joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nampula (maakunta)

Nampula on yksi Mosambikin pohjoisimmista maakunnista. Sen pinta-ala on 81 606 neliökilometriä. Vuonna 2020 asukasluku oli 6,2 miljoonaa, ja se oli Mosambikin runsasväkisin maakunta.

Maakunnan pääkaupunki on nimeltään Nampula. Portugalilaisten vallan aikana tämän provinssin nimi oli Mozambique, mutta kun siitä tuli koko valtion nimi, maakunta sai uuden nimen pääkaupunkinsa mukaan.

Nampulan maasto on vaihtelevaa: miombo-savanni vuorottelee graniittisten kallioiden kanssa. 

Nampula on pohjoisen Mosambikin koulutuksellinen ja taloudellinen keskus. Siellä toimii toistakymmentä yliopistoa. Alue on liikenteellisesti tärkeä seutu. Nacalan käytävänä tunnettu liikenneväylä muodostaa pitkälle länteen ulottuvan ratayhteyden, ja tuo sisämaan naapurimaillekin (kuten Malawille) meriyhteyden Mosambikin pääsatamiin kuuluvan Nacalan sataman kautta.

Nampulan saaristossa naisilla on tapana tehdä kasvonaamioita erään kasvin juuresta jauhetusta massasta.

Lähteet 
 

Mosambikin maakunnat
Pemba

Pemba voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Pemba, kaupunki Mosambikissa
 Pemba, Tansanialle kuuluva saari.
 Pemba, bambarakansan luojajumala
Glasiologia

Glasiologia eli kryosfäärin geofysiikka tutkii jäätiköitä, jääpeitteitä, lunta, routaa ja jäätä sekä niihin liittyviä luonnonilmiöitä.

Se kuuluu geotieteisiin ja niveltyy läheisesti geofysiikkaan, geologiaan, klimatologiaan, meteorologiaan, hydrologiaan, biologiaan ja maantieteeseen. Kun Marsista, Kuusta ja muutamilta muilta taivaankappaleilta on löytynyt jäätä, glasiologia on saamassa uusia ulottuvuuksia.

Glasiologiassa tutkitaan muun muassa jäätiköiden historiaa ja muutoksia ilmastonmuutoksen yhteydessä, routaa ja ikiroutaa, jäätiköiden vaikutusta ilmastoon ja päinvastoin, jään virtausfysiikkaa, vesistöjen jääpeitteitä ja jäässä eläviä elämänmuotoja. Se voidaan jakaa mannerjäätiköiden ja vuoristojäätiköiden tutkimukseen.

Glasiologiaa voi opiskella Helsingin yliopistossa Matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan Fysikaalisten tieteiden laitoksella Geofysiikan osastolla.

Katso myös 
 Jäätikkö
 Lumi
 Kryosfääri

Lähteet

Aiheesta muualla 

Geofysiikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Aitolia-Akarnania

Aitolia-Akarnania () eli Aitolia-Akarnanian alueyksikkö () on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Länsi-Kreikan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Mesolóngi. Alueyksikön pinta-ala on 5 461 neliökilometriä ja asukasluku 210 802 (vuonna 2011).

Alueyksikkö sijaitsee läntisessä Manner-Kreikassa. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Aitolia-Akarnanian prefektuurin (Νομός Αιτωλοακαρνανίας, Nomós Aitoloakarnanías).

Maantiede 

Aitolia-Akarnania käsittää Amvrakikóslahden ja Patraksenlahden välisen alueen Kreikan länsirannikolla Joonianmeren rannalla. Maantieteellisesti alue luetaan osaksi Keski-Kreikkaa, mutta hallinnollisesti osaksi Länsi-Kreikan aluetta. Aitolia-Akarkanian pohjoispuolella sijaitsee Epeiroksen alue, itäpuolella Keski-Kreikan alue ja Evrytanían ja Fokiin alueyksiköt, ja eteläpuolella Patraksenlahden toisella puolella Peloponnesoksen niemimaa ja Akhaian alueyksikkö. Aitolia-Akarnanian rannikon edustalla sijaitsevat keskiset Jooniansaaret, kuten Lefkas ja Ekhinadien saariryhmä. Ne eivät kuitenkaan kuulu alueyksikköön.

Aitolia-Akarnanian alueella sijaitsevat muun muassa vuoret Panaitolikó (), Váltos (), Akarnaniká (), Arákynthos () ja Varásova () sekä Kreikan suurin järvi Trichonída. Kreikan suurin tekojärvi Kremastá sijaitsee Aitolia-Akarnanian ja Evytanían rajalla. Muita järviä ovat Kastráki, Ozerós ja Voulkaría. Patraksenlahden rannikolla sijaitsevat Mesolóngin–Aitolikón laguunit. Merkittävimmät joet ovat Achelóos ja Évinos. Etelärannikolla sijaitsee Korintinlahden suulla oleva Antírrion niemi, josta on yhteys Peloponnesoksen puolelle Ríoon Ríon–Antírrion siltaa pitkin.

Alueyksikön suurimmat kaupungit ovat Agrínio ( asukasta), Náfpaktos () ja Mesolóngi () (vuonna 2011).

Kunnat 

Alueyksikkö jakaantuu seitsemään kuntaan seuraavasti:

Historia

Antiikki 

Aitolia ja Akarnania ovat kummatkin Kreikan historiallisia maakuntia ja peräisin antiikin ajalta. Näistä kahdesta alueesta Akarnania käsitti nykyisen alueyksikön länsiosan Joonianmeren puolella, mukaan lukien muun muassa Leukaksen eli nykyisen Lefkaksen saaren, kun taas Aitolia käsitti itäosan. Alueiden rajana toimi Akheloos-joki eli nykyinen Achelóos.

Aitolia on saanut nimensä Aitoloksesta, Endymionin pojasta, jonka taru kreikkalaisessa mytologiassa kertoo alueen asuttamisesta. Akarnanian nimi viittaa mahdollisesti kallioisen seudun asukkaisiin (akarna, 'kallio'; -anes, 'asukkaat'), mutta antiikin aikana sen sanottiin tulleen heeros Akarnanista. Antiikin aikana Aitolian liiton muodostaneet aitolialaiset ja Akarnanian liiton muodostaneet akarnanialaiset polikset eli kaupunkivaltiot olivat usein sodassa keskenään. Seudun tärkeitä kaupunkeja olivat muun muassa Kalydon, Leukas, Pleuron ja Stratos. Rooman valtakunta valloitti alueen vuonna 167 eaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Περιφερειακή ενότητα Αιτωλοακαρνανίας. Aitolia-Akarnanian alueyksikön kotisivu.
Ratamoverkkoperhonen

Ratamoverkkoperhonen (Melitaea athalia) on täpläperhosten (Nymphalidae) heimoon kuuluva päiväperhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Ratamoverkkoperhosen siipien kärkiväli on 36–47 mm. Yläpuolelta perhonen on pohjaväriltään oranssinruskea ja sen siivissä on tummia täpliä ja juovia, jotka muodostavat verkkomaisen kuvioinnin. Takasiipien alapinnat ovat pohjaväriltään vaaleammat ja kuviot terävämmät.

Levinneisyys ja lentoaika 
Ratamoverkkoperhonen on levinnyt läpi palearktisen alueen Länsi-Euroopasta Japaniin. Suomessa se esiintyy lähes koko maassa. Pohjoisimmassa Lapissa lajin yksilöt poikkeavat jossain määrin etelässä lentävistä yksilöistä (alalaji norvegica). Ratamoverkkoperhonen on Suomessa yleinen ja sen lentoaika on kesä-heinäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat 
Ratamoverkkoperhonen elää metsäaukeilla, niityillä ja hakkuupaikoilla. Laji talvehtii toukkana.

Ravintokasvi 
Ratamoverkkoperhosen toukat elävät ratamoilla (Plantago), tädykkeillä (Veronica) ja maitikoilla (Melampyrum). Aikuinen käyttää ravinnokseen kukkien mettä.

