joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Veikko Kallio (maanviljelysneuvos)

Veikko Kallis Kallio (16. helmikuuta 1906 Nivala – 22. kesäkuuta 1980 Nivala) oli suomalainen maanviljelijä, maanviljelysneuvos ja presidentti Kyösti Kallion poika. Maanviljelijän työnsä ohella hän hoiti useita luottamustoimia kotikunnassaan Nivalassa.

Elämä
Veikko Kallis Kallio oli vanhempi Kyösti Kallion kahdesta pojasta. Hänen nuorempi veljensä oli kuvanveistäjä Kalervo Kallio. Lisäksi heillä oli neljä sisarta.

Kallio osallistui nuorena nuorisoseuratoimintaan ja oli myös urheilija; vuonna 1931 hänet valittiin Nivalan Urheilijoiden vuoden urheilijaksi. Hän opiskeli Oulun lyseossa ja Ruukin maamieskoulussa ennen kuin siirtyi viljelemään ensin Mehtälän tilaa ja myöhemmin Heikkilän suurtilaa sen jälkeen, kun hänen isänsä valittiin tasavallan presidentiksi 1937. Kallio palveli talvi- ja jatkosodassa. Jatkosodan aikana hän osallistui taisteluihin muun muassa Saarivaarassa, Koirivaarassa, Hyrsylässä, Äänislinnassa ja Ihantalassa. Asemasotavaiheessa hän soitti myös vapaaehtoisena torvisoittokunnassa.

Kallio soitti Nivalan torvisoittokunnassa ja perusti Nivalan poikatorvisoittokunnan, joka harjoitteli hänen kotitilallaan Heikkilässä.

Kallio valittiin useisiin kunnallisiin luottamustoimiin 1930-luvulta lähtien. Vuosina 1935–1971 hän oli Nivalan osuusmeijerin hallituksen jäsen ja vuodesta 1950 puheenjohtaja. Hän toimi Nivalan kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1945–1956 ja 1961–1968 ja oli sen puheenjohtaja vuosina 1954–1956. Vuosina 1952–1954 hän oli myös kunnanhallituksen varapuheenjohtaja. Vuosina 1957–1972 hän oli Nivalan osuuskaupan hallintoneuvoston puheenjohtaja, vuosina 1957–1965 Nivalan osuuskassan hallintoneuvoston jäsen ja vuosina 1958–1977 manttaalikunnan puheenjohtaja, joskin jälkimmäinen tehtävä oli lähinnä muodollinen. Edellä mainittujen lisäksi hänellä oli myös monien muiden johtokuntien jäsenyyksiä tai puheenjohtajuuksia. Vuonna 1973 hänelle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvo.

Veikko Kalliolle on myönnetty myös mm. neljännen luokan vapaudenristi, ensimmäisen luokan vapaudenmitali, Suomen Leijonan ansioristi (1957), Merenkulkulaitoksen hopeinen kunniamerkki ja Keskusmetsäseura Tapion ansiomerkki.

Lähteet
KirjastoVirma: Veikko Kallio

Viitteet

Maanviljelysneuvokset
Suomalaiset maanviljelijät
Nivalan kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Luettelo Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenistä

Luettelo Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenistä

Republikaanien johto

Demokraattien johto

Jäsenistön määrä alueittain

Edustajat osavaltioittain

Lähteet 

Edustajainhuoneen jäsenistä
Korean tasavallan presidentti

Korean tasavallan presidentti ( ) on Etelä-Korean perustuslain mukaisesti kansalliskokouksen puheenjohtaja, asevoimien komentaja ja Etelä-Korean valtionpäämies.

Vuoden 1987 perustuslaissa ja uudistetussa presidentinvaalilaissa säädetään, että presidentti valitaan suorilla kansanvaaleilla. Presidentti valitaan suoraan viiden vuoden toimikaudeksi ilman mahdollisuutta uudelleenvalintaan. Jos presidentin virka on vapaana, seuraaja on valittava 60 päivän kuluessa, jona aikana presidentin sijaisena toimii pääministeri tai muu hallituksen jäsen laissa määritellyssä ensisijaisuusjärjestyksessä.

Presidentin asuinpaikka on Cheong Wa Dae ("Sininen talo") ja hänet on vapautettu rikosoikeudellisesta vastuusta poislukien kapina ja maanpetos. 

Nykyisenä presidenttinä toimii entinen valtakunnansyyttäjä Yoon Suk-yeol, joka astui virkaan 10. toukokuuta 2022. Hän voitti vuoden 2022 presidentinvaalit saatuaan 48,6 % annetuista äänistä.

Galleria

Katso myös 
 Luettelo Korean tasavallan presidenteistä

Lähteet 

Sivut, joissa on tarkistamattomia käännöksiä
Libanonin presidentti

Libanonin presidentti on Libanonin valtionpäämies. Parlamentti valitsee presidentin kuusivuotiselle toimikaudelle. Ehdokkaan on saatava joko kahden kolmasosan enemmistö ensimmäisellä kierroksella tai yksinkertainen enemmistö toisella kierroksella. Sama henkilö voi toimia presidenttinä uudestaankin, mutta ei kahta peräkkäistä kautta. Presidentin kuuluu olla aina etniseltä taustaltaan maroniitti.

Luettelo Libanonin presidenteistä

Ennen itsenäistymistä 
 Charles Debbas: 1926–1934
 Habib Pacha Es-Saad: 1934–1936
 Emile Edde: 1936–1941
 Alfred Georges Naqqache: 1941–1943
 Petro Trad: 22. heinäkuuta – 30. syyskuuta 1943

Itsenäisyyden aika 
 Bechara El Khoury: 1943
 Emile Edde: 1943
 Bechara El Khoury: 1943–1952
 Camille Chamoun: 1952–1958
 Fuad Chehab: 1958–1964
 Charles Helou: 1964–1970
 Suleiman Frangieh: 1970–1976
 Elias Sarkis: 1976–1982
 Bachir Gemayel: 1982–1982
 Amine Gemayel: 1982–1988
 René Moawad: 5. – 22. marraskuuta 1989
 Elias Hrawi: 1989–1998
 Émile Lahoud: 1998–2007
 Michel Suleiman: 2008–2014
 Michel Aoun: 31. lokakuuta 2016–

Lähteet 

Luettelot presidenteistä
William Henry Butler

William Henry Butler (24. heinäkuuta 1790 – 11. lokakuuta 1865) oli brittiläinen viiniin erikoistunut kauppias ja kunnallispoliitikko.

Butler oli mukana tukemassa William Hughes Hughesin vaalikampanjaa tämän pyrkiessä epäonnistuneesti alahuoneen jäseneksi vuoden 1826 vaaleissa. Hän toimi kunnanvaltuutettuna Oxfordissa tammikuusta 1835 alkaen kuolemaansa asti ja kaupungin pormestarina tammikuusta lokakuuhun 1836.

Butlerin vanhemmat olivat James Butler (k. 1825) ja Jane Butler (k. 1820). Butler oli naimisissa kahdesti, ensin vuodesta 1817 vuoteen 1844 Elizabeth Briggsin kanssa ja sitten vuodesta 1855 kuolemaansa saakka Elizabeth Gibbsin kanssa. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta yhdeksän lasta, sekä useita lapsia jälkimmäisestä avioliitosta. Hänet on haudattu ensimmäisen vaimonsa kanssa Oxfordiin St Martin’s Towerin taakse.

Lähteet 

Brittiläiset poliitikot
Pormestarit
Vuonna 1790 syntyneet
Vuonna 1865 kuolleet
Debora (yritys)

Debora Oy on vuonna 2004 perustettu suomalainen kotipalveluita tarjoava yritys, jonka omistaa suomalainen pääomasijoitusyhtiö MB Rahastot. Deboran emoyhtiö on Debora Group Oy.

