joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kunnian miehiä

Kunnian miehiä (A Few Good Men) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka  on ohjannut Rob Reiner. Elokuvan pääosissa esiintyvät Tom Cruise, Demi Moore, Jack Nicholson, Kevin Bacon ja Kiefer Sutherland. Cruise esittää nuorta armeijan juristia, joka saa tehtäväkseen puolustaa kahta merisotilasta murhasta.

Elokuva perustuu Aaron Sorkinin samannimiseen näytelmään vuodelta 1989.

Elokuva muistetaan erityisesti Tom Cruisen ja Jack Nicholsonin roolihahmojen, Daniel Kaffeen ja Nathan Jessepin eräässä kohtauksessa käymästä vuoropuhelusta, jossa Kaffee vaatii Jesseppiä kertomaan totuuden tapauksesta, johon Jessep vastaa ettei tämä kestäisi totuutta.

Juoni 

Guantanamo Bayn laivastotukikohdassa Kuubassa tapahtuu simputus, jonka uhri on sotamies William T. Santiago. Kaksi merisotilasta saa tästä murhasyytteen. Lakimies Daniel Kaffee alkaa tutkia asiaa ja ryhtyy syytettyjen puolustusasianajajaksi. Puolustus uskoo, että tukikohdassa salaillaan asioita, joita ei haluta tuoda julki vaan haluttaisiin haudata koko asia kaikessa hiljaisuudessa. Epäillyt salailusta alkavat saada lisävahvistusta, kun everstiluutnantti Markinson katoaa. Loppuoikeudenkäynnissä eversti Jessep kuitenkin tunnustaa Kaffeen painostaessa häntä, että hän antoi simputuskäskyn kahdelle merisotilaalle. Molemmat merisotilaat vapautetaan lopuksi syytteistä, mutta heidät kuitenkin erotetaan nuhteena merijalkaväestä.

Pääosissa

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa ammattitaitoisena oikeussalidraamana ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Vuoden 1992 yhdysvaltalaiset elokuvat
Oikeussalidraamat
Rob Reinerin ohjaamat elokuvat
Nuorteva

Nuorteva on suomalainen sukunimi. Se voi viitata seuraaviin henkilöihin:

 Jussi Nuorteva (s. 1954), valtionarkistonhoitaja, Pekka Nuortevan poika
 Kerttu Nuorteva (1912–1963), desantti, Santeri Nuortevan tytär
 Matti Nuorteva (s. 1928), maatalous- ja metsäeläintieteen professori, Väinö Nuortevan poika
 Pekka Nuorteva (1926–2022), biologi, Väinö Nuortevan poika
 Santeri Nuorteva (vuoteen 1906 Nyberg, 1881–1929), sanomalehtimies, kansanedustaja
 Väinö Nuorteva (vuoteen 1919 Nyberg, 1889–1967), pakinoitsija, käytti nimimerkkiä Olli

Sukunimet
Mount Washington (New Hampshire)

Mount Washington tai Agiocochook on Koillis-Yhdysvaltojen ja New Hampshiren osavaltion korkein vuori. Se on 1 917 metriä korkea.

Vuori on tunnettu nopeasti vaihtelevista sääolosuhteista, ja 12. huhtikuuta 1934 sen huipulla on mitattu maapinnan kovin tuuli 372 km/h.

Vuoren huipulle johtaa autotie ja 1869 valmistunut hammasratasjuna nimeltään Mount Washington Cog Railway.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain vuoret
New Hampshiren maantiede
Nammo Lapua

Nammo Lapua Oy kuuluu osana suureen pohjoismaiseen Nammo-konserniin. Elokuussa 1998 Patria Industries Oyj, Celsius AB Ruotsista ja Raufoss ASA Norjasta allekirjoittivat sopimuksen ampumatarvikeliiketoimintojen yhdistämisestä yhteiseksi pohjoismaiseksi yritykseksi, Nammo-konserniksi. Suomessa Nammo-konserniin kuuluu Nammo Lapua Oy.

Nammo Lapua Oy Suomen tehtaat ovat seuraavat:

 Lapuan tehdas (eli Lapuan patruunatehdas), Lapua
 Vihtavuoren tehdas, Laukaa
 Nammo Lapua Oy, Sastamalan tehdas, Sastamala

Patria myi Sastamalan tehtaan ja vanhat työntekijät siirtyivät Nammon palvelukseen marraskuussa 2014. Tehdas on entinen Patria Land Systemsin yksikkö ns. Vammaksen alueella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtiön kotisivut 
  

Suomalaiset yritykset
Sastamalan rakennukset ja rakennelmat
Aseteollisuusyritykset
Adolf Kalsta

Adolf Edmund Grönberg myöh. Kalsta (2. huhtikuuta 1885 Joensuu - 21. elokuuta 1968) oli suomalainen jääkäriluutnantti ja asemapäällikkö. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Bror Gustaf Adolf Grönberg ja Ida Sofia Skutnabb. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Ilmi Katrina Lenkkerin kanssa ja hänen kuoltua vuonna 1927 toisen kerran vuonna 1935 Aina Terttu Maria Tiaisen kanssa, joka hänkin kuoli vuonna 1937.

Opinnot
Grönberg kävi viisi luokkaa Joensuun klassillisesta lyseota ja teki vuonna 1928 opintomatkan Saksaan.

Jääkärikausi

Grönberg työskenteli vuodesta 1903 virkamiehenä valtionrautateillä ja toimi jääkäriliikkeen värvääjänä Nurmeksessa ja sen ympäristössä ennen kuin liittyi itse vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 9. huhtikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 5. joulukuuta 1916 alkaen pataljoonan 1. komppaniaan. Hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti rintamapalveluksensa jälkeen Libaussa vuonna 1917 pidetyn radiokurssin. Libausta hän joutui hänellä todetun keuhkotaudin takia sairaalahoitoon ja siksi ei päässyt lähtemään muun lääkärijoukon mukana helmikuussa Suomeen vaan jäi Saksaan lääkärihoitoon.

Sisällissodan jälkeinen aika
Grönberg palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 12. kesäkuuta 1918 ja astui Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Nurmeksen suojeluskuntaan, missä hän palveli 30. syyskuuta 1919 saakka, jolloin erosi suojeluskunnasta ja astui Valtion rautateiden palvelukseen kirjuriksi Hämeenlinnan asemalle. Vuonna 1920 hänet nimitettiin Mesterjärven asemapäälliköksi (hän vaihtoi nimensä Kalstaksi vuonna 1927) ja vuonna 1929 Nurmeksen asemapäälliköksi sekä vuonna 1935 Sortavalan asemapäälliköksi.

Luottamustoimet
Kalsta toimi Nurmeksen kauppalan valtuuston jäsenenä vuosina 1931–1935 ja terveydenhoitolautakunnan puheenjohtajana vuosina 1931–1935 sekä oli monissa muissa kunnallisissa luottamustoimissa Nurmeksessa.

Talvi- ja jatkosota
Kalsta osallistui talvisotaan asemapäällikkönä Sortavalassa ja jäi Valtion rautateiltä eläkkeelle välirauhan aikana. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin paikallispäälliköksi Jääkäri suojeluskuntaan ja sen jälkeen väestönsuojelu tehtäviin. Hänet haudattiin Joensuuhun.

Lähteet
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

Viitteet

Jääkärit
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Apollonia (Illyria)

Apollonia () oli antiikin aikainen kaupunki Illyriassa, nykyisen Albanian alueella lähellä Fierin kaupunkia. Se sijaitsi Aous-joen vieressä lähellä Pojanin kylää. Korinttilaiset perustivat Apollonian 500-600-luvulla eaa. ja sitä kutsuttiin aiemmin nimellä Gylakeia, perustajansa Gylaksin mukaan. Myöhemmin nimi vaihdettiin Apolloniaksi Apollon-jumalan kunniaksi. Apolloniasta tuli sittemmin tärkeä kaupunki ja se mainitaan esimerkiksi Julius Caesarin ja Pompeiuksen välisessä sisällissodassa 40-luvulla eaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Illyrian kaupungit
The Seventh Sign

The Seventh Sign on Yngwie Malmsteenin vuonna 1994 julkaistu studioalbumi.

Kappaleet

	

Kaikkien kappaleiden sävellys ja sanoitus: Yngwie Malmsteen, ellei toisin mainita

Kokoonpano
Yngwie Malmsteen – kitarat, basso, sitar, laulu kappaleessa "Angel in Heat"
Michael Vescera – laulu
Mats Olausson – kosketinsoittimet
Mike Terrana – rummut

Yngwie Malmsteenin albumit
Vuoden 1994 albumit
Aerosmith (albumi)

Aerosmith on samannimisen yhtyeen vuonna 1973 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Sen julkaisi Columbia Records. Albumin teon jälkeen yhtye lähti kiertueelle.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Steven Tyler, ellei toisin mainita.

A-puoli

B-puoli

Tekijät

Muusikot
Tom Hamilton - basso
Joey Kramer - rummut
Joe Perry - kitara, lyömäsoittimet, taustalaulu
Steven Tyler - laulu, huuliharppu, lyömäsoittimet, koskettimet, mellotron, puuhuilu
Brad Whitford - kitara

David Woodford - saksofoni kappaleissa "Mama Kin" ja "Write Me"

Tuotanto
Tuottaja: Adrian Barber
Tekniikka: Adrian Barber, Caryl Weinstock

Listasijoitukset
Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)

Singlet - Billboard (Pohjois-Amerikka)

Sertifikaatiot

Vuoden 1973 albumit
Vuoden 1973 esikoisalbumit
Aerosmithin albumit
Herakleia Lynkestis

Herakleia Lynkestis (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Makedoniassa. Kaupungin perustamisvuotta ei tunneta varmuudella, mutta useimmat historioitsijat ovat sitä mieltä, että kaupungin perusti Makedonian kuningas Filippos II 300-luvulla eaa. Kaupunki nimettiin Herakleen mukaan ja roomalaisvallan aikana sen latinankielinen nimi oli Heraclea Lyncestis.

Hellenistisellä ajalla kaupungilla oli tärkeä sijainti Makedonian valtakunnan rajalla. Kun roomalaiset valtasivat Makedonian vuonna 168 eaa., se jaettiin neljään tasavaltaan, joista yhden pääkaupungiksi tuli Herakleia Lynkestis. Roomalainen tie, Via Egnatia, kulki Traakiasta Makedonian ja Herakleia Lynkestiksen läpi Illyriaan.

Nykyään kaupungin rauniot ovat Pohjois-Makedoniassa kaksi kilometriä Bitolan kaupungista etelään.

Antiikin Makedonian kaupungit
Julia Sweeney

Julia Sweeney (s. 10. lokakuuta 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän tuli tunnetuksi The Groundlings -improvisaatiokomediaryhmästä ja pääsi myöhemmin muun muassa Saturday Night Liveen. Näyttelijällä on ollut rooleja myös elokuvissa, joiden joukossa ovat Pat – ikuinen arvoitus (1994) ja Ajanpysäyttäjät (2002). Pat – ikuinen arvoitus oli myös Sweeneyn käsikirjoittama. Näyttelijänä hän esitti siinä Pat Rileytä, jona hänet tunnetaan Saturday Night Livestäkin. 

Sweeney syntyi Spokanessa, Washingtonissa, ja opiskeli Washingtonin yliopistossa. Hän on entinen katolilainen, nyttemmin ateisti. Hän on The Skeptics Societyn jäsen. Hänen veljensä kuoli syöpään vuonna 1995; pian tämän jälkeen hän itse sairastui kohdunkaulan syöpään, josta toipui täysin.

Huomattavana ateistina Sweeney sai vuonna 2006 Atheist Alliance Internationalin Richard Dawkins -palkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut  
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Ateistit
Yhdysvaltalaiset skeptikot
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Panthrakikos FC

Panthrakikos FC on kreikkalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1963 Komotinissa. Panthraikos nousi Kreikan Superliigaan kaudelle 2008-2009 olemalla kolmas Beta Ethnikissa edellisellä kaudella. 

Kreikkalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1963 perustetut urheiluseurat
Kovaa peliä Bostonissa

Kovaa peliä Bostonissa () on yhdysvaltalainen televisiosarja 1980-luvulta. Se perustuu Robert B. Parkerin Spenser-rikosromaanisarjaan, ja sijoittuu Bostoniin. Sarjaa tehtiin 66 jaksoa vuosina 1985–1988. Pääosissa esiintyvät Robert Urich ja Avery Brooks.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
1980-luvun televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Bob Shane

Robert Castle Schaen eli Bob Shane (s. 1. helmikuuta 1934) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän oli yksi The Kingston Trio -folkyhtyeen perustajajäsenistä 1950-luvun lopulla. Dave Guard kuoli vuonna 1991 ja Nick Reynolds lokakuussa 2008, jolloin Shanesta tuli viimeinen elossa oleva alkuperäisjäsen.

Shane syntyi Hilossa, Havaijilla. Hän opiskeli Punahou Schoolissa ja sittemmin Kalifornian Menlo Collegessa. Hän osallistui The Kingston Trion toimintaan aina vuoteen 2004, jolloin sydänkohtaus pakotti hänet vetäytymään.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
FC Volendam

FC Volendam on alankomaalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Volendam. Se pelaa kaudella 2021-2022 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Eerste divisiessä. Volendamin kotikenttä on Kras Stadion, jolle mahtuu 6 200 ihmistä. Seuran valmentajana toimii Frans Adelaar. FC Volendamin lempinimi on Toinen Oranje, joka viittaa Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen lempinimeen Oranje. 

FC Volendam on ollut Alankomaissa "hissijoukkueena", joka putoaa sarjatason alaspäin, mutta nousee takaisin muutaman vuoden päästä vain pudotakseen jälleen. Volendam on pudonnut Eredivisiestä kahdeksan kertaa vuodesta 1960 alkaen.

Entisiä pelaajia 

  Wim Jonk
  Michael Reiziger

Volendam
Pohjois-Hollanti
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2006

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2006 pelattiin 26. joulukuuta 2005 – 5. tammikuuta 2006 Vancouverin, Kelownan ja Kamloopsin kaupungeissa Kanadassa. Ottelut pelattiin GM Placella (18 630 katsojaa), Pacific Coliseumilla (16 281 katsojaa), Interior Savings Centrellä (6 400 katsojaa) sekä Prospera Placella (6 886 katsojaa).

Mestaruuden vei toisen kerran peräkkäin isäntämaa Kanada, joka voitti Venäjän loppuottelussa 5–0. Suomi voitti turnauksessa pronssia.

Otteluareenat

Alkusarja

A-lohko

B-lohko

Putoamissarja

Alkusarjan ottelut jäävät voimaan.

Pudotuspelit

Puolivälierät

Ottelu viidennestä sijasta

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopputulokset

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Tuukka Rask
Paras puolustaja:  Marc Staal
Paras hyökkääjä  Jevgeni Malkin
Arvokkain pelaaja:  Jevgeni Malkin

Turnauksen tähdistökentällinen
Maalivahti:  Tuukka Rask
Puolustajat:  Luc Bourdon,  Jack Johnson
Hyökkääjät:  Jevgeni Malkin,  Lauri Tukonen,  Steve Downie

Tilastot

Turnauksen pistepörssi

O = Ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; RM = Rangaistus minuutit; PP = Pelipaikka

Maalivahtien torjuntatilastot
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
M = Minuutit; T = Torjunnat; PM = Päästetyt maalit; PMK = Päästettyjen maalien keskiarvo; % = Torjuntaprosentti

Lähteet

Aiheesta muualla

 Turnauksen tulokset ja tilastot IIHF:n sivuilla 
 TSN: artikkeli turnauksesta 2006  
 Passionhockey.com: IIHF U20 2006 
 Hockeyarchives: IIHF U20 2006 
 Turnaus IIHF:n tulospalvelussa 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2006 jääkiekko
Hernekuukunen

Hernekuukunen (Pisolithus arhizus) on hätkähdyttävän iso kuukuslaji. Se on pallomainen tai päärynämäinen ja sillä on selvä jalkaosuus. Nuorena se on vaalea mutta vanhemmiten siitä tulee ruskea ja päästää ilmoille ruskeaa itiöpölyä.

Ulkonäkö ja koko 
Hernekuukusen itiöemä on noin 20-40 cm, litistetyn pallon muotoinen jalan osuus on samanvärinen itiöemän kanssa, juurehtiva ja pituus on 10-20 cm. Halkileikattun tulevat esiin ryynimäiset kellertävät peridiolit, vanhemmiten ne muuttuvat tummanruskeisksi ja niiden sisällyksestä tulee itiöitä ja itiöemä hajoaa levittäen itiöt.

Levinneisyys ja kasvupaikka 
Harvinaisena Suomessa hiekkaisilla, kuivilla mäntykankailla. Hernekuukunen muodostaa männyn kanssa sienijuuren.

Käyttö 
Sientä on joskus käytetty muinoin lankojen värjäyksessä ja siitä tulee ruskeita värisävyjä. Hernekuukusella värjättiin villakankaita Ranskassa ja Italiassa 1600-1700-luvuilla.

Kuvia

Aiheesta muualla 
 Coloria.net: Värjäys: Sienet Ja Käävät
 Coloria.net: Värjäys: Pisolithus Kuukunen
 Hattis harrastaa: Ihmeellinen hernekuukunen Pisolithus arrhizus

Lähteet 

Boletales
Robert Couturier

Robert Couturier (2. toukokuuta 1905 – 1. lokakuuta 2008) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen tuotantoaan on esitelty laajasti eri puolilla maailmaa; sitä on muun muassa Pariisissa, Madridissa, Jerusalemissa, Bostonissa, Havannassa ja Rio de Janeirossa. 

Ennen toista maailmansotaa Couturier aloitti yhteistyön Aristide Maillol'n ja Émile Aillaud'n kanssa. Vapauduttuaan sotavankeudesta hän sai nimityksen professoriksi. 1950-luvun alussa hänen työtään esiteltiin Venetsian ja São Paulon biennaaleissa. Näyttelyitä pidettiin myöhemmin muun muassa Musée Rodinissa.

Couturier oli mukana perustamassa Salon de Maita ja voitti vuonna 1966 Wildestein-palkinnon. Hän eli 103-vuotiaaksi.

Aiheesta muualla 
 Encyclopedie audiovisuelle de l'art contemporain 

Ranskalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Hiekkajalkakuukunen

Hiekkajalkakuukunen (Tulostoma brumale) on pallomainen kellanvalkea ja vanhemmiten vaalea kuukuslaji. Se viihtyy kalkkipitoisessa hiekassa ja kalkkikivikallioilla. Laji kasvaa harvinaisena Lounais-Suomen kalkkimailla.

Lähteet 

Tuhkelot
Keltajänönmukula

Keltajänönmukula (Rhizopogon obtextus, syn. Rhizopogon luteolus) on pallomainen, maan alta pinnalle nouseva jänönmukuloihin kuuluva sienilaji. Sieni on kellanruskea ja kyhmyinen. Sienen pinnalla on kosketettaessa tummuvia ruskeita rihmastojänteitä. Malto haisee valkosipulilta. Sieni kasvaa havumetsissä mäntyjen alla melko yleisenä. 

Sieni on tunnettu aikaisemmin nimillä "kellertävä jäniksentryffeli" ja "kellertävä jänönmukula".

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Keltajänönmukula (Rhizopogon luteolus)

Boletales
Architect of Lies

Architect of Lies on Mercenaryn viides studioalbumi, joka julkaistiin  Century Median kautta. Levy julkaistiin 25. maaliskuuta 2008. Albumi on ottanut vaikutteita thrash metalista aiemman albumin, Everblackin, tapaan.

Levyn kansitaide on Niklas Sundinin käsialaa, joka teki myös kannet yhtyeen toiseen albumiin 11 Dreams. Albumista julkaistiin perinteisen CD:n lisäksi rajoitettu erikoispainos lisäraidalla "Death Connection" ja DVD:llä varustettuna.

Kappaleet

Lähteet

Vuoden 2008 albumit
Mercenaryn albumit
Suitian ruukki

Suitian ruukki (myös Nybyn ruukki) oli Suomen ensimmäinen rautaruukki. Laamanni Erik Flemingin Suitian kartanon maille perustama ruukki sijaitsi Siuntion Tupalan kylässä, ja toimi 1530-luvulta, mahdollisesti vuodesta 1530 vuoteen 1558. Ruukki käytti raaka-aineenaan Ojamon rautakaivoksesta tuotua malmia. Ruukin jäänteet löydettiin joulukuussa 2007.

Vuonna 2020 Siuntion Uudenkylän kylästä (Tupala-Nyby), Kivikoskenpuron varrelta löydettiin toinen 1500-luvun masuuni, joka on mahdollisesti kuulunut Suitian ruukkiin. Paikalla ei enää ole juurikaan näkyviä rakenteita, sillä myöhemmin paikalle rakennettiin suuri mylly, joka myös on sittemmin purettu. Puron varrella on havaittavissa masuunikuonaa sekä hiilikasan pohja. Museovirasto on määritellyt myös Tupala-Nybyn masuunipaikan kiinteäksi muinaisjäännökseksi, ja täten se on suojeltu.

Tupalasta rauta vietiin todennäköisesti niin ikään Suitian kartanoon kuuluneeseen Kvarnbyhyn, jossa sitä jalostettiin edelleen.

Lähteet

Siuntion historia
Suomen ruukit
Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Merivahingonlaskija

Merivahingonlaskija on liikenne- ja viestintäministeriön alainen viranomainen, joka ratkoo merivakuutusasioita. Vanha virkanimitys on dispašööri. Kun haveri on tapahtunut, merivahingonlaskija arvioi vahingot ja vakuutuskorvaukset. Jos haverissa on useita osapuolia, hän arvioi, mikä osuus kullekin haveriosakkaalle tulee maksettavaksi yhteisessä haverissa kysymyksessä olevasta hankkeesta. Hänen lausuntonsa voidaan viedä oikeuden käsiteltäväksi, mutta ilman merivahingonlaskijan korvausselvitystä vene- ja muita merivahinkoasioita ei oikeudessa käsitellä.

Suomessa on vain yksi merivahingonlaskija. Tehtävät määritellään vuoden 1953 laissa, Laki merivahingonlaskijan korvausselvityksestä merivakuutusasioissa 10/53. Suomen merivahingonlaskijainstituutio käynnistyi kasvaneen kauppamerenkulun myötä 1851 keisari Nikolai I vahvistettua edellisenä vuonna kahden merivakuutusyhdistyksen säännöt ja määrättyä, että näitä varten oli perustettava yksi merivahingonlaskijan toimi.   

Suomen merivahingonlaskija on vuodesta 2015 lähtien oikeustieteen tohtori Lauri Railas, ja hänen edeltäjänsä oli vuosina 1997–2015 professori Hannu Honka. Aiemmin tehtävässä ovat toimineet professori Esko Hoppu vuosina 1982–1997 sekä professori Olof Riska 1965–1982.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tietoa merivahingonlaskijan arkistoaineistosta

Suomen viranomaiset
Vesiliikenteen ammatit
Dugary Ndabashinze

Dugary Ndabashinze (s. 8. lokakuuta 1989 Bujumbura) on burundilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa belgialaista KRC Genkiä, jota ennen hän on pelannut Atlético Olympicissä ja Athlético de Coléahissa. 

Burundilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
King Curtis

Curtis Ousley eli King Curtis (7. helmikuuta 1934 Fort Worth – 13. elokuuta 1971 New York) oli yhdysvaltalainen saksofonisti. Hän tuli tunnetuksi sessiomuusikkona, joka esiintyi muun muassa The Coastersin hitillä "Yakety Yak". Hän pääsi Rock and Roll Hall of Fameen postuumisti 6. maaliskuuta 2000.

King Curtis teki myös yhteistyötä Aretha Franklinin kanssa ja toimi tuottajana. Hän kuoli puukotuksen uhrina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 All Music Guide: King Curtis 

Curtis, King
Grammy-palkinnon saajat
Rock and Roll Hall of Fame
Curtis, King
Curtis, King
Kaunisharju

Kaunisharju on Jyväskylän 70. kaupunginosa (aiemmin Jyväskylän maalaiskunnan Vaajakosken taajaman osa). Sen väkiluku oli 1 870 joulukuussa 2020.

Kaunisharjussa on paljon rivitaloja ja omakotitaloja. Kaunisharjun asuinalue sijaitsee lähellä Leppäveden rantoja ja Vaajavirran yläjuoksua. Kaunisharjun pohjoisosassa on Kotavuori, jonka juurella järven rannoilla on kesämökkejä. Itäisellä rannalla on kokous- ja juhlatalo Koskenniska. Kaunisharjusta on bussiyhteys Vaajakosken keskustan kautta Jyväskylän keskustaan. Busseja kulkee viikonloppuisin ja iltaisin yksi tunnissa, arkipäivinä ruuhka-aikaan hieman useammin.
Kivilampi on asuinalue, joka sijaitsee jyrkän mäen huipulla. Kivilammen erottaa Kaunisharjun asuinalueesta laakso, jossa kulkee Vaajakoski–Leppävesi-tie, seututie 638. Kivilammen alueen asutus koostuu omakotitaloista. Alueella on myös samanniminen lampi, jonka nimi on tosin joissakin vanhoissa kartoissa Kivijärvi. Aiemmin Kivilammella toimi Jyväskylän maalaiskunnan kaatopaikka, mutta se on lakkautettu.  Bussiyhteyttä Kivilammelle ei ole, lähin bussipysäkki on mäen juurella Vaajakoski–Leppävesi-tien varressa. Vuoden 2020 lopussa Kivilammen asukasluku oli 458 henkeä.

Kaunisharju oli aiemmin hieman syrjäisenä pidetty alue, jossa oli huonosti palveluja ja kunnallistekniikkaa. Sitä kutsuttiin tämän vuoksi leikillisesti Retuperäksi. Vuoden 1977 keväällä alettiin Kaunisharjun asuinaluetta laajentaa tarkoituksena rakentaa alueelle 150 uutta rakennusta, pääasiassa omakotitaloja.

Myös Janakan pienalue kuuluu suurimmaksi osaksi Kaunisharjun kaupunginosaan. Janakassa on vesilaitos. Janakan koulu ja päiväkoti sijaitsevat Janakanlahden toisella puolella Tölskän kaupunginosassa.

Lähteet
 Jyväskylän aluekartta. Kaupunginosat

Viitteet

Aiheesta muualla

 Kivilampelaiset ry 
 Kaunisharjun kylätoimikunnan Facebook-sivu

Jyväskylän maalaiskunta
Jyväskylän kaupunginosat
Vaajakoski–Jyskä
Hartford Wolf Pack

Hartford Wolf Pack on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka pelaa NHL:n farmisarjassa, AHL:ssä. Seura on voittanut AHL:n mestaruuden eli Calder Cupin kerran, kaudella 1999–2000. Wolf Pack on New York Rangersin farmiseura.

Historia 

Seura perustettiin nimellä Hartford Wolf Pack 1997, kun NHL:ssä pelannut Hartford Whalers muutti Raleighiin, Pohjois-Carolinaan. Seurasta tuli Carolina Hurricanes. Wolf Pack tunnettiin ennen nimillä Binghamton Rangers, Binghamton Whalers ja Providence Reds.  Seura pelasi ensimmäisen ottelunsa 3. elokuuta 1997. Se pelasi AHL:n pudotuspeleissä 12 vuotena peräkkäin ennen vuotta 2010, jolloin se jäi ensimmäisen kerran Hartfordin-vuosinaan pudotuspelien ulkopuolelle. 

Howard Baldwin osti Wolf Packin syyskuussa 2010. Whalersin alkuperäisiin omistajiin kuulunut Baldwin ilmoitti, että joukkue vaihtaa nimensä Connecticut Whaleksi kauden 2010–2011 aikana. Nimi valittiin Whalers- ja Wolf Pack -faneilta saadun palautteen mukaan. Fanit ovat kutsuneet Hartford Whalersia "The Whaleksi", joten joukkueen uusi nimi oli jo ennestään tuttu. Joukkue pelasi ensimmäistä kertaa Connecticut Whale -nimellä ja uudella peliasulla 27. marraskuuta Bridgeport Sound Tigersia vastaan. Ottelua oli seuraamassa organisaation historian toiseksi suurin yleisömäärä – 13 089 katsojaa.

Vuonna 2013 seuran ja sen kotiareenan hallinnointi siirtyi Global Spectrum -yritykselle. Seuran nimi vaihdettiin Connecticut Whalesta takaisin Hartford Wolf Packiksi ennen kauden 2013–2014 alkua.

Tulokset kausittain

Runkosarja

Pudotuspelit

Jäädytetyt pelipaidat
#12 Ken Gernander

Kokoonpano 
(Tilanne 28. lokakuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Kris Knoblauch 
 Apuvalmentaja: Steve Smith 
 Apuvalmentaja: Casey Torres 
 Maalivahtivalmentaja: Jeff Malcolm 
 Videovalmentaja: Chris Hoeler 
 Fysiikkavalmentaja: John Sardos 
 Apufysiikkavalmentaja: Tim Sesko 
 Taitovalmentaja: Brock Ballard 
 Huoltopäällikkö: Craig Lewis 
 Toimitusjohtaja: Ryan Martin 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Matt Harlow 
 Apulaistoimitusjohtaja: Pat Boller 
 Omistaja: James L. Dolan 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 

AHL-seurat
Connecticutin urheilu
New York Rangers
Hartford
Kashgarit

Kashgarit tai Kashgartsyt olivat ryhmä uiguureja jotka olivat muuttaneet Kašgarista Venäjän keisarikuntaan 1700- ja 1800-luvuilla. 1920-luvun alussa heidät luokiteltiin omaksi etniseksi ryhmäkseen. Vuoden 1926 väestönlaskennassa Neuvostoliitossa laskettiin olevan 13 010 kashgaaria.

Huolimatta uudelleenluokituksestaan, vuoden 2002 väestönlaskennassa Venäjällä 18 ihmistä ilmoitti itsensä kashgaariksi. Mutta koska suurin osa kashgaareista oli muuttanut Kazakstaniin, Uzbekistaniin ja Kirgisiaan, Venäjän luku kertoo hyvin vähän siitä kuinka useimmat kashgaarit identifioivat itsensä.

Lähteet
Waxman, Ronald. The Peoples of the USSR: AN Ethnographic Handbook p. 98

Venäjän etniset ryhmät
Kazakstanin etniset ryhmät
Uzbekistanin etniset ryhmät
Hetmani

Hetmani (, , , ; sanan alkuperä on , päämies, johtaja) oli hallitsijan jälkeen korkeimman sotilaskomentajan arvonimi Puolassa, Ukrainassa ja Liettuan suuriruhtinaskunnassa 1400-luvulta 1700-luvulle. Vuosina 1539–1792 Puolan armeijan ylipäällikön arvonimenä oli suurhetmani ja hänen apunaan toimi kenttähetmani. Hetmaneilla oli paikka Puolan senaatissa. Vuoteen 1917 hetmaneiksi kutsuttiin myös venäläisiä kruununperillisiä.

Hetmani-nimitys yhdistetään yleensä Mustanmeren alueen kasakoihin. Kukin kasakkaryhmä pyrki olemaan toisista riippumaton valitsemalla oman hetmanin. Kasakkajoukkojen komentajan nimityksenä oli kruununhetmani silloin, kun hallitsija oli hänet hyväksynyt. Jos hän oli kasakoiden valitsema, häntä kutsuttiin hetmaniksi eli atamaaniksi. Atamaani-nimitystä käyttivät erityisesti Donin kasakat. Tunnetuin hetmani lienee ollut Bohdan H’melnytskyi (1593–1657). Tämän ukrainalaisen kasakkapäällikön ansiosta Puolalle kuulunut Ukraina siirtyi itsehallinnollisena kasakkahetmanaattina Venäjän hallintaan ja H’melnytskyistä tuli Ukrainan vapaussankari.

Viimeisin hallitseva hetmani on ollut Pavlo Skoropadski, joka sai vallan Ukrainassa keskusvaltojen joukkojen tunkeutuessa Ukrainaan keväällä 1918. Skoropadskin valta kesti vain niin kauan kuin keskusvallat miehittivät Ukrainaa. Skoropadski luopui vallasta 14. joulukuuta 1918.

Lähteet
 Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1961
 Nationalencyklopedin, Bokförlaget Bra Böcker 1992.

Viitteet

Arvonimet
Ukrainan historia
David Opango

Ramadhani "David" Opango (s. 19. maaliskuuta 1978) on burundilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa sveitsiläistä FC Biel/Bienneä, jota ennen hän on pelannut mm. FC Zürichissä. 

Opango on pelannut urallaan 20 maaottelua, mutta ei ole tehnyt yhtäkään maalia.

Aiheesta muualla 

Opango national-football-teamsin tietokannassa

Burundilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Uurrepesäsieni

Uurrepesäsieni (Cyathus striatus) on kartiomainen, valkean "kannen" peittämä sienilaji, jonka itiöemä muistuttaa linnunpesää. Sisäpinnaltaan se on harmaa. Sieni kasvaa lahopuulla tai multamaalla metsäalueilla ja puutarhoissa. Se on Suomessa melko harvinainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ikkuna Suomen Luontoon: Uurrepesäsieni 
Suomen Luonto: Uurrepesäsieni

Nidulariaceae
Leipäkorisieni

Leipäkorisieni (Crucibulum laeve) on sienilaji, jonka itiöemä on aluksi pallomainen ja vanhemmiten sylinterin muotoinen ja korkeintaan sentin korkea. Sienen itiöemässä on "kansi", joka hajoaa sienen vanhetessa, ja paljastaa itiöemän sisässä olevat linssit eli perdiolit. Ne ovat väriltään valkeita. Sieni leviää samoin kuin Cyathus-suvun lajit. Sadepisaran osuessa itiöemään peridiolit sinkoutuvat pois. Sieni kasvaa lahopuulla, oljilla ja kasvinjätteillä. Se on Suomessa yleinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ihmeellinen leipäkorisieni – Arkiston helmi, v. 2004.
Laji.fi: leipäkorisienet (Crucibulum)
Peda.net: Leipäkorisieni (Crucibulum laeve) 
Crucibulum laeve, leipäkorisieni @ Natural Fungi in Finland
Suomen Luonto: Havaintokirja - Leipäkorisieni

Nidulariaceae
Kurttusieni

Kurttusieni (Sparassis crispa) on hyvin suuri kukkakaalimainen vaalea tai kellanokran värinen sienilaji. Sieni voi painaa jopa 14 kiloa ja olla 30–40 senttimetriä leveä. Sen jalka on poimuttunut ja juurimainen ja siitä lähtee viuhkamaisia haaroja. Sienen maku on mieto ja se on erinomainen ruokasieni. Sen tuoksu on miellyttävä. Laji kasvaa mäntyjen tyvellä, juuristoissa tai kannoissa ja joskus jopa jätepaperilla, ja se ilmaantuu usein samaan paikkaan eri vuosina. Se aiheuttaa ruskolahoa puiden tyvillä. Sieni on heimonsa ainoa Suomessa tavattava laji. 

Vaikka laji on elinvoimaiseksi luokiteltu, esiintyy sientä Suomessa harvakseltaan. Osassa lähteistä kehotetaan välttämään sen käyttöä ruokasienenä Suomessa sen harvinaisuuden takia. Muun muassa sienikirjailija Lasse Kosonen on kuitenkin todennut, että kurttusientä voi käyttää ruokasienenä.

Luonnonvaraisena kurttusientä tavataan Euraasiassa ja Pohjois-Amerikan itäosissa. Maailmalla lajia tavataan mäntyjen, douglaskuusten ja setrien juurilta. Ainakin Valko-Venäjällä laji on luokiteltu vaarantuneeksi. Kiinassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa lajia viljellään arvostettuna herkkuna. Laji on herättänyt kiinnostusta myös lääkinnällisessä mielessä.

Lähteet 

Polyporales
Ruskolahosienet
Latgallin kieli

Latgallin kieli on balttilainen kieli, jota puhuvat Latvian itäosissa asuvat latgallit. Lisäksi pieniä kieltä puhuvia yhteisöjä on pakkosiirtojen jäljiltä Siperiassa. Kielen asema on kiistelty: jotkut pitävät sitä omana kielenään ja jotkut vain latvian kielen murteena. Vuonna 2011 kielellä oli 164 510 päivittäistä käyttäjää. Latgallin kieli on ainoa Baltian kieli, jossa on säilynyt vokaalisointu, samanlainen kuin suomen kielessä. Latgalen kieleksi sanotaan myös muinaisbalttilaista kieltä, joka sulautui myöhemmin latvian kieleen. 

Tärkeä osa kielen kehitystä on ollut latgallien katolinen usko. Ensimmäiset latgallin kielellä kirjoitetut kirjat olivat uskonnollista kirjallisuutta 1700-luvulta. Kieli oli kuitenkin pitkään syrjityssä asemassa. Latgallinkielisen kirjallisuuden julkaiseminen oli jopa kiellettyä vuosina 1865–1904. Vuoden 1904 jälkeen alkoi jälleen ilmestyä latgallinkielisiä oppikirjoja. Uusi Testamentti käännettiin latgallin kielelle 1933. Neuvostoliiton miehittäessä Latviaa kirjallisuutta ei juuri julkaistu, mutta kieli säilyi puhekielenä. 

Nykypäivänä latgallilla ei ole virallista asemaa Latviassa, vaikka sen opetusta kouluissa on vaadittu Latgalen alueella. Kieli on kuitenkin valtion suojelema ja sen opiskelu on mahdollista yliopistoissa.

Kielinäyte
Eroja latvian ja latgallin kielen välillä.

Vokaalisointu
Latgalli on ainoa Baltian kieli, jossa on säilynyt vokaalisointu, samanlainen kuin suomen kielessä. Latgallin vokaalisoinnun esimerkkejä:

Lähteet

Balttilaiset kielet
Latvian kielet
Marja Luukkonen

Marja Luukkonen (s. 12. maaliskuuta 1941 Hämeenlinna) on suomalainen kirjailija. Luukkonen opiskeli yliopistossa suomea, saksaa ja valtiotieteitä, mutta siirtyi mainonnan suunnittelijaksi. Hän asui viisi vuotta Keski-Suomessa maalla kirjoittaen Helsingin Sanomiin pakinoita nimimerkillä Punaisen tuvan emäntä. Nykyisin Luukkonen asuu Porvoon Emäsalossa.

Teokset 
 
 Tähtisumun vangit, saturomaani, Tammi 1990
 Suuri vesiretki, lastenromaani, Tammi 1995
 Ihmeellinen omenatarha, Tammi 1997
 Pikku Noita ja Karipeikko, Tammi 1998
 Täyden kuun lapset, Tammi 1999
 Elli Vaahtopää, Tammi 2000
 Aarnilinnun tytär, Tammi 2001
 Kivi joka tahtoi takaisin järveen, Tammi 2002 (LukuVarkaus-palkinnon voittaja 2003)
 Varjo ei unohda, Tammi 2003
 Kaukaisen saaren varjo, Tammi 2004
 Sumumetsän kasvatit, Tammi, 2005
 Kivinen kello, Tammi 2007

Lähteet

Kirjallisuutta 

 Kotimaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita 3. Toimittanut Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu, 2001.

Aiheesta muualla 

 Maakuntakirjailijat .
 Helsingin kaupunginkirjasto – Sanojen aika .
 Suomen Nuorisokirjailijoiden nettimatrikkeli .

 Sirpa Pääkkönen: Täyden kuun lapset. Helsingin Sanomat 8.3.2000.
 Tuomas Kaseva: Elli Vaahtopää. Helsingin Sanomat 6.2.2001.
 Mari Viertola: Aarnilinnun tytär. Turun sanomat 12.11.2001.
 Maria Loikkanen: Kivinen kello . 
 Vesa Sisättö: Kivinen kello. Helsingin Sanomat 13.12.2007.
 Mari Viertola: Kivinen kello. Turun sanomat 24.12.2007.

Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Auringon temppeli (kultti)

Auringon temppeli oli okkultistinen kultti, joka ihannoi ruusuristiläisten Temppeliherrojen perinnettä ja salatieteellistä viisautta. Vuosina 1994–1995 kultin sisällä tehtiin mittava joukkomurha ja joukkoitsemurha.

Auringon temppeli alkoi muodostua 1970-luvulla ranskalaisen kelloseppä Joseph di Mambron ympärille. Di Mambro esiintyi koulutettuna psykologina, joka auttoi ihmisiä henkiseen kasvuun. Seuraa markkinoitiin kulttuuria, luontoa ja taidetta ihannoivana yhteisönä, ja se tavoitti poliitikkoja, taiteilijoita ja rahamiehiä. Suurin osa ei alkuun tiennyt järjestön salatusta esoteerisesta puolesta, rituaaleista ja luennoista.

Sisäpiirin kesken di Mambro esiintyi kosmisen tietoisuuden välittäjänä. Di Mambrolla oli teosofinen käsitys ihmiskunnan kehitystä ohjaavasta Suuresta Valkoisesta Veljeskunnasta, ja hänen kauttaan sisäpiirillä oli puheyhteys näihin näkymättömiin ruusuristiläisiin. Di Mambdon mukaan Veljeskunta majaili Agartha-nimisessä maanalaisessa valtakunnassa, josta vanhemmat veljet ilmestyivät hänelle punaisilla kankailla ja peileillä koristellussa kellaripyhäkössä.

Auringon temppeli uskoi, että maailma oli tuhoutuva tulessa, ja että heidän oli lähdettävä valo-olentoina Sirius-tähdelle. Lokakuussa 1994 kultin tiloissa Quebecissä surmattiin kolmen kuukauden ikäinen vauva. Muutama päivä sen jälkeen iso joukko kultin jäseniä teki itsemurhan, osa taas surmattiin. Kaikkiaan 53 kuollutta löytyi poltettujen huviloiden raunioista Sveitsissä ja Kanadassa. 23. joulukuuta 1995 tapahtui toinen murharituaali, jonka jäljiltä poliisi löysi syrjäiseltä metsäaukealta Ranskan Alpeilta 16 karrelle palanutta ruumista. Joidenkin kädet oli sidottu ja päähän oli vedetty muovipussi. Joitakin oli huumattu, ja itsemurhasta kieltäytyneitä oli ammuttu. Uhrien joukossa oli myös lapsia.

Katso myös 
 Michel Tabachnik

Lähteet 
 

Salaseurat
Uudet uskonnolliset liikkeet
Ufouskonnot
Mariah Milano

Mariah Milano (s. 31. joulukuuta 1979 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, jolla on sisilialaisia sukujuuria.

Ura
Milano aloitti uransa 18-vuotiaana, kun hän sai kiinnostuksensa aikuisviihteestä ystävänsä kautta, joka esitteli Milanolle lehteä, jossa hän oli alastonmallina. Tämä herätti Milanossa kiinnostusta ja halusi myös itse kokeilla kuvauksia. Kuvauksiin hän pääsi yhdeksän päivää myöhemmin täytettyään 18 vuotta. Sittemmin hän on esiintynyt yhteensä 240 pornoelokuvassa. Lisäksi Milano on ollut yli 30 pornolehden sivuilla ja toiminut Penthousen mallina. Hänen perheensä suhtautui hyvin negatiivisesti Milanon uravalintaan, lukuun ottamatta hänen äitiään. Milano ehti esiintyä kuitenkin aluksi kaksi vuotta, kunnes päätti vetäytyä elokuvien parista vuonna 2000. Sittemmin hän päätyi työskentelemään hetken aikaa Spearmint Rhino strippiklubilla. Milano palasi lopulta takaisin elokuvien pariin vuonna 2004 perustettuaan oman nettisivun.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Mariahxxx.net
 Mariah Milano
 iafd.com

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Amerikanitalialaiset
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Michael Poulsen

Michael Poulsen (s. 1. huhtikuuta 1975) on tanskalainen kitaristi ja laulaja, joka perusti rockyhtyeen Volbeat vuonna 2001. Sitä ennen hän soitti yhtyeessä Dominus.

Poulsen varttui Ringstedissä, Tanskassa, joka sijaitsee noin 64 kilometrin päässä Kööpenhaminasta. Hänellä on kaksoissisko ja kaksi vanhempaa sisarta, jotka ovat myös kaksosia. Hänen vanhempansa ovat suuria Elvis Presleyn, Jerry Lee Lewisin, Johnny Cashin ja Chuck Berryn faneja, joilta myös Poulsen itse on ottanut vahvasti vaikutteita omaan lauluääneensä. Teini-ikäisenä Poulsen sai ensikosketuksensa metallimusiikkiin ja yhtyeisiin kuten Metallica, Iron Maiden, Judas Priest, Slayer, Whitesnake, Deep Purple, Iced Earth ja Black Sabbath. Poulsen on myös suomalaisen Amorphis yhtyeen fani, Amorphiksen jäsenet ovatkin välillä käyneet vierailemassa Volbeatin keikoilla. Poulsen on ollut naimisissa kahdesti ja hänellä on kaksi lasta.

Aiheesta muualla 

 Volbeatin viralliset sivut
 Volbeatin sivut, haettu 16.10.2008 (Arkistoitu sivu 2008) 
 Laajempi elämäkerta, (doc) 

Tanskalaiset laulajat
Volbeat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Tiedonlouhinta

Tiedonlouhinta () tarkoittaa joukkoa menetelmiä, joilla pyritään oleellisen tiedon löytämiseen suurista tietomassoista.

Sovelluskohteet 
Tiedonlouhintaa voidaan soveltaa hyvin laaja-alaisesti, sillä lähtökohdaksi tarvitaan ainoastaan dataa. Tyypillisesti tiedonlouhinnassa käytetty data on esimerkiksi mittauksia teollisuusprosessista, otteita asiakastietokannasta tai vaikkapa web-palvelimen loki-tiedostoja.

Menetelmät 
Määritelmänä tiedonlouhinta ei rajaa käytettäviä menetelmiä. Useimmiten käytettäviä algoritmeja ovat mm. erilaiset klusteroinnit, korrelaatiot, neuroverkot, itseorganisoituvat kartat, jne. Yleisesti ottaen tiedonlouhinnan menestyksellisessä hyödyntämisessä kaikkein oleellisinta on datan ja sen eri suureiden kokonaisvaltainen ymmärtäminen. Myös pelkkä innovatiivinen lähestymistapa esimerkiksi datan visualisoinnissa voi auttaa näkemään tietovaraston hyötyjä täysin uudesta perspektiivistä.

Data-analyysi
Dagobert I

Dagobert I (605 – 19. tammikuuta 639) oli Austrasian kuningas 623–634 ja koko frankkien valtakunnan kuningas 629–639. Hän oli Klotar II:n vanhin poika.

Dagobert vahvisti asemiaan solmimalla ystävyyssopimuksen Bysantin  keisarin Herakleioksen kanssa. Hän taisteli slaaveja vastaan sekä lähetti vuonna 631 Espanjaan armeijan tukemaan Svintilaa. 

Vuonna 632 Austrasian ylimystö ryhtyi kapinaan major domus Pipin I:n johdolla. Vuonna 634 Dagobert luopui Austrasian hallinnasta ja nimitti kolmivuotiaan poikansa Sigebertin Austrasian kuninkaaksi pitääkseen Austrasian ylimystön tyytyväisenä.

Dagobert siirsi pääkaupungin Pariisiin, jonka keskeisempi sijainti auttoi hallitsemaan koko valtakuntaa tehokkaammin. Dagobertin aikana valtakunta vaurastui ja taiteet kukoistivat, mikä voidaan päätellä aikakauden rikkaista hautalöydöistä ja kirkkojen kultasepäntöistä. Dagobert uudisti frankkien lait, tuki koulutusta ja taiteita sekä perusti Saint-Denisin luostarin. 

Dagobert kuoli Saint-Denisin luostarissa, ja hän oli ensimmäinen Ranskan hallitsijoista, joka haudattiin Saint-Denisin basilikaan.

Puolisot ja lapset 
Gomatrude
Nanthilde
Klodvig II
Regintruda
 Ragnetrude
Sigebert III
Wulfegonde
Berhilde

Katso myös 
 Luettelo frankkien kuninkaista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Frankkien kuninkaat
Vuonna 605 syntyneet
Vuonna 639 kuolleet
Valonarkuus

Valonarkuus (fotofobia) on oire, jossa henkilö kokee tavanomaisena pidettävän valaistusvoimakkuuden epämiellyttävänä. Oireet vaihtelevat häikäistymisestä voimakkaaseen kipuun. Valonarkuuden taustalla on usein limakalvo-oireita aiheuttamaton allergia, ja se voi liittyä muun muassa silmän adaptaation häiriöihin, sarveiskalvomuutoksiin, silmän väliaineen muutoksiin, verkkokalvon ja näköhermon tai aivojen verisuonten sairauksiin. Silmä voi olla valonarka tilapäisesti sarveis- tai sidekalvon ärtymyksen vuoksi esimerkiksi liian vähäisen nukkumisen jälkeen.

Valonarkuuden oireita voidaan vähentää käyttämällä tummia silmälaseja ja silmiä suoralta häikäisyltä suojaavaa päähinettä sekä välttämällä katsomista suoraan valonlähteeseen. Valonarkuuden oireita voidaan pienentää myös vähentämällä yleisvalaistusta tai vähentämällä tietokoneen näytön kirkkautta.

Lähteet 
Simonen, Olli (toim.). 2006. Kodin uudi lääkärikirja. Ranska: Valitut Palat.

Viitteet 

Oireet
Silmätaudit
Yliherkkyydet
Amalie Arena

Amalie Arena on monitoimiareena Tampassa, Floridassa.

Amalie Arena rakennettiin aikaisemmin Thunderdomella pelanneen NHL-joukkue Tampa Bay Lightningin uudeksi kotiareenaksi. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1995 ja areena avattiin 20. lokakuuta 1996 Lightningin ja New York Rangersin välisellä jääkiekko-ottelulla. Myös AFL-joukkue Tampa Bay Storm siirtyi pian uudelle areenalle. Jääkiekon ja arena footballin lisäksi sillä on järjestetty myös muun muassa koripallo-, tennis-, showpaini- ja nyrkkeilyotteluita, taitoluistelukilpailuja sekä konsertteja. Areenalle mahtuu noin 20 000 katsojaa.

Areenan nimioikeudet myytiin vuonna 2002 Tampa Bayn alueella ilmestyvälle St. Petersburg Times -sanomalehdelle, mitä ennen se tunnettiin nimellä Ice Palace. Vuonna 2012 St. Petersburg Timesin vaihdettua nimeään areenan nimi muutettiin vastaamaan lehden uutta nimeä Tampa Bay Times. Syyskuussa 2014 areena nimettiin Amalie Arenaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Amalie Arenan sivusto 

Yhdysvaltain urheiluhallit
Yhdysvaltain jäähallit
Floridan rakennukset ja rakennelmat
Tampa Bay Lightning
Trigrammi

Trigrammi (卦 pinyin: guà; Wade-Giles: kua) on perinteisen kiinalaisen kosmologian perusteisiin kuuluva kolmesta viivasta koostuva symboli. Trigrammien avulla luokitellaan erilaisia samaan kategoriaan kuuluvia asioita. Niitä käytetään laajasti kiinalaisten oppien käsitteinä, esimerkkeinä tietyt qigongin muodot, lääketiede, fengshui ja Yijing-ennustaminen.

Trigrammien muodostaminen 

Myyttisen Fuxin sanotaan luoneen trigrammit ja baguan tutkiessaan maata ja taivasta sekä kaikkea olevaista. Tämä on daolaisen yinyang-filosofian perusta: 

無極生有極, 有極是太極,太極生兩儀, 即陰陽;兩儀生四象: 即少陰、太陰、少陽、太陽,四象演八卦，八八六十四卦

wújí shēng yǒují, yŏují shì tàijí
tàijí shēng liǎngyí, jí yīnyáng
liǎngyí shēng sìxiàng : jí shǎoyīn、tàiyīn、shǎoyáng、tàiyáng
sìxiàng yǎn bāguà, bābā liùshísì guà

Äärettömästä tyhjyydestä (wuji) syntyi jotain ääretöntä (youji); youjista syntyi äärettömyys (taiji).
Taijista syntyi liangyi (kaksi vastakohtaa); nimittäin yin ja yang; 
liangyista syntyi sixiang (neljä kuvaa): nimittäin pieni yin [shǎoyīn], äärimmäinen yin (tàiyīn), pieni yang (shǎoyáng), äärimmäinen yang (tàiyáng)
sixiangista kehittyi bagua (kahdeksan trigrammia); kahdeksan kahdeksaa on kuusikymmentäneljä heksagrammia.

Trigrammit rakennetaan käyttämällä yhtenäisiä ja katkoviivoja, joita yleensä kutsutaan yin- ja yang-viivoiksi. Rakentaminen aloitetaan alimmasta viivasta, jonka päälle asetetaan vuorollaan yin- ja yang-viivat.  Saadaan neljä kuvaa, joiden päälle vuorostaan lisätään yin- ja yang-viivat.  Näin saadaan trigrammit järjestyksessä, joka tunnetaan xiantian-baguana.

Trigrammien ominaisuudet 

Zhou-dynastian perustajan, kuningas Wenin sanotaan kuvanneen trigrammien suhteita näin:

Maailman alussa oli taivas ja maa.Taivas pariutui maan kanssa; näin syntyi kaikki maailmassa.Taivas on qian-gua ja maa on kun-gua.Loput guat ovat niiden poikia ja tyttäriä.

Kahdeksan trigrammin avulla voidaan luokitella kaikki maailman asiat.

Aika ja suunta 

Kiinalaisen kompassin, luopanin, kehillä trigrammit näytetään kahdessa järjestyksessä: xiantian-bagua ja houtian-bagua.  Kun trigrammit järjestetään houtian-baguan eli omaksutun järjestyksen mukaisesti, ne saavat ilmansuunta- ja aikamääreet.  Väli-ilmansuuntien trigrammeja qian, gen, xun ja kun käytetään myös, kun kompassin kehä jaetaan 24 osaan eli "vuoreen".

Houtian-baguan mukaan järjestetyt trigrammit rinnastetaan Luojoen kaavion (Luoshu) numeroihin.

Aiheesta muualla
Trigrammien merkityksiä

Kiinalainen kosmologia
Symbolit
Taolaisuus

en:Bagua_(concept)
es:Pa Kua
pt:Ba Gua
Etelänummen koulu

Etelänummen koulu on yläkoulu Pietarsaaren kaupungissa. Koulu on aiemmin toiminut samassa rakennuksessa lukion kanssa, mutta vuoden 2006 syksyllä lukio-opetus siirrettiin Pursisalmen koululle. Yläkoulussa opiskelevat perusopetuksessa olevien lisäksi erityisluokat sekä Oravaisten pakolaiskeskuksessa asuvat oppilaat. Kutosluokkalaiset ovat opiskelleet Etelänummella syksystä 2018 lähtien. Koulurakennus valmistui vuonna 1957 entisen kuuromykkäinkoulun tontille. Rakennuksessa toimi suomalainen oppikoulu vuoden 1973 peruskoulu-uudistukseen asti.

Aiheesta muualla
 Koulun kotisivut

Lähteet 
 Håkan Andersson, Guy Björklund, Sixten Ekstrand, Kai Hoffman: Pietarsaaren historia osa V. Pietarsaaren kaupunki, 2015

Viitteet 

Suomen peruskoulut
Pietarsaaren oppilaitokset
Heikki Lehmusto

Heikki Jaakko Lehmusto (s. 17. helmikuuta 1947 Oulu) on suomalainen entinen yritysjohtaja, media-alan vaikuttaja, hallitusammattilainen ja pakinoitsija.

Oikeustieteen kandidaatiksi opiskellut Lehmusto toimi opiskeluaikoina Sanoma-osakeyhtiössä toimittajana ja valmistuttuaan Yhtyneitten Kuvalehtien lakimiehenä.

Yritysjohtajana
Vuosina 1977–1980 Lehmusto työskenteli Kirjapaino Kannan ja vuosina 1980–1986 silloisen Insinöörilehdet Oy:n  toimitusjohtajana. 

Heikki Lehmusto toimi Kolmostelevision toimitusjohtajana yhtiön alusta 1986 vuoden 1993 alkuun asti, jolloin Oy Kolmostelevisio Ab ja MTV Oy yhdistettiin televisiokanava MTV3:ksi. Kolmostelevision jälkeen hän siirtyi pörssiyhtiö Fazer Musiikki Oy:n toimitusjohtajaksi. Kun Fazer oli myyty Time Warnerille, Lehmustosta tuli 1994 Yleisradion televisiotoiminnan johtaja ja yhtiön hallituksen jäsen, jossa tehtävässä oli vuoteen 2001 saakka.

Yleisradiosta Lehmusto siirtyi 2001 Silja Oyj:n varatoimitusjohtajaksi, josta hänen oli määrä siirtyä seuraavan vuoden lopussa eläkkeelle jäävän toimitusjohtajan tilalle. Syksyllä 2002 yhtiön omistajat päättivät kuitenkin valita hänen tilalleen Antti Pankakosken. 

Johtajauransa ohella Lehmusto toimi hallituksen jäsenenä muun muassa Oy Dipoli Ab:ssä, Gummerus-kustantamossa, A-lehdissä ja Veikkauksessa. Lehmusto on myös osakkaana hallitusammattilaisten yhteisössä Boardman Oy:ssä, jossa hän on luonut kolmannen sektorin hallitusammattilaisten suurtapahtuman Pro Bono -seminaarin. 

Lehmusto on ollut Tennisliiton puheenjohtaja vuosina 1992–1995. Hän on toiminut Savonlinnan oopperajuhlien hallituksen puheenjohtajana 1994–2003. Vuonna 2022 hän on Finnpanel Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja Sovelto Oyj:n hallituksen jäsen.

Heikki Lehmusto harrastaa kirjoittamista. Yhdessä Kalle Isokallion kanssa hän on koonnut vuosittaista Suomen parhaat vitsit -kirjaa nimimerkeillä Henrik Muste ja Kari Kallis. He ovat tiettävästi myös Tekniikka & Talous -lehdessä julkaistavien "Perusinsinööri Veijo Miettisen" pakinoiden takana. Entisenä ketjupolttajana Lehmusto kirjoitti opaskirjan tupakoinnin lopettamisesta muille kaltaisilleen.

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Ylen henkilöstö
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Miquel Soler

Miquel Soler Sarasols (s. 16. maaliskuuta 1965 Girona, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja.

Soler oli pelipaikaltaan puolustaja, välillä hän pelasi myös keskikenttäpelaajana. Soler edusti pelaajauransa aikana useaa Espanjan pääsarjajoukkuetta, joista nimekkäimmät olivat Barcelona ja Real Madrid.

Ura

Seurajoukkue
Soler on Espanyolin junioriakatemian kasvatteja. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 1983–1984. Neljännellä kaudellaan Katalonialaisten riveissä joukkue sijoittui sarjakauden loppuvaiheen päätteeksi kolmanneksi. Soler pelasi kaudella 41 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän oli mukana myös kun Espanyol eteni vuoden 1988 UEFA Cupin loppuotteluun. Espanyol kuitenkin hävisi loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa saksalaiselle Bayer Leverkusenille.

Espanyolista Soler siirtyi paikallisvastustaja Barcelonan riveihin. Hän oli mukana voittamassa Cup-voittajien cupia heti ensimmäisellä kaudellaan. Vuonna 1991 hän siirtyi Atlético Madridiin. Joukkueessa hän voitti uransa toisen Copa del Reyn. Kauden jälkeen Soler palasi Barcelonaan.

Kahden hyvin sujuneen Sevilla-kauden jälkeen hän siirtyi Real Madridin riveihin. Solerilla oli kuitenkin vaikeuksia vakuuttaa paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Ennen pelaajauransa päätöstä Soler pelasi viimeiset viisi kautta Mallorcan riveissä. Soler pelasi urallaan yhteensä 504 pääsarjaottelua ja teki niissä 12 maalia.

Maajoukkue
Hän pelasi yhteensä 9 maaottelua ja oli mukana vuoden 1988 jalkapallon EM-kilpailuissa.

Saavutukset 
Cup-voittajien cup: 1989
UEFA Super Cup: 1992
Primera División: 1991, 1993
Copa del Rey: 1992, 2003
Supercopa de España: 1990

Aiheesta muualla 
 Miquel Solerin esittely ja tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Miquel Solerin maajoukkuetilastot 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt