joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vilmalotta Olivia Schafhauser

Vilmalotta Olivia Schafhauser (s. 19. tammikuuta 1972) on Helsingissä asuva ja työskentelevä suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari.

Schafhauser valmistui kuvataideakatemiasta vuonna 2002, josta hänet valittiin Taidekeskus Salmelan talvistipendiaatiksi 2002-2003 ja kesän nuoreksi taiteilijaksi 2003. Hänen debyyttinäyttelynsä oli Helsingissä vuonna 2004, Galleria Uusitalossa. Schafhauserin töitä on esitelty Suomen lisäksi muun muassa Espanjassa, Portugalissa, Skotlannissa, Englannissa, Ruotsissa, Saksassa ja Venäjällä. Hän on työskennellyt ammattitaiteilijana valmistumisestaan asti ja saanut paljon huomiota ja arvostusta niin Suomessa kuin ulkomaillakin.

Vilmalotta Olivia Schafhauser oli ensimmäinen suomalainen kuvataiteilija joka sai kutsun pitämään yksityisnäyttelyn Moskovan Nykytaiteen museoon vuonna 2006. Hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa: muun muassa Moskovan Nykytaiteen museo, Hämeenlinnan taidemuseo ja Paulon säätiö.

Schafhauser oli naimisissa saksalaisen suunnittelijan ja valokuvaajan Robert Schafhauserin kanssa ja heillä on yksi yhteinen lapsi. Schafhauserin vanhemmat ovat tenavatuokiostakin tuttu Arja-täti, Arja Virtanen ja mediavaikuttaja, toimittaja Jorma K. Virtanen.

Lähteet 
http://www.kuvataiteilijamatrikkeli.fi/fi/taiteilijat/3477
http://schafhauser.fi

Aiheesta muualla 
http://www.schafhauser.fi

Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset taidemaalarit
Suosukset

Suosukset ovat suksia muistuttava suolla ja märällä maalla kulkemista helpottava liikkumisväline. Niitä on perinteisesti käytetty etenkin niitettäessä heinää soilta.

Suosukset ovat tavallisesti keskeltä avoimet, jotta ne eivät juutu suohon kiinni. Suosukset voidaan tehdä taivutetuista ohuista rinnakkain asetetuista kuusista tai juurineen kaadetusta suuremmasta kuusesta yksipuisina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Helsingin yliopisto - humanistinen tiedekunta - kulttuurien tutkimuslaitos: Hermannilta heinään
Suosukset ja suokengät 

Heinätyöt
Kansatiede
Retkeilyvälineet
Otšakiv

Otšakiv (), aiemmin myös Otšakov (), ,  sekä Vozia ja Alektor () on pieni kaupunki Ukrainassa Mykolajivin alueen Mykolajivin piirissä. Otšakiv sijaitsee Mustanmeren rannalla, Dneprin limaanin pohjoispuolella.

Ennen Ukrainan aluehallinnon uudistusta (kesällä 2020), Otšakiv oli Otšakivin piirin hallinnollinen keskus vaikka oli tuosta piiristä erillinen alueellisesti merkittävä kaupunki. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 14 491. Vuonna 1911 väkiluku oli 14 300.

Siellä on vähäistä teollisuutta, ja kaupan merkitys supistui Odessan perustamisen jälkeen. Otšakivin paikalla on ollut kreikkalainen kaupunki Alektor. Krimin tataarien kaani Mengli Girei rakensi sinne 1492 Kara-kerman I. Ozy-kale nimisen linnoituksen. Myöhemmin siitä tuli tärkeä turkkilaisvallan kaupunki. Venäläiset valloittivat sen 1737, mutta se luovutettiin 1739 takaisin Turkille. Vuonna 1788 Grigori Potjomkin valloitti Otšakivin väkirynnäköllä. Vuonna 1855 liittoutuneitten valtojen laivasto pommitti sitä.

Pyhän Nikolain kirkko on aikoinaan ollut moskeija. Se muutettiin kirkoksi 1804 ja ulkoasu muutettiin 1842 uusvenäläisen tyylin mukaiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mykolajivin alueen kaupungit‎
Hollmén Reuter Sandman

Hollmén Reuter Sandman Arkkitehdit Oy on suomalainen arkkitehtitoimisto, joka on erikoistunut kehittyvien maiden yhteisökeskeiseen ”humanitaariseen arkkitehtuuriin”. Toimisto on suunnitellut kohteita muun muassa Senegaliin, Tansaniaan ja Intiaan. Toimiston kolme perustajaosakasta ovat Saija Hollmén (s. 1970), Jenni Reuter (s. 1972) ja Helena Sandman (s. 1972). Arkkitehtikolmikko toimii kehitysmaissa vuonna 2007 perustamansa yleishyödyllisen Ukumbi-yhdistyksen kautta. Arkkitehtiryhmä sai vuonna 2002 Rakennustietosäätiön nuorille arkkitehdeille jaettavan Reima Pietilä -palkinnon, vuonna 2009 Ukumbi ry sai taiteen valtionpalkinnon, ja vuonna 2016 Hollmén Reuter Sandman kutsuttiin osallistumaan Venetsian 15. arkkitehtuuribiennalen päänäyttelyyn.

Hollmén, Reuter ja Sandman valmistuivat arkkitehdeiksi Teknillisestä korkeakoulusta. Heidän läpimurtotyönsä oli vuonna 2001 Senegalin Rufisqueen valmistunut naisten keskus. Se voitti saksalaisen Bauwelt-palkinnon vuonna 2003. Heidän myöhempi toteutunut työnsä on naisten turvakoti Tansanian Moshissa (2015).

Arkkitehtiryhmän ja Ukumbi-yhdistyksen toimintaperiaatteisiin kuuluu köyhyyden lievittäminen arkkitehtuurin keinoin. Yhdistys kerää itse varat työhönsä ja rahoittaa suunnittelun ilman tilaajatahon panosta. Rakennusten kohderyhmänä ovat yhteiskunnassa sivuun jäävät ryhmät, kuten naiset ja lapset. Paikallinen yhteisö pyritään osallistamaan suunnitteluprosessiin eri tavoin, ja tärkeänä aspektina on myös ekologisuus.

Ukumbi ry:n muut jäsenet
Ukumbi-yhdistyksessä ovat nykyisin mukana myös arkkitehtitoimistot Komitu (Noora Aaltonen, Sisko Hovila, Tuuli Kassi, Maiju Suomi, Elina Tenho ja Inari Virkkala) sekä Rudanko + Kankkunen (Hilla Rudanko ja Anssi Kankkunen). Komitu on suunnitellut Ubuntun kautta Kambodžaan vuonna 2014 valmistuneen Kouk Khleangin nuorisokeskuksen ja Rudanko + Kankkunen samaan maahan vuonna 2011 valmistuneen Sra Poun ammattikoulun.

Lähteet

Aiheesta muualla
Toimiston verkkosivusto
Ukumbi-yhdistyksen sivusto 

Suomalaiset arkkitehtitoimistot
Kehitysyhteistyö
Lothringen (suku)

Lothringen () on eurooppalainen hallitsijasuku, joka hallitsi Lothringenin herttuakuntaa vuosina 1473–1738. Se yhdistyi 1700-luvulla Habsburgin keisarisukuun, ja sitä myöhemmät Habsburgit ovat olleet Habsburg-Lothringen-sukua, joka on todellisuudessa Lothringenin suvun haara. Lothringenit taas ovat alkujaan keskiaikaisen Châtenois-suvun haara.

