joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2030-luku


2030-luku on tuleva vuosikymmen, joka alkaa 1. tammikuuta 2030 ja päättyy 31. joulukuuta 2039. Vuosikymmen on 2000-luvun neljäs vuosikymmen.

Suunnitelmia ja tavoitteita

2030 

 Pariisin ilmastosopimuksessa maapallon lämpeneminen on pyritty ajaamaan korkeintaan 1,5 asteeseen. Jotta tavoite saavutettaisiin, maailmanlaajuisten hiilipäästöjen tulisi vähentyä 45 prosentilla vuoteen 2030 mennessä.
 YK:n tavoitteena on pysäyttää luonnon monimuotoisuuden heikkeneminen vuoteen 2030 mennessä.
 Euroopan unionin tavoitteena 2020-luvulla on vähentää hiilipäästöjä 55 prosenttia vuoteen 2030 mennessä.
 Euroopan unioni pyrkii siirtymään 25-prosenttisesti luomutuotantoon vuoteen 2030 mennessä.
 Maailman metsäkato on tarkoitus pysäyttää vuoteen 2030 mennessä.

2035 

 Suomen tavoitteena on olla hiilineutraali. 
 Euroopan unionin tavoitteena on, että liikenne unionin alueella on nollapäästöistä.
 Lentokonevalmistaja Airbusin tavoitteena on tuoda päästötön lentokone markkinoille vuoteen 2035 mennessä.

Ennustettuja tapahtumia

2030 

 YK:n ennusteen mukaan maailman väkiluku on 8,7 miljardia ihmistä.

2032 

 Kesäolympialaiset 2032 pidetään Brisbanessa, Australiassa.

2038 

 Pääsiäinen on 25. huhtikuuta, mikä on myöhäisin ajankohta mikä pääsiäisellä voi olla. Edellisen kerran näin oli käynyt vuonna 1943.

2039 

 21. kesäkuuta rengasmainen auringonpimennys näkyy Suomen lounaisosissa.

Fiktiivisiä viittauksia 

 2030: Sarjan Century City tapahtumat alkavat.
 2032: Demolition Man -elokuvan tapahtumat sijoittuvat tähän vuoteen.
 2034: Suomalaisen elokuvan Syväjäädytetty opettaja -elokuvan (1971) tapahtumat sijoittuvat tähän vuoteen.
 2035: I, Robot -elokuvan tapahtumat sijoittuvat tähän vuoteen.
 2038: Videopelin Detroit: Become Human tapahtumat sijoittuvat tähän vuoteen.

Katso myös 
 Suomi 2030-luvulla

Lähteet

Aiheesta muualla
Strategia

Strategia ( ’sotaväki’) tarkoittaa suunnitelmaa, jolla tavoiteltu päämäärä pyritään saavuttamaan. Strategian päämääränä kilpailumarkkinoilla on saavuttaa kilpailuetua suhteessa kilpailijoihin. Strategia liittyy erityisesti organisaatioiden johtamiseen: hyvä strategia on tärkeä esimerkiksi sodankäynnissä ja liikkeenjohdossa. Myös shakissa ja muissa strategiapeleissä pelistrategiat ovat keskeisiä.

Sodankäynti

Varsinainen strategian käsite on lähtöisin antiikin Kreikasta, jossa Kleisthenes (noin 510 eaa.) rakensi kymmenen heimodivisioonan struktuurin. Yhtymässä jokaisen divisioonan johdossa oli strategos eli strategi, ja yhdessä nämä muodostivat Ateenan sotaneuvoston. Toisaalla sanan strategos kerrotaan tarkoittavan sodanjohtotaitoa, joka on strategin tärkein taito. Kummankin näkemyksen mukaan strategin tehtäväkentäksi muodostui armeijan johtaminen.

Esimerkiksi sodankäynnissä pitää tehdä strategisia päätöksiä: minkä tyyppisiä joukkoja käyttää milläkin taistelukentällä, missä vaiheessa hyökätä mihinkin jne. Strategista ajattelua ei tule sekoittaa operatiiviseen tai taktiseen ajatteluun. Nyrkkisääntönä eroista voidaan pitää: ”Strategia on suunnitelma, kuinka sota voitetaan, kun taas taktiikka on toimintatapa taistelun voittamiseksi.”

Sodankäynnissä strategia on suunnitelmallinen toimintatapa sodan voittamisesta (asevoimilla). Käsitehierarkiassa strategian yläpuolella on suurstrategia ja alapuolella operaatiotaito. Strategia käsittää myös kaikki sodan valmisteluun liittyvät asiat varsinaisen sodankäynnin lisäksi.

Useita sodankäynnin strategioita sovelletaan myös liiketoiminnan johtamisessa. Eräs tunnetuimmista alun perin sotastrategioihin perehdyttävä teos, jota käytetään paljon liikkeenjohdon strategioiden oppikirjana, on kiinalaisen, yli 2 000 vuotta sitten eläneen kenraali Sunzin teos Sodankäynnin taito. Sunzi-nimi tunnetaan myös länsimaissa vanhemman ns. Wale-Gyles translitterointijärjestelmän mukaisesti Sun Tzu’na.

Liikkeenjohdon strategia 

Liikkeenjohdon strategialla tarkoitetaan yrityksen tai julkisen palvelun strategiaa, jota se toteuttaa kaikessa toiminnassaan. Strategioita on eritasoisia sen mukaisesti, miten tarkasti ja miten laajaa osaa toiminnoista strategia käsittelee. Käsite ei ole yksiselitteinen, vaan siitä esitetään kirjallisuudessa hyvinkin erilaisia määritelmiä.

Kehittyminen

Liiketoimintastrategioita julkaistiin kylmän sodan aikana Yhdysvalloissa noin joka toinen vuosi. Pääartikkelissa esitellään niiden pääsuunnat.

Vaihe I: budjettisuunnittelu (1950–1960)
Vaihe II: korporatiivinen suunnittelu (1960–1968)
Vaihe III: konsernistrategia (1968–1975)
Vaihe IV: kilpailija-analyysi (1975–1985)
Vaihe V: kilpailuetu (1985–1995)
Vaihe VI: strategiset innovaatiot (1995–2001)
Vaihe VII: strateginen ajattelu (2003–)

Katso myös
 Balanced Scorecard
 Strategia ja taktiikka shakissa

Lähteet

Aiheesta muualla

 
Sotatieteet
Organisaatiot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Alkeisvaraus

Alkeisvaraus (e tai q) on luonnonvakio, joka vastaa yksittäisen protonin varausta. Alkeisvakion avulla ilmoitettuna yksittäisen elektronin varaus on −e. Alkeisvarauksen arvo SI-yksiköissä on 
e = 1,602 176 634·10-19 C.
Tämä arvo on tarkka, koska kahdeskymmeneskuudes yleinen paino- ja mittakonferenssi päätti marraskuussa 2018 määritellä ampeerin uudelleen kiinnittämällä alkeisvarauksen tähän arvoon. Uusi määritelmä astui voimaan 20. toukokuuta 2019.

Kaikkien itsenäisinä havaittujen hiukkasten sähkövaraukset ovat alkeisvarauksen suuruisia tai sen kokonaisia monikertoja. Esimerkiksi protonilla ja positronilla on yhden alkeisvarauksen suuruinen sähkövaraus. Elektronilla ja antiprotonilla on alkeisvarauksen vastaluvun suuruinen sähkövaraus. Atomifysiikassa alkeisvarausta käytetään yleisesti varauksen yksikkönä, ja tällöin kaikki havaitut sähkövaraukset ovat siis kokonaislukuja. 

Kvarkkien ja antikvarkkien sähkövaraukset ovat alkeisvarauksen kolmasosia. Niitä ei kuitenkaan ole havaittu tavanomaisissa olosuhteissa vapaina, vaan ainoastaan sitoutuneina hadroneiksi, joiden varaus alkeisvarausyksikköinä on kokonaisluku. 

Ensimmäisenä alkeisvarauksen suuruuden sai kohtalaisella tarkkuudella mitatuksi Robert Millikan vuosina 1909 suihkuttamalla öljypisaroita sähkökenttään. Koejärjestely tunnetaan Millikanin kokeena. Siinä voitiin hyvinkin pienet sähkövaraukset mitata ja todeta niiden aina olevan tietyn vakion, alkeisvarauksen monikertoja.

Monissa kemian teorioissa alkeisvaraus jaetaan matemaattisesti osikseen, sillä näiden niin sanottujen osittaisvarausten käyttö helpottaa useita, muun muassa sähkökemian, laskutoimituksia.

Katso myös
sähködipoli
molekyyliorbitaali

Lähteet  

Luonnonvakiot
Atomifysiikka
Sähkövarauksen yksiköt

es:Carga eléctrica#Carga eléctrica elemental
Supergravitaatio

Supergravitaatioteoria on kenttäteoria, joka yhdistää supersymmetrian ja yleisen suhteellisuusteorian.

Kuten mikä tahansa gravitaation kenttäteoria, supergravitaatioteoria sisältää spin-2-kentän, jonka kvantti on gravitoni. Supersymmetria vaatii, että gravitonikentällä on superpartneri. Tämän kentän spin on 3/2 ja sen kvantti on gravitiino. Gravitiinokenttien lukumäärä on sama kuin supersymmetrioiden lukumäärä. Supergravitaatioteorioiden on uskottu olevan ainoa keino kuvata oikeaoppisesti vuorovaikuttavia spin-3/2-kenttiä.

Supergravitaatioteoria on käytännössä nollapituinen raja supersäieteorialle (siis raja, jossa säie arvioidaan siten, että sen pituus on nolla ja käsitellään kuten dimensiotonta pistemäistä hiukkasta). Ainoana poikkeuksena on "maksimaalinen" 11-ulotteinen supergravitaatio, joka on M-teorian rajana (todennäköisimmin raja, jossa kalvoja käsitellään kuin niiden tilavuus olisi nolla).

Supersymmetria
Ajokoirat

Ajokoirat on tähdistö, jonka latinankielinen nimi on Canes Venatici, genetiivissä Canum Venaticorum, ja lyhenne CVn. Taivaalla tähdistö sijaitsee Otavan ’kauhan’ vastakkaisella puolella kuin Pohjantähti. Ajokoirien pinta-ala on 465 neliöastetta: se on 38:nneksi suurin tähdistö. Ajokoirat on yksi kolmesta tähdistöstä, Ison koiran ja Pienen koiran lisäksi, jotka on nimetty koirien mukaan.

Tähdet
Itse tähdistö koostuu lähinnä himmeistä tähdistä, joista kirkkain on todennäköisesti Edmund Halleyn nimeämä muuttuja ja kaksoistähti Cor Caroli eli Kaarlen Sydän. Kaksikon päätähdellä (α²) on voimakas magneettikenttä, joka luo suuren määrän tähdenpilkkuja tähden pinnalle. Tämä aiheuttaa tähden kirkkauteen muutoksia tähden pyöriessä akselinsa ympäri. Tähtiparin etäisyys Maasta on noin 110 valovuotta. Päätähden kirkkaus vaihtelee välillä +2,84m – +2.94m noin viiden ja puolen vuorokauden jaksolla. Himmeämpi komponentti eli α¹ on noin magnitudia +5,5 ja se on päätähdestä 19,6 kaarisekunnin päässä.

Y CVn, toisinaan myös La Superbana tunnettu, on elinkaarensa lopussa oleva epäsäännöllinen muuttuva tähti, jonka magnitudi vaihtelee välillä 4,7 - 6,2 158 päivän jaksossa. Se on erittäin suuri punainen jättiläistähti, yksi punaisimpia väriltään koko taivaalla. Halkaisijaltaan tähti on noin 2 astronomista yksikköä, eli Aurinkokuntamme keskelle sijoitettuna tähden reunat ulottuisivat Marsiin asti.

Syvän taivaan kohteet 

Ajokoirat sisältää kuusi Messierin kohdetta, joista viisi on  galakseja. Yksi huomattavimmista galakseista Ajokoirissa on ensimmäinen tunnistettu kierteisgalaksi M51 eli Pyörregalaksi (NGC 5194) ja sen kumppani, epäsäännöllisen muotoinen galaksi NGC 5195, jonka tähtiä massiivisempi M51 on vetänyt itseensä painovoimallaan.

Muita galakseja ovat ranskalaisen tähtitieteilijän Pierre Méchainin vuonna 1779 löytämä Auringonkukkagalaksi eli M63, joka muodostaa yhdessä Pyörregalaksin, M51:n ja muutaman pienemmän galaksin kanssa M101-galaksijoukon, joka leviää Ison Karhun ja Ajokoirien tähdistöjen alueelle.

Vuonna 1781 Méchain löysi kierteisgalaksit M94 ja M106. Jälkimmäinen on aktiivinen Seyfertin galaksi, jolla epäillään olevan keskuksessaan supermassiivinen musta aukko.

Aivan tähdistön etelärajoilla sijaitseva M3 eli NGC 5272 on yksi suurimpia pallomaisia tähtijoukkoja: sen muodostaa noin puoli miljoonaa tähteä. Se on 18′ halkaisijaltaan ja kirkkaudeltaan +6,3m, joten sen voi helposti nähdä vaikka kiikarilla.

Seulonnan keskeiset artikkelit
Tietokonetekniikka

Tietokonetekniikka tutkii tietokoneiden yleisrakennetta ja sen eri osajärjestelmien teknologioita, kuten suorittimet, keskusmuisti, massamuistit, syöttö- ja tulostuslaitteet, tietoliikenne-elektroniikka ja eri oheislaitteet. Se kuuluu osana tietotekniikkaan.

Yliopistoissa keskitytään tietokoneen toimintaperiaatteisiin ja tietokonetekniikka liitetään usein digitaalitekniikkaan, jolloin keskitytään piirien ja digitaalijärjestelmien suunnitteluun. Keskiasteen oppilaitoksissa tietokonetekniikka on käytännönläheisempää.

Katso myös 
 Tietokonetekniikan historia
 Tietokonelaitteisto
M1

M1 voi tarkoittaa:

sotilaallisia merkityksiä
M1, ranskalainen ydinkärkiohjus
M1, Irlannin laivaston moottoritorpedovene
Miinalaiva M 1, miinalaiva Louhen alkuperäinen nimi
M1 Abrams, Yhdysvaltain pääasiallinen taistelupanssarivaunu
M1 Carbine, yhdysvaltalainen kivääri
M1 Garand, yhdysvaltalainen kivääri
M1 Thompson, yhdysvaltalainen toisen maailmansodan aikainen konepistooli

muita merkityksiä
Rapusumu (M1), Messierin luettelon kohde numero 1.
M1 Network, venäläinen televisiokanava
M1, rakennusmateriaalien päästöluokitusten tiukin luokka, johon mm. lasi ja metalli kuuluvat.
M1, graafinen liitäntästandardi
M1 (osa :ta) Valko-Venäjän poikki (Venäjän rajalta Puolan rajalle) pääosin moottoritienä kulkeva valkovenäläinen valtatie
 M1 (osa :ta), Moskovasta länteen Valko-Venäjän rajalle vievä venäläinen valtatie 
M1, Lontoon ja Leedsin yhdistävä moottoritie Britanniassa.
M1, ajoneuvojen luokituksessa henkilöauto
M1, Helsingin metron linja Matinkylä–Vuosaari
M1, Varsovan metron linja Kabaty–Młociny
M1 on taloudessa rahavarantotyyppi
Benelli M1, italialainen haulikko
M1-lähete, pakkohoitolähete
Apple M1, ARM-arkkitehtuuriin pohjautuva Applen järjestelmäpiiri.
M2