MB Rahastot teki sijoituksen Deboraan vuonna 2017. Debora myytiin Mehiläiselle 7. joulukuuta 2021, lukuun ottamatta lapsiperhepalveluita, jotka jatkavat Debora Lapsiperhepalvelut Oy:ssä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Deboran verkkosivut

Terveydenhoitoalan yritykset
Suomalaiset yritykset
Frankfurtin vapaakaupunki

Frankfurtin vapaakaupunki () oli Frankfurt am Mainin kaupungista muodostunut kaupunkivaltio nykyisen Saksan alueella. Se oli olemassa vuosina 1372–1806 valtakunnankaupungin asemalla. Vuosina 1806–1813 kaupunki oli Reinin liiton pääkaupunki. Vapaakaupunki perustettiin uudelleen vuonna 1815. Se lakkasi olemasta, kun alue liitettiin vuonna 1866 Preussin kuningaskuntaan.

Lähteet

Katso myös 
 Lyypekin vapaakaupunki

Aiheesta muualla 

Frankfurt am Mainin historia
Kaupunkivaltiot
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osat
Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Mario Abdo Benítez

Mario Abdo Benítez (s. 10. marraskuuta 1971) on paraguaylainen poliitikko, joka on toiminut maansa presidenttinä 15. elokuuta 2018 alkaen. Hän edustaa konservatiivista Partido Colorado-puoluetta. Hänen isänsä oli diktaattori Alfredo Stroessnerin läheinen avustaja, mikä on herättänyt närää paraguaylaisissa. Benítezilla on libanonilaista juuria.

Mario Abdo Benítez muutti Yhdysvaltoihin 6-vuotiaana, opiskeli siellä markkinointia ja toimi rakennusmestarina ennen kuin lähti politiikkaan vuonna 2004.

Lähteet 

Paraguayn presidentit
Douglas D-558-1 Skystreak

Douglas Skystreak (Douglas D-558-1, D-558-1) on Douglas Aircraft Company-yhtiön suunnittelema ja valmistama yhdysvaltalainen koekone, joka ei liittynyt kuuluisaan X-sarjaan (X=Experimental). Skystreakin voimanlähde oli suihkumoottori, joita koneessa oli yksi. Niin kutsutusti suorasiipinen kokeilulentokone saavutti P-80:n jälkeen seuraavan, 1 000 km/h ylittäneen nopeusennätyksen, nopeudella 1 031,178 km/h. Nopeusennätyksen teki T.F. Caldwell päivämäärällä 20. elokuuta 1947. Lisäksi M.E. Carl saavutti 1 047,536 km/h 25. elokuuta 1947. Tämän koneen seuraaja, D-558-2, Skyrocket rikkoi 2 Machin nopeuden.

Douglas Skystreakiin liittyvä työstö alkoi Ed Heinemannin johdolla heti toisen maailmansodan jälkeen. Koneesta tuli suorasiipinen, kuten myös oli Lockheed P-80, sillä siinä ei oltu huomioitu esim. Alexander Lippischin, eikä esim. Me-262:n työn tuloksia.

Konetyypin lentokokeita toteutettiin Murocin eli nykyisen Edwardsin lentotukikohdasta.

Lähteet

D-558-1 Skystreak
Yhdysvaltalaiset experimental-ilma-alukset
1940-luvun experimental-ilma-alukset
Pekka Niskanen (taiteilija)

Pekka Niskanen on kuvataiteilija, joka työskentelee nykytaiteen kentällä myös kuraattorina ja opettajana.

Niskanen väitteli kuvataiteen tohtoriksi 2014. Hänen väitöskirjansa otsikko on "Taide identiteettien politiikan rakentajana".

Niskasen teoksia on Helsingin taidemuseo HAMin ja Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmissa. Videoteoksia on esitetty muun muassa New Yorkin White Box -galleriassa vuonna 2004 ja Galleria Hippolytessä 2014. Hän on lavastanut ja puvustanut vuonna 2005 Rigoletton Göteborgin oopperaan.

Niskasen lyhytelokuva Minä ja La Tourette (2015) on saanut rahoitusta usealta taholta: Oskar Öflundin säätiö, Taike, Helsingin kulttuurikeskus, VISEK Visuaalisen taiteen edistämiskeskus, AVEK - Audiovisuaalisen Viestintäkulttuurin Edistämiskeskus. Kadonneen kuvion rahoittajia olivat AVEK - Audiovisuaalisen Viestintäkulttuurin Edistämiskeskus/ Veli Granö ja VISEK Visuaalisen taiteen edistämiskeskus. Pitkän dokumentin Virtuaalisen sodan (2012) rahoittivat AVEK - Audiovisuaalisen Viestintäkulttuurin Edistämiskeskus, Suomen elokuvasäätiö SES ja Yleisradio / TV 1. Se on esitetty Ylen Dokumenttiprojektissa..

Elokuvia
 Minä ja La Tourette (2015), kuvaus, leikkaus, ohjaus, käsikirjoitus (lyhyt)
 Virtuaalinen sota (Virtual War 2012), ohjaus, käsikirjoitus (pitkädokumentti)
 East Timor at Peace Station (2009), tuottaja, ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus (yhteiskunnallinen lyhyt dokumentti)
 Kadonnut kuvio (2003), tuottaja (lyhyt kokeellinen elokuva)
 Hotelli äidinkieli (2002)  käsikirjoitus, tuottaja, ohjaus, leikkaus (kokeellinen lyhytelokuva)
 Ryokan Mother Tongue - Hotelli Äidinkieli (2002), käsikirjoitus, tuottaja, ohjaus, leikkaus (kokeellinen lyhytelokuva)
 Girl Bathing in a Kitchen Sink, A (2000), ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus (lyhyt fiktio) esitetty 15.2.2001 YLE TV1 Uusi Kino
 4 Songs: As a Matter of Fat (1998), ohjaus (kokeellinen lyhytelokuva)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Pekka Niskanen, Illume
Pekka Niskanen: Taide identiteettien politiikan rakentajana (2014) 

Suomalaiset videotaiteilijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Rintamanaisten Liitto

Rintamanaisten Liitto perustettiin 21. syyskuuta 1980 yhdistämään viiden rintamaisten liiton toiminnan. 2011 Rintamanaisten liittoon kuului kaksikymmentäkaksi paikallista tai alueellista yhdistystä sekä yhdeksän jo purkautuneiden rintamanaisyhdistysten toimintaa jatkanutta kerhoa. Kerhojen jäsenet olivat liittyneet Rintamanaistan Liittoon henkilöjäseninä. Kaikkiaan 2011 henkilöjäseniä ja jäsenyhdistysten jäseniä oli vuonna 2011 noin 2700. He olivat toimineet talvisodan, jatkosodan ja Lapin sodan aikana sotatoimialueilla ja rintamilla hoito-, huolto-ä, viesti-, valvonta-, toimisto- ja siivoustehtävissä lottina, sairaanhoitajina, apusisarina sekä työkomennuksen saaneina. 

Rintamanaisten Liitto lakkautettiin 6.maaliskuuta 2013, kun jäsenten ikä kävi korkeaksi. Se oli ollut myös Naisten Valmiusliiton jäsenyhteisö.

Lähteet 

Naisten Valmiusliitto
Itselääkitys

Itselääkitys tarkoittaa lääkkeen tai päihteiden käyttöä itse annostellen henkisiin tai fyysisiin vaivoihin ilman lääkärin määräystä ja valvontaa.

Vuonna 2005 on tutkimuksessa havaittu, että mielenterveysongelmien itselääkitys viimeisten 30 vuorokauden aikana liittyy mielenterveyspalveluiden riittämättömyyteen viimeisen vuoden aikana.

Katso myös
Päihdehäiriö
Kaksoisdiagnoosi
Lohtusyöminen

Lähteet

Kirjallisuutta
Khantzian, Edward. Treating Addiction as a Human Process. 1991

Aiheesta muualla
Psychiatric Times: The Theory of Self-Medication and Addiction 

Psykiatria
Psykologia
Mustat númenorilaiset

Mustat númenorilaiset olivat númenorilaisia, jotka lankesivat mustaan magiaan ja ikuisen elämän tavoitteluun. Sauronin suu oli yksi heistä, hän pääsi Sauronin oppiin, hänestä tuli mahtava noita ja hän pystyi taikakeinoilla pidentämään elämäänsä.

Keski-Maan kansat
Aavelaiva (Clive Cusslerin romaani)

Aavelaiva () on Clive Cusslerin vuonna 1984 julkaistu jännitysromaani.

Clive Cusslerin romaanit
Vuoden 1984 kirjat
Barry Lopez

Barry Lopez (s. 6. tammikuuta 1945 Port Chester, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, anropologi ja tutkimusmatkailija joka on asunut matkoillaan Grönlandissa, Arktiksessa sekä myös Galápagossaarilla. Hänet tunnetaan parhaiten luontoa, ympäristöä ja käsittelevistä tietokirjoista joissa hän käsittelee ihmisen suhdetta niihin. Hänen tunnetuimmista kirjoista on Arktisia unelmia () joka sai yhdysvaltalaisen National Book Award -palkinnon vuonna 1986.

Nuoruus  
Lopez syntyi Port Chesterissä New Yorkissa. Hänen äitinsä muutti sen jälkeen Kalifoniaan jossa hän vietti lapsuutensa. He muuttivat New Yorkiin kun hän oli yksitoistavuotias. New Yorkissa hän meni jesuiittojen pitämän kouluun. Koulun jälkeen hän opiskeli Notre Damen yliopistossa Kuusi vuotta. Hän suoritti Bachelor-tutkinnon (BA) vuonna 1966 ja Master-tutkinnon (MAT) vuonna 1968. Sen jälkeen hän muutti Oregoniin ja työskenteli Oregonin yliopistossa ennen alkamistaan täysipäiväiseksi kirjailijaksi. Vuonna 1977 hän julkaisi kirjan Giving Birth to Thunder, Sleeping with His Daughter: Coyote Builds North America. Se on kokoelma intiaanien kujeilijatarinoita, ja siinä on 68 intiaanelta kerättyä kansantarinaa jotka ovat kahdeksaltakymmeneltä heimolta. Niissä on usein päähenkilönä kojootti joka on mukana monissa intiaanien kansantarinoissa.

Hänen seuraava kirjansa Of Wolves and Men oli kriitikoiden ylistämä. Se koostui tieteellisestä tiedosta ja kansantarinoista sekä esseistä suden roolista ihmisen kulttuurissa. 

Hänen kirjansa Arktisia unelmia varten hän vietti vuosia Aktiksessa biologien, arkeologien, öljytieteilijöiden, maisemamaalareiden ja eskimoiden parissa eläen. Hän oli myös eskimoiden mukana pyyntirekillä mutta ei itse kuljettanut asetta mukanaan tai ampunut eläimiä. Hän kertoo kirjassa Arktiksen historiasta, sen luonnosta, kasveista ja eläimistä sekä eskimoista jotka ovat eläneet alueella tuhansia vuosia.

Suomenkielelle käännetyt teokset

Englanniksi julkaistuja teoksia 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Lähteet:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 
 
 
 

Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Betel (Kanaaninmaa)

Betel, Beetel tai Bethel  (hepreaksi; Jumalan huone) on paikkakunta tai muinainen kaupunki noin 17 km Jerusalemista pohjoiseen muinaisessa Kanaanin maassa, nykyisessä Palestiinassa (Länsirannalla).

Paikan nimi oli aikaisemmin Luz tai Luus. Nykyisin sen nimi on Baytin, Beitin tai Betin. Paikka sijaitsee Ramallahin vieressä. Raamatun mukaan Jaakob nimitti paikan Beeteliksi nähtyään siellä unessa näyn taivaaseen ulottuvista tikapuista, joita pitkin enkelit kulkivat. Jaakob pystytti sinne muistokiven. Abrahamilla oli myös ollut alttari Beetelissä. Israelin jakauduttua kahtia Beetelistä tuli pohjoisvaltion pyhä kaupunki.

Nykyisin Baytinissa on asukkaita noin 2 500. Se kuului vuosina 1949–1967 Jordanialle. Sitä ennen se oli brittien hallinnassa vuodesta 1920. Noita alueita laajalti ennen brittejä hallitsivat Ottomaanit (Turkin sulttaanikunta). Baytin sijaitsee niin sanotulla Länsirannalla, jonka Israel otti hallintaansa kuuden päivän sodassa vuonna 1967.

Lähteet 
 Raamattu
 ISO RAAMATUN TIETOSANAKIRJA
 Palestiinan historiaa eri lähteistä
 muunkieliset Wikipediat haulla Bethel.

Viitteet 

Palestiinan kaupungit
Kiribatin presidentti

Kiribatin presidentti on Kiribatin valtionpäämies.  Parlamentti valitsee keskuudestaan ehdokkaat, joista presidentti valitaan suoralla vaalilla neljävuotiselle toimikaudelle. Sama henkilö voi toimia presidenttinä korkeintaan kolme kautta.

Luettelo Kiribatin presidenteistä

Lähteet 

Luettelot presidenteistä
Nonvitcha

Nonvitcha (mina: yhdistyneet veljet) on kansanjuhla, jota vietetään Grand-Popossa Beninissä helluntain aikaan. Ensimmäistä Nonvitcha-juhlaa vietettiin vuonna 1923. Grandpopolaisten perustamaa tapahtumaa on uudistettu ajan mittaan.

Alkuperä 
Yhdistyksen perusajatus on peräisin Adolphe Gnansounou Akpalta, joka oli kotoisin Grand-Popon sivukylästä Doyi. Hän oli matkustellut useissa maissa, kuten Nigeriassa, Kamerunissa, Togossa ja Ghanassa. Tultuaan takaisin kotiseudulleen hän hämmästyi siitä, että Xwedojen ja Xwlanien keskuudessa ei ollut veljeyttä. Tuolloin Grand-Popo koostui pääasiassa näiden kahden kansan asukkaista. 

Akpa halusi luoda yhdistyksen kahden kansan välisten veljellisten siteiden vahvistamiseksi. Aloitteen hyväksyi hänen maanmiehensä Augustin Kokou Azangi, joka loi sen jälkeen Ranskassa yhdistyksen nimeltä Bedjinonvi. Tämä yhdistys, jonka nimi tarkoittaa "diasporan veljeyttä", pyrkii vakiinnuttamaan Togon ja Beninin opiskelijoiden välisten suhteiden parantamisen Ranskassa.

Juhlinta  
Nonvitcha-juhlien virallinen päivä on helluntai. Vuosien varrella tapaamisia on uudistettu ja tapahtumia järjestetään myös useina eri päivinä. Nonvitchaa juhlitaan Grand-Popon kylän keskustassa. Siellä on alue, joka on tarkoitettu erilaisille tapahtumille, kuten keskusteluille, tanssille, urheilukilpailuille, kulttuuriesityksille. 

