joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Teerijärvi

Teerijärvi (, alun perin Tervajärvi) on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Teerijärvi liitettiin Kruunupyyhyn vuoden 1969 alussa.

Teerijärven naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Evijärvi, Kaustinen, Kruunupyy, Veteli ja Ähtävä.

Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 96,6 prosenttia Teerijärven asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.

Teerijärven nimestä
Kyseessä on alkuperäinen järvennimi, joka on tarkoittanut kirkonkylän järveä, jonka nykyinen nimi on Kirkkojärvi  (ruotsiksi Hemsjön). Nykyään virallinen ja suomenkielisissä naapurikunnissa käytössä oleva nimi on Teerijärvi, mutta vanhat kirjoitusmuodot paljastavat alkuperäisen nimen olevan Tervajärvi. Nykyinen Teerijärvi on luultavasti takaisinlaina ruotsinkielisestä nimestä Terjärv.  Nimi liittyy ilmeisesti tervanpolttoon, jota on ennen harjoitettu Pietarsaaren ja Kokkolan vanhojen suurpitäjien salomailla. Myös järven tumman veden voidaan ajatella olleen nimeämisperusteena.

Historia
Teerijärvi toimi vuodesta 1662 Kruunupyyn alaisena saarnahuonekuntana. Teerijärvi sai oman kirkon vuonna 1667 ja siitä tehtiin kappeliseurakunta vuodesta 1669, joskin ensimmäinen kappalainen astui virkaan vuonna 1671. Teerijärvi erotettiin kirkkoherrakunnaksi vuonna 1868. Teerijärvi muodostaa edelleen oman seurakuntansa, joka on osa Kruunupyyn seurakuntayhtymää.

Kyliä
Djupsjöbacka, Granöbyn, Hästbacka, Högnabba, Kolam, Kortjärvi (Kortjärv), Teerijärvi (Terjärv), Vähätkylät (Småbönders)

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Teerijärven taajamat olivat kirkonkylä (607 asukasta) ja Hästbacka (203 asukasta).

Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Teerijärven väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.

Tunnettuja asukkaita 
 Elin Blom (s. 1994), laulaja
 Uno Fagernäs (1894–1980), jääkärikenraalimajuri
 Johannes Granö (1850–1913), pappi
 Ragnar Granvik (1910–1997), maanviljelijä ja kansanedustaja
 Emil Hästbacka (1872–1951), pankinjohtaja, maanviljelijä ja kansanedustaja
 Evert Kulenius (1879–1958), kansanedustaja
 Henrik Smedjebacka (1925–2012), Suomen lähetysseuran lähetysjohtaja
 Ray Timgren (1928-1999), NHL-jääkiekkoilija, jonka vanhemmat olivat kotoisin Teerijärveltä
 Albin Wickman (1896–1971), saarnaaja, sosiaalineuvos ja kansanedustaja
 Lilian Widjeskog (s. 1965), jalkapalloilija
 Niklas Widjeskog (s. 1969), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Robert Åsbacka (s. 1961), kirjailija

Ruokakulttuuri
Teerijärven pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla etenkin pyhäaamuisin syöty ostseitsi, leipäjuusto- ja vasikanlihakuutioita maitoliemessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
svenska.yle.fi/arkivet: Terjärv
Hippa (mytologia)

Hippa eli Hiippa eli Hiippo eli Hippo eli Vippo eli Viipeli Viippo on suomalainen taruolento, metsänhaltija. 

Monissa metsämiehen loitsuissa Hipalta pyydetään riistaa. Paimenten loitsuissa Hippaa käsketään pitämään karhut erossa karjasta. Hippa koettiin usein parrakkaaksi miesolennoksi ja metsän kuninkaaksi, kuten käy ilmi seuraavista yleisistä loitsun säkeistä:
Metsän Hippa halliparta, Metsän kultainen kuningas
Satunnaisesti Hippa saattoi olla myös nainen:
Hippa hiiden tyttäriä

Hippa-nimitys tulee mahdollisesti olennon hiippalakista, korkeasta suiposta päähineestä.  Myös hippa-leikki on saanut nimensä siitä, että pelivälineenä on joskus käytetty korkeaa hattua.

Kotikissan kerrotaan syntyrunoissa saaneen alkunsa saunan kiukaalta halliparran hautomana. Kissa ruumiin osat tulivat sudesta, kyykäärmeestä ja neidosta.Kyllä tiän kissan synnyn,
Halliparran hauteleman:Kissa on saatu kiukoalla,
Nenä neittä, pää jänistä,Häntä Hiien palmikkoa,
Kynnet kyitä käärmehiä,Jalat muita muuramia,
Muu ruumis suen sukua

Hippa on runoissa yhdistetty toisinaan Kuippanaan.

Lähteitä
Christfrid Ganander: Mythologia Fennica'' (1789)
 

Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Ivan Pavlov

Ivan Petrovitš Pavlov (, 26. syyskuuta (J: 14. syyskuuta) 1849 Rjazan – 27. helmikuuta 1936 Leningrad) oli venäläinen fysiologian tutkija, joka tunnetaan erityisesti kokeistaan koirilla.

Henkilökohtainen elämä  
Pavlov syntyi Rjazanissa kyläpapin poikana. Hän opiskeli fysiologiaa ja kemiaa Pietarissa ja lääketiedettä keisarillisessa akatemiassa ja valmistui 1879. Vuonna 1881 Pavlov meni naimisiin Mustanmeren laivaston lääkärin tyttären ja opettaja Seraphima (Sara) Vasilievna Karchevskajan kanssa. Heillä oli yhteensä viisi lasta joista yksi poika, Wirchik, kuoli nuorena sekä kolme poikaa Vladimir, Victor ja Vsevolod. Lisäksi heillä oli tytär Vera.

Opiskelu ja ura  
Hän työskenteli Carl Ludwigin alaisuudessa Leipzigissä ja Rudolf Heidenhainin alaisuudessa Breslaussa (nykyisin Wrocław, Puola). Hän palasi Pietariin 1888 ja aloitti itsenäisen tutkimuksen sydämen fysiologiasta ja verenpaineesta koirilla. Vuonna 1890 Pavlov nimitettiin keisarillisen akatemian fysiologian professoriksi. Pavlov toimi Pietarin sotilaslääketieteellisen akatemian professorina 1895–1914. 

Pavlov arvosteli kommunistista neuvostohallitusta. Hän pyysi vuonna 1922 Leniniltä lupaa muuttaa ulkomaille mutta ei saanut sitä. Hän erosi virastaan 1924 kuullessaan pappien poikien tultua erotetuksi yliopistosta ja sanoi että on itsekin papin poika. Hallitus jatkoi kuitenkin hänen tukemistaan ja kohteli häntä kunnioittavasti.

Koirakokeet 
Vuonna 1898 Pavlov aloitti koirilla tutkimukset ehdollisista reflekseistä, joihin hän keskittyi seuraavat kolmekymmentä vuotta. Pavlovin koirien kielelle ripoteltiin lihajauhetta, joka sai aikaan syljeneritystä. Samalla soitettiin kelloa. Pian pelkkä kellon soitto sai aikaan syljenerityksen. Tapahtumaa kutsutaan ehdollistumiseksi. Ruoka toimii ehdottomana ärsykkeenä ja kellon soitto ehdollisena ärsykkeenä. Syljeneritys vastaa ehdotonta reaktiota. Lukuisia erilaisia ehdollistumiskokeita on sittemmin suoritettu niin ihmisillä kuin eläimillä.

Pavlov sai 1904 Nobelin lääketieteen palkinnon ruoansulatusjärjestelmän tutkimisesta.

Ivan Pavlovista on tullut nykyaikaisen oppimisteorian kuuluisin nimi ja hänen työnsä on perustana behavioristiselle psykologialle. Pavlov ei koskaan pitänyt itseään psykologina, päinvastoin hän usein halveksi heitä. Pavlovin mukaan kaiken tutkimuksen tuli perustua objektiivisiin, mitattavissa oleviin tosiasioihin. Koirakokeissa tämä mitattava tosiasia oli koiran erittämän syljen määrä.

Omasta mielestään Pavlov tutki vain ruuansulatusjärjestelmää. Hänen seuraajansa Neuvostoliitossa ja muualla maailmassa laajensivat ehdollisten refleksien tutkimisen muihin tahattomiin fyysisiin toimintoihin.

Katso myös 
 Pavlovin teoria

Lähteet

Aiheesta muualla  
 
 
 
 
 
 
 

Etologit
Lääketieteen edustajat
Venäläiset tieteilijät
Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Copley-mitalin saajat
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1849 syntyneet
Vuonna 1936 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Affiinikuvaus

Affiini kuvaus on kuvaus kahden vektoriavaruuden välillä . Kuvaus on muotoa

 ja .

Kuvaus siis kuvaa pistejoukon uudelleen kääntäen, venyttäen, siirtäen joukon paikkaa tai skaalaten joukon kokoa. Kyseessä on pelkkä lineaarikuvaus siinä erikoistapauksessa, että  on nollavektori. Muissa tapauksissa koordinaatiston origo ei kuvaudu origoksi ja siten kuvaus eroaa lineaarikuvauksesta. Näin ollen affiinikuvaus on yhdistelmä lineaarikuvauksesta , joka määrää kierron, skaalauksen ja peilauksen jonkin suoran suhteen ja johon lisätään siirtovektori . Geometrisesti tämä vastaa kaikkia kuvauksia, jotka säilyttävät (hyper)tasot muunnoksessa.

Affiini kuvaus säilyttää tietyt geometriset ominaisuudet:
 Kuvaa suoran suoraksi
 Kuvaa yhdensuuntaiset suorat yhdensuuntaisiksi 
 Säilyttää janojen osien suhteet

Esimerkki affiinista kuvauksesta 
Kierretään pistettä   astetta kaksiulotteisen koordinaatiston origon ympäri. Esitetään piste vektorina . Koska muunnos koostuu vain kierto-operaatiosta, muunnosmatriisi ja siirtovektori ovat

,

koska  ja . Näin ollen muunnokseksi saadaan

ja kierretyn pisteen koordinaateiksi saadaan matriisin kertolaskusääntöä käyttäen

Affiinin kuvauksen käyttö 

Affiineja kuvauksia voidaan käyttää monella tapaa. Geometrisesti affiini kuvaus kuvaa tangentit tangenteiksi, ympyrät ellipseiksi, suunnikkaat suunnikkaiksi ja nelikulmiot nelikulmioiksi. Näitä tuloksia voidaan käyttää hyödyksi todistamaan ominaisuuksia esimerkiksi ellipsille. Tiedetään, että on olemassa sellainen affiini kuvaus, joka kuvaa ellipsin ympyrälle. Ympyrää voidaankin pitää erikoistapauksena ellipsistä. Tällöin voidaan todistaa ominaisuus helpommin ympyrälle ja yleistää tulos koskemaan kaikkia ellipsejä. 

Esimerkki:
Oletetaan, että ellipsin pisteisiin A ja B piirretyt tangentit leikkaavat pisteessä T. Osoitetaan, että pisteen T ja ellipsin keskipisteen O kautta piirretty suora puolittaa janan AB.

Todistus:
Tiedetään, että on olemassa jokin affiini kuvaus f, joka kuvaa annetun ellipsin ympyräksi. Perustulosten mukaan tangentit kuvautuvat tangenteiksi, joten merkitään A’T’ ja B’T’ olemaan ympyrän tangentteja. Tästä seuraa, että saadaan yhteneviä kolmioita ja suora O’T’ puolittaa janan A’B’.

Aiemmin esitetyn lauseen nojalla affiini kuvaus säilyttää janojen jakosuhteet, joten suora OT puolittaa ellipsin janan AB.

Katso myös

Lineaarikuvaus

Lähteet

Geometria
Vektorianalyysi
Jori Hulkkonen

Jori Hulkkonen (s. 28. syyskuuta 1973) on kemiläislähtöinen suomalainen DJ ja elektronisen musiikin tuottaja.

Ura 
1990-luvun alussa Hulkkonen alkoi tehdä musiikkia Jukka Hautamäen ja Ari Ruokamon kanssa perustamallaan Lumi-levymerkillä. Vuonna 1996 hän sai levytyssopimuksen ranskalaisen F Communications -levymerkin kanssa: ensilevy oli nimeltään Selkäsaari tracks (1996). Yhdessä kanadalaisen Tigan kanssa nimellä Tiga & Zyntherius tehty Sunglasses At Night (2002), versio vanhasta Corey Hartin 1980-luvun hittikappaleesta, on Hulkkosen kansainvälisesti menestynein levytys. Levyllä nimeltä Dualizm (2005) ovat myös mukana John Foxx, Nick Triani, Tiga, Jerry Valuri ja José González. Dualizmin ”Lo-Fiction”-singlen onnistumisen johdosta Jori aloitti synthpop-sivuprojektin Processoryn Jerry Valurin kanssa, jolla he julkaisivat kokoonpanon nimeä kantavan debyytin helmikuussa 2007. 

Vuonna 2012 hän julkaisi Juho Paalosmaan kanssa Sin Cos Tan-yhtyeen debyyttialbumin.

Hulkkonen on julkaissut levyjään useilla nimillä; Avalon Unbounded, Bobby Forrester, Deks Dekster, Electromantic, Eternal Boyman, Hösh!, Jii Hoo, Midnite City Soul Affair, Vichy ja Zyntherius. Hän on tehnyt remixejä Telepopmusikin toiselle singlelle ”Love Can Damage Your Health” (2004). Hän on myös pitkään juontanut tanssimusiikin erikoisohjelmia Radiomafialla ja YleX:llä (Tiistain tanssi-ilta).

Hulkkonen saatetaan nimensä puolesta sekoittaa reggaeorkesteri Soul Captain Bandin kitaristiin Jori Hulkkoseen tai tietokonepelimuusikko Jori Olkkoseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset elektronisen musiikin artistit
Suomalaiset DJ:t
Suomalaiset radiotoimittajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset musiikkituottajat
Anssi Nykänen

Anssi Olavi Nykänen (s. 7. helmikuuta 1965 Keuruu) on suomalainen rumpali. Nykänen toimii studiomuusikkona ja palkattuna soittajana monissa yhtyeissä. Nykänen lienee suomalaisista nykymuusikoista käytetyin sessiorumpali ja on levyttänyt kaikista suomalaisista muusikoista viidenneksi eniten. Hän soittaa Gramexin mukaan 5 000 kappaleella.

Nykänen on soittanut keikkamuusikkona muun muassa Pepe Ahlqvist & The Sunset Boulevardin, Pepe Ahlqvist & H.A.R.P.:n, Pekka Pohjolan yhtyeen, Havana Blackin, Heikki Silvennoisen Restin, Nylon Beatin ja Paula Koivuniemen taustabändin rumpalina. Hän on myös soittanut kokoonpanossa, jossa soittavat hänen lisäkseen Timo Kämäräinen (Ismo Alanko Säätiö), Jan Simons (Ahma), ja Ville Tuomi (Suburban Tribe, Kyyria, United Underworld), sekä Root of Love -yhtyeessä, joka on julkaissut Personal Contact-tribuuttialbumin Jimi Hendrixin musiikista ja keikkaillut ja tehnyt konserttikeikkoja. Hän soittaa myös vuonna 2006 julkaistulla Raskaampaa joulua -kokoelma-albumilla. Hän soittaa myös vuonna 2011 perustetussa rockyhtyeessä "Wöyh", johon kuuluu myös metalliyhtye Stam1nan laulaja Antti Hyyrynen ja tauolla olevan rockyhtye YUP:n Jussi Hyyrynen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Anssi Nykäsen krediitit eri albumeilla verkkosivustolla Discogs.com (englanniksi)

Suomalaiset rumpalit
Suomalaiset sessiomuusikot
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Hefaistion

Hefaistion (n. 356 eaa. – syksy 324 eaa.) oli makedonialainen aristokraatti, Amyntorin poika. Arrianoksen mukaan hän syntyi Makedonian pääkaupungissa Pellassa. Hänet tunnetaan Aleksanteri Suuren läheisimpänä ystävänä, toisena komentojärjestyksessä ja mahdollisesti Aleksanterin rakastajana. On mahdollista, että Aleksanteri ja Hefaistion tapasivat Miezassa ollessaan Aristoteleen oppilaana muiden ylhäisöön kuuluneiden poikien kanssa. Aristoteles kirjoitti Hefaistionille joukon kirjeitä, joten he ovat tavanneet ja olleet yhteyksissä toisiinsa.