M2 voi tarkoittaa:

M2 sähköpostiohjelma, joka kuuluu Opera-selaimeen
 M2, Irlannin laivaston moottoritorpedovene
 sotilaallisia merkityksiä:
 M2 Bradley, USA:n armeijan rynnäkköpanssarivaunu
 M2 Light Tank, yhdysvaltalainen 1935–1942 valmistettu kevyt panssarivaunu
 M2-konekivääri
 M2, ranskalaisvalmisteinen keskikantaman ydinkärkiohjus
 M2-liekinheitin, yhdysvaltalainen toisen maailmansodan aikainen liekinheitin
 Messier 2, pallomainen tähtijoukko Ajokoirissa, NGC 5727.
 M2 on rakennusmateriaalien päästöluokitusten luokka, johon kuuluvat emissiotestatut materiaalit alle M1 vaatimustason.
 M.2, tietokoneen oheislaitteiden liitin
 M2, japanilainen videopelejä kehittävä ja julkaiseva yritys
 M2-Kodit, Y-säätiön omistama suomalainen vuokra-asuntoyhtiö
 M2, Helsingin metron linja Tapiolasta Mellunmäkeen
 M2, Varsovan metron linja Bemowosta Bródnoon
 M2, tietynlainen pakkohoitolähete (M-lähete)
 m² tarkoittaa neliömetriä.
Luettelo Suomen luterilaisista kirkoista

Tässä luettelossa on lueteltu suuri osa Suomessa sijaitsevista luterilaisista kirkoista. Kirkot kuuluvat pääosin luterilaisille seurakunnille, mutta luettelossa on myös muiden tahojen omistamia kirkkorakennuksia.

Kirkot 
Sijainti-sarakkeen ensimmäinen paikannimi tarkoittaa nykyistä kuntaa. Sen jälkeen on pilkulla erotettuna mahdollinen entinen kunta, kylä, kaupunginosa tai muu paikka.

Lähteet

Kirjallisuutta

Anu Järmistö: Suomen evankelis-luterilaiset kirkot, 2017; ISBN 9789522305626

Aiheesta muualla 
 Suomen kirkot
 Etelä-Suomen kirkkoja
 Rakennusperinto.fi - Kirkot 

Luterilaiset
Kirkot
Heikki Liimatainen

Heikki Liimatainen (14. maaliskuuta 1894 Karstula – 24. joulukuuta 1980 Porvoo) oli suomalainen olympiavoittaja, juoksija ja liikemies. Hän oli yksi 1920-luvun alun suomalaisia kestävyysurheilun huippunimiä.

Saavutetut arvokisamitalit

Antwerpen 1920 
kultamitali – maastojuoksu (joukkuekohtainen)
pronssimitali – maastojuoksu (henkilökohtainen)

Pariisi 1924 
kultamitali – maastojuoksu (joukkuekohtainen)

Muita saavutuksia
Liimatainen sijoittui Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 10 000 metrin juoksussa seitsemänneksi.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Suomalaiset maastojuoksijat
Suomalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
DC++

DC++ on avoimen lähdekoodin vertaisverkko-ohjelma, joka käyttää Direct Connect -protokollaa. Ohjelmaa levitetään GPL-lisenssillä.  Useimpien arvioiden mukaan DC++ on suosituin Direct Connect -asiakasohjelma.

Koska DC++:n lähdekoodi on kaikkien saatavilla, siitä on tehty versioita, jotka väärinkäyttävät vertaisverkkoa esimerkiksi ilmoittamalla jaossa olevan materiaalin määrän suuremmaksi kuin se todellisuudessa on. DC++:n lähdekoodia on myös käytetty GPL-lisenssin vastaisesti suljetun lähdekoodin Direct Connect -ohjelmassa rmDC++. DC++ on ohjelmoitu C++-ohjelmointikielellä.

Käyttääkseen DC++:aa on yhdistettävä jonkin palvelimen "aulaan" ja sieltä valittava mieleiset hubit eli varsinaiset tiedostonsiirtopalvelimet, joilla voi olla jopa kymmeniä tuhansia käyttäjiä. Näiltä käyttäjiltä etsitään sitten tiedostoja hakusanoilla, ja hubi listaa haun tuloksen käyttäjiltä keräämiensä tiedostolistojen perusteella. Kun mieleinen tiedosto on valittu, tiedoston lataus alkaa. Tämä edellyttää vapaana olevaa latauspaikkaa tiedostoa jakavalla koneella. Latauspaikkojen määrä on tiedostoa jakavan koneen käyttäjän valittavissa. Useimmiten DC++:aa käytetään tekijänoikeuksilla suojatun musiikin, elokuvien, televisiosarjojen, tietokoneohjelmien, kuvien ja tietokonepelien laittomaan vaihtamiseen. Joillakin hubeilla voi olla jakamista koskevia rajoituksia.

DC++ on saatavilla suomeksi kielipaketilla ja versiossa 0.705 sekä uudemmissa suomennos tulee mukana.

Ominaisuudet 
 Monta yhtäaikaista hubiyhteyttä, joilta voi etsiä yhtä aikaa tiedostoja.
 Uusimmilla versioilla mahdollista ladata samaa tiedostoa usealta käyttäjältä
 Alkuperäistä Direct Connectia tehokkaampi käyttöliittymä.
 Uusimmat versiot eivät ole yhteensopivia alkuperäisen Direct Connect -protokollan kanssa.

Aiheesta muualla 

 DC++:n virallinen sivusto 
 Ohjelman asentaminen ja muita ohjeita 

Vertaisverkko-ohjelmistot
Vapaat ohjelmistot
Jyrki Otila

Jyrki Ilari Otila (2. syyskuuta 1941 Helsinki – 14. huhtikuuta 2003 Tampere) oli suomalainen TV-visailutuomari ja Euroopan parlamentin jäsen.

Henkilöhistoria ja ammattiura 
Otilan vanhemmat olivat ylilääkäri Eino Kaj Alfred Otila ja sairaanhoitaja Lahja Suni. Koulutukseltaan Otila oli ekonomi. Otila tuli tunnetuksi useiden suosittujen tietokilpailujen tuomarina televisiossa. Otila toimi Yleisradion apulaiskonttoripäällikkönä 1965–1970, YK:n tehtävissä Dar es Salaamissa Tansaniassa 1970–1973, Yleisradiossa 1974, Ulkoasiainministeriössä kehitysyhteistyöasiantuntijana Tansaniassa 1975–1977 ja Orion Yhtymän tehtaanjohtajana Arushassa Tansaniassa 1977–1980.

Otila laati kysymyksia Yleisradion TV2:n Thilia Thalia Tallallaa -visailuun vuodesta 1982 ennen siirtymistään uuden Kolmoskanavan visailujen tekijäksi. Hän toimi Oy VipVision Finland Ltd.:n hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 1995. Thilia Thalian tekemistä jatkettiin jälleen 1998. Kolmos- ja neloskanavilla Otila oli mukana Kolmosvisa-, Tietopörssi- ja Nelosvisa-visailujen tuottamisessa. Hänen juontajaparinaan ohjelmissa oli tavallisesti Reijo Salminen. Otila oli itsekin tasokas tietokilpailija ja sijoittui 1994 kolmanneksi Suomen Tietoviisas -tietokilpailussa. Otila kuoli syöpään 14. huhtikuuta 2003.

Europarlamentaarikko 
Otila valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi Suomesta vuosiksi 1996–1999 (Kokoomus). Hän oli parlamentissa aluepoliittisen valiokunnan jäsenenä ja maatalousvaliokunnan varajäsenenä.