Alueellisen ja kansallisen festivaalin lisäksi juhlasta on tullut kansainvälinen ja siihen toivotaan osallistuvan myös ulkomaalaisia.

Muu toiminta 
Nonvitcha-yhdistys on pyrkinyt kehittämään Grand-Popoa ja sen alueita. Vuonna 1947 yhdistys auttoi Grand-Popon mereen huuhtoutuneiden kylien uhreja rakentamalla asuinrakennuksia Ewé Condjin alueelle. Tulvien uhreille annettiin aineellista apua ja vuonna 1959 Nonvitcha auttoi rakentamaan popojen asuttaman Xwlacodjin alueen Cotonoussa vuoden 1958 tulipalon jälkeen.

Nonvitcha on toiminut aloitteellisesti ensimmäisen peruskoulun rakentamiseksi Xwlacodjiin ja keskiasteen koulun perustamiseen Gbeconiin. Vuonna 1982 yhdistys tuki koulun kalustohankintoja. 

Yhdistys on pyrkinyt ehkäisemään ilkeämielisten laulujen ja kylien välisten riitojen leviämistä. 

Grand-Popon aluesuunnitteluun on vaikutettu edistämällä kylän uusien alueiden siirtämistä lännemmäksi ja uusien asuinalueiden urbanisaatiota, aluejakoa ja kaunistamista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Organisaation verkkosivu

Beniniläinen kulttuuri
Kulttuuritapahtumat
NBA:n kehittynein pelaaja

NBA:n kehittynein pelaaja () on vuosittain jaettava palkinto, joka myönnetään NBA:n runkosarjakauden aikana eniten kehittyneelle pelaajalle. Palkinto on jaettu kaudesta 1985–1986 lähtien. Valinnan tekee yhdysvaltalaisista ja kanadalaisista urheilu- ja televisiotoimittajista koostuva paneeli. Kukaan ei ole voittanut palkintoa kahdesti.

Valinnat

Lähteet 
 NBA & ABA Most Improved Player Award Winners  Basketball-Reference.com

Viitteet

Aiheesta muualla 
 NBA Most Improved Player Award Winners NBA 

Luettelot NBA:sta
NBA-palkinnot
Derborencen vuorensortumat

Derborencen vuorensortumat tapahtuivat vuosina 1714 ja 1749 Bernin Alpeilla Les Diablerets -vuoren eteläpuolella. Paikka sijaitsee nykyisen Sveitsin alueella Valais’n kantonissa Contheyn kunnassa.

Sortumissa kuoli 14 (tai 15) ihmistä, ja ne tuhosivat kymmeniä yläniittyjen rakennuksia. Vuoden 1749 sortuma oli Sveitsin historiallisen ajan suurin maanvyöry, kun noin 50 miljoonaa kuutiometriä kiveä vyöryi kolmen kilometrin korkeudesta alas Lizernejoen laaksoon.

Lac de Derborence 
Vuoden 1749 sortuman seurauksena syntyi nykyisen Derborencen kesäkylän itäpuolelle uusi järvi Lac de Derborence.

Luonnonsuojelualue 
Derborencen järven seutu on ollut suojelualuetta vuodesta 1959. Alueen pinta-ala on 260 hehtaaria. Siihen kuuluu muun muassa 25-hehtaarinen ikimetsä, jossa on yli 400 vuotta vanhoja kuusia.

Derborenceen on kesäkaudella, kesäkuun lopulta syyskuun lopulle, linja-autoyhteys Sionista.

Vuorensortuma kulttuurissa 
Vuorensortumat innoittivat kirjailija Charles Ferdinand Ramuz’n kirjoittamaan romaaninsa Derborence. Kirja on julkaistu suomeksi nimellä Vuoren viemä (WSOY 1947, suomentanut Lauri Hirvensalo). Kirjan pohjalta Francis Reusser ohjasi elokuvan Derborence vuonna 1985.

Lähteet

Viitteet 

	

Onnettomuudet Sveitsissä
Valais
Robosi aniya

Robosi aniya (, ) on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yoo Seung-ho, Chae Soo-bin ja Um Ki-joon.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Eteläkorealaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Eteläkorealaiset komediasarjat
Eteläkorealaiset scifi-sarjat
MBC:n televisiosarjat
Alli Grönroos

Alli Grönroos (s. 18. lokakuuta 1930 Nokia) on ruotsinsuomalainen runoilija. Hän on asunut Ruotsissa vuodesta 1956 lähtien ja asuu nykyisin Malmössä. Grönroos on ollut tehdas- ja konttorityössä. Hän on käynyt kansakoulun ja opiskellut kieliä kirjeopistossa. Grönroos on julkaissut neljä runokokoelmaa ja lisäksi hänen runojaan on julkaistu antologioissa ja Liekki-lehdessä.

Omia runokokoelmia 
 Antaa kaikkien päivien tulla. Finn-kirja, Tukholma 1980
 Elämän äänet ympärillä. Finn-kirja, Tukholma 1984
 Vieraissa kuin kotona. Finn-kirja, Stockholm 1991
 Tunteille pidän ovea auki. Finn-kirja, Stockholm 2001

Kokoomateoksia 
  Kahden pimeän välissa : runoja - Mellan två Mörker : dikter ; kirj. Alli Grönroos, Anneli Kolari, Sinikka Ortmark-Almgren. Kirjakone, Tumba 1988

Palkinnot 
 II palkinto Suomen television järjestämässä Leipää ja ruusuja -runokilpailussa 1977
 Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1980

Lähteet 

Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Aku Aittokallio

Aku Aittokallio (s. 1955 Karvia) on suomalainen tietokirjailija ja viestintäyrittäjä.

Teoksia 
 Syysomenat, kuunnelma. YLE 1978
 Yö lentää : runokokoelma. Gummerus 1982
 Kissa Piiraisen tutkimuksia ; Aku & Kape (Aku Aittokallio ja Kaappo Aittokallio). Metsäkylän tarinoita 1. Iloinen Apina 2007
 Metsäkylän juhlahenkilö ; Aku & Kape (Aku Aittokallio ja Kaappo Aittokallio). Metsäkylän tarinoita 2. Iloinen Apina 2007
 Naantalin Kuparivuoren koulun 5B ja 4B 2007-2008 esittävät: Mannerheiminkadun hurja historia  ; teksti ja kuvat Naantalin Kuparivuoren koulun 5B ja 4B 2007-2008 ; toimitusapulainen Aku Aittokallio. Iloinen Apina 2008
 Ala-Karvian laulut. Ala-Karvia Seura 2011
 Työmme on yhteinen, Vallox 50 vuotta. Kuvateksti Oy 2021
 Koti Aurinkosäätiössä, 25 vuotta palveluasumista Naantalissa. Naantalin Aurinkosäätiö 2021
 Oikeus kotiin, yleishyödyllistä rakennuttamista Varsinais-Suomessa. YHVS Rakennuttaja Oy 2021

Palkinnot 
 Valtakunnallinen Nuorison taidetapahtuma, proosasarja 1977
 Pirkanmaan kirjoituskilpailu, runot 1. palkinto 1981
 Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1982
 Naantalin Naisyrittäjien Vuoden tuikku -palkinto 2004
 Suomen Ringetteliiton Vuoden Ringettetoimittaja 2005

Lähteet 

Elävät henkilöt
Suomalaiset kirjailijat
Tansanian presidentti

Tansanian presidentti on Tansanian valtionpäämies.  Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiselle toimikaudelle, sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle. Presidenttiä ja varapresidenttiä äänestetään samassa vaalissa.

Vuodesta 1995 alkaen presidentinvaalit ovat olleet suhteellisen rauhallisia monipuoluevaaleja. Kaikki vaalit ovat päättyneet hallitsevan Chama Cha Mapinduzi-puolueen voittoon.

Luettelo Tansanian presidenteistä 
 Julius Nyerere 1962–1985
 Ali Hassan Mwinyi 1985–1995
 Benjamin Mkapa 1995–2005
 Jakaya Kikwete 2005–2015
 John Pombe Magufuli 2015–2021 (kuoli virassa)
Samia Suluhu 2021 lähtien

Lähteet 

Luettelot presidenteistä
Men's physique

Men’s physique on miesten fitness-urheilun kilpailulaji, jossa ihanteena on lihaksikas, mutta silti urheilullinen ja esteettinen keho. Kilpailuasuna Men’s physiquessa käytetään leveälahkeisia shortseja, minkä vuoksi kilpailusta käytetään myös nimitystä ”shortsisarja”. Suomessa Men’s physique kilpailuja järjestää Suomen Fitnessurheilu ry. ja se on Classic Bodybuildingin tavoin SUEK:n suorittaman antidopingtestauksen piirissä. Kansainvälisistä kilpailuista tunnetuin on Mr. Olympian Men’s physique -sarja.

Arvostelukriteerit Men’s physiquessa 
Men’s physiquen arvostelukriteereihin kuuluvat lihaksikkuus ja kehon kunto sekä lavaesiintyminen ja persoonallisuus. Kehon ulkomuodossa olennaista on kehon yleisnäkymä, jossa tavoitellaan miehekästä ja terveellisen näköistä ulkomuotoa, jossa keskeistä on lihaksikkuus, lihaserottuvuus ja symmetrisyys. Tuomareilla on mahdollista sakottaa liiasta lihasmassasta. Lavaesiintymisessä ja persoonallisuudessa huomiota kiinnitetään ryhdikkääseen olemukseen, karismaan sekä yleisön haltuunottoon.

Tunnettuja Men's physique -kilpailijoita 

Kansainvälisesti menestyinen Men's physique -kilpailija on Jeremy Buendia, joka on voittanut Mr. Olympian Men's physique -sarjan neljä kertaa. 
Tunnetuimpia suomalaisia Men’s physique -kilpailijoita ovat mm. Sherko Eliassi, Momar Bah ja Alexandros Staboulis.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Näin Men's physique eroaa klassisesta kehonrakennuksesta

 Kehonrakennus
Gustav Tegengren

Ernst Gustav (Gustaf) Tegengren (16. kesäkuuta 1871 Vaasa – 18. helmikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja virka- sekä kunnallismies, joka julkaisi oppikirjoja.

Gustav  Tegengrenin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Ernst Wilhelm Tegengren ja Aline Irene Boy ja puoliso vuodesta 1901 Elin Olga Sofia Österberg. Kirjailijat Jacob Tegengren ja  K. V. Tegengren olivat hänen veljiään. Gustav Tegengren tuli ylioppilaaksi 1889 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1894, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1907. Hän toimi matemaattisten aineiden ja saksan kielen opettajana Helsingissä 1896–1909, lehtorina Tammisaaren seminaarissa 1909–1916 ja lehtorina ja rehtorina Porvoon lyseossa 1916–1926. Kouluhallituksen ruotsinkielisen osaston kouluneuvos hän oli 1926–1939 ja osastopäällikkö 1935–1939. Tegengren julkaisi useita matematiikan oppikirjoja. Hän oli myös sekä Tammisaaren että Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen.

Lähteet

 Suomalaiset opettajat
Suomalaiset virkamiehet
 Suomen oppilaitosten rehtorit
 Porvoon kaupunginvaltuutetut
 Tammisaaren kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Radiodiffusion Télévision du Burkina

Radiodiffusion Télévision du Burkina on Burkina Fason kansallinen yleisradioyhtiö.

Yleisradiotoiminta silloisessa Ylä-Voltassa alkoi lokakuussa 1959, puoli vuotta ennen maan itsenäistymistä. Valtion valvoma ja rahoittama radioasema toimi maassa usein vaihtuneiden hallitusten politiikan välikappaleena. Ensimmäinen alueellinen radioasema perustettiin maan toiseksi suurimpaan kaupunkiin Bobo Dioulassoon vuonna 1962 ja ensimmäinen maaseuturadio vuonna 1969. Televisiolähetykset alkoivat vuonna 1963.

RTB:llä on nykyään maan pääkaupungista Ouagadougousta käsin toimiva radio- ja televisiokanava sekä alueellinen radio- ja televisiokanava RTB2. Yhtiö vastaa myös pienten paikallisten maaseuturadioiden toiminnasta. Nuorisoa tavoittelee vuonna 1991 aloittanut Canal Arc-en-Ciel. Radiolähetykset tapahtuvat nykyään kokonaan ULA-alueella. Analogiset tv-lähetykset lopetettiin vuonna 2015.

Burkina Fason ensimmäinen kaupallinen radioasema Horizon FM aloitti toimintansa Ouagadougoussa vuonna 1987. Vuonna 1991 aloitetun demokratisomisprosessin jälkeen maahan on perustettu lukuisia kaupallisia, uskonnollisia ja kansalaisjärjestöjen radio- ja televisioasemia. Lisäksi toimii ulkomaisten yleisradioyhtiöiden ohjelmia välittäviä asemia. Yleisradiotoimintaa valvoo muodollisesti itsenäinen Conseil supérieur de la communication. Median toimintaympäristö on vapautunut huomattavasti presidentti Blaise Compaorén syrjäyttämisen jälkeen vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Radiodiffusion Télévision du Burkina 
 Conseil supérieur de la communication 

Burkina Fason kulttuuri
Julkisen palvelun mediayhtiöt
Televisioyhtiöt
Radioasemat
Valion baarit

Valion baarit oli Valion jäätelöbaariketju, joka toimi Helsingissä ja muissa Suomen kaupungeissa vuosina 1936–1972.

Koko Suomen ensimmäisen jäätelöbaarin Valio avasi Helsingin Lasipalatsin pohjoispään käytävässä toukokuussa 1936. Vähitellen Valion baareista muodostui kokonainen ketju, jolla oli Helsingissä 1970-luvun alussa 34 baaria ja muualla maassa 25.

Jäätelö Lasipalatsin jäätelöbaaria varten valmistettiin aluksi Kalevankadun loppupäässä sijainneen Valion meijerin ullakkokerroksessa tanskalaisen jäätelömestari Sörensenin ohjeiden mukaan. Sörensen neuvoi myös jäätelöbaarin perustamisessa ja opetti henkilökuntaa tekemään voileipiä. Henkilökunnalla oli valkoiset suikkalakit, ja naisillekin määrättiin työasuksi pitkät housut. Paikan ottivat omakseen Helsingin koululaiset. 

Valion baarien suosio oli huipussaan 1950-luvulla, mutta alkoi hiipua 1960-luvulla, kun Valio ja muut jäätelövalmistajat toivat ruokakauppoihin ja kioskeihin monenlaisia jäätelöiden annospakkauksia, kuten jäätelötikut ja jäätelötötteröitä muistuttavat tuutit. Vuonna 1972 ketju ajautui Elannolle suuressa toimialarationalisoinnissa, jossa Elanto ja muut OTK:laiset osuusliikkeet puolestaan myivät kaiken meijeritoimintansa Valiolle. 1980-luvulle tultaessa Lasipalatsin jäätelöbaari oli muuttunut Elannon HM-kahvilaksi. Viime vuosikymmeninään se tunnettiin varttuneemman väen bussinodotuspaikkana ja bussinkuljettajien taukopaikkana. Lasipalatsin jäätelöbaari-kahvila lopetti toimintansa vuoden 1995 lopussa Elannon jouduttua yrityssaneeraukseen.