Châtenois’n suku (tunnettu myös Elsass- tai Metz-sukuna) hallitsi Lothringenin herttuakuntaa vuosina 1048–1431, ja sen sivuhaarat vuodesta 1070 lisäksi läheistä Vaudémontin kreivikuntaa. Lothringenin herttuan Kaarle II:n kuoltua vuonna 1431 ilman poikaa kruunu periytyi hänen tyttärelleen Isabellalle ja tämän puolisolle René I Anjoulaiselle. René I naitti tyttärensä Jolanden Vaudémontin kreivi Antonin pojalle Ferrylle. Kun René I:n suku sammui mieslinjalta vuonna 1473, Lothringenin herttuakunta periytyi Jolanden ja Ferryn pojalle René II:lle, josta tuli Lothringenin suvun kantaisä. Ranskan politiikassa uskonsotien aikana vaikuttanut Guise-suku oli Lothringenin suvun haara, joka sai alkunsa, kun René II:n nuorempi poika Claude vuonna 1527 sai Guisen herttuan arvon. Guisen suvun päälinja sammui mieslinjalta vuonna 1675. Sivuhaara Elbeuf sammui vuonna 1825.

Lothringenin herttuasta Frans III Stefanista tuli Habsburgien perillinen hänen naituaan Maria Teresian, joka oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan viimeisen Habsburg-sukuisen keisarin Kaarle VI:n tytär, sillä Kaarle VI oli vuoden 1713 pragmaattisella sanktiolla määrännyt valtakuntansa periytymään naislinjan kautta. Frans Stefan nostettiin ensin vuonna 1737 Toscanan suurherttuaksi, sillä kyseinen valtaistuin oli jäänyt tyhjäksi Medicin suvun sammuttua. Puolan perimyssodan päättäneessä Wienin rauhassa vuonna 1738 Lothringenin herttuakunta luovutettiin Puolan valtaistuimelta syrjäytetylle Stanisław Leszczyńskille. Kaarle VI:n kuolemasta seuranneen Itävallan perimyssodan jälkeen Frans Stefan valittiin keisariksi nimellä Frans I. Maria Teresia jäi viimeiseksi aidoksi Habsburgiksi, ja hänen jälkeensä suku jatkui Frans I:stä polveutuneena Habsburg-Lothringenin sukuna. Suku hallitsi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa vuoteen 1806, Toscanan suurherttuakuntaa vuoteen 1860 ja Itävalta-Unkarin keisarikuntaa vuoteen 1918.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hallitsijasuvut
Paju (Etelä-Korea)

Paju (, hanja 坡州市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnassa. Se rajoittuu pohjoisessa Pohjois-Korean ja Etelä-Korean väliseen rajavyöhykkeeseen. Kaupungin keskusta sijaitsee kilometriä 28 kilometriä Soulista luoteeseen ja 10 kilometriä Pohjois-Korean rajalla virtaavasta Imjinjoesta (Imjingang) kaakkoon. Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 430 781.

Kaupungin alueella on runsaasti nähtävyyksiä. Näistä mainittakoon esimerkiksi Heyrin taidelaakso ja Pajun koreankielisten kirjojen kustantamojen keskittymä ("Pajun kirjakaupunki"), Panmunjeom (Joint Security Area) ja rajaseudun havaintopaikat, Maailman soitinten museo (noin 500 soitinta 70 eri maasta), Pinokkiomuseo.

Lähteet

Aiheesta muualla

Eteläkorealaiset ampuivat Pohjois-Koreaan uineen miehen (16.9.2013) (is.fi)
Discovering Paju City: The Architecture 101 of South Korea (Dec. 15, 2016)  (hallyusg.net)

Etelä-Korean kaupungit
Cadillac Fleetwood

Cadillac Fleetwood on full-size-luokan auto, jota yhdysvaltalainen General Motors valmisti vuosina 1984-1999 Cadillac-brändin alla. Auton hinta oli noin 30 000 dollaria ja oli täten halvempi kuin usea kilpailijoistaan. 32 000 kappaletta myytiin vuonna 1993.

Sukupolvet

Lähteet

Aiheesta muualla 

Fleetwood
F-segmentin autot
Full-size-luokan autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot
Tourulan lasitehdas

Tourulan lasitehdas toimi Yläneellä vuosina 1828–1901. Tehdas valmisti aluksi ikkuna- ja apteekkilasia, pulloja, lampunlaseja sekä väritöntä ja vihreää talouslasia. Myöhemmässä vaiheessa tehdas keskittyi pullojen valmistukseen. 

Tourulan lasitehdas valmistui jo vuonna 1824 mutta se käynnistettiin vasta 1828 kuolinpesään liittyneiden epäselvyyksien vuoksi. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1901 kannattamattomana. Tähän vaikuttivat muun muassa Venäjälle vietyjen lasipullojen kohonneet tullimaksut.

Kirjallisuutta 
 Jacob Seela : Yläneen Tourulan lasitehtaan alkuvaiheita vv. 1824-1849. Varsinais-Suomen maakuntakirja no. 24, 1974. Turku 1974

Lähteet 

Suomen lasitehtaat
Suomen teollisuushistoria
Yläne
Varsinais-Suomen historia
Nuori MacGyver

Nuori MacGyver (MacGyver) oli yhdysvaltalainen Peter M. Lenkovin kehittämä toimintaseikkailusarja. Se oli uudelleenkäynnistys ABC:n vuosina 1985–1992 esittämälle Ihmemies MacGyver -sarjalle.

Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa CBS-kanavalla 23. syyskuuta 2016. Maaliskuussa 2017 CBS ilmoitti tilanneensa sille toisen tuotantokauden. Suomessa sarjaa on esitetty MTV3- ja Sub-kanavilla.

Alkuperäisessä sarjassa Richard Dean Andersonin esittämään Angus MacGyverin rooliin valittiin Lucas Till.

Keväällä 2021 ilmoitettiin, että 5.kausi tulee olemaan sarjan viimeinen.

Näyttelijät

Tuotantokaudet

Crossover-jakso 
Useita hahmoja Havaiji 5-0 -sarjasta vierailee MacGyverin apuna jaksossa "Flashlight". Crossover-jaksoilla on yhdistetty sarjojen Nuori MacGyver, Havaiji 5-0 ja NCIS: Los Angeles tapahtumat toisiinsa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 MacGyver CBS.comissa 
 
 MacGyver TV.comissa  

Yhdysvaltalaiset seikkailusarjat
Yhdysvaltalaiset toimintasarjat
Televisiosarjoihin perustuvat televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Anu Kuusenoksa

Anu Kuusenoksa (s. 1979 Kouvola) on suomalainen kirjailija. Kuusenoksan kirjoittaman vampyyreista kertovan kirjasarjan ensimmäinen osa Prinssi jolla ei ollut sydäntä julkaistiin 4. elokuuta 2017 Scarabe kustannuksen kautta. Varjo kustannus julkaisi kirjasta oman painoksen vuonna 2019. Kuusenoksa perusti vuoden 2018 alussa oman fantasiakirjallisuuteen erikoistuneen kustantamon Varjo Kustannuksen, jonka kautta kirjasarjan jatko-osa Seireenit julkaistiin 14. huhtikuuta 2018. Kuusenoksa on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Teokset 
Kuusenoksalta on ilmestynyt 5 romaania:

 Prinssi jolla ei ollut sydäntä (2017) Scarabe kustannus
 Seireenit (2018) Varjo kustannus
 Kymmenentuhannen kuningatar (2019) Varjo kustannus
 Olemattomien jumala (2020) Varjo kustannus
 Aurinko itsessään (2021) Varjo kustannus

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
John Part

John Part (29. kesäkuuta 1966 Toronto, Kanada) on kanadalainen dartsinpelaaja. Part on lajin kolminkertainen maailmanmestari (1994, 2003, 2008) ja toistaiseksi kaikkien aikojen menestynein Euroopan ulkopuolelta lähtöisin oleva dartsinpelaaja.