Luottamustoimet 
Suomen Veteraanijääkiekkoliitto, hallituksen jäsen 1983–2003
Suomen Jääkiekkomuseoyhdistys, johtokunnan jäsen 1984–2003
Kansainvälinen Jääkiekkoliitto, veteraanijääkiekkokomitean jäsen 1992–2003
Suomi-Hongkong-kauppayhdistys, hallituksen jäsen 1984
Olutliitto, puheenjohtajana vuodesta 2000
Suomen syöpäpotilaat ry:ssä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kansallisen Kokoomuksen europarlamentaarikot
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Suomalaiset tietokilpailujuontajat
Suomalaiset tietokilpailijat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Kirsi Piha

Kirsi Katariina Piha (s. 14. lokakuuta 1967 Helsinki) on suomalainen viestintäkonsultti ja entinen poliitikko.

Ura
Piha on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.

Hän oli Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1992–1996 ja 2004−2008, kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1994–1996 ja 1999–2003 sekä Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1996–1999. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa hän ei asettunut ehdolle. Nykyään hän on Ellun Kanat -viestintätoimiston perustaja ja omistaja.

Vuonna 2003 Piha toimitti yhdessä Pauli Aalto-Setälän kanssa tv-ohjelmaa Vaarallinen risteys, jonka tarkoituksena oli haastatella kohuttuja julkisuuden henkilöitä ja käsitellä yhteiskunnan tabuja. Vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa hän toimi Suomessa toiseksi eniten ääniä keränneen Alexander Stubbin kampanjapäällikkönä.

Piha piti Helsingin Sanomille kirjallisuusaiheista Lukupiiri-blogia vuosina 2006–2011. Lisäksi hän toimi vuosina 2008–2010 ulkoministeri Alexander Stubbin perustamassa maabrändivaltuuskunnassa. Syyskuussa 2017 Piha voitti Kultasulka-palkinnon parhaasta markkinointi- tai viestintäalan teoksesta kirjallaan Rytmihäiriö.

Vuoden 2021 kuntavaalit ja pormestariehdokkuus Helsingissä
Ennen vuoden 2021 kuntavaaleja Piha asettui ja hänet valittiin Kokoomuksen pormestariehdokkaaksi Helsingissä, mutta hän kuitenkin luopui ehdokkuudesta ennen vaaleja. Taustalla on Kokoomuksen sisäiset liberaalien ja konservatiivien ristiriidat. Blogi-tekstissään Piha ilmoitti, ettei kykene edustamaan pormestariehdokkaana kokoomuksen arvojen kirjoa.

Piha julkaisi pormestariasiasta pamfletin, jossa hän selventää ratkaisunsa taustoja. Reaktiot pamflettiin ovat kahtalaiset. Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa avausta ymmärretään: "on hyvä että hän avasi kokoomuksessa aikaansa odottaneen keskustelun", ja kehotetaan kokoomuksessa miettimään tilannetta, jossa vaalissa annettu ääni voi tuoda paikan vastakkaisia arvoja kannattavalle. Politiikantutkijat Johanna Vuorelma ja Ilkka Ruostetsaari suhtautuvat pamflettiin osin kriittisesti, sillä he kaipaavat Pihan määritelmää siitä, mitä oikeistopopulismi on. Piha liitti pamfletissaan käsitteen paitsi Atte Kalevaan ja Wille Rydmaniin, myös Antti Häkkäseen.

Yksityiselämä 
Pihan ensimmäinen aviomies oli Jyrki Ahokas. Toinen liitto tv-yrittäjä Saku Tuomisen kanssa kesti lähes 20 vuotta, ja heillä on siitä yksi tytär.. Kolmannen kerran hän avioitui 19. maaliskuuta 2016, tuolloin mainostoimistojohtaja Marco Mäkisen kanssa. Piha toimitti yhdessä miehensä kanssa huhtikuussa 2016 Ellun kanojen julkaiseman kirjan Rakkaus – Mitä tapahtuu huomenna? ja luovuttivat sen tuoton HelsinkiMissiolle.

Kirjat 
 
 
 
 
 
 
 & Marco Mäkinen: Rakkaus – Mitä tapahtuu huomenna? Helsinki: Ellun kanat, 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Pihan kotisivut
 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Kansallisen Kokoomuksen europarlamentaarikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Helsingin vaalipiiri
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirjoitusvirhe

Kirjoitusvirhe on kirjoitusprosessin aikana tehty tahaton virhe, jonka seurauksena sana kirjoitetaan väärin. Kirjoitusvirheitä nimitetään myös typografisiksi virheiksi, ladontavirheiksi, mistä tulee nimi typo. Yleensä lukija osaa päätellä, mitä kirjoittaja on alun perin tarkoittanut, mutta huonossa paikassa oleva kirjoitusvirhe voi tehdä tekstin täysin ymmärtämiskelvottomaksi, varsinkin silloin, jos lukijana on ihmisen asemasta tietokone.

Julkaistuihinkin kirjoihin voi tulla kirjoitusvirheitä, ja lukijat huomauttavat niistä herkästi.

Kirjoitusvirheiden yleisiä muotoja ovat:
 peräkkäisten kirjainten paikkojen vaihtuminen
 väärä kirjain
 kirjaimen puuttuminen
 ylimääräinen kirjain

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tekstuaalitieteiden sanasto (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura).

Kirjoitus
Tekstuaalitieteet
Moldovan leu

Moldovan leu (, mon. lei) on Moldovan rahayksikkö. Sen ISO 4217 -standardin mukainen koodi on MDL. Yksi leu jakautuu 100 baniin (, mon. bani).

Moldovan leu poikkeaa nimellisarvoltaan selvästi Romanian leusta, mikä varsinkin Romanian tai Moldovan alueella matkustavien on syytä huomata. 29. elokuuta 2021 yksi euro oli 20,7896 leuta ja yksi Yhdysvaltain dollari 17,6992 leuta.

Moldovan leu otettiin käyttöön 29. marraskuuta 1993 Moldovan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta. Vuodesta 1940 alueella käytettiin Neuvostoliiton ruplaa ja sitä ennen Romanian leuta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

National Bank of Moldova: About the national currency 

Euroopan rahayksiköt
Moldovan talous
Itävallan keisari

Itävallan keisari -arvonimen julisti itselleen vuonna 1804 Habsburg-suvun Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Frans II, pelätessään menettävänsä keisarintittelinsä Napoleonin valloitusten alla. Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta hajosikin jo 1806.

Arvonimi säilyi vuoteen 1918, mutta Itävallan keisarikunnan rajat eivät koskaan vakiintuneet.

Itävalta oli ollut arkkiherttuakunta 1400-luvulta asti, mutta muilla keisarin hallitsemilla mailla oli omat instituutionsa ja historiansa. Yhtenäistämistoimenpiteitä yritettiin unkarilaisten kapinan jälkeen vuosina 1848–1859, mutta viimein Unkarille jouduttiin antamaan kuningaskunnan asema, johtaen Itävalta-Unkarin syntyyn 1867. Keisarikunta hajosi lopullisesti ensimmäisen maailmansodan lopuksi vuonna 1918, kun Itävallasta tuli tasavalta ja muut Keisarillisessa neuvostossa edustetut maat itsenäistyivät tai jaettiin naapurimaiden kesken.

