joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ford Fiesta

Ford Fiesta on Fordin vuodesta 1976 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli. Fiesta tunnettiin ennen ainoana etuvetoisena Fordina, vaikkakin Ford oli valmistanut etuvetoista Taunus 12M -mallia jo 1960-luvulla. Fiestasta on normaalin henkilöautomallin lisäksi valmistettu myös pakettiautoversiota nimeltään Fiesta Van, josta takaistuimet on poistettu tavaratilan suurentamiseksi. 

Helsingin Sanomien autotoimittaja Matti Jansson piti ensimmäisen sukupolven Fiestaa esimerkkinä siitä, miten pikkuautojen rakenne oli 1970-luvun alkuvuosina yhtenäistynyt: hatchback eli monikäyttökori, moottori edessä poikittain ja etuveto. Fiestaa luuli hänen mukaansa moni Volkswagen Poloksi. Tiloiltaan se oli hieman kilpailijoitaan suurempi ja olemukseltaan urheilullisempi. Fiestaa tuotiin Suomeen aluksi kahtena moottoriversiona (957 ja 1 117 cm³) ja neljänä varusteluversiona, Saloon, L, S ja Ghia, joista muodostui yhteensä kuusi versiota. Fiesta oli markkinoille tullessaan suuri myyntimenestys. Fordin mukaan sitä myytiin ensimmäisen valmistusvuoden mittaan enemmän kuin mitään muuta automallia Euroopassa, ja keväällä 1979 valmistui miljoonas Fiesta.

Sukupolvet

Lähteet

Aiheesta muualla 

Fiesta
B-segmentin autot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Patrick Stewart

Sir Patrick Stewart (s. 13. heinäkuuta 1940 Mirfield, Yorkshire, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat olleet Jean-Luc Picard televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi ja Professori X elokuvissa X-Men (2000), X-Men 2 (2003), X-Men: Viimeinen kohtaaminen (2006), X-Men: Days of Future Past (2014) ja Logan (2017). Hän näyttelee myös Illuminatiin kuuluvaa varianttia Professori X:stä Marvel Cinematic Universen elokuvassa Doctor Strange in the Multiverse of Madness (2022).

Kotimaassaan Stewart tunnetaan myös teatterirooleistaan Shakespeare-näytelmissä.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Englantilaiset näyttelijät
Englantilaiset teatterinäyttelijät
Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Hollywood Walk of Fame
Videopelien ääninäyttelijät
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Star Trek
Waldemar Bonsels

Waldemar Bonsels (21. helmikuuta 1880 – 31. heinäkuuta 1952) oli itävaltalais-saksalainen lastenkirjailija. Bonselsin tuotanto käsittelee usein kaiken olemassa olevan suhdetta Jumalaan. Elinaikanaan Bonsels matkusti runsaasti Euroopassa ja Aasiassa. Bonsels oli avoimen juutalaisvastainen ja tuki Adolf Hitlerin valtaannousun jälkeen kansallissosialismia julkaisemalla propagandateoksia, mikä on sittemmin vaikuttanut hänen maineeseensa kielteisesti.

Hänen äitinsä oli tanskalainen ja isä lääkäri ja luonteeltaan kulkuri, tämä piirre periytyi myös pojalle. Teoksiinsa hän upotti usein yhteiskunnallisia ulottuvuuksia, kuten kirjaan Himmelsvolk ja faabeliin Maija Mehiläinen (Die Biene Maja), josta myöhemmin tehtiin alkuperäisteoksesta huomattavasti poikkeava TV-piirrossarja.

Saksalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Väinö Kuisma

Väinö Viljo Kuisma (s. 1961) on lahtelainen äärioikeistolainen nationalisti, joka toimi vuosia Suomi – Isänmaa -puolueen (sittemmin Suomen Isänmaallinen kansanliike, lisätty puoluerekisteriin nimellä Suomi Nousee – Kansa Yhdistyy) puheenjohtajana. Koulutuksekseen hän on ilmoittanut yo-merkonomi. Kuisma on ollut ehdokkaana eduskunta-, kunnallis- ja europarlamenttivaaleissa, mutta ei ole tullut valituksi. Kuisma on myös toiminut peruskoulun alaluokkien määräaikaisena opettajana.

Vuonna 1993 Kuisma perusti sittemmin Suomi – Isänmaa -puolueeksi kehittyneen kansallismielisen yhdistyksen Isänmaallinen Oikeisto ry. Lisäksi hän on toiminut järjestönsä äänenkannattajan, Kansallinen Rintama -lehden päätoimittajana. Kuisma tunsi läheisesti naantalilaisen uusnatsin Pekka Siitoimen ja Yle TV1:llä on esitetty Nina Stenrosin suunnittelema ja ohjaama dokumentti Sieg Heil Suomi, joka esittelee Kuisman perustaman järjestön, Arjalaisen Germaaniveljeskunnan (joka edelsi Isänmaallinen Oikeisto ry:tä) toimintaa. Dokumentissa nähdään myös, kuinka Kuisma perustaa Siitoimen kanssa Kansallisen Rintaman natsi-Saksan lipun liehuessa ja perustamiskokoukseen osallistujat huutelevat natsitervehdyksiä. Kuisma oli 2000-luvun alussa yhteistyössä myös turkulaisen kaupunginvaltuutetun, sittemmin Suomen Kansan Sinivalkoiset rp:n puheenjohtajana toimineen Olavi Mäenpään kanssa. Kuisma toimi alkuaikoina sihteerinä miesten yhteisessä puoluehankkeessa, mutta he ajautuivat sittemmin erimielisyyksiin.

Kuisma oli rekisteröidyn puolueen puheenjohtaja 2002–2006. Vuonna 2006 hän halusi irtaantua politiikasta ja Suomi – Isänmaa rp:n uudeksi puheenjohtajaksi eli Kuisman seuraajaksi valittiin Kuisman kotikaupungissa Lahdessa ainoana ehdokkaana Matti Järviharju.

Kuisman poliittiseen ohjelmaan on kuulunut EU-kielteisyys, kansallinen päätöksenteon korostaminen, virolais- ja venäläiskielteisyys, antiamerikkalaisuus ja Kalevalasta ammennettavan voiman ylistäminen, jota Kuisma on nimittänyt "kalevalaiseksi nationalismiksi". Kärjekkäistä kannanotoistaan tunnettu Kuisma sai marraskuussa 2005 tuomion kunnianloukkauksesta. Kantajana oli Suomen Kansan Sinivalkoisten puheenjohtaja Olavi Mäenpää, joka sai tuhat euroa korvauksia henkisestä kärsimyksestä. Kuisma oli ylläpitänyt 1,5 vuoden ajan sivua, jolla oli esitetty Mäenpäästä halventavaa ja panettelevaa materiaalia.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 

Suomalaiset äärioikeistolaiset poliitikot
Suomalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset uusnatsit
Ricercar

Ricercar (tai ricercare) on myöhäisrenessanssin ja varhaisbarokin aikana suosittu soitinmusiikin muoto. Nykyisin termillä tarkoitetaan eräänlaista varhaista fuugaa, joka on luonteeltaan vakava, ja jonka teeman nuottien aika-arvot ovat pitkiä.

Lähteet
 

Taidemusiikin muodot
Klassiset alkuaineet

Monet vanhan ajan filosofisista näkemyksistä jäsensivät maailman rakennetta ja sen ilmiöitä klassisten alkuaineiden eli elementtien avulla. Kreikkalaisessa katsannossa näitä aineita oli neljä:
maa (kuiva ja kylmä)
vesi (märkä ja kylmä)
ilma (märkä ja kuuma)
tuli (kuiva ja kuuma)

Platonin mukaan tämän jaon oli kehittänyt filosofi Empedokles.