Hefaistion seurasi Aleksanterin mukana, kun tämä valloitti Persian valtakunnan. Aleksanterin ja Hefaistionin ystävyyttä korostetaan monessa lähteessä. Muun muassa he uhrasivat yhdessä Troijassa. Tunnettu anekdootti kertoo, että Issoksen taistelun jälkeen Dareios III:n vaimo Statira luuli Hefaistionia Aleksanteriksi ja kumarsi tämän edessä. Issoksen jälkeen Hefaistion johti muun muassa Aleksanterille antautuneiden foinikialaisten laivastoa. Ennen Gaugamelan taistelua Hefaistion nimitettiin yhdeksi Aleksanterin seitsemästä henkivartijasta (somatophylakes). 

Vuonna 330 eaa. Hefaistion ja Krateros saivat jakaa makedonialaisen toveriratsuväen komennon. Tähän asti Filotas oli johtanut ratsuväkeä, mutta hänet teloitettiin epäiltynä salajuonesta. Kraterosta pidettiin yleisesti yhtenä parhaista makedonialaisupseereista. Hefaistionilla taas ei ollut yhtä paljon kokemusta. Hefaistionia ja Kraterosta kuvaillaan usein niin että Hefaistion rakasti Aleksanteria, Krateros taas rakasti kuningasta. 

Kun armeija palasi Intian sotaretkeltään, järjesti Aleksanteri suuret häät Susassa. Tärkeimmät makedonialaiset upseerit menivät naimisiin persialaisten aristokraattien tyttärien kanssa. Hefaistion nai Dareios III:n tyttären Drypetisin.

Hefaistion kuoli Ekbatanassa lokakuussa 324 eaa. Aleksanteri suri suuresti ystäväänsä. Plutarkhoksen mukaan Aleksanteri Hefaistionin kuoleman jälkeen  leikkautti kaikkien hevosten ja muulien harjat, revitytti kaupunkien muurien rintavarustuksia, ristiin naulitsi syyttömän lääkärin, kielsi kaikki säveltaiteelliset esitykset, aloitti sodan kossaialaisten heimoa vastaan ja aikoi rakennuttaa tälle valtavan mausoleumin, jota kuitenkaan ei ehditty rakentaa ennen kuin Aleksanteri itse kuoli vuonna 323 eaa.

Erään teorian mukaan Amfipoliin niin kutsuttu Kastán hauta olisi Hefaistionin hauta. Tämä perustuu ennen kaikkea haudasta löydetystä monogrammista tehtyyn tulkintaan, jonka mukaan kyseessä olisi Hefaistionin monogrammi.

Lähteet 

Antiikin kreikkalaiset sotilaat
350-luvulla eaa. syntyneet
Vuonna 324 eaa kuolleet
Maple

Maple on symbolinen tietokoneella käytettävä ammatti- ja opiskelukäyttöön suunniteltu kaupallinen matematiikkaohjelma, jota alettiin kehittää vuonna 1981 Waterloon yliopistossa Kanadassa. Vuodesta 1988 Maplea on kehittänyt kaupallinen yritys nimeltä Maplesoft. Maplella voi mm. integroida, derivoida, laskea matriiseilla ja piirtää kuvaajia. Maple soveltuu erityisesti integraalien ja derivaattojen symboliseen laskentaan.

Maplesta on versiot sekä Windowsiin että Unix/Linux-ympäristöön. Suomessa ohjelma on käytössä esimerkiksi Teknillisessä korkeakoulussa ja Metropolia Ammattikorkeakoulussa.

Esimerkkejä 

simplify(x^2/x^4-1/x);  (lausekkeen  sievennys):
   -1 + x
 - ------
      2
     x
int (2*x^4-5*x,x);  (funktion  integrointi):
      5        2
 2/5 x  - 5/2 x

diff(ln (x)/x^2,x);  (funktion  derivointi):
  1     2 ln(x) 
 ---- - -------
   3       3
  x       x

Muita matematiikkaohjelmia 

MATLAB
Mathematica
Mathcad
Sage

Lähteet

Aiheesta muualla 

  Maplesoft
Ohjeita Maplen ja muiden matematiikkaohjelmien käyttöön 

Matematiikkaohjelmistot
Mac OS -ohjelmat
Linux-ohjelmat
Windows-ohjelmat
Ohjelmointikielet
Sven Haaraparta

Sven Haaraparta tai Sven Kaksiparta eli Sven Otto Haraldsson (, , n. 960–3. helmikuuta 1014) oli Tanskan kuningas 986–1014 ja Englannin kuningas 1013–1014 (ei kruunattu). Hän on ilmeisesti saanut liikanimensä pitkistä talikkomallisista viiksistään ja parrasta, joka ei ollut kokoparta. Tätä tyyliä kutsuttiin nimellä "tjuge" muinaisnorjassa ja se oli muotia erityisesti tuon ajan Englannissa.

Harald kääntyi kristinuskoon 960-luvun alkupuolella tai puolivälissä. Kun kuninkaallinen perhe kääntyi kristinuskoon, Svenille sanotaan annetun kristitty nimi Otto, Saksan keisarin kunniaksi. Tätä nimeä käytettiin kuitenkin äärimmäisen harvoin ja kolikkolöydökset sekä se, että englantilainen witenagemot hyväksyi hänet kuninkaana nimellä Sven, tukevat tätä. 1000-luvun historioitsija Adam Bremeniläinen väittää kronikassaan Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum Svenin olleen pakana. Mitkään muut lähteet eivät kuitenkaan tue tätä väitettä.

Sven teetti ensimmäisenä tanskalaisena kuninkaana kolikoita, joissa oli hänen muotokuvansa. Niissä luki Zven, Rex ad Dener, "Sven, tanskalaisten kuningas".

Svenin puoliso eurooppalaisten lähteiden mukaan (mm. Adam av Bremen) oli Gunhild, islantilaisten lähteiden mukaan puoliso oli Sigrid Storråda. Svenin lapsia olivat Knuut Suuri, Harald II ja Estrid Svenintytär.

Svenin valtakausi 

Sven syntyi noin 960. Isä Harald Sinihammas ei koskaan pitänyt häntä mahdollisena kruununperillisenä ja Sven ryhtyi kapinaan tätä vastaan noin vuonna 987. Harald kuoli taistelussa saamiinsa vammoihin ja Svenistä tuli Tanskan kuningas.

Norjan kuninkaan Olavi Tryggvenpojan kuoltua Svoldin taistelussa vuonna 999 (tai 1000), Sven kontrolloi myös Norjaa jaarli Eerik Haakoninpojan hallitessa maata vasallina. Pyhän Bricen päivän verilöylyn (marraskuu 1002) jälkeen Sven mitä luultavimmin vastasi hyökkäyksistä Englantiin 1003–1005, 1006–1007 ja 1009–1012. Verilöyly nähtiin laajamittaisena etnisenä puhdistuksena, jonka Ethelred II Neuvoton kohdisti Englannin tanskalaisväestöön. Sven peri suuria summia rahaa Englannilta niin sanottuna tanskalaisverona (Danegeld) ja johti henkilökohtaisesti tanskalaislaivaston hyökkäystä vuonna 1013.

