joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kuljettaa keväinen tie

Kuljettaa keväinen tie on toukokuussa 1999 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on aikaisemmin helmikuussa julkaistulta albumilta 13. Yö. Singlen toinen kappale Ei en voi on myöhemmin julkaistu vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli.

Muusikot 
Olli Lindholm – laulu
Markku Petander – kitara
Jani Viitanen – kitara
Jesu Hämäläinen – basso
Frogley – rummut
Jukka Lewis – taustalaulu
Safka Pekkonen – kosketinsoittimet (1)

Kappaleet

Lähteet 
YÖ: Kuljettaa keväinen tie Finnmusic.
KULJETTAA KEVÄINEN TIE Likaiset Legendat.

Yön kappaleet
Vuoden 1999 kappaleet
Lars Rosenblad

Lars Rosenblad (s. Parainen 5. huhtikuuta 1965) on Mantra Communicationsin konsultti. Hänestä tuli valtiotieteiden kandidaatti vuonna 1993 ja valtiotieteiden maisteri vuonna 1994. Hän oli Yleisradio Oyj:n toimittaja vuosina 1988–1994, Svenska social- och kommunalhögskolanin journalistiikan opettaja ja tutkija vuosina 1994–1998, Nya Ålandin päätoimittaja vuosina 1998–2002, toimitusjohtaja ja kustantaja vuosina 2001–2002, Vasabladetin varapäätoimittaja vuosina 2003–2006, vastaava päätoimittaja vuosina 2009–2010 ja HSS Median liiketoiminnan kehitys- ja uusmediapäällikkö vuosina 2007–2009.

Lähteet 

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Lasse Berghagen

Lars ”Lasse” Nils Berghagen (s. 13. toukokuuta 1945 Enskede, Tukholma) on ruotsalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä.

Ura
Berghagen julkaisi ensimmäisen levynsä 1965. Vuonna 1969 hän julkaisi singlen "Teddybjörnen Fredriksson", josta tuli klassikko. Berghagenin muita menestyskappaleita ovat "Sträck ut din hand", "En kväll i juni" ja "Stockholm i mitt hjärta".

Berghagen voitti ruotsalaisen Melodifestivalen-kilpailun vuonna 1975 laululla "Jennie, Jennie". Eurovision laulukilpailussa 1975 kappale sijoittui kahdeksanneksi. Edellisvuoden Melodifestivalenissa hän sijoittui Abban jälkeen toiseksi laululla "Min kärlekssång till dig". Vuonna 1973 Berghagenin kynästä syntynyt pop-sävellys "Ding-dong" sijoittui Melodifestivalenin seitsemänneksi. "Ding-dong" oli Svensktoppen-hittilistalla seitsemäntoista viikkoa vuonna 1973.

Berghagen isännöi jokakesäistä suosittua televisio-ohjelmaa Allsång på Skansen vuosina 1994–2003. Hänen aikanaan ohjelman katsojaluvut yli kolminkertaistuivat 600 000:sta kahteen miljoonaan.

Yksityiselämä
Berghagen oli aviossa laulaja Barbro "Lill-Babs" Svenssonin kanssa 1965–1968. Hänen tyttärensä on näyttelijä Malin Berghagen.

Diskografia
Lars Berghagen (1969)
Min värld i toner (1972)
Ding Dong (1973)
Jennie, Jennie (1975)
Hålligång på krogen (1975)
Jag ville bli någon (1976)
Tacka vet jag logdans (1977)
Det är jul (1978)
Tillsammans igen (1980)
Dagboksblad (1983)
Nära naturen (1988)
På begäran (1991)
Sträck ut din hand (1995)
Inte bara drömmar (1997)
Till sommaren och dig (1999)
Som en blänkande silvertråd (2001)
Det bästa med Lasse Berghagen (4-disc box) (2001)
Stockholm, mina drömmars stad (2002)
Lasses favoriter from "Allsång på Skansen" (3-disc box) (2003)
Lars Berghagen 20 klassiker (2004)
Jul i vårt hus (2004)
Lasse Berghagen och Sveriges Radios Symfoniorkester (2009)
Bara lite längtan (2011)

Filmografia
Firmafesten (1972)
Dante akta're för Hajen (1978)
Bert - den siste oskulden (1995)

Lähteet

Swedish Media Database
Virallinen internet-sivu

Viitteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset laulajat
Ruotsalaiset lauluntekijät
Ruotsalaiset näyttelijät
Ruotsin euroviisuedustajat
Vuoden 1975 euroviisuedustajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Margaret Elphinstone

Margaret Elphinstone (s. 1948 Kentissä) on skotlantilainen kirjailija.

Elämä
Margaret Elphinstone syntyi Kentissä, Englannissa. Hän opiskeli Queen's Collegessa Lontoossa ja Durhamin yliopistossa. Hän oli kirjoittamisen professori Strathclyden yliopiston englannin laitoksella Glasgow'ssa, kunnes jäi hiljattain eläkkeelle. Hänen akateemisen uransa merkittävimmät tutkimuskohteet ovat skotlantilaiset kirjailijat sekä kirjallisuus Skotlannin saaristossa.

Elphinstone on tehnyt laajoja opintomatkoja Islantiin, Grönlantiin, Labradoriin ja Yhdysvaltoihin. Hän asui kahdeksan vuotta Shetlanninsaarilla. Hänellä on kaksi lasta.

Ennen ryhtymistään professoriksi Glasgow'ssa 2003, hän työskenteli vaihtelevissa tehtävissä eri paikoissa. Joitakin kokemuksiaan hän hyödynsi myöhemmin kirjoissaan.

Islanders ilmestyi Elphinstonen osallistuttua arkeologisiin kaivauksiin Shetlanninsaariin kuuluvalla Papa Stourilla.
Työskenneltyään vuoden puutarhurina Gallowayssä hän julkaisi kaksi puutarhakirjaa.
Voyageurs perustuu vuoden oleskeluun Central Michigan Universityssä ja kanoottiseikkailuihin Ottawa-joella.

Teokset
Margaret Elphinstonen teoksia ei ole ilmestynyt suomeksi.
 1985 Spinning the Green, novelli
 1987 The Incomer or Clachanpluck, romaani. ISBN 0-7043-4070-4
 1989 A Sparrow's Flight, romaani. ISBN 0-7486-6025-9
 1991 An Apple from a tree, novellikokoelma. ISBN 0-7043-4281-2
 1994 Islanders, romaani. ISBN 0-7486-6178-6
 2000 The Sea Road, romaani. Perustuu islantilaisen Guðríðr Þorbjarnardóttirin elämään
 2002 Hy Brasil, romaani. Perustuu myyttiseen Brasilin saareen
 2003 Voyageurs, romaani
 2006 Light, romaani. ISBN 978-1-84195-805-7
 2009 The Gathering Night, romaani. ISBN 978-1-84767-288-9

Palkinnot
 1990 Scottish Arts Council Writer's Bursary
 1991 Scottish Arts Council Travel Award 
Teoksesta The Sea Road
 1993 Scottish Arts Council Writer's Bursary
 1994 Scottish Arts Council Travel Award
 2001 Scottish Arts Council Spring Book Award 
Teoksesta Hy Brasil
 1997 Scottish Arts Council Writer's Bursary 
Teoksesta Voyageurs
 2000 Scottish Arts Council Writer's Bursary

Aiheesta muualla
Website of Margaret Elphinstone (englanniksi)
Margaret Elphinstone in booksfromscotland.com (englanniksi)
Margaret Elphinstone in Contemporary Writers in the UK (englanniksi)
Science fiction (saksaksi)
Scottish Arts Council (englanniksi)
Margaret Elphinstone: Stromaufwärts. List Verlag 2006, p. 2 below. 522 pp., ISBN 3-548-60636-9

Vuonna 1948 syntyneet
Skotlantilaiset kirjailijat
Skotlantilaiset henkilöt
Brittiläiset kirjailijat
Elävät henkilöt
Styrbjörn

Styrbjörn on miehen etunimi. Suomessa se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä hieman alle 100 henkilölle.
Styrbjörnin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 11. lokakuuta. Ennen vuotta 2015 nimipäivä oli kuitenkin 8. marraskuuta.

