoli tuberkuloosiin tammikuussa 1818.

Bergiuksen kunniaksi Lichtenstein nimesi töyhtötiiran (Sterna bergii). Kasveista hänen nimeään kantavat Diascia bergiana (Link & Otto), Ficinia bergiana (Kunth) ja Ophioglossum bergianum (Schltdl. Sutton, D.A.).

Lähteet
Chansigaud, Valérie 2009: The History of Ornithology, s. 182. - New Holland Publishers. Mame, Ranska. ISBN 978 1 84773 433 4

Saksalaiset tieteilijät
Saksalaiset ornitologit
Vuonna 1790 syntyneet
Vuonna 1818 kuolleet
Noida

Noida () on teknologiateollisuuskaupunki lähellä New Delhiä. Vuonna 2011 siellä oli 642 381 asukasta.

Sen nimi on akronyymi pitemmästä nimestä New Okhla Industrial Development Authority. Se perustettiin 17. huhtikuuta 1976 ja sen synty oli osa Sanjay Gandhin vuosien 1975-77 hätätilaohjelmaa. Se on rakennettu alun alkaen Uttar Pradeshin kehittyneimmäksi kaupungiksi. Siellä toimii myös elokuvakaupunki Noida Film City, joka on Intiassa kuuluisa TV-tuotannostaan.

Noida on ulkomaisten IT-yritysten pääpaikkoja Intiassa, koska se on erikoistalousalue, jossa ulkomaiset yritykset voivat välttää veroja ja maksuja. Noidassa on Intian valtion perustama ohjelmistotekniikan teknologiakylä, Software Technology Park. Kaupungissa on useita ulkomaisia autotehtaita, mm. Escorts, Honda-SIEL ja New Holland Tractors (FIATin ja Fordin yhteisyritys). GM Daewoon tehdas sijaitsi kaupungissa, mutta tehdas lakkautettiin. Valmistavan teollisuuden edustajia kaupungissa ovat myös Fiserv, ALSTOM, ISGEC, LG, Samsung ja musiikkiteollisuuden T-series.

Kaupungin yliopistot ovat
 Amity University sektorilla 125
 Jaypee Institute of Information Technology sektorilla 62
 JSS Acedemy of Technical Education sektorilla 62
 Noida University sektorilla 26

Lähteet

Aiheesta muualla

Official site
Noida Police
Noida Portal

Uttar Pradeshin kaupungit
Vallée de l’Aérospatiale

Vallée de l'Aérospatiale on ranskalaisen ilmailu- ja avaruustekniikan keskittymä Toulousen kaupungissa sekä Oksitanian ja Akvitanian alueilla. Seudulla on 500 ilmailualan yritystä, muun muassa Airbus, muita EADS-konsernin yrityksiä, Air Francen tekninen keskus ja Dassault. Niissä työskentelee 120 000 ihmistä. Alueella tekee alan tutkimusta 8 500 tutkijaa.  Monet alueen tehtaista ja toiminnoista omaavat vuosikymmeniä pitkän historian alueella.

Ilmailuklusterille, joka perustettiin vuonna 2005, on asetettu tavoite luoda 40 000 uutta työpaikkaa 20 vuodessa. Klusteria johtaa Jean-Marc Thomas, joka Airbus Francen varatoimitusjohtaja. 

Klusterin osia ovat
 "Aerospace Campus", johon kuuluvat Toulousessa toimivat yliopistot: 
 Institut Supérieur de l'Aéronautique et de l'Espace (fuusioituna SUPAERO ja ENSICA) 
 ENAC 
 IPSA
 Office national d'études et de recherches aérospatiales eli ONERA,
 CNRS
 Centre national d'études spatiales (CNES)
 Université Paul Sabatier
 INSA
 INPT 
 Uusi tutkimuslaboratorio INRI, joka sijaitsee Bordeaux'ssa
 Ilmailun polttoaineiden tutkimuskeskus Turbomecan tehtaan yhteydessä Bordes'issa 
 Tarbesin koealue, jossa kehitetään lentokoneiden romuttamista

Lähteet

Aiheesta muualla
 Website of Aerospace Valley
 Aerospace Valley brochure
 
Ranskan ilmailu
Toulouse
Uusi-Akvitania
Oksitania
Ranskan avaruustoiminta
Simon Donaldson

Simon Kirwan Donaldson (s. 20. elokuuta 1957 Cambridgessä, Englannissa) on englantilainen matemaatikko, joka on tunnettu neliulotteisten sileiden monistojen topologian tutkimisesta. Hän on Royal Societyn puhtaan matematiikan tutkijaprofessori ja presidenttinä matemaattisten tieteiden instituutissa Lontoon imperiallisessa yliopistossa.