Itävallan keisarit (1804–1918)

Arvonimiluettelo 

Vuodesta 1869 lähtien Itävallan keisarin virallinen arvonimiluettelo kuului kokonaisuudessaan seuraavasti:

Seine Kaiserliche und Königliche Apostolische Majestät
N.N. 
von Gottes Gnaden Kaiser von Österreich, 
König von Ungarn und Böhmen, von Dalmatien, Kroatien, Slawonien, Galizien, Lodomerien und Illyrien; 
König von Jerusalem etc.;  
Erzherzog von Österreich; 
Großherzog von Toskana und Krakau; 
Herzog von Lothringen, von Salzburg, Steyer, Kärnten, Krain und der Bukowina; 
Großfürst von Siebenbürgen, Markgraf von Mähren; 
Herzog von Ober- und Niederschlesien, von Modena, Parma, Piacenza und Guastalla, von Auschwitz und Zator, von Teschen, Friaul, Ragusa und Zara; 
Gefürsteter Graf von Habsburg und Tirol, von Kyburg, Görz und Gradisca; 
Fürst von Trient und Brixen; 
Markgraf von Ober- und Niederlausitz und in Istrien; 
Graf von Hohenems, Feldkirch, Bregenz, Sonnenberg etc.; 
Herr von Triest, von Cattaro und auf der Windischen Mark; 
Großwojwode der Wojwodschaft Serbien 
etc., etc. 

Historiallisina jäänteinä varhaisemmilta ajoilta tässä arvonimiluettelossa mainittiin joukko sellaisiakin maita, maakuntia ja paikkakuntia, jotka eivät enää tuohon aikaan olleet Habsburg-suvun hallinnassa.

Suomennos  

Hänen keisarillinen ja kuninkaallinen apostolinen majesteettinsa 
NN,
Jumalan armosta Itävallan keisari,
Unkarin, Böömin, Dalmatian, Kroatian, Slavonian, Galitsian, Lodomerian ja Illyrian kuningas;
Jerusalemin kuningas jne.; 
Itävallan arkkiherttua; 
Toscanan ja Krakovan suurherttua;
Lothringenin, Salzburgin, Steyerin, Kärntenin, Krainin ja Bukovinan herttua;
Ylä- ja Ala-Sleesian, Modenan, Parman, Piacenzan ja Guastallan, Auschwitzin ja Zatorin, Teschenin, Friaulin, Ragusan ja Zaran herttua;
Habsburgin ja Tirolin, Kyburgin, Görzin ja Gradiscan hallitseva kreivi;
Trientin ja Brixenin ruhtinas, 
Ylä- ja Ala-Lausitzin ja Istrian maakreivi, 
Hohenemsin, Feldkirchin, Bregenzin ja Sonnenbergin kreivi, 
Triesten, Cattaron ja windiläisen maan herra;
Serbian voivodikunnan suurvoivodi
jne. jne.

Lähteet  

Itävallan keisarit
Itävallan historia
Unkarin historia
Alexander Järnefelt

August Alexander (Aleksander) Järnefelt (2. huhtikuuta 1833 Tohmajärvi – 15. huhtikuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, topografi, kuvernööri, valtiopäivämies, senaattori ja suomalaisuustaistelija.

Aleksanderin vanhemmat olivat kruununvouti Gustav Adolf Järnefelt ja Aurora Fredrika Molander. Aleksander Järnefelt vihittiin Pietarissa 22. joulukuuta 1857 vapaaherratar Elisabethin (o.s. Clodt von Jürgensburg) kanssa. Heidän lapsensa olivat Kasper, Arvid, Erik (Eero), Ellida, Ellen, Armas, Aino, Hilja ja Sigrid. Sisaruksista Armas oli säveltäjä, Arvid kirjailija, Eero kuvataiteilija ja Kasper kriitikko. Aino Järnefeltistä tuli säveltäjämestari Jean Sibeliuksen puoliso.

Järnefeltin uraa hallitsivat geodeettiset ja topografiset työt. Vuosina 1860–1869 hän osallistui Venäjän armeijan toimeenpanemiin, Suomen topografista kartoitusta valmisteleviin, geodeettisiin mittauksiin, aluksi johtajan apulaisena ja vuodesta 1868 johtajana. Kun varsinaiset kartoitustyöt vuonna 1870 alkoivat, nimitettiin Järnefelt niiden johtajaksi. Hän pysyi tehtävässä vuoteen 1877, jolloin hän siirtyi kartoittamaan Venäjän Turkin sodan aikana hallussaan pitämää Bulgariaa. Sodan päätyttyä Järnefelt palasi johtamaan Suomen kartoitusta, kunnes hän vuonna 1883 siirtyi maaherraksi. Järnefelt julkaisi Suomessa toimittamiensa geodeettisten töiden tulokset kirjana, joka ilmestyi venäjäksi vuonna 1891, ranskaksi vuonna 1894 ja suomeksi vuonna 1901 (Fennia 1901/10.1). Hänen johdollaan aloitettujen Suomen kartoitusten perusteella valmistui vuosina 1870–1907 Etelä-Suomen topografinen kartasto (473 lehteä) mittakaavassa 1:21 000. Sen perusteella laadittiin painettu kartasto mittakaavassa 1:42 000. Alkuperäiskartaston lehdistä valokuvaamalla tehtyjä jäljennöksiä luovutettiin Suomen senaatille, kaksi kappaletta kutakin lehteä. Suomessa ne väritettiin ja ne tunnetaan nykyisin nimellä Senaatin kartat, ja ne ovat Kansallisarkiston kokoelmissa. 

Järnefelt toimi kuvernöörinä Mikkelin läänissä vuosina 1883–1884, Kuopion läänissä vuosina 1884–1888 ja Vaasan läänissä vuosina 1888–1894. Vuodesta 1894 hän toimi senaatin sotilasasiain toimituskunnan päällikkönä. Hän oli myös aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1872, 1877–1878 ja 1882. Hän kuoli Helsingissä 15. huhtikuuta 1896 halvaukseen.

Kirjallisuus 
 
 Yrjänä, Jouni – Keskisarja, Teemu: Alexander Järnefelt: Kenraali ja suomalaisuustaistelija. SKS, 2009. ISBN 978-952-222-114-8

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Järnefeltin suku, Aleksander Järnefeltin elämäkerta ja valokuva

Suomalaiset kenraalit
Mikkelin läänin maaherrat
Kuopion läänin maaherrat
Vaasan läänin maaherrat
Suomalaiset senaattorit
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Suomalaiset kartografit
Vuonna 1833 syntyneet
Vuonna 1896 kuolleet
Elisabeth Järnefelt

Elisabeth Järnefelt (o.s. Clodt von Jürgensburg; 11. tammikuuta 1839 Pietari – 3. helmikuuta 1929 Helsinki) oli suomalaisen taiteen ja kulttuurin innoittaja ja kannustaja.

Elämä
Elisabeth Järnefeltin vanhemmat olivat vapaaherra, kenraalimajuri Konstantin Clodt ja Catharina Vigné. Hänet vihittiin Pietarissa 22. joulukuuta 1857 kenraali Alexander Järnefeltin kanssa, joka toimi myöhemmin kuvernöörinä ja senaattorina. Heidän lapsiaan olivat kriitikko Kasper Järnefelt (1859–1941), kirjailija Arvid Järnefelt (1861–1932), kuvataiteilija Eero Järnefelt (1863–1937), Ellida Järnefelt (1865–1885), Ellen Järnefelt (1867–1901), säveltäjä Armas Järnefelt (1869–1958), Aino Sibelius o.s. Järnefelt (1871–1969), Hilja Järnefelt (1873–1879) ja Sigrid Järnefelt (1875–1876). 

Taiteellisuus tuli Järnefeltien sukuun Elisabeth Järnefeltin vanhempien, alkuaan baltiansaksalaiseen ja sittemmin venäläistyneen Clodt von Jürgensburgin suvusta. Hänen setänsä, Pjotr Karlovitš Clodt oli 1800-luvun Venäjän merkittävimpiä kuvanveistäjiä. Hänen veljensä Mihail Konstantinovitš Clodt oli puolestaan maisemamaalari ja Pietarin taideakatemian professori.

Elisabeth Järnefelt toimi suomenkielisen kirjallisuuspiirin, Järnefeltien koulun, keskushahmona. Hän kannusti omia lapsiaan taiteen, kulttuurin ja suomalaisuuden pariin. Järnefelt auttoi myös Juhani Ahoa löytämään oman tyylinsä kirjailijana.