Nimi Styrbjörn on ollut myös ainakin kolmella Ruotsin merivoimien aluksella.

Nimi tarkoittaa räyhäävää karhua.

Tunnettuja Styrbjörnejä 

 Styrbjörn Oskarsson (s. 1959), suomalainen jalkapalloerotuomari
 Wolmar Styrbjörn Schildt (1810–1893), suomalainen piirilääkäri, fennomaani, uudissanaston kehittäjä ja suomentaja

Styrbjörn-nimisiä laivoja 

 Styrbjörn, Ruotsin rannikkolaivaston fregatti, käytössä 1790–1808
 HMS Styrbjörn (52), Ruotsin merivoimien Styrbjörn-luokan miinanraivaaja, käytössä 1935–1959
 HMS Styrbjörn (P163), Ruotsin laivaston partioalus, käytössä 1980–2008

Lähteet 

Etunimet
Rami Louke

Rami Louke  (s. 20. lokakuuta 1978 Vaasa) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta kykeni pelaamaan myös keskellä.

Louke on Vaasan Palloseuran kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa seuran edustusjoukkueessa 2. toukokuuta 1998 vierasottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Pääsarjatasolla hänelle kertyi 19 ottelua ilman maaleja 1998–2000. Kahden myöhemmän kauden loppupuolet Louke vietti lainalla Ykkösessä pelanneen Närpes Kraftin riveissä. 

Kaudeksi 2001 Louke siirtyi pysyvästi sarjatasoa alemmaksi FF Jaroon. Alkukaudesta tullut vaikea jalkapöydän murtuma uusiutui kauden kynnyksellä ja leikkauksesta toipuminen kesti pitkälle alkusyksyyn. Hän palasi joukkueen mukaan loppukaudesta ja auttoi Jaroa nousemaan Veikkausliigaan tekemällä liigakarsinnoissa hattutempun Turun Palloseuraa vastaan ja maalin molemmissa osaotteluissa FC Jokereita vastaan.

Louke palasi pääsarjatasolle Vaasan Palloseuran riveihin, mutta kausi oli pettymys VPS:n sijoittuessa yhdennelletoista sijalle ja pudoten Ykköseen. Seuraavan kahden vuoden aikana hän pelasi hajanaisesti nilkkavamman ja katkenneen polven eturistisiteen johdosta. Kausi 2005 oli Loukelle menestyksekäs VPS:n noustua Veikkausliigaan ja hänen itsensä ollessa Ykkösen paras maalintekijä 16 maalillaan yhdessä Dawda Bah’n kanssa. Louke jakoi myös Veikkauspörssin voiton Roni Porokaran kanssa.

Kausi 2006 jäi Loukelta väliin kokonaan munuaissairauden diagnoosin johdosta. Seuraavalla kaudella hän palasi lyhyeksi aikaa VPS:n mukaan, lopettaen kuitenkin pian uransa huipputasolla lääkityksen tehdessä pelaamisen mahdottomaksi. Vuonna 2009 Louke esiintyi vielä Kakkosessa pelanneen Vasa IFK:n riveissä, mutta loukkaantumisten johdosta hänen kautensa rajoittui esiintymisiin vaihtopenkiltä ja kausi jäi Louken viimeiseksi valtakunnallisissa sarjoissa.

Lähteet
 http://yle.fi/urheilu/jaro_kampesi_jokerit_liigasta/5937945
 http://www.vepsu.fi/item/284-r-mies-pisti-kotisivut-uusiksi.html
 http://www.mtv.fi/sport/jalkapallo/veikkausliiga/artikkeli/munuaissairaudesta-toipunut-louke-palaa-vps-paitaan/4098662
 http://www.vepsu.fi/item/285-julkkistulosvedossa-rami-louke.html

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Sosialistinen Aikakauslehti

Sosialistinen Aikakauslehti oli vuosina 1905–1908, 1919–1923 ja 1946–1991 Suomessa ilmestynyt teoreettis-poliittinen aikakauslehti. Sitä julkaisi aluksi Työväen Kirjapaino Oy, toisella ilmestymiskerralla Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto ja sotavuosien jälkeen Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.

Vuosien 1905–1908 lehti 
Sosialistisen Aikakauslehden näytenumero ilmestyi aikaisemmin syksyllä järjestetyn suurlakon innoittamana joulukuussa 1905. Lehden päätoimittaja oli Edvard Gylling ja muun toimituskunnan muodostivat toimitussihteeri Otto Wille Kuusinen sekä Yrjö Sirola ja Sulo Wuolijoki, jotka kaikki kuuluivat niin sanottuihin "marraskuun sosialisteihin". Ensimmäisen näytenumeron pääkirjoituksessaan Gylling kertoi Sosialistisen Aikakauslehden noudattavan "uusaikaisen sosialidemokratian marxilaista linjaa". 

Vakinaisen toimituksen lisäksi sillä oli myös lukuisia muita kirjoittajia. Suomen varhaisista sosialisteista lehteen kirjoittivat muun muassa Erland Aarnio, Julius Ailio, Severi Alanne, Linda Anttila, Matti Helenius-Seppälä, Martti Kovero, Paavo Leppänen, Matti Paasivuori, Hilja Pärssinen, Hannes Ryömä, Väinö Tanner, Mikko Uotinen, N. R. af Ursin ja Väinö Voionmaa. Lisäksi lehdessä julkaistiin kirjailijoiden ja akateemisten vaikuttajien, kuten Jaakko Forsmanin, Hilma Jahnssonin, J. J. Mikkolan ja Maila Talvion kirjoituksia. Ulkomaisten sosialistien suomennoksia edustivat muun muassa August Bebelin, Hjalmar Brantingin, Christopher Hornsrudin, Karl Kautskyn, Charles Rappoportin, Henriette Roland Holstin, Ilja Rubanovitšin, Eduard Vilden ja Georg von Vollmarin tekstit. Sosialistista Aikakausehteä julkaistiin ensimmäisellä kerralla vain kolme vuosikertaa, jonka jälkeen se lopetettiin ja toimituskunta yhdistettiin Työmies-lehden toimitukseen.

Myöhemmät julkaisut 
Sosialistinen Aikakauslehti alkoi ilmestymään toisen kerran sisällissodan jälkeen elokuussa 1919, jolloin sitä julkaisi Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto. Yksi lehden perustamisen avainhahmoista oli maanalaisesti toiminut Otto Wille Kuusinen, joka määritteli sen sivuilla Suomen radikaalin vasemmiston poliittisen linjan salanimellä Usko Sotamies. Sosialistinen Aikakauslehti lakkautettiin huhtikuussa 1923, kun kommunistien haltuun siirtynyt SSN kiellettiin Helsingin raastuvanoikeuden päätöksellä. 

Kolmannen kerran Sosialistinen Aikakauslehti ilmestyi vuosina 1946–1991 SDP:n kustantamana. Lehti yhdistyi vuonna 1991 Sosialistisen politiikan kanssa. Uuden lehden nimeksi tuli Suunta 2000.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sosialistisen Aikakauslehden ensimmäinen näytenumero digitoituna Suomen kansalliskirjasto.