Donalson saavutti BA-tutkinnon matematiikasta Cambridgen Pembroke Collegesta vuonna 1979 ja aloitti seuraavana vuonna jatko-opinnot Oxfordin Worcester Collegessa ensiksi Nigel Hitchinin ja myöhemmin Michael Atiyahin ohjauksessa. Vuonna 1982 jatko-opiskelijana hän todisti tuloksen, jolla tuli kuuluisaksi. Hän julkaisi tuloksen artikkelissa "Self-dual connections and the topology of smooth 4-manifolds" ja se ilmestyi vuonna 1983. Atiyahin mukaan artikkeli "pökerrytti matemaattista maailmaa". Vuosina 1999–2002 Donaldson toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön International Mathematical Unionin (IMU) varapuheenjohtajana.

Lähteet

Fieldsin mitalistit
Englantilaiset matemaatikot
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Minor-veneet

Sargo-veneet valmistaa Ab Sarins Båtar Oy Kokkolassa. Yrityksen venemallisto tunnettiin aiemmin nimellä Minor. Yritys on valmistanut veneitä myös merkillä SB.  

Sarins Båtar perustettiin vuonna 1967 . Aluksi yritys teki veneiden puusisustuksia alihankintana Nautorille, mutta vuonna 1975 aloitettiin lasikuituveneiden valmistus.     

Sarins Båtar kehitti ja teki ensimmäisenä Euroopassa takahytillisen moottoriveneen, Minor 650:n (1976), joka oli yrityksen ensimmäinen venemalli. Siitä tuli menestys.    

Tulipalo tuhosi yrityksen Öjassa sijainneet tuotantolaitokset vuonna 1979. Öjaan rakennettiin uusi tehdas, jossa rakennetaan edelleen yrityksen pienemmät mallit ja suurin osa veneiden puuosista. Kokkolassa Lahdenperän teollisuusalueella sijaitsevat suurten veneiden valmistukseen tarkoitetut tilat , jotka on rakennettu vuonna 2001. Alalla on poikkeuksellista, että yrityksellä on hallissaan merivesiallas, jossa jokainen vene testataan, ennen kuin se ajetaan mereen. 

Sargojen lasikuituosat ja tekstiilit tulevat paikallisilta alihankkijoilta. Kolmen suurimman veneen rungot valmistaa Jussin venetuotanto Lohtajalla . Rosteriosat valmistetaan Itä-Suomessa. Puuosista lähes puolet hankitaan ulkoa.    

Sarinin perhe on rakentanut veneitä kolmen sukupolven ajan. Yrityksen perusti Edy Sarin, Lillemor Sarin istuu yrityksen hallituksessa, toimitusjohtajana toimii Thomas Sarin, David vastaa tuotannosta ja Johannes taloudesta. Työntekijöitä yrityksellä on 53. 

Yrityksen malli Minor Offshore 36 voitti Motor Boat of the Year -palkinnon vuonna 2013. 

Vuonna 2014 yritys lanseerasi uuden Sargo-brandin, koska nimi Minor ei toiminut englanninkielisillä markkinoilla . Nimenmuutos vaikutti myyntiin positiivisesti.

Vuoteen 2014 mennessä Sarins Båtar oli valmistanut liki 2 000 venettä.  Vuoteen 2021 mennessä veneitä oli valmistunut noin 2 350 kappaletta.

Kaikki veneet valmistetaan tilauksesta. Sargoja valmistuu vuodessa enimmillään 70 kappaletta. Yhden veneen valmistuminen kestää lyhyimmillään kuusi viikkoa. Tuotannosta menee vientiin 88 prosenttia. Suurimmat markkina-alueet ovat Norja, Ruotsi ja Saksa, mutta myös Yhdysvallat ja Japani ovat merkittäviä kohdemaita.

Vuonna 2022 mallistoon kuuluu 13 venemallia. Ne ovat pituudeltaan välillä 25–45 jalkaa (7,85 – 14,60 m). 25-, 28- ja 36-jalkaiset mallit on suunnitellut Daniel Sundqvist.

Toimitusjohtaja Thomas Sarin pitää yrityksen vahvuuksina laatua ja turvallisuutta.

Offshore sarja 

 Nopeat perävetoiset veneet 

 Minor Offshore 37
 Minor Offshore 34
 Minor Offshore 31
 Minor Offshore 28
 Minor Offshore 27
 Minor Offshore 25

WR sarja 

 Akselivetoiset puoliliukuvat veneet 

 Minor 34 WR
 Minor 27 WR
 Minor 25 WR
 Minor 21 WR

Ammattiveneet 

 Tilaustyönä tehdyt veneet ammattilaisille

Kaikki mallit

Lähteet 
Moottoriveneenvalmistajat
Suomalaiset veneenvalmistajat

Aiheesta muualla
Yrityksen nykyiset sivut (Sargo boats)
Yrityksen vanhat sivut
Nettivene.com Minor-veneet myynnissä 

Moottoriveneenvalmistajat
Suomalaiset veneenvalmistajat
Perheyritykset
Kokkola
Proton (satelliitti)

Proton oli neuvostoliittolainen tiedesatelliittien sarja. Vuosien 1965 ja 1968 aikana laukaistiin neljä Proton-satelliittia, jotka nimettiin Proton-kantoraketin mukaan, jolla ne laukaistiin avaruuteen.

Protonien tehtävänä oli tutkia suurenergisiä subatomisia partikkeleita.

Satelliitit, joista painavimman massa oli 17 000 kg, valmisti NPO Mašinostrojenija.

Aiheesta muualla 
 The history of "NPO Mashinostroyenia"
 The INCA Project, Ionization-Neutron CAlorimeter - a modern continuation of Proton experiment project at Institute for Nuclear Research of Russian Academy of Sciences website

Tiedesatelliitit
Marcel Müller

Marcel Müller (10. heinäkuuta 1988 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

Ura
Müller pelasi juniorina Jungadler Mannheimissa. Müller debytoi Saksan pääsarjassa DEL:issä Eisbären Berlinissä kaudella 2005–2006. Hän pelasi seurassa seuraavalla kaudella 36 ottelua. Hän vakiinnutti paikkansa joukkueessa vasta kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi 41 ottelua tehoin 11+14=25. Müller teki varsinaisen läpimurtonsa Saksassa kaudella 2009–2010, jolloin hän teki 53 ottelussa 56 tehopistettä.

Müller teki kahden vuoden tulokassopimuksen heinäkuussa 2010 NHL:ssä pelaavaa Toronto Maple Leafsin kanssa. Häntä ei oltu varattu NHL:ään. Müller pelasi kaksi kautta Maple Leafsin organisaatiossa mutta pääsi pelaamaan vain kolme ottelua NHL:ssä. Pääosan ajasta hän edusti farmijoukkue Toronto Marliesia, jossa kaudella 2011–2012 teki 47 pistettä 72 ottelussa. NHL:stä Müller siirtyi kesällä 2012 Elitserien-joukkue MODOhon.

Lähteet

Viitteet

Saksalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Tuomas Seppänen

Tuomas Kristian Seppänen (s. 16. toukokuuta 1986 Pori) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti vuoteen 2003 Porin Yleisurheilua, vuoteen 2012 Porin Pyrintöä ja sittemmin Noormarkun Nopsaa. Häntä on valmentanut vuodesta 2001 Juha Lahtinen.

Ura
Seppänen aloitti moukarinheiton vuonna 1999, mitä ennen hän harrasti mäkihyppyä. Seppäsen ennätys on Saksan Hallen heittopäivillä 21. toukokuuta 2016 heitetty 76,20 m.

SM-kisat
Seppänen voitti 22-vuotiaiden Suomen-mestaruuden vuosina 2006 ja 2008. Kalevan kisoissa hän on saanut hopeaa vuosina 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 ja 2022 sekä pronssia vuosina 2017, 2019 ja 2021. Moukarin talvimestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 2013, 2014 ja 2019 sekä hopeaa 2009, 2010, 2021 ja 2022.