Lisäksi Aristoteles lisäsi luetteloon viidennen alkuaineen, eetterin, jota hän uskoi avaruuden olevan täynnä. Sana eetteri elvytettiin uudelleen 1800-luvun fysiikassa, jossa sillä tarkoitettiin koko maailmankaikkeudessa esiintyvää näkymätöntä väliainetta.

Klassiset alkuaineet voidaan myös tulkita väärinymmäretyksi esitykseksi aineen olomuodoista: Maa=kiinteä aine, vesi=neste, ilma=kaasu, tuli=plasma.

Kiinalaiset elementit

Kiinassa katsottiin, että maailman lukemattomat asiat syntyivät qin (energian) kulkiessa viiden vaiheen, puun (ylöspäin), tulen (ulospäin säteilevä), maan (keräävä), metallin (sisäänpäin tiivistyvä, spiraalimainen) ja veden (laskeutuva) läpi. 

Näitä vaiheita kutsutaan nimellä  wǔxíng 五行. 
wǔ = viisi;
xíng = kävellä, kulkea

Länsimaissa on vakiintunut sanan "elementti" käyttö niitä kuvaamaan, mutta on ymmärrettävä, että ne eivät ole kreikkalaisen filosofian mukaisia alkuaineita.

Kaikki maailman ilmiöt voi jakaa viiden elementin mukaan.  Tavallisimmin käytettyjä vastaavuuksia ovat ilmansuunnat, värit, muodot ja vuodenajat:

火 Tuli — etelä, punainen, kolmio, kesä
金 Metalli — länsi, valkoinen, pyöreä, syksy
木 Puu — itä, vihreä/sininen, pylväsmäinen, kevät
水 Vesi — pohjoinen, musta, aaltoileva, talvi
土 Maa — keskusta, keltainen, neliö, vuodenaikojen vaihtuminen

Oppi liitettiin jin-jang-ajatteluun hyvin pian sen syntymisen jälkeen.

Lähteet

Viitteet

Katso myös 

 Alkuaine
 Arkhe
 Chakra

Antiikin filosofia
Fysiikan historia
Kiinalainen ajattelu
Vanhentuneet tieteelliset teoriat
Maria Lund

Maria Lund (oik. Maria Alexandra Aspasia Rantaniva o.s. Lund-Ionitza, s. 9. toukokuuta 1983 München, Saksa) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Lundin musiikki on jazzpainotteista ja hän onkin tehnyt yhteistyötä useiden suomalaisten jazzmuusikkojen kanssa, esimerkkeinä Heikki Sarmanto, Sakari Kukko, Jarmo Savolainen, Marian Petrescu ja Markku Ounaskari. Lundille myönnettiin Kullervo Linna -palkinto 2010.

Ura 

Vuonna 2008 Lund osallistui Tanssii tähtien kanssa -televisio-ohjelmaan ja 11. toukokuuta ohjelman päätösjaksossa vei parinsa Mikko Ahdin kanssa voiton.

Vuoden 2010 tammikuussa Lund oli mukana Suomen Euroviisukarsinnoissa kappaleella ”Sydän ymmärtää”, jolla hän sijoittui karsinnan finaalissa yhdeksänneksi.

Yksityiselämä 

Maria Lund on Tamara Lundin ja romanialaissyntyisen Alexandru Ionițăn tytär. Maria Lund oli naimisissa Mikko Rantanivan kanssa vuosina 2005–2009. Maria Lund oli kihloissa saksalaisen Thomas Meindersin kanssa, josta erosi 2004 tavattuaan Mikko Rantanivan ja muutti Suomeen. Vuosina 2010–2018 Lund asui avoliittossa YUP:n basistin Valtteri Tynkkysen kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta, vuonna 2011 syntynyt poika ja 2015 syntynyt tyttö. Lund on seurustellut vuodesta 2019 lähtien ilmailualalla toimivan Jussi-nimisen miehen kanssa. He muuttivat kesällä 2020 yhteen asumaan Porvooseen. Uusioperheessä on yhteensä kolme lasta, kaksi Lundin ja yksi uuden avomiehen aiemmasta liitosta. He kihlautuivat jouluattona 2020 ja avioituivat syyskuussa 2021.

Lund puhuu suomen lisäksi viittä kieltä sekä hieman kiinaa.

Diskografia 

 Maria Lund & Mikko Rantaniva: 
 Maria Lund & Heikki Sarmanto:

Filmografia

Teatteri 

 Madama Butterfly, David Belasco, (Cio-Cio-San), Helsingin Suomalainen Teatteri
 West Side Story, Leonard Bernstein, (Maria), Tampereen Teatteri
 Leskimies Jalmari, Wilhem Moberg, Tampereen Teatteri
 Älä nyt hyvä mies, Matti Kuikkaniemi, Teatteri Eurooppa Neljä
 My Fair Lady, Fr. Loewe, Tampereen Teatteri 
 Suora Lähetys, Teatteri Eurooppa Neljä
 Kaunis Veera, Tatu Pekkarinen, (Veera), Seinäjoen Kesäteatteri
 Naururyppy, Teatteri Eurooppa Neljä
 Pumpulitaivas, T.Salmela/H.Eskola, Tampereen Teatteri
 Laulu tulipunaisesta kukasta, Seinäjoen kesäteatteri
 Tivolilapset, Leino/Linkola, (Eveliina), Seinäjoen kaupunginteatteri
 Sound of Music, (Maria), Tamperetalo
 Liz – musikaali filmitähden intohimoisesta elämästä, (Elizabeth Taylor), Tampereen Työväen Teatteri
 Shrek – musikaali, (Fiona), Jyväskylän kaupunginteatteri

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Svea-mamma

Svea-mamma () on Ruotsin kansallisromanttisessa kuvastossa Ruotsin valtakunnan henkilöitymä. Vaikka hahmo yhdistetään etenkin 1800-luvun kansallisromantiikkaan, sen historia ulottuu jo 1600-luvulle.

Hänet kuvataan usein voimakkaana miekalla ja kilvellä aseistautuneena naishahmona, jonka seurassa on leijona. Kun Esaias Tegnér julkaisi runon nimeltä Svea vuonna 1811, nimeä alettiin käyttää myös naisten etunimenä.

Lähteet

Katso myös 
 Kansallissymboli

Ruotsin kansallissymbolit
Kansallishenkilöitymät
Pitsi

Pitsi on langasta tehty koristeellinen kangas, joka voidaan valmistaa usealla eri tekniikalla käsin tai koneellisesti.  Pitsi valmistetaan koristeeksi ja se on usein rakenteeltaan verkkoa, jossa erikokoiset silmukat tai pistot muodostavat kuvioita. Asusteena käytettäessä pitsi usein on nauhamaista ja kiinnitetään liinavaatteen tai vaatekappaleen reunaan, mutta voi olla myös itsenäinen esine (pitsiliina), vapaamuotoinen koriste esimerkiksi upotuksena, tai kangasmainen (esimerkiksi morsiushuntuna).

Pitsiä tehdään käsin muun muassa ommellen eli neulalla kirjontaa muistuttavalla tekniikalla, mutta myös irrallisena ilman pohjakangasta, virkkaamalla, nypläämällä, tai neulomalla. Muita tekniikoita ovat muun muassa käpypitsi eli frivolitee-pitsi ja battenbergin- eli renessassipitsin nimellä tunnettu nauhapitsi, jossa kapeaa nauhaa ommellaan koristeellisiin muotoihin. Myös kangaspuilla voi tehdä pitsipoimintaa. Kutoessa loimilankoja kierretään yhteen, jolloin kankaaseen muodostuu reikiä. Solmeilulla, kuten fransuilla ja makramee-tekniikalla, saa aikaan myös pitsimäisiä koristuksia.