SDP:n lehdet
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Tott

Tott oli ruotsalais-suomalainen, tanskalaisesta Thott-suvusta haarautunut ylimyssuku. Suvun Suomessa 1500- ja 1600-luvuilla asunut haara käytti siuntiolaisen sukukartanonsa, Sjundbyn kartanon mukaan nimeä Tott af Sjundby. Suvun kantaisä oli tanskalaissyntyinen valtaneuvos Axel Pedersen Tott, jonka pojat olivat erittäin vaikutusvaltaisia Kalmarin unionin aikana. Suomalainen sukuhaara, joka polveutui Axel Pedersen Tottin Ruotsiin asettuneista jälkeläisistä, sai kreivin arvoon korotettuna Kaarleporin kreivikunnan vuonna 1652. Kuningatar Kristiina lahjoitti suosikilleen Klaus Åkenpoika Tottille Maksamaalla sijainneen Tottesundin kartanon vuonna 1652. Suomessa asunut Tottin sukuhaara sammui nuoremman Klaus Åkenpoika Tottin kuollessa vuonna 1674.

Suvun jäseniä
Aikajärjestyksessä kuolinvuoden mukaan

 Axel Pedersen Tott (k. 1446/1447), tanskalainen sotilas, valtaneuvos, valtionhoitaja
 Eerik Akselinpoika Tott (1415–1481), valtaneuvos, Ruotsin valtionhoitaja ja Olavinlinnan rakennuttaja
 Lauri Akselinpoika Tott (k. 1483), valtaneuvos, Raaseporin ja Viipurin linnojen käskynhaltija
 Ivar Akselinpoika Tott (k. 1487), tanskalais-ruotsalainen valtaneuvos
 Ingeborg Tott (k. 1507), Ruotsin valtionhoitaja
 Åke Yrjänänpoika Tott (k. 1520), valtaneuvos, Suomen sotilaskäskynhaltija
 Tönne Erikinpoika Tott (k. 1522), Viipurin linnan, Olavinlinnan ja Raaseporin linnan linnanpäällikkö
 Klaus Åkenpoika Tott (k. 1590), valtaneuvos ja Suomen käskynhaltija
 Åke Tott (1598–1640), suomalainen sotamarsalkka
 Klaus Åkenpoika Tott (1630–1674), sotapäällikkö,  Liivinmaan kenraalikuvernööri

Aakkosjärjestyksessä
 Axel Pedersen Tott (k. 1446/1447), tanskalainen sotilas, valtaneuvos, valtionhoitaja
 Eerik Akselinpoika Tott (1415–1481), valtaneuvos, Ruotsin valtionhoitaja ja Olavinlinnan rakennuttaja
 Ingeborg Tott (k. 1507), Ruotsin valtionhoitaja
 Ivar Akselinpoika Tott (k. 1487), tanskalais-ruotsalaianen valtaneuvos
 Klaus Åkenpoika Tott (k. 1590), valtaneuvos ja Suomen käskynhaltija 
 Klaus Åkenpoika Tott (1630–1674), sotapäällikkö,  Liivinmaan kenraalikuvernööri
 Lauri Akselinpoika Tott (k. 1483), valtaneuvos, Raaseporin ja Viipurin linnojen käskynhaltija
 Tönne Erikinpoika Tott (k. 1522), Viipurin linnan, Olavinlinnan ja Raaseporin linnan linnanpäällikkö
 Åke Yrjänänpoika Tott (k. 1520), valtaneuvos, Suomen sotilaskäskynhaltija
 Åke Tott (1598–1640), sotamarsalkka

Lähteet

Ruotsin aateli
Tanskan aateli
Suomen Malmi

Suomen Malmi Oy eli Smoy on suomalainen kaivostoimintayhtiö. Suomen valtio perusti sen vuonna 1935. Yhtiön tarkoitus oli etsiä malmeja ja käynnistää kaivoksia. Yhtiö yksityistettiin 1990-luvun alussa. Vuonna 2007 Drillcon Abp osti sen koko osakekannan ja se liitettiin Drillcon-ryhmään. 

Suomen Malmi Oy hakeutui konkurssiin 22. joulukuuta 2015.

Lähteet 

Kaivosyhtiöt
Ainsley Maitland-Niles

Ainsley Cory Maitland-Niles (s. 29. elokuuta 1997 Goodmayes) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia. Pelipaikaltaan molempijalkainen Maitland-Niles on oikea laitahyökkääjä.

Ura

Seurajoukkueura 
Maitland-Niles on Arsenal FC:n kasvatti. Hän on pelannut seuran juniorijoukkueissa vuodesta 2003 lähtien. Debyytti edustusjoukkueessa tapahtui joulukuussa 2014, kun Maitland-Niles tuli puoliajalla vaihdosta kentälle Aaron Ramseyn tilalle Mestareiden liigan ottelussa Galatasaray SK:ta vastaan. Valioliigassa hän debytoi neljän päivän kuluttua Newcastle Unitedia vastaan tullen vaihdosta kentälle viimeisiksi minuuteiksi Alex Oxlade-Chamberlainin tilalle. FA Cupissa hän käväisi yhdessä ottelussa kentällä Arsenalin voittaessa mestaruuden.

Kauden 2015–2016 Maitland-Niles pelasi lainalla Mestaruussarjan Ipswich Townissa. Hän pelasi 30 ottelua ja teki yhden maalin.

Kaudella 2016–2017 Maitland-Niles pääsi Valioliigassa kentälle vain yhden ottelun loppuhetkiksi. FA Cupin mestaruuden voittaneessa Arsenalissa hän pelasi kolme ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Valioliigassa 15 ottelua ja seuraavalla kaudella 16 ottelua. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki joulukuussa 2018 Arsenalin hävitessä vieraskentällä Liverpoolille 5–1. Eurooppa-liigassa hän pelasi samalla kaudella kymmenen ottelua, mukaan lukien tappiollinen finaali. 

Kaudella 2019–2020 Maitland-Niles pelasi 20 ottelua Valioliigassa ja viisi peliä Arsenalin voittamassa FA Cupissa. Seuraavan kauden aluksi hän oli voittamassa FA Community Shieldiä. Hän pelasi Arsenalissa alkukaudella 2020–2021 kaikkiaan 11 valioliigaottelua. Kevätkauden hän oli lainalla saman sarjan West Bromwichissa, jossa pelasi 15 liigaottelua.

Maajoukkueura 
Maitland-Niles edusti vuonna 2014 Englannin alle 17-vuotiaita, jossa otteluita kertyi kolme. Englannin alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin. Alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi muun muassa vuoden 2016 EM-kilpailuissa. Vuonna 2017 hän pelasi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa. Hän pelasi vielä neljä ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2017–2018. Ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Kansojen liigan ottelussa Tanskaa vastaan syyskuussa 2020.

Muuta 
Maitland-Nilesin äidille Jule Nilesille langetettiin porttikielto Arsenalin harjoituskeskukseen huhtikuussa 2015. Syynä tähän oli riita Arsenalin edustajan Dick Law'n kanssa. Lehtitietojen mukaan rouva Niles oli lyönyt Law'ta.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuoden kellokas

Vuoden kellokas on Naistoimittajat ry:n vuodesta 1973 jakama palkinto henkilölle, työryhmälle tai organisaatiolle, joka on merkittävällä tavalla kiinnittänyt huomiota ajankohtaiseen yhteiskunnalliseen kysymykseen.

Palkinnon yli 40-vuotisen historian aikana sen saajat ovat useimmiten olleet naisia tai naisryhmiä. Kerran palkinto on myönnetty yhdistykselle (Nuorisotutkimusseura 2008) ja viidesti miehelle tai miesryhmälle.

Vuoden kellokkaina palkitut

Lähteet

Aiheesta muualla
 
Lehdistötiedote Vaikuttavat kellokkaat -kirjasta vuodelta 2000

Suomalaiset palkinnot
Kunniamaininnat
Kalvinit

Kalvinit on suomalainen kaivosyhtiö. Se etsii titaania Euroopan unionin alueelta. Kalvinit  omistaa ilmeniittiesiintymiä Pohjois-Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Malmirahat karkaavat Suomesta Kaleva 2007

Kaivosyhtiöt
Bergön kirkko

Bergön kirkko on Maalahden Bergöhön vuosina 1800–1802 rakennettu puinen länsitornillinen pitkäkirkko. Se rakennettiin alun perin rukoushuoneeksi, mutta muutettiin kirkoksi 1835. Rakennusta korotettiin, pidennettiin ja laajennettiin kylkiäisillä vuosien 1852–1853 korjauksissa. Satulakattoiset kylkiäiset ovat runkohuonetta matalammat, runkohuoneesta erkanevat myös sakasti ja eteinen. Tornissa on huippuun päättyvä telttakatto, kellot ovat vuosilta 1813 ja 1883. Runkohuoneen satulakatto on itäpäädyn yläosasta aumattu. Kirkkosalin sisäkattona on puuholvaus, sisätilat uusittiin 1966. Kirkossa on istumapaikkoja 300 hengelle. Alttaritaulun Jeesus ja samarialaisnainen on maalannut Teodor Schalin 1919. Kirkon 8-äänikertaiset urut on valmistanut Urkurakentamo Veikko Virtanen 1956. Kirkon saarnatuoli on vuodelta 1829.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bergö kyrka 

Kirkko
Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset pitkäkirkot
Suomen rukoushuoneet
Maalahden rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1800-vuosikymmenellä rakennetut kirkot
Petolahden kirkko

Petolahden kirkko (ruots. Petalax kyrka) on Maalahden Petolahdelle 1805 rakennettu puinen tasavartinen ristikirkko. Kaksitoista talonpoikaa rakensi kirkon omin varoin ja luvin. Melko korkeaseinäisen rakennuksen ristikeskuksessa on poikittain sijoitettu lyhtytorni. Sakaroissa on aumakatot. Sisäkatteena on puinen tynnyriholvaus, joka on keskustassa korkeammalla kuin muualla. Kirkkoa on korjattu vuosina 1926, 1933, 1952–1954 ja 1973. Viimeksi sitä kunnostettiin vuonna 2013. Kirkon yhteyteen rakennettiin erillinen kaksikerroksinen kellotapuli 1832, jossa on klassismin piirteitä, mutta empireen viittaava kupukatolta kohoava katkaistu pyramidihuippu. Kellot ovat vuosilta 1812 ja 1858. Kirkossa on istumapaikkoja 350 hengelle. Alttaritaulun Ristiinnaulittu on maalannut Isac Österholm 1861. Kirkon 9-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1974.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Petalax kyrka 

Kirkko
Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset ristikirkot
Maalahden rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1800-vuosikymmenellä rakennetut kirkot
Hilma Jahnsson

Hilma Gabriella Jahnsson (o.s. Hägg, 3. helmikuuta 1882 Turku – 11. kesäkuuta 1975) oli suomalainen juristi ja kouluneuvos. Hänet tunnetaan parhaiten aviomiehensä professori Yrjö Jahnssonin taustavaikuttajana sekä puolisonsa nimeä kantavan säätiön ja Helsingin suomalaisen yksityislyseon perustajana.

Elämä 
Jahnsson syntyi Turussa vanginvartijana työskennelleen isänsä kuoleman jälkeen. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa yhdessä puolisonsa kanssa, mutta luopui myöhemmin akateemisesta urasta keskittyen innokkaana fennomaanina ja sosiaalireformistina tunnetun aviomiehensä elämäntyön tukemiseen. Hilma Jahnsson jätti muun muassa naistyövoiman asemaa koskevan väitöskirjatyönsä kesken. Vuonna 1917 Jahnsson kuitenkin luki itsensä lakimieheksi, ollen kolmas juristin tutkinnon suorittanut nainen Suomessa. Eduskunnan työväenasiainvaliokunnan sihteerinä hän toimi 1917–1930 ja oli myös sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajaehdokkaana vuoden 1933 eduskuntavaaleissa. 

Vuonna 1923 Hilma ja Yrjö Jahnsson perustivat Helsingin suomalaisen yksityislyseon, koska useat suomenkieliset nuoret jäivät vaille opiskelupaikkaa. Neljä vuotta myöhemmin he perustivat Suomen ensimmäisen iltaoppikoulun työläisiä varten. Pariskunnalle oli Yrjön liiketoimien ansiosta kertynyt 1920–1930-lukujen aikana suuri määrä omaisuutta, josta Hilja alkoi huolehtimaan puolisonsa kuoleman jälkeen vuonna 1936. Kouluneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1966.

Yrjö Jahnssonin säätiö 
Yrjö Jahnssonin säätiön Hilma Jahnsson perusti vuonna 1954. Hän oli jo 1940-luvulla aikonut perustaa Suomen kulttuurirahastoon miehensä nimeä kantavan nimikkorahaston, mutta luopui ajatuksesta, kun kulttuurirahaston johdossa olivat kunniaesimiehinä Yrjö Jahnssonin kiivaina vastustajina tunnetut Risto Ryti ja J. K. Paasikivi. Hilma Jahnsson toimi säätiön puheenjohtajana vuoteen 1971 saakka.

Lähteet 
Hilma ja Yrjö Jahnsson  Yrjö Jahnssonin säätiö.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Zetterberg, Seppo: Yrjö ja Hilma Jahnsson, Yrjö Jahnssonin säätiö 1982. ISBN 951-99361-4-9.
Hilma ja Yrjö Jahnsson Suomen kansallisbiografia (maksullinen).

Suomalaiset juristit
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Sosiaalityön kehittäjät
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Naisten Superpesiksen kausi 2015

Naisten Superpesiksen kausi 2015 oli Suomen pesäpallon naisten pääsarjan Superpesiksen 26. kausi. Kausi alkoi 9. toukokuuta 2015.

Joukkueet

Sarjataulukko

Ylemmät pudotuspelit

Sarjakarsinta

Vihdin Pallo - Hämeenlinna 3-0

Lähteet

Viitteet 

Pesäpallon SM-sarjakaudet
Vuoden 2015 pesäpallo
Hirvensalonsilta



Hirvensalonsilta () on Turussa Hirvensalon saaren ja mantereen välinen silta, joka on valmistunut vuonna 1993. Silta on ainoa kiinteä tieyhteys Hirvensalosta mantereelle ja samoin Satavan ja Kakskerran saarilta, ja se kuuluu yhdystiehen 1821. Silta kulkee Pihlajaniemen kaupunginosasta Moikoisten kaupunginosaan.

Vuonna 2009 sillan ajoneuvomäärä vuorokaudessa oli 17 000–18 000. Kesäisin loma-asutuksen ja vapaa-ajan matkojen tuoma kuormitus nostaa liikennemäärän noin 22 000 ajoneuvoon vuorokaudessa. Vuonna 2009 sillan takana saarilla asui noin 8 300 asukasta, vuonna 2016  asukasmäärä oli noussut jo 10 920:een. 

Sillan pinta-ala on 6 300 neliömetriä.