Aiheesta muualla 
LuontoPortti: Ratamoverkkoperhonen (Melitaea athalia)
Suomen Perhoset: Ratamoverkkoperhonen
Keskisuomalainen: Ratamoverkkoperhonen
Iltalehti: Ratamoverkkoperhonen (Melitaea athalia)
UniProt, Taxonomy: Melitaea athalia 

Aitotäpläperhoset
Timo Airaksinen

Timo Airaksinen (s. 25. huhtikuuta 1947 Vaasa) on filosofian professori Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian laitoksella. Hänen erityisalojaan ovat etiikka ja yhteiskuntafilosofia.

Koulutus ja ura
Airaksinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967, valtiotieteiden kandidaatiksi 1971 ja lisensiaatiksi 1972. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1975 Turun yliopistosta. Airaksisen väitöskirja käsitteli anglohegeliläisyyttä edustaneen John McTaggartin filosofiaa. Vuodet 1972–1983 Airaksinen työskenteli assistenttina Turun yliopistossa, jonka dosentti hän on ollut vuodesta 1976. Vuonna 1983 hänestä tuli Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian professori.

Airaksinen omistaa joka kolmannen vuoden ulkomailla tapahtuvaan tutkimustyöhön. Hän suhtautuu epäilevästi mahdollisuuteen kehittää suomalaisia yliopistoja kansainväliselle huipputasolle. Airaksinen on ollut tutkijana Irlannissa (Trinity College, Dublin 1974–1975), Puolassa (Varsovan yliopisto 1979), Kanadassa (Länsi-Ontarion yliopisto 1981), Englannissa (Oxford 1981 ja Cambridge 1991–1992 sekä 2005–2006), Venäjällä (Moskovan yliopisto 1982),Yhdysvalloissa (Pittsburghin Center for Philosophy of Science 1982–1983, Pohjois-Carolinan yliopisto 1987–1988 sekä Texasin A & M -yliopisto 1994–1996), Japanissa (Tokion teknologinen instituutti 1999–2000) sekä Australiassa (Sunshine Coastin yliopisto 2003–2004).

Ilkka Niiniluodon luonnehdinnan mukaan muista eetikoista poiketen Airaksinen ”suhtautuu kyynisen huvittuneesti paatokselliseen moraaliseen idealismiin”. 2000-luvulla Airaksinen on ollut kiinnostunut muun muassa tekniikan filosofiasta.

Akateemisten töidensä lisäksi Airaksinen on kirjoittanut suurelle yleisölle suunnattuja ajankohtaisia yhteiskunnan ja elämän ilmiöitä pohdiskelevaa kirjallisuutta. Aiheina ovat olleet tekniikka, minuus, onnellisuus, vanhuus ja rakkaus. Hän on kuitenkin sanonut asenteensa julkiseen filosofiuteensa olevan ironinen ja että hän väittää milloin mitäkin.

Teoksia 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 The philosophy of H. P. Lovecraft: The route to horror, 1999. 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Jäähyväiset uskonnolle – henkisyyden puolustus. Bazar, 2020. ISBN 9789522798336.

Yhtenä kirjoittajista

Toimittajana

Lukion oppikirjat 
 
  (Uudistettu painos julkaistu 1995 nimellä Lukion elämänkatsomustieto: Hyvä yhteiskunta)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Humanismin illat: Mielenrauha, onnellisuus ja elämänhallinta. Luento, Kantti.net 2010 (äänitallenne).
 Humanismin illat: Tehokkuus - hyvän elämän ehto vai este?. Luento, Kantti.net 2010 (äänitallenne).

Suomalaiset ateistifilosofit
Suomalaiset filosofit
Suomalaiset tietokirjailijat
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Rostovin alue

Rostovin alue () on hallinnollinen alue Lounais-Venäjällä Itä-Euroopassa Donin alajuoksulla Asovanmeren äärellä.

Maantiede 
Rostovin alue rajoittuu luoteessa Voronežin alueeseen, koillisessa Volgogradin alueeseen, kaakossa Kalmukiaan, etelässä Stavropolin ja Krasnodarin aluepiireihin sekä lännessä Asovanmereen ja Ukrainaan. Alueen pinta-ala on 100 800 km².

Rostovin alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangon eteläosassa Donin alajuoksun ympärillä. Doniin laskevia jokia ovat muun muassa Donets ja Manytš. Alueen itäosaan ulottuu suuren Tsimljanskin tekojärven eteläpää. Lisäksi alueen eteläosassa on Veselyin tekojärvi.

Historia 
Venäjän sisällissodan aikana alueella oli bolševikkejä vastustavien venäläisten muodostama Donin tasavalta, jonka bolševikit kuitenkin valtasivat ja liittivät Neuvostoliittoon. Toisessa maailmansodassa Saksa miehitti kesällä 1941 alueen länsiosan, mutta joutui perääntymään alueelta myöhemmin samana vuonna. Vuonna 1942 Saksa valloitti koko alueen. Neuvostoliitto valtasi alueen takaisin 1943.

Väestö

Väkiluvun kehitys

Suurimmat kaupungit

Alueen suurimmat kaupungit ja niiden asukasluvut vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan olivat Rostov-na-Donu (1 089 851 as.), Taganrog (257 692 as.) ja Šahty (240 152 as.). Yli 50 000 asukkaan kaupunkeja ovat myös Volgodonsk (170 621 as.), Novotšerkassk (169 039 as.), Bataisk (111 856 as.), Novošahtinsk (111 087 as.), Kamensk-Šahtinski (95 306 as.), Azov (82 882 as.), Gukovo (67 268 as.), Salsk (61 312 as.) ja Donetsk (50 085 as.).

Vuonna 2002 väestöstä on venäläisiä 89 prosenttia (3 934 835), ukrainalaisia 2,7 prosenttia (118 486), armenialaisia 2,5 prosenttia (109 994), turkkilaisia 0,64 prosenttia (28 285), valkovenäläisiä 0,6 prosenttia (26 604) ja muita 4,54 prosenttia. Kansallisuuttaan ei ilmoittanut 0,02 prosenttia väestöstä. Kaikkiaan alueen väestö jakaantuu 157 etniseen ryhmään.

Hallinto 

Rostovin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Donin Rostov (ven. Rostov-na-Donu). Rostovin alueella on oma kuvernööri, hallitus ja lakiasäätävä kokous.

Talous 
Rostovin alueen bruttokansantuote oli Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 632,2 miljardia ruplaa eli 1,69 prosenttia Venäjän federaation BKT:stä. Jokaista alueen asukasta kohti BKT:tä kertyi vuodessa vain 147 800 ruplaa eli noin 3 620 euroa. Se oli 56 prosenttia Venäjän keskiarvotasosta.

Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, elintarvike-, kevyt-, kemianteollisuus sekä rauta- ja värimetallurgia. Lisäksi louhitaan kivihiiltä. Maanviljely tuottaa viljaa, auringonkukan- ja sinapinsiemeniä, korianteria, vihanneksia, meloneja ja viinirypäleitä. Lisäksi valmistetaan viiniä.

Alueelta on rautatieyhteydet Ukrainaan, Kaukasiaan, Keski-Venäjälle ja Volgan seudulle. Asovanmerellä ja Donilla on laivaliikennettä ja Donin Rostovissa on tärkeä lentokenttä. Tärkeimmät satamat ovat Rostov-na-Donu, Taganrog, Ust-Donetski ja Azov.

Lähteet

Aiheesta muualla
Rostov Region   (kommersant.com)
Smith-laite

Smith-laite on kuntosalilaite, jossa levytanko liikkuu ylös ja alas kiskojen varassa. Sillä voidaan suorittaa samoja liikkeitä kuin vapaalla levytangollakin, esimerkiksi jalkakyykky ja penkkipunnerrus. Joidenkin liikkeiden, kuten hauiskäännön suorittamiseen laite ei kuitenkaan sovellu.