Ura 
Part aloitti dartsin harjoittelun 1987 ja ammattilaisuransa 1991. Vuonna 1994 Part osallistui Kanadan rankingykkösenä BDO:n maailmanmestaruusturnaukseen ja voitti turnauksen sekä ensikertalaisena että ensimmäisenä Iso-Britannian ulkopuolelta lähtöisin olevana dartsinpelaajana. Part hävisi koko turnauksessa vain yhden erän sivuten Eric Bristowin vuonna 1984 tekemää ennätystä. Myöhemmin samaan on pystynyt vain Phil Taylor vuoden 2001 maailmanmestaruusturnauksessa.

Vuonna 1997 Part jätti BDO:n ja liittyi PDC-järjestöön. Vuoden 2001 maailmanmestaruusturnauksessa Part eteni loppuotteluun häviten kuitenkin murskaavasti Phil Taylorille. 2003 Part ja Taylor kohtasivat jälleen finaalissa ja tällä kertaa kanadalainen yllättäen voitti kahdeksan edellistä mestaruutta voittaneen Taylorin erin 6-5 ja saavuttaen myös PDC:n maailmanmestaruuden ensimmäisenä Iso-Britannian ulkopuolisena pelaajana. Samalla hän nousi maailman rankingykköseksi.

Part uusi maailmanmestaruuden vuonna 2008 ja oli tuolloin Taylorin lisäksi ainoa vähintään kaksi PDC:n mm-titteliä saavuttanut pelaaja. Vuoden 2011 World Matchplay-turnauksessa Part heitti uransa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan televisioitujen otteluiden yhdeksän tikan poikkaisun.

Saavutukset 
BDO:n maailmanmestari: 1994.
PDC:n maailmanmestari: 2003, 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kotisivu 
Dartsdatabase

Kanadalaiset urheilijat
Dartsinpelaajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Richard Thaler

Richard H. Thaler (s. 12. syyskuuta 1945 East Orange, New Jersey) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja professori Chicagon yliopiston Booth School of Businessissa. Hän on erikoistunut käyttäytymistaloustieteen ja rahoituksen tutkimukseen. Vuonna 2017 Thaler palkittiin taloustieteen Nobelin palkinnolla käyttäytymistaloustieteen (behavioral economics) tutkimuksestaan.

Thaler toimi American Economic Associationin puheenjohtajana 2015.

Teoksia
Thaler, Richard H. 1992. The Winner's Curse: Paradoxes and Anomalies of Economic Life. Princeton: Princeton University Press. ISBN 0-691-01934-7.
Thaler, Richard H. 1993. Advances in Behavioral Finance. New York: Russell Sage Foundation. ISBN 0-87154-844-5.
Thaler, Richard H. 1994. Quasi-Rational Economics. New York: Russell Sage Foundation. ISBN 0-87154-847-X.
Thaler, Richard H. & Sunstein, C. 2009. Nudge: Improving Decisions About Health, Wealth, and Happiness. New York: Penguin. ISBN 0-14-311526-X.
Thaler, Richard H. 2015. Misbehaving: The Making of Behavioral Economics. New York: W. W. Norton & Company. ISBN 978-0-393-08094-0.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Thalerin tutkimukset IDEASissa
 

Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät
Nobelin taloustieteen palkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset professorit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Sojuz MS-06

Sojuz MS-06 () on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 12. syyskuuta 2017 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Laukaisu tapahtui kosmodromin alustalta 1/5, jolta myös Sputnik 1 laukaistiin vuonna 1957. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 53:n miehistöön.

Miehistö
 Aleksandr Misurkin, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
 Mark Vande Hei, NASA
 Joseph Acaba, NASA

Varamiehistö
 Anton Škaplerov, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
 Shannon Walker, NASA
 Scott Tingle, NASA

Lähteet

Miehitetyt avaruuslennot
Sojuz-ohjelma
Samsung Z1

Samsung Z1 on Samsung Electronicsin tammikuussa 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Tizen 2.3 -käyttöjärjestelmä.

Tekniset tiedot

Muotoilu
Samsung Z1 -älypuhelimessa on 4-tuumainen näyttö WVGA-resoluutiolla.

Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2-ydin-prosessori. Laitteessa on 0,75 Gigatavua RAM-muistia ja 4 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 64 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 3,1 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 0,3 Megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 480p (VGA) -resoluutioilla 15fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Tizen 2.3.

Lähteet 
https://www.phonearena.com/phones/Samsung-Z1_id8696

Z1
Vuoden 2015 matkapuhelimet
Android-pohjaiset laitteet
Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Commodore 64: Tasavallan tietokone

Commodore 64: Tasavallan tietokone on suomalaisen Juho Kuorikosken tietokirja Commodore 64 -tietokoneesta. Tietokonetta myytiin Suomessa enemmän kuin missään muualla suhteutettuna asukaslukuun.

Kuorikoski haki kirjalle rahoitusta Mesenaatti-yhteisörahoituspalvelussa ja täytti tavoitteensa, joka oli vaatimuksena kirjan ilmestymiselle.

Kirjan on julkaissut Minerva Kustannus vuonna 2017. Kirjassa on 230 sivua.

Lähteet 

Kirjat tietotekniikasta
Kirjat videopeleistä
Suomalaiset tietokirjat
Vuoden 2017 kirjat
Commodore 64
Tulppaanitrumpetti

Tulppaanitrumpetti (Spathodea campanulata) on bignoniakasveihin kuuluva puulaji, joka on ainoa tulppaanitrumpettien suvussa.

Ulkonäkö 
Tulppaanitrumpetti on ainavihanta pyöreälatvuksinen puu, joka kasvaa kymmenen metriä korkeaksi. Lehdet sijaitsevat oksien kärjissä, vastakkaisia, lehtiparin lehdistä toinen isompi, jopa 60 senttimetriä pitkä. Lehdet ovat parilehdykkäisiä, yläpinta vihreä, kiiltävä, alapinta vaaleampi, ruskeakarvainen. Kukat kasvavat tiiviinä terttuina oksien päissä. Ne ovat oransseja, joskus keltaisia, 10 cm pitkiä ja 5–7 cm leveitä, vinon kellon muotoisia. Banaaninmuotoiset ruskeat nuput muodostavat kartiomaisia ryhmiä. Hedelmä on kova tuppilo, kooltaan 15–25 cm.

Levinneisyys 
Tulppaanitrumpetti kasvaa alkuperäisenä Afrikassa. Sitä viljellään koristepuuna ja laji on villiintynyt luontoon muun muassa Australiassa, Singaporessa ja lukuisilla valtamerten saarilla (Havaiji, Länsi-Intia, Oseania, Intian valtameren saaret).

Lähteet 

Bignoniakasvit
Wolfenstein II: The New Colossus

Wolfenstein II: The New Colossus on MachineGamesin ensimmäisen persoonan ammuntapeli Wolfenstein-pelisarjaan. Peli julkaistiin 2017 PlayStation 4-, Windows- ja Xbox One -alustoille sekä 2018 Nintendo Switch -alustalle.

Peli on herättänyt Yhdysvalloissa huomiota ennen julkaisua.

Kati Outinen on antanut äänensä suomalaiselle Ritva Tuomivaara -nimiselle hahmolle pelissä.

Ääninäyttelijät

Vastaanotto 
Muropaketti antoi pelille 4,5/5 tähteä arvostelussaan.

V2.fi antoi pelille 5/5 tähteä arvostelussaan.