Hirvensalon siltahistoria 

Ennen kiinteää tieyhteyttä Hirvensalon ja mantereen välillä kulki erilaisia losseja sekä venekyytejä. Ensimmäinen silta valmistui Hirvensalon ja mantereen välille vuonna 1949. Silta oli avattava, ja se johti manteren puolelta Korppolais­mäestä silloisen Hirven­salon­tien (nyk. Vanhan Hirven­salon­tien) päästä Hirven­salon Lauttarantaan Kaks­kerran­tien (nyk. Vanhan Kaks­kerran­tien), Piki­saaren­tien ja Kutterin­tien risteykseen. Vuonna 1968 rakennettiin noin 200 metriä etelämmäksi uusi pukkisilta, joka korvasi vanhan sillan. Se oli edellistä matalampi eikä ollut avattava. Silta oli alkujaankin tarkoitettu väli­aikaiseksi, ja se tuli 1980-luvulla huonokuntoiseksi ja kapasiteetiltaan riittämättömäksi Turun kaupunginvaltuusto päätti uuden sillan rakentamisesta vuoden 1988 alussa.  Uusi silta, nykyinen Hirvensalonsilta rakennettiin edellistä melkoisesti etelämmäksi. Se valmistui vuonna 1993.

Toinen silta Hirvensaloon? 

Hirvensalon ja muiden siihen yhteydessä olevien saarien asukasmäärän noustessa on ehdotettu uutta siltaa tai tunnelia rakennetavaksi mantereelle. Hirvensalon osayleiskaavassa vaihtoehdoksi otettiin Hirvensalon uuden sillan rakentaminen, Uittamonsilta, joka rakennettaisiin noin 1,7 kilometriä Hirvensalon sillasta kaakkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turun sillat
Hirvensalo
Suomen tieliikennesillat
Asenne (psykologia)

Asenne on psykologiassa johonkin sosiaalisesti merkitykselliseen kohteeseen liittyvä myönteinen tai kielteinen suhtautumistapa.

Lähteet
Kahvilassa kahden aikaan

Kahvilassa kahden aikaan on kesäkuussa 2000 ilmestynyt Yön CD-single, jonka kappaleet on myöhemmin julkaistu vain vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli. Single on Yön ensimmäinen levytys, jossa basistina on Jukka Lewis.

Muusikot 
Olli Lindholm – laulu
Markku Petander – kitara
Jani Viitanen – kitara, taustalaulu
Jukka Lewis – basso, taustalaulu
Frogley – rummut, taustalaulu

Kappaleet

Lähteet 
YÖ: Kahvilassa kahden aikaan Finnmusic.
KAHVILASSA KAHDEN AIKAAN Likaiset Legendat.

Yön kappaleet
Vuoden 2000 kappaleet
Vuoden 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat pelattiin maaliskuun 2015 ja marraskuun 2017 välisenä aikana. Karsinnoista pääsi 31 joukkuetta lopputurnaukseen. Venäjä pääsi kilpailuihin automaattisesti isäntämaana.

Yleiskatsaus karsinnoista

Kullakin maanosalla oli oma ottelujärjestelmänsä, jolla ratkaistiin kisoihin selviytyvät joukkueet.

Kansainvälisiin jatkokarsintaotteluihin osallistuivat CONMEBOL:n karsintojen 5., AFC:n 5., CONCACAF:n 4. ja OFC:n voittaja.

MM-kilpailuihin selviytyneet joukkueet

Pelimuoto

Sijoitusten määräytyminen
Joukkueet sijoitukset määräytyvät seuraavalla tavalla.
 Pisteet (3 pistettä voitosta, 1 tasapelistä, 0 häviöstä)
 Maaliero 
 Tehdyt maalit
 Tasapisteissä olevien keskinäisten ottelujen pisteet
 Tasapisteissä olevien keskinäisten ottelujen maaliero
 Tasapisteissä olevien keskinäisten ottelujen tehdyt maalit
 Tasapisteissä olevien keskinäisten ottelujen tehdyt vierasmaalit (jos tasapisteissä on vain kaksi joukkuetta)
 Pudotuspeliottelu(t) puolueettomalla stadionilla, jatkoajalla ja rangaistuspotkukilpailulla, mikäli tarpeen

Karsinnat maanosaliitoittain

AFC

Viimeisin vaihe (kolmas kierros)
Lohko A

Lohko B

Seuraava vaihe (neljäs kierros)

CAF

Viimeisin vaihe (kolmas kierros)
Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Lohko E

CONCACAF

Viimeisin vaihe (viides kierros)

CONMEBOL

Viimeisin vaihe

OFC

Viimeisin vaihe (kolmas kierros)
Lohko A

Lohko B

Loppuottelu

UEFA

Viimeisin vaihe (ensimmäinen kierros)

Lohkokakkosten sijoitus

Kansainväliset jatkokarsinnat
Otteluparit arvottiin Pietarissa 25. heinäkuuta 2015. Kansainvälisiä jatkokarsintaotteluja järjestettiin kaksi. Toisessa pelasivat CONMEBOL:n karsintojen 5. ja AFC:n 5.. Toisessa pelasivat CONCACAF:n 4. ja OFC:n voittaja. Ottelut pelattin 6.–15. marraskuuta 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuoden 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat
Bauer Media Group

Bauer Media Group on saksalainen mediakonserni, jonka pääkonttori sijaitsee Hampurissa. Bauer Media Group omistaa 60 radiokanavaa Isossa-Britanniassa, 50 radiokanavaa Puolassa sekä yhden radiokanavan Slovakiassa. Bauer Media Group osti SBS Discovery Radion Discovery Communicationsilta huhtikuussa 2015, jonka myötä Bauer Media Groupin omistukseen siirtyivät elokuussa 2015 SBS Discovery Median radiokanavat Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Tanskassa.

Bauer Media Group osti loppuvuonna 2015 Radio Novan radioliiketoiminnan ruotsalaisen Bonnier-konsernin omistamalta MTV:ltä. Samassa yhteydessä myös NRJ:n ja Radio Nostalgian myynti- ja markkinointitoiminnot siirtyivät Bauer Medialle, mutta NRJ:n ja Radio Nostalgian radioliiketoimintaa yhtiö ei omista.

Bauer Media Group osti alkuvuonna 2020 Radio Classicin ja Basso Median.

Bauer Media Group osti maaliskuussa 2021 Mediatakojat Oy:n.

Radiokanavat Suomessa 
 Basso
 Radio 957
 Radio City
 Radio Classic
 Ysäri
 Kasari
 Iskelmä
 Radio Nostalgia
 Radio Nova
 NRJ
 Radio Pooki
 SuomiRock
 SuomiRäp

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bauer Media Groupin kotisivut
 Bauer Media Oy:n kotisivut

Viestintäyhtiöt
Mode

Mode voi tarkoittaa seuraavia asioita:
 Mode (artisti), suomalainen hip hop artisti
 Depeche Mode
 Mode 7

Ruotsin merivoimat
 Mode-luokka
 HMS Mode (1902), hävittäjä
 HMS Mode (1942), Mode-luokan hävittäjä
 HMS Mode (P154), Hugin-luokan partioalus
Ilon Wikland

Maire-Ilon Wikland (o.s. Pääbo; s. 5. helmikuuta 1930 Tartto) on ruotsinvirolainen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti Astrid Lindgrenin kirjojen kuvittajana. Hän syntyi Tartossa, jossa hän vietti ensi vuotensa isovanhempien hoivissa, ja myöhemmin hän asui Haapsalussa toisten isovanhempiensa luona.

Ilon Wiklandin vanhemmat olivat insinööri Max Pääbo ja kuva- ja tekstiilitaiteilija Vida Pääbo-Juse. Täti Karin Siim-Juse oli puvustaja ja lavastaja.

Vuonna 1944 Wikland pakeni Neuvostoliiton miehitystä Ruotsiin. Hän opiskeli ruotsalaisissa taidekouluissa ja jatkoi myöhemmin opintojaan myös Lontoossa ja Pariisissa. Vuonna 1951 hän avioitui Stig Wiklandin kanssa; pariskunnalle syntyi neljä tytärtä.