Arvokisat ja maaottelut
19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005 Seppänen sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2006 hän voitti 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden Århusissa ja oli yhdeksäs saman ikäluokan EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007.

Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Seppänen karsiutui loppukilpailusta tuloksella 72,94 m ja Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 71,15 m. Zürichin EM-kisoissa 2014 Seppänen eteni finaaliin ollen lopulta 12:s tuloksella 73,70 m.

Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Seppänen eteni loppukilpailuun, jossa hän sijoittui kymmenenneksi karsiutuen kolmelta viimeiseltä kierrokselta tuloksella 73,18 m. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän putosi loppukilpailusta tuloksella 69,76. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 72,81, samoin saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 71,24.

Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaotteluun Seppänen on osallistunut yksitoista kertaa (2010–2022) sijoittuen parhaimmillaan toiseksi vuosina 2014, 2015, 2016, 2018 ja 2022.

Lähteet 

Suomalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikael Sundström

Mikael ”Mikko” Sundström (10. syyskuuta 1957 – 23. tammikuuta 2001) oli suomalainen autourheilija, joka voitti urallaan viisi rallin Suomen mestaruutta. Sundström kuoli sairauskohtaukseen 43-vuotiaana.

Mikon ura alkoi kartingista, jossa hän voitti kolme Suomen mestaruutta. Paras sijoitus rallin MM-tasolla oli RAC-rallin neljäs sija B-ryhmän Peugeot 205 Turbo 16 E2 -autolla, joka ilman Juha Kankkusen eduksi tehtyä tallimääräystä olisi ollut kolmas sija. Sundströmin pitkäaikaisia kartanlukijoita olivat Voitto Silander, Juha Repo ja Jakke Honkanen.

Lähteet 

Suomalaiset ralliautoilijat
Rallin Suomen-mestarit
Vuonna 1957 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Niels Holst-Sørensen

Niels Holst-Sørensen (s. 19. joulukuuta 1922 Sønder Felding) on tanskalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika- ja keskimatkojen juoksussa. Oslo EM-kilpailuissa 1946 hän voitti 400 metrillä kultaa ja 800 metrillä hopeaa. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut muun muassa Tanskan ilmavoimien komentajana, maansa edustajana Natossa ja Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä.

Urheilu-ura 

Holst-Sørensen edusti seuratasolla vuosina 1941–1943 Herning GF:ää, jonka jälkeen hän siirtyi kööpenhaminalaiseen Københavns Idræts Forening -seuraan. Hän voitti EM-kisoissa kaksi mitalia: kultaa 400 metrin juoksusta Oslosta 1946 ja hopeaa 800 metriltä samoista kisoista. Holst-Sørensen osallistui olympialaisiin urheilijana kerran, vuonna 1948. Hän kilpaili 800 metrin juoksussa, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Holst-Sørensen voitti lajeissaan Tanskan-mestaruuden yhteensä 18 kertaa. Hän juoksi vuonna 1943 800 metrillä ennätyksekseen ajan 1.48,9, joka oli kauden kärkitulos maailmassa. Holst-Sørensen ei pystynyt enää parantamaan aikaansa, joten tulos jäi hänen ennätyksekseen. Seuraavana vuonna hän juoksi 400 metrillä ajan 47,6, joka oli myös maailman kärkitulos kyseisenä vuonna ja jäi hänen ennätystuloksekseen.

Holst-Sørensen toimi urheilu-uransa jälkeen urheiluvaikuttajana. Hän oli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuosina 1977–2002 ja oli Tanskan olympiakomitean puheenjohtaja 1981–1984. Kansainvälisessä olympiakomiteassa (KOK) Holst-Sørensen oli talviolympialaisten järjestelykomitean jäsen kaikissa vuosina 1994–2002 järjestetyissä kisoissa. Kun hän lopetti työnsä KOK:ssa vuonna 2002, hänet nimitettiin sen kunniajäseneksi.