Lähteet

Aiheesta muualla

ISBN 951-0-23449-4.
 
 

Suomalaiset kulttuurielämän vaikuttajat
Vuonna 1839 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Huhtala

Huhtala on Seinäjoen 14. kaupunginosa. Se sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kaupungin keskustasta, Läntisen suuralueella Kantakaupungin ja Kyrkösjärven välissä. Kerros-, rivi- ja omakotitaloista koostuvaan kaupunginosaan kuuluu varsinaisen Huhtalan lisäksi vuoden 2016 asuntomessualue Pruukinranta. Kaupunginosan asukasluku oli 1 929 joulukuussa 2016. Sen pohjoispuolella ovat Jouppilan ja Marttilan kaupunginosat, eteläpuolella Simunan ja Törnävän.

Metsäinen Huhtala nousee melko jyrkästi kohti Kyrkösjärven tekoallasta. 

Huhtalan alueella sijaitsee valtaosa Seinäjoen terveyspalveluista eli keskussairaala ja terveyskeskus. Oppilaitoksista alueella on Seinäjoen ammattikorkeakoulun terveysalan yksikkö. Alueella sijaitsee yksi kolmesta Seinäjoen teknologiakylä Trianon yksiköistä, terveysteknologiakeskus Mediwest. Lisäksi alueelta alkaa Kyrkösjärvi. Tämä tekojärvi yltää myös Ilmajoen puolelle.

Kuvia

Lähteet
Kapernaumi

Kapernaumi on Seinäjoen kaupunginosa. Se jakautuu Hyllykallion suuralueeseen kuuluvaan Kapernaumin osa-alueeseen ja Kantakaupungin suuralueeseen kuuluvaan Puukapernaumin osa-alueeseen. Joulukuussa 2016 kaupunginosassa oli 914 asukasta, joista suurin osa sijoittui Puukapernaumin alueelle.  

Kaupunginosa rajautuu Kuortaneentien, Ruukintien ja valtatie 18:n väliin. Etelässä alueen rajaa Siipipyöränkatu ja Kivistöntie. Kapernaumin koillinen osa on kokonaan teollisuusaluetta. Se rajoittuu Kuortaneentiehen, VR:n ratapihaan ja Roveksen teollisuusalueeseen. Puukapernaumiksi kutsutulla alueella sijaitsee vielä nykyäänkin Seinäjoen vanhimpia omakotitaloja. 

Kapernaumin kaupunginosassa sijaitsee muun muassa K-Market ja Minimani. 

Kaupunginosa on saanut nimensä Raamatun Kapernaumista.

Historiaa 
Kapernaumin ensimmäiset talonrakentajat ja asukkaat olivat rautatieläisiä 1920-luvun alussa. Asutus alkoi muodostumaan aluksi rautatien ja Ruukintien väliselle alueelle ja rautatien välittömään läheisyyteen sen pohjoispuolella.

1970-luvulla Kapernaumiin rakennettiin kerrostaloja ja myöhemmin myös rivitaloja.

Yrityksiä

Rautaruukki
Semko
I-Print
Posti
Ferrum Steel Oy

Kuvia

Aiheesta muualla 

 Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kapernaumi Wikimedia Commonsissa
Kapernaumin kyläyhdistys
Lahti, Tellervo: Rautatieläiselämää Seinäjoella : Kapernaumin kyläkirja. Seinäjoki : Seinäjoen Historiallinen Yhdistys, 2015. ISBN 978-951-98993-8-1.

Lähteet 

Seinäjoen kaupunginosat
Hyllykallio
Seinäjoen kantakaupunki
Triano

Triano on Seinäjoen teknologia- ja innovaatiokylä. 

Kylän fyysisinä ytiminä palvelee kolme rakennuskokonaisuutta: Foodwest-talo kaupungin pohjoispäässä, terveysteknologiakeskus Mediwest keskussairaalan naapurissa sekä kampusalueen vastarannalle kaupungin keskustan tuntumaan valmistunut teknologia- ja innovaatiokeskus Frami yrityspuistoineen.

Aiheesta muualla

Mediwest
Foodwest
Frami

Seinäjoki
Huhtala
Törnävä

Törnävä on Seinäjoen vanhin asuinalue, jossa sijaitsevat muun muassa Etelä-Pohjanmaan maakuntamuseo, Törnävän kartano, Törnävän kirkko, Hotelli Sorsanpesä, koulutuskeskus Sedun toimipiste, Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin psykiatrisia osastoja (Törnävän sairaala), Törnävän leirintäalue sekä Törnävän kesäteatteri. Alueen asukasluku oli 1 163 joulukuussa 2016.

Noin kolme kilometriä kaupungin keskustan eteläpuolella sijaitseva Törnävä on Seinäjoen maalaiskunnan entinen kuntakeskus. Alueella järjestetään vuosittain muun muassa Provinssirock.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Etelä-Pohjanmaan maakuntamuseo  Seinäjoen kotisivut
 Tornävän kesäteatterin kotisivut
 Ylen Elävä arkisto: 1980-lukulaista elämänmenoa ja muistoja menneistä Seinäjoella Törnävällä
Luottamusmies

Luottamusmies on ammattiliiton ja siihen kuuluvien työntekijöiden edustaja työpaikalla. Luottamusmiehen tehtäviä on muun muassa 
 valvoa työlainsäädännön ja työehtosopimuksen sekä muiden työnantajan ja työntekijöiden välisten sopimusten noudattamista työpaikalla,
 edustaa työntekijöitä yhteistoimintaneuvotteluissa ja työpaikkakohtaisessa paikallisessa sopimisessa,
 tiedottaa jäsenille ammattiliiton toiminnasta ja hoitaa ammattiliiton jäsenhankintaa.

Luottamusmies on useimmiten ammattiliittoon kuuluvien työntekijöiden suoraan valitsema, mutta toisinaan luottamusmiehen nimittää esimerkiksi ammattiosaston tai liiton hallitus. Luottamusmiesten asema perustuu työntekijä- ja työnantajajärjestöjen keskinäisiin sopimuksiin. Mm. yhteistoimintalaissa luottamusmies nimetään kuitenkin työntekijöiden edustajana. Koska luottamusmies edustustehtävänsä takia on usein vaarassa joutua työnantajan painostuksen tai syrjinnän kohteeksi, on luottamusmiehellä myös lakisääteisesti  parempi irtisanomissuoja. Luottamusmiehet on usein osittain tai kokonaan vapautettu normaaleista työtehtävistään luottamustoimen hoitoon. Luottamusmiehellä on yleensä myös työehtosopimukseen perustuvat oikeudet saada työntekijöiden asemaan liittyvää tietoa ja käyttää työpaikan tiloja, puhelimia, kopiokoneita ym. tehtäviensä hoidossa. Mikäli saman työnantajan palveluksessa on esimerkiksi eri osastoilla tai toimipisteissä useita luottamusmiehiä, valitaan myös pääluottamusmies joka edustaa kaikkia työntekijöitä.

Elinkeinoelämän keskusliitto ilmoitti helmikuussa 2017 ettei se enää tee keskusjärjestösopimuksia ja sanoi irti olemassa olevat 22 sopimusta, jotka koskivat mm. luottamusmiesten asemaa. Suurissa liitoissa tätä koskevat asiat voivat olla liittojen sopimuksissa.