Palkinnot 
 The Game Awards
 Best Action Game

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

1960-luvulle sijoittuvat videopelit
Vuoden 2017 videopelit
Windows-pelit
PlayStation 4 -pelit
Xbox One -pelit
Dystopiavideopelit
Wolfenstein
Amigan pelintekijän opas

Amigan pelintekijän opas on suomalainen kirja videopelien kehityksestä Amiga-tietokoneelle. 

Kirja käsittelee Amigan laitteiston ja piirisarjan ohjelmointia kuten copper ja blitter, DMA:n käsittely ja laitteistokeskeytykset. Kirja käsittelee ohjelmointia pääasiassa assembly-kielellä ja liitteessä on kielellä tehty peliohjelma. Kirjassa kuvataan sprite-grafiikan käsittely ja vektorigrafiikka ns. piiloviivojen poistolla.

Lähteet 
 

Vuoden 1992 kirjat
Kirjat videopeleistä
Suomalaiset tietokirjat
Kirjat Amigasta
My Little Pony: Equestria Girls

My Little Pony: Equestria Girls on yhdysvaltalainen leluyritys Hasbron nukkesarja.

Lelut
 Equestria Girls (2013)
 Rainbow Rocks (2014)
 Friendship Games (2015)
 Equestria Girls Minis (2015)
 Legend of Everfree (2016)
 Beautiful (2019)

Hahmot
Twilight Sparkle
 Alkuperäinen äänet: Tara Strong, Rebecca Shoichet (laulu)
 Suomenkielinen äänet: Henni-Liisa Stam, Heljä Heikkinen (Tales of Canterlot High minisarjassa)

Spike
 Alkuperäinen ääni: Cathy Weseluck
 Suomenkielinen ääni: Sari Ann Stolt, Susa Saukko? (Better Together ja Choose Your Own Ending sarjasta)

Sunset Shimmer
 Alkuperäinen ääni: Rebecca Shoichet
 Suomenkielinen ääni: Amy Burgess, Yasmine Yamajako (My Little Pony: Equstria Girls), Sari Ann Stolt (2. kauden jakso "Pelistriimaus")

Applejack
 Alkuperäinen ääni: Ashleigh Ball
 Suomenkielinen ääni: Annituuli Kasurinen

Fluttershy
 Alkuperäinen ääni: Andrea Libman
 Suomenkielinen ääni: Susa Saukko

Pinkie Pie
 Alkuperäinen äänet: Andrea Libman, Shannon Chan-Kent (laulu)
 Suomenkielinen ääni: Saara Lehtonen

Rainbow Dash
 Alkuperäinen ääni: Ashleigh Ball
 Suomenkielinen ääni: Katja Sirkiä

Rarity
 Alkuperäinen äänet: Tabitha St. Germain, Kazumi Evans (laulu)
 Suomenkielinen ääni: Taru Tikkanen

Media

Animaatiot
DHX Media
 My Little Pony: Equestria Girls (2013)
 My Little Pony: Equestria Girls – Rainbow Rocks (julkaistu 14.11.2014)
 Lyhtyanimaatiosarja
 My Little Pony: Equestria Girls – Ystävyyskisat (julkaistu englanniksi 26.09.2015 ja suomeksi 13.12.2015)
 Lyhtyanimaatiosarja
 My Little Pony: Equestria Girls – Ikimetsän legenda (2016)
 My Little Pony: Equestria Girls – Tales of Canterlot High -minisarja (2017)
 vuoden 2017 musiikkivideot
 Better Together -nettilyhtyanimaatiosarja (2017-2018)
 Choose Your Own Ending -nettilyhtyanimaatiosarja (2018)
 My Little Pony: Equestria Girls – Todennäköisin unohdettu -spesiaali (2018)
 My Little Pony: Equestria Girls – Ystävyyden vuoristorata -spesiaali (2018)
Boulder Media
 Canterlot -lyhtyanimaatiosarja
Equestria Girls Minis -lyhtyanimaatiosarja

Kotivideojulkaisut 
Equestria Girls - yksittäisjulkaisut
 My Little Pony: Equestria Girls (DVD/Blu-Ray, 2014)
 Equestria Girls: Rainbow Rocks (DVD, 2015)
 Equestria Girls: Friendship Games (DVD, 2016)
Equestria Girls: Legend of Everfree (DVD, 2018)

Equestria Girls - monilevyjulkaisut
 Equestria Girls: Rainbow Rocks & Friendship Games (2 DVD, 2016)
Equestria Girls: Rainbow Rocks, Friendship Games & Legend of Everfree (3 DVD, 2018)

Aiheesta muualla
 Equestria Girls Hasbron sivuilla

Nuket
Nora-Jane Noone

Nora-Jane Noone (s. 8. maaliskuuta 1984) on irlantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Bernadetten roolista elokuvassa Magdalena-sisaret (2002).

Valikoitu filmografia

Elokuvat
Magdalena-sisaret (2002)
Lumottu Ella (2004)
The Descent – loukussa (2005)
Doomsday (2008)
The Descent – loukussa 2 (2009)
Brooklyn (2015)

Televisiosarjat
Coronation Street (2005)
Holby Cityn sairaala (2005)
Jack Taylor (2010–2013)

Irlantilaiset näyttelijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Pansion koulu

Pansion koulu on Turun Pansiossa toimiva peruskoulun alakoulu, joka käsittää luokka-asteet 1–6, valmistavan luokan ja maahanmuuttajalapsia valmentavan ryhmän. Vuonna 1950 valmistuneessa koulurakennuksessa toimii myös Turun kaupunginkirjaston sivukirjasto. Aiemmin koulun yhteydessä toimi myös neuvola. Koulun vieressä on Pansion kisapuistona tunnettu urheilukenttä 

Koulun rehtorina toimii Sari Grönroos.

Valmistuessaan vuonna 1950 Pansion koulu oli ensimmäinen sotien jälkeen Turun esikaupunkialueille rakennettu kansakoulu. Koulunpito oli aloitettu jo marraskuussa 1945 Pansion laivastoaseman tiloissa.

Koulurakennus
Kaupunginarkkitehti Totti Soran suunnittelema koulurakennus on kolmikerroksinen. Sen julkisivut on rapattu ja satulakatto katettu tiilellä. Tyypillisiä 1950-luvun piirteitä ovat liuskekivipinnat, sormipaneeliset sisäkatot, lakatut ovet ja metallikaiteet lakattuine, puisine käsijohteineen.

Lakkautusuhka 2010-luvun alussa
Pansion koulu muuttui pelkäksi alakouluksi vuonna 2008, kun yläkoululaiset siirrettiin Luolavuoren ja Rieskalähteen kouluihin. Pansion koulua suunniteltiin 2010-luvun taitteessa lakkautettavaksi kokonaan ja oppilaat siirrettäviksi Pernon kouluun sen peruskorjauksen jälkeen. Pernon koulun kalliista peruskorjauksesta kuitenkin luovuttiin, ja Pansion koulu sai jatkaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Koulun opetussuunnitelma 1.8.2016

Pansio
Turun peruskoulut
Turun rakennukset ja rakennelmat
Markus Hallasuo

Markus Hallasuo (s. 11. lokakuuta 1996 Nurmo) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Seinäjoen JymyJusseja.

Hallasuo on Nurmon Jymyn kasvatti. Lyöjäjokerina pelaava Hallasuo on  edustanut Lännen B-poikia Itä-Länsi-ottelussa kahdesti vuosina 2013 ja 2014 sekä A-poikien ottelussa kolmesti vuosina 2015, 2016 ja 2017.