Smith-laitteen käyttö on aloittelijalle usein helpompaa kuin vapaalla tangolla harjoittelu. Pidemmälle ehtineet voimailijat pitävät kuitenkin usein vapaalla tangolla tehtyjä liikkeitä parempina, sillä ne kehittävät paremmin koordinaatiota, ja niissä tangon liikerata on luonnollisempi.

Kuntoilulaitteet
Thomas Wallgren

Thomas Wallgren (s. 28. helmikuuta 1958) on filosofian tohtori, yliopistonlehtori, dosentti, kunnallispoliitiikko ja kansalaisaktivisti. Hän työskentelee Helsingin yliopistossa ruotsinkielisessä filosofian oppiaineessa. Wallgren johti Suomen akatemian rahoittamaa mielenfilosofista tutkimusprojektia, joka oli käynnissä vuosina 2010–2013 sekä Von Wright-Wittgenstein-arkistoa.
Wallgren oli mukana Koijärvi-liikkeessä 1980-luvun alussa. Hän vastusti Suomen liittymistä Euroopan unioniin ja oli pitkään Vaihtoehto EU:lle (VEU) -järjestön varapuheenjohtaja. 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen kansanäänestyksen järjestämiseksi Suomen jäsenyydestä euroalueessa.

Wallgren oli ehdolla vuosien 2007 ja 2011 eduskuntavaaleissa. Hän pyrki kummallakin kerralla eduskuntaan sosiaalidemokraattina Helsingin vaalipiiristä, mutta ei tullut valituksi. Wallgren valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon SDP:n edustajana vuonna 2008, vuonna 2012 ja vuonna 2017. Wallgren toimi Suomen Pakolaisavun puheenjohtajana vuosina 2008–2011.

Wallgrenin puoliso on näytelmäkirjailija Laura Ruohonen.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
Thomas Wallgrenin kotisivu.
 Yle Elävä Arkisto: Ympäristöfilosofi Thomas Wallgren (6.11.1995)
 Sami Pihlström: Filosofia muutosvoimana . Tieteessä tapahtuu 7/2006. (PDF)
 Kimmo Jylhämö: Puolueen soturi . Voima 4/2006.

Suomalaiset filosofit
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Kehityskriitikot
Suomalaiset kansalaisaktivistit
Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset EU-kriitikot
Aino Acktén huvila

Aino Acktén huvila on Helsingin Laajasalossa Tullisaaren osa-alueella sijaitseva historiallinen huvilarakennus, joka toimii nykyisin kaupungin omistamana kulttuuritilana.

Huvila oli alun perin nimeltään Villa Lindfors ja se on yksi kolmesta huvilasta, jotka Theodor Decker suunnitteli kauppaneuvos Henrik Borgströmin jälkikasvua varten (huviloista kaksi on säilynyt). Vuonna 1877 valmistunut kaksikerroksinen ja koristeelliseen uusrenessanssityyliin rakennettu puuhuvila sijaitsee Tullisaarenpuistossa. Siinä on käytetty pystyhirsirakennetta. Maailmankuulu suomalainen sopraano Aino Ackté osti huvilan kesäasunnokseen vuonna 1904 ja käytti sitä kuolemaansa saakka eli vuoteen 1944. Helsingin kaupunki sai sen omistukseensa vuonna 1929 ja entisöi sen vuosina 1986–1987 alkuperäisasuunsa. 

Huvilaa vuokrattiin toukokuusta lokakuun loppuun pienimuotoisiin konsertteihin ja kulttuuritapahtumiin, kokouksiin, seminaareihin ja yksityistilaisuuksiin sekä musiikin harjoittelu- ja opetuskäyttöön.

Acktélla oli huvila myös Heinävedellä Etelä-Savossa lähellä Koukunpolven kuuluisaa Heinäveden reitin kansallismaisemaan kuuluvaa jyrkkää vesitien käännöstä.

Vesivahinko 
Rakennuksessa havaittiin laaja vesivahinko vuonna 2011, mutta sen jälkiä ei ole korjattu. Rakennus kärsii niin vakavista homevaurioista, ettei sitä voida käyttää; korjauskustannuksiksi on arvioitu 994 000 euroa. Kesällä 2020 kaupunki esitti huvilan myyntiä, mutta esitys peruttiin saman tien.

Kesäkuussa 2021 kaupunki päätti myöntää rakennuksen korjaamiseen 2,5 miljoonaa euroa. Korkeat korjauskustannukset johtuvat osaksi siitä, että kaupunki oli tehnyt aikaisemmissa korjauksissaan virheitä, muun muassa heikentänyt ilmastointia, ja tämä oli johtanut laajoihin kosteusvaurioihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aino Acktén huvila. Helsingin kaupungin kulttuuriasiainkeskus.

Helsingin huvilat ja villat
Laajasalo
Theodor Deckerin suunnittelemat rakennukset
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Helsingin suojellut rakennukset
Vatsalihasliike

Vatsalihasliikkeistä on olemassa useita erilaisia muunnelmia. Istumaannousuissa nostetaan alustasta alaselkä, mutta rutistuksissa pelkästään yläselkä. Rutistusten etu on siinä, että ne eristävät vatsalihakset, eivätkä rasita lonkankoukistajia.

Sekä istumaannousut että rutistukset rasittavat suoria vatsalihaksia, mutta tekemällä ne kiertäen saadaan rasitettua myös vinoja vatsalihaksia. Tämän lisäksi vinoja vatsalihaksia voi harjoittaa esimerkiksi sivutaivutuksilla. Haluttaessa kohdistaa rasitus suoran vatsalihaksen alaosaan, voidaan tehdä erilaisia jalkojennostoja.

Vatsalihaspito
Staattiset vatsalihaspidot kohdistuvat vatsalihasten syvimpiin osiin. Kun "syviä vatsalihaksia" harjoitetaan, saa vatsa enemmän ryhdikkyyttä, jolloin sen roikkuminen saattaa vähentyä.

Eräs hyvä vatsalihaspito suoritetaan pysyttelemällä ikään kuin punnerrusasennossa: noustaan kyynärpäiden sekä varpaankärkien varaan niin, ettei mikään muu osa ruumiista kosketa lattiaa, ja yritetään pysyä asennossa mahdollisimman kauan.

Lihaskuntoharjoitteet
Peräsuoli

Peräsuoli () on paksusuolen loppuosa, jonka kautta uloste ja ilma poistuvat peräaukosta. Ihmisellä peräsuoli on noin 12–15 cm pitkä ja se alkaa paksusuolen loppuosan, sigmasuolen, jälkeen.

Peräsuolen toiminta
Yleensä peräsuoli on tyhjä, mutta se täyttyy ulostemassasta paksusuolen peristaltiikan seurauksena. Peräsuoleen saapuva suolen sisältö aiheuttaa ärsytystä peräsuolen seinämän reseptoreihin, jotka reagoivat venytykseen. Reseptoreista lähtee viesti venytyksestä selkäytimen ulostamiskeskukseen, josta aiheutuu ulostamisrefleksi.

Muu käyttö
Peräsuolta käytetään toisinaan kehon sisäiseen salakuljetukseen ja seksuaalisessa tarkoituksessa. Tätä kutsutaan anaaliseksiksi. Peräsuolen kautta pystytään annostelemaan lääkkeitä, erityinen lääkemuoto on peräsuolessa liukeneva suppositorio.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lantio-ontelon elimet
Ruoansulatuselimistö
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ominaisabsorptionopeus

Ominaisabsorptionopeus (, SAR) on suure, joka kertoo miten paljon energiaa radiotaajuisesta sähkömagneettisesta kentästä absorboituu ihmiskehon kudoksiin esimerkiksi käytettäessä matkapuhelinta, oleskeltaessa radiolähettimen läheisyydessä tai magneettikuvaustutkimuksen aikana. Yhdysvaltain Federal Communications Commission on asettanut yhdellä kudosgrammalla mitattuna rajaksi 1,6 W/kg, jota Yhdysvalloissa myytävien matkapuhelinten SAR-arvo ei saa ylittää. EU:ssa sama raja on 2,0 W/kg mitattuna 10 grammalla kudosta.

