Avicenna

Avicenna, arabiaksi Ibn Sina  (arab. ابن سین ) (980 tai 990–1037) oli persialainen lääkäri, filosofi  ja tiedemies, jota pidetään yhtenä Islamin kultakauden merkittävimmistä oppineista. Hänen tuotantonsa koostuu 450 teoksesta lähinnä filosofian ja lääketieteen alalta. Monet pitävät Avicennaa nykyaikaisen lääketieteen isänä. Hän oli tunnettu Aristoteleen kommentaattori, ja pyrki ajattelussaan yhdistämään uusplatonismin ja aristotelismin. Hänen pääteoksellaan Al-Shifa (Sielun tervehtymisen kirja) oli suuri vaikutus myös keskiajan länsimaisiin filosofeihin, kuten Tuomas Akvinolaiseen.

Elämä

Varhainen elämä 

Avicennan elämä tunnetaan melko hyvin. Hänen omaelämäkertansa kattaa hänen elämänsä kolmekymmentä varhaisinta vuotta, ja loput on kirjoittanut ylös hänen oppilaansa al-Juzajani, joka oli myös hänen sihteerinsä ja ystävänsä.

Avicenna syntyi vuonna 980 (islamilaisen ajanlaskun vuonna 370) Afshanassa, äitinsä kotipaikkakunnalla, lähellä Buharaa, nykyisessä Uzbekistanissa. Hänen isänsä oli Samanidien hallinnon virkamies, ja koulutti hänet huolellisesti Buharassa. Avicenna kuvaa elämäkerrassaan lähinnä opintojaan ja korostaa kriittistä suhtautumistaan kaikkeen tietoon Aristoteleen filosofian hengessä. Kertomalla torjuneensa opintoihinsa kuuluneet islamin ismaili-suuntauksen opit hän korosti elämäkerrassaan, että jo nuorella iällä hänelle jäivät vieraaksi kaikki autoritaariset aatteet. Hänen itsenäistä ajatteluaan tukivat hänen älykkyytensä ja poikkeuksellisen hyvä muistinsa. Niillä hän hämmästytti naapureitaan muistamalla laajasti sekä Koraania että arabialaista runoutta ulkoa kymmenen vuoden iässä. Hänen kerrotaan voittaneen jotkut opettajansa jo neljäntoista vuoden iässä, ja hänet laitettiin lopulta yksityisopettajan alaisuuteen.

Myöhempi elämä 
Viimeiset kymmenen tai kaksitoista vuotta Avicenna vietti orjana palveluksessa toimien tämän lääkärinä ja yleisenä kirjallisuuden ja tieteen neuvonantajana, ottaen osaa jopa tämän lukuisille sotaretkille.

Näiden vuosien aikana hän alkoi tutkia kirjallisuutta ja filologiaa. Kerrotaan, että häntä yllytti tähän hänen kirjoitustyylistään saamansa kritiikki. Innokkaasta opiskelustaan huolimatta hän ei kuitenkaan koskaan unohtanut rakkauttaan erilaisiin ruumiillisiin nautintoihin. Hänet tunnettiin rakkaudestaan viiniin ja naisiin yhtä paljon kuin rakkaudestaan oppimiseen. Tämä tieto perustuu kuitenkin Abu’l-Ḥasan Bayhaqīn tekemiin myöhempiin lisäyksiin Avicennan elämäkertaan. 

Joskus hänen ystävänsä kehottivat häntä hidastamaan tahtiaan, ja ottamaan elämän kohtuullisemmin. Hän kieltäytyi, sanoen pitävänsä enemmän lyhyestä mutta leveästä elämästä, kuin kapeasta mutta pidemmästä elämästä. Kuolinvuoteellaan häntä kohtasivat tunnonvaivat, ja hän luovutti omaisuutensa köyhille, palautti vääryydellä saadut voitot, vapautti orjansa, ja kuunteli joka kolmas päivä kuolemaansa saakka Koraanin lukemista. Hän kuoli heinäkuussa 1037 58-vuotiaana, ja hänet haudattiin Hamadaniin.

Teokset 
Avicenna on länsimaissa tunnettu persialainen oppinut. Hänen merkityksensä eurooppalaisessa lääketieteessä oli suuri uudelle ajalle asti etenkin Avicennan Lääketieteen kaanon -oppikirjan ansiosta.  

Avicennaa pidetään usein sekä suurena filosofina että lääkärinä. Hänen filosofiansa ei muodostanut mitään koulukuntaa, joka olisi säilynyt hänen jälkeensä. Lännessä on kiinnitetty huomiota ainoastaan osaan hänen filosofiastaan, jota kutsutaan "latinalaiseksi avicennalaisuudeksi". Toinen, muun muassa Suhrawardin ylistämä merkittävä osa hänen filosofiastaan on yhä suurimmaksi osaksi tuntematonta lännessä. Tätä merkittävää osaa kutsutaan nimellä حكمت مشرقيه tai hikmat-al-mashriqqiyya. Joissain kirjoituksissaan hän on pitänyt tätä merkittävimpänä saavutuksenaan. Suhrawardin sanotaan lopettaneen sen, minkä Avicenna aloitti.

Avicenna kirjoitti filosofiassa laajalti myös muun muassa logiikan, etiikan ja metafysiikan aloista. Kaikki hänen teoksensa oli kirjoitettu arabiaksi, joka oli tuon ajan tieteen de facto -kieli, tai persiaksi, joka oli hänen äidinkielensä. Joillakin lähes puhtaalla persian kielellä kirjoitetuilla teoksilla on edelleen myös kielitieteellistä merkitystä.

Päinvastoin kuin esimerkiksi Tuomas Akvinolainen, joka otti Aristoteleen opetukset melko suoraan kirkon dogmaksi, Avicenna myös korjasi Aristotelesta usein, ja rohkaisi yleisöä käymään ajatuksista keskustelua ijtihadin, islamilaisen lain tulkinnan, hengessä. Näin hän on yksi ensimmäisiä tieteelliseen metodiin kuuluvan vertaisarvioinnin suuria puolestapuhujia ja merkittäviä kehittäjiä. 

Avicennan nimiin on laitettu yli 100 tutkielmaa. Jotkut niistä ovat vain muutaman sivun käsittäviä lehtisiä, jotkut taas useita kirjoja käsittäviä teoksia. Tunnetuin teoksista on 14-osainen Lääketieteen kaanon, ja joka oli lääketieteen keskeisin teos Länsi-Euroopassa 700 vuoden ajan. Suurin osa Avicennan maineesta on teoksen ansiota. Teos luokittelee ja kuvaa tauteja, ja hahmottelee niiden oletettuja syitä. Teos käsittelee myös hygieniaa, yksinkertaisia ja monimutkaisempia lääkkeitä, sekä eri ruumiinosien toimintaa.

Katso myös 

 Avicennalaisuus
 Islamilainen lääketiede keskiajalla

Lähteet 

 

 Corbin, Henry: History of Islamic Philosophy

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Ahmed, Monzur: Ibn Sina (Avicenna) - doctor of doctors 
 
 
 
 Ibn Sina Islamic Philosophy Online 

Islamilaiset filosofit
Keskiajan filosofit
Keskiajan lääketiede
Islamin kulta-aika
Seulonnan keskeiset artikkelit