Aluksi pitsiä tehtiin ommellen Italiassa, Ranskassa ja Flanderissa. Flanderissa kehittyi myös nypläys, jossa puisiin nypylöihin kiinnitettyjä lankoja solmitaan ja palmikoidaan yhteen. Nyplätty ja ommeltu pitsi luetaan niin kutsuttuihin aitopitseihin, joita pidetään pitseistä arvokkaimpina. Nykyään pitsiä valmistetaan pääasiassa koneellisesti. Suomen ensimmäisen koneellisen pitsin ja nauhojen kudontatehtaan perusti Pietarsaareen vuonna 1911 Anders Lassfolk.

Suomessa erityisen tunnettuja pitsejä ovat Rauman nyplätyt pitsit. Kansainvälisesti tunnettuja ovat Venetsian, Brysselin ja Ranskan pitsilaadut.

 käpypitsi eli frivoliteepitsi: solmuilla päällystetyistä lankalenkeistä muodostuva pitsi. Kävyllä eli pienellä sukkulalla solmimisen lisäksi frivoliteepitsiä voidaan valmistaa neulalla tai virkkuukoukulla.
 nyplätty pitsi: lukuiset langat solmitaan ja punotaan yhteen nuppineulojen avulla monimutkaisiin muotoihin.
 irlanninpitsi: irtonaiset virkatut pitsiaiheet kuten kukkaset ja lehdet sommitellaan kuvioiksi ja yhdistetään virkkaamalla niiden välille verkkoa.
 tyllipitsi: tyllipohjalle ommellaan tai virkataan kuvioita.
 nauhapitsi: kapeaa ohutta nauhaa sommitellaan ommellen lenkeiksi ja kiemuroiksi.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Koskennurmi-Sivonen, Ritva. (toim.) Lankatekniikoiden käsikirja. Helsinki: Tammi, 2013. (Käpypitsi s.186–193).

Aiheesta muualla 

 Rauman Pellava ja Pitsi .
 Raumanpitsi.
 Csetneki Magyar Csipke, Hungarian lace .
 Csetneki Magyar Csipke Galeria .
 Heinämaan pitsiperinne

Nypläys
Neulonta
Virkkaus
Tekstiilit
Miekkavala

Miekkavala oli C. G. E. Mannerheimin Antrean asemalla 23. helmikuuta 1918 luettu päiväkäsky Vaasan senaatin johtamille Suomen virallisille joukoille. 

Päiväkäskyssä Mannerheim lausui muun muassa seuraavaa:
”En pane miekkaani tuppeen ennen kuin kaikki linnoitukset ovat meidän käsissämme, ennen kuin laillinen järjestys vallitsee maassa, ennen kuin viimeinen Leninin soturi ja huligaani on karkotettu niin hyvin Suomen kuin Vienan Karjalastakin...”

Mannerheim suunnitteli kansainvälisen ”ristiretken” kokoamista Pietarin vapauttamiseksi bolševikeistä. Hanke kuitenkin kaatui valtiollisen tuen puutteeseen. Miekkavala nostatti Suur-Suomi- ja heimoaatetta ja rohkaisi suomalaisia heimosotiin.

1920- ja 1930-luvuilla Mannerheim joutui lunastamatta jääneen lupauksensa vuoksi heimoaktivistien ja oikeistoradikaalien kritiikin kohteeksi. Varsinkin IKL:n kansanedustaja Elias Simojoki kritisoi Mannerheimia voimakkaasti.

Jatkosodan aikana vuonna 1941 antamassaan Miekantuppipäiväkäskyssä Mannerheim viittasi tähän puheeseensa. Tällä käskyllään hän halusi vastata kritiikkiin ja lupasi toteuttaa Miekkavalassa antamansa lupauksen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Miekkavala Tampereen yliopiston Suomen itsenäistymisestä käsittelevällä sivulla

Julistukset
Valat
Puheet
Suomen sisällissota
1918
Carl Gustaf Emil Mannerheim
Imitaattori

Imitaattori on henkilö, joka imitoi toisen, yleensä kuuluisan henkilön ääntä ja maneereita. Suosittuja imitoitavia henkilöitä ovat yleensä poliitikot, laulajat ja julkisuuden henkilöt, joilla on omalaatuinen ja helposti tunnistettava ääni. 

Imitaattoreita, jotka yhdistävät esityksiinsä myös pukeutumisen imitoitavaksi henkilöksi, kutsutaan englanninkielisellä termillä lookalike. Tästä ovat esimerkkinä monet Elvis-imitaattorit, joita on maailmanlaajuisesti noin 35 000.

Imitaattoreista jotkut tekevät huumori-imitaatioita ja toiset vakavia imitaatioita.

Imitaattori voi tarkoittaa myös esineiden, laitteiden, soittimien, eläinten ja erilaisten tapahtumien tai tapahtumasarjojen toistamista. Muun muassa Jope Ruonansuu osaa imitoida liikkuvassa junassa kulkevan ihmisen etenemistä vaunusta toiseen. Vanhan mallissa vaunuissa oli erillinen välitila, jolloin äänet voimistuivat ovia avatessa ja niiden sulkeutuessa. 

Imitaattoreista teknisesti laajin valikoima on tällä hetkellä Michael Winslowilla. Hänen äänivalikoimiin kuuluu omien puheittensa mukaan 10000 erilaista imitoitavaa ääntä päästävää kohdetta. Nykyisin hän tekee muun muassa dubbausta elokuvien päälle eri ääniefektein sekä henkilöimitoinnin ja musiikin tai soittimien sekoituksella. Mel Blanc oli aikoinaan tuhannen äänen mieheksi kutsuttu ja 5000 piirretyssä elokuvassa pääasiassa työskennellyt dubbaaja.

Merkittävä tyylisuunta on Terry Fatorilla. Hänen erikoisuutenaan on laulaa vatsastapuhujana eri laulajien äänellä. America's Got Talent vuonna 2007 oli hänen läpimurtonsa Yhdysvalloissa.

Suomalaisia imitaattoreita
 Mika Ala-Panula 
 Heikki Helakorpi
 Heikki Hilander
 Ari Kettukangas
 Jukka Laaksonen
 Juha Laitila
 Erja Manto
 Joonas Myllyveräjä
 Janne Porkka
 Jukka Puotila
 Jope Ruonansuu
 Vesa Ruuska
 Klaus Thomasson
 Reijo Salminen
 Jarkko Tamminen.
 Tenho Tuisku

Ulkomaalaisia imitaattoreita
Pablo Francisco
Dan Castellaneta
Dave Chappelle
Billy Crystal
Steve Coogan
Jimmy Fallon
Phil Hartman
George Kirby
Steve Morrison
Eddie Murphy
Peter Sellers
David Spade
Terry Fator
Robin Williams
Michael Winslow
Andre-Philippe Gagnon.

Viihdealan ammatit

Lähteet
Landon Ronald

Sir Landon Ronald (1873, Liverpool – 1938) oli brittiläinen kapellimestari, säveltäjä ja pianisti. Ronald opiskeli Royal College of Music -korkeakoulussa vuosina (1884–1890). Opintojen jälkeen hän työskenteli Royal Opera Housen ja Covent Gardenin oopperataloissa. Vuonna 1894 hän oli Yhdysvalloissa kiertueella australialaisen sopraanon Nellie Melban säestäjänä.

Ronaldin sävellystuotanto sisältää yli 200 yksinlaulua, joista tunnetuin lienee Espanjalainen serenadi (Serenade espagnole), jonka levytti aikoinaan italialainen tenori Enrico Caruso.

Landon Ronald aateloitiin 1922.

Brittiläiset kapellimestarit
Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Katuhaukka

Katuhaukka (Street Hawk) on yhdysvaltalainen ABC:n tuottama televisiosarja, jota tehtiin 13 jaksoa vuosina 1983–1984. Ritari Ässän suosion vanavedessä luodun sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 4. tammikuuta 1985 ja päättyi 16. toukokuuta 1985. Sarja kertoi Jessie Mach (Rex Smith) nimisestä poliisista, joka taisteli salaisen henkilöllisyyden turvin rikollisia vastaan erikoisvarustellulla moottoripyörällä. Jessien tukena oli Katuhaukka -projektin pääsuunnittelija, FBI:n agentti Norman Tuttle (Joe Regalbuto), joka opasti Los Angelesin kaduilla ajelevaa Jessietä komentokeskuksesta käsin. Komentokeskuksessa oli yhteys kaikkiin mahdollisiin poliisin tietopankkeihin ja hätäkanaviin, joiden ansiosta miehet pysyivät aina ajan tasalla, missäpäin rikos oli tapahtumassa.

Katuhaukka-moottoripyörässä oli useita erikoistoimintoja. Pilottijaksosta lähtien pyörän vakiovarusteena oli kyky pysähtyä täydestä vauhdista lähes silmänräpäyksessä, hyppytoiminto, joka nosti moottoripyörää paineilmalla useita metrejä ylöspäin, ja jonka ansiosta korkeidenkin esteiden yli pääsi vauhdissa, sekä komentokeskuksesta käsin aktivoitava tietokoneohjattu hyper-ajo, jolla saavutettiin 300 mailin (480 km/h) tuntinopeus. Moottoripyörässä oli myös tehtäviä helpottavia laitteita, esimerkiksi infrapunakamera ja kyky muuntautua nopeasti kaupunki- ja maastoajoon. Aseistuksena pyörässä oli aluksi vain pieni lasertykki, mutta sarjan edetessä Norman Tuttle asensi pyörään lisää aseita. Seuraksi tulivat lämpöhakuohjukset sekä pienoiskonekivääri.

Sarjan jaksot 
 Street Hawk (kahden tunnin pilottijakso)
 A Second Self
 The Adjuster
 Vegas Run
 Dog Eat Dog
 Fire on the Wing
 Chinatown Memories
 The Unsinkable 453
 Hot Target
 Murder is a Novel Idea
 The Arabian
 Female of the Species/The Assassin
 Follow the Yellow Gold Road

Aiheesta muualla 
 Katuhaukan epävirallinen fanisivu 
 

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Supersankarit
Yhdysvaltalaiset toimintasarjat
Yhdysvaltalaiset seikkailusarjat
1980-luvun televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Snorri Sturluson

Snorri Sturluson (Snorre Sturlasson) (1179 Hvamm, Islanti – 23. syyskuuta 1241 Skálholt, Islanti) oli Islannin kuuluisin historiankirjoittaja, runoilija ja poliitikko. Hänen kirjoittamansa teokset ovat erittäin tärkeitä lähteitä Skandinavian varhaishistorian ja skandinaavisen muinaisuskonnon tutkijoille.
__notoc__

Snorrin aikakausi
Snorri kuului aristokraattiseen Sturlungar-sukuun. Suvun mukaan on nimetty "Sturlungien aika", noin vuosina 1220–1264 vallinnut väkivaltaisuuksien ja levottomuuksien aikakausi, joka johti siihen, että Islanti menetti itsenäisyytensä Norjan kuninkaalle. Snorri oli kahdesti (vuosina 1215–1218 ja 1222–1231) Islannin parlamentissa alltingissa tuomarina. Hän vieraili kaksi kertaa Norjassa.

Perhe 
Snorrilla oli kaksi vanhempaa veljeä: Þórður Sturluson (vanhempi) ja Sighvatur Sturluson. Hänen vanhempansa olivat Sturla Þórðarson (isä) ja Guðný Böðvarsdóttir (äiti).

Kuolema 
Norjassa vieraillessaan Snorri joutui tekemisiin kuningas Haakon IV Haakoninpojan politiikan sekä kuninkaan jaarlin Skúlen kanssa. Jaarli Skúle kapinoi kuningasta vastaan ja surmattiin 1240. Snorri joutui kuninkaan epäsuosioon, ja hänet surmattiin omaan kellariinsa Skálholtissa.

Teoksia  
Proosa-Edda, skaldeille tarkoitettu runousopin ja mytologian käsikirja.
Heimskringla, esitys Norjan kuninkaiden historiasta. Suomennettu nimellä 
Norjan Kuningastarinoita. Otava, 1919
Egillin, Kalju-Grimrinpojan saaga.

Lähteet 
Snorri Sturluson: Edda, ISBN 0-460-87616-3
Snorrista englanniksi

Aiheesta muualla 
 Vapaasti ladattavia Snorri Sturlusonin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

 
Islannin historia
Islantilaiset runoilijat
Saagat
Viikingit
1170-luvulla syntyneet
Vuonna 1241 kuolleet
Liisa Salo-Lee

Liisa Salo-Lee on kulttuurienvälisen viestinnän emeritaprofessori Jyväskylän yliopistossa. Hän on Universidade Abertan kunniatohtori (Lissabon, Portugali) ja NIAS Academic Associate (Nordic Institute of Asian Studies, Kööpenhamina). Liisa Salo-Lee on kulttuurienvälisen viestinnän akateemisen opetuksen pioneereja Euroopassa ja toiminut professorina johtotehtävissä mm. Suomen ensimmäisissä kulttuurienvälisen viestinnän maisteri- ja tohtoriohjelmissa Jyväskylän yliopistossa. Hän on ollut SIETAR Europan (Society for Intercultural Education, Research and Training) puheenjohtaja ja Suomen Madridin kulttuuri-instituutin johtaja. Hänen tutkimusalueensa on kulttuurienvälinen dialogi erityisesti monikulttuurisissa työelämän konteksteissa. Kulttuurienvälinen dialogi liittyy olennaisesti myös Salo-Leen omaan tarinaan ja harrastuksiin (ChiJooga).

Valikoidut julkaisut 
 Salo-Lee, L. "Towards Integrative Intercultural Communication". Teoks. G. Rings & S. Rasinger (toim.) The Cambridge Handbook of Intercultural Communication. Cambridge: Cambridge University Press. (Ilmestyy 2020).
 Salo-Lee, L. & Crawford, B. 2017. "Intercultural Communication Study in Finland", teoks. Y.Y. Kim (toim.) The International Encyclopedia of Intercultural Communication 
 Salo-Lee, L. 2015. "Intercultural Communication as Intercultural Dialogue: Challenges and New Paths". Teoks. F. Jiang (toim.) China Intercultural Communication Annual. Beijing: China Social Sciences Press.
 Salo-Lee, L. 2009. "Seeing one´s own culture: A challenge for intercultural communication competence". Teoks. G.U. Bauer (toim.). Standpunkte und Sichtwechsel. München: IUDIUM Verlag GmbH.
 Salo-Lee, L. 2009. "Towards cultural literacy". Teoks. Kaivola, T. & Melén-Paaso (toim.). Tulevaisuus meissä. Kasvaminen maailmanlaajuiseen vastuuseen. Helsinki: Opetusministeriö.
 Salo-Lee, L. & Tamminen, T. 2006. "Ymmärtäminen ja inhimillinen vuorovaikutus". Teoks. Finnsight 2015. Tieteen, teknologian ja yhteiskunnan näkymät. Suomen Akatemia & Tekes.
 Salo-Lee, L. 2005. "Kohden kulttuurienvälistä kompetenssia". Teoks. T. Varis (toim.) Uusrenesanssiajattelu, digitaalinen osaaminen ja monikulttuurisuuteen kasvaminen. Helsinki: OSAKA-säätiö.
 Beltrán, L., Maestro, J. & Salo-Lee, L. (toim.) 2002. European Peripheries in Interaction. The Nordic Countries and the Iberian Peninsula. Alcala de Henares: Universidad de Alcalá.
 Vasko, V., Kjisik, H. & Salo-Lee, L. 1998. Culture in Finnish Development Cooperation. Helsinki: SAFA/Ministry for Foreign Affairs, Dept. of Development Cooperation.
 Salo-Lee, L., Malmberg, R. & Halinen, R. 1996/1998. Me ja Muut.   Kulttuurienvälinen viestintä. Helsinki: YLE Opetusohjelmat.

Lähteet

Aiheesta muualla
Humanismin illat. Liisa Salo-Lee: Tämän päivän "suomalaisuus" (äänitallenne, 2007).

Jyväskylän yliopiston professorit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Elysion

Elysion tai Elysionin kentät (, ) on kreikkalaisen mytologian onnela, jossa jumalten suosikit elävät kuolemattomina ja ikuisesti nuorina. Homeroksen mukaan Elysionin kentät sijaitsivat kaukana lännessä Okeanos-valtameren äärellä. Myöhemmät kirjoittajat, esimerkiksi Vergilius, sijoittivat Elysionin Haadekseen.

Pariisin pääkatu Champs-Élysées ja Élysée-palatsi on nimetty Elysionin kenttien mukaan.

Katso myös 
 Fiddler's Green
 Paratiisi
 Valhalla

Lähteet 
 Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

Viitteet 

Kreikkalainen mytologia
Myyttiset paikat ja olotilat
Raahen seutukunta

Raahen seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus­järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 174.  seutukunnassa oli  asukasta.

Kunnat

Historia 

 1. tammikuuta 1994 Raahen seutukuntaan kuuluivat Raahen kaupunki sekä Pattijoen, Pyhäjoen, Ruukin, Siikajoen ja Vihannin kunnat.
 1. tammikuuta 2003 Pattijoki ja Raahe yhdistyivät Raahen kaupungiksi.
 1. tammikuuta 2007 Ruukki ja Siikajoki yhdistyivät Siikajoen kunnaksi.
 1. tammikuuta 2013 Raahe ja Vihanti yhdistyivät Raahen kaupungiksi.

Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Raahen seutukunnan kotisivut
 Pyhäjoen kunnan kotisivut
 Raahen kaupungin kotisivut
 Siikajoen kunnan kotisivut

 Raahen seutukunnan kuvapankki

Pohjois-Pohjanmaan maakunnan seutukunnat
Ennius

Quintus Ennius (239 – n. 168 eaa.) oli roomalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja satiirikko. Hänen sanotaan olleen aikansa vaikutusvaltaisin latinankielinen runoilija ja roomalaisen kirjallisuuden aloittaja. Hänen pääteoksensa oli eeppinen runoelma Annaalit (Annales), joista on jälkimaailmalle säilynyt vain 600 säettä.

Ennius oli syntyjään calabrialainen ja perehtyi kotiseudullaan hellenistiseen kulttuuriin. Hän liittyi Rooman sotaväkeen toisen puunilaissodan aikana ja palveli Sardiniassa centuriona. Siellä hänen lahjakkuutensa havaitsi Marcus Porcius Cato. Ennius muutti Roomaan ja ystävystyi Scipio Africanuksen kreikkalaisystävällisen ryhmän kanssa.

Enniuksen tuotanto on heksametrimittaista. Hänen kirjoittamastaan Annaalit-teoksesta tuli Rooman kansalliseepoksen mittoihin noussut työ. Siitä on säilynyt noin 600 säettä, joista monet ovat hyvin paatoksellisia. Hänen säkeistään on muodostunut monia lentäviä lauseita, kuten “Hädässä ystävä tunnetaan”. Hänen tiedetään kirjoittaneen ainakin 20 tragediaa ja tehneen lisäksi latinankielisiä muunnelmia Euripideen näytelmistä, mutta ne eivät ole säilyneet. Satiireillaan Ennius aloitti Gaius Luciliuksen kanssa uuden, aidosti roomalaisen kirjallisuudenlajin, jolle ei ollut kreikkalaista esikuvaa. Antiikin satiireissa oli yleensä moraalisen opetuksen sävy, jota myöhemmät satiirit eivät sisällä.

Lähteet 
 Encyclopedia Britannica: Quintus Ennius

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Enniuksen lentäviä lauseita. Wikiquote 

200-luvulla eaa. syntyneet
100-luvulla eaa. kuolleet
Roomalaiset eeppiset runoilijat
Roomalaiset runoilijat
Islannin kulttuuri

Islannin kulttuurilla tarkoitetaan islannin kielistä kulttuuria nykyisessä Islannissa.

Kirjallisuus 

Islannissa syntyi kukoistava saagakirjallisuus ja epiikka jo keskiajalla.

Merkittävintä  vanhassa islantilaisessa kirjallisuudessa on rikas edda- ja skaldirunous. Skaldirunot ylistävät tavallisesti jotain historiallista henkilöä, usein ruhtinasta, jonka hovissa laulaja oleskelee. Ne ovat myös nimeltä tunnettujen henkilöiden ("skaldien") sepittämiä. Kuuluisin skaldeista oli Egill Skallagrímsson.

Varsin huomattavaa on myös suorasanainen saaga-kirjallisuus, joka on sisällykseltään historiallista tai myyttistä laatua ja muodoltaan taiteellista. Tärkeimmät saagat ovat Egillin saaga ja Njálin saaga. Vuoden 1200 vaiheilla saagoja oli olemassa melkein kaikista Norjan kuninkaista. Nämä kokoelmat ovat olleet lähteinä Snorri Sturlusonin Heimskringlalle. Tieteellisen kirjallisuuden tuotteista on tärkein Nuorempi Edda. 

Klassisen Islannin kirjallisuuden suuruudenaika päättyy 1200-luvulla. Uskonpuhdistus toi mukanaan uuden henkisen kohoamisen. Kirjallisuus sai uskonnollisen leiman; maallinen kirjallisuus heräsi vasta 1700-luvulla. Kansalliset pyrinnöt astuivat etualalle 1800-luvulla.

1900-luvun alkupuolen kirjailijoista monet, kuten Jóhann Sigurjónsson, Gunnar Gunnarsson ja Gudmundur Kamban kirjoittivat ennen Islannin itsenäistymistä tanskaksi.

Halldór Laxness sai Nobelin 1955.

Musiikki 
Björk, Sugarcubes ja Sigur Rós ovat tunnetuimpia kevyen musiikin esittäjiä. Reykjavikissa toimii maan ainoa sinfoniaorkesteri.

Kuvataide 
Islannin kuvataide oli pitkään kirkkotaidetta. 1800-luvulla aloittivat ensimmäiset maalliset kuvataiteilijat. Einar Hákonarson (s. 1945) on tunnettu ekspressionisti.

Lähteet

Aiheesta muualla
Markus Lehtipuu

Markus Lehtipuu (s. 2. kesäkuuta 1962 Tampere) on matkailutoimittaja, matkakirjoja kustantavan Suomalainen Matkaopas Oy:n toimitusjohtaja ja Karjalan palautuksen puolestapuhuja.