Wikland haki vuonna 1953 työtä Rabén & Sjögren -kustantamosta, ja Astrid Lindgren huomasi Wiklandin taidot välittömästi. Heidän ensimmäinen yhteistyönsä oli romaani Mio, poikani Mio, joka julkaistiin seuraavana vuonna. Wikland kuvitti useita Lindgrenin teoksia: Melukylän lapset, Veljeni Leijonamieli, Katto-Kassinen, Ronja ryövärintytär ym. Hän on kuvittanut myös monien muiden kirjailijoiden teoksia. Hän sai vuonna 1969 Elsa Beskow -palkinnon.


Kuvituksia
 Bo Carpelan: Anders på ön
 Rose Lagercrantz: Pitkä, pitkä matka
 Mark Levengood: Riemujen rikkaus ja surujen summa
 Barbro Lindgren: I min farmors hus
 Astrid Lindgren: Lotta osaa mitä vain
 Mary Norton: Kätkijät taivasalla
 Doris Orgel: Kilpikonnaseikkailu
 Hans Peterson: Anna, 7 vuotta
 Ulf Schenkmanis: Riku ja Herra Hamsteri
 Malene Schwartz: Mervi pieni ottolapsi
 Edith Unnerstad: Kirsikkakestit

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Ilon Wiklandin elämäkerta. Iloni Imedemaa. 
 Ilon. 

Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsalaiset kuvittajat
Koivulahden kirkko

Koivulahden kirkko on  Mustasaaren Koivulahdelle 1691–1693 rakennettu puukirkko. Hans Larsson Qveflanderin rakentama kirkko oli  alun perin torniton pitkäkirkko, jossa oli aumakatto, särmikäs pääty ja katonharjalla kookas pallokantainen viirisalko. Kirkkoa laajennettiin ja uudistettiin yli-intendentinvirastossa 1793 laadittujen piirustusten mukaisesti 1795. Siitä tehtiin ristikirkko siirtämällä runkohuoneen länsiosa uusien aumakattoisten ristivarsien verran edemmäksi. Sisäkatteena ovat puiset tynnyriholvit. Uusklassisessa kirkossa on profiloidut kattolistat ja pyörökaari-ikkunat. Kirkkoa on korjattu 1795, 1876, 1904, 1925, 1933 ja 1961. Kirkon yhteyteen on rakennettu 1757 pohjalaistyyppinen kellotapuli, jonka kellot ovat  vuosilta 1725 ja 1736. Kirkon pinta-ala on 550 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 800 hengelle.  Kirkon 22-äänikertaiset  urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1975, niiden julkisivu on Jens Zachariassenin uruista vuodelta 1876. Alttaritaulun Vaimot haudalla on maalannut Berndt Lagerstam. Kirkossa on myös vanhempi suurikokoinen Johan Almin maalaama alttaritaulu vuodelta 1765, jonka aiheena on viimeinen tuomio.

Lähteet 

Koivulahti
Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset ristikirkot
Mustasaaren rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1600-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Raippaluodon kirkko

Raippaluodon kirkko () on  Mustasaaren Raippaluotoon  1781 rakennettu puinen torniton pitkäkirkko. Kirkon suunnitteli Johan Elfström vuonna 1778. Kirkon itäinen kuoripääty on särmikäs ja siinä on aumakatto. Runkohuoneessa on samassa päädyssä kaksi vastakkaista matalaa kylkiäistä. Kirkon ulkoseinissä on pilasterijako, sisäseinissä on jalustalla ja kapiteelilla varustetut pilasterit. Sisäkatteena on puinen tynnyriholvi. Kirkkoa on korjattu vuosina 1911, 1954 ja 1992. Erillinen kolminivelinen kellotapuli on pohjalaista renessanssityyliä ja rakennettu vuonna 1783, sen kellot ovat  vuosilta 1784 ja 1844. Kirkon pinta-ala on 290 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 290 hengelle. Kirkon sisällä kävijöitä hämmästyttävät huomattavasti etelään päin kallellaan olevat seinät.

Kirkon 10-äänikertaiset  urut on valmistanut Gebrüder Rieger 1936, julkisivu on Ilmajoen kirkon entisistä Carl Wåhlströmin valmistamista uruista vuodelta 1768. Kirkon sisustuksen merkittävimmät osat ovat keskiaikaisesta Mustasaaren Pyhän Marian kirkosta 1840-luvulla siirretyt alttarilaite ja saarnastuoli. Alttarilaite on vuodelta 1673 ja siihen kuuluu kaksi tuntemattoman tekijän tekemää maalausta, Ehtoollisen asettaminen ja Jeesuksen kaste. Saarnastuoli on samalta aikakaudelta. Alttarilaite ja saarnastuoli säästyivät täten Vaasan palolta 1852.

Raippaluodon kirkko kuuluu sitä ympäröivän kylän ja läheisen kalasataman muodostamaan Museoviraston määrittelemään valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kirkko
Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset pitkäkirkot
Mustasaaren rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Kongon kansantasavalta

Kongon kansantasavalta () oli marxilais-leniniläinen sosialistinen valtio Keski-Afrikassa, joka perustettiin Kongon tasavallassa vuonna 1969. Tämä Kongon työväenpuolueen johtama valtio kesti vuoteen 1991 asti, jolloin Neuvostoliiton hajoamisen seurauksena valtion aikaisempi nimi palautettiin ja André Milongosta tuli valtion pääministeri.

Lähteet

Aiheesta muualla

Afrikan entiset valtiot
Kommunismi Afrikassa
Kommunistiset valtiot
Kongon tasavallan historia
Sosialistiset valtiot
Ciliwung

Ciliwungjoki on Jaavan saarella Indonesiassa virtaava 97 km pitkä joki. Ciliwung virtaa Indonesian Länsi-Jaavan provinssin ja Jakartan pääkaupunkialueen läpi. Joen alkulähde on Jaavan keskiosien vuoristossa ja se laskee Jakartan kohdalla Jaavanmeren Jakartanlahteen. Suurimmat kaupungit joen varrella ovat Jakarta ja Bogor.

Jakartan läpi virratessaan Ciliwungjoki tulvii usein. Tulvariskiä on yritetty pienentää padottamalla ja rakentamalla kanaaleita, mutta siitä huolimatta tuhoisat tulvat ovat Jakartassa yleisiä. Ciliwungjoen tulvauhkaa on laiminlyöty Jakartan kaupunkisuunnittelussa, kun kaupunki on kasvanut nopeasti. Ciliwungjoen tulvat ajavat satojatuhansia ihmisiä kodeistaan lähes joka vuosi.

Lähteet

Indonesian joet
Robert De Niro Sr.

Robert Henry De Niro, (paremmin tunnettu nimellä Robert De Niro Sr., 3. toukokuuta 1922 – 3. toukokuuta 1993) oli yhdysvaltalainen abstraktis-ekspressionistinen taidemaalari. Hänet tunnettiin myös näyttelijä Robert De Niron isänä.

Ura ja elämä

Robert De Niro Sr. syntyi Syracusessa New Yorkin osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat amerikanitalialainen Henry Martin De Niro (1897–1976) ja amerikanirlantilainen Helen M. (o.s. O'Reilly; 1899–1999). Hän oli kolmihenkisen sisarussarjan vanhin.

De Niro opiskeli 1930-luvun lopussa ja 1940-luvun alussa taidemaalari Hans Hofmannin ohjaamana sekä vuosina 1939–1941 Black Mountain Collegessa Ashevillessa Pohjois-Carolinassa. De Niro piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Peggy Guggenheimin galleriassa keväällä 1946. Tuolloin hänen tyylilajinsa oli pääasiassa abstraktinen. Hän piti useita yksityisnäyttelyitä newyorkilaisessa Charles Egan Galleryssa 1950-luvulla, kriitikot arvostivat hänen taitavaa värienkäyttöään. Vuosikymmenen puoleenväliin tultaessa De Niro oli säännöllisesti mukana ryhmänäyttelyissä. Hänelle myönnettiin Longview Foundation -palkinto 1958.