Saavutukset 

 Ykköspesiksen lyöjäkuningas (2): 2020, 2021

Lähteet 
2. https://www.pesistulokset.fi/tilastot#series-filter:31,325,1,781,/players

Suomalaiset pesäpalloilijat
Alajärven Ankkureiden pelaajat
Koskenkorvan Urheilijoiden pelaajat
Seinäjoen JymyJussien pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Wild cat vuoristorata

Wild cat (suom. Villikissa) oli saksalaisen teräsvuoristoratojen suuren isän Anton Schwarzkopfin 1924 - 2001 valmistama ja Buro stengel -työtiimin suunnittelema kolmea eri kokoa saatavilla ollut vuoristorata. Wild catista valmistettiin suurimmasta pienimpään yhteensä 30 kappaletta. Isoimman pohjakoko 65 m x 22 metriä, radan pituus 620 m ja korkeus 14.5 m. Keskikokoinen 54 x 20 metriä, radan pituus 480 metriä ja korkeus 13.5 m. Pienintä valmitettiin vain muutaman yksilön verran ja se on selvästi pienin 45 x 15 metriä, ja korkeus 10.5 metriä. Näitä toimii yhä monessa huvipuistossa ympäri maailmaa. Wild cat oli ensimmäinen täysiverinen vuoristorata, minkä Schwarzkopf valmisti. Tuotanto käynistettiin 1964.

Vuoristoradat
Samsung Z2

Samsung Z2 on Samsung Electronicsin elokuussa 2016 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Tizen 2.4 -käyttöjärjestelmä.

Tekniset tiedot

Muotoilu
Samsung Z2 -älypuhelimessa on 4-tuumainen näyttö WVGA-resoluutiolla.

Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 4-ydin-prosessori. Laitteessa on 1 Gigatavu RAM-muistia ja 8 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 5 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 0,3 Megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 720p (HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Tizen.

Lähteet 
https://www.phonearena.com/phones/Samsung-Z2_id10211

Z1
Vuoden 2016 matkapuhelimet
Android-pohjaiset laitteet
Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Samsung Galaxy J7 (2016)

Samsung Galaxy J7 (2016) on Samsung Electronicsin huhtikuussa 2016 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 6.0 "Marshmallow" -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 8.1 "Oreo" -versioon.

Tekniset tiedot

Muotoilu
Samsung Galaxy J7 (2016) -älypuhelimessa on 5,5-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.

Fyysiset osat
Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 7 Octa 7870-prosessori. Laitteessa on 2 Gigatavua RAM-muistia ja 16 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 Megapikseliä, jonka lisäksi edessä on myös LED-salama.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 6.0 "Marshmallow".

Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 8.1 "Oreo" -versioon.

Lähteet 
https://www.phonearena.com/phones/Samsung-Galaxy-J7-2016_id10008<

Galaxy J7 (2016)
Android-pohjaiset laitteet
Vuoden 2016 matkapuhelimet
Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Harjun lasitehdas

Harjun lasitehdas toimi Merikarvialla vuosina 1860–1874. Tehdas valmisti vihreästä lasimassasta ikkunalasia, pulloja sekä yksinkertaista talouslasia. Tehdas sijaitsi Merikarvian Alakylän Stupilan talon maalla nykyisen valtatie 8:n varrella lähellä Tuorilaa.

Harjun tehdas lopetti toimintansa kannattamattomana vuonna 1874. Tehtaan vaikeudet olivat alkaneet jo 1860-luvun katovuosina. Merkarvialla toimi samaa aikaan myös Kuvaskankaan lasitehdas joka lopetti toimintansa 1884.

Lähteet 

Suomen lasitehtaat
Suomen teollisuushistoria
Merikarvian rakennukset ja rakennelmat
My Little Pony: Elokuva

My Little Pony: Elokuva () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen lapsille suunnattu animaatioelokuva, joka perustuu My Little Pony: Ystävyyden taikaa -animaatiosarjaan. Elokuvassa painotetaan ystävyyden merkitystä. Sen ensi-ilta Suomessa oli 13. lokakuuta 2017.

Hahmot

Elokuvassa esiintyy useita My Little Pony: Ystävyyden taikaa-animaatiosarjasta tuttuja hahmoja, kuten Twilight Sparkle, Applejack, Fluttershy, Pinkie Pie, Rainbow Dash, Rarity ja Spike. Muita hahmoja ovat muun muassa Songbird Serenade, Tempest Shadow, Grubber, Myrskykuningas, Capper, Kapteeni Celaeno, Kuningatar Novo sekä prinsessat Celestia, Luna ja Cadence.

Äänirooleissa

Alkuperäiset

Suomenkieliset
Elokuvan on suomentanut Ilmari Pirttilä, ja suomenkielisen version on ohjannut Aku Hytönen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 My Little Pony Elokuva Nordisk Film Finlandissa
 
 
 

Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Pudasjärven hirsikampus

Pudasjärven hirsikampus on Pudasjärven keskustaajamassa Kurenalla sijaitseva yhtenäiskoulu, jossa toimivat yhteisesti peruskoulu ja lukio. Koulurakennus otettiin käyttöön elokuussa 2016, ja se on kooltaan maailman suurin hirsirakennus. Hirsikampuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Lukkaroinen Oy. Rakennus voitti vuoden 2016 puupalkinnon.   

Koulurakennus päätettiin rakentaa Kurenalan ja Rimminkankaan kouluissa sekä Pudasjärven vanhassa lukiorakennuksessa ilmenneiden sisäilmaongelmien vuoksi. Vuonna 2012 kaupunginvaltuusto päätti sijoittaa uuden koulurakennuksen valtatien 20 ja Ritolantien risteykseen, Iijoen rannalle. 

Kampus koostuu neljästä rakennuksesta, joista matalat osat ovat opetustiloja. Ne yhdistyvät toisiinsa lasikäytävin ja -seinin. Toiseen kerrokseen on sijoitettu hallinnolliset tilat sekä muutama opetustila. Betonirakenteisessa rakennuksessa sijaitsevat keskuskeittiö, teknisen työn luokka sekä väestönsuoja. Hirsikampuksen rakennuksien tilavuus on yhteensä 32 200 kuutiometriä.

Yhtenäiskoulu

Yhtenäiskoulussa annetaan esiopetusta sekä perusopetusta luokka-asteille 1–9. Koulun rehtorina toimii Susanne Nyman. Helmikuussa 2021 siellä opiskeli noin 690 oppilasta.

Lukio
Pudasjärven lukio perustettiin vuonna 1960, joka alun perin aloitti Lakarissa sijaitsevassa koulurakennuksessa Iijoen pohjoispuolella. Myöhemmin lukio siirtyi jo nykyään lakkautetun Rimminkankaan koulun yhteyteen, ja vuonna 2016 Hirsikampukseen. Pudasjärven lukiossa voi lukio-opintojen ohessa suorittaa ilmailualan lentolupakirjan. Helmikuussa 2021 lukiossa oli noin 120 opiskelijaa.

Metsästä salvokseksi -veistos
Hirsikampuksen yhteyteen oli tarkoitus sijoittaa kuvanveistäjä Kari Tykkyläisen suunnittelema "Metsästä salvokseksi" -pronssipatsas. Kaupunginvaltuusto äänesti veistoksen hankinnan puolesta ehtona, että patsaan kustannukset olisivat korkeintaan noin 185 500 euroa. Patsaan hankinta kuitenkin kaatui joulukuussa 2015 järjestetyssä kaupunginvaltuuston kokouksessa äänin 16–15. Hankkeen kaatumisen perusteita olivat muun muassa patsaan hinta sekä jääviyskysymykset, joiden mukaan hallitukseen kuuluva Tykkyläinen on saattanut olla jäävi siinä vaiheessa, kun veistosta alettiin jo suunnitella entisen kaupunginjohtajan aikaan.