Ennätykset 

 400 m: 47,6 s (1944)
 800 m: 1.48,9 (1943)

Sotilasura 
Holst-Sørensen opiskeli Tanskan kuninkaallisessa sotilasakatemiassa ja palveli armeijassa luutnanttina yleisurheilu-uransa aikana. Hänet siirrettiin ilmavoimiin vuonna 1950, ja hän yleni siellä aina kenraalimajurin arvoiseksi ja Tanskan ilmavoimien komentajaksi. Tässä tehtävässä hän oli vuosina 1970–1982. Vuosina 1982–1986 hän toimi Tanskan edustajana puolustusliitto Natossa. Eläkkeelle hän jäi vuonna 1987.

Lähteet 

79.1 Yleisurheilu
Tanskalaiset pikajuoksijat
Tanskalaiset keskimatkojen juoksijat
Tanskalaiset kenraalit
Tanskalaiset urheiluvaikuttajat
Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Vuonna 1922 syntyneet
Elävät henkilöt
Ritaharjun koulu

Ritaharjun koulu  on Oulussa Ritaharjun kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, joka kattaa vuosiluokat 1–9. Koulu toimii pääasiassa syksyllä 2010 avatussa Ritaharjun monitoimitalossa. Rehtorina toimii Pertti Parpala. Koulussa oli vuonna 2020 noin 1 460 oppilasta ja se on siten Suomen suurin peruskoulu.

Monitoimitalo sisältää peruskoulun ohella muun muassa nuorisotoiminnalle varatun tilan, kirjaston, päiväkodin, liikunta- ja ruokasalin ja aulassa on pingispöytiä. Talon yleisöaula toimii rakennuksen keskuspisteenä, josta pääsee eri tiloihin. Tiloissa on luokkia joissa opetetaan eri aineita.

Koulun tilat 
Ritaharjun koulu toimii vuonna 2021 kuudessa rakennuksessa. Näistä Ritaharjun monitoimitalo, Rita-aukion koulu, Ritaharjun minimonitoimitalo, Pluto ja kotitalouskontti sijaitsevat Ritaharjun keskuksessa. Yläkoulu toimii pääasiassa Ritaharjun monitoimitalon toisessa kerroksessa ja Rita-aukion koulussa. Loput tilat ovat alakoulun käytössä. Pohjois-Ritaharjun koulu on noin 300 oppilaan koulurakennus Pohjois-Ritaharjussa kilometrin päässä Ritaharjun keskuksessa. Ritaharjun koululla on ollut tiloista puutetta useamman kerran, ja lukukautena 2020-2021 sata oppilasta käy koulua väistötiloissa Kaukovainiolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ritaharjun koulu

Oulun peruskoulut
Petexbatún

Petexbatún on pieni järvi Guatemalassa eteläisellä Peténin alueella. Se sijaitsee Sayaxchén lähellä ja laskee samannimistä jokea pitkin Usumacintajokeen ja siitä edelleen Pasiónjokeen. Järven seutu on tunnettu historiasta sotaisana maya-alueena.

Petexbatún mayojen historiassa 

Petexbatúnin lähialue tunnetaan parhaiten muinaisen mayasivilisaation sotaisimpana alueena jolla sotiin liittyvä ihmisuhraus oli yleistä. Alueen tunnetuimmat keskukset olivat Dos Pilas, Aguateca ja Seibal. Muita keskuksia olivat muun muassa Itzan Tamarindito, Punta de Chimino, Nacimiento ja varhainen Altar de Sacrificos, joka hallitsi aluetta klassisella ajalla noin vuoteen 650. Sen valta ulottui lähinnä Petexbatúnin luonaisosiin.

600- ja 700-luvuilla Dos Pilas laajensi valtansa alueelle ja siitä tuli militaristinen imperiumi. Dos Pilasin toinen ja kolmas hallitsija, jotka hallitsivat 698-741, aloittivat valloitussodat aiempien rituaalisten sotien sijaan. Jo Tikalista kotoisn ollut kuningas Piikivi-taivas-jumala-K oli aloittanut sodat noustuaan valtaistuimella. Vuosina 740-771 vallineen Jumala-K-taivas_ma kinan vallitessa Dos Pilasin valta oli laajimmillaan, ja imperiumi alkoi luhistua noin vuonna 790.