Vuosina 1961–1964 De Niro eli Ranskassa. 1970- ja 1980-luvuilla hän piti näyttelyitä museoissa ja  gallerioissa ympäri Yhdysvaltojen. Hän opetti erinäisissä taidekouluissa ja collegeissa, kuten Cooper Union, The New School for Social Research ja School of Visual Arts. De Niron töitä on esillä lukuisissa yhdysvaltalaismuseoissa.

De Niro avioitui opiskelijakollegansa Virginia Admiralin kanssa 1942. Pariskunta erosi pian heidän poikansa, Robert De Niron (s .1943) syntymän jälkeen.

Kuolema
Robert De Niro Sr. kuoli syöpään 71-vuotispäivänään New Yorkissa. Hänet on haudattu Kensicon hautausmaalle, joka sijaitsee Valhallassa New Yorkin osavaltiossa. 

Vuonna 1993 ensi-iltansa saanut elokuva A Bronx Tale omistettiin Robert De Niro Sr.:lle. Teos oli Robert De Niro Jr.:n ensimmäinen ohjaus.

Lähteet

Aiheesta muualla
Robert De Niro Sr.:n sivu DC Moore Galleryssä
Estate of Robert De Niro, Sr.
Robert De Niro, Sr. Paintings and Drawings 1960-1993 (exhibition catalogue), DC Moore Gallery, 2012. Essay by David Moos.

Yhdysvaltalaiset taidemaalarit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Amerikanitalialaiset
World Heavy Events Association

World Heavy Events Association (Kansainvälinen Voimalajiliitto ry) on 1.1.2015 alkaen maailman ensimmäinen vahvin mies ja nainen - kilpailuiden järjestäjä, jolla on WADA-tasoinen antidopingohjelma ja urheilijat ovat sitoutuneet antidopingsopimukseen, jonka puitteissa heille voidaan tehdä doping-testejä missä vain, milloin vain testauksesta vastaavan organisaation toimesta. 

Urheilijoiden tulee olla liiton jäseniä ja antidopingsopimus voimassa vähintään 3 kuukautta ennen kilpailuja ja antidopingsopimus pysyy voimassa jatkuvana, ellei sitä erikseen irtisanota. Mikäli urheilija irtisanoo sopimuksen, niin halutessaan uudelleen järjestelmän piiriin hän on 12 kuukautta karenssissa, testauksen alaisena.

Liitto järjestää eri painoluokkien vahvin mies- ja nainen MM-kilpailut sekä muita kansainvälisiä kilpailuja ko. lajeissa sekä Highland Gamesissa, Timanttityttö™ ja otevoimailussa.

Liitto tekee tiivistä yhteistyötä Suomen Antidopingtoimikunnan kanssa ja sen kotipaikka on Hämeenlinna.

Liitto julkaisee myös sähköistä jäsenlehteä Power News - The Fittest Strength Magazine on Earth™.

Historia 
Liiton perustaja Jyrki Rantanen aloitti US-kilpailujen järjestämisen vuonna 2012 ja ohjelmassa on ollut lukuisia eri lajien tapahtumia eri puolilla maata. US-kilpailut on maailman vanhin yhtäjaksoinen avoimen painoluokan MM-kilpailu naisille. US-kilpailut ovat myös uranuurtania monille painoluokille, sillä niiden alla on järjestetty ensimmäiset MM-kilpailut niin -80kg ja -90kg miehille, kuin -60kg, -70kg ja -85kg (2015) naisille.

Liiton järjestämä Timanttityttö™-kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014 ja sen on kehittänyt Jyrki Rantanen, yhteistyössä Mari Valosaaren kanssa. 

Vuoden 2014 keväällä US-kilpailuista tiedotettiin, että vuoden 2015 alusta alkaen kilpaiut tulevat siirtymään ADT-toiminnan alaisuuteen ja tämä johti toiminnan siirtämiseen yhdistysmuotoon.

Lajit ja sarjat 
Vahvin Mies: -80kg, -90kg, -105kg ja avoin sarja.

Vahvin Nainen: -60kg, -70kg, -85kg ja avoin sarja.

Timanttityttö™

Highland Games: Miehet: avoin/masters, Naiset: avoin/masters, myös joukkuekilpailuja.

Otevoimailu: Miehet ja Naiset.

Kilpailut ja voittajat  
Vain ADT-toiminnan alaiset voittajat listataan tällä sivustolla, vaikka US-kilpailuja on järjestetty myös ennen vuotta 2015.

Kansainväliset kilpailut 
2015: 

Queen of the Castle™ - US Strongwoman Scandinavian Championships

-60kg: Anna Hulda Olafsdóttir, Islanti, -70kg: Eveliina Rosentröm, Suomi, Avoin: Alina Leisiö, Suomi, Overall title: Alina Leisiö, Suomi

Kansalliset kilpailut 
2015:

Heavy Events SM

-60kg Terhi Sievers, -70kg Kirsi Järvi

-80kg Sami Pätäri, -90kg Niko Laine

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.worldheavyeventsassociation.com/liitto

Voimamiesurheilu
Aleksi Tarvonen

Aleksi Tarvonen (s. 19. heinäkuuta 1994 Kotka) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Tarvonen pelasi vuosina 2010–2013 KTP:ssä Kakkosta ja Kolmosta yhteensä 71 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Kaudella 2014 hän edusti Ykkösessä pelannutta FC KTP:tä, muttei päässyt kauden aikana kertaakaan kentälle. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa Tarvonen teki 19. huhtikuuta 2015, kun KTP hävisi kotiottelun Kuopion Palloseuralle 0–1. Elokuussa 2015 hänet valittiin Veikkausliigan kuukauden joukkueeseen. Hän jatkoi uraa FC KTP:ssä seuran pudottua ensin Ykköseen ja edelleen Kakkoseen.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Marraskuun sosialistit

Marraskuun sosialistit oli nimitys, jota käytettiin vuoden 1905 suurlakon jälkeen Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen liittyneistä nuorista akateemisista henkilöistä. Heidän mukaansa sosialismi oli tiede, jonka avulla voitiin toteuttaa lopullisena ja välttämättömänä yhteiskuntamallina pidetty sosialistinen yhteiskunta. Marraskuun sosialistit muodostivat puolueen niin sanotun "älymystösiiven", jonka esikuvana olivat böömiläissyntyisen sosiaalidemokraatin Karl Kautskyn luokkataisteluun pohjautuvat teoriat. Niiden mukaan kaikkea yhteistyötä omistavan luokan kanssa oli vältettävä.

Marraskuun sosialistit olivat alun perin maaliskuussa 1905 perustetun Ylioppilaiden sosialidemokraattisen yhdistyksen jäseniä, jonka ydinryhmään kuuluivat Otto Wille Kuusinen, Edward Gylling, Yrjö Sirola ja Sulo Wuolijoki. Suurlakon päätyttyä marraskuussa 1905 yhdistykseen kuuluneet ylioppilaat liittyivät sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Ylioppilaiden lakkokomitean johtohahmona toiminut Kuusinen tosin oli liittynyt puolueeseen jo vuotta aikaisemmin. Joulukuussa 1905 he perustivat poliittisen toimintansa pääfoorumiksi Sosialistisen Aikakauslehden, jonka päätoimittajaksi tuli Gylling, toimitussihteeriksi Kuusinen sekä kahdeksi muuksi vakituiseksi toimittajaksi Sirola ja Wuolijoki. Vuoden 1908 vaaleissa kaikki neljä valittiin eduskuntaan. Muita Marraskuun sosialisteja olivat muun muassa Severi Alanne, Eero Haapalainen, Martti Kovero, Kullervo Manner, Väinö Tanner, Mikko Uotinen, K. H. Wiik ja Wäinö Wuolijoki. Myöhemmin monet heistä liittyivät niin sanottuihin "siltasaarelaisiin".