Matkapuhelimet lähettävät ja vastaanottavat radioaaltoja eli sähkömagneettista säteilyä. Pitkän aikavälin seuraamuksista altistuttaessa sähkömagneettiselle säteilylle ei ole toistaiseksi varmaa tietoa. On olemassa sekä tutkimuksia, jotka yhdistävät matkapuhelimen käytön syöpään, että tutkimuksia, joiden tulokset kyseenalaistavat nämä tutkimukset.

Säteilyturvakeskuksen suositukset
Sähkömagneettiselta säteilyltä suojautumiseen pätee samat periaatteet kuin muultakin säteilyltä suojautumiseen. Säteilyturvakeskus toteaa, että suurin sähkömagneettisen säteilyn altistus on kännykän käyttäjillä. Siksi kännykänkäyttäjien on hyvä tietää seuraavat asiat jos haluaa vähentää omaa tai läheistensä altistumista :

 Matkapuhelinten valmistajat ilmoittavat SAR-arvon puhelimien teknisten tietojen mukana. SAR-arvoja voi vertailla Säteilyturvakeskuksen sivuilla.
 Päähän kohdistuva säteily vähenee pieneen osaan käyttämällä handsfree-laitetta.
 Vanhempia suositellaan varmuuden vuoksi rajoittamaan lastensa matkapuhelimen puhekäyttöä. Tekstiviestiä lähetettäessä altistuminen on minimaalista.
 Pienikin väli puhelimen ja kehon välillä, esimerkiksi vyökotelo, vähentää altistumista. 
 Tatuoitu tai meikattu iho kännykkää vasten saattaa aiheuttaa yliherkkyysreaktion.
 Heikossa tukiaseman kentässä samoin kuin muodostaessaan yhteyttä matkapuhelin voi säteillä sata kertaa voimakkaammin kuin hyvässä kentässä.
 Niin sanotuista kännykkäsuojista ei ole suurta hyötyä, sillä matkapuhelin nostaa tehoa, kun yhteys tukiasemaan heikkenee suojan takia.

Katso myös 
Ekvivalenttiannos

Lähteet

Aiheesta muualla
Sosiaali- ja terveysministeriön asetus ionisoimattoman säteilyn väestölle aiheuttaman altistumisen rajoittamisesta
Nokian mallikohtaiset SAR-tiedot
Antennessa SAR measurement bench 
Säteilyturvakeskus
Matkapuhelinten säteilyn mittaukset 

Matkapuhelimet
Radiotekniikka
Suureet
Spin

Spin on alkeishiukkasten ominaisuus, jonka lähin klassinen analogia on sisäinen pyörimismäärä, mutta täysin spiniä ei voi kuvata klassisilla malleilla. Spin on kvantittunut ominaisuus siinä mielessä, että spinin itseisarvo S voi saada vain arvot 
 

missä kvanttiluku s on joko kokonaisluku tai puoliluku: s=0,1/2,1,3/2,... ja  on Planckin vakio h jaettuna :llä:

Jos spin on kokonaisluku, kyseessä on bosoni, jos puoliluku, kyseessä on fermioni.

Myös spinin jokaisen avaruuskomponentin mahdolliset arvot ovat kvantittuneet. Jos hiukkasen spiniä kuvaa yllä mainittu kvanttiluku s, spinin komponentti valitun koordinaattiakselin suuntaan voi saada 2s+1 arvoa eli esimerkiksi z-akselin suuntainen komponentti voi saada arvot 

 

missä .

Spin liittyy hiukkasen magneettisiin ominaisuuksiin siten, että jos esimerkiksi atomin kokonaisspin on nollasta poikkeava, niin sillä on magneettinen momentti. Tällainen hiukkassuihku jakautuu epätasaisessa magneettikentässä 2s+1 eri osaan. Fyysikoiden puhekielessä spinistä puhuttaessa tarkoitetaan yleensä juuri kvanttilukua s.

Tavallisten alkeishiukkasten (kvarkit, leptonit) spin on 1/2. Fotonin, gluonin, sekä W ja Z -bosoneiden spin on puolestaan 1. Gravitonin spin on 2.

Spintroniikka tutkii mahdollisuutta hyödyntää elektronin spiniä tiedon tallentamisessa, käsittelemisessä ja siirrossa.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Nanobittejä.fi: Veijo Hänninen, Futuristinen spintroniikka

Kvanttimekaniikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Latinalaiskortteli

Latinalaiskortteli () on Ranskan pääkaupungin Pariisin kaupunginosa, jossa Pariisin yliopisto, jonka perusti Ludvig IX vuonna 1257 ja useat muut oppilaitokset ovat vanhastaan sijainneet. Se sijaitsee Pariisin viidennessä ja kuudennessa arrondissementissa Seinen eteläpuolella eli vasemmalla rannalla (), ja sen länsilaidalla sijaitsevat Saint-Germain-des-Prés ja Luxembourgin puisto. Myös Ranskan suurmiesten hautapaikkana tunnettu Panthéon sijaitsee Latinalaiskorttelissa.  Alueen pääkatuja ovat Seinen varrelta Île de la Citén kohdalta etelään johtava Boulevard Saint-Michel sekä Seinen suuntaisena kulkeva Boulevard Saint-Germain.

Alueella on paljon Pariisin yliopistojen rakennuksia, erityisesti yliopiston historiallinen päärakennus Sorbonne. Siksi Latinalaiskorttelia pidetään opiskelijoiden kaupunginosana, vaikka opiskelijoilla nykyään tuskin on varaa asua siellä. Alue saa nimensäkin historiastaan yliopistokaupunginosana, koska latina oli keskiajalla tärkeä yliopiston opetuskieli.

Alueella oli myös ollut poliittisia levottomuuksi  vuonna 1871 Pariisin kommuunin keskus oli siellä Place Saint Michelissä, ja siellä olivat suuret Pariisin opiskelijamellakat 1968.

Suomessa yleisesti käytettyä nimitystä Latinalaiskortteli voidaan pitää käännösvirheenä: Suomen kaupungeissa käytetty termi kortteli on tosin samaa alkuperää kuin ranskan quartier, mutta nykyinen merkitys on toinen: quartier merkitsee kokonaista kaupunginosaa.

Kaupunginosa kahviloineen ja bistroineen on suosittu matkailukohde.

Lähteet

Aiheesta muualla  

 
 
 
 

Pariisin kaupunginosat
Sami Vänskä

Sami Vänskä (s. 26. syyskuuta 1976) on Nightwish-yhtyeessä vuosina 1998–2001 soittanut basisti. Vänskä aloitti bassonsoiton seitsenvuotiaana ja soitti ennen Nightwishia muun muassa Nattvindens Gråt -nimisessä yhtyeessä. Hän ehti tehdä Nightwishin kanssa Over The Hills And Far Away -EP:n sekä kaksi albumia: Oceanborn (1998) ja Wishmaster (2000). 20. elokuuta 2016 hän vieraili entisen yhtyeensä keikalla esittäen bassokitaralla "Stargazersin".

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset metallimusiikin basistit
Nightwishin jäsenet
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
The Carpenter

The Carpenter on kolmen suomalaisen metalliyhtyeen Nightwishin, Children of Bodomin sekä Thy Serpentin split-single, joka on julkaistu marraskuussa 1997.

