joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Logic

Sir Robert Bryson Hall II (taiteilijanimi Logic, s. 22. tammikuuta 1990 Rockville, Maryland) on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja, lauluntekijä sekä tuottaja. Hän syntyi valkoihoiselle äidille ja afroamerikkalaiselle isälle. Gaitherburgissa, Marylandissa kasvaneen Logicin kiinnostus musiikkiin kehittyi teininä, ja musiikkiura sai alkunsa vuoden 2009 alussa hänen julkaistua mixtapen Logic: The Mixtape. Logicin alkuperäinen artistinimi oli Psychological.  Hänen ensimmäinen studioalbminsa Under Pressure ilmestyi vuonna 2014. Logic julkaisi maaliskuussa vuonna 2019 ensimmäisen novellinsa ”Supermarket”.
Kesällä 2020 Logic ilmoitti jäävänsä eläkkeelle "No Pressure" (2020) albumin julkaisun jälkeen.
Keväällä 2021 Logic julkaisi YouTube-kanavalleen yllätyskappaleensa "Tired in Malibu", jonka myötä hän alkoi suunnitella paluutaan musiikin pariin.
18. kesäkuuta 2021 hän julkaisi kappaleen "Intro" jonka yhteydessä Logic ilmoittaa "tulleensa takaisin".

Diskografia

Albumit 
 Under Pressure (2014)
 The Incredible True Story (2015)
 Everybody (2017)
 YSIV (2018)
Supermarket, Soundtrack (2019)
Confessions of a Dangerous Mind (2019)
No Pressure (2020)
Vinyl days (2022)

Mixtapet 
 Logic: The Mixtape (2009), nimellä Psychological
 Young, Broke and Infamous (2010)
 Young Sinatra (2011)
 Young Sinatra: Undeniable (2012)
 Young Sinatra: Welcome to Forever (2013)
 Bobby Tarantino (2016) 
 Bobby Tarantino II (2018)
 Bobby Tarantino III (2021)

Singlet 
 Buried Alive (2014)
 Young Jesus (2015)
 Fade Away  (2015)
 Flexicution (2016)
 Wrist, mukana Pusha T (2016)
 Sucker for Pain, mukana Ty Dolla $ign, Lil Wayne, Wiz Khalifa, Imagine Dragons ja X Ambadassors (2016)
 Everybody (2017)
 1-800-273-8255 (2017)
 Black Spiderman (2017)
 44 More (2018)
 Overnight (2018)
 Everyday (2018)
 Keanu Reeves (2019)
 Confessions of a Dangerous Mind (2019)
 Homicide, mukana Eminem (2019)
 OCD, mukana Dwn2earth (2019)
 Perfect (2020)
 Intro (2021)
 Vaccine (2021)
 Get Up (2021)
 My Way (2021)
 Call Me (2021)
 Tetris (2022)
 Decades (2022)

Palkinnot & ehdokkuudet

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Afroamerikkalaiset
Viirusorsimo

Viirusorsimo eli kirjosorsimo (Glyceria striata) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, sorsimoiden (Glyceria) sukuun kuuluva suurikokoinen kasvilaji. Viirusorsimo on monivuotinen ja se on tunnistettavissa röyhyn ja tähkylöiden ulkonäön perusteella.

Viirusorsimon varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja voivat kasvaa reilun metrin korkuisiksi. Lehtitupet ovat kokonaan kiinninnäisiä, ja lehdet ovat 3–5 mm leveitä. Viirusorsimon kukinto on noin 10–20 cm pitkä sekä hieman veltto ja harvahko röyhy. Tähkylät ovat munanmuotoisia, 2–4 mm pitkiä, ruskehtavia ja harvakukkaisia, sillä kussakin tähkylässä on vain kolme tai neljä kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat hyvin lyhyet. Ulkohelpeet ovat noin 2 mm pitkiä ja niissä on seitsemän selvää suonta.

Viirusorsimo on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta sitä on tavattu Suomessakin Helsingin seudulla. Ruotsissakin viirusorsimo on harvinainen ja sitä on löydetty Öölannista, Smålandista ja Itä-Götanmaalta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Viirusorsimo (Glyceria striata)
 ITIS: Glyceria striata 
 United States Department of Agriculture (USDA): Glyceria striata 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Glyceria striata 

Sorsimot
Juha Pursiainen (jääkiekkoilija)

Juha Pursiainen (s. 15. tammikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi koko uransa kasvattajaseurassaan Saimaan Pallossa, jossa Pursiainen pelasi yhteensä SM-liigaa 171 runkosarjaottelua tehopistein 2+5=7 ja keräten 102 jäähyminuuttia. Hänet tunnettiin pelityyliltään lähinnä puolustavana puolustajana. Jatkoaika.com -verkkolehden mukaan Pursiainen oli hieman taiteellisen vaikutelman itsestään antava pelaaja, joka omasi valtavan potentiaalin ja oli parhaimmillaan hyödyllinen pelaaja joukkueelleen jokaisella osa-alueella. Hänen tasonsa kuitenkin ailahteli uran aikana. Lopulta Pursiainen lopetti pelaajauransa omasta tahdostaan yllättäen vain 22-vuotiaana kauden 2003–2004 päätteeksi. Hän laukoi oikealta.

Juha Pursiaisen avopuoliso on opetusministeri Li Andersson. Heidän ensimmäisen ja toistaiseksi ainoa lapsensa syntyi tammikuun alussa 2021.

Ura

Seuraura
Pursiainen on Saimaan Pallon kasvatti. Hän oli nostamassa kauden 1999–2000 päätteeksi seuran A-nuoria A-nuorten I-divisioonasta A-nuorten SM-liigaan. Vain 17-vuotias Pursiainen debytoi samalla kaudella myös SaiPan SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Myös kauden 2000–2001 Pursiainen vietti pääasiassa seuran A-nuorissa. Hän pelasi kauden aikana neljä SM-liigaottelua. Huhtikuussa 2001 Pursiainen teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2001–2002 Pursiainen teki 44 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Hän vahvisti myös SaiPan A-nuoria, jossa Pursiainen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Huhtikuussa 2002 hän teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2002–2003 Pursiainen teki runkosarjassa kaksi tehopistettä. Hän teki liigauransa ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen maalinsa 3. joulukuuta 2002 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Maaliskuussa 2003 Pursiainen teki SaiPan kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Myös kaudella 2003–2004 Pursiainen teki runkosarjassa kaksi tehopistettä. Viimeisen runkosarjaottelun päätteeksi hän ilmoitti vain 22-vuotiaana lopettavansa jääkiekkoilun ja keskittyvänsä muihin asioihin.

Maajoukkueura
Pursiainen pelasi kymmenen nuorten ja kolme poikien maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Metafosfaatti

Metafosfaatti-ioni on happihapon anioni, jonka empiriinen kaava on </sub>PO3−. Metafosfaatin voidaan katsoa muodostuvan  </sub>PO4-rakenneyksiköistä, joista kukin jakaa kaksi kulmaa toisen yksikön kanssa. Tämä voi muodostua kahdella tavalla:

 Renkaana kuten trimetafosfaatissa
 Ketjuna jolla on sama rakenne kuin ammoniummetavanadaatilla

Metafosfaatteja voidaan pitää vastaavien metafosforihappojen  </sub>HnPnO3n suoloina, vaikka näitä happoja ei ole kyetty eristämään.

Anionit
Fosfaatit
Intiaaniheinät

Intiaaniheinät (Sorghastrum) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 20 lajia.

Suvun lajeista ainakin kultaintiaaniheinää (Sorghastrum nutans) käytetään koristeheinänä eli heinämäisenä koristekasvina.

Lajeja 
 Sorghastrum balansae
 Sorghastrum contractum
 Sorghastrum elliottii
 Sorghastrum incompletum
 Sorghastrum nudipes
 Sorghastrum nutans – kultaintiaaniheinä
 Sorghastrum secundum
 Sorghastrum stipoides

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ITIS: Sorghastrum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Sorghastrum 

Heinäkasvit
Erkki Mononen

Erkki Mononen (s. 29. toukokuuta 1943 Joensuu) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-sarjaa Lahden Reippaassa ja Jokereissa yhteensä 158 runkosarjaottelua tehopistein 70+34=71 ja keräten 160 jäähyminuuttia. Mononen oli ensimmäinen Lahden Reippaasta Suomen A-maajoukkueeseen valittu pelaaja. Hän toimi myös joukkueen pelaajavalmentajana kaudella 1968–1969 ja Jokereiden kapteenina vuosina 1969–1971.

Ura

Seuraura
Mononen on Joensuun Kiekko-Karhujen kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä 1960-luvun alussa Suomensarjassa seuran nimen ollessa Joensuun Kiekko-Pojat. Hän eteni joukkueen kanssa SM-sarjan karsintoihin vuosina 1962 ja 1964, mutta JoKP jäi kuitenkin molempina vuosina ilman sarjanousua. Mononen itse siirtyi pelaamaan SM-sarjatasolle Lahden Reippaan joukkueeseen kaudeksi 1965–1966. Hän oli heti ensimmäisellä kaudellaan joukkueen paras maalintekijä 17 osumallaan ja Mononen valittiin Reippaan parhaaksi pelaajaksi. Hän voitti vuonna 1966 myös Suomen Cupin. Kaudella 1968–1969 Mononen toimi pelaamisen ohella Reippaan päävalmentajana.

Kaudeksi 1969–1970 Mononen siirtyi yhdessä veljensä Laurin sekä Ilpo Koskelan kanssa Jokereihin, joiden kapteeniksi hän nousi. Kaudella 1970–1971 Mononen johdatti joukkueen SM-hopeaan. Kaudeksi 1972–1973 hän palasi Lahden Reippaaseen, joka oli kaksi vuotta aiemmin pudonnut Suomensarjaan. Mononen eteni joukkueen kanssa loppusarjaan, mutta Reipas jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudeksi 1974–1975 joukkue putosi Maakuntasarjaan. Reipas nousi kauden päätteeksi vastaavasti Suomen sarjan tilalle perustettuun I-divisioonaan. Kauden 1975–1976 päätteeksi Kiekkoreipas (aik. Lahden Reipas) nousi jälleen sarjatasoa ylemmäs SM-liigaan.

Marraskuussa 2013 Mononen nimettiin ensimmäisten joukossa Pelicansin perustamaan Lahti-kiekon Hall of Fameen toisena pelaajana.

Maajoukkueura
Mononen edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 1966 ja 1971. Yhteensä hän pelasi 39 A-maaottelua.

Muuta
Monosen pikkuveli Lauri pelasi omalla urallaan seitsemät miesten arvokisat ja kaksi kautta WHA-liigassa. Hänet on aateloitu Jääkiekkoleijonaksi numerolla 75 ja Jokipojat on jäädyttänyt Laurin pelinumeron 15.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Lönnqvist

Lönnqvist on suomalainen ja ruotsalainen sukunimi. Nimen haltijoita:
 Aatto Laitakari (vuoteen 1906 Lönnqvist, 1883–1954), kansakoulujen tarkastaja, lehtori ja pedagogi
 Barbara Lönnqvist (s. 1945), suomenruotsalainen kielitieteilijä ja kääntäjä
 Berndt Lönnqvist (1869–1937), suomalainen ylilääkäri ja professori
 Bo Lönnqvist (s. 1941), suomenruotsalainen kansatieteilijä
 Charlotta Lönnqvist (1815–1891), Aleksis Kiven hyväntekijä
 Elias Lönnqvist (1875–1949), suomalainen asemapäällikkö ja kielitieteen harrastaja
 Gunnar Lönnqvist (1891–1978), suomalainen valokuvaaja ja liikemies
 Jouko Lönnqvist (s. 1943), suomalainen psykiatri ja professori
 Lars Lönnqvist (s. 1957), ruotsalainen suunnistuksen maailmanmestari
 Magnus Lönnqvist (s. 1960), suomalainen triathlonisti
 Miikka Lönnqvist (s. 1989), suomalainen poliitikko
 Sebastian Lönnqvist (s. 1969), suomalainen arkkitehti
 Stig Lönnqvist (s. 1949), suomalainen pikajuoksija
 Eino Silkko (vuoteen 1925 Lönnqvist, 1901–1977), suomalainen yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
Aili Keskitalo

Aili Keskitalo, pohjoissaameksi Biehttar Heaikka Elle Máreha Áili (s. 29. lokakuuta 1968 Hammerfest, Norja) oli Norjan Saamelaiskäräjien puheenjohtaja vuosina 2017–2021.

Aili Keskitalo on toiminut Saamelaiskäräjien puheenjohtajana vuosina 2005–2007, 2013–2016 ja 2017–2021. Hän oli Norjansaamelaisten keskusliiton (Norgga Sámiid Riikkasearvi, Norske Samers Riksforbund) puheenjohtaja vuosina 2003–2005 ja 2008–2015.

Aili Keskitalo on aiemmin työskennellyt Saamelaisessa korkeakoulussa ja Koutokeinon kunnassa. Keskitalo on suorittanut maisterin tutkinnon julkishallinnossa Copenhagen Business Schoolissa.

Keskitalo on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjalaiset poliitikot
Saamelaiset henkilöt 
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Norjalaiset saamelaispoliitikot
Paikallissija

Paikallissija on yleisnimi sijamuodoille, jotka ilmaisevat sijaintia tai sen muutosta, sekä abstraktimmin omistusta, välinettä, aikaa, tapaa tai syytä. Suomessa paikallissijat jakautuvat jossain olemista ja paikallaan pysymistä ilmaiseviin olosijoihin ja siirtymistä ilmaiseviin suuntasijoihin, jotka taas jakautuvat jostain etääntymistä ilmaiseviin erosijoihin ja jonkin suuntaan siirtymistä ilmaiseviin tulosijoihin. Paikallissijoja käytetään paljon ajan määreiden yhteydessä, eikä näiden sanojen nykymerkitysten mahdollinen alkuperä konkreettisissa paikan ilmauksissa ole ilmeistä. Paikallissijoja onkin vaihtoehtoisesti nimitetty obliikvisijoiksi.