Petexbatúnin alue oli ensimmäinen, joka hylättiin mayahistorian jälkiklassisella ajalla. Monet Petexbatúnin keskuksista romahtivat jo 700-luvulla. Kaivausten perusteella Dos Pilasin kuninkuus lakkasi 761 Tamaridinton kuninkaan valloitussotaan, ja Dos Pilas oli ensimmäinen suuri luhistunut keskus. Sodat yleistyivät 761-830. Kun maya-alueella käytiin jatkuvia sotia, Dos Pilasin suojelijakaupunki Calakmul romahti. Calakmulhan oli toinen maya-alueen "supervalloista" ja mahtavan Tikalin kilpailija. Dos Pilasin vallan alla olevat pienet kaupungit alkoivat kapinoida Calakmulin romahtamisen jälkeen. 

Pienempienkin Petexbatúnin kaupunkien hallitsijat hävisivät 807. Aguatega hylättiin noin 830. Arkeologi Arthur Demarestin mukaan romahdus johtui sodista eikä kuivuudesta. Dos Pilasissa ja Aguatecassa on nähtävissä tilapäisiä linnoitteita. Luultavasti Putúnin mayojen kaappaama Seibal ei kuitenkaan romahtanut. Viimeinen Petexbatúnissa kukoistanut suuri keskus Seibal hylättiin 889.

Lähteet 
O'Mansky, Matt; and Nicholas P. Dunning (2005). "Settlement and Late Classic Political Disintegration in the Petexbatún Region, Guatemala". In Arthur A. Demarest, Prudence M. Rice and Don S. Rice (eds.). The Terminal Classic in the Maya lowlands: Collapse, transition, and transformation. Boulder: University Press of Colorado. pp. 83–101. ISBN 0-87081-822-8. OCLC 61719499.

Viitteet 

Guatemalan järvet
Mayojen korkeakulttuuri
Auvinen

Auvinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: 

 Aleksander Auvinen (1857–1918), kirkkoherra, tuomiorovasti ja valtiopäivämies
 Anders Auvinen (1843–1915), liikemies, kauppaneuvos
 Anna Auvinen (s. 1987), jalkapalloilija
 Anssi Auvinen, kitaristi ja taustalaulaja
 Arvi Auvinen (1937–2010), näytelmäkirjailija, toimittaja ja TV-ohjaaja
 Eero-Matti Auvinen (s. 1996), jalkapalloilija
 Erkki Auvinen (1928–1987), taidemaalari
 Hellin Auvinen-Salmi (1911–1997), näyttelijä, teatterinjohtaja
 Helmi Auvinen (1876–1965), runoilija, Johan Aleksander Auvisen puoliso
 Henri Auvinen (s. 1993), jääkiekkoilija
 Janne Auvinen (s. 1965), valo- ja äänisuunnittelija
 Johan Aleksander Auvinen (1875–1950), kauppaneuvos, Aleksander Auvisen poika
 Juhani Auvinen (1911–1989), historioitsija, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos, Johan Aleksander Auvisen poika
 Markku Auvinen (s. 1949), kaupunginjohtaja
 Matti Auvinen (1825–1869), maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Oskari Auvinen (s. 1972), Kangasalan kaupunginjohtaja
 Pekka-Eric Auvinen (1989–2007), koulusurmaaja
 Petter Auvinen (1822–1888), maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Pirjo Auvinen (s. 1961), Yleisradion toimittaja
 Reino Auvinen (1917–2011), liikenneministeriön kansliapäällikkö
 Riitta Auvinen (1940–2019), Väestöliiton pääsihteeri
 Ritva Auvinen (s. 1932), sopraano
 Suvi Auvinen (s. 1984), kansalaisaktivisti, feministi ja anarkisti
 Teija Auvinen (s. 1959), näyttelijä
 Tommi Auvinen (s. 1957), teatteriohjaaja ja näyttelijä
 Toni Auvinen, Tuusniemen ent. kunnanjohtaja
 Vilho Auvinen (1907–1946), näyttelijä
 Vili Auvinen (1931–1996), näyttelijä ja teatteriohjaaja
Kaipainen

Kaipainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Anu Kaipainen (1933–2009), kirjailija
 Eino Kaipainen (1899–1995), näyttelijä, poliisi
 Jouni Kaipainen (1956–2015), säveltäjä
 Matti Kaipainen (s. 1972), jääkiekkoilija
 Osmo Kaipainen (1933–1985), poliitikko ja lääkäri
 Urho Kaipainen (1908–1942), kommunisti ja vakooja
 Wille Kaipainen (1918–2006), lääkäri ja professori.
Kallioniemi (täsmennyssivu)