Kappaleet
Nightwish

Children of Bodom

Thy Serpent

Lähteet

Nightwishin albumit
Children of Bodomin albumit
Thy Serpentin albumit
Vuoden 1997 albumit
Vuoden 1997 kappaleet
Aarre (nimi)

Aarre on suomalainen miehen nimi. Aarren nimipäivä on 12. lokakuuta. Nimi on selitetty muunnokseksi saksalaisesta Aret-nimestä, joka on Suomessa esiintynyt myös muodossa Aaretti, murteellisesti Aarretti. Nimi Aret taas on muunnelma germaanisesta nimestä Arnold, joka tarkoittaa kotkan tavoin hallitsevaa. Lisäksi suomalaisen Aarre-nimen syntyyn on voinut vaikuttaa kätkettyä arvo-omaisuutta tarkoittava suomen sana aarre.

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2021 loppuun mennessä 10 427 Aarre-nimistä miestä.

Tunnettuja Aarre-nimisiä

 Aarre Aaltonen, kuvanveistäjä
 Aarre Asiala, pituushyppääjä, kolmiloikkaaja ja yleisurheiluvalmentaja
 Aarre Ekman, myöhemmin Ekomaa, arkkitehti
 Aarre Elo, äänittäjä, myöhemmin ohjelmajohtaja
 Aarre Happonen, ammattiyhdistysjohtaja ja päätoimittaja
 Aarre Haunia, toimittaja ja rikoskirjailija
 Aarre Heino, kirjallisuustieteilijä ja professori
 Aarre Heinonen, taidemaalari ja professori
 Aarre Hemming, kapellimestari ja professori
 Aarre Huhtala, kirjallisuuden suomentaja
 Aarre Huhtikangas, farmakologi
 Aarre Javanainen, kirjailija
 Aarre Karén, näyttelijä
 Aarre Klinga, jalkapalloilija ja jääkiekkoilija
 Aarre Koivisto, lavastaja
 Aarre Olavi Korteneva, kirjailija 
 Aarre Kuukauppi, Inkerin kirkon piispa
 Aarre Käpylä, voimanostaja
 Aarre Lauha, Helsingin hiippakunnan piispa 1964–1972
 Aarre Lievonen, harmonikkataiteilija, jalka- ja jääpalloilija
 Aarre Linnala, näyttelijä, teatterinjohtaja ja näytelmäkirjailija
 Aarre Marttila, toimitusjohtaja ja Maalaisliiton kansanedustaja
 Aarre Mattila, kymmenottelija
 Aarre M. Mattinen, rakennusmestari, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
 Aarre Merikanto, säveltäjä
 Aarre Metsävirta, insinööri, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
 Aarre Mäkelä, päätoimittaja ja pakinoitsija
 Aarre Nojonen, toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja
 Aarre Nostaja, moukarinheittäjä
 Aarre Ilmari Nyberg, Ilmari Aarre-Ahtio, näyttelijä
 Aarre Paakkanen, kirjailija
 Aarre Pekkarinen, näyttelijä
 Aarre M. Peltonen, kirjallisuudentutkija
 Aarre Saarenpää, runoilija
 Aarre Kalervo Sarpo, kuljetusalan yritysjohtaja ja liikenneneuvos
 Aarre Savolainen, kirjailija ja runoilija
 Aarre Simonen, ministeri
 Aarre Tuompo, psykologian professori, Länsi-Suomen opiston johtaja 1930–1955
 Aarre Viinikanoja, taidemaalari
 Aarre Voutilainen, Mannerheim-ristin ritari
 Aarre Ylimäki, kasvitieteilijä ja -patologi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Nominatiivi

Nominatiivi eli nimentö on nominatiivi-akkusatiivi-kielten nominien eli substantiivien, adjektiivien, pronominien ja numeraalien sijamuoto. Yksinkertaistaen nominatiivi on substantiivin, pronominin, adjektiivin tai numeraalin taivuttamaton muoto. 

Nominatiivi vastaa yleensä seuraaviin kysymyksiin:
 kuka?
 mikä?
 ketkä?
 mitkä?
 millainen?
 millaiset?

Nominatiivi on sanan semanttisesti neutraalein muoto ja usein morfologisestikin vähiten merkitty. Esimerkiksi suomen kielessä yksikön nominatiivilla ei ole lainkaan sijapäätettä (talo-ø). Monikon nominatiivin pääte on -t (talo-t), joka on alkuperältään monikon tunnus. Tosin poikkeuksiakin on: islannin kielen maskuliinisukuisen substantiivin "hevonen" yksikön epämääräinen nominatiivimuoto on "hest-ur" (normaalissa kirjoituksessa väliviivaa ei merkitä), kun taas saman sanan yksikön epämääräinen akkusatiivimuoto kuuluu pelkästään "hest".

Nominatiivia käytetään ennen kaikkea predikatiivin (Lapsi on vilkas) sekä intransitiivi- ja transitiiviverbien subjektin (Mies juoksee, Mies syö omenaa) sijana. Lisäksi nominatiivi esiintyy taipumattoman appositioattribuutin sijana (Tohtori Mäkelä ilmoitti asiasta tarkastaja Niemiselle) ja puhuttelun sijana (Älä, hyvä ystävä, ole noin hupsu!).

Absoluuttinen nominatiivi
Niin kutsutussa status-lauseenvastikkeessa esiintyy absoluuttinen nominatiivi eli irrallinen nominatiivi, joka tunnetaan myös latinankielisellä nimellään nominativus absolutus (Siinä hän istui pää täynnä ajatuksia).

Aiheesta muualla
Savonlinnan opettajankoulutuslaitos, nominatiivi ja partitiivi  

Sijamuodot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Gjirokastër

Gjirokastër tai Gjirokastra () on kaupunki Kaakkois-Albaniassa, Gjirokastërin maakunnassa lähellä Kreikan rajaa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 28 673 asukasta. Yhdessä Keski-Albaniassa sijaitsevan Beratin kaupungin kanssa se muodostaa Unescon maailmanperintökohteen. Beratin ja Gjirokastran historialliset keskustat valittiin vuonna 2005 UNESCOn Maailmanperintöluetteloon erityisesti hienon 1800-luvun osmaniarkkitehtuuriensa ansiosta.

1200-luvulla kaupunki tunnettiin nimellä Argyropolis, hopeakaupunki tai Argyrokastron (hopealinna). 1300-luvulla se oli osa Epeiroksen despotaattia. Vuonna 1417 Osmanien valtakunta valloitti sen. 1800-luvulla kaupungista muodostui Albanian vapautusliikkeen keskus.

Nykyisin Gjirokastër on eteläisen Gjirokastërin maakunnan pääkaupunki. Albanian kommunistinen diktaattori Enver Hoxha syntyi kaupungissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Albanian kaupungit
Albanian kunnat
Unescon maailmanperintökohteet Albaniassa
Ravenna

Ravenna on kaupunki Italiassa. Siellä asuu noin 160 000 ihmistä (2013). Ravenna on samannimisen maakunnan pääkaupunki ja Ravenna-Cervian arkkihiippakunnan keskus. Maakunta kuuluu Emilia-Romagnan hallinnolliseen alueeseen.

Historiaa 
Kahdeksan Ravennan varhaiskristillistä rakennusta 400- ja 500-luvuilta kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon: Galla Placidian mausoleumi, Battistero Neoniano, Sant'Apollinare Nuovon basilika, Battistero degli Ariani, Cappella Arcivescovile, Teoderikin mausoleumi, San Vitalen kirkko ja Sant'Apollinare in Classen basilika. Rooman keisariajalla Ravenna oli merkittävä kaupunki, ja se oli pääkaupunki keisari Honoriuksen ajoista 400-luvun alusta. Länsi-Rooman luhistuttua kaupungista tuli ostrogoottien valtakunnan pääkaupunki ja sitten Bysantin vallan eli Ravennan eksarkaatin keskus Italiassa vuoteen 750.