Suomalaista keskustelua 
Suomen Yrittäjien entinen puheenjohtaja Eero Lehti (kok.) on esittänyt luottamusmiesten irtisanomissuojan heikentämistä, siten että luottamusmies irtisanottaisiin ensimmäisenä, kun henkilöstöä vähennetään. Lehden mukaan pääluottamusmiehen pitää olla yritykselle resurssi, ei rasite. Ammattiliitot tyrmäsivät ajatuksen. SAK:n Lauri Lylyn mukaan "ehdotus osoittaa, ettei SY:stä ole sopijaksi, sotijaksi kyllä." Palkansaajat ovat jo pitkään vaatineet luottamusmiesten aseman parantamista. Asia nousi esille myös Eduskunnan käsittelyssä. Eduskunnan työelämävaliokunnan puheenjohtaja Jukka Gustafsson (sd.) sanoi Lehden esityksen olevan "ennätyksellisen röyhkeä ja loukkaava, ja yhteiskunnan velvollisuus on tuomita se". Mikko Kuoppa (vas.) kysyi "kenen kanssa Lehti aikoo neuvotella kun hän ensiksi potkii pois luottamusmiehen - vaimonsako?" Yleisesti ajatus herätti Eduskunnassa voimakasta vastarintaa ja kaikki puolueet Kokoomus mukaan lukien sanoutuivat irti Lehden esityksestä.

Katso myös 
 Luottamusvaltuutettu
 Luottamusvirka, jonka haltijoita kutsuttiin Suomessa aikaisemmin luottamusmiehiksi.

Lähteet 

Ammattiliitot
Luottamustoimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Uppa

Uppa on Seinäjoen keskustan eteläpuolella keskustan välittömässä läheisyydessä oleva asuinalue. Vuoden 2016 joulukuussa Upan asukasluku oli 3 539. Pääosin kerrostaloasutuksesta muodostuvalla alueella sijaitsee mm. Mallaskosken olutpanimo, taidehalli ja Seinäjoen keskusurheilukenttä. Alueella on myös Pajuluoman varren hoidettu puisto- ja ulkoilualue.

Alueella on merkittävä kulttuurihistoriallinen Alvar Aallon suunnittelema hallintokeskus, jossa on teatteri, kirjasto, virastotalo ja Lakeuden Ristin kirkko. Aaltokeskus on Alvar Aallon yhtenäisin rakennuskokonaisuus ja Seinäjoen merkittävin turistinähtävyys.

Upassa sijaitsee myös Uppalan kartano, joka on toiminut ensin Wegelius-suvun ja sittemmin Björkqvist-Koivusalo-suvun kantatilana. Talon viimeisen isännän Jussi Talan mukaan se tunnettiin myös Talan talona. Kartano kuuluu nykyään yksityiselle ravintoloitsijalle, joka pitää siinä ravintolaa nimeltä Uppalan kartano. Vapaudentien varressa sijaitsevan kartanon vieressä on Talankuja ja asuntoyhtiö Tala.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Uppa-sukuseura
  Uppala eli Nikkari
Vanhasen I hallitus

Vanhasen I hallitus oli Suomen tasavallan 69. hallitus, joka toimi 24. kesäkuuta 2003 – 19. huhtikuuta 2007. Kun pääministeri Anneli Jäätteenmäki (kesk.) erosi menetettyään luottamuksen niin sanotun Irak-skandaalin vuoksi, puolustusministeri Matti Vanhanen (kesk.) nousi hallituksen johtoon ja uudeksi puolustusministeriksi nousi eduskunnan varapuhemies, entisenä kauppa- ja teollisuusministerinä hallituskokemusta jo hankkinut Seppo Kääriäinen. 

Vanhasen hallitus jatkoi näitä muutoksia lukuun ottamatta samalla pohjalla ja hallitusohjelmalla kuin Jäätteenmäen hallitus. Vanhasen hallitus oli punamultahallitus, joka perustui Suomen keskustan ja Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen yhteistyön vahvistettuna Ruotsalaisella kansanpuolueella.

8. syyskuuta 2005 SDP päätti vaihtaa ministereitään puolueen puheenjohtajaksi nousseen Eero Heinäluoman aloitteesta siten, että hallitukseen nousivat Heinäluoma itse (valtiovarainministeriksi) ja kansanedustaja Susanna Huovinen (liikenne- ja viestintäministeriksi) ja aiempien SDP:n ministerien (Antti Kalliomäki, Tuula Haatainen ja Leena Luhtanen) salkut vaihtuivat. Vanhoista ministereistä Johannes Koskinen ja Sinikka Mönkäre jättivät hallituksen. Nimitykset astuivat voimaan 23. syyskuuta. 

Vaihdoksen jälkeen Suomen hallituksesta puuttui ensimmäisen kerran oikeustieteellisen (aikaisemmin lakitieteellisen) tutkinnon suorittanut ministeri, mikä oli mahdollista uuden perustuslain mukaan. Oikeusministeriksi nimitettiin oikeustieteen kandidaatti Johannes Koskisen jälkeen Eero Heinäluoman ministerikierrätyksessä valtiotieteen maisteri Leena Luhtanen.

RKP:n uusi puheenjohtaja Stefan Wallin tuli Jan-Erik Enestamin tilalle hallituksen ympäristöministeriksi 1. tammikuuta 2007. Wallinista tuli RKP:n puheenjohtaja kesäkuussa 2006, mutta ministerivaihdos lykättiin vuodenvaihteeseen, jotta siitä ei olisi aiheutunut haittaa Suomen toimimiselle Euroopan unionin puheenjohtajana syksyllä 2006.

Valtioneuvoston jäsenillä oli avustajinaan erityisavustajia ja valtiosihteereitä.

Kokoonpano

Lähteet  

Suomen hallitukset
Jouppila (Seinäjoki)

Jouppila on Seinäjoen 10. kaupunginosa. Se sijaitsee Läntisellä suuralueella, noin yhden ja puolen kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Vuoden 2016 joulukuussa Jouppilan asukasluku oli 939. Alueella on Seinäjoen korkein kohta, Jouppilanvuori (118 metriä merenpinnasta) ja urheilukeskus, jossa on muun muassa tenniskentät, kaksi jäähallia ja täysimittainen luistelustadion. Jouppilan alueella joen rannassa on myös Seinäjoen teknologia- ja yliopistokeskus Frami. Jouppilan asuinalueella on pääasiassa omakotitaloja.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla
Ilkka (yritys)

Ilkka Oyj (entiseltä nimeltään Ilkka-Yhtymä Oyj) on eteläpohjalainen mediakonserni, jonka toimipaikat sijaitsevat Seinäjoella ja Vaasassa. Ilkka-konsernin liiketoiminnan alueelle kuuluvat monikanavainen kustannustoiminta, mainosmateriaalien painaminen sekä arvopaperikauppa ja sijoitustoiminta.

Ilkka-konsernin media- ja markkinointipalvelujen liiketoiminta-alueella konserniyhtiöistä toimivat I-Mediat Oy sekä sen tytäryhtiöt Myynninmaailma Oy, Digimoguli Oy, somessa.com Oy Ab ja MySome Oy. Sanomalehti Ilkka-Pohjalaisen lisäksi I-Mediat Oy julkaisee kahta kaupunkilehteä ja viittä paikallislehteä. Konsernin painopalveluyhtiö I-print Oy:n liiketoiminta koostuu arkki- ja erikoispainamisen palveluista. Liana Technologies Oy tytäryhtiöineen tuottaa markkinoinnin ja viestinnän teknologiapalveluita.

Konserniin kuuluu lisäksi kiinteistöyhtiö sekä osakkuusyhtiöt Arena Partners Oy (41,17 %) ja Yrittävä Suupohja Oy (38,5 %). Ilkka Oyj:llä on myös 10,9 %:n osuus Alma Media Oyj:n osakkeista, ollen Alma Median kolmanneksi suurin omistaja. Konserni vähensi omistustaan Alma Mediasta marraskuussa 2018 myymällä 16,4 prosenttia sen osakkeista.

Helsingin pörssissä Ilkka Oyj:n osake on ollut listattuna vuodesta 1981 (I-sarja); II-sarjan osake on ollut listattuna vuodesta 1988 alkaen. Osakkeen noteeraus siirtyi pörssin päälistalle 10. kesäkuuta 2002.