Lähteet

Pudasjärven oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Suomen lukiot
Kurenalus
Ivalo (televisiosarja)

Ivalo (englanninkieliseltä markkinointinimeltään Arctic Circle) on suomalais-saksalainen rikosdraamasarja, jonka pääosissa näyttelevät suomalaiset Iina Kuustonen ja Pihla Viitala sekä saksalaisnäyttelijät Maximilian Brückner ja Clemens Schick. Sarjan rahoittajia ovat suomalainen tuotantoyhtiö Yellow Film & TV, saksalainen Bavaria Film, ranskalainen levitysyhtiö ja Suomesta Yle ja Elisa. Sarjan budjetti oli 6,5 miljoonaa euroa.

Sarjan kuvaukset alkoivat 27. marraskuuta 2017. Keväällä 2018 niitä jatkettiin Inarissa ja Utsjoella. Sarjan kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin Elisa Viihteessä 21. joulukuuta 2018 ja se esitettiin kokonaisuudessaan Ylen kanavilla syksyllä 2020. Sarja on ollut katsottavissa Yle Areenassa tammikuusta 2021 alkaen.

Sarjassa suomalaispoliisi Nina Kautsalo (Iina Kuustonen) sekä saksalainen virustutkija Thomas Lorenz (Maximilian Brückner) tutkivat yhdessä Ivalossa tapahtunutta sarjamurhaa. Sarjan alussa poliisi löytää syrjäiseltä mökiltä huonossa kunnossa olevan venäläisen prostituoidun sidottuna ja hänen verinäytteestään löytyy hengenvaarallinen virus. Pian lähistöltä löytyvät kahden muun naisen ruumiit.

Kesään 2019 mennessä Ivalon esitysoikeudet oli myyty yli 20 maahan, kuten Saksaan, Espanjaan ja Alankomaihin sekä Itä- ja Keski-Euroopan maihin. Sarja oli katsottavissa myös Kiinassa Elisan Nordic tv -palvelussa. Ivalo-sarja oli Elisa Viihteen kaikkien aikojen katsotuin alkuperäissarja.

Sarjan toisen tuotantokauden kuvaaminen aloitettiin marraskuussa 2020. Toinen kausi alkoi Elisa Viihde Viaplayssa joulukuussa 2021.

Rooleissa

Jaksot 
Kausi 1

Kausi 2

Lähteet 

Suomalaiset rikossarjat
Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Elisa Viihde -alkuperäissarjat
Amiga 3 - 68000-konekieli

Amiga 3 - 68000-konekieli on suomalainen kirja Motorola 68000 suorittimen ohjelmoinnista assemblyllä Amiga-tietokoneelle. 

Kirja käsittelee suorittimen Amigan laitteiston ja piirisarjan ohjelmointia. Kirjassa on Amigan käyttöjärjestelmän ja sen ohjelmakirjastojen käyttö kuten Exec, Dos, Graphics ja Intuition -kirjastot. Liitteessä on esimerkkiohjelmien listaukset. Kirjan mukana tulevalla levykkeellä on Timo Rossin Monitori-ohjelma ja ohjelmoinnissa tarvittavia tiedostoja.

Kirja on osa Bitti-kirjojen sarjaa.

Lähteet 
 

Vuoden 1990 kirjat
Suomalaiset tietokirjat
Kirjat Amigasta
Amiga 4: EXEC - Amigan sydän

Amiga 4: EXEC - Amigan sydän on suomalainen kirja Amiga-tietokoneen ohjelmoinnista assemblyllä . 

Kirja käsittelee Amigan käyttöjärjestelmätoimintojen käyttöä ja ohjelmointia.

Kirja on osa Bitti-kirjojen sarjaa.

Lähteet 
 

Vuoden 1991 kirjat
Suomalaiset tietokirjat
Kirjat Amigasta
Amiga 1: AmigaDOS

Amiga 1: AmigaDOS on suomalainen kirja Amiga-tietokoneesta ja sen käyttöjärjestelmästä (ks. AmigaOS).

Kirja sisältää laitteiston yleiskuvauksen, Workbench graafisen käyttöliittymän sekä AmigaDOS komentorivikäyttöliittymän. Kirja luetteloi useita komentorivikomentoja ja selittää niiden käytön esimerkkien avulla.

Kirja on osa Bitti-kirjojen sarjaa.

Lähteet 
 

Vuoden 1988 kirjat
Suomalaiset tietokirjat
Kirjat Amigasta
Amiga 2. AmigaBasic

Amiga 2. AmigaBasic on suomalainen kirja Amiga-tietokoneelle julkaistusta BASIC-kielen versiosta.

Kirja on osa Bitti-kirjojen sarjaa.

Lähteet 

Vuoden 1990 kirjat
Suomalaiset tietokirjat
Kirjat Amigasta
Ohjelmistotuotanto (kirja)

Ohjelmistotuotanto on suomalainen kirja ohjelmistotuotannosta ja tietokoneohjelmien sekä -ohjelmistojen kehityksestä.

Kirja käsittelee ohjelmistuotannon menetelmiä, projektinhallintaa, suunnittelua ja toteutusta. Kirja käsittelee myös laatujärjestelmiä ja reaaliaikajärjestelmien suunnittelua.

Kirjassa käsitellään myös esimerkkinä oliomenetelmästä Nokialla käytettyä OMT++ menetelmää.

Lähteet 
 

Vuoden 2000 kirjat
Kirjat tietotekniikasta
Suomalaiset tietokirjat
Ohjelmistotuotanto
C++ ja olio-ohjelmointi

C++ ja olio-ohjelmointi on suomalainen kirja C++-kielellä ohjelmoinnista.

Kirja käsittelee C++-kielen ominaisuuksia ja olio-ohjelmoinnin perusteita.
Kirja on tarkoitettu oppikirjaksi perus- ja jatkokursseille.

Lähteet 

Vuoden 1998 kirjat
Suomalaiset tietokirjat
Kirjat tietotekniikasta
C++
Jussi Meresmaa

Jussi Meresmaa (s. 21. maaliskuuta 1978) on suomalainen frisbeegolfvaikuttaja, yksi Suomen menestyneimpiä frisbeegolfaajia sekä Innova Champion Europen ja Discmanian perustaja. Hän on voittanut frisbeegolfin avoimen sarjan suomenmestaruuden vuosina 2000 ja 2001 sekä parifrisbeegolfin suomenmestaruuden vuosina 1998 ja 1999. Meresmaalla on myös hallussaan useita Suomen ennätyksiä kenttälajeista, erityisesti juniorivuosiltaan. Meresmaan ammattilaisura frisbeegolfaajana alkoi vuonna 2006 ja toistaiseksi viimeisen PDGA-sanktioidun kisansa hän heitti vuonna 2015.

Meresmaa on ratasuunnittelijana ja Innova- sekä Discmania -kiekkojen maahantuojana ollut edesauttamassa frisbeegolfin etenemistä Suomen nopeimmin kasvavaksi urheilulajiksi. Innova Champion Europen kehittämä DiscGolfPark-konsepti on Suomen myydyin ratakokonaisuus, jota Suomen lisäksi viedään myös ulkomaille, kuten Ruotsiin, Norjaan ja Yhdysvaltoihin. Vuoden 2018 alussa DiscGolfPark -ratakokonaisuuksia oli Suomessa jo yli 180 kappaletta. 

Meresmaa tuomittiin Ruotsissa elokuussa 2022 seksin ostamisesta toukokuussa 2022 Ruotsissa. Meresmaa jäi tuomion jälkeen välittömästi sivuun tehtävistään Discmania-yhtiössä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jussi Meresmaa PDGA:n sivuilla

Suomalaiset frisbeegolfaajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Akanthos

Akanthos (,  ja Ericius) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa nykyisen Chalkidikín niemimaan itärannikolla Akten eli Athoksen niemen juuressa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Aristotéliin kunnassa noin kilometrin kaakkoon nykyisestä Ierissóksen kaupungista.

Historia 

Akanthos perustettiin noin vuonna 655 eaa. Se oli alun perin Androkselta tulleiden joonialaisten siirtokunta. Kaupunki on ilmeisesti saanut nimensä seudulle tyypillisistä akanteista.

Akanthos oli Khalkidiken merkittävimpiä kaupunkeja ja niemimaan itärannikon merkittävin satama. Kaupunki alkoi lyödä omaa hopearahaa noin 530 eaa., mikä kertoo sen vauraudesta. Rahan lyönti jatkui 300-luvulle eaa. saakka. 400-luvun eaa. alkupuolem persialaissodissa kaupunki oli persialaisten puolella. Se auttoi Kserksestä tämän hankkeessa kaivaa kanava Akten niemen poikki.

Sodan jälkeen Akanthos liittyi Deloksen meriliittoon. Peloponnesolaissodassa se oli alussa Ateenan puolella, mutta vaihtoi Spartan puolelle vuonna 424 eaa. Nikiaan rauhassa kaupunki sai itsenäisyyden, mutta ilmeisesti jatkoi jonkinlaisessa liitossa Ateenan kanssa. Filippos II:n Makedonia valtasi Akanthoksen vuonna 348 eaa., mutta makedonialaiset eivät tuhonneet kaupunkia monien muiden Khalkidiken kaupunkien tavoin.

Attalos I:n ja roomalaisten armeijat valtasivat ja tuhosivat Akanthoksen vuonna 200 eaa. Rooman suoran vallan alle kaupunki tuli vuonna 168 eaa. Myöhemmin kaupunki rakennettiin uudestaan eläköityneiden legionalaisten koloniaksi. Roomalaisella kaudella se tunnettiin nimellä Ericius, mikä on nykyisen Ierissóksen kaupungin nimen alkuperä. Kaupunki oli olemassa vielä ainakin bysanttilaisella ajalla.

Akanthoksen raunioalue kärsi vaurioita maanjäristyksessä vuonna 1932. Kaupungin alueella on suoritettu melko vähän arkeologisia kaivauksia. Hautausmaan alueen kaivaukset alkoivat vuonna 1973.

Rakennukset ja löydökset 

Akanthos sijaitsi kolmella kukkulalla ja niiden rinteessä. Kaupungin parhaiten säilyneitä jäänteitä ovat sen akropoliin muurit, joita on säilynyt jopa kahdeksan metrin korkeudelta. Kaupungin alueella on myös lukuisten muiden rakennusten jäänteitä, mukaan lukien yhden hekatompedon (sata jalkaa pitkän) -temppelin jäänteet. Akropoliin lähellä on bysanttilaisaikaisen kirkon rauniot. Kirkossa on paljon antiikin aikaisten rakennusten uudelleenkäytettyjä osia. Myös kaupungin sataman aallonmurtajasta on säilynyt jäänteitä.

Kaupungin laajoilta hautausmailta on tunnistettu yli  hautaa. Kserkseen kaivaman kanavan linjaus näkyy jossain määrin nykyisen Néa Ródan kylän alueella hiemen Akanthoksen paikasta etelään.

Akanthoksesta tehtyjä esinelöytöjä on esillä Polýgyroksen arkeologisessa museossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antiikin Kreikan kaupungit Chalkidikílla
Aristotélis
Arkeologiset kohteet Kreikassa
Traakian kaupungit
Arkesine

Arkesine (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Amorgoksen (nyk. Amorgós) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee saaren pohjoisrannikolla, linnuntietä noin 1,5 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Vroútsiksen kylästä ja noin kolme kilometriä pohjoiskoilliseen Arkesínin kylästä.

Arkesinen perustivat naksoslaiset siirtokunnakseen geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. Kaupunki on ollut olemassa todennäköisesti ainakin vielä hellenistisellä kaudella. Kaupungin alueella on suoritettu vain vähän arkeologisia kaivauksia.

Arkesinen akropolis eli linnavuori sijaitsi niemessä olevalla kukkulalla. Paikalla on linnoitusmuurien ja tornien jäänteitä. Myös keskiajalla paikalla oli linnoitus, jonka mukaan kukkula nykyään tunnetaan nimellä Kastrí. Suurin osa paikalla olevista raunioista on peräisin tältä ajalta. Kukkulalla on nykyisin myös Neitsyt Marian (Panagía i Kastrianí) kirkko.

Etelämpänä lähempänä Vroútsiksen kylää on nykyisin Johannes Kastajan kirkko (Ágios Ioánnis Apokefalistís), jonka uskotaan olevan rakennettu Athene Itonialle omistetun temppelin paikalle. Pyhän Kolminaisuuden kirkon (Agía Triáda) lähellä on hellenistisellä kaudella 300-luvulla eaa. rakennetun tornin rauniot.

Kaupungin lähellä ei ole hyvää satamapaikkaa; sataman oletetaan sijainneen kauempana, mahdollisesti lännessä Káto Kámpoksen lahdella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Amorgós
Antiikin Kreikan kaupungit Kykladeilla
Arkeologiset kohteet Kreikassa
Imagining the Balkans

Imagining the Balkans on bulgarialaisen Maria Todorovan kirjoittama kirja Balkanista. Todorova tuo kirjassa esille kuinka Euroopassa ei ymmärretä Balkania. Tietämättömyys on kirjailijan mukaan johtanut siihen, että Balkania on eksotisoitu ja toisaalta kauhisteltu takapajuisuudesta. Toisaalta kirjailija arvostelee myös Edward Saidin näkemystä orientalismista. Kirjassa käsitellään muun muassa Balkanin nimeä, joka antiikin aikana kutsuttiin Haemukseksi ja ottomaanien valtakunnan aikoihin sai Balkanin nimen, jolla viitattiin alueella oleviin vuoriin. Kirjassa käsitellään Balkanin jakoa ja käsityksiä Balkanista eri aikoina. Balkania on kirjailijan mukaan jaoteltu siten, että tietyt osat on nähty osana Balkania (jopa Lähi-itää, kun taas tietyt maat (muun muassa Slovenia ja Kroatia) on liitetty Eurooppaan. Kirjailija tekee myös oman jaottelun ja ehdottaa niin sanottua balkanismia, jolloin Balkanin alueen asukkaat määrittelisivät itse oman seutunsa.

Kirjallisuus

Lähteet 

Bulgarialainen kirjallisuus
Kim Yo-jong

Kim Yo-jong on Pohjois-Korean hallitsevan suvun jäsen, nykyisen johtajan Kim Jong-unin ainoa täyssisarus ja Korean työväenpuolueen keskuskomitean jäsen sekä lokakuusta 2017 politbyroon varajäsen. Hän on mahdollisesti toiminut veljensä sijaisena vuonna 2014 tämän sairastaessa. Hän vastaa nykyään veljensä turvallisuudesta. Tammikuussa 2021 hänet kuitenkin pudotettiin kokonaan puolueen korkeimmasta elimestä.

Kim on Kim Jong-ilin nuorin tytär, syntynyt mahdollisesti vuonna 1987 tai 1988 ja käynyt koulua Sveitsissä. Hänen kerrotaan olevan naimisissa puoluesihteeri Choe Ryong-haen pojan Choe Songin kanssa, ja heillä on yksi lapsi (s. 2015).