Sven valloitti laajoja alueita Englannista, mutta Ethelred joukkoineen onnistui estämään Lontoon valloituksen. Kaupunki jäi kuitenkin yksin ja Ethelredin lähdettyä maanpakoon Normandiaan, Svenistä tuli Englannin kuningas loppuvuodesta 1013. Sven asettui Gainsboroughin, Lincolnshireen ja alkoi organisoida uutta kuningaskuntaansa. Hän kuitenkin kuoli siellä jo 3. helmikuuta 1014 hallittuaan vain noin viisi viikkoa. Svenin ruumis kuljetettiin Tanskaan, jossa kuninkaaksi nousi hänen poikansa Harald II. Tanskalaisjoukot valitsivat Svenin nuoremman pojan Knuutin Englannin kuninkaaksi, mutta molemmat palasivat Tanskaan, jolla aikaa Ethelred palasi maanpaosta kuninkaaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sven brittimonarkian virallisilla sivuilla
 http://www.archontology.org/nations/england/anglosaxon/swen.php 
 http://www.britannica.com/eb/article-9070641

Englannin tanskalaiskuninkaat
Tanskan kuninkaat
960-luvulla syntyneet
Vuonna 1014 kuolleet
Harald Sinihammas

Harald Sinihammas (, , , k. 986) oli Tanskan kuningas 958–986 sekä myös Norjan kuningas 976–986. Hän oli Gorm Vanhan poika ja seurasi isäänsä valtaistuimelle. Harald vei päätökseen isänsä aloittaman Tanskan muodostumisen yhtenäisvaltioksi.

Lisänimi ”Sinihammas” lienee tullut Haraldin huonoista, tummuneista hampaista. Lisänimi kuitenkin tunnetaan vasta paljon Haraldia myöhäisemmistä lähteistä, joten ei tiedetä, missä vaiheessa se on syntynyt. 

Harald kääntyi kristityksi 965 ja teki kristinuskosta Tanskan virallisen uskonnon. Hän muutti Jellingin riimukivet kristillisiksi muistomerkeiksi, joissa kunnioitettiin hänen vanhempiaan Gormia ja Thyrea. Pienemmän kivistä oli pystyttänyt Gorm vaimonsa muistoksi. Harald lisäsi sen viereen toisen kiven, joka on 244 cm korkea ja tehty graniitista. Haraldin pystyttämään riimukiveen on hakattu teksti: ”Kuningas Harald antoi pystyttää tämän kiven isänsä Gormin ja äitinsä Tyrvin muistoksi. Harald, joka voitti itselleen koko Tanskan ja Norjan ja teki tanskalaisista kristittyjä.” Kivessä on kuvattu Kristus punottujen ja solmittujen nauhojen keskellä, ja sen tarkoituksena oli erottaa Kristus pohjoisten alkujumalien ja taikojen maailmasta.

Harald ei lopulta onnistunut käännyttämään alamaisiaan kristinuskoon, vaan sen sijaan hänet syrjäytettiin valtaistuimelta. Tanska ja Norja käännytettiin kristinuskoon vasta sata vuotta myöhemmin.

Langaton tiedonsiirtotekniikka Bluetooth on nimetty Haraldin mukaan.

Puolisot 
Gunhild
Tove, vendiläinen prinsessa, knees(kuningas) Mistivoin tytär.
Gyritha

Lapset 
Pojat
Sven Haaraparta
Erik 
Hakon  

Tyttäret
Tyre
Gunhild

Lähteet 
Risto Kari: Historian ABC - Kaikkien aikojen valtiot. Osa 5. Kustannusosakeyhtiö Tammi 2001. ISBN 951-31-1097-4.

Viitteet

Tanskan kuninkaat
Norjan kuninkaat
Viikingit
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 986 kuolleet
Kulttuuriantropologia

Kulttuuriantropologia on antropologian alalaji, joka tutkii ihmisten kulttuureja. Tieteenalan voidaan katsoa syntyneen 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. 1900-luvun alusta kulttuuriantropologinen tutkimus jakautui kahteen merkittävään (strukturalistiseen ja funktionalistiseen) koulukuntaan, jotka molemmat syrjäyttivät 1960-luvulta eteenpäin uudemmat koulukunnat (jälkistrukturalismi, kognitivismi).

Yleistä 

Antropologian keskeinen menetelmä on ollut etnografia 1900-luvulla. Etnografia on teos, joka kuvaa jonkin kansan elintapoja mahdollisimman tarkasti ja laajasti. Siten etnografioissa on käsitelty muun muassa sellaisia aiheita, kuin kansojen käyttämät sukulaisuustermistöt, uskonnolliset ajatukset ja myytit sekä muut tavat.

Antropologian varustaminen kulttuuri-etuliitteellä on ollut eräiden antropologien tapa tehdä ero pääasiassa yhdysvaltalaisen ja brittiläisen antropologian välillä. Britanniassa koulukunnat korostivat enemmän yhteiskuntien normeja ja rakenteellisia seikkoja, kun Yhdysvalloissa korostettiin enemmän myyttejä ja symbolisia asioita kulttuurissa.

Soveltava antropologia 

Kulttuuriantropologian soveltamisella yhteiskunnassa on pitkät perinteet. Jo tieteenalan varhaisvuosina kulttuuriantropologit vaikuttivat brittiläisessä siirtomaahallinnossa Afrikassa. Yhdysvalloissa kulttuuriantropologiaa sovellettiin alun alkaen intiaani- ja siirtolaiskysymyksissä. Toisen maailmansodan jälkeen yhdysvaltalaisia antropologeja tarvittiin järjestämään oloja miehitetyillä Tyynenmeren saarilla. Viime aikoina Yhdysvallat on käyttänyt antropologeja auttamaan sotilasoperaatioiden onnistumisessa Afganistanissa ja Irakissa. Kulttuuriantropologian sekaantuminen koloniaalisiin toimiin ja kyseenalaisiin poliittisiin hankkeisiin on herättänyt eettisiä kiistoja vielä 1970-luvulla. Antropologia on myös tutkinut kehitysmaapolitiikkaan liittyviä kysymyksiä.

Katso myös 
 Sosiaaliantropologia

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Kirjallisuutta 
 

 
Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo baritoneista

Tämä on kansallisuuksien mukaan osioihin jaettu luettelo oopperalaulajista, joiden ääniala on baritoni.

Belgialaisia
José van Dam

Italialaisia
Pasquale Amato
Ettore Bastianini
Renato Bruson
Piero Cappuccilli
Paolo Coni
Tito Gobbi
Leo Nucci
Rolando Panerai
Titta Ruffo
Mario Sammarco
Mariano Stabile
Giuseppe Taddei
Giorgio Zancanaro

Itävaltalaisia
Eberhard Wächter
Bernd Weikl

Ranskalaisia
Victor Maurel
Ludovic Tezier

Ruotsalaisia
Håkan Hagegård
Karl-Magnus Fredriksson

Saksalaisia
Dietrich Fischer-Dieskau
Wolfgang Holzmair
Hermann Prey
Paul Schöffler
Thomas Quasthoff
Gerhard Gerhaher
Matthias Goerne
Thomas J.Mayer

Suomalaisia
Jorma Hynninen
Arttu Kataja
Heikki Kilpeläinen
Jaakko Kortekangas
Juha Kotilainen
Tom Krause
Raimo Laukka
Matti Lehtinen
Hannu Niemelä
Ahti Paunu
Riku Pelo
Jorma Pukkila
Ville Rusanen
Esa Ruuttunen
Jari Saarman
Petteri Salomaa
Juha Suominen
Sauli Tiilikainen
Juha Uusitalo
Usko Viitanen
Waltteri Torikka

Tanskalaisia
Bo Skovhus

Unkarilaisia
Friedrich Schorr

Venäläisiä
Dmitri Hvorostovsky
Sergei Leiferkus
Vladislav Sulimsky
Juri Mazurok
Vladimir Chernov
Nikolai Putilin
Alexandr Markov

Walesiläisiä
Bryn Terfel

Virolaisia
Georg Ots

Yhdysvaltalaisia
Thomas Hampson
Robert Merrill
Sherrill Milnes
Lawrence Tibbett
Leonard Warren
John Walter Bratton

Katso myös
Luettelo altoista
Luettelo bassoista
Luettelo bassobaritoneista
Luettelo kontratenoreista
Luettelo mezzosopraanoista
Luettelo sopraanoista
Luettelo tenoreista

Baritonit
Baritonit
Puppa J & Tasottavat

Puppa J & Tasottavat (joskus myös pelkkä Tasottavat) on suomalainen, laajimmillaan kymmenhenkinen reggae-yhtye, jonka solisteja ovat mm. Puppa J ja Natty Kauka. Kokoonpano on perustettu vuonna 2002.

