joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gustavo Petro

Gustavo Francisco Petro Urrego (s. 19. huhtikuuta 1960 Ciénaga de Oro, Córdoba, Kolumbia) on kolumbialainen poliitikko ja maan 7. elokuuta 2022 virkaan astuva presidentti. Hän voitti kesäkuussa 2022 käydyt presidentinvaalit saatuaan toisella, ratkaisevalla kierroksella 50,5 prosenttia annetuista äänistä vastaehdokkaan Rodolfo Hernándezin saatua 47,3 prosenttia. Petro on Kolumbian ensimmäinen vasemmistolainen presidentti maan historiassa. Hänen varapresidentikseen tulee Francia Márquez, joka on tunnettu ympäristöaktivisti ja feministi, josta tulee Kolumbian ensimmäinen musta nainen varapresidentin tehtävässä.

Petro on toiminut aiemmin Bogotan pormestarina ja ollut entinen vasemmistolaisen M-19-sissijärjestön sissi. Petro istui vankilassa 16 kuukautta aseiden laittomasta hallussapidosta. Petro nousi sen jälkeen eri puolueiden riveissä kongressin edustajainhuoneen kautta senaattiin ja pääkaupunki Bogotán pormestariksi. Hän on kolmatta kertaa avioliitossa ja hänellä on viisi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Gustavo Petron virallinen sivusto

Kolumbialaiset poliitikot
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Tuusulan rovastikunta

Tuusulan rovastikunta on Uudellamaalla sijaitseva Espoon hiippakunnan rovastikunta. Tuusulan rovastikunnan lääninrovastina toimii Keravan kirkkoherra Markus Tirranen.

Seurakunnat 
Lista Tuusulan rovastikuntaan kuuluvista seurakunnista:
 Hyvinkään seurakunta
 Järvenpään seurakunta
 Keravan seurakunta
 Nurmijärven seurakunta
 Mäntsälän seurakunta
 Tuusulan seurakunta

Lähteet 

Espoon hiippakunta
Suomen evankelis-luterilaiset rovastikunnat
Luara Şakircanova

Luara Ğälimcan qızı Şakircanova (tat. Луара Галимҗан кызы Шакирҗанова, ven. Луара Галимзяновна Шакирзянова: Luara Galimzjanovna Šakirzjanova - tunnetaan myös nimellä Zöhrä Şakircan;  s. 9. kesäkuuta 1950, Tataarien ASNT) on palkittu tataarilainen teatteriohjaaja-, näyttelijä- ja käsikirjoittaja, joka on toiminut teatterintekijänä myös Suomen tataariyhteisön keskuudessa.

Biografia 
Şakircanova syntyi kylässä Külle kime, Atninskin alueella - nykyisessä Tatarstanissa Neuvostoliiton aikaan. Hänen vanhempansa olivat opettajat Ğälimcan ja Xätirä. Isä opetti fysiikkaa, äiti tataarin- ja saksan kieltä sekä kirjallisuutta. Luaran lisäksi perheeseen kuului kolme sisarusta. Opiskeluvuosinaan, Şakircanova otti aktiivisesti osaa koulunsa teatteriryhmässä. Şakircanova valmistui koulusta 16-vuotiaana ja muutti Kazaniin, jossa hän aloitti opinnot teatterikoulussa.

Kazanista valmistuttuaan, Şakircanova jatkoi opintoja Leningradissa. Tuona aikana hän perehtyi venäläiseen ja ulkomaalaiseen teatteriin. Vuonna 1973, Şakircanova pääsi kiertelevään tataarilaiseen teatteriryhmään, joka on myöhemmin tunnettu Kärim Tinçurinin draama- ja komediateatterina. Hän työskenteli ryhmässä vuoteen 1979.

Lähdettyään teatteriryhmästä, Şakircanova toimi 1979-1984 aikana Tatarstanin kulttuuriministeriön teatteriosaston vanhempana tarkastajana. Tämän jälkeen Şakircanova siirtyi Galiaskar Kamalin akateemiseen tataariteatteriin, jossa hän on toiminut teatterimuseon johtajana. Työn ohella, hän toimii samalla teatteriohjaajana-, ja käsikirjoittajana, sekä on muillakin tavoin vahvasti mukana tataarikulttuurin vaikuttajana.

1990-luvulla, Helsingin tataariyhteisön kutsumana, Şakircanova matkusti maahan ja tuona aikana ohjasi G. Kamalin, A. Ishakin ja M. Fäyzin näytelmiä.

Şakircanova tunnetaan myös nimellä Zöhrä Şakircan (ven. Зухра Шакирзян: Zuhra Šakirzjan).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Haastattelu tataarin kielellä

Vuonna 1950 syntyneet
Tataarit
Teatteriohjaajat
Teatterinäyttelijät
Henrik Johan af Forselles

Henrik Johan af Forselles vuoteen 1767 Forsell (10. joulukuuta 1754 Loviisa – 13. huhtikuuta 1790 Loviisa) oli suomalainen ruukinpatruuna, joka sai vuorineuvoksen arvonimen.

Af Forsellesin vanhemmat olivat Loviisan pormestari, ruukinpatruuna ja kauppaneuvos Jacob af Forselles ja Johanna Ulrika Schultz ja puoliso vuodesta 1785 Virginia Christina Sofia Carlsköld. Af Forselles tuli ylioppilaaksi Uppsalassa 1768 ja toimi ruukinpatruunana Lindesbergissä Ruotsissa vuoteen 1781. Suomessa hän oli tämän jälkeen Strömforsin ruukinpatruuna Ruotsinpyhtäällä kuolemaansa asti. Af Forselles omisti Ruotsinpyhtäällä Petjärven, Storbyn ja Ånäsin kartanot. Vuorineuvoksen arvonimen hän sai 1784. Af Forsellesin kuoltua vain 36-vuotiaana hänen leskensä Virginia johti Strömforsin ruukkia vielä yli viisikymmentä vuotta.

Sotilas, valtiopäivämies Jakob af Forselles oli Henrik af Forsellesin veli.

Lähteet

Suomalaiset aateliset
Vuorineuvokset
Suomalaiset ruukinpatruunat
Vuonna 1754 syntyneet
Vuonna 1790 kuolleet
Repertuaariteatteri

Repertuaariteatteri on teatteri, joka esittää näyttämöllään useista näytelmistä koostuvaa ohjelmistoa. Sellaisia ovat usein suuret teatterit, esimerkiksi Tampereen Teatteri, mutta myös pienet, kuten Salon Teatteri.

Lähteet

Teatteri
Topi Still

Topi Still (s. 6. joulukuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Still edustaa Superpesiksessä pelaavaa Pattijoen Urheilijoita. 

Stillin kasvattajaseura on Napapiirin Pesis. Hän on myös ensimmäinen pelaaja Napa-Pesiksen historiassa, joka on noussut Superpesis-tasolle.  Hän pelaa ulkokentällä lukkarina. Still on pelannut kuusi Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut yhden juoksun ja kerännyt 12 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 21. kesäkuuta 2022.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Siuron työväentalo

Siuron Työväentalo valmistui Pohjois-Pirkkalan kunnan, nykyisen Nokian kaupungin, alueelle vuonna 1907 talkoovoimin.

Historia 
Talo rakennettiin korkealle Siuron kallion laelle, josta oli hyvä näköala Siuronkoskelle, Kulovedelle ja Jokisjärvelle. Kokemäenjoen vesistö oli sen ajan hyvä infrastruktuuri, joten Siuron kylän toiminta vilkastui sitä myötä myös. Tampere–Pori-rautatien rakentaminen vuonna 1895 Siuroa ohittamaan lisäsi asutusta kosken ympäristössä. Toiminta alueella vilkastui. Siuron kylä ja Siuron kirkko kuuluivat Pohjois-Pirkkalan kuntaan ja Hämeen lääniin. Siuronkosken toisella puolella oleva Kuljun kylä oli osa Satakunnan lääniä. Siuron alueella oli useita isoja kartanoita, joilla oli torppareita työssä.

Rakennus 

Siuron Työväenyhdistys alkoi rakentaa työväentaloaan 1906. Rakennustoimikunta päätti 2. syyskuuta 1906 hankkia talon suunnittelua varten piirustukset Lempäälän ja Nokian, silloisen Pirkkalan, työväentaloista. Talkootyöt jatkuivat vuoteen 1909 saakka. Vuonna 1917 toiminnan vilkastuessa talon eteläpäätyyn rakennettiin kaksikerroksinen, taitekattoinen lisärakennus, jossa oli näyttämö ja kokoushuone. Talon takana oli 5-7 yleistä kaivoa, joista asukkaat saivat hakea käyttövetensä. Tosin kesäisin ne tyhjenivät, jolloin vettä sai apteekista. Talon katto korjattiin vuonna 1952.

Muistolaatta on talosta jäljellä enää Siuron kallion kyljessä, kun talo purettiin heinäkuussa 1971. Vanhasta puretusta talosta on kuva vuodelta 1926 (kansikuva) sekä muistolaatta, joka paljastettiin vuonna 1990 sisällissodan 1918 uhrien muistoksi. Muistolaatan teetti Otto Ritamäki.

Toiminta 

Sosialidemokraattista nuorisotoimintaa alettiin harjoittaa heti yhdistyksen perustamisen jälkeen vuodesta 1904 alkaen. Sisällissodan aikana työväentalo oli vallattu vankileirinä, jonka vankeja myös teloitettiin. Vankeina oli yli sata henkilöä, joista 27.3.-26.4.1918 teloitettiin Siurossa ja Kuljussa 28 vankia. Toiminta Siuron työväentalolla vilkastui 1920- ja 1930-luvuilla. Työväenjärjestöjen lisäksi tiloja käyttivät Siuron Tuiskun urheilijat ja voimistelijat. Juhlia pidettiin, näytelmäpiiri toimi tiloissa ja näytelmävierailijoita saatiin myös hyvin. Näytelmien ohjaajia vieraili usein Tampereelta. Tiloissa toimivat kirjasto, lukupiiri, työväenopisto ja sanomalehden toimitus.

Elokuvien esittäminen aloitettiin Siuron työväentalossa 1. huhtikuuta 1961. Elokuvatilan vuokrat jäivät maksamatta ja vuokralainen lähti pakoon. Näin alkoi työväentalorakennuksen alamäki. Nokian kauppala eikä SDP suostuneet osallistumaan talon ylläpidon kuluihin. Toiminta ahtaissa tiloissa hiipui. Työväentalo purettiin heinäkuussa 1971 Nokian kauppalan toimesta, kun kauppala oli ostanut tontinkin.

Lähteet 
 Nokian Uutiset 1.5.1990
 Näin Siurossa ja Kuljussa ennen asuttiin ja elettiin. Koonnut Maria Ahokas. Nokian kaupungin kulttuurilautakunta 1998.
 Siuron työväenyhdistys 100 vuotta. Suoniemen historiaa. Toim. Esko Nieminen. Siuron työväenyhdistys/Palladium kirjat 2005 ISBN 952-9893-36-1

Työväentalot
Siuro
Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Volodymyr Javorivskyi

Volodymyr Javorivskyi, , (11. lokakuuta 1942 Teklivka, Kryžopilin piiri, Vinnytsjan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 16. huhtikuuta 2021 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen kirjailija ja poliitikko.

Javorivskyi valmistui 1963 Odessan yliopistosta. Hän työskenteli toimittajana, televisiokäsikirjoittajana ja kiovalaisen lehden Vittšyznan apulaispäätoimittajana. Hän nousi kirjailijana merkittäväksi 1970-luvun loppupuolella. Hän kirjoitti romaanien ja muun kaunokirjallisen proosan lisäksi asiaproosaa, jota on julkaistu kokoelmina. Hänen proosateoksensa Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudesta ilmestyi englanninkielisenä käännöksenä nimellä Maria and Wormwood at the End of the Century julkaisussa Soviet Literature (1988, numero kaksi, myös verkossa).

Javorivskyi osallistui 1980-luvun jälkipuolella ukrainalaisen kulttuurin elvyttämiseen. Hänet valittiin 1990 Ukrainan SNT:n korkeimpaan neuvostoon, jossa hän kuului oppositioryhmään Narodna Rada. Hän oli Tšernobylin tuhon seurauksia tutkivan komission puheenjohtaja. Hän oli Ukrainan korkeimman neuvoston jäsen 1994–1998 valittuna Ukrainan demokraattisesta puolueesta, vuosina 2002–2006 Julija Tymošenkon ryhmittymästä ja vuodesta 2007 Batkivštšyna-puolueesta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Volodymyr Yavorivsky, Maria and Wormwood at the End of the Century, University of Toronto 

Ukrainalaiset kirjailijat
Ukrainalaiset poliitikot
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
Virginie Demont-Breton

Virginie Élodie Marie Thérèse Demont-Breton (26. heinäkuuta 1859 Courrières - 10. tammikuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Virginie syntyi taiteellisen perheen tyttäreksi; myös hänen isänsä Jules ja setänsä Émile olivat taidemaalareita.

Elämänvaiheita 
Virginie Breton sai taideopetuksensa isältään. Hän piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1880, samana vuonna kuin solmi avioliiton taidemaalari Adrien Demontin kanssa. Seuraavana vuonna hänet palkittiin kolmannen luokan mitalilla ja vuonna 1883 hänellä oli näyttely Pariisin Salongissa. Amsterdamin maailmannäyttelystä vuonna 1883 hän sai kultamitalin ja seuraavana vuonna kunniamaininnan. 

Vuonna 1890 Demont-Breton muutti miehensä kanssa Wissantiin, lähelle Pas-de-Calaisia. Hänen alkujaan muotokuvia ja historiallisia aiheita käsittänyt tuotantonsa muuttui. Se otti aiheekseen realistiseen tyyliin kuvatu maalaukset kalastajista ja erityisesti heidän vaimoistaan ja lapsistaan.  

Demont-Breton oli yksityiselämässään omistautunut perheelleen. Ammatillisella puolella hän sai tunnustusta ja oli aktiivisesti mukana parantamassa naistaiteilijoiden asemaa. Ranskan valtio osti häneltä työn vuonna 1883 ja vuonna 1891 Comité des Artistes Français otti hänet jäsenekseen tehtävänään toimia maalaustaiteen kriitikkona. Tätä ennen naisjäseniä oli ollut vain yksi, Rosa Bonheur. Hänen töitään oli esillä myös Chicagon maailmannäyttelyssä vuonna 1893.  

Vuodet 1895 -1901 Demont- Breton toimi naistaiteilijoiden liiton puheenjohtajana. Yhdessä Hélène Bertaux´n kanssa he käyttivät julkisuutta taidokkaasti hyväkseen tuodessaan esille muun muassa sen, että nuorten naisten pääsy taidekouluihin on vaikeaa. Ranskan valtio myönsi hänelle kunnialegioonan ritarin arvon ja Belgian valtio antoi hänelle kunniamerkin. Vuonna 1913 hänet nimitettiin Antverpenin kuninkaallisen taideakatemian jäseneksi.

Teoksia

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.artnet.com/artists/virginie-demont-breton/
 http://www.artrenewal.org/artists/virginie-demont-breton/464
 Ranskalaiset taidemaalarit
 Vuonna 1859 syntyneet
 Vuonna 1935 kuolleet
PEWS

PEWS (Pediatric Early Warning Score) on lapsille soveltuva versio aikuisten NEWS-pisteytyksestä. Se on tarkoitettu havaitsemaan alle 16-vuotiaiden potilaiden voinnissa tapahtuvat muutokset sairaalassa. NEWS ei tähän tarkoitukseen sovellu, koska lasten elintoiminnot poikkeavat aikuisten elintoiminnoista. Eri maissa on erilaisia PEWS-pisteytyksiä. Suomen Sairaanhoitajat julkaisivat kansalliset PEWS-pisteet syyskuussa 2018. 

PEWS-pisteet koostuvat

 hengitystaajuudesta
 hengitystyöstä
 happisaturaatiosta
 lisähapen käytöstä
 systolisesta verenpaineesta
 syketaajuudesta
 kapillaaritäytöstä
 tajunnan tasosta  

Pisteytysjärjestelmässä lapset on jaettu viiteen eri ikäryhmään elintoimintojen viitearvojen perusteella. Ikäryhmät ovat

 alle 3 kuukautta
 3-12 kuukautta
 1-5 vuotta
 5-12 vuotta
 yli 12 vuotta  
Lapsen elintoiminnot pisteytetään sen perusteella  mitä enemmän ne poikkeavat viitearvoista, pisteitä annetaan asteikollaa 1-4. Maksimipistemäärä voi olla yhteensä 32. Yhteispistemäärän perusteella PEWS-ohje ohjaa jatkotoimista mm. potilaan seurannasta ja mahdollisesta lisäavun hälyttämisestä. 

Elvytyksen Käypä hoito -suosituksessa todetaan, että sairaaloissa tulee olla käytössä potilaan elintoimintoja mittaava pisteytysjärjestelmä potilaan voinnin muutosten havaitsemiseen ja seurantaan.  Pisteytyksellä lapsen elintoimintojen muutokset huomataan ajoissa, ennaltaehkäistään elintoimintojen romahtaminen ja lapsen ajautuminen näin elvytystilanteeseen.  PEWS-pisteitä voidaan sairaaloissa käyttää myös MET-hälytyksen laukaisuun.  Suomen Sairaanhoitajien ja Lääkäriliiton tavoitteena on, että lapsipotilaiden peruselintoimintojen arviointiin käytettäisiin PEWS-pisteytystä lapsen hoitopaikasta riippumatta.

Lähteet 

Lastentaudit
Lääketieteellinen diagnostiikka
Sarkolan työväentalo

Sarkolan työväentalo on vuonna 1910 valmistunut työväentalo Sarkolan kylässä Suoniemen eteläisellä alueella Nokialla. Työväentalo on mainittu Museoviraston toimittamassa Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt vuoden 1993 luettelossa.

Historiaa 

Sarkolan Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistykseen liittyi 65 jäsentä jo ensimmäisenä toimintavuonna. Toiminta aloitettiin Keson pirttirivin talossa vuokralla. Rakennusta parannettiin talkoovoimin. Jatkossa tilan omistaja August Niemi ei halunnut enää vuokrata tilaa eikä myydä maataan yhdistykselle. Rakennus on nykyään yksityisomistuksessa. Muutoksesta ei tietoja - vielä.

Työväentalo 

Uusi tontti saatiin vuokralle Erland Rekolalta ja sinne siirrettiin Keson pirttirivin rakennusten hirret, joista talo pystytettiin. Talkoilla edelliseen taloon oli jo tehty juhlasali ja näyttämö kulisseineen. Uuden rakennuksen pääty osoitti maanteille päin ja ravintolan kautta päästiin saliin. Toukokuun 10. päivänä 1910 talossa pidettiin ensimmäinen kokous ja rakennuksen vihkiäiset pidettiin 4. syyskuuta 1910. Yhdistys osti työväentalon tontin omaksi vuonna 1919.

Toiminta 

Yhdistys kokoontui vähintään kahdesti kuukaudessa ja perusti heti ensimmäisenä vuonna laulukuoron. Seuraavina vuosina aloittivat toimintansa näytelmäpiiri, ompeluseura, puhuja- ja keskusteluseura, lainakirjasto, oma lehti nimeltään Sarastus ja raittiusseura. Jäsenilleen yhdistys järjesti erilaisia kursseja, kuten lukemis- ja kirjanpitokurssit. Jäsenille hankittiin urheilukäyttöön kuula ja keihäs. Suoniemeläisille järjestettiin avoimia hiihtokilpailuita, Sarkolanlahden kisoja. Iltamia järjestettiin ja annettiin tilaa jäsenien juhlille sekä naapuripitäjien työväenyhdistyksille. Tukkityössä oleville esitettiin vähimmäispalkkavaatimus. Lisäksi vaadittiin, että ajotyöt on teetettävä oman paikkakunnan miehillä ja työpäiviä on lyhennettävä 10-tuntisiksi ja talvella 7-tuntisiksi.

Lähteet 
 Siuron työväenyhdistys 100 vuotta. Suoniemen historiaa. Toim. Esko Nieminen. Siuron työväenyhdistys/Palladium kirjat 2005 ISBN 952-9893-36-1
 Näin Siurossa ja Kuljussa ennen asuttiin ja elettiin. Koonnut Maria Ahokas  Nokian kaupungin kulttuurilautakunta 1998. 
 Suoniemen historia Kuloveden rantojen asuttamisesta 2000-luvulle. Toim. Jouko Jaakkola, Satu Kankkonen & Ulla Koskinen. Nokian kaupunki & Nokian seurakunta/Tallinna Raamatutrükikoda 2008.

Työväentalot
Nokian rakennukset ja rakennelmat
Villan koulu

Villan koulu (ruots. Villa skola) on Kokkolan Ventuksessa sijaitseva ruotsinkielinen ala-aste.

Villan koulu perustettiin vuonna 1869 ja on yksi Kokkolan vanhimpia kouluja. Villan koulu oli ensin yksikerroksinen rakennus, kunnes 1900-luvun puolessavälissä sen pihalle rakennettiin nykyinen kolmekerroksinen rakennus, itse koulun vanha rakennus on edelleen koulun etupihassa. Vuonna 2010 koulussa todettiin homeongelma ja oppilaat vietiin evakkoon parakkeihin Kirkonmäen koulun pihalle, luokkien 4–6 oppilaat vietiin Donnerin kouluun, ja koulua remontoitiin puolitoista vuotta kunnes vuoden 2012 alkupuolella koulurakennusta alettiin taas käyttää. Vuonna 2020 Kirkonmäen koulu lakautettiin ja sen oppilaat siirrettiin Villan kouluun, tämä vaati lisätilaa kouluun joka johti siihen, että oppilaat siirrettiin Vingenkatuun opiskelemaan remontin ajaksi, koulun suurennus valmistui syksyllä 2022

Villan koulu on ruotsinkielinen ja siellä opiskelee yli 200 oppilasta luokilla 1–6. Kirkonmäen koulun yhdistämisen jälkeen koulussa on ollut A- ja B- luokkia joka luokka-asteella. Suurin osa koulun opiskelijoista asuu koulun läheisissä kaupunginosissa, kuten Kaustari, Kirkonmäki, Linnusperä sekä Ventus. Koulussa on myös esikoulu, toimintaa ennen ja jälkeen koulupäivän sekä kirjasto. Koulun rehtorina toimii Tua Masar.
Kokkolan oppilaitokset
Kolster (täsmennyssivu)

Kolster on saksalaistaustainen sukunimi.

Henkilöitä
 Arne Kolster (1907–1999), suomalainen diplomi-insinööri ja toimitusjohtaja
 Hermann Kolster (1871–1944), suomalainen diplomi-insinööri ja professori
 Rudolf Kolster vanhempi (1837–1901), saksalais-suomalainen insinööri ja opettaja
 Rudolf Kolster nuorempi (1865–1918), suomalainen lääkäri ja professori

Yrityksiä 
 Kolster, vuonna 1874 perustettu suomalainen patentti- ja tavaramerkkitoimisto

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Francia Márquez

Francia Elena Márquez Mina (1. joulukuuta 1981) on kolumbialainen poliitikko ja ihmisoikeus- ja ympäristöaktivisti. Hänet valittiin kesäkuussa 2022 Kolumbian varapresidentiksi. Samoissa vaaleissa Kolumbian presidentiksi valittiin Gustavo Petro. Hän on virassa ensimmäinen afrikkalaistaustainen ja toinen nainen.

Lähteet

Kolumbialaiset poliitikot
Vuonna 1981 syntyneet
Krysanteemiritarikunta

Krysanteemiritarikunta () on Japanin korkein mahdollinen ritarikunta. Sen perusti keisari Meiji vuonna 1877. Sitä myönnetään lähinnä vain Japanin keisariperheen jäsenille tai ulkomaalaisille valtiopäämiehille. Saajan tulee kuitenkin olla mies. Myös poikkeuksellisen merkittävän teon tekijä voi saada tunnustuksen. Koko historiansa aikana kunniamerkkiä on jaettu vain 50 kertaa ja vuoteen 2019 asti pääministeri Yasuhiro Nakasone on ainoa elossa oleva henkilö, jolle kunnianosoitus on myönnetty. Kunniamerkki voidaan myöntää myös postuumisti.

Aluksi ritarikunnassa oli vain yksi luokka, suurristi, mutta 12 vuotta ritarikunnan perustamisen jälkeen lisättiin ylempi luokka, suurristi ketjuilla. Suurristi ketjuilla voidaan myöntää vain sellaiselle henkilölle, jolle on jo aiemmin myönnetty ritarikunnan suurristi.

Lähteet 

Japanilainen yhteiskunta
Ritarikunnat
Japanilainen kulttuuri
Rashmika Mandanna

Rashmika Mandanna (s. 5. huhtikuuta 1996 Virajpet, Karnataka, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa telugun- ja kannadankielisissä elokuvissa muutamien tamili- ja hindielokuvien lisäksi. Hän on voittanut Filmfare Awards South -palkinnon ja kolme SIIMA-palkintoa.

Rashmika on esiintynyt useissa kaupallisesti menestyneissä elokuvissa, kuten Kirik Party (2016), Anjani Putra (2017), Chalo (2018), Geetha Govindam (2018), Yajamana (2019), Sarileru Neekevvaru (2020), Bheeshma (2020), Pogaru (2021), Pushpa: The Rise (2021) ja Sita Ramam (2022).

Filmografia

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Intialaiset näyttelijät
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Indantroni

Indantroni (C28H14N2O4) eli indantronisininen, indantreeni tai antrakinonisininen on antrakinonijohdannaisiin kuuluva aromaattinen ja heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa tekstiilien ja muovien värjäämiseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa indantroni on sinistä ja hieman punertavaa kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja siitä tunnetaan neljä kidemuotoa, jotka ovat α-, β-, γ- ja δ-muodot. Kidemuotojen värisävyt poikkeavat hieman toisistaan. Indantroni liukenee happo- ja emäsliuoksiin, mutta ei orgaanisiin liuottimiin.

Indantronia valmistetaan kondensoimalla 2-aminoantrakinonia emäksen kuten natrium- tai kaliumhydroksidin läsnä ollessa. Reaktiossa muodostuu väritön leukoyhdiste, joka hapetetaan natriumnitraatin tai kaliumkloraatin avulla indantroniksi.

Indantronia käytetään väriaineena muun muassa maaleissa (erityisesti automaaleissa), muoveissa ja painomusteissa. Sitä käytetään myös puuvillatekstiilien kyyppivärinä ja halogenoimalla saadaan muita väriaineita. Indantronin etuja ovat hyvä sään- ja valonkestävyys.

Lähteet

Väriaineet
Ragnar Jónasson

Ragnar Jónasson (s. 1976) on islantilainen rikoskirjailija ja kielenkääntäjä. Hänellä on oikeustieteellinen koulutus.

Ragnar on julkaissut kirjojaan erillisten kirjasarjojen osina, ja teoksia on käännetty lukuisille kielille. Omien rikosromaanien kirjoittamisen ohella Ragnar on kääntänyt Agatha Christien teoksia islannin kielelle. Yhdessä Quentin Batesin ja Yrsa Sigurðardóttirin kanssa hän perusti vuonna 2013 Islannin ensimmäisen rikoskirjallisuuden festivaalin, Iceland Noirin.

Suomennetut teokset 
 Pimeys (Dimma, suomennos: Vilja-Tuulia Huotarinen)
 Saari (Drungi, suomennos: Oona Nyström)
 Sumu (Mistur, suomennos: Oona Nyström)
 Lumisokea (Snjóblinda, ilmestyy marraskuussa 2022, suomennos: Vilja-Tuulia Huotarinen)

Lähteet 

Islantilaiset rikoskirjailijat
Islantilaiset kääntäjät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Hirttämättömät (vuoden 2022 elokuva)

Hirttämättömät on vuonna 2022 ensi-iltansa saava suomalainen lännenelokuva. Se on uudelleenfilmatisointi samannimisestä Vesa-Matti Loirin ja Spede Pasasen ohjaamasta Hirttämättömät-elokuvasta vuodelta 1971.

Elokuvan ohjaa Andrei Alén, ja hän myös näyttelee yhtä päärooleista Aku Hirviniemen ja Ona Huczkowskin kanssa.

Tuotanto 
Elokuva on Andre Alénin esikoisohjaus. Alén on valmistellut elokuvaa 20 vuoden ajan. Elokuva on toteutettu hiilinegatiivisesti. Tuotannossa on pyritty kaikilla osa-alueilla eettisiin ja vastuullisiin valintoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat

Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat (, ) ovat joukko puisia ortodoksisia ja kreikkalaiskatolisia kirkkoja (), joista osa sijaitsee Puolassa ja osa Ukrainassa. Ne on lisätty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2013.

Kirkkoja on yhteensä 16, ja ne on rakennettu 1500-luvun ja 1800-luvun välisenä aikana. Ne edustavat erityistä rakennusperinnettä, jolla on juurensa ortodoksisessa kirkkoarkkitehtuurissa ja jota paikallinen rakennusperinne on kehittänyt. 13 näistä kirkoista on edelleen käytössä ja kolme toimii museona. Kirkkoja kunnostetaan ja uusitaan perinteisiä rakennustekniikoita käyttäen.

Kirkot Puolassa

Kirkot Ukrainassa

Lähteet

Puolan kirkot
Kristinusko Ukrainassa
Ukrainan rakennukset ja rakennelmat
Unescon maailmanperintökohteet Puolassa
Unescon maailmanperintökohteet Ukrainassa
La Palma (Panama)

La Palma on pieni kaupunki Panaman itäosissa. Kaupunki sijaitsee Tuira-joen estuaarin rannalla lähellä San Miguelin lahtea. La Palma on alueen keskus, joskin sen lähialueet ovat laajalti harvaan asuttuja. La Palman väkiluku vuonna 2010 oli noin 4200 henkilöä.

Alueella kasvatetaan maissia ja riisiä sekä pidetään kotieläimiä. Lisäksi alueella on jonkin verran sahateollisuutta. Turismilla on pienehkö merkitys alueen elinkeinoelämässä.

La Palman kaupungista ei ole moottoritieyhteyttä keskiseen tai läntiseen Panamaan, mutta kaupungissa on pieni lentokenttä.

Lähteet 

Panaman kaupungit
Sami Makkonen

Sami Makkonen (s. 1975 Savonlinnassa) on suomalainen sarjakuvataiteilija.

Makkonen voitti Sarjis-kilpailun vuonna 2007 sarjallaan Pelastus ja anteeksianto.

Hän on opiskellut Savonlinnan Taidelukiossa ja Tarton yliopistossa, josta hän valmistui pääaineenaan taidemaalaus vuonna 2003.

Teoksia 

 Makkonen, Sami. Hevosjumala. Helsinki: Like, 2022. ISBN                       978-951-1-42785-8

 Makkonen, Sami: Kalevala: Sampo. Helsinki: Like, 2020. ISBN 978-951-1-34722-4
 Makkonen, Sami. Kalevala. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2019. ISBN                       978-951-1-33569-6

 Beddor, Frank & Cavalier, Liz & Makkonen, Sami: Hatter M, Volume 5: Love of Wonder. Los Angeles, CA: Automatic Pictures Publishing, 2015. ISBN 9780989222174
 Beddor, Frank & Cavalier, Liz & Makkonen, Sami: Hatter M, Volume 4: Zen of Wonder. Los Angeles, CA: Automatic Pictures Publishing, 2013. ISBN 978-0981873770
 Beddor, Frank & Cavalier, Liz & Makkonen, Sami: Hatter M, Volume 3: Nature of Wonder. Los Angeles, CA: Automatic Pictures Publishing, 2010. ISBN 978-0-9818737-4-9
 Beddor, Frank & Cavalier, Liz & Makkonen, Sami: Hatter M, Volume 2: Mad with Wonder. Los Angeles, CA: Automatic Pictures Publishing, 2009. ISBN                       978-0-9818737-1-8
 Reed, Gary & Makkonen, Sami: Deadworld: Slaughterhouse. Dallas: Desperado, 2010. ISBN                       978-1-935002-29-1

Lähteet 

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Lindeberg

Lindeberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aleksander Lindeberg (1917–2015), suomalainen taidemaalari ja kuvittaja
 Anders Lindeberg (1789–1849), ruotsalainen upseeri, kirjailija, toimittaja ja teatterinjohtaja
 Anders Lindhielm, alk. Lindeberg (1634–1704), Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherra
 Anton Lindeberg (1855–1930), suomalainen kirjakauppias ja kauppaneuvos
 Jarl Waldemar Lindeberg (1876–1934), suomalainen matemaatikko, toinen Lindebergin–Fellerin lauseen keksijöistä
 Johan Lindeberg (s. 1957), ruotsalainen muotisuunnittelija, J. Lindeberg -vaateyrityksen perustaja
 Karl Leonard Lindeberg (1834–1899), suomalainen opettaja, virkamies ja Polyteknillisen opiston johtaja
 Karl Wilhelm Lindeberg (1768–1834), suomalainen yrittäjä, kauppias ja laivanvarustaja, kauppaneuvos
 Minna Lindeberg (s. 1968), suomalainen kirjailija
 Ture Waldemar Lindeberg (1850–1932), suomalainen tilanomistaja ja maanviljelysneuvos.

Katso myös 
 Lindberg
Tuira (joki)

Tuira tai Tuyra () on joki Panaman itäosissa. Se on kokonaisuudessaan noin 170 km pitkä, mutta purjehduskelpoinen noin 120 km sen suulta lähtien.

Tuira saa alkunsa Dariénin maakunnan ylänköalueilta. Joki virtaa aluksi etelään tai kaakkoon, kääntyy sitten pohjoiseen ja länteen ohittaen El Real de Santa Marían pikkukaupungin. Siellä jokeen yhtyy Chucunaque-joki, minkä jälkeen joki virtaa pohjoiseen La Palman kaupungin ohi San Miguelin lahteen, joka on osa Tyyntämerta.

Tuiran valuma-alue on pääasiassa trooppista sademetsää, jonka vuotuinen sadanta on yli 2000 mm ja jossa ei ole varsinaista kuivaa kautta. Joen valuma-alueena oleva sademetsä on chocó-intiaanien kotiseutua.

Lähteet 

Pohjois-Amerikan joet
Panaman maantiede
Užokin arkkienkeli Mikaelin kirkko

Užokin arkkienkeli Mikaelin kirkko () on Užokissa Užhorodin piirissä Taka-Karpatian alueella Ukrainassa sijaitseva vuonna 1745 rakennettu puukirkko, joka yhdessä muiden vastaavien Ukrainassa ja Puolassa sijaitsevien kirkkojen kanssa kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon yhteisnimellä Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat.

Historia

Arkkienkeli Mikaelille omistetun kirkon rakensivat mestari Pavel Toniv läheisestä Bitljan kylästä sekä mestari Ivan Tsyhanyn Tyh’yin kylästä. Kirkko valmistui 11. kesäkuuta 1745. Kerrotaan, että kylän kirkko olisi aiemmin sijainnut vuorenrinteellä, mutta vanhusten oli vaikea kävellä sinne ja siksi kirkko siirtyi alemmas lähelle tietä. Vuonna 1751 piispanvierailun yhteydessä mainitaan Užokin uudesta kirkosta, jolla oli kaksi kelloa.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Itävalta-Unkarin hallinto takavarikoi kirkonkellot sotilaallisiin tarkoituksiin. Vuonna 1927 lähelle kirkkoa rakennettiin kaksikerroksinen kellotorni.

Vuonna 2013 kirkko lisättiin yhdessä muiden samankaltaisten kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Arkkitehtuuri

Kirkko on yksi noin 50 Boyko-tyyliä edustavasta puukirkosta, jotka sijaitsevat Ukrainassa Lvivin ja Ivano-Frankivskin alueilla sekä Puolassa. Kirkolla on kolme tornia, hallitseva keskuskupoli, pieni kupoli alttarin päällä sekä pieni suorakaiteen muotoinen torni kirkon länsiosan yläpuolella. Tässä se on jossain määrin omintakeinen verrattuna edellä mainittujen alueiden vastaaviin kirkkoihin.

Kuvia kirkosta

Lähteet

Aiheesta muualla

Kristinusko Ukrainassa
Ukrainan rakennukset ja rakennelmat
Unescon maailmanperintökohteet Ukrainassa
Adolf Noreen

Adolf Gotthard Noreen (13. maaliskuuta 1854 Östra Ämtervik, Värmlanti, Ruotsi – 13. kesäkuuta 1925 Uppsala, Ruotsi) oli ruotsalainen kielitieteilijä, Uppsalan yliopiston professori 1887–1919 sekä Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1919 alkaen ja kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1917.

Noreen opiskeli Leipzigissä vuonna 1979, ja siellä tutustuessaan liettuan kieleen tunnetun slaavilaisuuden tutkijan August Leskienin johdolla hän sai kielitieteellisen innostuksen, mikä johti hänet huomattavaan tiedeuraansa.

Noreen tutki enimmäkseen ruotsia ja sen sukulaiskieliä. Hänen pääteoksenaan pidetään laajaa nykyruotsin kielioppia Vårt Språk alkaen 1903, johon hän ehti laatia useita niteitä, mutta joka jäi keskeneräiseksi. Teoksessa hän pyrki eroon kaavamaisista klassisista kieliopillisista kaavoista. Hänen kielioppinsa jakoperusteena olivat äänneoppi eli fonologia, muoto-oppi eli morfologia ja merkitysoppi eli semologia, jossa hän tutki ”semeemejä” kuten esimerkiksi sanojen etu- ja jälkiliitteitä, päätteitä ja sanayhtymätyyppejä. Hän julkaisi myös saksaksi useita teoksia, muun muassa Altswedische Grammatik ilmestyi vuonna 1904.

Lähteet 

Ruotsalaiset kielitieteilijät
Ruotsin akatemian jäsenet
Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1925 kuolleet
Elvis (vuoden 2022 elokuva)

Elvis on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut australialais-yhdysvaltalainen elämäkerrallinen musikaali-draamaelokuva, jonka on ohjannut Baz Luhrmann. Elokuva kertoo laulaja ja näyttelijä Elvis Presleystä. Presleytä elokuvassa esittää Austin Butler. Muissa rooleissa ovat Tom Hanks, Helen Thomson, Richard Roxburgh, Olivia DeJonge, Luke Bracey, Natasha Bassett, David Wenham, Kelvin Harrison Jr., Xavier Samuel ja Kodi Smit-McPhee.

Elvis sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla toukokuussa 2022. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja, ja erityisesti Butlerin roolisuoritus sai ylistystä. Suomen ensi-iltansa se sai 29. kesäkuuta 2022.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 

Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Australialaiset draamaelokuvat
Elämäkertaelokuvat
Baz Luhrmannin ohjaamat elokuvat
Elvis Presley
Melissa Doi

Melissa Cándida Doi (1. syyskuuta 1969 New York, New York, Yhdysvallat – 11. syyskuuta 2001 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen finanssialalla työskennellyt nainen. 

Doi menehtyi syyskuun 11. päivän terroriteoissa. Doi tunnetaan hänen hätäpuhelustaan, jonka hän soitti etelätornin 83. kerroksesta. Hänen puhelunsa sai kansainvälistä huomiota. Nauhoitusta käytettiin Zacarias Moussaouin oikeudenkäynnissä.

Kuolema 
Doi työskenteli vuonna 2001 yhdysvaltalaisessa IQ Financial Systems -finanssiyhtiössä, jonka toimitilat sijaitsivat World Trade Centerin etelätornin 83. kerroksessa.

Doi oli World Trade Centerin terrori-iskujen tapahtuessa työpaikallaan. Kun United Airlinesin lento 175 osui etelätorniin, Doi jäi loukkuun viiden muun ihmisen kanssa. Hän soitti hätänumeroon kello 9.17, noin kymmenen minuuttia sen jälkeen, kun lentokone osui torniin. Doi kertoi puhelussa, että tornissa oli todella kuuma, ja että hän ei pystynyt hengittämään. Hän sanoi myöhemmin hätäkeskuspäivystäjälle "Voitko pysyä linjalla kanssani? Tuntuu kuin kuolisin." Doi myös sanoi monta kertaa "Tulen kuolemaan". Doi kuuli jossain kohtaa ääniä, ja koitti huutaa apua. 

Puhelun lopuilla Doi pyysi, että hänen äitinsä, Evelyn, lisättäisiin puheluun. Hätäkeskuspäivystäjä ei pystynyt tekemään tätä, joten Doi antoi hänelle äitinsä puhelinnumeron. Doi käski kertoa äidilleen, että hän "Rakastaa häntä ja hän on maailman paras äiti." Puhelusta on julkaistu vain 4 minuuttia, koko puhelu kesti yli 24 minuuttia. Kun etelätorni romahti, Melissa menehtyi. Hänen jäännöksensä löytyivät vasta vuonna 2004.

Yksityselämä 
Melissa oli äitinsä ainoa lapsi. Hän opiskeli Northwestern-yliopistossa.

Lähteet 

Vuonna 1969 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Syyskuun 11. päivän iskujen uhrit
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Anu Sajavaara

Anu Marjukka Sajavaara (s. 20. joulukuuta 1964 Helsinki) on suomalainen juristi, joka toimii valtakunnansovittelijana elokuusta 2022 lähtien.

Sajavaara valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1991. Hän on työskennellyt 1990-luvulla eri ministeriöissä sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa juristi-lingvistinä 1995–1998.

Vuosituhannen lopulla Sajavaara siirtyi työmarkkinajärjestöjen palvelukseen. Liikenne- ja erityisalojen työnantajat LTY ry:n työmarkkina-asiamiehenä hän toimi vuosina 1999–2005, Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n asiantuntijana 2005–2013 sekä Paltan työmarkkinapäällikkönä 2013–2019, toimialapäällikkönä 2019–2021 ja neuvottelujohtajana vuodesta 2021.

Kesäkuussa 2022 hänet nimitettiin valtakunnansovittelijaksi työministeri Tuula Haataisen esityksestä.

Anu Sajavaaran vanhemmat ovat professori Kari Sajavaara ja lehtori Paula Sajavaara.

Viitteet

Vuonna 1964 syntyneet
Suomalaiset juristit
Suomen valtakunnansovittelijat
Mollie O’Callaghan

Mollie O’Callaghan (s. 2. huhtikuuta 2004) on australialainen uimari. Hän on voittanut kaksi olympiakultaa viesteissä ja kolme pitkän radan maailmanmestaruutta, joista yhden henkilökohtaisessa 100 metrin vapaauinnissa.

O’Callaghan kilpaili vuonna 2019 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauinnissa. Vuoteen 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän ui Australian naisten joukkueessa jokaisen kolmen viestikilpailun alkuerissä ja sai kaikissa mitalin vaikka ei uinutkaan enää loppukilpailuissa: kultaa 4 × 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä pronssia 4 × 200 metrin vapaauinnissa. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 O’Callaghan voitti kultaa 100 metrin vapaauinnissa, 4 × 100 metrin vapaauinnissa ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauinnissa sekä saavutti hopeaa 200 metrin vapaauinnissa, 4 × 200 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauinnissa. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa 100 metrin vapaauinnissa, kaikissa kolmessa naisten viestissä ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeaa 50 metrin selkäuinnissa ja 200 metrin vapaauinnissa.

Lähteet 

Australialaiset uimarit
Australialaiset olympiavoittajat
Vuonna 2004 syntyneet
Elävät henkilöt
Saksan Keisarillinen armeija

Saksan keisarillinen armeija () oli Saksan keisarikunnan asevoimat. Se perustettiin 1871 Preussin armeijan tilalle Saksan yhdistymisen jälkeen. Armeija lopetettiin Ensimmäisen maailmansodan jälkeen.

Historia 

Ranskan ja Saksan sodan syttymisen jälkeen vuonna 1870 Baijeri, Württemberg ja Baden yhdistivät voimansa Preussin armeijan kanssa, ja Saksan valtakunnan julistamisen myötä vuonna 1871 muodostettiin yhteinen armeija. Ylin komentaja oli käytännössä keisari itse. Häntä auttoi Saksan sotakabinetti, ja hän kontrolloi eniten puolustusministeriötä ja kenraalin esikuntaa. Pääesikunnan päällikkö toimi myös keisarin henkilökohtaisena neuvonantajana puolustusasioissa. Baijeri kuitenkin säilytti oman puolustusministeriön ja sillä oli myös oma kenraali, joka kuitenkin teki läheistä yhteistyötä Saksan kanssa.