Toukokuussa 2021 Keskisuomalainen Oyj osti Ilkka-Yhtymä Oyj:n osakkeita KPK Yhtiöt Oyj:ltä yhteensä 4,45 miljoonalla eurolla.

Päätuotteet 

Maakuntalehdet
 Ilkka-Pohjalainen
 Ilkka (lakkautettu 2020)
 Pohjalainen (lakkautettu 2020)

Paikallislehdet
 Järviseutu
 Jurvan Sanomat
 Komiat
 Suupohjan Sanomat
 Viiskunta

Kaupunkilehdet
 Epari
 Vaasa

Painotuotteet ja palvelut
 I-print Oy

Omistus 
Viisi suurinta osakkeenomistajaa osakemäärän mukaan, tilanne 31. heinäkuuta 2022.

 Keskisuomalainen Oyj: 11,82 %
 PunaMusta Media Oyj: 10,27 %
 ML Stable Oy: 3,38 %
 Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen: 2,38 %
 Mandatum Henkivakuutusosakeyhtiö: 2,10 %

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Alanen, Aulis J. & Pirilä, Veikko: Taisteleva sanomalehti. I (1906–1930), II (1931–1981). Seinäjoki 1981.
 Hokkanen, Kari: Ilkan vuosisata. Etelä-Pohjanmaan Lehtiseura 2006. ISBN 9789529212101.

Aiheesta muualla 
 Ilkka Oyj

Suomalaiset pörssiyhtiöt
Suomalaiset lehtitalot
Eteläpohjalaiset yritykset
Seinäjokelaiset yritykset
Vaasalaiset yritykset
Seinäjoen seutukunta

Seinäjoen seutukunta (vuoteen 2004 Pohjoisten seinänaapurien seutukunta) on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kuusi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 142. Seinäjoen seutukunnan asukasluku on noin 131 000.

Kunnat

Historia 
 1. tammikuuta 1994 annetun seutukuntajaon mukaan Pohjoisten seinänaapurien seutukuntaan kuuluivat Seinäjoen kaupunki sekä Ilmajoen, Nurmon ja Ylistaron kunnat.
 1. tammikuuta 2004 Seutukunnan nimi vaihtui Pohjoisten seinänaapurien seutukunnasta Seinäjoen seutukunnaksi.
 1. tammikuuta 2005 Peräseinäjoki Eteläisten seinänaapurien seutukunnasta ja Seinäjoki yhdistettiin uudeksi Seinäjoen kaupungiksi. 
 1. tammikuuta 2007 Lapua siirtyi Härmänmaan seutukunnasta Seinäjoen seutukuntaan.
 1. tammikuuta 2009 Kauhava siirtyi lakkautetusta Härmänmaan seutukunnasta Seinäjoen seutukuntaan. Samalla Kauhavan kuntaliitoksessa mukanaolleesta Kortesjärvestä Järviseudun seutukunnasta tuli osa seutukuntaa. 
 1. tammikuuta 2009 Seinäjoki yhdistyi Nurmon ja Ylistaron kuntien kanssa uudeksi Seinäjoen kaupungiksi. 
 1. tammikuuta 2009 Jalasjärvi ja Kurikka siirtyivät lakkautetusta Eteläisten seinänaapurien seutukunnasta Seinäjoen seutukuntaan. Samalla Kurikkaan liittyneestä Jurvasta Suupohjan seutukunnasta tuli osa seutukuntaa.
 1. tammikuuta 2016 Jalasjärvi liittyi Kurikan kaupunkiin.
 1. tammikuuta 2021 Isokyrö siirtyi lakkautetusta Kyrönmaan seutukunnasta Seinäjoen seutukuntaan.

Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
  Tahtomaa Komia - Seinäjoen kaupunkiseutu
 Ilmajoen kunnan kotisivut
 Isokyrön kunnan kotisivut
 Kauhavan kaupungin kotisivut
 Kurikan kaupungin kotisivut
 Lapuan kaupungin kotisivut
 Seinäjoen kaupungin kotisivut

Etelä-Pohjanmaan maakunnan seutukunnat
Rastila

Rastila () on pientalovaltainen osa-alue Helsingin Vuosaaressa. Alueella asuu 4 212 asukasta (31.12.2012), työpaikkoja se tarjoaa 368 (31.12.2010) ja sen maapinta-ala on 1,11 km².

Rastilan eli Rastbölen historia juontaa juurensa keskiajalle, jolloin alueella sijaitsi Rassbölen tila. Nimi muuttui sittemmin Rastböleksi. Myöhemmin 1600-luvulta lähtien alueella toimi veroratsutila ja noin 1700-luvun puolesta välistä Rastilan kartano. Nykyinen kartanon päärakennus on rakennettu 1800-luvun alkupuolella. Se sijaitsee leirintäalueella ja palvelee ravintolana. Vielä 1900-luvun alussa kartano toimi vilkkaana ja suurena maalaiskartanona. Suomenlinnan rakentamisen aikoihin Rastilassa toimi tiilitehdas. Noin 6000–7000 vuotta sitten Rastilan alueella lainehti Litorinameri, josta on vielä jäänteenä ajan tärkeä muistomerkki, rantakivikko, joka sijaitsee Rastilan ulkoilumajan pohjoispuolisilla kallioilla noin 25 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolella. Vanttikallion alueella on jäänteitä pronssikautisesta hautaröykkiöstä.

Usein puhekielessä Rastila-nimellä viitataan hieman epätäsmällisesti Meri-Rastilaan, joka sijaitsee Vuotien toisella puolella, Rastilasta etelään. Alueen itäpuolella sijaitsee Keski-Vuosaari. Kaakkoon mentäessä viereinen osa-alue on Kallahti.

Rastilan metroasema avattiin syksyllä 1998. Vilkas asema palvelee Rastilaa ja Meri-Rastilaa. Matka Rautatientorille Helsingin keskustaan kestää noin 20 minuuttia ja sen kautta kulkee 9300 matkustajaa. Metroaseman laiturihallissa on taiteilija Timo Heinon 16 teräslevystä koostuva teos Nonstop.

Rastilassa sijaitsee Helsingin ainoa leirintäalue Rastila Camping. Kaupungin omistama viiden tähden leirintäalue on yksi Suomen vilkkaimmista, ja siellä yöpyy matkailijoita joka puolelta maailmaa. Rastilan leirintäalueen rannassa on myös yksi kaupungin talviuintipaikoista.

Rastilassa on myös suosittu uimaranta, joka sijaitsee leirintäalueen vieressä Vartiokylänlahden rannalla. Läheisten asuinalueiden ja metroaseman ansiosta pieni hiekkaranta on aurinkoisina kesäpäivinä yleensä täynnä ihmisiä.

Rastilan eteläreunaa on täydennetty vuosina 1998-2002 rakentamalla metroaseman pohjoispuolelle, leirintäalueen viereen kerrostaloalue, noin 2000 asukkaan Rastilankallio. Metroaseman viereen on rakennettu 11-kerroksinen tornitalo, joka on Rastilan maamerkki.

Rastilassa on yksi koulu, Vuoniityn peruskoulun alaluokat 1–4, jotka sijaitsevat korttelitalo Karavaanissa metroaseman läheisyydessä. Koulu valmistui vuonna 1999 ja sen nimi oli vuoteen 2006 asti Karavaanin ala-aste, kunnes se liitettiin Vuosaaren peruskouluun, joka yhdistettiin 2017 Vuoniityn peruskouluun. Vuoniityn peruskoulun yläluokat 5–9 ovat Vuosaaren keskiosassa, Koukkusaarentiellä. Lisäksi alueella on vuonna 2017 kolme kunnallista päiväkotia, Vankkuri, Karavaani ja Keula.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuosaari
Helsingin osa-alueet