Yusuf Akçura

Yusuf Akçura (tat. Yosıf Xäsän ulı Aqçura, ven. Юсуф Хасанович Акчурин, Jusuf Hasanovitš Aktšurin; 2. joulukuuta 1876, Simbirsk, Venäjän keisarikunta - 11. maaliskuuta 1935, Istanbul, Turkki) oli tataaritaustainen turkkilainen poliitikko, kirjailija, historioitsija, julkaisija. Akçura oli merkittävä panturkkilaisuuden puolestapuhuja, joka uransa aikana keskittyi etnisen turkkilaisen nationalismin ja islamin väliseen suhteeseen.

Elämä 
Yusuf Akçura syntyi volgantataari -perheeseen Venäjällä, Simbirskissä. Kun hänen isänsä kuoli, Akçura lähti seitsemänvuotiaana äitinsä kanssa Osmanien Valtakuntaan. Hän kävi peruskoulun Istanbulissa, jonka jälkeen aloitti opiskelun sotilas-opistossa. Kesälomansa Akçura vietti Kazanissa. Vuonna 1897, Akçura joutui karkotetuksi Tripoliin oltuaan mukana laittomassa vallankumouksellisessa polittisessa liikkeessä nimeltään CUP (Committee of Union and Progress). Kolme vuotta myöhemmin, hänen tuttavansa auttoivat häntä pakenemaan Pariisiin, jossa hän alkoi opiskella poliittista tiedettä ja historiaa. Kyseisinä aikoina hänestä muodostui vahva turkkilaisen nationalismin ja panturkkilaisuuden puolestapuhuja. Pariisissa hän tapasi muita saman henkisiä pakolaisia ja alkoi julkaista aiheeseen liittyviä artikkeleita omassa lehdessään. Hänen pro gradu tutkielma käsitteli aiheena oman kansan tärkeyttä sekä sitä, että sen säilyttämisen ainoa keino olisi nationalismi. 

Vuonna 1904, Akçura saatuaan tutkintonsa päätökseen, hän matkusti Kazaniin. Siellä hän kirjoitti tunnetuimman artikkelinsa, nimeltään Üç Tarz-I Siyaset. Kyseisessä artikkelissa hän nosti esiin kolme kysymystä: 1. "Onko mahdollista luoda osmanialainen valtio, joka perustuu vapauteen ja tasa-arvoon? 2. Onko mahdollista luoda Islamilainen valtio? 3. Missä olosuhteissa voisi turkkilainen nationalismi nousta ja muodostua poliittiseksi voimaksi?" Mietittyään kysymyksiään, hän päätyi siihen, että etnisyyteen perustuva nationalismi olisi järkevin vaihtoehto. Akçuran mielestä Islam ja turkkilainen nationalismi olivat identiteetin kaksi eri osaa. Hän kuvaili itse olevansa "Osmanian turkkilainen muslimi". 

Akçura valittiin Kazanissa ensimmäiseen muslimi-kongressiin, joka pidettiin Nižni Novgorodissa. Hän toimi myös vuosina 1906 -1907 Venäjän parlamentissa. Hän kirjoitti Duman sulkemisen jälkeen vihkosen, jossa kritisoi Venäjän poliittista tilannetta, jonka takia joutui lähtemään maasta. 

Akçura palasi Istanbuliin Nuorturkkilaisten vallankumouksen aikoihin vuonna 1908. Hän perusti nationalistisen Turkish Hearth -kansalaisjärjestön, ja oli vahva vaikuttaja sen piireissä. Akçura oli mukana perustamassa Türk yurdu -nimistä sanomalehteä ja toimi myös sen johtajana. Kyseisessä lehdessä, hänen tavoitteena oli edustaa turkkilaisten kansojen kulttuurillista yhtenäisyyttä. Akçura oli myös Ziya Gökalpin ja Halide Edibin kanssa yksi Halka Doğru -liikkeen perustajista. 

Turkin tasavallan itsenäistymisen jälkeen, Yusuf Akçurasta tuli Turkin Parlamentin jäsen. 1930-luvulla hänestä tuli myös Istanbulin yliopiston historian professori. Vuonna 1932, Akçura nimitettin TTK:N (Türk Tarih Kurumu) presidentiksi. 

Vaikka Yusuf Akçura oli turkkilaisen nationalismin alkuvaiheiden yksi keskeisimpiä hahmoja, hän ei kuitenkaan ole saanut samaa arvostusta maassa kuin esimerkiksi Ziya Gökalp. Syynä tähän on lähinnä se, että Akçura edusti panturkkilaisuutta, joka oli tasavallan syrjäyttämä ja äärioikeiston omaksuma poliittinen aate. Akçuran keskittyminen Islamin ja etnisen nationalismin väliseen suhteeseen loi hänestä muista erottuvan ajattelijan. 

Yusuf Akçura on haudattu Istanbuliin, Edirnekapın Marttyyri Hautausmaalle.

Teoksia 

 Ulûm ve Tarih (Science and History, 1906)
 Üç Haziran Vak'a-i Müessifesi (The Third of June Event, Orenburg, 1907)
 Şura-yı Ümmet'te Çıkan Makalelerim (My Articles Published in Şura-yı Ümmet Newspaper, 1910)
 Üç Tarz-ı Siyaset (Three Style of Politics, 1912, 1976)
 Mevkufiyet Hatıraları (Memoirs of Imprisonment, 1914)
 Rusya'daki Türk-Tatar Müslümanlarının Şimdiki Vaziyeti ve Emelleri (The Current Situation and Aims of the Turkish-Tatar Muslims in Russia, 1914)
 Şark Meselesine Ait Notlar (Notes About the Eastern Problem, 1920)
 Muasır Avrupa'da Siyasî ve İçtimaî Fikirler ve Fikir Cereyanları (Political and Social Thought and Thought Movements in Modern Europe, 1923)
 Siyaset ve İktisat (Politics and Economics, 1924)
 Türk Yıllığı (Turkish Almanac, 1928)
 Osmanlı İmparatorluğu'nun Dağılma Devri (The Collapse of the Ottoman Empire, 1940)
 Tâ Kendim Yahut Defter-i Âmâlim* (Me Myself or My Notebook of Intentions, 1944)
 Tarih-i Siyasî Dersleri (History of Political Lectures, 6 volumes)
 Türk Cermen ve İslav Halkları Arasındaki Tarihî Münasebetler, Osmanlı Saltanatı Müessesâtının Tarihine Dair Bir Tecrübe,  Türkçülüğün Tarihi (Historical Relations Between the Turks, Germens and Slavs, an Experience of the Organization of the Ottoman Sultan Rule, History of Turkism - in Ottoman script, published in the pages 287 to 455 in the work entitled the Turkish Almanac; as an independent publication in modern Turkish; Turkism, simplified by Ahmet Özdemir, 1993; by Sadık Perinçek,1998)
 Türk Tarihi (Turkish History, 12 volumes, simplified by Ahmet Özdemir, 1995)
 Yeni Türk Devletinin Öncüleri (Pioneers of the New Turkish State, 2nd edition, 2003)

Lähteet 

Poliitikot
Aktivistit
Kirjailijat
Tataarit
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1935 kuolleet
Turkkilaiset kirjailijat
Turkkilaiset poliitikot