Talous 
Kaupungissa käydään paljon maatalouskauppaa, muun muassa viljasta ja maatalouskoneista. Siellä on myös öljynjalostamo.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Ravennan kaupungin sivusto
 Ravennan matkailusivut

Ravenna
Saksan Uusi-Guinea

Saksan Uusi-Guinea () oli Saksan siirtomaaimperiumin ensimmäinen osa. Se oli protektoraattina vuodesta 1884 vuoteen 1914, jolloin se joutui Australian joukoille ensimmäisen maailmansodan puhjettua. Se käsitti Uuden-Guinean koillisosan sekä useita lähellä sijaitsevia saariryhmiä. Saksan Uuden-Guinean alue ja läheiset Bismarckinsaaret ovat nyt osa Papua-Uutta-Guineaa. Saksan Uuden-Guinean Mikronesian saaria hallitaan nykyään Mikronesian liittovaltiona, Marshallinsaarina, Nauruna, Pohjois-Mariaaneina sekä Palauna. 

Siirtomaan mannerosa Kaiser-Wilhelms-Land muodostettiin Uuden-Guinean kaakkoisosasta. Kaiser-Wilhelms-Landin itäpuolella sijaitsevat saaret nimettiin Bismarckinsaariksi ja kaksi suurinta saarta saivat nimekseen Neu-Pommern (”Uusi-Pommeri”, nykypäivän Uusi-Britannia) ja Neu-Mecklenburg (”Uusi-Mecklenburg”, nykypäivän Uusi-Irlanti). 

Saksan Uuden-Guinean maapinta-ala oli 249 500 neliökilometriä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Entiset protektoraatit
Marshallinsaarten historia
Mikronesian liittovaltion historia
Naurun historia
Oseanian entiset valtiot
Palaun historia
Papua-Uuden-Guinean historia
Pohjois-Mariaanien historia
Uusi-Guinea
Viipurin linnalääni

Viipurin linnalääni oli Suomen keskiaikainen hallintoalue. Linnalääni muodostui Torkkeli Knuutinpojan perustettua Viipurin linnan 1290-luvulla puolustamaan Novgorodilta vuonna 1293 vallattua Karjalaa. Novgorodin ja Ruotsin sotimisen päätti vasta 1323 solmittu Pähkinäsaaren rauha, jossa Karjala jaettiin kahden valtakunnan kesken. Rajalinjan epämääräisyyden vuoksi siitä riideltiin ja sodittiin myöhemminkin.

Viipurin linnalääni käsitti koko Itä-Suomen: Ruotsin Karjalan lisäksi lääniin kuului Savo vuoteen 1534 ja Itä-Uusimaa eli Porvoon lääni vielä uuden ajan alussa. Viipurin linnalääni säilyi vuoden 1634 hallitusmuotoon liittyneeseen Kustaa II Aadolf toimeenpanemaan lääninhallinnon uudistukseen saakka.

Linnaläänin päällikkönä oli ruotsalaisia suurmiehiä, kuten Bo Joninpoika Grip, Kaarle Knuutinpoika Bonde ja Sten Sture vanhempi.

Viipurin linnan päälliköitä 
 1320–1338 Peder Joninpoika
 1340 Dan Niklasinpoika
 n. 1348 Gerhard Skytte
 1357–1364 Nils Turenpoika Bielke
 1364–1368 Sune Haakoninpoika
 1371–1386 Bo Joninpoika Grip
 1386–1399 Karl Ulvinpoika
 1403–1417 Tord Rörikinpoika Bonde
 1417–1442 Krister Niilonpoika Vaasa
 1440–1448 Kaarle Knuutinpoika Bonde
 1457–1481 Eerik Akselinpoika Tott
 1481 Laurens Akselinpoika Tott
 1483 Ivar Akselinpoika Tott
 1483–1495 Sten Sture vanhempi
 1495–1496 Knut Posse
 1497–1501 Sten Sture vanhempi
 1499–1511 Eerik Tuurenpoika Bielke
 1511–1513 Gunilla Bese
 1513–1520 Tönne Eerikinpoika Tott
 1525–1534 Hoijan kreivi Juhana
 1534–1545 Nils Grabbe
 1580–1584 Bertil Ericinpoika Ljuster
 1602–1617 Arvid Tönnenpoika Wildeman

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Suomen linnaläänit
Porvoon linnalääni

Porvoon linnalääni oli Uudenmaan maakunnan itäisen puoliskon käsittänyt Suomen paikallishallintoalue, joka tunnetaan jo 1400-luvulla. Porvoon linnalääni oli Viipurin linnan alaisena voutikuntana 1500-luvun alussa, jolloin siihen kuuluivat Helsingin, Sipoon, Porvoon, Pernajan ja Pyhtään pitäjät. Vuonna 1553 osa siitä siirrettiin uuteen Helsingin lääniin, joka kuitenkin liitettiin Porvoon lääniin jo vuonna 1562. Ennen vuonna 1619 tapahtunutta Turun linnalääniin liittämistä sen rajoja muutettiin useaan kertaan. Vuonna 1620 se yhdistettiin Hämeen ja Uudenmaan lääniin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Porvoon lääni, Tietosanakirja
 Anders Allardt. Borgå läns sociala och ekonomiska förhällanden 1539-71. Väitöskirja 1898

Suomen linnaläänit
Uudenmaan historia
Bhagavad Gita

Bhagavad Gītā (devanagari: भगवद्गीता, usein lyhyemmin "Gita") on 400–100 eaa. syntynyt hindulaisuuden pyhä kirjoitus, joka on osa laajempaa tekstikokonaisuutta Mahabharataa (Aranyakaparva. 25–42). Teoksen nimi tarkoittaa "Herran laulua". Bhagavad Gītāssa Krishna, joka hindulaisuuden valtasuuntauksissa katsotaan Vishnun avataraksi, ilmoittaa olevansa Jumala ja kuvailee omaa jumaluuttaan sekä olemassa olevan suhdetta itseensä.

Kahdeksantoistakappaleinen kirja koostuu seitsemästäsadasta säkeestä. Kappaleiden nimet ovat seuraavat:

 Arjuna-viṣāda-yogaḥ – Arjunan murheen jooga
 Sāṅkhya-yogaḥ – Analyyttinen jooga
 Karma-yogaḥ – Toiminnan jooga
 Jñāna-karma-sannyāsa-yogaḥ – Tiedon, toiminnan ja luopumisen jooga
 Sannyāsa-yogaḥ – Luopumisen jooga
 Dhyāna-yogaḥ – Meditaation jooga
 Jñāna-vijñāna-yogaḥ – Tiedon ja oivalluksen jooga
 Tāraka-brahma-yogaḥ – Korkeimman saavuttamisen jooga
 Rāja-vidyā-rāja-guhya-yogaḥ Korkeimman tiedon ja salaisuuden jooga
 Vibhūti-yogaḥ – Jumalaisten mahtien jooga
 Viśva-rūpa-darśana-yogaḥ – Kosmisen muodon näyn jooga
 Bhakti-yogaḥ – Antaumuksen jooga
 Kṣetra-kṣetrajña-yogaḥ – Toimintakentän ja sen tuntijan jooga
 Guṇa-traya-vibhāga-yogaḥ – Kolmen laadun ilmentymän jooga
 Puruṣottama-yogaḥ – Korkeimman henkilön jooga
 Daivāsura-sampad-vibhāga-yogaḥ – Jumalaisten ja demonisten ominaisuuksien jooga
 Śraddhā-traya-vibhāga-yogaḥ – Kolmenlaisen uskon tutkimisen jooga
 Mokṣa-sannyāsa-yogaḥ – Vapautuksen ja luopumisen jooga

Näistä kuuden ensimmäisen sanotaan käsittelevän karmaa eli toimintaa, kuuden keskimmäisen bhaktia eli antaumusta, ja kuuden viimeisen jnanaa eli tietoa.