Ryhmittely 
Muun muassa uralilaisissa kielissä paikallissijojen alaluokat muodostavat keskenään ryhmiä, joita suomen kielessä ovat:
 sisällä olemista tai kiinteää yhteyttä ilmaisevat sisäpaikallissijat 
 inessiivi (sisäolento, -ssA),
 elatiivi (sisäeronto, -stA) ja 
 illatiivi (sisätulento, -Vn, -hVn),
 päällä, ulkopinnalla, lähistöllä, omistuksessa tai hallussa olemista ilmaisevat ulkopaikallissijat 
 adessiivi (ulko-olento, -llA),
 ablatiivi (ulkoeronto, -ltA) ja 
 allatiivi (ulkotulento, -lle), sekä 
 kielen kehityksen myötä abstraktimpaan käyttöön siirtyneet tai käytöstä poistuneet ns. yleiset paikallissijat
 lokatiivista (olento, -nA) kehittynyt essiivi, 
 separatiivista (eronto, -tA) tai edelleen eksessiivistä kehittynyt partitiivi ja 
 latiivista (tulento, -ksi, -kse-, -s) kehittynyt translatiivi.

Nykyisen suomen kielen kannalta todellisia paikallissijoja ovat vain sisä- ja ulkopaikallissijat, vaikka niilläkin on muitakin tehtäviä kuin ilmaista paikallisuutta. Nimitys yleiset paikallissijat on harhaanjohtava, koska kyseiset sijat ilmaisevat paikallisuutta enää vain muutamissa partikkeleiksi kangistuneissa muodoissa ja elävinä sijamuotoina ovat siirtyneet muuhun käyttöön (essiivi, partitiivi ja translatiivi). Ne vastaavat uralilaisissa kielissä oletettavasti ollutta kolmen paikallissijan sarjaa: latiivia, lokatiivia ja separatiivia. Sanan luo taivutus on säilyttänyt vanhan kaavan mukaisen muodon ja merkityksen melkein täysin. Eksessiivi näyttää joissakin sanoissa päätteestään johtuen partitiivilta, mikä on vaikuttanut sanojen myöhempään kehitykseen.

Eri kielten paikallissijat eivät välttämättä muodosta samalla tavoin kolmijakoisia ryhmiä. Olo-, ero- ja tulosijojen lisäksi joissain uralilaisissa kielissä on paikallissijoja, jotka ilmaisevat esimerkiksi liikettä kohteen ohi tai kautta. Esimerkkejä ovat approksimatiivi 'jotakin kohti', terminatiivi 'johonkin asti', sekä prolatiivi 'jonkin kautta, jotakin pitkin, jotakin käyttäen', jota ilmaisee suomen johdin -(i)tse, esimerkiksi sanassa läpi, lävitse.

Vepsässä ja unkarin murteissa tunnetaan paikallissijasarja, jolla ilmaistaan jonkun luona olemista, luokse menemistä tai luota tulemista.

Partitiivin, essiivin ja translatiivin paikallissijakäytön jäänteitä suomen kielessä

Lähteet
Tieteen termipankki 5.2.2018: Kielitiede:paikallissija

Viitteet 

Kielioppi
Atsobisisobutyronitriili

Atsobisisobutyronitriili (C8H12N4) eli AIBN on atoyhdisteisiin ja nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä. Erityisesti sitä käytetään polymeeriteollisuudessa radikaali-initiaattorina ja vaahdottavana reagenssina.

Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa atsobisbutyronitriili on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee usesiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja aromaattisiin hiilivetyihin. Kuumennettaessa tai säteilytettäessä ultraviolettivalolla atsobisisobutyronitriiliä tai sen liuoksia se hajoaa typpikaasuksi ja syanopropyyliradikaaleiksi. Tämä saattaa tapahtua jopa räjähdysmäisen kiivaasti.

Valmistus ja käyttö
Atsobisisobutyronitriilin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa hydratsiini ja asetonisyanohydriini kondensoituvat bisisobutyrosyanohydratsiiniksi. Tämä yhdiste hapetetaan klooriveden ja natriumhypokloriitin avulla atsobisisobutyronitriiliksi. Koska atsobisisobutyronitriilistä voidaan muodostaa suhteellisen helposti radikaali, käytetään sitä radikaali-initiaattorina muun muassa polystyreenin, polyvinyyliasetaatin ja polymetyylimetakrylaatin valmistusprosesseissa. Yhdisteen hajoamisessa vapautuu typpikaasua, joka paisuttaa vaahtomuovit.

Lähteet

Nitriilit
Vanemuine (jumala)

Vanemuine on virolainen pseudomytologinen laulun ja soiton jumala. 

Vanemuine-hahmo syntyi 1800-luvun puolenvälin tienoilla osana kansallisromanttista taidemytologiaa, jota loivat mm. Viron kansalliseepoksen Kalevipoegin kirjoittajat Fr. R. Faehlmann ja Fr. R. Kreutzwald. Kalevipoeg-eepoksen alussa laulaja pyytää Vanemuista lainaamaan hänelle kanneltaan.

Vanemuine-hahmon innoittajana lienee ollut Kristjan Jaak Petersonin saksannoksena Viron älymystölle tutuksi tullut Christfrid Gananderin Mythologia Fennica, jossa Väinämöinen myös mainitaan. Nimi Vanemuine on Väinämöisen kansanetymologinen vironnos, joka perustuu viron sanaan vanem ’vanhempi, päällikkö’.

Vanemuine-jumalan mukaan on Virossa nimetty muun muassa Tartossa toimiva Vanemuine-teatteri. Myös neuvostoliittolainen Tallinnan ja Helsingin välisen matkustajaliikenteen vuonna 1965 uudelleen avannut laiva oli nimeltään Vanemuine.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Jansen, Ea 2004. Vaateid eesti rahvusluse sünniaegadesse. Ilmamaa, Tartu, s. 268–284.

Virolaiset jumalat ja taruolennot
Cloudflare

Cloudflare, Inc. on yhdysvaltalainen yhtiö, joka tarjoaa sisällönjakeluverkkoa, DDoS-suojausta ja muita pilvipalveluita.

Verkkosivusto, jolle Cloudflaren palvelut on otettu käyttöön, ei itse jaa sisältöään, vaan Cloudflare toimii sille käänteisenä välityspalvelimena.
Sivuston käyttäjät ottavat tällöin yhteyden Cloudflaren palvelimeen, joka toimii välimuistina haettavalle tiedolle. Cloudflarella on huomattavasti enemmän kapasiteettia käytössään kuin yksittäisellä verkon palvelimella, ja se voi tasata ruuhkahuippuja usean käyttäjän pyrkiessä sivustolle. Lisäksi yhtiön palvelut on suunniteltu vikasietoisiksi.

Cloudflaren pääkonttori on San Franciscossa Kaliforniassa.

Yhtiö on poistanut kolme poliittisista tai sananvapausrikkomuksista.
Ensimmäinen oli uusnatsisivusto The Daily Stormer vuonna 2017 Charlottesvillen tapahtumien jälkeisten reaktioiden vuoksi. Elokuussa 2019 Cloudflare lopetti palvelujensa tarjoamisen 8chan-kuvafoorumille, jonne ainakin kolmen joukkoampujan on sanottu postanneen manifestinsa..
Syyskuussa 2022 Cloudflare ilmoitti poistaneensa Kiwi Farms -keskustelupalstan.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset tietoliikenneyhtiöt
Stones (kappale)

Stones on sveitsiläisen yhtyeen Zibbzin esittämä kappale, jolla he edustivat Sveitsiä vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.

Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksitoista ja täten karsiutui finaalista.

Lähteet 

Sveitsin euroviisuedustuskappaleet
Vuoden 2018 euroviisuedustuskappaleet
Rakkaustarina (albumi)


Rakkaustarina on Seija Simolan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Sen nimilaulu on Oscar-palkittu tunnussävelmä aikakauden suosituimmasta romanttisesta elokuvasta Love Story. 

Sen suomalaiset sanat on tehnyt Matti Siitonen eli Fredi,  jonka levyttämänä laulu sai parhaan listasuosion Suomessa.  Samana vuonna 1971 menestyskappaleen levyttivät samalla sanoituksella suomeksi Simolan ja Fredin lisäksi myös Eino Grön, Tapani Kansa ja Tapio Heinonen.

Levyllä vat myös mm. sävelmät Sulle silmäni annan ja Kun aika on. Jälkimmäinen on Nino Rotan sävellys Franco Zeffirellin elokuvaan Romeo ja Julia.

Simolaa säestää Esko Linnavallin Orkesteri, paitsi raidoilla B4 ja B6 Aarno Ranisen Orkesteri.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Lähteet 

Vuoden 1971 albumit
Seija Simolan albumit
Venla Lehtonen

Venla Lehtonen (s. 10. maaliskuuta 1995 Imatra) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Imatran Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimii Heikki Pusa. Hän teki debyyttinsä ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2017. Tammikuussa 2018 hän hiihti Oberhofin maailmancup-osakilpailussa Suomen naisten viestijoukkueen avaajana. Hän sai ensimmäiset maailmancupin pisteensä kaudella 2018–2019 oltuaan Pokljukan normaalimatkalla 36:s. Joukkue sijoittui seitsemänneksi ja sijoitus täytti Suomen olympiakomitean valintakriteerin viestijoukkueen lähettämiseksi Pyeongchangin talviolympialaisiin.

Östersundin maailmanmestaruuskilpailuissa maaliskuussa 2019 Venla Lehtonen hiihti avausosuuden sekaviestissä. Vaikka hän ei ollut omaan hiihtosuoritukseensa tyytyväinen – luonnehtien itseään jopa ”nuupahtaneeksi tulppaaniksi”, joukkue sijoittui kymmenenneksi. Naisten 7,5 kilometrin pikakilpailussa hän onnistui saavuttaen yhden ohilaukauksen saattelemana 45. sijan ja pääsi tällä sijoituksellaan myös takaa-ajokisaan. Tällä kertaa hän sanoi tuntevansa itsensä pikemmin kuin ”ylvääksi kastanjapuuksi”. Takaa-ajossa vaikeissa olosuhteissa hän saavutti 49. sijan. Nyt hän lainasi Runebergia siedettävän mutta hitaan ammuntatuloksen vuoksi.

Lähteet

Suomalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Suvi Minkkinen

Suvi Minkkinen (s. 8. joulukuuta 1994 Joutsa) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Joutsan Pommia. Hänen valmentajanaan toimii Mikko Viitanen. Hän debytoi ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2017–2018. Tätä ennen hänellä oli kokemusta kansainvälisistä kilpailuista IBU-Cupissa, ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuista ja talviuniversiadeista 2015. Hänen paras henkilökohtainen maailmancupsijoituksensa on 18. sija Ruhpoldingin takaa-ajokilpailussa kaudella 2021–2022. Olympialaisissa hän on parhaimmillaan sijoittunut 43:nneksi takaa-ajokilpailussa Pekingissä 2022 ja MM-kilpailuissa 39:nneksi normaalimatkalla 2020.

Minkkinen aloitti ampumahiihdon 13-vuotiaana vuonna 2007. Hän opiskeli Sotkamon urheilulukiossa. Koulutukseltaan Minkkinen on kauppatieteiden kandidaatti Itä-Suomen yliopistosta.

Arvokisat 
Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 Minkkinen oli normaalimatkalla 69:s. Östersundin maailmanmestaruuskisoissa 2019 hän oli pikamatkalla 73:s.

Lähteet 

Suomalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Super Bowl LII

Super Bowl LII oli järjestyksessään 52. Super Bowl -ottelu. Ottelu käytiin 4. helmikuuta 2018. Pelipaikkana oli Minneapoliksessa sijaitseva U.S. Bank Stadium. Ottelun voitti Philadelphia Eagles, jolle se oli ensimmäinen Super Bowl -voitto ja kaikean kaikkiaan neljäs NFL-mestaruus. Loppuottelussa Eagles voitti hallitsevan mestarin New England Patriotsin 41–33.

Super Bowl 52
Vuoden 2018 amerikkalainen jalkapallo
Riitta Monto

Riitta Hannele Monto, o.s. Tupasela (s. 15. marraskuuta 1956 Lahti) on suomalainen päätoimittaja.

Monto syntyi Erkki Tupaselan ja Irma Auramon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on musiikin lehtori Timo Monto. Riitta Monto valmistui filosofian maisteriksi 1991. Hän oli Salon Seudun Sanomien kesätoimittaja 1979, puhe- ja äidinkielenopettaja Eskilstunassa Ruotsissa 1980 ja Yleisradion toimittaja 1981–1984. Auran Aaltojen toimittajana Monto työskenteli 1985–1989, uutispäällikkönä 1989–1992 ja päätoimittajana 1992–1996. Turku-TV:n ohjelmapäällikkönä hän toimi 1996–2005 ja Turun Sanomien kulttuuritoimituksen päällikkönä 2005–2008. Lehden toiseksi päätoimittajaksi Monto nimitettiin 2009. 

Monto on toimittanut teoksen Julkiset kokit Marko Rauhalan ja Jukka Saarisen kanssa (2005).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Turun Sanomille uudet päätoimittajat. Yle, 31.7.2009 

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Aurora-mitalin saajat
Hyllykallio (suuralue)

Hyllykallio on suuralue Seinäjoella. Se sijaitsee kaupungin keskustasta itään päin, Nurmon eteläpuolella. Suuralueeseen kuuluvat Hyllykallion kaupunginosa, Kertunlaakso, Tanelinranta, Roves ja osa Kapernaumin kaupunginosasta. Joulukuussa 2016 suuralueen väkiluku oli 8 357. Asukkaista hieman yli puolet sijoittui Hyllykallion kaupunginosaan.

Hyllykallion suuralueella on paljon palveluita, kuten hammashoitola, S-market, Prisma, R-kioski, ravintoloita, Hyllykallion koulu ja Tanelinrannan koulu. Myös päiväkotitoimintaa on Hyllykallion, Tanelinrannan ja Kertunlaakson kaupunginosissa. 

Hyllykallion suuralueella on niin asuin- kuin teollisuusalueitakin. Suuralueen asuinrakennuskanta koostuu kerros-, rivi- ja omakotitaloista.

Kuvia

Lähteet
Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli

Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli on italialaisen Genovan vanhankaupungin historiallinen osa. Alue on rakennettu Genovan tasavallan aikana 1500- ja 1600-luvuilla. Se on Unescon maailmanperintökohde (, ).  

Le Strade Nuove () on runsaan kilometrin pituinen katuosuus (Via Garibaldi, Via Balbi ja Via Cairoli), joka on vanhankaupungin ydin. Palazzi dei Rolli on 42 rakennuksen kokonaisuus Le Strade Nuoven varrella.

Maailmanperintökohde on yhteensä 16 hehtaarin alue, johon kuuluu Le Strade Nuoven lisäksi lähikatujen varsia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Genova
Juustilanjoen vesistö

Juustilanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 05) on Suomessa vesistöalue, joka laskujoki Juustilanjoki laskee Suomenlahteen Juustilanselälle. Vesistöalueen pinta-ala on 296,13 neliökilometriä, josta 178,45 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 7,2 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet:
 Mustajoen alue (05.001)
 Mustajoen alue (Venäjän puolella) (05.001R) 
 Kärkjärven valuma-alue (05.002)
 Kärkjärven valuma-alue (Venäjän puolella) (05.002R) 
 Saimaan kanavan alue (05.003)
 Saimaan kanavan alue (Venäjän puolella) (05.003R)

Lähteet
Hounijoen vesistö

Hounijoen vesistö (vesistöaluetunnus 06) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Rakkolanjoki laskee Suomenlahden Viipurinlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 621,65 neliökilometriä, josta 370 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 2,86 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet:
 Alajoen alue  (06.01)
 Rakkolanjoen valuma-alue  (06.02)

Lähteet
Tervajoen vesistö

Tervajoen vesistö (vesistöaluetunnus 07) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Tervajoki laskee Suomenlahdessa Viipurinlahteen.
Vesistöalueen pinta-ala on 203,89 neliökilometriä, josta 107,8 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 3,86 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet:
 Tervajoen alaosan alue (07.001)
 Tervajoen alaosan alue (Venäjän puolella) (07.001R)
 Purajoen valuma-alue (07.002)
 Luhdanojan valuma-alue (07.003)

Lähteet
Vilajoen vesistö

Vilajoen vesistö (vesistöaluetunnus 08) on Suomessa vesistöalue, joka laskujoki Vilajoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 344,09 neliökilometriä, josta 252,42 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 6,33 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet:
 Pukaluksen–Lahnajärven alue (08.001)
 Pukaluksen–Lahnajärven alue (Venäjän puolella) (08.001R)
 Koskenjoen–Kieronjoen alue (08.002)
 Korppisen alue (08.003)
 Tittaran valuma-alue (08.004)
 Läntisen Vilajoen valuma-alue (08.005)
 Pentinjoen valuma-alue (08.006)
 Myllyojan valuma-alue (08.007)

Lähteet
APB

APB on yhdysvaltalainen poliisisarja, jonka on luonut David Slack. Sarja perustuu David Amsden artikkeliin "Who Runs the Streets of New Orleans?". Lyhenne APB tulee sanoista all-points bulletin, joka tarkoittaa suomeksi etsintäkuulutusta.

Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa Foxin-kanavalla 6. helmikuuta 2017.

Toukokuussa 2017 Fox ilmoitti lopettavansa sarjan tuottamisen ensimmäisen kauden jälkeen.

Juoni 
Kun teknologiamiljardööri Gideon Reeves (Justin Kirk) menettää parhaan ystävänsä rikoksen johdosta päättää hän laittaa rahansa likoon tarjoutumalla ostamaan Chicagon poliisipiirin. Uuden rahoituksen avulla rahavaikeuksissa rämpivä poliisijoukko pääsee taistelemaan rikollisuutta vastaan käyttäen uusinta teknologiaa.

Näyttelijät

Tuotanto 
Helmikuussa 2016 rooliinsa valittu Natalie Martinez oli ensimmäinen kiinnitetty näyttelijä.

Sarjaa kuvattiin Yhdysvaltojen Chicagossa. Pilottijakson kuvaamiset keskeytettiin kun David Slack jätti projektin näkemyserojen johdosta, jonka myötä Matt Nix siirtyi vetämään projektia.

Vastaanotto 
Arvostelusivusto Rotten Tomatoes antoi sarjalle arvosanaksi 35 % vaikka sivuston käviöiden arvosana oli paljon korkeampi, 73 %. Arvostelusivusto Metacriticin arvio sarjalle on 45/100 pistettä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
Foxin televisio-ohjelmat
Cledos

Vladislav Andreevich Heponen (s. 11. joulukuuta 1998), taiteilijanimeltään Cledos, on itähelsinkiläinen artisti, jonka omakustanne debyyttisingle ”Töis” nousi välittömästi viraalihitiksi julkaisunsa jälkeen kesällä 2017. Töis-musiikkivideota katsottiin YouTubessa yli 100 000 kertaa vajaassa kymmenessä päivässä, ja sitä on katsottu sittemmin jo yli 2 miljoonaa kertaa.

Ura 
Elokuussa 2017 JVG tarjosi Cledokselle sopimuksen levy-yhtiöltään PME Recordsilta, mitä seurasivat single “Safe” sekä marraskuussa julkaistu ensi-EP ”Alo”. Kuuden kappaleen EP:ltä kolme nousivat ensimmäisen päivän aikana Suomen Spotifyn 50 kuunnelluimman kappaleen listalle. Cledos kuitenkin lähti levy-yhtiöltä seuraavana vuonna. 

Cledos on vieraillut muun muassa Karri Koiran ja Abreun kappaleilla. Hän kuvailee musiikkiaan spontaaniksi, jossa ei ole erityistä sanomaa. 

Cledos oli ehdolla Vuoden tulokas -kategoriassa vuoden 2018 Emma-gaalassa.

Cledos on ohjannut ja käsikirjoittanut lyhytelokuvan CEISSI yhdessä Kaverikarimin kanssa.

Cledos on esiintynyt muun muassa muotilehti Voguessa ja hänellä on oma vaatemallisto. McDonalds on myös julkaissut Cledos Meal -nimisen aterian artistin mukaan.

Yksityiselämä 
Cledos on absolutisti. Hän on harrastanut muun muassa tanssia, telinevoimistelua ja parkouria, sekä hänellä on musta vyö taekwondossa.

Diskografia

Albumit 
 Ceissi (2020)

Mixtapet 

 Boboff Tape (2018)

EP:t 
 Alo EP (2017)
KAZAMA (2021)

Singlet

Vierailijana

Musiikkivideot 
 ”Töis” (mukana Deezydavid, 2017)
 ”Safe” (2017)
 ”Bägi” (mukana Kube, 2017)
 ”Made in Italy” (mukana Mikael Gabriel, 2018)
 ”Fendi Jeans” (2018)
 ”TÄN KAA” (mukana Bizi, 2019)
 ”KYSYMYS” (mukana Pyhimys, 2020)
 ”KILO” (mukana Gettomasa, 2020)
 "CEISSI" (mukana Versace Henrik, 2020)

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Cledos Instagramissa
CEISSI-lyhytelokuva

Elävät henkilöt
Vuonna 1998 syntyneet
Suomalaiset hip hop -artistit
Kälviän helluntaiseurakunta

Kälviän helluntaiseurakunta on Suomen Keski-Pohjanmaan Kokkolan Kälviällä toimiva helluntaiseurakunta, joka kuuluu Suomen Helluntaikirkkoon. Seurakunnan johtava pastori on Mikael Lappalainen. Aikaisemmin pastorina on toiminut Voitto Marjeta.

Historia 
Kälviä oli ensimmäinen Keski-Pohjanmaan paikkakunta, jolle helluntaiherätys levisi. Se saapui vuonna 1918. Alkuvaiheiden keskeisiä henkilöitä olivat Akseli Puhakainen ja Evert Jäppinen. Liike levisi ensiksi Suonperän ja Ridan kyliin. Vuonna 1921 evankelista Lydia Korpi saapui Kälviälle. Tällöin Kälviällä koettiin voimakas herätys mikä johti myöhemmin siihen, että Kälviä tuli olemaan suhteellisesti suomen helluntailaisin paikkakunta. Helluntaiherätyksen kokouksia pidettiin Suonperällä, Jokikylällä, Välikyllä ja Hillissä. Vuonna 1925 järjestettiin ensimmäiset kastejuhlat Klapurin järvellä.

Seurakunnan järjestäytyessä 1926 liittyi siihen noin 70 henkeä, mutta jäsenmäärä nousi melko pian yli sadan. Vuonna 1986 jäseniä oli noin 320, jolloin Kälviän kunnan asukkaista noin 10% oli helluntailaisia.

Toiminta 
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja varhaisnuorisotyö, diakoniatyö sekä lähetystyö. Lisäksi on nuorisotyötä ja erilaisia musiikkiryhmiä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut

Suomen helluntaiseurakunnat
Kälviä
Kokkolan seurakunnat
Timo Suvanto

Timo Suvanto (s. 30. elokuuta 1941 Lapua) on suomalainen kuvanveistäjä. Suvanto kävi useita taidekursseja vuosina 1967–1972.

Julkisia veistoksia 
Vapauden pylväät, 1994, Laurilan puisto, Lapua.
Simpukkaveistos, 2002, Närpiö.
Äyräpään taistelun muistomerkki (myös nimellä Nurmon taistelijan muistomerkki), 1999, Nurmo, Seinäjoki. 
Yhteinen Tuska -Patruunatehtaan räjähdyksen muistomerkki, 1985, Lapua
Uskon ja tiedon lippaat -Lauri Ingmanin muistomerkki, 2009, Teuva.
Kirkonrakentaja Antti Hakolan muistomerkki, 1998, Alahärmä, Kauhava.
Esko Nikkarin muistomerkki, 2015, Lapua
Vuosalmen musta enkeli, 2020, Peräseinäjoki
Taivaan portti, Nurmo, Seinäjoki.

Valokuvia julkisista veistoksista

Lähteet

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Kemijoen vesistö

Kemijoen vesistö (vesistöaluetunnus 65) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Kemijoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 51 127,28 neliökilometriä, josta  1 659,9 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 4,3 %.

Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Ala-Kemijoen alue  (65.1)
 Keski-Kemijoen alue  (65.2)
 Kemijärven–Pelkosenniemen alue  (65.3)
 Ylä-Kemijoen valuma-alue  (65.4)
 Ala-Ounasjoen alue  (65.5)
 Ylä-Ounasjoen valuma-alue  (65.6)
 Raudanjoen valuma-alue  (65.7)
 Kitisen alue  (65.8)
 Luiron valuma-alue  (65.9)

Lähteet

Viitteet
Iijoen vesistö

Iijoen vesistö (vesistöaluetunnus 61) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Iijoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 14190,68 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,67 %.

Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Iijoen alaosan alue  (61.1)
 Iijoen keskiosan alue  (61.2)
 Iijoen yläosan valuma-alue  (61.3)
 Siuruanjoen valuma-alue  (61.4)
 Livojoen valuma-alue  (61.5)
 Kostonjoen valuma-alue  (61.6)
 Korpijoen valuma-alue  (61.7)

Lähteet

Viitteet
Urpalanjoen vesistö

Urpalanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 09) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Urpalanjoki laskee Venäjällä Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 557,34 neliökilometriä, josta 90,16 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 5,32 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Urpalanjoen alaosan alue (09.001)
 Urpalanjoen alaosan alue (Venäjän puolella) (09.001R)
 Suurijärven–Pitkäjärven alue (09.002)
 Urpalanjoen yläosan alue (09.003)
 Ravinsaaran valuma-alue (09.004)
 Saarenpuron valuma-alue (09.005)
 Suuri-Urpalon valuma-alue (09.006)
 Ihaksenlanjoen valuma-alue (09.007)

Lähteet

Viitteet
Vaalimaanjoen vesistö

Vaalimaanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 10) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Vaalimaanjoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 244,96 neliökilometriä, josta 238,56 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 3,07 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Vaalimaanjoen alaosan alue (10.001)
 Vaalimaanjoen alaosan alue (Veneäjän puolella) (10.001R)
 Vaalimaanjoen keskiosan alue (10.002)
 Vaalimaanjoen yläosan valuma-alue (10.003)
 Vuolteenojan valuma-alue (10.004)
 Hauhiansaaren valuma-alue (10.005)

Lähteet

Viitteet
Virojoen vesistö

Virojoen vesistö (vesistöaluetunnus 11) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Virojoki laskee Suomenlahden Virolahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 357,42 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,78 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Vironjoen suualue  (11.001)
 Vironjoen alaosan alue  (11.002)
 Vironjoen keskiosan alue  (11.003)
 Vironjoen yläosan valuma-alue  (11.004)
 Saarasjärvenojan valuma-alue  (11.005)
 Onkamaanjoen valuma-alue  (11.006)
 Ounionjoen valuma-alue  (11.007)

Lähteet

Viitteet
Vehkajoen vesistö

Vehkajoen vesistö (vesistöaluetunnus 12) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Vehkajoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 380,28 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,78 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Vehkaojan alaosan alue (12.001)
 Vehkaojan keskiosan alue (12.002)
 Piutulanjoen valuma-alue (12.003)
 Pöyliönjoen valuma-alue (12.004)
 Kannusjärven valuma-alue (12.005)
 Mustajoen valuma-alue (Hamina) (12.006)
 Mäntjoen valuma-alue (12.007)
 Lelunjoen valuma-alue (12.008)

Lähteet

Viitteet
Summanjoen vesistö

Summanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 13) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Summanjoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 569,05 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,21 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Summajoen alaosan alue  (13.001)
 Summajoen keskiosan alue  (13.002)
 Summajoen yläosan valuma-alue  (13.003)
 Suurojan valuma-alue  (13.004)
 Sippolanjoen alue  (13.005)
 Pekin valuma-alue  (13.006)
 Kosjärven valuma-alue  (13.007)

Lähteet

Viitteet
Taasianjoen vesistö

Taasianjoen vesistö (vesistöaluetunnus 15) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Taasianjoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 530,3 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,46 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Taasianjoen alaosan alue  (15.001)
 Taasianjoen keskiosan alue  (15.002)
 Taasianjoen yläosan alue  (15.003)
 Taasianojan valuma-alue  (15.004)
 Lappbäckenin valuma-alue  (15.005)
 Finnbackbäckenin valuma-alue  (15.006)
 Nurmiojan valuma-alue  (15.007)
 Kaalijoen valuma-alue  (15.008)
 Särkijärvibäckenin valuma-alue  (15.009)

Lähteet

Viitteet
Koskenkylänjoen vesistö

Koskenkylänjoen vesistö (vesistöaluetunnus 16) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Koskenkylänjoki laskee Suomenlahden Pernajanlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 895,25 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 4,42 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Koskenkylänjoen alaosan alue  (16.001)
 Koskenkylänjoen keskiosan alue  (16.002)
 Artjärven lähialue  (16.003)
 Lanskinjoen valuma-alue  (16.004)
 Myrskylänjoen valuma-alue  (16.005)
 Haltionjoen–Köylinjoen valuma-alue  (16.006)
 Litinjoen valuma-alue  (16.007)
 Ålhusbäckenin valuma-alue  (16.008)

Lähteet

Viitteet
Mustijoen vesistö

Mustijoen vesistö (vesistöaluetunnus 19) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Mustijoki laskee Suomenlahden Kilpilahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 783,21 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,49 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Mustijoen alaosan alue (19.001)
 Mustijoen keskiosan alue (19.002)
 Mäntsälänjoen valuma-alue (19.003)
 Hirvihaaranjoen alue (19.004)
 Sulkavanjärven valuma-alue (19.005)
 Mustajoen valuma-alue (Oitti) (19.006)
 Kilpiojan valuma-alue (19.007)
 Isonniitynojan valuma-alue (19.008)
 Kungsbäckenin valuma-alue (19.009)

Lähteet

Viitteet
Sipoonjoen vesistö

Sipoonjoen vesistö (vesistöaluetunnus 20) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Sipoonjoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 220,48 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,58 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Sipoonjoen alaosan alue (20.001)
 Sipoonjoen keskiosan alue (20.002)
 Parkojan valuma-alue (20.003)
 Byabäckenin valuma-alue (20.004)
 Ruddammsbäckenin valuma-alue (20.005)
 Näsebäckenin valuma-alue (20.006)
 Furunäsbäckenin valuma-alue (20.007)
 Orabäckenin valuma-alue (20.008)
 Storträsketin valuma-alue (20.009)

Lähteet

Viitteet
Faros-seura

Faros-seura oli 1960-luvulla Helsingissä toiminut vasemmistolainen keskustelukerho. Sitä on pidetty yhtenä ensimmäisistä uusvasemmistolaisuuden ilmentymistä Suomessa.

Faros-seuran perustivat vuonna 1958 Työterveyslaitoksen psykologeina työskennelleet Jyrki Juurmaa, Aarne Sipponen ja Johan Weckroth. Juurmaa oli seuran kantava voima ja puheenjohtaja vuoteen 1967. Seura perustettiin virallisesti yhdistyksenä joulukuussa 1960 ja rekisteröitiin alkuvuodesta 1961. Se kokoontui Ratakadulla Helsingin Punavuoressa. Faros-seuran perustajat halusivat ylittää kylmän sodan kahtiajaon sosiaalidemokraattisen ja kommunistisen liikkeen välillä. Päätavoitteekseen seura ilmoitti sosialistisen yhteiskunnan luomisen edistämisen kansanvaltaisin ja rauhanomaisin keinoin. Se pyrki tuomaan yhteen kolmen sosialistisen puolueen, SDP:n, SKDL:n ja TPSL:n edustajat sekä puolueettomat vasemmistolaiset teoreettisen keskustelun merkeissä.

Faros-seura järjesti puoluerajat ylittäneitä keskustelutilaisuuksia, joissa pohdittiin vasemmiston yhteistyön mahdollisuuksia ja demokraattisen sosialismin sisältöä. Kootut keskustelupuheenvuorot julkaistiin kahtena kirjana, Ihmisyyden yhteiskunta (1963) ja Entäs nyt, vasemmisto? (1966). Vasemmistopuolueiden saavutettua voiton vuoden 1966 eduskuntavaaleissa ja ryhdyttyä hallitusyhteistyöhön Faros-seuran tavoitteet katsottiin saavutetuiksi ja sen toiminta hiipui. Faros-seura ilmoitettiin uudelleenperustetuksi vuonna 1990, jolloin sen vanhat aktiivit julkaisivat kirjan Uusi Eurooppa – haaste vasemmistolle.

Faros-seuran jäsenet olivat pääosin 1930-luvulla syntyneitä nuoren polven vasemmistolaisia. Seuraan kuuluivat muun muassa Kalevi Suomela, S. Albert Kivinen, Jermu Laine, Kyösti Skyttä, Teuvo Olli ja Timo I. Vasama.

Lähteet

Suomalaiset sosialistiset järjestöt
Vain elämää (8. tuotantokausi)

Vain elämää -sarjan kahdeksas tuotantokausi esitettiin Nelosella huhti–kesäkuussa 2018. Kausi kuvattiin kuudennen kauden tapaan Espanjassa.

Kauden artisteina olivat Danny, Kasmir, Terhi Kokkonen, Mira Luoti, Sani, Aki Tykki ja Arttu Wiskari. Kokkonen kuitenkin lähetettiin kotiin kesken kuvauksien Espanjasta. Kuvaamatta hänen osaltaan jäivät kolme viimeistä päivää.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Tuotantokaudet
Kiautschou

Kiautschou oli Saksan keisarikunnan siirtomaa vuosina 1898–1914 keisarillisessa ja tasavaltalaisessa Kiinassa. Siirtomaa käsitti 552 neliökilometrin suuruisen alueen ja sen hallinnollinen keskus sijaitsi Qingdaossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aasian entiset valtiot
Kaupunkivaltiot
Kiinan historia
Saksan entiset siirtomaat
Leo Raivio

Leo Raivio (3. helmikuuta 1966 Espoo – 7. helmikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Raivio kuului Q-teatterin perustajiin. Raivio on tunnettu veljensä Antti Raivion kirjoittamasta näytelmästä Skavabölen pojat, joka nosti Q-teatterin maineeseen 1990-luvun alussa. Näytelmä kertoo veljesten omasta nuoruudesta, ja sen pohjalta on tehty myös elokuva Skavabölen pojat. Raivio näytteli myös sivurooleja muiden muassa Kotikatu-televisiosarjassa ja Onnen maa -elokuvassa.

Raivio vetäytyi julkisuudesta 2000-luvun alkupuolella. Yleisradion tietojen mukaan hän sairastui tuolloin vakavasti. Raivio kuoli 7. helmikuuta 2018 sairaalassa 52-vuotiaana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1966 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Absentia

Absentia on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka on ohjannut Oded Ruskin. Sen esittäminen aloitettiin Sonyn omistamalla AXN-kanavalla 25. syyskuuta 2017. Ensimmäisen kauden kaikki 10 jaksoa julkaistiin Yhdysvalloissa Amazon Video -palvelussa 2. helmikuuta 2018.

Juoni 
FBI-agentti Emily Byrne (Stana Katic) on Bostonissa majailevan sarjamurhaajan jäljillä, kunnes yhtäkkiä katoaa jälkiä jättämättä. Pitkän etsinnän jälkeen hänet julistetaan kuolleeksi. Kuuden vuoden jälkeen hänet löydetään mökistä keskellä metsää ilman muistia mitä on tapahtunut näiden vuosien aikana. Palattuaan elävien kirjoihin Emily huomaa olevansa epäilty useisiin murhiin, eikä elämä siviilissäkään onnistu, kun entinen aviomies on löytänyt uuden vaimon itselleen.

Näyttelijät

Tuotanto 
Sarjan ensimmäinen kausi kuvattiin Euroopassa Bulgariassa.

Ensiesitys 
Absentian ensiesitys tapahtui kesäkuussa 2017 Monte Carlon televisiofestivaaleilla (The 57th Monte Carlo Television Festival).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Magentan taistelu

Magentan taistelu on toiseen Italian itsenäisyyssotaan kuuluva taistelu, joka käytiin 4. kesäkuuta 1859. Magentassa ranskalais–sardinialaiset joukot saavuttivat Napoleon III:n johdolla voiton Ferenc József Gyulayn komennossa olleesta Itävallan keisarikunnan armeijasta.

Taistelupaikkana oli Magentan kaupunki Lombardia–Venetian kuningaskunnassa, joka puolestaan kuului Itävallan keisarin kruununmaihin.

Taistelut
Italian taistelut
Ponte in Valtellina

Ponte in Valtellina on kunta (comune) Sondrion maakunnassa Lombardian alueella Italiassa. Kunta sijaitsee noin 100 km koilliseen Milanosta ja noin 9 km itään Sondriosta. Kunnan asukasluku oli 2 222 (31.12.2014) ja pinta-ala 69,5 km².

Ponte in Valtellinan naapurikunnat ovat Castello dell’Acqua, Chiuro, Montagna in Valtellina, Piateda, Teglio, Tresivio ja Valbondione.

Väestökehitys

Viitteet

Ulkoiset linkit 
 www.comune.ponteinvaltellina.so.it
Lombardian kaupungit
Sondrion maakunnan kunnat
Vantaanjoen vesistö

Vantaanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 21) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Vantaanjoki laskee Suomenlahden Vanhankaupunginselkään. Vesistöalueen pinta-ala on 1685,92 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,25 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Vantaan alaosan alue (21.01)
 Vantaan yläosan alue (21.02)
 Kytäjärven alue (21.03)
 Lepsämänjoen valuma-alue (21.04)
 Luhtajoen valuma-alue (21.05)
 Keihäsjoen valuma-alue (21.06)
 Palojoen valuma-alue (Hyvinkää) (21.07)
 Tuusulanjoen valuma-alue (21.08)
 Keravanjoen valuma-alue (21.09)

Lähteet

Viitteet
Siuntionjoen vesistö

Siuntionjoen vesistö (vesistöaluetunnus 22) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Siuntionjoki laskee Suomenlahden Pikkalanlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 487,07 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,23 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Vikträskin alue (22.001)
 Tjusträskin alue (22.002)
 Björnträskin alue (22.003)
 Palojärvenkosken alue (22.004)
 Enäjärven valuma-alue (22.005)
 Kyrkån valuma-alue (22.006)
 Risubacka ån valuma-alue (22.007)
 Harvsån valuma-alue (22.008)

Lähteet

Viitteet
Kari Väisänen

Kari Pekka Juhani Väisänen (s. 14. toukokuuta 1958 Joensuu) on suomalainen viestintä- ja tiedotusalan yritysjohtaja, joka toimi pitkään journalistina.

Väisänen syntyi metsänhoitaja Martti Väisäsen ja opettaja Maila Nikkasen perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi 1978 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1987. Väisänen oli Karjalan Maan uutistoimittaja 1982–1984, Karjalaisen maa- ja metsätaloustoimittaja 1984–1987 sekä Etelä-Saimaan taloustoimittaja 1987–1988 ja päätoimittaja 1992–1995. Keskuskauppakamarin tiedotuspäällikkönä ja Kauppakamarilehden päätoimittajana hän työskenteli 1988–1991, ulkomaankauppaministeriön erityisavustajana 1991–1992 ja STT:n toimitusjohtajana ja päätoimittajana 1996–1999. Väisänen oli Suomen Business Viestintä -yhtiön toimitusjohtaja ja päätoimittaja 1999–2001, Alma Median Business Information Groupin kehitysjohtaja 2001–2003, Baltic News Servicen toimitusjohtaja 2003–2006 ja Hämeen Sanomien päätoimittaja 2006–2007. Vuonna 2007 hänet nimitettiin Taloudellisen tiedotustoimiston toimitusjohtajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kari Väisänen siirtyy TAT:n johtajaksi. HS 26.5.2007
 Mediamies selvisi dopingskandaalista. Turun Sanomat, 13.5.2008
 Doping-herjauksesta tuomittu päätoimittaja ei halua enää oikeussaliin. Yle, 11.11.2013

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Raija Paalanen

Raija Helena Paalanen (2. lokakuuta 1930 Jyväskylä – 26. lokakuuta 2002) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pääosan taiteellisesta urastaan Hämeenlinnan kaupunginteatterissa.

Elämä ja ura
Paalasen vanhemmat olivat Toivo ja Lyyli Paalanen. Hän esiintyi suomalaisissa elokuvissa lapsiavustajana. Ammattimaisen näyttelijän uransa Paalanen aloitti Riihimäen Teatterista, johon hänellä oli kiinnitys 1963–1965. Elämäntyönsä hän teki Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, jossa hän aloitti 1965.

Paalanen näytteli mittavan teatteriuransa ohella muutaman elokuvaroolin, joista merkittävin on naispääosa elokuvassa Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa. Hänen teatteriroolejaan olivat muun muassa Mamma (Kissa kuumalla katolla) ja Linnea (Kivenpyörittäjän kylä). Uransa alkuvuosina Paalanen näytteli muun muassa papinrouva Salpakaria näytelmässä Täällä Pohjantähden alla I.

Vuonna 1974 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa Paalanen kuittaa teatteriroolinsa ytimekkäästi yhdellä sanalla: "paljon".

Filmografia 
Kaksi ruplan rahaa (1976)
Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa (1990)
Onnellinen hääpäivä (1993)
Paratiisin lapset (1994)
Tulennielijä (1998)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Ilona esitystietokanta: Paalanen, Raija
Kaupunkiuutiset.com: Tapahtui maaliskuussa 1976
Hameensanomat.fi: Johanna Reilin tietää myös työn kovimmat vaatimukset

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Uskelanjoen vesistö

Uskelanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 25) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Uskelanjoki laskee Saaristomereen Halikonlahdella. Vesistöalueen pinta-ala on 566,45 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,6 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Uskelanjoen alaosan alue (25.001)
 Uskelanjoen yläosan alue (25.002)
 Rekijoen valuma-alue (25.003)
 Kurajoen valuma-alue (25.004)
 Hossilankrotin valuma-alue (25.005)
 Syväojan valuma-alue (25.006)
 Terttilänjoen valuma-alue (25.007)
 Hitolanjoen valuma-alue (25.008)
 Vähäjoen valuma-alue (25.009)

Lähteet

Viitteet
Halikonjoen vesistö

Halikonjoen vesistö (vesistöaluetunnus 26) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Halikonjoki laskee Saaristomereen Halikonlahdella. Vesistöalueen pinta-ala on 306,57 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,05 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Halikonjoen alaosan alue (26.001)
 Kuusjoen alaosan alue (26.002)
 Kuusjoen yläosan valuma-alue (26.003)
 Vaskionjoen valuma-alue (26.004)
 Viepjoen valuma-alue (26.005)

Lähteet

Viitteet