Kallioniemi on:

Paikkoja 
 Kallioniemi, Kalle Päätalon lapsuudenkoti Taivalkoskella
 Kallioniemen ravintola ja vierassatama Ristiinassa

Henkilöitä 
 Aarne Kallioniemi, aik. Jahnsson (1887–1955), rehtori, opetusneuvos ja oppikirjojen tekijä 
 Alli Kallioniemi (1885–1958), poliitikko
 Janne Kallioniemi (s. 1973), näyttelijä
 Jouko Kallioniemi (1912–1982), näytelmäkirjailija
 Kaarlo Kallioniemi (1883–1953), pikakirjoittaja, opettaja
 Lyyli Wartiovaara-Kallioniemi (1887–1970), säveltäjä
 Olli-Pekka Kallioniemi (s. 1966), lääketieteen professori ja akatemiaprofessori
 Riku Kallioniemi (s. 1970), jääkiekkoilija
 Tuula Kallioniemi (s. 1951), kirjailija.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Yhdystie 2264

Yhdystie 2264 on osa historiallista Hämeen Härkätietä Marttilassa ja Koskella Varsinais-Suomessa. Osoitenimenä tiellä on sekä Marttilassa että Koskella Härkätie. Tie alkaa seututien 224 ja niin ikään Hämeen Härkätien reittiin kuuluvan yhdystien 12307 risteyksestä Marttilan Vättilässä ja päättyy  yhdystien 2260 ja samoin Hämeen Härkätien reittiin kuuluvan yhdystien 2810 risteykseen Kosken kirkonkylässä. Tie kulkee Marttilassa kirkonkylän kautta, ja sen varrelle jää myös Marttilan Ollilan kylä. Ennen Kosken kirkonkylää siihen yhtyy Salon ja Kuusjoen suunnasta yhdystie 2407.

Tie seurailee lähes koko matkaltaan Paimionjoen pohjoisrantaa, josta se erkanee vastaa vähän ennen Kosken kirkonkylää yhdystien 2407 risteyksessä. Ennen nykyisen valtatien 10 valmistumista 1960-luvun alussa tie on myös ollut osa tällöin pääosin historiallisen Hämeen Härkätien reittiä noudatellutta valtatietä 10.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

2264
Hämeen Härkätie
Koski Tl:n liikenne
Marttilan liikenne
10
Vladimir Dubrovštšik

Vladimir Vladimirovitš Dubrovštšik (; s. 7. tammikuuta 1972 Hrodna) on valkovenäläinen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kiekonheitossa. Hän voitti hopeaa sekä Atlantan olympialaisissa 1996 että Göteborgin MM-kisoissa 1995. Dubrovštšik voitti kultaa Helsingin EM-kisoissa 1994. Hän osallistui myös Sydneyn olympialaisiin 2000, joissa hän sijoittui seitsemänneksi.

Ennätykset 

 Kiekonheitto: 69,28 m (2000) 
 Kuulantyöntö: 16,57 (1994)

Lähteet 

Valkovenäläiset kiekonheittäjät
Valkovenäläiset olympiamitalistit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdystie 2230

Yhdystie 2230 on yhdystie Varsinais-Suomessa. Se alkaa valtatieltä 10 Liedossa ja päättyy yhdystielle 2250 Tarvasjoen  keskustaajamassa.

Tie alkaen Paappalantien risteyksestä Liedossa, samoin kuin yhdystien 2250 alkuosa siitä valtatielle 10, on osa historiallista Hämeen Härkätietä, joka on eräs Suomen Tiehallinnon määrittelemistä matkailuteistä ja valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Osoitenimenä tiellä on Liedossa Vanha Hämeentie ja Tarvasjoella Hämeen Härkätie.

Kulultaan tie seurailee ensin Paimionjoen  ja lopussa sen sivujoen Tarvasjoen pohjoisrantaa. Ennen nykyisen valtatien 10 valmistumista 1960-luvun alussa tieosuus on myös ollut osa vielä tuolloin pääosin historiallisen Hämeen Härkätien reittiä noudatellutta valtatietä 10.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

2230
Hämeen Härkätie
Liedon liikenne
Tarvasjoki
10