Matkakirjailija 
Lehtipuu oli perustamassa Suomalainen Matkaopas -yritystään 1990-luvun alussa sen jälkeen, kun Travela-matkatoimisto julkaisi hänen ideansa opiskelijoiden koostamasta matkakirjasta Tuhat tietä tropiikkiin. Hän oli 1990-luvulla luomassa australialaisen Lonely Planet -kirjasarjan nimikettä Finland. Hän on päivittänyt brittiläisen Insight Guides -kirjasarjan kahta eri Finland-nimikettä. Suomeksi Lehtipuu on kirjoittanut matkaopaskirjat Tuhat tietä tuntemattomaan, Bali, Bangkok, Budapest, Hongkong ja Macao, Latvia,  Malesia, Marokko, New York, Singapore, Thaimaa, Suomi, Tukholma, Vietnam, Phuket ja Koh Samui.

Lehtipuu kertoo Karjala-innostuksensa alkaneen vuonna 1999 toimittajien helikopterimatkasta. Sen jälkeen hän teki Karjala-oppaita varten useita matkoja nykyisen Suomen itäpuoliseen Karjalaan vuosina 2001–2004. Karjala-oppaan tullessa liian paksuksi hän erotti siitä Kannas-osion omaksi kirjakseen. Vuonna 2011 kirja julkaistiin taas nimellä Karjala, jossa Kannas oli yhdistetty muun Karjalan kanssa yhdeksi kirjaksi. 

Matkailutoimittajien Killan ensimmäinen journalistipalkinto annettiin vuonna 2007 Markus Lehtipuulle.

Karjala-keskustelija 
Lehtipuu osallistuu aktiivisesti Karjala-keskusteluun. Hän vaatii Suomen Neuvostoliitolle luovuttamien alueiden liittämistä takaisin Suomeen ja katsoo, että se pelastaisi Karjalan rappiolta. Lehtipuun mielestä alueluovutus oli etninen puhdistus ja siten ihmisoikeusloukkaus. Hän on myös kirjoittanut kirjan Karjalan tragedia – kuinka Suomen kauneimmasta maakunnasta tuli koko Euroopan häpeäpilkku. Kirjassa on noin 600 värivalokuvaa vuodelta 2003. Kirja ilmestyi vuonna 2004. Kirjassa hän kuvaa, kuinka luovutettu Karjala on rappeutunut Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen.

Muuta 
Lehtipuu oli Muutos 2011 -puolueen ehdokas vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kymen vaalipiirissä ja sai 55 ääntä. Hän oli Muutos 2011:n ehdokas myös vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Karjalan Tragedia -kirjan kotisivu
 Suomalainen Matkaopas

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset matkakirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Loma

Loma on työstä, opiskelusta tai vastaavasta pidettävä useimmiten lähinnä lepoon ja virkistäytymiseen tarkoitettu arkivapaa, joka ei koske muuten normaalisti vapaina vietettäviä päiviä, kuten sunnuntaita, tai kirkollisia ja maallisia juhlapäiviä.

Lomat Suomessa 

Suomessa kuten monessa muussakin maassa on voimassa vuosilomalaki, joka oikeuttaa työntekijän saamaan vuosiloman, jonka pituus määräytyy työhistorian mukaan (kukin työkuukausi kerryttää lomaa). Vuosilomat pyritään sijoittamaan ensisijaisesti kesäkauteen. Lisäksi työntekijälle useimmiten kuuluu pieni määrä lomapäiviä vuosittain muina vuodenaikoina.

Suomen kouluissa on nykyisin vuosittain seuraavat lomat:
 kesäloma, aikavälille 30.5.–5.6. osuvasta lauantaista elokuun alkupuolelle tai puoliväliin
 syysloma muutamia päiviä tai viikko lokakuun puolivälissä tai lopulla
 joululoma, joka alkaa muutamia päiviä ennen jouluaattoa ja päättyy tavallisimmin loppiaisen jälkeen, mutta joskus ennenkin. Aikaisintaan 2.1.
 talvi- eli hiihtoloma, yksi viikko helmikuun lopulla tai maaliskuun alussa, vaihtelee alueittain

Vuoteen 1970 saakka koulujen kesäloma kesti kolme kuukautta, kesäkuun alusta elokuun loppuun, mutta seuraavana vuonna sitä lyhennettiin, kun lauantait tulivat kouluissa vapaapäiviksi.

Katso myös 
 Pyhäpäivä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vuosilomalaki Finlexissä

Koulutus
Työ
Vapaa-aika
Zakk Wylde

Zakk Wylde (oikealta nimeltään Jeffrey Phillip Wiedlandt, s. 14. tammikuuta 1967 Bayonne, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi.

Ura 

Wylden kiinnostus musiikkiin alkoi hyvin nuorena ja hän soitti oboeta koulun orkesterissa ala-asteella. Pian häntä alkoi kiinnostaa kitaransoitto, joten hän osti akustisen kitaran, jonka soittaminen ei sittenkään jaksanut kauan kiinnostaa. 14-vuotiaana Wylde löysi kitaran uudelleen ja alkoi taas soittaa. Hän soitti klassista kitaraa ja kävi myös sekalaisilla kitarakursseilla.

Sooloura 

Zakk Wylden soolouran julkaisuihin kuuluu akustinen albumi Book of Shadows. Wylden ensimmäinen sooloprojekti kantoi nimeä Pride & Glory (1991–1994). Hän soittaa nykyään pääasiassa omassa Black Label Society -yhtyeessä (1998–) jossa hän soolokitaran lisäksi hoitaa myös yhtyeen laulusolistin tehtävät. Pitkäaikaisin yhteistyösuhde Wyldellä kuitenkin ollut Ozzy Osbournen kanssa, jonka yhtyeessä hän soitti vuosina 1987–1992, 1995, 1998, 2001–2004 ja 2006–2009. 

Zakk Wylde soittaa pääasiassa Gibsonin hänelle tekemällä Custom Les Paulilla joissa on EMG-mikrofonit. Myös Epiphone ja Tokai ovat saaneet luvan valmistaa hänen custom-kitaroitaan.

Vuoden 2009 lopussa Ozzy Osbourne ilmoitti lopettavansa yhteistyön Zakk Wylden kanssa, Wylde kommentoi keskittyvänsä Black Label Societyyn.

Wylde oli mukana Ozzyn vuoden 2012 kiertuekokoonpanossa, joka esiintyi muun muassa Helsingissä 23. toukokuuta 2012.

Soittotyyli 
Wylde kommentoi oman soittotyylinsä syntyä seuraavasti Nikki Sixxin podcastissa vuonna 2017:

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kitaristit
Multi-instrumentalistit
Ozzy Osbourne
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Grankulla IFK

Grankulla IFK eli Idrottsföreningen Kamraterna, Grankulla (lyh. GrIFK) on kauniaislainen urheilun yleisseura. Lajeina ovat jääkiekko, jalkapallo, käsipallo, salibandy, rullakiekko ja alppihiihto. Seura on perustettu vuonna 1925 ja on yksi läntisen Uudenmaan vanhimpia urheiluseuroja. Seuran puheenjohtaja on Sam Olin.

Seuran historiaa 
Grankulla IFK perustettiin vuonna 1925.

Alppihiihto
Kauniaisten laskettelurinne on Suomen ensimmäinen laskettelurinne. Kauniaisia voidaan kutsua Suomen alppihiihdon syntypaikaksi. Grankulla IFK Alpine on myös maailmancupissakin esiintyneen Marcus Sandellin edustama seura.

Jalkapallo 

Grankulla IFK:n edustusjoukkue pelaa kaudella 2016 Ykkösessä.

Seuralla on yli 600 rekisteröityä pelaajaa.

GrIFK pelaa ottelunsa keskuskentällä , Bembölentie 9, tai keskuskentällä , Vanha Turuntie 42.

GriFK jalkapallon historia täältä.

Jääkiekko 

Jääkiekon edustusjoukkue pelaa II-divisioonassa Etelän lohkossa.

Käsipallo 
Käsipallossa GrIFK:lla on vahvaa tyttöjen ja poikien junioritoimintaa ja edustusjoukkueet sekä naisten SM-sarjassa ja miesten SM-liigassa. Vuosina 2003–2016 miesten edustusjoukkueena toimi HC West, jonka toiminta palasi GrIFK:n nimen alle omana toimintayksikkönään kaudesta 2016–2017 alkaen.

Rullakiekko 

GrIFK on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuosina 2003–2005 sekä 2007. Vuonna 2003 saavutuksena oli SM-hopea. Lisäksi seura on tehnyt rullakiekossa pitkäjännitteistä juniorityötä, joka on poikinut useita junioreiden Suomen mestaruuksia.

Salibandy 
Kaudella 2020–2021 seuran miesten edustusjoukkue pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomisarjassa ja naisten edustusjoukkue neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla III-divisioonassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Suomalaiset käsipalloseurat
Suomalaiset rullakiekkoseurat
Suomalaiset salibandyseurat
Suomalaiset jääkiekkoseurat
Kauniaislaiset urheiluseurat
5
Vuonna 1925 perustetut urheiluseurat
Helsingin Ponnistus

Helsingin Ponnistus on Suomen toiseksi vanhin edelleen toimiva urheiluseura (vanhin Segelföreningen i Björneborg). Seuran perusti Viktor Damm vuonna 1887. Alkuaikoina Ponnistuksen urheilijat niittivät mainetta erityisesti voimistelussa ja yleisurheilussa, mutta 1903 lajivalikoimaan mukaan tullut jalkapallo nousi sittemmin seuran päälajiksi. Ponnistuksen pelaajat ovat käyttäneet vuodesta 1915 lähtien raitapaitaa. 

Ponnistus on pelannut neljä kautta Suomen miesten jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla, viimeksi kaudella 1995. Kaudella 2021 Ponnistuksen miesten edustusjoukkue pelaa viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Nelosessa. Myös naisten edustusjoukkue pelaa Nelosessa. Seuralla on useita juniorijoukkueita eri ikäisille tytöille ja pojille.

Ponnistus järjesti Suomen ensimmäiset Urheilukuninkuuskilpailut vuonna 1902.

Päävalmentajia 

 Harry Hägg (1956–1959) 
 Esko Piipponen (1960-1968) 
 Hägg (1969–1970) 
 Jorma Kärkkäinen (1971–1973) 
 Reino Koskinen (1974–1976) 
 Olli Lehtinen (1977–1979) 
 Kalevi Jääskeläinen (1980)   
 Seppo Mahlman (1981)    
 Nils Suomalainen (1982–1983) 
 Hägg (1984–1985) 
 Tapio Virolainen (1986) 
 Jari-Pekka Keurulainen (1987–1989) 
 Jari Niini (1990–1995) 

 Anatoli Davydov (1995) 
 Ari Aho (1996–1997)
 Jarmo Matikainen (1998) 
 Petteri Salonen (1999–2000)  
 Juha Koskinen (2001–2002)
 Mauri Sandström (2003)
 Jukka Möttö (2004, 2017)
 Moshood Abdul´Aziz (2005)
 Ari Pasanen (2006)
 Jani Kurvinen (2007–2009)
 Matti Hartikainen 
 Markku Koskinen
 Pekka Riikonen
 Sami Koskinen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran sivusto

Suomalaiset jalkapalloseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Vuonna 1887 perustetut urheiluseurat
Hyvinkään Palloseura

Hyvinkään Palloseura (HyPS) on hyvinkääläinen jalkapalloseura. Se on perustettu vuonna 1947 Yhdistyneitten Villatehtaitten Palloilijoiden toiminnan jatkajaksi. Seurassa on toiminut omat jaostot keilailua ja curlinga varten, mutta nykyään ne toimivat erillisinä yksikköinä omien aktiiviensa varassa. Alkuaikoina toimintaa oli myös jääpallossa ja jääkiekossa. Kaudesta 2020 lähtien seuran edustusjoukkue on pelannut Nelosen Uudenmaan lohkossa.

Jalkapallo 
HyPS on rekisteröityjen pelaajien määrällä mitattuna Suomen neljänneksi suurin jalkapalloseura. Vuonna 2005 HyPSiä edusti noin 1 600 jalkapalloilijaa, joista tosin valtaosa harrastaa tyttöjen ja poikien nappulajalkapalloa Euroliiga-nimisessä korttelijalkapallotoiminnassa. Seuran junioriedustusjoukkueissa harjoittelevien pelaajien määrä on niukka, eikä vanhimpiin juniori-ikäryhmiin saada yleensä joukkueita perustettua. HyPS on harvoin edustettuna A- ja B-junioreiden valtakunnallisissa sarjoissa.

Seuran edustusjoukkue pelasi vuosina 1995–2009 Kakkosessa. Korkeimmillaan se on ollut nykyistä Ykköstä vastaavassa Suomi-sarjassa neljänä kautena, joista viimeisin oli kausi 1965. Kausi 2009 päättyi pettymykseen, kun 15 Kakkosessa vietetyn kauden jälkeen seura putosi Kolmoseen. Joukkue sijoitettiin Uudenmaan kolmoslohkoon.

Edustusjoukkueen kaikkien aikojen maalikuningas on Pertti Jantunen, joka on tehnyt 174 maalia. Jantusen maalisaldo on syntynyt Kakkosen lisäksi Kolmosessa ja Nelosessa. Hän on pelannut HyPSin paidassa 327 ottelua, joka on myös seuran ennätys.

HyPS pelaa kotiottelunsa joko Urheilupuistossa tai Villa Parkilla.

Naisten jalkapallo 

HyPSin naisten edustusjoukkue on pelannut maan pääsarjassa kahteen otteeseen 80- ja 90-luvuilla. Kaudella 2007 naiset nousivat jälleen valtakunnalliseen sarjaan, kun kauden päätteeksi joukkue saavutti nousun Naisten Kakkoseen. Kaudella 2019 joukkue pelaa Helsingin ja Uudenmaan piirin Kolmosessa

Naisten reservijoukkue, HyPS 06, pelaa kaudella 2010 Nelosessa.

Pässit
Pässit on Hyvinkään Palloseuran kannattajaryhmä, jonka tavoitteena on luoda kestävää kannattajakulttuuria maineikkaalle ja perinteikkäälle Hyvinkään Palloseuralle. Pässit aloitti järjestäytyneenä kannattajaryhmänä kaudella 2012.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
Seuran sivut
Pässien Facebook-sivut

Suomalaiset jalkapalloseurat
Suomalaiset keilailuseurat
Hyvinkääläiset urheiluseurat
Vuonna 1947 perustetut urheiluseurat
Käpylän Pallo

Käpylän Pallo (KäPa) on Helsingin Käpylässä toimiva jalkapalloseura. Se perustettiin vuonna 1956. 

Käpylän Pallo organisoi ensimmäisenä suomalaisena jalkapalloseurana ”nappulaliigat”. Liigajoukkueet saivat nimensä Englannin liigan seuroilta ja muutama joukkue jopa sai pelipaidat liigajoukkueilta lahjaksi.

Nykypäivä 

Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2023 Ykkösessä. Ykkösessä se pelasi historiansa ensimmäisen kerran kaudella 2008. Kotiottelunsa KäPa pelaa Vallilanlaaksossa, KäPa Campuksella. 

Seuralla on juniorijoukkueita kaikissa ikäluokissa. Käpylän Pallo järjesti FC Hongan kanssa Helsinki Cupin vuodesta 1976 vuoteen 2011 saakka, jolloin KäPa luopui siitä ja tilalle tuli HJK. KäPa:n juniorien harjoitukset pidetään Käpylässä Sampsantien kentällä, Käpylän urheilupuiston nurmella ja Käpylän kuplahallin kentällä sekä Vallilanlaaksossa ja Oulunkylässä. Käpylän Pallo rakensi Käpylän liikuntapuistoon talvella 2006  kuplahallin junioreille.

KäPalla on oma valmennuslinjaus: Kaikki pelaa – omalla tasollaan. Nuoret pelaajat jaetaan seurassa pienempiin ryhmiin osaamisen ja kehittymisen mukaan. KäPa tunnetaan tätä nykyä erittäin laadukkaasta junioritoiminnasta ja on voittanut useina vuosina esim. Helsinki Cupin useassa ikäluokassa. Seura on myynyt pelaajia mm. Saksaan HSV:n (Anssi Suhonen, Juho Kilo ja Jesse Kilo) ja Eintracht Braunschweigin (Ville Räty) riveihin sekä tanskalaiseen Esbjerg fB:hen (Noah Nurmi).

Käpylän Pallon kasvateista miesten A-maajoukkueessa ovat pelanneet Simo Valakari, Leo Väisänen ja Onni Valakari. 

KäPan B-juniorit ovat voittaneet jalkapallon Suomen mestaruuden kolmesti (2016, 2019 ja 2021). Kaudella 2020 seura voitti B-nuorten SM-hopeaa ja kaudelle 2022 pronssia.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran sivut
Seuran valmennuskeskuksen sivut
Seuran kuplahallin sivut
 

Suomalaiset jalkapalloseurat
Käpylä
Helsinkiläiset urheiluseurat
Vuonna 1956 perustetut urheiluseurat
3
Klubi 04

HJK Klubi 04 on Helsingin Jalkapalloklubin reservijoukkue, joka pelaa kaudella 2022 Kakkosessa. Se perustettiin vuonna 2004, kun HJK osti Jokerien jalkapallotoiminnan. Se otti tuolloin sarjapaikan Kakkosesta. Jokerien liigapaikan vei sarjasta karsinnoissa pudonnut FC KooTeePee ja kotkalaisten Ykkösen paikan GBK.

Historia
Kaudeksi 2006 joukkue nousi Ykköseen pudottamalla karsinnoissa FC Interin reservijoukkue VG-62:n. Joukkueen päävalmentajana toimi Abdou Talat. Ensimmäisenä kautenaan Ykkösessä joukkue sijoittui kuudenneksi.

Kaudella 2007 Klubi 04:n sijoitus Ykkösessä oli 14:s. Joukkue putosi kaudeksi 2008 Kakkoseen. Kaudella 2008 joukkue uudistui lähes täysin ja valmentajaksi vaihtui Juho Rantala. Joukkue varmisti nousun takaisin Ykköseen jo kaksi kierrosta ennen kauden päätöstä.

Kaudella 2009 Klubi 04 varmisti sarjapaikan kolme kierrosta ennen kauden päätöstä ja sijoittui Ykkösessä kahdeksanneksi. Kaudella 2010 Klubi 04 sijoittui sarjassa toiseksi viimeiseksi, ja putosi kaudelle 2011 Kakkoseen. Kaudella 2010 Klubi 04:n valmentajana toimi Pasi Rasimus.

Kaudella 2011 Klubi 04 voitti Kakkosen A-lohkon, mutta hävisi karsintojen ensimmäisessä vaiheessa kaksiosaisen karsintaottelun BK-46:lle. Klubi 04:n Joel Pohjanpalo voitti kaudella 2011 Kakkosen maalikuninkuuden 33 maalilla, mikä sivusi Kakkosen maaliennätystä.

Kaudella 2012 Klubi 04 pelasi Kakkosen etelälohkossa ainoana helsinkiläisenä joukkueena. Vuodesta 2011 Klubi 04:n valmentajana toimi jälleen jälleen Abdou Talat. Vuonna 2015 päävalmentajana aloitti Toni Koskela. Koskelan ensimmäisellä kaudella Klubi 04 voitti Kakkosen itälohkon, mutta hävisi kaksiosaisessa karsinnassa GrIFK:lle. 

Kauden 2017 päätteeksi Klubi 04 nousi Ykköseen voittamalla nousukarsinnassa FC Viikingit.

Kaudella 2018 Klubi 04 jäi Ykkösen viimeiseksi ja putosi kauden päätteeksi takaisin Kakkoseen.

Kaudella 2019 Klubi 04 sijoittui Kakkosen A-lohkon viidenneksi.

Kauden 2020 päätteeksi Klubi 04 nousi Ykköseen pelattuaan tappiottoman sarjan Kakkosen B-lohkossa.

Kauden 2021 jälkeen Klubi 04 putosi niukasti takaisin Kakkoseen.

Pelaajat kaudella 2022
Päivitetty 25. helmikuuta 2022.

Klubi 04 -valmennus
 Päävalmentaja: Miika Nuutinen
 Valmentaja: Mikko Lignell
 Valmentaja: Aleksi Lalli
 Valmentaja: Tuomas Silvennoinen
 Maalivahtivalmentaja: Marko Frantsi
 Joukkueenjohtaja: Petteri Jutila

Klubi 04:n sarjahistoria

Lähteet

Aiheesta muualla
 Joukkue HJK:n sivuilla

Helsingin Jalkapalloklubi
Vuonna 2004 perustetut urheiluseurat
Opistoupseeri

Opistoupseeri on Päällystöopistosta tai Maanpuolustusopistosta valmistunut opistotasoisen tutkinnon suorittanut ammattisotilas. Opistoupseerin koulutus luokitellaan nykyään alimman korkea-asteen koulutukseksi (ISCED 5B). Opistoupseereiden palvelusarvot ovat luutnantti, yliluutnantti ja kapteeni. Reservissä opistoupseeri voidaan ylentää majuriksi. 

Vanha kanta-aliupseeri nimike korvattiin 1974 toimiupseeri-nimikkeellä kun työsuhteet puolustusvoimissa muutettiin toimiksi. Vuonna 1989 kaikki valtion toimet yhtenäistettiin viroiksi ja nimike muuttui opistoupseereiksi.

Nykytilanne 
Opistoupseereita on puolustusvoimissa tällä hetkellä (2017) vielä runsaasti ja viimeiset opistoupseerit poistuvat reserviin puolustusvoimista vasta vuoden 2035 paikkeilla, sillä viimeinen opistoupseerikurssi valmistui vuonna 2003. Historian viimeinen opistoupseerien jatkokurssi päättyi maasotakoulussa vuonna 2012. Opistoupseereilta vapautuvat ylemmän vaatimustason tehtävät siirretään poistuman myötä upseereille ja  erikoisupseereille. Alemman vaatimustason tehtävät siirretään aliupseereille. 

Henkilöstön edunvalvonnasta kantaa päävastuun Päällystöliitto ry.

Perinteet 
Opistoupseeristo toimii puolustusvoimissa myös ali-, toimi- ja opistoupseeriston perinteiden vaalijana.  Perinteiden vaalimiseen osallistuu myös Ali-, toimi- ja opistoupseerien perinneyhdistys ry, ATOP ry.

Palveluksesta poistuneiden, ns. evp-opistoupseereiden yhteisenä etujärjestönä toimii Päällystöliittoon kuuluva Päällystöliiton evp-yhdistys ry.

Päällystöliitolla on käytössään oma lippu ja kunniamarssi "Päivää päin". Marssin on säveltänyt Artturi Rope ja sanoittanut Heikki Väisänen.

Lähteet 

Sotilasarvot