Uudelleenlanseeraus 2005
2000-luvun keskivaiheilla Valio yritti mainostoimisto SEKin ja Paola Suhosen avulla lanseerata uudelleen Valion baarit perustamalla sennimisen kahvilan 2005 uuteen Kampin keskukseen ja toisen Linnanmäelle 2007. Jäätelöbaareista ei enää ollut kyse, sillä Valio oli myynyt jäätelöliiketoimintansa vähän aiemmin Nestlélle. Kampin keskuksen baari suljettiin 2010, jolloin jäljelle jäi Restelin hoitama Valion baari Hartwall Areenalla.

Lähteet

Valio
Kahvilaketjut
Helsingin entiset ravintolat
Office de Radiodiffusion et Télévision du Bénin

Office de Radiodiffusion et Télévision du Bénin (ORTB) on Beninin kansallinen yleisradioyhtiö.

Yleisradiotoiminta alkoi Cotonoussa silloisessa Ranskan Dahomeyssa vuonna 1953. Radio Cotonou lähetti 75 minuutin pituisia päivittäisiä lähetyksiä yhden kilowatin keskiaalto- (MW) ja 250 watin lyhytaaltolähettimellä (SW). Uusi neljän kilowatin lyhytaaltolähetin saatiin vuonna 1957. Samana vuonna asema siirtyi Akpakpan posti- ja lennätinlaitokselta omaan taloonsa.

Asema sai nimen Radio Dahomey vuonna 1958, La voix du progrès vuonna 1970, La voix de la révolution vuonna 1972 ja Radio Bénin vuonna 1990. Abomey-Calavin lähetyskeskukseen hankittiin Länsi-Saksan tuella 50 kilowatin keskiaaltolähetin vuonna 1972 ja 50 kilowatin lyhytaaltolähetin vuonna 1976. Länsi-Saksan rahoittama uusi radiotalo otettiin käyttöön vuonna 1976. Televisiotoiminta alkoi pitkäksi venyneen valmistelun jälkeen Ranskan tuella vuonna 1978. Radio ja televisio yhdistettiin vuonna 1975 Office de Radiodiffusion et Télévision du Dahomey -nimiseksi julkisen palvelun laitokseksi, joka sai nykyisen nimensä vuonna 1979.

Maan pohjoisosassa sijaitsevaan Parakouun perustettiin alueellinen radioasema vuonna 1983. Nuorisolle suunnattu Radio Atlantique FM aloitti toimintansa Cotonoussa vuonna 1994. Sen ohjelmia voi nykyään kuunnella maan eteläosassa. Toinen televisiokanava Bénin Business 24 (BB24) aloitti toimintansa vuonna 2013. Samaan aikaan ryhdyttiin kehittämään La chaîne de développement -nimistä toista valtakunnallista radio-ohjelmaa, jonka tarkoituksena on välittää ohjelmaa 18 paikallisella kielellä. Lyhytaaltolähetykset Cotonousta päättyivät vuonna 2006 ja Parakousta vuonna 2009. Nykyään kaikki radiolähetykset tapahtuvat ULA-alueella. Ulkomaille välitetään radio- ja televisio-ohjelmia satelliittien avulla. ORTB vastaa myös maaseudun lähiradioiden toiminnasta.

Vuoden 1990 perustuslain ja vuonna 1997 hyväksytyn uuden medialain jälkeen Beniniin on perustettu lukuisia kaupallisia, uskonnollisia sekä eri yhteisöjen omistamia radio- ja televisioasemia. Lisäksi välitetään ulkomaisten yleisradioyhtiöiden ohjelmia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Office de Radiodiffusion et Télévision du Bénin 

Beniniläinen kulttuuri
Julkisen palvelun mediayhtiöt
Televisioyhtiöt
Radioasemat
Ganvie

Ganvie on Nokoué-järvessä sijaitseva veden päälle rakennettu kylä Beninissä, Afrikassa, lähellä Cotonouta. Kylän väkiluku on noin 20 000 henkilöä. Ganvie on luultavasti suurin järveen rakennettu kylä Afrikassa ja se on hyvin suosittu turistikohde.

Kylän perusti 1500-1600-luvuilla Tofinu -kansa, joka pakeni järveen välttääkseen Fon -sotureita, jotka ottivat orjia myytäväksi eurooppalaisille kauppiaille. Ganvien kyläläisiä, jotka käyttävät matalaa Nokoué -järveä turvapaikkanaan, kutsutaan usein "vesi-ihmisiksi."

Alun perin maanviljelyyn perustuvan kylän pääelinkeinot ovat matkailun ohella kalastus ja kalanviljely.

Maailmanperintökohde 
Kylä lisättiin UNESCON maailmanperintöluetteloon alustavaan luetteloon 31. lokakuuta 1996 Kulttuuri-luokkaan.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Beninin kaupungit
Iida-Maria Heinonen

Iida-Maria Heinonen (s. 29. toukokuuta 1987 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi teatterikorkeakoulusta vuonna 2013. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa naispääroolistaan elokuvassa Juice sekä televisiosarjoista Downshiftaajat ja Presidentti. Vuodesta 2020 hän on näytellyt televisiosarjassa Syke.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Iida-Maria Heinonen suomalaisen teatterin Ilona-tietopankissa
 Iida-Maria Heinosen profiili Näyttelijäliiton sivuilla

Elävät henkilöt
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1987 syntyneet
Jack Studnicka

Jack Studnicka (s. 18. helmikuuta 1999 Tecumseh, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Boston Bruinsin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Studnickaa on luonnehdittu pelityyliltään kahden suunnan sentteriksi. Hän laukoo oikealta.

Ura

Seuraura
Studnicka syntyi Ontarion Tecumsehissa, mutta hän muutti perheineen Yhdysvaltain Michiganin Noviin vuonna 2013, kun hänen isänsä sai työpaikan DTE Energylta. Studnicka pelasi kauden 2013–2014 HPBHL-juniorisarjaa Compuwaren joukkueessa. Hän jakoi tehoilla 10+16=26 koko sarjan syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Blade Jenkinsin kanssa sekä jakoi pistepörssin toisen sijan Jenkinsin ja Chicago Missionin Cole Coskeyn kanssa edellään vain Chicago Missionin Sean Dhoogle. Kauden 2014–2015 Studnicka pelasi Belle Tiren junioreissa. Hän voitti tehoilla 9+32=41 koko T1EHL-juniorisarjan syöttöpörssin sekä jakoi pistepörssin kuudennen sijan Victory Hondan Brandon Puricellin kanssa. Studnicka voitti kauden aikana myös OHL Gold Cupin hopeaa Team ALLIANCEn joukkueessa.

Oshawa Generals varasi Studnickan 21. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Studnickan tulokaskausi toi 62 runkosarja- ja viidessä playoff-ottelussa tehot 4+22=26. Kaudella 2016–2017 hän jakoi tehoilla 18+34=52 Generalsin sisäisen pistepörssin toisen sijan Eric Hendersonin kanssa edellään vain Domenico Commisso. Pudotuspeleissä Studnicka oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 5+10=15.

Boston Bruins varasi Studnickan toisella kierroksella 53. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän teki jo saman vuoden syyskuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Studnicka jatkoi kaudella 2017–2018 vielä Oshawa Generalsin OHL-joukkueessa, jonka kapteeniksi hän nousi. Studnicka oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 22+50=72. Hän voitti myös Generalsin sisäisen tehotilaston lukemalla +18. Neljännesvälierissä Studnicka oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+4=5. OHL-kauden päätteeksi, huhtikuussa 2018 hän siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Providence Bruinsin vahvuuteen. Studnicka pelasi siellä viisi runkosarjaottelua tehden piste per peli -tahdilla tehot 1+4=5. 