Lähteet 

Suomen politiikka 1900-vuosikymmenellä‎
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
HMS Södermanland (Söd)

HMS Södermanland (tunnus Söd) on Ruotsin laivaston sukellusvene. Alus tilattiin osana Västergötland-luokkaa, mutta muutostöiden jälkeen se luokiteltiin Södermanland-luokan alukseksi. Alus on edelleen palveluksessa vuonna 2015.

Rakentaminen 

Alus tilattiin 1981 Kockumsilta Malmöstä. Malmön telakka valmisti aluksen rungon keskiosan ja Karlskronavarvet keulan ja perän. Aluksen köli laskettiin vuonna 1985 ja se laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1988. Alus liitettiin laivastoon 21. huhtikuuta 1989.

Modernisointi 

Alus modernisoitiin vuodesta 2002 alkaen asentamalla Strirling AIP -moduli sen runkoon. Aluksen pituus kasvoi 60,4 metriin ja uppouma 1 400 tonniin. Samalla miehistöntarve laski kahteenkymmeneen.

Lähteet

Viitteet 

Västergötland-luokan sukellusveneet
Kockums
Södermanland-luokan sukellusveneet
Ruotsalaiset kylmän sodan sukellusveneet
HMS Östergötland (Ögd)

HMS Östergötland (tunnus Ögd) on Ruotsin laivaston sukellusvene. Alus tilattiin osana Västergötland-luokkaa, mutta muutostöiden jälkeen se luokiteltiin Södermanland-luokan alukseksi. Alus on edelleen palveluksessa vuonna 2015.

Rakentaminen 

Alus tilattiin 1981 Kockumsilta, jonka Malmön telakka valmisti aluksen rungon keskiosan ja Karlskronavarvet keulan ja perän. Aluksen köli laskettiin 1986 ja se laskettiin vesille 9. joulukuuta 1988. Alus liitettiin laivastoon 10. tammikuuta 1990.

Modernisointi 

Alus modernisoitiin vuodesta 2002 alkaen asentamalla Strirling AIP -moduli sen runkoon. Aluksen pituus kasvoi 60,4 metriin ja uppouma 1 400 tonniin. Samalla miehistöntarve laski kahteenkymmeneen.

Lähteet

Viitteet 

Västergötland-luokan sukellusveneet
Kockums
Södermanland-luokan sukellusveneet
Ruotsalaiset kylmän sodan sukellusveneet
Petri Kivimäki

Petri Kivimäki (syntynyt 22. maaliskuuta 1978, Helsinki) on suomalaisen yhtyeen Hay and Stonen kitaristi. Vuodesta 2009 Kivimäki on toiminut myös Vesterinen Yhtyeineen -yhtyeen yhtenä kitaristina. Hän toimii myös kitaransoiton opettajana Estrada-nimisessä musiikkiopistossa.

Suomalaiset kitaristit
Elävät henkilöt
Vuonna 1978 syntyneet
Ødegaard

Ødegaard, Odegaard, Ødegard tai Ødegård on pääosin Norjassa käytössä oleva sukunimi. Nimi juontaa juurensa norjan kielen sanoihin øde ja gård, jotka tarkoittavat autiota ja maatilaa. Nimi Ødegård tarkoittaa siis autiota maatilaa. Nimi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Hedda Odegaard (s. 1995), norjalainen tennispelaaja
Henrik Ødegaard (s. 1988), norjalainen jääkiekkoilija
Martin Ødegaard (s. 1998), norjalainen jalkapalloilija
Reidar Ødegaard (1901–1972), norjalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti
Nii Lamptey

Nii Odartey Lamptey (s. 10. joulukuuta 1974 Tema) on ghanalainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija. Pelipaikaltaan Lamptey oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Lamptey pelasi myös Ghanan jalkapallomaajoukkueessa. Lamptey on toiminut ghanalaisen Sekondi Wise Starsin apuvalmentajana vuodesta 2009 alkaen.

Ura

Seurajoukkueura 
Lamptey siirtyi 15-vuotiaana vuonna 1990 Belgian liigan RSC Anderlechtiin, jossa hän voitti maan mestaruuden kausilla 1990-1991 ja 1992-1993 ja pelasi myös Mestareiden liigan edeltäjässä Euroopan cupissa. Heinäkuussa 1993 Lamptey siirtyi Eredivisie-seura PSV Eindhoveniin, jota hän edusti yhden kauden pelaten 22 ottelua, joissa syntyi kymmenen maalia.

Heinäkuussa 1994 Lamptey siirtyi Englannin valioliigan Aston Villaan, jota hän edusti vain yhden kauden pelaten kymmenen ottelua, ennen kuin hän siirtyi saman sarjan Coventry Cityyn. Coventryäkin Lamptey edusti vain kauden pelaten ainoastaan kuusi ottelua, kunnes hän siirtyi vuoden 1996 heinäkuussa Italian Serie B:n Unione Veneziaan.

Venetsiassa Lamptey viihtyi vain puoli vuotta. Hän siirtyi tammikuussa 1997 Primera División de Argentinan Unión Santa Fehen, jossa hän pelasi yhden vuoden ajan. Tammikuussa 1998 Lamptey siirtyi Turkin Superliigan MKE Ankaragücüün, josta hän siirtyi jo saman vuoden heinäkuussa Portugalin Primeira Ligan UD Leiriaan, jossa Lamptey pelasi yhden kauden aikana seitsemän ottelua.

Heinäkuussa 1999 Lamptey siirtyi Saksan 2. Bundesliigan Greuther Fürthiin, jota hän edusti kahden kauden ajan. Otteluita kertyi 36 ja maalejakin viisi. Heinäkuussa 2001 Lamptey siirtyi Saksasta Kiinaan. Uusi seura oli Kiinan Superliigan Shandong Luneng, jossa otteluita kertyi vuosina 2001-2002 37 ja maaleja seitsemän. Lamptey edusti vuodet 2003-2004 arabiemiirikuntalaista Al Nasria, vuodet 2005-2006 kotimaansa Asante Kotokoa, jossa hän voitti liigamestaruuden kaudella 2005 sekä eteläafrikkalaista Jomo Cosmosta, jossa hän päätti uransa vuonna 2008.

Maajoukkueura 
Lamptey voitti Ghanan alle 17-vuotiaiden kanssa MM-kultaa vuonna 1991, kisoissa, joissa Lamptey itse valittiin kisojen parhaaksi pelaajaksi. Ghanan jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi vuosina 1991-1996 38 ottelua tehden kahdeksan maalia. Hän saavutti Ghanan kanssa pronssia vuoden 1992 kesäolympialaisista Barcelonasta pelaten turnauksessa Ghanan kaikissa kuudessa pelissä.

Muuta 
Nii Lamptey oli vuoden 1991 nuorten MM-kilpailuiden jälkeen yksi maailman lupaavimmista nuorista pelaajista. Hän oli jo tuota ennen siirtynyt vasta 15-vuotiaana Belgiaan kotimaastaan. Yksi kaikkien aikojen parhaista jalkapalloilijoista, brasilialainen Pelé, jopa kutsui Lampteyta nimellä Uusi Pelé. Lampteyn ura oli kuitenkin rikkonainen ja se sisälsi monta seuraa ilman varsinaista läpimurtoa.

Lähteet 
 

Ghanalaiset jalkapalloilijat
Ghanalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt