joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tom Mix

Tom Mix (6. tammikuuta 1880 – 12. lokakuuta 1940) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvan alkuaikojen ensimmäinen megatähti. Hän esiintyi 336 elokuvassa vuosina 1910–1935, lähinnä lännenelokuvissa.

Mix sai surmansa 12. lokakuuta 1940 paluumatkallaan Tucsonista Highway 80 -tietä pohjoiseen kohti Phoenixiä, noin 18 mailia Florence-nimisestä paikasta (Arizona). Hän saapui äkkitulvan mukanansa viemän sillan korjaustyömaalle, eikä ehtinyt hidastaa ajoissa. Mixin ohjaama Cord 812 Phaeton-avoauto alkoi heittelehtiä, ja se päätyi viimein tulvan uurtamaan syvään uomaan. Suurikokoinen, raskas alumiininen matkalaukku, joka sisälsi matkashekkejä, rahaa sekä koruja, sinkoutui äkkipysähdyksessä takapenkiltä Mixin niskarankaan, mikä murtui ja aiheutti 60-vuotiaan Tom Mixin välittömän kuoleman. Onnettomuudesta muistuttava, ilmiselvästi vuodesta 1918 kaksi vuosikymmentä Mixiä uskollisesti palvellutta, onnettomuudessa isäntänsä menettänyttä Tony-hevosta kuvaava muistomerkki sijaitsee nykyään State Route 79 -tien varrella, ja läheinen kuiva jokiuoma on nimetty ”Tom Mix Wash”:iksi.

Mix hankki nuorelle John Waynelle työn lavasteiden parissa paikallisella elokuvastudiolla vaihtokauppana jalkapallolipuista. Wayne pääsi pian myös avustajaksi pieniin rooleihin ja ystävystyi elokuvaohjaaja John Fordin kanssa. Elokuvassa Sunset Tom Mixiä esittää Bruce Willis.

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Vihreä piste

Vihreä piste () on melko laajalti Euroopassa käytetty ympäristömerkki, joka kuvaa tuotteen pakkaajan kuuluvan maansa hyötykäyttöjärjestelmään. Suomessa PYR-merkki on korvannut Vihreä piste -merkin.

Historia
Vihreä piste oli alun perin saksalaisen Duales System Deutschland GmbH:n (DSD) merkki, joka esiteltiin vuonna 1991 Saksan lainsäädäntöuudistuksen yhteydessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kierrätys
Symbolit
Marine Stewardship Council

Marine Stewardship Council (MSC) on riippumaton ja voittoa tavoittelemamaton järjestö, joka pyrkii edistämään kestävää merenelävien tuotantoa oman sertifiointiohjelmansa ja ympäristömerkkinsä avulla. Määräajaksi kala- ja äyriäistuotteille myönnettävä MSC-merkki kertoo muun muassa, ettei tuotteen pyynti pahenna liikakalastuksen ongelmaa.

MSC-merkinnän kriteerit laadittiin vuonna 1998 ja ensimmäiset merkinnät myönnettiin vuonna 1999.

Suomessa MSC-merkintä on yleistynyt vähitellen. Vuoden 2011 loppuun mennessä maailmanlaajuisesti yli 1300 yritystä on sertifioinut tuotantoaan MSC:n mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 MSC:n verkkosivut

Ympäristönsuojelu
Kala- ja äyriäistuotteet
Ympäristöjärjestöt
Kansainväliset järjestöt
Kolumbian koripallomaajoukkue

Kolumbian koripallomaajoukkue edustaa Kolumbiaa miesten koripallon maajoukkuekilpailuissa.

Historia 
Maa esiintyi ensimmäistä kertaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1945, jolloin Kolumbia sijoittui kisojen kuudenneksi. Parhaimmillaan maa on sijoittunut turnauksen viidenneksi, viimeksi vuonna 2008. Ainoan kerran maa on selviytynyt MM-kilpailuihin vuonna 1982, jolloin maa osallistui kisoihin kisaisäntänä. Kolumbia sijoittui turnauksessa seitsemänneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Latin Basket 

Maajoukkue
Koripallomaajoukkueet
Mihail Simonov

Mihail Petrovitš Simonov (19. lokakuuta 1929 Rostov-na-Donu Neuvosto-Venäjä – 4. maaliskuuta 2011 Venäjä) oli venäläinen lentokonesuunnittelija, joka suunnitteli Suhoi Su-27 -hävittäjä-pommittajan, joka oli Neuvostoliiton vastaus Yhdysvaltain F-15 Eaglelle. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Simonov koordinoi 1991 koneen myyntiä ulkovalloille, jotta maa saisi kovasti kaivattua kovaa valuuttaa. Ansioistaan hän sai arvonimen Venäjän federaation sankari 1999.

Simonovista tuli lentokoneinsinööri 1950-luvulla ja hän meni Suhoin palvelukseen 1970 apulaispääsuunnittelijaksi. Suhoin-aikanaan hän kehitti Suhoi Su-24 -pommikoneen ja Suhoi Su-25 -maataistelukoneen sekä Su-27:n. Hän oli Neuvostoliiton lentokoneteollisuuden varaministeri vuosina 1979–1983.

Lähteet

 "Mikhail Simonov, 81, Designer of Soviet Air Force Workhorse, Dies", The New York Times. 4.3.2011

Neuvostoliittolaiset lentokonesuunnittelijat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
MSC

MSC voi tarkoittaa
 MSc, ylempi korkeakoulututkinto
 MSC Cruises, italialainen varustamo
 Marine Stewardship Council, kestävää merenelävien tuotantoa edistävä järjestö
 MSC, My Summer Car, videopeli
RedTube

RedTube (redtube.com) on pornografista materiaalia sisältävä verkkosivusto, jossa käyttäjät voivat jakaa videoitaan toisten katsottaviksi. Sivuston serverit sijaitsevat Houstonissa, San Franciscossa ja New Orleansissa.

Redtube sijoittui heinäkuussa 2022 Similarweb -yhtiön listauksessa kolmensadan parhaan nettisivuston joukkoon.

Historia 
Wired-lehti kirjoitti joulukuussa 2007 Redtube.comin olevan yksi nopeimmin kasvavista Internet-sivustoista.

Lokakuussa 2008 turkkilainen hakkeriryhmä "Hacked Netdevilz" esti pääsyn sivustolle.

Vuonna 2009 Compete.comin tilastojen mukaan RedTube, YouPorn ja Pornhub kerää yhteensä vähemmän vierailijoita kuin esimerkiksi Twitter.

Nykyään MindGeek omistaa RedTube-, YouPorn-, PornMD- ja Pornhub -sivustot.

Katso myös 
 Alastonsuomi.com
 OnlyFans
 Pornhub
 Sihteeriopisto
 SuicideGirls
 XHamster
 Xtube
 YouPorn

Lähteet 

Videonlevityssivustot
Erotiikka- ja pornografiasivustot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Riikonen

Riikonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aarne Riikonen, muusikko
 Aleksi Riikonen (1937–2006), neuvostoliittolainen Suomeen muuttanut harmonikkataiteilija, säveltäjä ja musiikinopettaja
 Antti Evert Riikonen (1897–1927), jääkäri
 Hannu Kalevi Riikonen (s. 1948), professori ja kirjallisuudentutkija
 Hannu Riikonen (s. 1945), kuvanveistäjä ja taidemaalari
 Hilkka Ahde, o.s. Riikonen (s. 1957), poliitikko, näyttelijä ja televisiojuontaja, Matti Ahteen puoliso
 Iivo Riikonen (1906–1992), maanviljelysneuvos
 Juhani Riikonen (s. 1949), ekonomi ja ent. pankinjohtaja
 Jukka Riikonen (s. 1947), Helsingin poliisikomentaja
 Jutta Riikonen (s. 2000), lentopalloilija
 Kalevi Riikonen (s. 1950), luennoitsija, elämäntapayrittäjä ja ufokontaktihenkilö
 Kauko Riikonen (1927–2010), kolmiloikkaaja
 Lauri Riikonen (1900–1973), varatuomari, maaherra ja ministeri
 Markku Riikonen (1937–2001), näyttelijä ja ohjaaja
 Matias Riikonen (s. 1989), kirjailija
 Matti Tapani Riikonen (1953–2011), trumpetisti
 Miikka Riikonen, pesäpalloilija
 Olli Riikonen (s. 1968), Tohmajärven kunnanjohtaja
 Pekka Riikonen (s. 1965), jalkapalloilija
 Simo Riikonen (s. 1949), ruiskutaidemaalari
 Taavetti Riikonen (k. 1918), punakaartilainen
 Ulpu Riikonen (s. 1983), kuvanveistäjä.
Thomas De Gendt

Thomas De Gendt (s. 6. marraskuuta 1986 Sint-Niklaas) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Topsport Vlaanderen-Mercator -joukkueessa 2009, edusti Vacansoleil-DCM-tallia 2011–2013, Omega Pharma-Quick Stepiä 2014 ja on vuodesta 2015 ajanut Lotto Soudal -joukkueessa.

De Gendt voitti Italian ympäriajossa 2012 vuoristossa ajetun 20. etapin, ja nousi kokonaiskilpailussa kahdeksannelta sijalta neljänneksi. Seuraavan päivän viimeisellä etapilla, aika-ajossa, hän nousi Michele Scarponin ohi lopputuloksissa kolmanneksi. Ranskan ympäriajossa 2016 hän voitti Mont Ventoux'lle päättyneen 12. etapin. Vuoden 2017 Espanjan ympäriajossa hän voitti Gijoniin päättyneen 19. osuuden. Seuraavana vuonna hän voitti Espanjan ympäriajon mäkikirikilpailun. Hän voitti Saint-Étienneen päättyneen kahdeksannen etapin Ranskan ympäriajossa 2019. Vuoden 2022 Italian ympäriajossa hän voitti Napoliin päättyneen kahdeksannen osuuden.

Saavutuksia 

Lähde: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
2007
Thüringen-Rundfahrt, alle 23-v., 3. etapin voitto
2008
GP stad Waregem, voitto
Le Triptyque des Monts et Châteaux, alle 23-v., 1. etapin voitto
Vuelta Ciclista a Navarra, 4. etapin voitto
2009
Trofee Jong Maar Moedig I.W.T., voitto 
Tour de la Région Wallonne, 4. etapin voitto
2010
Brabantse Pijl, toinen
2011
Pariisi–Nizza-ajo, 1. etapin voitto
Circuit de Lorraine, 3. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, 7. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 20. etapilla (aika-ajo) kolmas
2012
Pariisi–Nizza-ajo, 7. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 20. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 16. etapilla toinen
2013
Katalonian ympäriajo, 7. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 11. etapilla (aika-ajo) kolmas
2015
Pariisi–Nizza-ajo, mäkikirikilpailun voitto
2016
Katalonian ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 4. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, mäkikirikilpailussa toinen, 12. etapin voitto, 5. etapilla toinen
2017
Tour Down Under, mäkikirikilpailun voitto
Critérium du Dauphiné, 1. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, mäkikirikilpailussa kolmas
Espanjan ympäriajo, 19. etapin voitto
2018
Pariisi–Nizza-ajo, mäkikirikilpailun voitto
Katalonian ympäriajo, 3. etapin voitto
Tour de Romandie, piste- ja mäkikirikilpailun sekä 2. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
2019
Pariisi−Nizza, mäkikirikilpailun voitto
Katalonian ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, 21. etapilla (aika-ajo) kolmas
Ranskan ympäriajo, 8. etapin voitto, 13. etapilla (aika-ajo) kolmas
2020
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailussa ja 17. etapilla kolmas
2021
Katalonian ympäriajo, 7. etapin voitto
2022
Italian ympäriajo, 8. etapin voitto

Lähteet 

Belgialaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Olesja Povh’

Olesja Povh’ (, s. 18. lokakuuta 1987) on ukrainalainen pikajuoksija.

Vuonna 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä Dohan sisäratojen MM-kisoissa ja 100 metrin välierissä Barcelonan EM-kisoissa, mutta oli aloitusosuuden juoksijana 4 × 100 metrin viestissä EM-kultaa voittaneessa Ukrainan joukkueessa, jonka muut juoksijat olivat Natalija Pohrebnjak, Marija Rjemjen ja Jelizaveta Bryzhina. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän voitti 60 metrin kultaa ennätystään sivuavalla ajalla 7,13 s ennen maannaistaan Marija Rjemjeniä, joka jäi hänestä kaksi sadasosaa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi 100 metrin juoksussa välieriin. Pikaviestissä hän juoksi aloitusosuuden kolmanneksi sijoittuneessa Ukrainan joukkueessa. 

Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Povh’ sai hopeaa 100 metrillä ajalla 11,32. Hän juoksi Lontoon olympialaisissa avausosuuden Ukrainan pikaviestijoukkueessa, joka sai pronssia maansa ennätysajalla 42,04. Sadalla metrillä hän karsiutui välierissä.

Povh’ saavutti pikaviestikultaa kesäuniversiadeissa 2013. Hän karsiutui 100 metrin välierissä Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Hän sijoittui 60 metrillä kuudenneksi Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015. Saman vuoden Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin alkuerissä. Hän karsiutui 2016 välierissä 60 metrillä Portlandin MM-hallikilpailuissa.

Kesällä 2016 Povh’ karsiutui 100 metrillä Amsterdamin EM-kilpailuissa ja Rio de Janeiron olympialaisissa. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän juoksi 60 metrillä toiseksi ennätysajallaan 7,10. Hän kuitenkin menetti tämän mitalin myöhemmin dopingin takia. Kesällä 2016 otetuissa dopingnäytteissä oli merkkejä dopingin käytöstä ja Povh’ sai maaliskuussa 2019 neljän vuoden kilpailukiellon alkaen 15.6.2016 ja kaikki hänen tuloksensa tuosta päivämäärästä lähtien hylättiin.

100 metriä Povh’ on juossut parhaimmillaan aikaan 11,08 s Jaltalla 4. kesäkuuta 2012 ja 200 metriä aikaan 22,58 s Jaltalla 31. toukokuuta 2011.

Lähteet

Ukrainalaiset pikajuoksijat
Ukrainalaiset olympiamitalistit
Dopingrikkomuksesta tuomitut ukrainalaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Marija Rjemjen

Marija Rjemjen (, s. 2. elokuuta 1987) on ukrainalainen pikajuoksija.

Vuonna 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä Dohan sisäratojen MM-kisoissa, mutta oli 100 metrin viides Barcelonan EM-kisoissa ajalla 11,31 s ja lisäksi mukana 4 × 100 metrin viestissä EM-kultaa voittaneessa Ukrainan joukkueessa, jonka muut juoksijat olivat Olesja Povh’, Natalija Pohrebnjak ja Jelizaveta Bryzhina. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän voitti 60 metrin hopeaa ennätystään sivuavalla ajalla 7,15 s jääden maannaisestaan Olesja Povh’sta kaksi sadasosaa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi 200 metrillä välieriin ja juoksi pikaviestissä kolmannen osuuden kolmanneksi sijoittuneessa Ukrainan joukkueessa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa 200 metrillä ajalla 23,05 s. Lontoon olympialaisissa hän selviytyi 200 metrillä välieriin ja juoksi pikaviestissä kolmanneksi sijoittuneessa Ukrainan joukkueessa. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sai alun perin 60 metrillä hopeaa ajalla 7,10, mutta mitali kirkastui kultaiseksi voittaja Tezdżan Naimovan positiiviseksi osoittautuneen dopingnäytteen jälkeen.

Rjemjen jäi vuonna 2014 kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.

Rjemjenin 60 metrin ennätys on 7,10 s, jonka hän juoksi Göteborgissa 3.maaliskuuta 2013. 100 metriä hän on juossut aikaan 11,06 s Jaltalla 5. kesäkuuta 2013 ja 200 metriä aikaan 22,58 s Lontoossa 6. elokuuta 2012.

Lähteet

Ukrainalaiset pikajuoksijat
Ukrainalaiset olympiamitalistit
Dopingrikkomuksesta tuomitut ukrainalaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Eva & The Heartmaker

Eva & The Heartmaker on norjalainen popyhtye, joka on perustettu vuonna 2005 Oslossa. Yhtyeen muodostavat aviopari, laulaja Eva Weel Scram ja kitaristi/tuottaja Thomas Stenersen. Yhtyeen ensimmäinen albumi, Behind Golden Frames, julkaistiin vuonna 2006. Albumin julkaisun jälkeen yhtye teki levytyssopimuksen Sony/Columbia Recordsin kanssa ja julkaisi toisen albuminsa Let's Keep This Up Forever vuonna 2009. Albumi oli parhaimmillaan Norjan albumilistan sijalla 12. Yhtyeen kolmas albumi julkaistiin alkuvuodesta 2011.

Diskografia

Singlet 
 Superhero (2009)
 Please! (2009)
 Mr. Tokyo (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivut
 Yhtye Sony Musicin sivuilla 

Norjalaiset popyhtyeet
Islands in the Stream

Islands in the Stream on hittisingle vuodelta 1983. Sen kirjoitti Bee Geesin Robin Gibb ja sen lauloivat Kenny Rogers ja Dolly Parton.

Maaliskuussa 2009 näyttelijät Ruth Jones ja Rob Brydon BBC:n hittisarjasta Gavin ja Stacey julkaisivat oman versionsa kappaleesta hyväntekävisyysjärjestö Comic Reliefin hyväksi, mukana levyllä olivat myös Tom Jones ja Robin Gibb. Kappale nousi listaykköseksi monissa listoissa, mm. UK Single listalla.

Yhdysvaltalaiset popkappaleet
Yhdysvaltalaiset countrykappaleet
Vuoden 1983 kappaleet
Jan Ijäs

Jan Ijäs (s. 1975) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. 
Hän on voittanut Risto Jarva -palkinnon Tampereen elokuvajuhlilla elokuvallaan Sweet Mov(i)e.

Ijäksen käsikirjoittama ja ohjaama Ghosts kuuluu Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoon.

Ijäkselle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2021.

Lähteet

Aiheesta muualla
Jan Ijäs Av-arkki
Two Islands Tribeca Film Festival
The 10 Best Short Films of the 2013 Tribeca Film Festival 
Kotimaisessa elokuvassa uudet tuulet?
Sweet Mov(i)e KSML

Kirjallisuutta
Waarala, Hannu: ”Visuaalisesta epäkorrektiudesta – Jan Ijäksen kuvallinen trippi särkyvän liikkeen maailmaan”, Filmihullu 5/2006.
Waarala, Hannu: ”Muukalaisuuden vieraantuneet kasvot – Jan Ijäksen Ghosts”, Filmihullu 3/2009.

Suomalaiset dokumenttiohjaajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
ScanDisk

ScanDisk tai SCANDISK on fsck:n kaltainen toiminto MS-DOS-pohjaisissa tietokoneissa, joka tarkastaa ja korjaa kovalevyn tiedostot tietokoneen kaatuessa. ScanDisk oli ensimmäisenä MS-DOSin versiossa 6.2, aiemmissa järjestelmissä oli käytössä vain yksinkertaisempi, kokonaan tekstipohjainen CHKDSK. 

ScanDisk on käyttäjäystävällisempi kuin CHKDSK ja sisältää myös sitä enemmän toimintoja sekä mahdollisuuden palauttaa fyysisen muistin. 
Windows 95:stä eteenpäin ScanDiskillä on ollut myös graafinen käyttöliittymä, ja myös toiminnon suorittaminen tekstipohjaisena on ollut näissä järjestelmissä mahdollista.

ScanDisk ei voi tarkastaa eikä korjata NTFS-muistijärjestelmää käyttävää kovalevyä, joten tämä toiminto ei ole käytettävissä NT-pohjaisilla koneilla. (Windows 2000, XP, Vista, 7, jne.) Tämän tilalla näissä käyttöjärjestelmissä on uudempi komentoriviltä tai palautuskonsolilta käytettävä CHKDSK-toiminto (ei pidä sekoittaa vanhemman CHKDSK:n kanssa).

DOS
Microsoft Windows
VH1 Divas 1999

VH1 Divas Live 2: An Honors Concert for VH1's Save the Music on kuvattu New Yorkin Beacon teatterissa, 13.huhtikuuta.1999

Esiintyjät
(in order of appearance)
Tina Turner 
Elton John
Cher
LeAnn Rimes 
Brandy
Faith Hill 
Whitney Houston 
Mary J. Blige
Treach
Chaka Khan

Kappaleet
 Tina Turner - "The Best"
 Tina Turner - "Let's Stay Together" – Not released on CD or DVD
 Tina Turner & Elton John - "The Bitch Is Back"
 Tina Turner, Elton John, & Cher - "Proud Mary"
 Elton John - "I'm Still Standing"
 Elton John & LeAnn Rimes - "Written in the Stars" – Not released on CD or DVD
 LeAnn Rimes - "How Do I Live"
 Elton John - "Like Father Like Son" – Not released on CD or DVD
 Cher - "If I Could Turn Back Time"
 Cher - "Believe" – Not released on CD or DVD
 Brandy - "Have You Ever"/"Almost Doesn't Count"
 Brandy & Faith Hill - "(Everything I Do) I Do It for You"
 Faith Hill - "This Kiss"
 Whitney Houston - "It's Not Right, But It's Okay" – Not released on CD or DVD; However, audio version now available for download on US iTunes Store
 Whitney Houston & Mary J. Blige - "Ain't No Way"
 Whitney Houston & Treach - "My Love Is Your Love" – Not released on CD or DVD; However, audio version now available for download on US iTunes Store
 Whitney Houston - "I Will Always Love You"
 Whitney Houston & Chaka Khan - "I'm Every Woman"
 Whitney Houston, Chaka Khan, Faith Hill, Brandy, LeAnn Rimes & Mary J. Blige - "I'm Every Woman (reprise)"

CD version kappaleet

Listasijoituksia ja myynti

Vuoden 1999 konserttitallenteet
Otoshajonta

Otoshajonta eli otoskeskihajonta  on otosvarianssin  neliöjuuri, missä

ja

on tutkittavan muuttujan  otoskeskiarvo.

Kun luvut  ovat satunnainen otos isommasta joukosta X,  on harhaton estimaatti joukon X keskihajonnasta. Intuitiivisesti tämä selittyy sillä, että otoskeskiarvo  poikkeaa joukon X todellisesta keskiarvosta otoksen suuntaan, mikä tuottaisi keskihajonnan ( yllä) kaavaan liian pienen osoittajan, mutta yhdellä pienennetty nimittäjä kompensoi tämän harhan. Jos käytettävissä olisi joukon X todellinen keskiarvo, nimittäjässä pitäisi olla n kuten yleensäkin keskihajonnan kaavassa.

Katso myös
Hajontaluku

Tilastotiede
Uimahypyt kesäolympialaisissa 1952 – miesten 10 metrin kerroshypyt

Miesten 10 metrin kerroshyppykilpailuun Helsingin olympiakisoissa osallistui 31 uimahyppääjää 17 eri maasta. Kilpailu suoritettiin kahdessa vaiheessa. Alkukilpailun kahdeksan parasta jatkoi loppukilpailuun. Kilpailu käytiin 31. heinäkuuta - 1. elokuuta Helsingin uimastadionilla.

Lopputulokset

Lähteet
 http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1952/OR1952.pdf
 Tulokset puolan kielellä

Uimahypyt kesäolympialaisissa 1952
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2015

Vuoden 2015 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Falunissa Ruotsissa 18. helmikuuta – 1. maaliskuuta 2015. Aikaisemmin Falunissa oli pidetty maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1954, 1974 ja 1993.

Isännyys ratkaistiin Kansainvälisen hiihtoliiton (FIS) kokouksessa Turkin Antalyassa. Falunin lisäksi isännyyttä hakivat Suomen Lahti, Saksan Oberstdorf ja Puolan Zakopane. Lahti hävisi ratkaisevan äänestyksen Falunille äänin 7–8.

Kisoihin myytiin 228 000 lippua ja paikanpäällä kisoja seurasi kaikkiaan 280 000 katsojaa. Ruotsin hiihtoliitolle kisat tuottivat voittoa 47 miljoonan kruunua eli noin 5,2 miljoonaa euroa.

Tulokset

Miesten maastohiihto

Sprintti (p) 

Päivämäärä: 19. helmikuuta

Parisprintti (v) 

Päivämäärä: 22. helmikuuta

15 km (v) 

Päivämäärä: 25. helmikuuta

15 km (p) + 15 km (v) yhdistelmäkilpailu 

Päivämäärä: 21. helmikuuta

50 km (p) yhteislähtö 

Päivämäärä: 1. maaliskuuta

4 × 10 km viesti 

Päivämäärä: 27. helmikuuta

Naisten maastohiihto

Sprintti (p) 

Päivämäärä: 19. helmikuuta

Parisprintti (v) 

Päivämäärä: 22. helmikuuta

10 km (v) 

Päivämäärä: 24. helmikuuta

7,5 km (p) + 7,5 km (v) yhdistelmäkilpailu 

Päivämäärä: 21. helmikuuta

30 km (p) yhteislähtö 

Päivämäärä: 28. helmikuuta

4 × 5 km viesti 

Päivämäärä: 26. helmikuuta

Yhdistetty

Normaalimäki (HS 100) + 10 km 

Päivämäärä: 20. helmikuuta

Suurmäki (HS 134) + 10 km 

Päivämäärä: 26. helmikuuta

Parisprintti (suurmäki HS 134 + 2×7,5 km hiihto) 

Päivämäärä: 28. helmikuuta

Joukkuekilpailu (normaalimäki HS 100 + 4×5 km hiihto)

Päivämäärä: 22. helmikuuta

Miesten mäkihyppy

Normaalimäki (HS 100) 

Päivämäärä: 21. helmikuuta

Suurmäki (HS 134) 

Päivämäärä: 26. helmikuuta

Joukkuemäki (HS 134) 

Päivämäärä: 28. helmikuuta

Naisten mäkihyppy

Normaalimäki (HS 100) 

Päivämäärä: 20. helmikuuta

Sekajoukkueet

Joukkuemäki (HS 100) 

Päivämäärä: 22. helmikuuta

Mitalitaulukko 
      Isäntämaa

Lähteet 
 Hiihdon tulokset FIS:n tietokannassa 
 Yhdistetyn tulokset FIS:n tietokannassa 
 Mäkihypyn tulokset FIS:n tietokannassa

Viitteet

Aiheesta muualla 

Falunin kisasivut

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 2015 urheilu
Ruotsin urheilutapahtumat
Ruotsin hiihto
Falunin kunta
Seulonnan keskeiset artikkelit
Afganistan (televisiosarja)

Afganistan on dokumentaarinen televisiosarja. Sen ensimmäinen jakso esitettiin Subilla 8. huhtikuuta 2011. Ohjelma seuraa Afganistanin Mazar-i-Sharifissa työskentelevien suomalaisten rauhanturvaajien rauhanturvaoperaatiota sekä koulutusprosessia.

Aiheesta muualla 
 Sub (Wayback-arkisto 25.2.2011)
Funny Films (Wayback-arkisto 14.4.2014)

Suomalaiset dokumenttiohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Rauhanturvaaminen
Jaakko Valo

Jaakko Valo (s. 2. huhtikuuta 1954 Kaustinen) on suomalainen kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti Jyväskylään tekemistään seinä- ja tunnelimaalauksista.
Valo opiskeli Lahden taidekoulussa 1972–1976, ja hän kuuluu Dimensio-taiteilijaryhmään.



Valolle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2015.

Julkisia teoksia

Ulkoseinämaalauksia
 Viides vuodenaika 1985, seinämaalaus Haperontie 2-4 Jyväskylä
 Yhteys 1986, Ruusupuisto, maalaus sillan alla; Seminaarinkatu 18 Jyväskylä
 Seinämaalaus 1987, Kauppakatu 5 Jyväskylä
 Seinämaalaus 1988, Torikeskus Yliopistonkatu 36 Jyväskylä
 Seinämaalaus 1989, Metsäkatu 22 Jyväskylä
 Seinämaalaus 1991, Kauppakatu 11 Jyväskylä
 Seinämaalaus 1991, Yliopistonkatu 10 Jyväskylä
 Seinämaalaus 1994, Kilpisenkatu 4 Jyväskylä
 Seinäaate 2021, Kulmakartanon Kauppakadun puoleinen päätyseinä, Kauppakatu 2 Jyväskylä

Seinämaalauksia sisätiloissa
 '13', 1984, Vehniän työväentalo Laukaa
 Ajantieto 1985, Kaustisen musiikkilukio Kaustinen
 Kesä 1986, Kaustisen kunnan valtuustosali Kaustinen
 'Isä 60, Suomi 70', 1987 Kaustisen kirjasto Kaustinen
 Seinämaalaus 1988, Keski-Suomen Keskussairaalan aula Jyväskylä
 Taivaan vahvuus 1988, pääterveysasema Vaasa
 Seinämaalaus 1989, Kaustisen koulukeskus Kaustinen

Julkisia veistoksia
 Weimar-Chicago 1991, moniosainen valkobetoniveistos, Mattilanniemen puisto Jyväskylä
 Tunnustus 2000, maalattu vesileikattu teräs, Kotikeskus-liikekeskuksen piha-alue, Sammontie 1 Palokka
 Lentoharjoitus 2017, riippuva moniosainen puuveistos ruokalatilassa, Jyväskylän Lyseon lukio, Harjun kampus

Kuvia julkisista teoksista

Kirjallisuutta
Castrén Hannu & Valo Vesa Tapio, Jaakko Valo - Kuvanrakentajan manifesti, Minerva 2004
Jyväskylän Taiteilijaseura JUHLATUULELLA, Kustannus Aarni 2017

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jaakko Valon verkkosivut

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset kuvanveistäjät
Deathchain / Deathbound

Deathchain / Deathbound on kahden suomalaisen death metal -yhtyeen Deathchainin ja Deathboundin split-albumi, joka on julkaistu vuonna 2005.

Kappaleet
Deathchain
Morbid Mayhem
Unleash The Fury
	
Deathbound
Soulburn
Dead and Gone

Aiheesta muualla
 

Deathchainin albumit
Deathboundin albumit
Vuoden 2005 split-albumit
Death Gods


Death Gods on Deathchainin viides studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2010.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 19.

Kappaleet

Kokoonpano 
 K.J. Khaos – laulu
 Cult – kitara
 Corpse – kitara
 Kuolio – basso
 Kassara – rummut
 C. Void – taustalaulu, musiikkiohjelmointi

+

 Kosti Orbinski – soolokitara

Tuotanto 
 Jari Cuomainen – äänittäjä
 Tore Stjerna – miksaaja, masteroija
 Ritual – grafiikka

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 8+/10
 Miasma: 
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Deathchainin albumit
Vuoden 2010 albumit
Non Compos Mentis

Non Compos Mentis on suomalaisen death metal -yhtye Deathboundin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2010.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Lammaszine: erittäin positiivinen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Deathboundin albumit
Vuoden 2010 albumit
Kenkien viskaaminen

”Kenkien viskaaminen” (, ”shoefiti”) on Yhdysvalloista peräisin oleva nuorison tapa, jossa heitetään nauhoistaan yhteen sidottu kenkäpari roikkumaan yleensä joko sähkölangalle tai puuhun.

Katso myös
 Saappaanheitto

Lähteet

Aiheesta muualla

Kengät
Jätteet
Kansanperinne
Kristiina Helenius

Kristiina Helenius (s. 1965) on suomalainen yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka on toiminut aiemmin muun muassa toimittajana. Hän työskentelee Nordic West Office -nimisen konsulttitoimisto-ajatushautomon Pohjois-Amerikan toiminnoista vastaavana johtajana ja partnerina. Muita partnereita yrityksessä ovat Risto E.J. Penttilä, Jorma Ollila, Aida Hadzialic ja Charles C. Adams.

Vuosina 2007 - 2017 Helenius toimi vuonna 2005 perustetun kansainvälisen bisnesverkosto AmCham Finlandin toimitusjohtajana. Vuosina 2001–2007 hän toimi lehdistöneuvoksena Suomen Washingtonin-suurlähetystössä. Toimittajana hän on työskennellyt muun muassa Yleisradion palveluksessa vuosina 1995–2001. Vuodesta 1999 vuoteen 2001 hän toimi Yleisradion Brysselin-kirjeenvaihtajana. 

Helenius on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän valmistui opiskeltuaan vuodesta 1987 vuoteen 1991 kansainvälistä liiketoimintaa Turun kauppakorkeakoulussa.

Heleniuksella on lukuisia luottamustehtäviä. Heinäkuusta 2015 hän on toiminut Suomi-Amerikka Yhdistysten Liiton hallituksen puheenjohtajana. Hän on ollut Euroopan ja Euraasian Amchamejä edustavan Amchams-in-Europen johtoryhmässä vuodesta 2013. Hän oli myös ulkoministeri Alexander Stubbin asettaman nk. maabrändityöryhmän jäsen.

Helenius on puhunut julkisuudessa erityisesti ulkomaisista investoinneista sekä Suomen houkuttelevuustekijöistä ja maabrändistä. Hän on myös usein käytetty kommentaattori Yhdysvaltain politiikkaan ja talouteen liittyvissä kysymyksissä.

Helenius on naimisissa toimittaja Mika Hentusen kanssa. He tapasivat jo opiskeluaikoina Turun kauppakorkeakoulussa ja heillä on aikuinen tytär. Asuessaan Yhdysvalloissa Helenius sairastui vuonna 2005 imukudossyöpään, Hodgkinin tautiin. Hän on kirjoittanut sairaudestaan ja siitä selviämisestä kirjan Mikä maa, mikä syöpä, joka julkaistiin vuonna 2008.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset diplomaatit
Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Mustafa Tettey Addy

'Mustafa Tettey Addy' (synt. 1942, Avernor, Accra, Ghana) on ghanalainen muusikko ja etnomusikologi. Addy kuuluu Ghanan ga-kansaan, ja on vakaumuksellinen muslimi. Addyn perustama The Obonu Drummers -ryhmä esittää ja on levyttänyt lukuisia Addyn säveltämiä rytmiteoksia, jotka pohjaavat ga-kansan rytmeihin ja kuninkaalliseen obonu-rummuttamiseen.

Lähteet
 

Ghanalaiset muusikot
Elävät henkilöt
Vuonna 1942 syntyneet
Kulttuuripolitiikka

Kulttuuripolitiikka on yhteiskuntapolitiikan osa-alue, jonka tehtävänä on edistää koulutusta sekä taata tieteen ja taiteen toimintaedellytykset. Valtion tasolla virallinen kulttuuripolitiikka pyrkii yleensä ohjaamaan sivistyselämää ja vahvistamaan kansallista identiteettiä. Kulttuuripolitiikka jakautuu koulutuspolitiikkaan, tiedepolitiikkaan, taidepolitiikkaan ja viestintäpolitiikkaan.

Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön mukaan kulttuuripolitiikan tavoitteina on edistää taidetta ja kulttuuria, luovaa toimintaa ja taloutta, kulttuurista moninaisuutta, kulttuurin ja tiedon saatavuutta ja saavutettavuutta, sekä vaalia kulttuuriperintöä. Tavoitteisiin pyritään erilaisten hankkeiden, ohjelmien, ohjauksen ja rahoituksen kautta.

Kulttuuripolitiikka on myös yhteiskuntatieteisiin lukeutuva yliopistollinen oppiaine.

Lähteet

Kirjallisuutta
Minute to Win It

Minute to Win It on yhdysvaltalainen prime time -aikaan NBC-televisiokanavalla esitettävä game show, jota juontaa Guy Fieri. Ohjelmassa kilpailijat ottavat osaa 60 sekuntia kestäviin haasteisiin, joissa käytetään joka kodista löytyviä taloustarvikkeita. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 14. maaliskuuta 2010. Suomessa sarjasta on tehty oma versio ja se kulkee nimellä Minuuttipeliä. MTV3 on esittänyt sekä Suomalaista että alkuperäistä versiota.

Kansainväliset versiot

Lähteet 

Viihdeohjelmat
Yhdysvaltalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
NBC:n televisio-ohjelmat
Gimo

Gimo on 2 688 asukkaan taajama Östhammarin kunnassa Uppsalan läänissä noin 50 kilometriä Uppsalasta itään. 

Gimo on vanha teollisuuspaikkakunta, jossa nykyään toimii raskasmetalliyritys Sandvik Coromant. Gimon asukkaista noin 700 työskentelee Sandvik Coromantissa, jolla on työntekijöitä yhteensä noin 1 700. Kruunun perustama rautaruukki toimi Gimossa vuosina 1615–1945.

Gimon herraskartano toimii hotelli- ja konferenssikeskuksena.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Gimo framtidsråd 

Östhammarin kunta
Ruotsin taajamat
Kiimingin vanha radiomasto

Kiimingin vanha radiomasto sijaitsi Kiimingin kirkonkylän eteläpuolella valtatien 20 läheisyydessä. Masto kaadettiin 22. syyskuuta 1994, kun nykyinen masto valmistui. Maston korkeus oli 323 metriä.

Masto korvattiin uudella, sillä vanhan kunnostus olisi ollut kallis ja sijainniltaan huono ratkaisu. Masto kaadettiin heikentämällä ensin harusankkureiden tukilevyjä ja lopuksi räjäyttämällä ne.

Katso myös 

 Oulun radio- ja televisioasema

Lähteet 

Kiimingin rakennukset ja rakennelmat
Radiomastot
Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Vargas

Vargas voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 

 Vargas, Venezuelan osavaltio
 Estádio Presidente Vargas, stadion Campina Grandessa Brasiliassa.

Henkilöitä 

 Alberto Vargas (1896–1982), yhdysvaltalainen kuvittaja
 Alzira Vargas (1914–1992), brasilialainen poliitikko, Getúlio Vargasin tytär
 Andrea Vargas (s. 1996), costaricalainen pika-aitajuoksija
 António Pinho Vargas (s. 1951), portugalilainen muusikko
 Camilo Vargas (s. 1989), kolumbialainen jalkapallomaalivahti
 Chavela Vargas (1919–2012), costaricalainen laulaja
 Daniele Vargas (1922–1992), italialainen elokuvanäyttelijä
 Eduardo Vargas (s. 1989), chileläinen jalkapalloilija
 Fernando Vargas (s. 1977), meksikolais-yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
 Fred Vargas (s. 1957), ranskalainen rikoskirjailija ja tutkija.
 Getúlio Vargas (1882–1954), Brasilian presidentti
 Guillermo Vargas (s. 1975), puetroricolainen taiteilija
 Héctor Eduardo Vargas Bastidas (s. 1951), chileläinen katolinen piispa
 Jorge Bernal Vargas (s. 1929), meksikolainen katolinen piispa
 Jorgito Vargas Jr (s. 1977), kanadalainen näyttelijä
 José Vicente Huertas Vargas (s. 1940), kolumbialainen katolinen piispa
 Juan Vargas Aruquipa (s. 1947), bolivialainen katolinen piispa
 Juan Manuel Vargas (s. 1983), perulainen jalkapalloilija
 Mario Vargas Llosa (s. 1936), perulainen kirjailija ja poliitikko, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
 Rey Vargas (s. 1990), meksikolainen nyrkkeilijä
 Rita Vargas (s. 1981), portugalilainen taiteilija ja taideopettaja 
 Rubén Vargas (s. 1998), sveitsiläinen jalkapalloilija
 Ulises Aurelio Casiano Vargas (1933–2018), puertoricolainen roomalaiskatolinen piispa
 Valentina Vargas (s. 1964), chileläis-ranskalainen näyttelijä
 Virgilio Barco Vargas (1921–1997), Kolumbian presidentti 1986–1990.
Cristo Satánico


Cristo Satánico on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Asesinon toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006.

Kappaleet 
Kaikki sanat kirjoittanut Maldito X.

Kokoonpano 
 Maldito X (Tony Campos) – basso, laulu
 Asesino (Dino Cazares) – kitarat
 Sadístico (Emilio Márquez) – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Asesinon albumit
Vuoden 2006 albumit
Corridos de Muerte


Corridos de Muerte on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Asesinon ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Asesino (Dino Cazares) – kitara
 Maldito X (Tony Campos) – laulu, bassokitara
 Greñudo (Raymond Herrera) – rummut

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Asesinon albumit
Bad Blue Boys

Bad Blue Boys (BBB) on kroatilaisen NK Dinamo Zagrebin ultrakannattajien ryhmä. Ryhmä perustettiin alun perin vuonna 1986. BBB:n keskuudessa on esiintynyt väkivaltaisuutta ja huliganismia.

Historia 
Ryhmä perustettiin vuonna 1986 nimellä Bad Blue Boys. Nimi viittaa Bad Boys-nimiseen elokuvaan. Kannattajakunta laajeni pian koko Zagrebin kaupunkiin ja kannattajat alkoivat tehdä matkoja. Matkoja tehtiin usein Jugoslavian alueelle ja niiden aikana tapahtui paljon väkivaltaisuuksia eri joukkueiden kannattajien kesken. 1990-luvun alussa perustettiin ensimmäinen Bad Blue Boys-faniklubi. Poliittisesti kannattajaryhmä oli asettunut tukemaan Kroatian demokraattista liittoa sekä Franjo Tuđmania. 13. toukokuuta 1990 Dinamo Zagreb ja Belgradin Punainen tähti pelasivat vastakkain. Zagrebiin oli saapunut 1 500 Delijen, Punaisen tähden ultrakannattajien ryhmän, jäsentä. Delijen johtajana toimi tuolloin Arkan. Seurojen välinen ottelu jouduttiin kuitenkin lopettamaan, sillä Punaisen tähden kannattajat ja Bad Blue Boys aloittivat väkivaltaisuudet. Jotkut Bad Blue Boysin edustajat kokevat, että Kroatian sota alkoi tästä välikohtauksesta.

Kroatian sodassa Bad Blue Boysin jäsenet taistelivat Kroatian puolella, ja koska Kroatian armeijalla ei ollut vielä omia tunnuksia, he pitivät Dinamon merkkiä. Sodan jälkeen Tuđman vaihtoi Dinamo Zagrebin nimen muutamaan kertaan, koska piti vanhaa nimeä liian serbimielisenä. Vuonna 1993 seuran nimi vaihdettiin muun maussa Croatia Zagrebiksi. Koska Dinamo Zagreb oli symboloinut Kroatian vastarintaa Jugoslaviaa vastaan, olivat kannattajat hämmentyneitä uudesta nimestä. Vuoden 1995 vaalitilaisuudessa Tuđman kutsui Dinamon kannattajia ulkomaisiksi agenteiksi. Lopulta Bad Blue Boys aloitti boikotin, jolloin seuran katsojamäärät putosivat kahdestakymmenestä tuhannesta kolmeen tuhanteen. Myöhemmin seuran nimeksi palautui Dinamo Zagreb.

2000-luvulla kannattajaryhmän toimintaa ovat leimanneet huliganismi sekä rasismi. Vuonna 2008 ryhmän jäsenet uhkasivat journalisteja graffitissa. Elokuussa 2010 Bad Blue Boys alkoi boikotoida seuran otteluita. Boikotin syy oli kannattajien mukaan Dinamon nykyjohto. Tempaus kesti yli vuoden ajan, sillä elokuussa 2011 Bad Blue Boys lopetti boikotoinnin.

Yleistä 

Bad Blue Boys on Dinamon kotipeleissä stadionin pohjoispäädyssä, maalin takana. 

Kroatian tunnetuin derby-ottelu käydään Dinamon ja Hajduk Splitin välillä. Ottelusta käytetään nimitystä Vjeèni Derby (). Dinamolla ja Kroatian eteläosista tulevien joukkueiden välillä on ollut jännitteitä. Hajdukin ja Dinamon välistä ottelua pidetään erityisen alttiina väkivaltaisuuksille ja viime vuosina katsomoväkivaltaa on pyritty kitkemään.

Bad Blue Boysin oma kauppa avattiin Zagrebissa marraskuussa 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 

79.31 Jalkapallo
NK Dinamo Zagreb
Ultrakannattajat
Fallen (Burzumin albumi)

Fallen on norjalaisen yhden miehen black metal -yhtye Burzumin 7. maaliskuuta 2011 julkaistu albumi. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 10.

Albumin kansikuva on ranskalaisen taidemaalarin William-Adolphe Bouguereaun taulu Elegy vuodelta 1899.

Kappaleet

Arvostelut 
 About.com: 
 AllMusic: 
 Angry Metal Guy: 
 Kaaoszine.fi: 5/10
 Metal Injection: 9/10
 Soundi:

Lähteet 

Burzumin albumit
Vuoden 2011 albumit
Osuuskauppa Hämeenmaa

Osuuskauppa Hämeenmaa on yksi S-ryhmään kuuluvista alueosuuskaupoista. Se toimii Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen alueilla sekä myös Uudenmaan Myrskylässä.

Hämeenmaalla on yksi Sokos-tavaratalo ja viisi Prismaa. Prisma Rauta -rautakauppoja on yksi ja autotaloja kolme. Hämeenmaalla on myös yli 20 Sale-lähimyymälää ja 40 S-market-myymälää. Näiden lisäksi osuuskaupalla on viisi Emotion-myymälää, kaksi Sokos Hotellia ja S-Hotel Tuulonen sekä 16 ravintolaa, kahdeksan ABC-liikennemyymälää, 28 ABC-automaattiasemaa ja seitsemän ABC-autopesua. Osuuskauppa Hämeenmaalla on yli 159 000 omistajaa.

Osuuskauppa Hämeenmaalla on useita toimialoja: autokauppa, market-toimiala, rautakauppa, tavaratalokauppa, liikennemyymälätoimiala, polttonestekauppa sekä majoitus- ja ravitsemistoimiala.

Osuuskauppa Hämeenmaa syntyi 1. tammikuuta 1993, kun Etelä-Hämeen Osuuskauppa ja Päijät-Hämeen Osuuskauppa yhdistyivät. Päijät-Hämeen Osuuskauppa muodostettiin vuonna 1979, kun Heinolan Osuuskauppa ja Sysmän Osuuskauppa Yritys liitettiin Lahden Seudun Kauppakuntaan, ja myöhemmin vuonna 1984 mukaan liittyi orimattilalainen Osuusliike Toukola. Vuonna 1984 Etelä-Hämeen Osuuskauppaan liittyivät Forssan seudulla toiminut Osuuskauppa Hämeenkulma ja riihimäkeläinen Osuuskauppa Kara. Alueen viimeinen paikallisosuuskauppa oli Hämeenkoskella, Lammilla ja Tuuloksessa toiminut Lammin Osuuskauppa, joka liittyi Hämeenmaahan vuonna 2010.

Myymäläketjut

Luettelot puutteellisia

Polttoainemyynti
ABC-ketju

Elintarvikemyynti

Valintamyymälät

Tavaratalot ja hypermarketit

Jäsenistö

Lähteet

Aiheesta muualla
Osuuskauppa Hämeenmaa 

Alueosuuskaupat
Häme
Heartwork

Heartwork on englantilaisen metalliyhtye Carcassin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1993 levymerkillä Earache Records. Albumi nauhoitettiin Parr Street Studiosilla, Liverpoolissa touko-kesäkuussa 1993.

Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Jeff Walker.

Kokoonpano
Jeff Walker - bassokitara, laulu
Michael Amott - soolokitara
Bill Steer - kitarat
Ken Owen - rummut

Carcassin albumit
Vuoden 1993 albumit
Kokkojoki (Utajärvi)

Kokkojoki on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva reilun parin kilometrin pituinen joki  Utajärven Juorkunassa. Se lähtee Vähä-Ruohosen länsipäästä ja laskee Kivijärveen etelän puolen Kokkoniemen ja pohjoisen Kokkosuon välistä Vitjakankaan kohdalla järven itärannalla. 

Joen putouskorkeus on vain 10 senttimetriä. Jokivarsi on asumaton eikä sinne ole mitään tieyhteyttä, mutta kaakon suunnasta Salon talosta tulee  jokivartta seuraileva polku Kokkoniemen tienoille asti.

Utajärven joet
Kiiminkijoen vesistö
Perttu Hyvärinen

Perttu Hyvärinen (s. 5. kesäkuuta 1991 Kuopio) on suomalainen hiihtäjä. Seuratasolla hän edustaa Puijon Hiihtoseuraa. 

Hyvärinen tuli suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 2009 voitettuaan Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 10 kilometriä vapaalla hiihtotavalla. Lisäksi hän oli kolmas 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Hän voitti kolme MM-pronssimitalia nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Otepäässä 2011: 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja 4 × 5 kilometrin viestissä. Universiadeissa 2013 hän sai pronssia 4 × 10 kilometrin viestissä. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Falunin MM-kilpailuissa 2015, hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 25:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 30:nneksi ja 50 kilometrillä 44:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli 50 kilometrillä 29:s, 15 kilometrillä 35:s, yhdistelmäkilpailussa 41:s ja viestissä neljäs. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 15 kilometrillä 19:nneksi, yhdistelmäkilpailussa 23:nneksi, 50 kilometrillä 42:nneksi ja viestissä neljänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa seitsemästoista, 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 32:s ja viestissä kuudes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa kuudenneksi, 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa seitsemänneksi, lyhennetyssä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 19:nneksi ja viestissä kuudenneksi.

Hyvärinen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran viestikilpailussa Lahdessa maaliskuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 24:s Nové Měston 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 2016. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kiertuemuotoisen maailmancupkisan kokonaiskilpailussa kaudella 2019−2020 Rukalla 13:nneksi ja Tour de Skillä 14:nneksi. Rukan 2019 päätösetapin, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun, osuusajoissa hän oli viides. Yksittäisessä maailmancupin kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kuudes Nové Město na Moravěn 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 2020.

Hyvärinen on voittanut Suomen-mestaruuden 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2020. Hän on saavuttanut SM-kilpailuissa hopeaa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2016, 10 kilometrin vapaalla 2017 ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2019 sekä pronssia 15 kilometrin vapaan kilpailussa 2015, 2018 ja 2021, 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 2021, 30 kilometrin perinteisen kilpailuissa 2015 ja 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 2018.

Perttu Hyvärinen harrastaa kalastamista ja melomista.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Susanna Juhanintytär

Susanna Juhanintytär (23. joulukuuta 1747 Jalasjärvi – 9. huhtikuuta 1809 Ilmajoki) oli suomalainen karjakko.

Elämä

Susanna Juhanintyttären vanhemmat olivat Juhani Antinpoika ja Maria Matintytär. Isänmaallinen seura etsi 1770-luvulla jokaisesta Suomen läänistä parasta säätyläistaloudessa palvellutta karjakkoa. Ehdokkaan tuli olla vähintään kolme vuotta samassa talossa työskennellyt taitava ja ahkera piika. Parhaimmistoon kuului Susanna Juhanintytär, joka palveli Jalasjärven pappilassa neljättä vuotta vuonna 1777. Kappalainen Elias Lagus todisti karjakkonsa taitavuuden ja kaikinpuolisen kunnollisuuden. Susanna oli taloudenpidossa hyvin tarkka ja sai pappilan karjan kukoistamaan. Navetta tuotti erinomaisesti. Joka lehmältä sai noin 30 kilogrammaa voita vuodessa.

Vuonna 1780 Susanna muutti suurempaan talouteen maisteri Gabriel Alceniuksen ja Elisabet Reinin isännöimälle Korven tilalle Peuralan kylään. Oli tyypillistä, että maaseudun palvelusväki vaihtoi työnantajaa tuon tuostakin, mutta Susanna pysyi saman talon palveluksessa lähes kolme vuosikymmentä. Hänellä ei ollut omaa perhettä. Kaksi viimeistä elinvuottaan hän sairasteli. Hänen kuolinsyynsä oli mätäkuume.

Lähteet 

 Suomen kansallisbiografia 9, ISBN 978-951-746-450-5

Viitteet

Aiheesta muualla

Kansallisbiografia.fi

Suomalaiset henkilöt
Etelä-Pohjanmaan historia
Vuonna 1747 syntyneet
Vuonna 1809 kuolleet
Brasiliansarvikonna

Brasiliansarvikonna tai amazoninsarvisammakko (Ceratophrys cornuta) on Etelä-Amerikan sademetsissä yleisenä elävä sammakkolaji.

Ulkonäkö ja koko 
Brasiliansarvikonna  kasvaa 10–20 cm pitkäksi. Se  on muodoltaan pyöreä ja yhtä leveä kuin pitkäkin. Pahkainen iho on väriltään ruskea tai punainen tummanruskein kuvioin. Silmäluomissa sijaitsevat sarvimaiset kyhmyt auttavat brasiliansarvikonnaa piiloutumaan kasvillisuuteen. Suuressa päässä on erittäin leveä suu, jolla se voi pyydystää lähes itsensä kokoisia saaliita. Suun leveys on yli puolitoista kertaa eläimen pituus. Naaraat ovat suurempia kuin koiraat.

Levinneisyys 
Brasiliansarvikonna on levinnyt Amazonin altaaseen Kolumbiassa, Guyanaan, Ecuadorin eteläosiin, Peruun, Boliviaan ja Koillis-Brasiliaan. Sitä saattaa olla myös Venezuelan puolella.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 
Brasiliansarvikonna on hidasliikkeinen, joten se piilottelee lehtien joukossa odottaen saaliin lähestymistä. Paritteluaikana koiraiden voimakas kurnutus muistuttaa lehmän mylvintää. Naaras laskee munat veteen sadekaudella. Poikasilla on ruskea selkä ja kellanvihreä vatsa. Ne ovat ahnaita petoja ja syövät lähinnä muita sammakontoukkia. Aikuiset brasiliansarvikonnat ovat aktiivisia lähinnä öisin, mutta toukat liikkuvat yötä päivää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Luonnontieteellinen keskusmuseo: Ceratophrys cornuta
ITIS: Ceratophrys cornuta 
Sammakkolampi: Sarvisammakot

Sammakkoeläimet
Lemmikkieläimet
Grumman F3F

Grumman F3F oli viimeinen Yhdysvaltain laivastolle rakennettu kaksitasohävittäjä.

Grumman F3F otettiin käyttöön vuonna 1936 ja sen käytöstä luovuttiin vuoden 1941 lopussa siten, että hävittäjä ei osallistunut toiseen maailmansotaan. Koneen tilalle hankittiin aluksi Brewster F2A Buffalo. Grumman F3F-hävittäjän pohjalta kehitettiin yksitasoinen hävittäjä F4F Wildcat. Kun F4F Wildcat otettiin taistelukäyttöön, se nopeasti korvasi Brewsterin, ja Wildcatista tuli laivaston ja merijalkaväen ykköshävittäjä.

Ensimmäisen mallin moottoriteho oli 700 hevosvoimaa, ja huippunopeus 372 km/h. Kakkos- ja kolmosmallien teho oli 950 hv, eli sama moottori (Wright R-1820 Cyclone) kuin Brewsterien. Nopeus oli 418 km/h ja lakikorkeus lähes 1 200 metriä edeltäjäänsä suurempi. Aseistus oli molemmilla tyypeillä sama: 12,7 millimetrin ja 7,62 millimetrin konekivääri. Ulkopuolinen ripustusaseistus käsitti max. 105 kg pommeja.

Lähteet
Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet – 300 konetyyppiä kaikkialta maailmasta, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos Aircraft of World War II, Amber Books, 1999, Thaimaa ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 150-151)
Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7 (s. 49, 55, 58)

Viitteet

Aiheesta muualla
http://www.history.navy.mil/photos/ac-usn22/f-types/f3f.htm  
http://www.fiddlersgreen.net/models/aircraft/Grumman-F3F.html 

F03F
Yhdysvaltalaiset hävittäjälentokoneet
1930-luvun hävittäjälentokoneet
Seveson onnettomuus

Seveson onnettomuus oli Italian Sevesossa 10. heinäkuuta 1976 kello 12.37 tapahtunut räjähdysonnettomuus, jossa kemiantehdas ICMESA:n rakennus-B:ssä olevasta kemiallisesta reaktorista vapautui venttiilin avauduttua huonojen turvajärjestelyjen takia ilmaan 6 tonnia kemikaaleja, josta 1 kg oli dioksiini TCDD:tä. TCDD on yksi voimakkaimmista synteettisistä myrkyistä ja karsinogeeni.

Ihmisiä ei kuollut välittömään dioksiinimyrkytykseen, mutta dioksiini tappoi tuhansia eläimiä. Ihmisille aiheutui klooriakneksi kutsuttuja iho-oireita, ja lapsia joutui sairaalaan. Vuonna 1978 alueella piti teurastaa 80 000 eläintä, jottei TCDD siirtyisi ravintoketjuihin. Vuonna 2009 tehdyn tutkimuksen mukaan eräät syövät ovat alueella lisääntyneet.

Kemiantehtaan lähialue evakuoitiin ja aidattiin. Viisi ICMESA:n työntekijää asetettiin syytteeseen. Saksalainen kemisti Jörg Sambeth oli tehnyt tehtaalle korjaussuunnitelman ennen katastrofia, mutta sitä ei toteutettu suunnitellussa muodossa. Tehtaan alkuperäiset rakennussuunnitelmat olivat myös toiset kuin miten tehdas lopulta toteutettiin; alkuperäiset suunnitelmat oli hylätty niiden kalleuden vuoksi.

Tehtaan alueelta kuorittiin pois saastunut maa, joka haudattiin eristyksiin syvälle maahan.

Terroristijärjestö Prima Linea murhasi 5. helmikuuta 1980 Monzassa ICMESA:n Seveson tehtaan tuotantopäällikön, insinööri Paolo Paolettin, ja selitti teon terveydenhuoltoa edistäväksi toimenpiteeksi.

Katso myös
Bhopalin onnettomuus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Duocemin: Mistä niitä dioksiineja oikein tulee?
Clinical Toxicology – Seveso: The Tragedy Lingers On  

Vuoden 1976 onnettomuudet
Onnettomuudet Italiassa
Teollisuuskatastrofit
Ympäristökatastrofit
Räjähdysonnettomuudet
Ympäristöterveys