Saksan keisarikunta
The Sick, the Dying and the Dead

The Sick, the Dying... and the Dead! on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Megadethin kuudestoista albumi, joka julkaistiin 2. syyskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "We’ll Be Back", "Night Stalkers", sekä "Soldier On!".

Kappaleet

Kokoonpano 
 Dave Mustaine – kitara, laulu
 Kiko Loureiro – kitara, taustalaulu, huilu
 Dirk Verbeuren – rummut
 Steve DiGiorgio – basso

Lähteet 

Vuoden 2022 albumit
Megadethin albumit
Danylo Ihnatenko

Danylo Ihnatenko (s. 13. maaliskuuta 1997 Zaporižžja) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu Šah’tar Donetskin omistukseen mutta on pelannut lainasopimuksilla muualla, kotimaansa lisäksi vuoden 2019 syyskaudella unkarilaisseura Ferencvárosissa ja vuoden 2022 kevätkaudella ranskalaisseura Bordeaux'ssa. Hän pelasi Ukrainan maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa kesäkuussa 2022, kun hän pääsi vaihdosta muutamaksi minuutiksi kentälle Kansojen liigan otteluissa Irlantia ja Armeniaa vastaan.

Ihnatenko on kesäkuun 2022 loppuun mennessä pelannut Ukrainan liigassa pudotuspelit mukaan lukien 83 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia, joista kolme maalia syyskaudella 2021. Hän on pelannut Unkarin liigassa 13 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Ranskan liigassa 11 ottelua.

Lähteet 

Ukrainalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Työhousut

Työhosut eli Ammattiopisto keskuudessa trendaavat keltaiset suojahousut ovat saaneet alkunsa jo 1900-luvulla. Työhousuja on monia merkkejä kuten Dimex. Työhousuja käytetään monissa eri aloissa kuten rakennus-, logistiikka, teollisuus-, kiinteistöhuolto- ja maanrakennusaloille.

Housut
Tamboran purkaus 1815

Tamboran purkaus 1815 oli nykyisen Indonesian alueella tapahtunut tulivuorenpurkaus. Vaikutukset olivat erittäin laajoja ja pitkäikäisiä. Pahimmillaan ääni kuului noin 2 500 kilometrin päähän. Vuori vaimeni vasta muutaman vuoden kuluttua. Tapahtuma on mahdollisesti historiallisen ajan ainoa VEI-7-luokan purkaus.

Aiheesta muualla 
https://www.tiedetuubi.fi/historian-suurin-rajahdys-sattui-200-vuotta-sitten

Tulivuorenpurkaukset
1815
Ferdinand Wrede

Victor Karl Paul Ferdinand Wrede (1863 Spandau, Saksa – 1934 Marburg, Saksa) oli saksalainen kielentutkija, jonka erikoisalana olivat muinaiset germaaniset kielet ja niiden murteet ja murrealueet. Erityisesti hänet tunnetaan itägermaanisten kielten kuten vandaalin kielen tutkijana ja selvittelijänä. Hän toimi Marburgin Philipps-Universitätin dosenttina vuodesta 1891 kuolemaansa saakka. Hän osallistui myös suuren Deutscher Sprachatlas -teoksen toimitukseen.

Lähteet 
   

Saksalaiset kielitieteilijät
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1934 kuolleet
August Leskien

August Leskien (8. heinäkuuta 1840 Kiel, Holsteinin herttuakunta, Pyhä Saksalais-Roomalainen keisarikunta – 20. syyskuuta 1916 Leipzig, Saksan keisarikunta) oli sasksalainen kielitieteilijä, joka oli erityisesti perehtynyt slaavilaisiin ja balttilaisiin kieliin, ja häntä pidetään nuorgrammatismi]n keskeisenä edustajana.

Tultuaan ylioppilaaksi vuonna 1860 Leskien ryhtyi perehtymään filologiaan Kielissä Georg Curtiuksen johdolla. Matkustellessaan hän oppi maalaisilta sorbia. Vuodesta 1866 hän ryhtyi tutkimaan indogermaanisia kieliä Jenassa August Schleicherin opastamana. Erityisesti hänen tutkimuskohteenaan olivat slaavilaiset kielet ja liettuan kieli. Vuonna 1870 hänestä tuli slavistiikan professori Leipzigin yliopistossa. Hän kiinnostui erityisesti varhaisesta muinaisbulgariasta ja julkaisi vertailevia tutkimuksia eri kielten kielioppien välillä. 

Leskien julkaisi 1900-luvun puolella muun muassa serbokroaatin kieliopin sekä liettuan kielen oppikirjan.

Lähteet 

Saksalaiset kielitieteilijät
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
Kirurgisen sairaalan veistospuisto

Kirurgisen sairaalan veistospuisto sijaitsee Helsingin Ullanlinnassa, Kirurgisen sairaalan alueen eteläosassa, Kasarmikadun ja Tähtitorninkadun risteyksessä olevassa puistossa. Puisto vihittiin käyttöön 6. kesäkuuta 2022.

Taustaa 
Kirurgisen sairaalan veistospuiston teokset ovat peräisin omistajaa vaihtaneen Ortonin sairaalan takana olleesta veistospuistosta, jonka paikalle tehtiin uusi rakennus. Ortonin veistospuistoon teokset tulivat alun perin 2000-luvun alussa taiteilijoiden deponoimina.

Professori Seppo Seitsalo totesi veistospuiston vihkijäisissä, että sote-aikana sairaalarakennukset vaihtavat omistajia ja niiden ohessa olevien taideteosten kohtalo on epävarma. Ortonin veistospuiston teokset saatiin kuitenkin pelastettua Kirurgisen sairaalan puistoon. Projekti toteutettiin Husin taidetoimikunnan ja Galleria Liven yhteistyönä.

Teokset 
Veistospuiston teokset ovat valmistuneet vuosina 1983-2021. Vanhin on Voitto Kantokorven Kunnianosoitus ja nuorin Matti Peltokankaan La Strada. Puiston teosten tiedot ovat niiden lähellä graniittiin kaiverrettuina.

Viitteet 

Veistospuistot
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2023

Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2023 pelataan 24.–30. huhtikuuta 2023. A-lohko pelataan Isossa-Britanniassa Nottinghamissa ja B-lohko Virossa Tallinnassa.

Joukkueet

Lähteet 
https://en.pribalt.info/1-division-world-championship

Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2023 jääkiekko
Yhdistyneen kuningaskunnan jääkiekko
Viron urheilutapahtumat
Viron jääkiekko
Nottinghamin urheilu
Tallinnan urheilu
Maryna Skamaroh’ova

Maryna Mykolajivna Skamaroh’ova (s. 19. helmikuuta 1997 Zaporižžja) on ukrainalainen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen maailman- ja Euroopan-mestari.

Varhaisvuodet
Skamaroh’ova aloitti karaten harjoittelemisen 9-vuotiaana ja saavutti nuorten tasolla ensi kerran menestystä 12-vuotiaana. Hän voitti muun muassa kuudesti vuosien 2009–2012 aikana Dnipropetrovskin mestaruuden. Skamarokhova voitti myös kolmesti nuorten Ukrainan mestaruuden vuosina 2011, 2012 ja 2014.

Kilpaura
Aikuisten tasolla Skamaroh’ova voitti toukokuussa 2018 WKB-liiton Euroopan mestaruuden Puolassa. Painoluokalliset EM-kilpailut olivat WKB-liiton historian toiset, jossa hän saavutti uransa ensimmäisen Euroopan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Julia Zakin. Hän saavutti myös hopeaa katassa. Syyskuussa hän oli mukana Poltava cupissa, jossa Skamaroh’ova voitti kata turnauksen. Myöhemmin Skamaroh’ova oli mukana EM-kilpailujen avoimessa sarjassa marraskuusa 2018. Hän voitti avauskierroksella Khadija Danounin ja loppuottelussa Julia Stepniewskan, jonka myötä hän voitti uransa toisen Euroopan mestaruuden.

Maailmanmestaruudet (2019)
Lokakuussa 2019 Skamaroh’ova oli mukana Chilen MM-kilpailuissa. Hän saavutti tupla maailmanmestaruuden katassa ja kumitessa. Skamaroh’ova saavutti keskisarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Antonia Del Pinon.

Siirtyminen IKO-liittoon ja EM-pronssia (2022)
Skamaroh’ova saavutti IKO-liiton EM-pronssia toukokuussa 2022. Hän voitti avauskierroksella Beata Szulakin ja toisella kierroksella Coraline Vedapodagomin. Välierissä Skamarokhova hävisi Seda Gülille. Pronssiottelussa hän voitti Beata Opęchowskan.

Lähteet

Ukrainalaiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2022

Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailujen 2022 A-lohko pelattiin Kroatiassa Zagrebissa ja B-lohko Islannissa Reykjavíkissa. 

Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2022 jääkiekko
Jääkiekon Suomen Cup 1964

Jääkiekon Suomen Cup 1964 oli viides Suomen Cup.

1. kierros
Rovaniemen Palloseura – Lapin Lukko 4-3
Lieksan Hurtat – Joensuun Kiekko-Karhut 1-2
Kouvolan Pallonlyöjät – Karhulan Peli-Karhut 4-6
Helsingin Ponnistus – Pitäjänmäen Tarmo 2-11
Jämsänkosken Ilves – Mäntän Urheilijat 3-1
Lahden Sampo – Riihimäen Pallonlyöjät 2-3
Forssan Palloseura – Salon Palloilijat 3-4
Mikkelin Pallo-Kissat – Kotkan Reipas 3-2

2. kierros
Karhulan Peli-Karhut – HIFK 3-10
Tapion Honka – Töölön Vesa 0-8
Pitäjänmäen Tarmo – Karhu-Kissat 4-3
Mikkelin Pallo-Kissat – Kotkan Kiri-Pojat 3-8
Salon Palloilijat – Turun Toverit 0-1
Jämsänkosken Ilves – Tappara 2-10
Jyväskylän Palloilijat – Tampereen Kilpa-Veljet 2-6
Hämeenlinnan Tarmo – Hämeenlinnan Pallokerho 2-7
Turun Palloseura – Rauman Lukko 0-5
Rauman Hokki – RU-38 1-13
Imatran Ketterä – Saimaan Pallo 3-4
Tampereen Pallo-Veikot – Tampereen Ilves 1-10
Rovaniemen Palloseura – Oulun Kärpät 0-23
Martinniemen Ahmat – Raahen Vesa 7-12
Joensuun Kiekko-Karhut – Joensuun Kiekko-Pojat 1-6
Riihimäen Pallonlyöjät – Heinolan Palloilijat -47 7-3

3. kierros
Lukko – Ilves 5-1
TK-V – RU-38 2-3
TuTo – Vesa 9-3
Kärpät – RaVe 5-4
JoKP – SaiPa 6-3
Tappara – HPK 3-1
RPL – HIFK 1-11
Kiri-Pojat – PiTa 4-7

4. kierros
Lukko – JoKP 1-0
Tappara – PiTa 8-0
RU-38 – Kärpät 3-8
HIFK – TuTo 6-4

Välierät
Kärpät – Lukko 2-7
Tappara – HIFK 6-5

Loppuottelu
Lukko – Tappara 3-2

Lähteet

Jääkiekon Suomen Cup
Vuoden 1964 jääkiekko
Helena Gualinga

Sumak Helena Sirén Gualinga (s. 27. helmikuuta 2002 Pastaza) on suomalais-ecuadorilainen ihmisoikeus- ja ympäristöaktivisti. Gualinga on pohtinut globaaleja ympäristöongelmia koko ikänsä, sillä hän on kasvanut niiden keskellä.

Yksityiselämä 
Gualinga syntyi 27. helmikuuta 2002 Ecuadorissa. Hänen äitinsä Noemí Gualinga on ecuadorilainen ja kuuluu Amazonin alkuperäiskansaan. Hänen isosisarensa, tätinsä ja isoäitinsä ovat myös tehneet aktivismia. Hänen isänsä on suomalainen Anders Sirén. 

Gualinga vietti lapsuutensa Sarayakun kylässä. Argentiinalainen öljy-yhtiö Compañía General de Combustibles tunkeutui alueelle sen asukkailta kysymättä ja aloitti öljynetsinnät Gualingan ollessa nuori. Useat hänen yhteisönsä johtajat ovat menettäneet henkensä väkivaltaisissa konflikteissa hallitusta ja yrityksiä vastaan. Gualinga asui suuren osan teini-iästään Paraisissa, mutta asuu nykyään Turussa ja on käynyt ruotsinkielistä Katedralskolan i Åbo -lukiota.

Aktivismi 
Gualingasta on tullut Sarayukun alkuperäiskansojen edustaja, ja hän kertoo öljy-yhtiöiden ja yhteisönsä välisestä konfliktista paikallisesti sekä kansainvälisesti. Hän on esiintynyt Vogue- ja Revista Hogar -lehdissä, ja hän on tehnyt elämästään ja aktivismistaan ​​dokumentin Helena Sarayaku Manta. Kun YK:n ilmastokokous 2019 pidettiin New Yorkissa, Gualinga oli ulkona satojen eri puolilta maailmaa tulleiden nuorten kanssa. Hän kantoi kylttiä, jossa luki ”Alkuperäiskansojen verta ei tippaakaan enempää.”

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Ecuadorilaiset henkilöt
Ilmastoaktivistit
Ulkosuomalaiset henkilöt
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Mizugumo Monmon

on 15 minuuttia kestävä japanilainen animoitu lyhytelokuva julkaistu 3. tammikuuta 2006. Sen tuotti ja ohjasi Hayao Miyazaki anime-tuotantotalo Studio Ghiblille. Elokuvan voi nähdä Ghibli Museumissa Mitakassa, Tokiossa, Japanissa.

Synopsis 
Se perustuu osittain "Boro, the Caterpillar", tarinan ideaan, jonka kanssa Hayao Miyazaki ajatteli työskennellä ennen Prinsessa Mononoken tuotannon aloittamista. Lyhytelokuvan päähenkilö on vesihämähäkki, joka on rakastunut vesimittariin . Vaikka vesihämähäkki aluksi pelkää vesimittaria, vesimittari tottuu pian hämähäkin läsnäoloon.

Tekniset tiedot 
Lyhytelokuvan kuvasuhde on 1,85:1.

Katso myös 

 Anime and manga portal
 Mizugumo

Viitteet

Aiheesta muualla

 
 Mizugumo Monmon at the Big Cartoon DataBase
 

Studio Ghiblin elokuvat
Vuoden 2006 japanilaiset elokuvat
Hayao Miyazakin ohjaamat elokuvat