Eräs yleisesti tunnetuimmista Bhagavad Gitan kohdista on fyysikko Robert Oppenheimerin lainaus kappaleesta 11.32. Tarinan mukaan Oppenheimer olisi sanonut atomipommin räjäytyksen yhteydessä englanniksi "Now, I am become Death, the destroyer of worlds". Oppenheimerin lause voitaisiin kääntää suomeksi esimerkiksi muotoon "Nyt olen kuolema, maailmojen tuhoaja". Suomennoksessa vastaava kohta kuuluu "Minä olen Aika, maailmojen mahtava lopettaja, ja olen täällä tuhotakseni kaikki ihmiset".  Myös englanninkielisiä käännöksiä on erilaisia ja lauseen voi ymmärtää eri tavalla käännöksestä riippuen.

Suomenkielisiä käännöksiä ovat Biokustannus Oy:n julkaisema Martti Humun saksasta kääntämä Bhagavad-Gîtâ  vuodelta 1905, Gaudeamuksen sanskriitista käännetty laitos Bhagavadgītā: Herran laulu sekä A.C. Bhaktivedanta Swamin alkuperäistekstillä ja kommentaareilla varustettu Bhagavad-gītā kuten se on.

Suomennokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Bhagavad Gita suomeksi

Hindulaiset kirjoitukset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tilli

Tilli eli maustetilli (Anethum graveolens) on yksivuotinen Aasiasta peräisin oleva ruohokasvi. Se kasvaa luonnonvaraisena Välimeren ympäristössä, mutta sitä käytetään enimmäkseen mausteena Pohjoismaissa, Venäjällä ja Puolassa – tosin myös intialainen keittiö tuntee tillin. Suomessa se on yksi viljellyimmistä yrteistä. 

Tillin käytössä on huomattava se, että mitä pohjoisemmaksi mennään, sen suositummaksi tulee tillin lehtien käyttö mausteena. Etelässä käytetään mieluummin tillin hedelmiä mausteena. Tämä johtuu siitä, että pohjoisessa, missä päivä on pitkä, lehtiin muodostuu enemmän aromiaineita, mutta etelän maissa lehdet ovat lähes mauttomia. Onkin osoitettu, että tillin lehtien aromiaineiden ero jo Utsjoen ja Etelä-Suomen välillä on huomattava. Siemenet taas eivät Suomen leveysasteilla ehdi kunnolla kypsyä.

Tieteellisen nimensä (Anethum) on tilli saanut siitä, että se kasvaa varsin nopeasti, sillä kreikkalaiset sanat ano theo tarkoitavat "ylös juoksen". Jo roomalaisten gladiaattorien on kerrottu syöneen ”Anethum”-nimistä yrttiä, jonka sanottiin lisäävän heidän voimiaan.

Englantilainen ja muihinkin kieliin tullut nimi dill tai suomen kieleen tullut tilli tulee muinaisnorjalaisesta tai saksilaisesta dilla-verbistä, joka tarkoittaa tuudittamista tai unettamista. Nimi juontaa juurensa siitä, että lasta oli tapana sivellä tillivedellä, jotta tämä nukahtaisi helpommin.

Historiaa 
Suomeen tilli saapui 1600-luvulla, mutta jo muinaiset egyptiläiset käyttivät tilliä ruuansulatusta parantavana lääkkeenä ja myös hajusteena. Tilliteen uskotaan myös lisäävän imettävän äidin maidoneritystä. 

Tillistä tehdyn juoman on monessa kulttuurissa katsottu rauhoittavan levottomia pieniä lapsia, ja jo tillin hajun väitetään edesauttavan nukahtamista.

Käyttö 
Tilli joko korjataan nuorena, paljon ennen kukkimista ("lehtitilli"), tai sen annetaan kukkia, jolloin kerättyjä kukintoja siemenineen nimitetään kruunutilliksi.  Lehtiä käytetään esimerkiksi keitettyjen perunoiden, kalan ja keittojen mausteena. Kukintoja käytetään eritoten kurkkujen säilömisessä. Tillin siemenet taas sopivat säilykkeiden ja marinadien maustamiseen.  Suomalainen erikoisuus on tilliliha.

Lähteitä 
 Gernot Katzer's Spice Pages
 Davidson, A., The Oxford Companion to Food, Oxford University Press, Oxford University Press Inc., New York,1999.
 Kranzdorf, H., Herbs and Spice of the World, Schiffler Publishing, Exton, Pennsylvania, 1983. 
 Milham, M., Platina´s on right pleasure and good health, Pegasus press, The university of North Caroline, Asheville, 1999.
 Rousi, A., Auringonkukasta viiniköynnökseen - ravintokasvit, WSOY, Porvoo, WSOY -kirjapainoyksikkö, Porvoo 1997.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Tilli (maustetilli) – Anethum graveolens
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tilli (Anethum graveolens)
 
ITIS: Anethum graveolens 
United States Department of Agriculture (USDA): Anethum graveolens 
Flora of China: Anethum graveolens 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Anethum graveolens 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Anethum graveolens (dill) 

Tillit
Yrtit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Eddie Edwards

Michael Edwards (s. 5. joulukuuta 1963), paremmin tunnettu nimellä Eddie "the Eagle" Edwards, on ensimmäinen Yhdistynyttä kuningaskuntaa ('Isoa-Britanniaa') olympialaisissa edustanut mäkihyppääjä.

Edwards syntyi Cheltenhamissa. Hän työskenteli rakennuksilla rapparina tullessaan valituksi Yhdistyneen kuningaskunnan olympiajoukkueeseen. Aikaisemmin hän oli edustanut Britanniaa vuoden 1987 maailmanmestaruuskilpailuissa. Edwards valittiin, koska muita ehdokkaita ei ollut. 

Hänellä ei juuri ollut rahoitusta harjoittelulleen ja hän oli kymmenisen kiloa painavampi kuin seuraavaksi painavin kilpailija – näin Edwards sijoittui viimeiseksi sekä normaali- että suurmäen kilpailuissa. Hänen kilpailemistaan haittasivat myös likinäköisyys ja huurun kerääntyminen silmälaseihin. 
Kuitenkin Edwardsin rohkeus, persoonallisuus ja menestymättömyys lämmittivät ihmisten mieltä, ja hänestä tuli vähitellen julkisuuden lemmikki. Sittemmin Edwards on osallistunut myös television seuranhakuohjelmaan Britaniassa.

Edwards harjoitteli mäkihyppyä Suomessa ja asui harjoitteluaikana mielisairaalassa säästäkseen rahaa. Edwards kertoo, että innostus mäkihyppyyn alkoi Glouchesterin hiihtokeskuksessa, kun hän oli 12-vuotias ja laittoi sukset ensimmäistä kertaa jalkaansa. 

Edwards on julkaissut kirjan On the piste. Hän on levyttänyt vuonna 1991  Irwin Goodmanin kirjoittaman ja Jussi Halmeen sovittaman kappaleen ”Mun nimeni on Eetu”. Kappale saavutti listasijoituksen Suomen ja Englannin singlelistoilla. Myöhemmin 2010-luvulla tehty Edwardista kertova elokuva Eddie the Eagle sai ensi-iltansa Suomessa 1. huhtikuuta 2016. Elokuvassa Edwarsin roolissa nähdään Taron Egerton.

Yksityiselämä
Edwards sai uransa parhaimpina aikoina mainossopimuksista isot rahat, mutta siitä huolimatta ajautui konkurssiin vuonna 1992. Myöhemmin Eddie aloitti lakitieteen opiskelut Leicesterin De Montfort -yliopistossa ja valmistui sieltä 2003. Nykyään hän asuu vaatimattomassa asunnossa Woodchesterissa Samantha-vaimonsa ja kahden tyttärensä Ottilien ja Honeyn kanssa.