Lähteet

Pohjoiskorealaiset poliitikot
Kim Il-sungin suku
1980-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Folke Sundman

Folke Sundman (s. 1951) on suomalainen kansalaisaktivisti ja virkamies, joka on työskennellyt muun muassa Kepan toiminnanjohtajana vuosina 1986–2003 sekä ulkoasiainministeriön erikoistutkijana 2007–2016. Kehitysyhteistyön ohella hän on keskittynyt rauhantyöhön. Sundman on myös ollut yksi SDP:n taustavaikuttajista jo 1970-luvuta lähtien, vaikkei itse olekaan ollut päivänpolitiikassa. Hän on toiminut muun muassa ulkoministeri Erkki Tuomiojan erityisavustajana sekä ollut mukana laatimassa sosialidemokraattien periaateohjelmia. Lisäksi Sundman on Suomenruotsalaisten sosialidemokraattien keskeisiä hahmoja.

Elämä ja ura 
Sundmanin molemmat isoisät taistelivat vuoden 1918 sisällissodassa punaisten puolella ja joutuivat vankileirille. Hänen Mustiossa asunut isänisänsä Einar Sundman ryhtyi Suomenlinnan vankileiriltä palattuaan pasifistiksi, mutta säilyi sosialidemokraattina loppueläänsä ajan. Äidinisä sen sijaan radikalisoitui Hennalan vankileirillä ja ryhtyi kommuunistiksi. Hänen isänsä Bruno Sundman oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1951–1957. Sundman kiinnostui itse sosialidemokraattisesta aatteesta opiskellessaan Svenska normallyceumissa. Hän oli kiinnostunut myös kommunismista, mutta liittyi vuoden 1968 Tšekkoslovakian miehityksen johdosta SDP:en. 

Ylioppilaaksi kirjoitettaan Sundman opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa, muttei ole koskaan valmistunut. 1970-luvulla hän vaikutti Teiniliitossa, Sosiaalidemokraattisen nuorison keskusliitossa ja Sadankomiteassa, jonka puheenjohtaana Sundman myös toimi. Seuraavalla vuosikymmenellä hän oli mukana Prosenttiliikkeessä ja Suomen Rauhanliitossa, kunnes oli ideoimassa ja perustamassa vuonna 1986 kehitysyhteistyön kattojärjestö Kepaa, jonka ensimmäisenä toiminnanjohtajana Sundman työskenteli vuoteen 2003 saakka. 

Vuonna 1976 Sundman oli ehdolla Helsingin kaupunginvaltuustoon, mutta siirtyi sen jälkeen politiikan taustavaikuttajaksi. Vuosina 2003–2007 Sundman työskenteli ulkoministeri Erkki Tuomiojan erityisavustajana, josta tehtävästä siirtyi ulkoministeriön erikoistutkijaksi, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2016. Vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa Sundman oli ruotsinkielisten sosialidemokraattien ehdokkaana. Hän toimii edelleen useissa luottamustehtävissä, kuten Kansainvälisen solidaarisuussäätiön hallituksen puheenjohtajana.

Sundmanille myönnettiin Suomen kristillisen rauhanliikkeen rauhanpalkinto vuonna 1994.

Teoksia

Lähteet 

Suomalaiset kansalaisaktivistit
Suomalaiset sosialistit
Suomalaiset pasifistit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Bad Blood Rising

Bad Blood Rising on Santa Cruzin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 6. lokakuuta 2017.

Albumi seuraa tyylillään yhtyeen edellistä albumia olemalla raskaampi kuin yhtyeen esikoisalbumi Screaming for Adrenaline.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Archie Cruz – laulu, kitara
 Johnny Cruz – kitara, taustalaulu
 Middy Cruz – basso, taustalaulu
 Tazzy Cruz – rummut, taustalaulu

Lähteet 

Santa Cruzin albumit
Vuoden 2017 albumit
Sofia Aleksejevna

Sofia Aleksejevna (27. syyskuuta (J: 17. syyskuuta) 1657 Moskova – 14. heinäkuuta (J: 3. heinäkuuta) 1704 Moskova) oli Venäjän keisarikunnan sijaishallitsija veljensä Iivana V:n ja velipuolensa Pietari I:n alaikäisyyden aikana vuosina 1682–1689.

Sofia Aleksejevna oli tsaari Aleksei I:n ja tämän ensimmäisen puolison Maria Miloslavskajan tytär. Hänen opettajanaan toimi valkovenäläinen ortodoksimunkki Simeon Polotski. Kun tsaarina toiminut Sofian isoveli Fjodor III kuoli 7. toukokuuta (27. huhtikuuta) 1682, uudeksi tsaariksi julistettiin aluksi alaikäinen Pietari I, joka oli tsaari Aleksein nuorin poika hänen toisesta avioliitostaan Natalia Naryškinan kanssa. Miloslavskajan lapset eivät hyväksyneet vallan päätymistä Naryškinin suvulle, joten Sofia Aleksejevna yllytti tsaarin henkivartiojoukot eli streltsit nousemaan kapinaan. Kun streltsit olivat surmanneet useita Naryškinien johtajia, Sofia rauhoitti kapinan järjestämällä nuoremman veljensä Iivanan julistamisen Pietari I:n kanssahallitsijaksi. Koska myös Iivana V oli vielä alaikäinen, Sofia itse julistettiin sijaishallitsijaksi 8. kesäkuuta (29. toukokuuta) 1682. Varmistaakseen, että streltsit eivät myöhemmin syrjäyttäisi häntä samalla tavalla, Sofia kavensi streltsien etuoikeuksia, siirsi Moskovan 19:stä rykmentistä 12 pois pääkaupungista vartioimaan valtakunnanrajaa sekä erotti ja teloitutti streltsien komentajan Ivan Hovanskin ja nimitti tämän tilalle Fjodor Šaklovityn.

Sofia Aleksejevnan tärkein neuvonantaja oli hänen rakastajansa Vasili Golitsyn, joka suunnitteli monenlaisia uudistuksia Venäjällä. Sofian valtakaudella tuotantoa pyrittiin kehittämään kannustamalla ulkomaisia käsityöläisiä asettumaan Venäjälle. Ongelmia aiheuttivat talonpoikien tyytymättömyys ja kiistat vanhauskoisten kanssa. Golitsynin suosituksesta Venäjä solmi vuonna 1686 Puola-Liettuan kanssa ”ikuisen rauhansopimuksen”, jolla vahvistettiin vuoden 1667 Andrusovon aseleposopimuksen sisältö, sekä Kiinan kanssa edullisen Nertšinskin rauhan vuonna 1689. Turkin sodassa Golitsyn johti vuosina 1687 ja 1689 kahta epäonnista sotaretkeä Krimin tataareja vastaan. Sotilaalliset vastoinkäymiset lisäsivät tyytymättömyyttä Sofia Aleksejevnan hallintoon. Eliminoidakseen kilpailijansa Sofia yritti elokuussa 1689 nostattaa streltsit uudelleen Naryškinejä ja Pietari I:tä vastaan, mutta streltsien komentajat asettuivatkin Pietarin puolelle ja syrjäyttivät Sofian.

Vallasta syrjäytetty Sofia pakotettiin syyskuussa 1689 asettumaan Novodevitšin nunnaluostariin. Vuonna 1698 Moskovassa puhkesi jälleen streltsien kapina, joka kuitenkin kukistettiin. Sofia ei ollut kapinan takana, mutta kapinallisten tavoitteena oli mahdollisesti ollut palauttaa hänet valtaan. Pietari I:n asettama erikoistuomioistuin tuomitsi Sofian lokakuussa 1698 elämään loppuikänsä eristettynä ulkomaailmasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Sijaishallitsijat
Romanov-suku
Vuonna 1657 syntyneet
Vuonna 1704 kuolleet