Suomalainen Fat Belt Records julkaisi yhtyeen ensialbumin Morobless kesäkuussa 2006.

Yhtyeen keulakuva Puppa J on myös soolouralla ja ensimmäinen sooloalbumi Oi aikoja! julkaistiin helmikuussa 2009.

Julkaisut

Albumit

Aiheesta muualla
 
 
 Levy-yhtiön sivut

Suomalaiset reggaeyhtyeet
Olhava (kaupunki)

Olhava () on kaupunki Leningradin alueen Olhavan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Olhavanjoen varrella 122 kilometriä Pietarista itään. Asukkaita oli 47 344 (vuonna 2010).

Kaupunki on saanut alkunsa 1906 valmistuneen Pietarin ja Vologdan välisen rautatien Zvanka-nimisestä asemasta. Vuonna 1917 Zvankasta rakennettiin sivurata Tšudovoon ja edelleen Novgorodiin. Vuonna 1926 otettiin käyttöön Neuvostoliiton ensimmäinen vesivoimala, joka tuotti energiaa läheisille alumiinitehtaille. Zvankan työläisasutus ja lähikylät yhdistettiin vuonna 1933 Volhovstroin kaupungiksi. Vuonna 1940 kaupunki sai uuden venäjänkielisen nimen Volhov. Kaupungin rautatieasemien nimenä on kuitenkin edelleen Volhovstroi 1 ja 2. 

Nykyään Olhavassa on vesivoimalan ja alumiinitehtaan lisäksi kemian, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.

Kaupungin nähtävyyksiä ovat historiallinen museo, taidemuseo ja vuonna 1820 rakennettu ortodoksinen arkkienkeli Mikaelin kirkko. 

Kahdeksan kilometrin päässä Olhavasta pohjoiseen sijaitsee 700-luvulla perustettu Pohjois-Venäjän vanhimpiin kaupunkeihin ja kauppapaikkoihin lukeutuva Vanha Laatokka eli Laatokanlinna.

Ystävyyskunnat
  Järvenpää, Suomi

Lähteet

Aiheesta muualla

 Olhava Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa  
 Olhavan kaupungin sivusto 

Leningradin alueen kaupungit
Olhavan piirin kunnat
Muzaffarabad

Muzaffarabad () on Pakistanin Azad Kashmirin osavaltion pääkaupunki. Osavaltio on Pakistanin hallinnoima osa kiisteltyä Kashmirin aluetta. Vuoden 2015 arvion mukaan siellä asui 136 700 asukasta. Kaupunki on nimetty 1600-luvulla eläneen sulttaani Muzaffar Khanin mukaan.

Kaupunki sijaitsee lähellä 8. lokakuuta 2005 tapahtuneen maanjäristyksen keskusta. Järistys tuhosi noin puolet kaupungin rakennuksista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pakistanin kaupungit
Simo Rantalainen

Simo Rantalainen (s. 6. elokuuta 1961 Lahti) on suomalainen entinen toimittaja ja tv-persoona. Hän aloitti Mainostelevision urheilu-uutisten juontajana 1990-luvun alussa ja tuli tunnetuksi Jari Sarasvuon ohella Hyvät, pahat ja rumat -talk show’n juontajana. 

Rantalainen on opiskellut puheviestintää ja käynyt Yleisradion urheilutoimittajakurssin. Hän harrastaa erilaisia kamppailulajeja ja toimi nyrkkeilijä Tarmo Uusivirran managerina 1990-luvun alussa. Rantalainen on kirjoittanut Uusivirrasta Tare – mestarinyrkkeilijän muotokuva -nimisen kirjan, joka julkaistiin helmikuussa 2017. Hän on myös ollut rauhanturvaajana Suomen YK-pataljoonassa (FINBATT-UNDOF) Golanin kukkuloilla 1980-luvulla.

Vuonna 1993 Rantalainen kääntyi islaminuskoiseksi ja myöhemmin 2000-luvulla omaksui nimen Mujahed bin Risto Faisal.

Oikeudessa 
Televisiouransa jälkeen Rantalainen on esiintynyt suomalaisessa sensaatiohakuisessa lehdistössä pääosin oikeusjuttujensa myötä. Vuonna 1999 hänet tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa 50 päiväsakkoon kunnianloukkauksesta. Vuonna 2006 hän joutui maksamaan korvauksia kunnianloukkauksesta ja laittomasta uhkauksesta.

4. joulukuuta 2006 hänet tuomittiin kolmen kuukauden ehdolliseen vankeuteen perättömästä vaarailmoituksesta. Rantalainen oli tehnyt poliisille perättömän ilmoituksen, jonka mukaan porvoolaisessa ravintola Seurahovissa olisi pommi. Poliisi ei löytänyt pommia. Porvoon käräjäoikeus määräsi Rantalaisen maksamaan 12 000 euron korvaukset ravintolassa keskeytyneen nyrkkeilyillan järjestäjille.

Lokakuussa 2008 Rantalainen sai Helsingin käräjäoikeudessa neljän kuukauden ehdottoman vankeusrangaistuksen kahdesta pahoinpitelystä.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset juontajat
Suomalaiset managerit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Liudennus

Liudennus, palatalisaatio, palataalistuminen eli muljeeraus tarkoittaa konsonantin ääntymistä siten, että kielen etuselkä kohoaa suulakea vasten [j]:n ääntymäasentoa kohden. Tällöin konsonantti pehmenee eli ääntyy j-voittoisesti.

Liudennus on yleinen piirre uralilaisissa kielissä, mutta itämerensuomalaiset kielet ovat menettäneet tämän ominaisuuden. Joissain itäisissä kielissä ja murteissa on sittemmin kehittynyt uusi liudennus alkuperäisen i:n tai j:n edelle, näin esimerkiksi virossa tai suomen itämurteissa. Liudennus on tullut muinaiskarjalaan venäjästä ja levinnyt asutuksen mukana Savoon ja mahdollisesti Länsi-Karjalaan. Suomen murteissa, joissa liudennus esiintyy, se koskee dentaaleja t, s, n, l, r - ja h:ta.

Savon murteella:
 mänj [mænj] (meni)
 vesj [vesj] (vesi)

Unkarin kielessä on kolme liudentunutta äännettä (t, d, n), jotka kirjoitetaan ty, gy ja ny. Unkarissa on aiemmin ollut myös liudentunut l, joka kirjoitetaan ly. Nykyunkarin kirjakielessä ja itämurteissa se on muuttunut j-äänteeksi. Kuitenkin unkarin länsimurteissa liudentunut l on muuttunut tavalliseksi l:ksi eli liudennus on kadonnut. Unkarin pohjoismurteissa on yhä liudentunut l.

Venäjässä liudennus tapahtuu vokaalien е, и, ё, ю, я edellä. Poikkeukset merkitään pehmeällä ja kovalla merkillä.
 пальто [paljto] (päällystakki)

Serbiassa ja makedoniassa on omat kirjaimensa liudentuneille äänteille (љ ja њ). Latinalaisin kirjaimin kirjoitetuissa slaavilaisissa kielissä konsonantin liudennusta merkitään yleensä akuutilla aksentilla (esimerkiksi puolassa: ć, ń, ś, ź) tai hatulla (eli caronilla eli háčekilla; esimerkiksi tšekissä ja slovakissa: Ď/ď, Ň/ň, Ť/ť). Puolassa konsonantit lisäksi liudentuvat i-kirjaimen edellä.

Virossa i-vokaali yleensä liudentaa edellisen konsonantin, mutta säännöstä on poikkeuksia, ja monesti liudennus tai sen puute muuttaa sanan merkityksen, vaikkei näy kirjoitusasussa, esimerkiksi tall voi tarkoittaa ″karitsaa” tai ″tallia” riippuen siitä, onko loppu-L liudentunut vai ei.

Ranskassa esiintyi aikaisemmin myös liudentunut l, joka kirjoitettiin ill tai sanan lopussa il. Nykyranskassa se on kuitenkin muuttunut kokonaan j-äänteeksi. Myös useissa Latinalaisen Amerikan maissa liudentunut konsonantti on muuttunut kokonaan j-äänteeksi. Espanjassa tätä kutsutaan nimellä ieismo ja sitä pidetään sosiaalisesti hyvin stigmaattisena merkkinä.

Historiallinen palatalisaatio 
Liudentuneilla konsonanteilla on taipumusta muuttua muiksi konsonanteiksi. Tätä historiallista prosessia kutsutaan myös palatalisaatioksi. Esimerkiksi portugalin kielessä latinan kl-äänneyhtymä on palatalisoitunut suhu-s:ksi, jota merkitään joko kirjaimella x tai digrafilla ch: chave [ʃave] "avain" < (lat. clavis).

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kotimaisten kielten tutkimuskeskus

Fonetiikka
Formula 1 -kausi 1953

Formula 1 -kausi 1953 oli kautta aikojen neljäs Formula 1 -kausi. Kaudella ajettiin yhdeksän MM-osakilpailua, joista viiden parhaan kilpailun tulokset laskettiin mukaan loppupisteisiin. Pisteitä saivat kilpailujen viisi parasta (8, 6, 4, 3, 2) ja kilpailun nopeimman kierroksen ajanut, joka sai yhden pisteen. Alberto Ascari oli ensimmäinen kuljettaja F1-historiassa, joka johti koko kauden kuljettajien MM-sarjaa.

Kustannussyistä kausi ajettiin Formula 2 -luokan autoilla, ja Ferrarin 500-auto oli täysin ylivoimainen.

Kilpailut

MM-loppusijoitukset

Lähteet
Carrus Delta

Carrus Delta Oy (aiemmin Carrus Oy) on suomalainen linja-autojen koreja valmistava yhtiö. Nimi tulee latinan sanasta carrus ().

Carrus-yhtymä muodostui, kun suomalaiset korivalmistajat Oy Wiima Ab, Ajokki Oy ja Delta Plan yhdistyivät vuonna 1989. Oy Delta Plan Ab oli aloittanut Turussa tuotannon jo 1935 nimellä Autokori Oy, nimenmuutos Delta Planiksi tapahtui 1973. Aluksi Carrus koritti linja-autoja minkä tahansa merkkisen alustan päälle. Volvo osti Carruksen vuonna 1998, mutta linja-autoja valmistettiin edelleen myös muiden valmistajien alustoille. 2000-luvun alussa Carruksen nimeksi muutettiin Volvo Bus Finland Oy, Wiiman toiminnot siirrettiin Puolaan ja Liedon (entisen Delta Planin) sekä Tampereen (entisen Ajokin) tehtailla alettiin valmistaa ainoastaan Volvon 8700- ja 9700-mallistojen linja-autoja.

Syksyllä 1990 valmistui Carrus Wiiman tehtaalla Vantaalla Pohjoismaiden ensimmäinen matalalattiainen linja-auto, jonka osti Tampereen kaupungin liikennelaitos. Auto oli TKL:n johtajan Juhani Valannon ideasta lähteneen projektin lopputulos ja se oli rakennettu Scanian alustalle. Liikenneministeriö myönsi auton kehittelyyn avustuksen, joka kattoi 90 prosenttia suunnittelukustannuksista. Tämä auto herätti siinä määrin julkisuutta, että se oli syksyn 1990 aikana koekäytössä myös Turussa ja Helsingissä sekä kaksi kertaa mukana Ruotsissa järjestetyssä joukkoliikennenäyttelyssä. 

Kesällä 2008 Volvo Bus Finland sulki Tampereen tehtaan ja myöhemmin syksyllä myi Liedon tehtaan suomalaiselle sijoittajaryhmälle. Tällöin tehdas otti jälleen käyttöön vanhan tuotenimensä, Carrus, yrityksen nimeksi tullessa tehtaan vanha Carruksen-aikainen nimi, Carrus Delta Oy.

Carrus Polska 

Carrus Polska oli vuosina 1995-2002 Puolan Wroclawissa toiminut linja-autojen koritehdas. Tehtaalla valmistettiin suomalaisia Carrus-busseja, kuitenkin vähemmän kuin Suomessa. Tammikuussa 2002 tehtaan nimeksi vaihdettiin Volvo Polska, Volvon ostettua Carruksen. Carrus Polskan tehtaalla valmistettiin Carrus City-, Carrus City L- ja Carrus City U -busseja. Carrus Polskan korittamia busseja käyttävät Suomessa muun muassa Helsingin Bussiliikenne, Nobina Finland, Porvoon Liikenne sekä Satakunnan Liikenne.

Malleja 
Luettelo käsittää ainoastaan Carruksen ja Volvon nimillä valmistetut mallit.

Liedossa kootut 
 Carrus Star 301/501/601 (turistilinja-auto)
 Carrus Star 302/502/602 (turistilinja-auto)
 Volvo 9700 (turistilinja-auto)

Tampereella kootut 
 Carrus Classic
 Carrus Fifty (lähiliikenne-/yleislinja-auto)
 Carrus Vector (turisti-/yleislinja-auto)
 Carrus Regal (turistilinja-auto)
 Carrus Vega -tuoteperhe (L, LE, tavallinen, lähiliikenne-/yleislinja-auto)
 Volvo 8700 (kaupunki-/lähiliikenneauto)
 Volvo 9700 (turistilinja-auto)

Vantaalla kootut 
 Carrus City -tuoteperhe (L, M, U, tavallinen, kaupunkilinja-auto)
 Wiima K202 -tuoteperhe (low entry, puolimatala, tavallinen, kaupunki-/lähiliikennelinja-auto)
 Carrus Vega -tuoteperhe (L, LE, tavallinen, lähiliikenne-/yleislinja-auto)
 Carrus Fifty (lähiliikenne-/yleislinja-auto)
 Volvo 7000 (kaupunkilinja-auto)

Lähteet

Aiheesta muualla
Yrityksen internetsivut

Linja-autonvalmistajat
Volvo

Suomalainen autoteollisuus
Kiitokori

Kiitokori on suomalainen erikoisajoneuvojen koreja valmistava yritys. Kiitokori on erikoistunut erityisesti linja-autoihin sekä lentokentillä käytettäviin jäänpoistoautoihin. Kiitokorin tehdas sijaitsee Kausalassa. 

Kiitokori Group-konserniin kuuluvat korivalmistaja Kiitokori Oy:n lisäksi myös Saurus-merkkisiä palo- ja pelastusajoneuvoja valmistava Sammutin Oy  Jyväskylässä, hydraulisia nostolavoja valmistava Vema Lift Oy Kaarinassa sekä linja-autojen ja erikoisajoneuvojen sähköjärjestelmiä valmistava Minorum Oy Tuusulassa. Konsernin liikevaihto oli vuonna 2011 noin 35 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 235.

Historiaa
Kiitokorin edeltäjä oli vuonna 1943 perustettu Kausalan Rakennuspuutyö Oy, joka valmisti ovia ja ikkunoita. Yrityksen kiinteistö tuhoutui tulipalossa lokakuussa 1947. Tasan vuoden kuluttua tästä, lokakuussa 1948 yrityksen nimi muutettiin Kiitokori Oy:ksi ja uuden yhtiön toimialaksi tuli autonkorien valmistus.

Toimintansa alkuaikoina Kiitokori valmisti myös kuorma-autojen ohjaamoja erityisesti Sisu- ja Vanaja-autoihin sekä myymälä- ja kirjastoautoja. Ensimmäinen paloauto valmistui vuonna 1952 ja ensimmäinen myymäläauto vuonna 1956. Kuorma-auton ohjaamojen valmistus hiipui, kun autovalmistajat alkoivat tehdä autojen hytit itse. Kirjasto- ja klinikka-autojen tuotanto alkoi 1960-luvun puolivälin aikoihin ja samaan aikaan autojen korirakenteissa siirryttiin puusta teräkseen. Myymäläautojen kauppa kukoisti 1970-luvulle saakka; tuhannes Kiitokorin rakentama myymäläauto luovutettiin ostajalle vuonna 1970. Sadas Kiitokorin valmistama kirjastoauto luovutettiin yhtiön kotikuntaan Iittiin vuonna 1973.