Lähteet

Katso myös
 Eric Moussambani

Aiheesta muualla

 Tekno-Kekon mielekäs maailmanhistoria, 6.1.2006, 1988: Maailman huonoin mäkihyppääjä

Brittiläiset mäkihyppääjät
Englantilaiset laulajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Windows Muistio

Muistio () on Microsoft Windowsin mukana tuleva yksinkertainen tekstieditori. Se muokkaa tiedostoja ilman tyyli- tai muita metatietoja, joten se soveltuu mm. tekstimuotoisten asetustiedostojen muokkaamiseen.

Windowsin 95, 98, ME ja 3.1-versioiden Muistioissa oli 64 kilotavun rajoitus muokattavan tekstitiedoston koolle. Muistio käyttää DOS-mallisia rivinvaihdon merkintätapoja, joten se ei ymmärrä mm. Unixin tai MacOS:n käyttämiä rivinvaihtoja.

Katso myös 
Notepad++

Aiheesta muualla 
 Microsoft.com – Notepad overview 

Tekstieditorit
Microsoftin ohjelmistot
Kornetti

Kornetti ( ’pikku torvi’ < corno ’torvi’) on vaskipuhallin, joka läheisesti muistuttaa trumpettia mutta on ulkonäöstään huolimatta läheisempää sukua käyrätorvelle.

Kornetti kehitettiin Ranskassa 1800-luvun alussa sikäläisestä postitorvesta lisäämällä siihen venttiilit. Tätä soitinta alettiin käyttää sinfoniaorkesterissa jo 1820-luvun lopulla (esimerkiksi oopperassa Wilhelm Tell).

Kornetti oli jazzissa alkujaan suositumpi kuin trumpetti, koska sen venttiiliteknologia oli kehittyneempää.

Katso myös
 Luettelo kornetisteista

Lähteet
 Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 3, s. 524. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04553-9

Puhallinsoittimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Avatar

Avatar tarkoittaa seuraavia asioita:

 Avatar eli avataara, hindulaisuudessa jumalan, erityisesti Vishnun, inkarnaatio 
 avatar, internetkäyttäjän valitsema kuvallinen hahmo tai profiilikuva
 Avatar (engl. Avatar: The Last Airbender), yhdysvaltalainen animaatiosarja
 Avatar, James Cameronin elokuva vuodelta 2009
 James Cameron’s Avatar: The Game, Avatar-elokuvaan perustuva videopeli vuodelta 2009
 Avatar, yhdysvaltalaisen Savatage-yhtyeen varhainen nimi.
 Avatar, päähenkilö Ultima-pelisarjassa

Seulonnan keskeiset artikkelit
Rehupiikles

Rehupiikles on huumorimusiikkisävytteinen, juuriltaan jalasjärveläinen, Joose Tammelinin luoma ja luotsaama yhtye, jonka musiikille on ominaista ulkomaisten musiikkiklassikoiden muokkaaminen yhtyeen omaan maanläheiseen tyyliin sopivaksi. Kappaleiden sanoitukset kertovat eloisasti eteläpohjalaisesta elämänmenosta ja -tavoista seudun omalla murteella. Rehupiikles-nimi viittaa yhtyeen alkuaikojen The Beatles-covereihin, joiden levyttäminen silloin ei tullut kysymykseen tekijänoikeussyistä. Yhtyeen nimen "rehu" liittyy maalaisuuteen ja "piikles" on väännös eteläpohjanmaan murteella The Beatlesin nimestä. Rehupiiklesin tunnetuin kappale on "Ylihärmä" yhtyeen ensimmäiseltä albumilta Noiruttu Pohojam'maa (1995). Kappaleen pohjana on Scott McKenzien tunnetuksi tekemä "San Francisco (Be Sure to Wear Some Flowers in Your Hair)".

Yhtye saavutti läpimurtonsa lähinnä Etelä-Pohjanmaalla heti ensimmäisen levynsä julkaisun jälkeen ja on sen jälkeen nauttinut maakuntalaisten suosiota. Vaikka yhtyeen jäsenet ovat vuosien varrella vaihtuneet, keikkailee yhtye edelleen pääasiassa Länsi-Suomen alueella. Vuonna 2011 Rehupiikles esiintyi yhdessä Pohjat Miehet -nimisen mieskuoron kanssa.

Entisiä ja nykyisiä jäseniä
Aulis
Juho Emil Hakkoola
Keijo Aulis Harjusluopa
Kalevi Johannes Hautapakka
Erkki Julumala
Raimo Erkki Pentti Koivikko
Eino Samuel Kyrköösjärvi
Veikko Iisakki Kytölä
Topi Köykkä
Usko Luoma
Tapani Antero Mettoomäki
Ozzy Ookreeni
Tauno Hermanni Piirto-Rajala
Kaapo Olavi Sirveli
Mauri Aamos Sirveli
Pauno Sivula
Reino Välikohtaanen
Kauko Ojaniemi

Kaikki Rehupiiklesin jäsenten nimet ovat peite- tai taiteilijanimiä.  Esimerkiksi Joose Tammelinin peitenimi on Tapani Antero Mettoomäki. Tavallaan voitaisiin tulkita soittajien olevan enemmänkin hahmoja. Ensimmäisen levyn kansivihosta selviää, että kaikki yhtyeen jäsenet ovat jalasjärveläisiä, mutta nykyiseen kokoonpanoon kuuluu jäseniä myös muualta Etelä-Pohjanmaalta.

Diskografia
 Noiruttu Pohojam'maa (1995)
 Kyröjoki tuluvii (1996)
 Päässilimääset Live !!! (in sturio) (1999)
 Jatsin kutsu (2003)
 Kotiseutukokoelma - Parhaat (kokoelmalevy, 2004)
 Atomipommilla kuuhun (2007)
 Ilimastom’muutos (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla
Rehupiiklesin kotisivut

Suomalaiset rockyhtyeet
Suomalaiset huumoriyhtyeet
1990-luvun suomalaiset yhtyeet ja sooloartistit
Kenraalieversti

Kenraalieversti () on esimerkiksi Neuvostoliiton ja Saksan armeijassa sekä SS:ssä käytössä ollut kenraalinarvo. Saksassa se oli korkein kenraalin arvo, jonka yläpuolella oli kuitenkin sotamarsalkan arvo. Neuvostoliitossa kenraalieversti oli kenraaliluutnanttia ylempi mutta armeijakenraalia alempi.

Kenraalieverstejä

Suomalaisille tunnetuin  kenraalieversti lienee Suomessa sodan jälkeen toimineen liittoutuneiden valvontakomission puheenjohtaja Andrei Ždanov. Toinen tunnettu Suomessa vaikuttanut kenraalieversti oli Lapissa olleiden saksalaisjoukkojen pidetty komentaja Eduard Dietl. Myös hänen seuraajansa Lothar Rendulicin sotilasarvo oli sama. Saksan Norjan-armeijan, AOK Norwegenin, komentaja Nikolaus von Falkenhorst oli niinikään sotilasarvoltaan kenraalieversti.

Etelä-Ossetiasta 2008 käytyjen taistelujen aikana Venäjän federaation asevoimien tiedottajana toimi pääesikunnan apulaispäällikkö, kenraalieversti Anatoli Nogovitsyn.

Venäläinen kenraalieversti Leonid Ivašov vaati helmikuussa 2022 Vladimir Putinin eroa poliittisessa kriisissä, jonka keskipisteenä on Ukraina.

Lähteet

Viitteet

Sotilasarvot
Vrindavan

Vrindavan (, ) on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa Pohjois-Intiassa. Seudulla sijaitsee metsä, jossa Krishnan uskotaan viettäneen lapsuutensa ja nuoruutensa, ja se on nykyisen Krishna-bhaktin tärkeimpiä keskuksia. Seudulla on runsaasti temppeleitä ja muita pyhiä paikkoja.

Termiä käytetään usein synonyyminä Vrajalle, koko 84 kroshaa eli 168 neliökilometriä kattavalle alueelle.

Lähteet

Hindulaisuuden pyhät paikat
Uttar Pradeshin kaupungit