Kauden 2018–2019 Studnicka aloitti Generalsin vahvuudessa. Tammikuussa 2019 seura kauppasi hänet ja puolustaja Matt Brassardin Niagara IceDogsiin vaihdossa kolmeen toisen ja kolmannen kierroksen varausvuoroihin.

Maajoukkueura
Studnicka edusti Kanadaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017 ja alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016, jolloin Chmelevski voitti hopeaa. Studnicka edusti myös Canada Redin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015.

Muuta
Studnickan isoveli Samuel pelaa hyökkääjänä Pyhän Francisco Xavierin yliopiston joukkueessa ja pikkuveli Joey AHMPL-juniorisarjaa London Jr. Knightsin joukkueessa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Boston Bruinsin pelaajat
Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Santeri Airola

Santeri Matti Tapio Airola (s. 29. kesäkuuta 2000 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän laukoo oikealta.

Ura

Seuraura 
Airola on Imatran Ketterän kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Saimaan Palloon kaudeksi 2014–2015. Kaudella 2016–2017 Airola oli B-nuorten SM-karsinnoissa kuudella osumallaan joukkueensa eniten maaleja tehnyt puolustaja Aleksi Akkasen kanssa. C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa hän oli SaiPan tehokkain puolustaja tehoilla 4+9=13.

Kaudeksi 2017–2018 Airola palasi kasvattajaseuraansa Ketterään ja pelasi suurimman osan kaudestaan seuran A-nuorten Mestisjoukkueessa. Hän sijoittui tehoilla 6+25=31 koko sarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain KeuPa HT/Pelikaaneja ja SaPKoa edustanut Henri Pennanen. Airola harjoitteli kesällä 2018 Ketterän Mestis-joukkueessa, mutta hän siirtyi kaudeksi 2018–2019 SaiPan A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Airola oli joukkueen paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 4+27=31. Airola debytoi kauden aikana myös seuran SM-liigajoukkueessa 29. joulukuuta 2018 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Hänet merkittiin SaiPan kolmospuolustajapariin Markus Kojon viereen. Airola sai ottelussa jääaikaa 12.29 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua ilman tehopisteitä.

Helmikuussa 2019 Airola teki kasvattajaseuransa Ketterän kanssa 2+1-vuotisen Mestis-sopimuksen. Samalla hänen vahvistettiin pelaavan loppukauden 2018–2019 lainalla SaiPan organisaatiossa.

Pittsburgh Penguins varasi Airolan seitsemännellä kierroksella 211. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Syyskuussa 2019 Ketterä lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella SaiPan SM-liigajoukkueeseen. Vastaavasti SaiPa lainasi Ketterään Kasperi Torikan. Airola pelasi SaiPassa kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kunnes hän joutui loukkaantumisen vuoksi kuukaudeksi sivuun. Kuntouduttuaan lokakuussa Airola palasi Ketterän vahvuuteen.  Hänen tulokaskautensa Mestiksessä toi 26 runkosarjaottelussa 11 syöttöpistettä.

Kaudeksi 2020–2021 Airola siirtyi 2+1-vuotisella SM-liigasopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hän loukkaantui harjoituskaudella ja kuntouduttuaan Airola pelasi marraskuussa 2020 kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue KOOVEE:ssä. Ilveksessä hän debytoi kuitenkin tammikuussa 2021. Airola pelasi SM-liigassa loppukaudella 19 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä.

Airola pelasi kaudella 2021–2022 vain kaksi ottelua lainalla KOOVEE:n Mestis-joukkueessa lokakuussa 2021, mutta hänen kautensa päättyi kuitenkin tähän. Samassa kuussa Ilves tiedotti Airolan joutuvan leikkaukseen, josta toipuminen kestää arviolta peräti 6-8-kuukautta. Joulukuussa 2021 hän teki Ilveksen kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura 
Airola on pelannut 13 nuorten maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Tampereen Ilveksen pelaajat
Pittsburgh Penguinsin varaamat pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Seychellien presidentti

Seychellien presidentti on Seychellien valtionpäämies.  Presidentti valitaan  suoralla kansanvaalilla, ellei kukaan ehdokkaista saa yli 50% äänistä, voidaan käydä toinen kierros. Presidenttikauden pituus on viisi vuotta, sama henkilö  voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle.

Luettelo Seychellien presidenteistä

Lähteet 

Luettelot presidenteistä
Radio Télévision Guinéenne

Radio Télévision Guinéenne (RTG) on Guinean kansallinen yleisradioyhtiö.

Yleisradiotoiminta alkoi silloisessa Ranskan Guineassa vuonna 1952. Radio Conakry välitti ohjelmia 500 watin lyhytaaltolähettimellä 90 minuuttia päivässä. Guinean itsenäistyessä ranskalaiset veivät mukanaan osan radioaseman laitteista, mutta maan hallitus onnistui aloittamaan lähetykset uudelleen vuonna 1959. Itä-Saksa lahjoitti vuonna 1961 sadan kilowatin lyhytaaltolähettimen ja Länsi-Saksan rahoittama uusi radiostudio otettiin käyttöön vuonna 1967. Radio Guinée ja myöhemmin La Voix de la Révolution -nimillä toiminut asema oli presidentti Sékou Tourén ja hänen Parti démocratique de Guinée -puolueensa äänitorvi. Sillä oli myös vuonna 1961 perustettu ulkomaanpalvelu, joka lähetti ohjelmia muun muassa Portugalin Guineaan ja Senegaliin.

Televisiolähetykset alkoivat vuonna 1977 Muammar Gaddafin Libyan lahjoittamilla laitteilla. Värilähetyksiin siirryttiin vuonna 1986 ja satelliittilähetykset aloitettiin vuonna 2003. Kiinan tuella rakennettu uusi radio- ja televisiokeskus Conakryn esikaupungissa Kolomassa otettiin käyttöön vuonna 2006.

RTG:llä on nykyään kolme radio-ohjelmaa. Kansallinen Radio nationale eli Radio guinéenne kattaa ranskan- ja paikalliskielisillä lähetyksillään lähes koko maan. Se lähettää etupäässä asiaohjelmia, jonkin verran viihdettä ja myös uskonnollisia ohjelmia. Radio Kaloum Stéréo lähettää viihdettä, musiikkia ja urheilua ranskaksi maan pääkaupungissa Conakryssa. Sveitsin tuella vuonna 1992 perustettu maaseuturadioiden verkko Radio rurale de Guinée käsittää neljän alueen ja 19 prefektuurin paikallisradiot, jotka toimivat kahdellakymmenellä paikallisella kielellä. Radiolähetykset tapahtuvat etupäässä ULA-alueella. Vuonna 2012 suljettu 50 kilowatin lyhytaaltolähetin otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2016.

Televisio-ohjelmia on kaksi. Ykköskanava RTG Koloma kattaa analogisilla lähettimillään noin 40 prosenttia maan pinta-alasta. Sen ohjelmia välitetään myös satelliitilla ja pääkaupungissa digitaalisesti. Vanhassa Boulbinetin radiotalossa toimiva kakkoskanava RTG2 kattaa lähetyksillään Conakryn ja sen lähialueen. Television rahoitus on riittämätöntä, laitteisto vanhentunutta ja kulunutta ja henkilöstö huonosti koulutettua ja motivoitunutta, minkä johdosta myös ohjelmat ovat tasoltaan vaatimattomia. Tärkeimmän ohjelmanumeron muodostavat virallisena tiedotuskanavana toimivat uutislähetykset.

Vuodesta 2006 lähtien maahan on perustettu lukuisia kaupallisia radioasemia ja yhteisöradiota sekä muutamia yksityisiä televisioasemia. Lisäksi välitetään ulkomaisten yleisradioyhtiöiden lähetyksiä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 RTG Koloma 

Guinea
Julkisen palvelun mediayhtiöt
Televisioyhtiöt
Radioasemat
Kekomäki

Kekomäki voi tarkoittaa:

 Eero Kekomäki (s. 1933), varatuomari
 Eetu Kekomäki (1874–1960), opettaja
 Lemmikki Kekomäki (1902–1996), juristi
 Paavo Kekomäki (1900–1977), juristi

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
GMA Network

GMA Network, Inc. on Filippiinien mediayhtiö, joka sijaitsee Quezon Cityssa. GMA Network on perustettu DZBB-AM-nimisenä vuonna 1950. Se muutti nimensä vuonna 1996.

Televisio-ohjelmat 
 24 Oras
 Saksi
 Unang Hirit
 Kapuso Mo, Jessica Soho
 Eat Bulaga!
 Prima Donnas
 Bubble Gang
 Pepito Manaloto

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viralliset sivut
Luettelo Suomen sisällissodan taisteluista

Tämä on luettelo Suomen sisällissodan taisteluista. Luettelo perustuu Kansallisarkiston julkaisemaan sisällissodan taistelupaikkakortistoon, jonka lähteinä ovat Vapaussodan historian komitean julkaisema kirjasarja Suomen Vapaussota vuonna 1918 (Otava, Helsinki 1921–1925) sekä Kai Donnerin, Thure Svedlinn ja Heikki Nurmion toimittama kirjasarja Suomen Vapaussota (Gummerus, Jyväskylä 1921–1927). Varsinaisten taisteluiden ohella luettelo sisältää valkoisten sodan alkuvaiheessa suorittamat venäläisten varuskuntien valtaukset sekä punaisten hallussa olleiden paikkakuntien miehityksen sodan eri vaiheissa. Lisäksi luettelo sisältää sotaa edeltäneitä yhteenottoja, joissa osallisina olivat molemmat sisällissodan myöhemmät osapuolet. 

Taistelut on jaoteltu neljään päärintamaan (Satakunnan, Hämeen, Savon ja Karjalan rintamat), Saksan maihinnousun jälkeen Uudellamaalla, Kanta- ja Päijät-Hämeessä sekä Kymenlaaksossa käytyihin taisteluhin, Ahvenanmaan ja Varsinais-Suomen taisteluhin sekä sisällissodan rintamalinjan pohjoispuolella käytyihin taisteluihin. Lisäksi mukana ovat Itä-Lapin rajaseudulle syntyneen Koillisrintaman taistelut. 

Kaatuneiden määrät perustuvat Valtioneuvoston kanslian julkaisemaan Suomen sotasurmat 1914–1922-tietokantaan, ellei toisin ole lähteistetty. Taistelut ovat niiden alkamispäivän mukaisessa järjestyksessä. Rintamien päätaistelut on lihavoitu ja alapuolella ovat niihin liittyvät pienemmät taistelut.

Sisällissotaa edeltäneet yhteenotot

Ahvenanmaa ja Varsinais-Suomi

Satakunnan rintama

Hämeen rintama

Savon rintama

Karjalan rintama

Länsi-Uudenmaan ja Kanta-Hämeen taistelut

Itä-Uudenmaan, Kymenlaakson ja Päijät-Hämeen taistelut

Rintamalinjan pohjoispuoliset taistelut

Koillisrintama

Lähteet 
Sisällissodan taistelupaikkakortisto Arkistojen portti, Kansallisarkisto.
Vuosina 1914-22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto Suomen sotasurmat 1914–1922, Valtioneuvoston kanslia.

Viitteet 

Luettelot sodista
Tornien taisto (Venäjä)

Tornien taisto on Venäjän politiikassa käytetty termi, jolla viitataan politiikan ylimmillä portailla käytyyn valtataisteluun. Tornit tarkoittavat Kremlin torneja, ja Kreml-nimitystä käytetään viittaamaan myös tähän politiikan yläkerrokseen: "Kremlissä on monta tornia" eli Kremlin eri klaanien näkemykset ja tavoitteet ovat erilaisia.

Lähteet

Venäjän politiikka
Sanonnat
Uusittavuus

Uusittavuus (engl. reproducibility) tarkoittaa tieteellisen tutkimuksen toistamista siten että toinen tutkija voi saada alkuperäistä tutkimusta noudattamalla täsmälleen samat tutkimustulokset. Uusittavissa olevan tutkimuksen datan tulee olla sellaista että se on saatavilla. Uusittavuutta heikentää luottamuksellinen, yksityisomistuksessa oleva data. Uusittavuus koskee samasta aineistosta saatavia tutkimustuloksia. Tutkimuksen toistamista sen peruslöydösten vahvistamiseksi eri aineistolla kutsutaan replikoinniksi.

Ei-uusittavuus koskee erityisesti biolääketiedettä. Yksi ei-uusittavien tutkimusten syy on vilpillisyys, mihin kannustaa tutkijan tarve julkaista korkean vaikuttavuuskertoimen julkaisussa. Muita syitä ovat koeasetelman suunnittelun virheet sekä tilastollisen analyysin virheet.

Tutkimukset jotka eivät ole uusittavissa koituvat kalliiksi. Tutkimukset jotka eivät ole uusittavissa maksavat erään arvion mukaan yhdysvaltalaisille tutkijoille 28 miljardia Yhdysvaltojen dollaria vuodessa. Kustannukset johtuvat siitä että ei-uusittavuus aiheuttaa suurta tehottomuutta tieteellisessä tutkimustyössä. Tutkijat seuraavat vääriä johtolankoja.

Kesällä 2016 suoritetun kyselyn perusteella tiede on kärsinyt uusittavuuskriisistä, kun tutkijat eivät ole kyenneet uusimaan kollegoidensa kokeiden tuloksia. Yli 70 prosenttia tutkijoista on yrittänyt uusia kollegansa kokeen siinä onnistumatta. Nature-julkaisu on sittemmin edellyttänyt julkaistavilta tutkimuksilta huomion kiinnittämistä siihen miten joku muu voisi uusia kokeen.

Alankomaiden tiedeakatemian mukaan uusittavuudesta pitäisi tehdä normaali osa empiirisiä tieteitä. Myös Yhdysvaltojen tiedeakatemia ja Brittiläinen psykologiyhteisö ovat kiinnittäneet huomiota uusittavuuteen.

Katso myös
Toistettavuus

Lähteet

Aiheesta muualla

PNAS: Sackler Colloquium on Improving the Reproducibility of Scientific Research  
The Academy of Medical Sciences: Reproducibility and reliability of biomedical research: improving research practice. Symposium report, October 2015 (PDF) 
 Tutkimuksia toistetaan liian vähän, vaikka tulosten luotettavuus sitä vaatisi: "Uudet tutkimukset ovat jännittävämpiä"  Helsingin Sanomat 31.8.2015. 
 
Reproducible Research in Computational Science 
Guidelines for Evaluating and Expressing the Uncertainty of NIST Measurement Results; appendix D 
Definition of reproducibility in the IUPAC Gold Book 
 
Reproducible Research Planet 
ReproducibleResearch.net 
cTuning.org - reproducible research and experimentation in computer engineering  

Tieteellinen menetelmä