Kiitokorin toimitusjohtajana toimi lähes sen perustamisesta eli vuodesta 1950 lähtien aina vuoteen 1979 asti teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Esa Hannula.

Ajokki Oy osti Kiitokorin koko osakekannan vuonna 1984, ja samana vuonna Kiitokori sai Neuvostoliitosta suurtilauksen, joka käsitti 40 television ulkolähetysautoa. Vuonna 1986 Kiitokori siirtyi Wiima Oy:n omistajalle, diplomi-insinööri Ilmari Mustoselle. 

Kiitokori on koko toimintansa ajan ollut pienehkö tai keskisuuri valmistaja; vuonna 1956 Kiitokori rakensi kymmenen uutta koria ja täyskorjasi viisi. Kahta vuosikymmentä myöhemmin 1975 tuotantomäärä oli 15 koria, kun alan suurimmat suomalaiset tuottivat noin kymmenkertaisia määriä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kiitokori

Linja-autonvalmistajat
Suomalaiset yritykset
Suomalainen autoteollisuus
American curly horse

American curly horse (myös american bashkir curly) on Yhdysvalloista lähtöisin oleva hevosrotu, jolla on poikkeuksellinen kihara talvikarva. Rodun on arveltu polveutuvan kiharakarvaisesta venäläisestä baskirianponista, mikäli rodun edustajia on kulkeutunut maahanmuuttajien mukana Yhdysvaltoihin, mutta amerikkalaisen curlyn kiharakarvaisuus saattaa myös olla itsenäisen mutaation seurausta.

Ominaisuudet 
Nykypäivän curlyt ovat kilttejä, rauhallisia, älykkäitä ja yhteistyöhaluisia. Niillä on hyvä rakenne ja ne voivat olla minkä tahansa värisiä, joskin yleisin väri on rautias. Karva on talvella tavallista kiharampaa ja kesäkarva on normaalisti ennemmin laineista kuin kiharaa, vaikka jotkin yksilöt ovatkin todella kiharakarvaisia ympäri vuoden. Osa pudottaa harjan ja hännän kesäksi. Aivan kaikki rodun edustajat eivät kuitenkaan ole kiharakarvaisia. Curlyt ovat säkäkorkeudeltaan 145–160 cm, keskimäärin 150 cm. 

Curlyt ovat hyviä yleishevosia ja soveltuvat moniin lajeihin, kuten lännen-, este- ja kouluratsastukseen sekä valjakkoajoon. Ne sopivat myös vaelluksille ja vaikeakulkuiseen maastoon. Ne osaavat tavallisten askellajien lisäksi fox trotia ja juoksukäyntiä (running walk). Maailmalla curlyt ovat erityisen suosittuja lännenratsastuksessa nopeutensa, älynsä ja notkeutensa ansiosta.

Monet hevosallergikot eivät saa oireita curlyista, vaikkeivät pystyisi olemaan muiden hevosten lähellä. Syytä ei tiedetä varmasti, mutta jotkut tutkijat ovat epäilleet tämän johtuvan ihon ja karvojen proteiineista.

Historia 
Rodun historiaa on onnistuttu jäljittämään vuoteen 1898, jolloin poika nimeltä Peter Damele ja hänen isänsä huomasivat maastoratsastuksellaan Nevadassa kolme kiharakarvaista villihevosta. He pyydystivät niitä villihevoslaumoista. Hevosten alkuperää he eivät saaneet selville, mutta he kesyttivät hevoset ja ryhtyivät jalostamaan niistä uutta rotua. Rotu sai rekisterin vasta vuonna 1971 ja hevosten omistajia pyydettiin auttamaan rotumääritelmän tekemisessä. Rodun arvellaan olleen olemassa 300-400 vuoden ajan ja tiedetään, että jo 1600-luvulla sioux- ja crow-intiaaneilla on ollut kiharakarvaisia hevosia.

American Curly Horse Registry perustettiin vuonna 1971 ja rodun edustajia alettiin rekisteröidä. Rekisterin nimi oli aluksi American Bashkir Registry, koska erään teorian mukaan kiharakarvaisia hevosia oli ollut myös Venäjällä Baskirian alueella, mutta tutkimusten mukaan näin ei ollut ja nimi vaihdettiin vuonna 1997. 

Nykyisin curlyja elää Yhdysvalloissa villeissä mustangilaumoissa Nevadassa, Coloradossa ja Wyomingissa. Laumoja suojellaan riistansuojeluohjelmalla. Kesyjä ja rekisteröityjä curlyja on Yhdysvalloissa noin 2000. Pohjoismaihin tuotiin ensimmäiset curlyt vuonna 1992, ja nykyisin niitä on rekisteröitynä noin 150.

Lähteet 
 Amerikan unelmahevoset (Penny girl-hevoskerho)

Viitteet

Aiheesta muualla
American Bashkir Curly Hevosmaailma.netissä
International Curly Horse Organization
American Bashkir Curly

Lämminveriset
Yhdysvaltalaiset hevosrodut
Bepop (kauppakeskus)

Bepop on Porin keskustassa sijaitseva vuonna 1989 valmistunut kauppakeskus. Sitä pidetään arkkitehtuuriltaan yhtenä merkittävimmistä 1980-luvun suomalaisista liikerakennuksista ja se on myös Porin tunnetuin postmodernin arkkitehtuurin kohde. Nimi viittaa jazzmusiikin tyylilajiin bebopiin sekä rakennuttajana toimineen Porin Seudun Osuuspankin nimilyhenteeseen POP. 

Liikekeskuksen pääsisäänkäynti sijaitsee Mikon- ja Yrjönkatujen kulmassa, toinen sisäänkäynti on Isolinnankadun puolella. Niitä yhdistää rakennuksen läpi kulkeva liikekäytävä, joka toimii usein myös erilaisten yleisötilaisuuksien sekä pienimuotoisten taide- ja valokuvanäyttelyiden pitopaikkana. Rakennuksessa sijaitsevat muun muassa Yleisradion aluetoimituksen Satakunnan Radion tilat sekä kiinteistön omistavan Länsi-Suomen Osuuspankin pääkonttori. Yrityksiä on yhteensä 28. Niille on vuokrattuna 19 liiketilaa sekä 10 toimistohuoneistoa.

Arkkitehtuuri 
Postmodernismia edustavan liikekeskuksen on suunnitellut Arkkitehdit NRT eli Matti Nurmela, Kari Raimoranta ja Jyrki Tasa, jotka voittivat rakennuksen suunnittelusta vuonna 1984 järjestetyn kutsukilpailun. Pääsuunnittelija Jyrki Tasan mukaan rakennus ilmentää suomalaisen arkkitehtuurin murroskautta, jolloin haluttiin vapautua modernismin kuivasta ilmeestä ja luoda iloista tunnelmaa mielikuvituksellisella suunnittelulla. Rakennuksen rohkea muotokieli herätti aikoinaan keskustelua tavallisten kaupunkilaisten ohella myös ammattipiireissä. Nykyään sitä pidetään pastellisävyineen hyvänä edustajana 1980-luvun citykulttuurista.

Bepopissa on lukuisia erikoisuuksia ja yksityiskohtia, muun muassa pyöreitä ikkunoita, suuria lasipintoja sekä pylväitä. Rakennuksessa herättää huomiota myös voimakas ja rohkea värienkäyttö. Pääsisäänkäynnin edessä on korkeiden pilareiden kannattelema nelikulmainen katos, joka kohoaa rakennuksen kattorakenteiden yläpuolelle. Sisäänkäynti ympäristöineen on pimeän aikaan valaistu erilaisilla valonheittimillä. Rakennusta halkoo kulmittaisesti kaareva kauppakäytävä, joka jakaa sen kahtia. Käytävä yhdistää asiantuntijakeskuksen itäpuolella kulkevan Isolinnankadun pääsisäänkäynnin edustalla olevaan Mikon- ja Yrjönkatujen risteykseen. Ylhäältä kauppakäytävää suojaa lasikatos.

Rakennus oli 1989 valmistuneiden rakennusten edustaja Arkkitehtitoimistojen Liiton juhlanäyttelyssä, joka Suomen lisäksi kiersi vuonna 2008 myös ulkomailla. Muita näyttelyssä esiteltyjä rakennuksia olivat muun muassa Sanomatalo, Nokian pääkonttori sekä Merikeskus Vellamo.

Kuvia rakennuksesta

Lähteet

Aiheesta muualla 
BePOP Arkkitehdit NRT:n sivuilla

Porin kauppakeskukset
Karhunpää
Postmoderni taide
Luettelo mezzosopraanoista

Tämä on kansallisuuksien mukaan osioihin jaettu luettelo oopperalaulajattarista, joiden äänialla on mezzosopraano.



Alankomaalaisia
Simone Simons

Belgialaisia
Rita Gorr

Brasilialaisia
Carla Maffioletti

Bulgarialaisia
Vesselina Kasarova
Elena Nicolai

Englantilaisia
Janet Baker
Carolyn Watkinson

Espanjalaisia
Teresa Berganza
Conchita Supervia

Israelilaisia
Rinat Shaham

Italialaisia
Fedora Barbieri
Cecilia Bartoli
Fiorenza Cossotto
Sonia Ganassi
Giulietta Simionato
Luciana d'Intino
Daniela Barcellona
Marianna Pizzolato
Gloria Banditelli

Kreikkalaisia
Agnes Baltsa

Latvialaisia
Elina Garanča

Norjalaisia
Anni-Frid Lyngstad

Ranskalaisia
Pauline Garcia-Viardot
Oscar Francois De Jarjayes

Ruotsalaisia
Anne Sofie von Otter
Malena Ernman

Saksalaisia
Brigitte Fassbaender
Christa Ludwig
Waltraud Meier
Hanna Schwarz

Suomalaisia
Monica Groop
Jutta Holmberg
Lilli Paasikivi
Annastiina Tahkola
Rita Ahonen
Essi Luttinen
Riikka Rantanen
Melis Jaatinen
Tuija Knihtilä
Päivi Nisula
Heljä Angervo
Raili Kostia
Tuula Tillaeus

Tšekkiläisiä
Magdalena Kožená

Venäläisiä
Olga Borodina
Jelena Obraztsova
Elena Manistina
Yulia Matotshkina
Ljubov Sokolova
Svetlana Zlobina
Tamara Sinyavskaya
Evgeniya Gorokhovskaya
Marina Prudenskaja
Elena Zhidkova
Natalia Erasova
Ekaterina Arnu
Zlata Bulicheva
Irina Bogacheva
Nina Romanova
Yulia Gercheva
Ekaterina Semenchuk
Larisa Dyadkova

Virolaisia
Annely Peebo
Urve Tauts

Yhdysvaltalaisia
Cathy Berberian
Grace Bumbry
Marilyn Horne
Risë Stevens
Dolora Zajick
Denyce Graves
Tatiana Troyanos
Isabel Leonard
Joyce DiDonato
Susan Graham
Jamie Barton

Katso myös
Luettelo altoista
Luettelo baritoneista
Luettelo bassoista
Luettelo bassobaritoneista
Luettelo kontratenoreista
Luettelo sopraanoista
Luettelo tenoreista

Mezzot
Mezzosopraanot
Luettelo sopraanoista

Tämä on kansallisuuksien mukaan osioihin jaettu luettelo oopperalaulajattarista, joiden ääniala on sopraano.


Australialaisia
Nellie Melba
Joan Sutherland

Belgialaisia
Suzanne Danco

Bosnialaisia
Sena Jurinac

Brasilialaisia
Bidu Sayão

Bulgarialaiset
Raina Kabaivanska

Englantilaisia
Felicity Lott

Espanjalaisia
Montserrat Caballé
Emma Calve
Victoria de los Ángeles

Italialaisia
Isabella Colbran
Amelita Galli Curci
Mirella Freni
Laura Giordano
Giulia Grisi
Maria Malibran
Eva Mei
Giuditta Pasta
Adelina Patti
Katia Ricciarelli
Graziella Sciutti
Renata Scotto
Renata Tebaldi
Luisa Tetrazzini

Itävaltalaisia
Helge Dernesch
Hilde Güden
Leonie Rysanek
Irmgard Seefried

Kanadalaisia
Pierrette Alarie
Nancy Argenta
Teresa Stratas

Kiinalaisia
Dilbér

Kroatialaisia
Zinka Milanov

Kreikkalaisia
Maria Callas (kreikkalais-amerikkalainen)
Vassiliki Karayanni
Elena Souliotis

Norjalaisia
Kirsten Flagstad

Perulaisia
Uma Sumac

Ranskalaisia
Régine Crespin
Natalie Dessay
Véronique Gens
Patricia Petibon
Lily Pons

Romanialaisia
Ileana Cotrubaš
Angela Gheorghiu
Julia Varady

Ruotsalaisia
Jenny Lind
Birgit Nilsson
Elisabeth Söderström
Agnetha Fältskog

Saksalaisia
Hildegard Behrens
Elisabeth Grümmer
Gundula Janowitz
Lotte Lehmann
Lisa Otto
Anneliese Rothenberger
Elisabeth Schumann
Elisabeth Schwarzkopf
Anja Silja
Erna Sack

Skotlantilaisia
Mary Garden

Slovakkeja
Edita Gruberová
Luba Orgonášová

Suomalaisia
Aino Ackté
Ritva Auvinen
Alma Fohström
Elin Fohström
Hanna Granfelt
Soile Isokoski
Ilona Jokinen
Marika Krook
Sirkka Lamminen
Karita Mattila
Johanna Nurmimaa
Mari Palo
Lea Piltti
Pia Raanoja
Aulikki Rautawaara
Kirsi Tiihonen
Tarja Turunen
Anita Välkki

Sveitsiläisiä
Inge Borkh
Lisa Della Casa
Edith Mathis

Tšekkejä
Gabriela Beňačková
Emmy Destinn
Maria Jeritza
Lucia Popp

Ukrainalaisia
Kvitka Cisyk
Solomija Krušelnytska

Unkarilaisia
Marta Eggerth
Maria Ivogün
Eva Marton

Uusiseelantilaisia
Kiri Te Kanawa

Venäläisiä
Anna Netrebko
Rita Streich (venäläis-saksalainen)
Galina Višnevskaja

Virolaisia
Miliza Korjus

Walesiläisiä
Gwyneth Jones
Anne Evans

Yhdysvaltalaisia
Emma Abbott
June Anderson
Arleen Augér
Kathleen Battle
Barbara Bonney
Phyllis Curtin
Geraldine Farrar
Barbara Hendricks
Sylvia McNair
Anna Moffo
Patricia Neway
Jessye Norman
Rosa Ponselle
Leontyne Price
Beverly Sills
Benita Valente
Astrid Varnay

Katso myös
Luettelo altoista
Luettelo baritoneista
Luettelo bassoista
Luettelo bassobaritoneista
Luettelo kontratenoreista
Luettelo mezzosopraanoista
Luettelo tenoreista

Sopraanot
Sopraanot
Harald II

Harald II (n. 994–1018) oli Tanskan kuningas vuosina 1014–1018. Hän oli Sven Haaraparran vanhin poika ja hallitsi Tanskaa isänsä sijaisena tämän ollessa sotaretkellä Ethelred II Neuvotonta vastaan Englannissa. Sven Haaraparran kuoltua 1014 Haraldista tuli Tanskan kuningas, kun taas hänen veljestään Knuutista tuli Englannin kuningas. Haraldin kuoltua Knuutista tuli myös Tanskan kuningas.

Tanskan kuninkaat
Viikingit
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1018 kuolleet