Mustat pantterit

Mustat pantterit (, alun perin Black Panther Party for Self-Defense) oli Kaliforniassa lokakuussa 1966 perustettu afroamerikkalainen vallankumouksellinen Black Power -organisaatio. Se oli aktiivinen 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla. Sen perustivat Huey P. Newton ja Bobby Seale. Puolueen perustana toimi kymmenkohtainen ohjelma, itsepuolustukseen tarkoitettujen aseiden hankinta ja myöhemmin marxilais-leniniläinen puolueohjelma.

Toisin kuin eräät muut mustat nationalistit (esimerkiksi Nation of Islam), Mustat Pantterit irtisanoutuivat rasismista valkoista väestöä kohtaan. Järjestö myös irtisanoutui uskonnosta. Puolue keräsi alkuaikoinaan varoja myymällä Mao Zedongin Pientä punaista kirjaa ja osti tuotolla aseita puolustaakseen itseään poliisien harjoittamaa väkivaltaa vastaan. Pantterit perustivat partioita, jotka vahtivat poliisien toimia haulikoiden kanssa ja järjestivät ilmaista ruokaa yhteisönsä lapsille. Vuonna 1968 puolueen jäsen Bobby Hutton ammuttiin yhdessä useista poliisien kanssa käydyistä kahakoista. Puolue oli FBI:n tarkkailtavina ja pian tämän jälkeen useita puolueen jäseniä pidätettiin syytettyinä salamurhan suunnittelusta ja mellakointiin yllyttämisestä. Puolueen johtaja Huey P. Newton pidätettiin murhasta syytettynä samana vuonna.

Puolue oli 1960-luvun vastakulttuurin ikoni ja se toimi kymmenkohtaisen ohjelmansa perusteella militantilla asenteella mustien oikeuksien puolesta hallitsevaa yhteiskuntaa vastaan. Puolueen tervehdyksenä käytettiin nyrkkiin puristettua kättä joka nostettiin ilmaan. Kuuluisaksi tervehdyksen tekivät juoksijat Tommie Smith ja John Carlos, jotka esittivät tervehdyksen Meksikon olympialaisten 200 metrin juoksun palkintokorokkeella.

Heinäkuussa 1969 radikaali kansalaisoikeusjohtaja Stokely Carmichael erosi mustien pantterien pääministeriydestä ja koko järjestöstä sen ”dogmaattisuuden ja epärehellisyyden” vuoksi. Erokirjeessään hän myös arvosteli puolueen ”aseellista taistelua valkoisen lännen herruutta vastaan” ja sen tapaa ”pakottaa kaikki hyväksymään auktoriteettinsa”.

Kymmenen kohdan ohjelma 
Vaadimme vapauden. Vaadimme valtaa päättää mustan yhteisömme kohtalosta. Olemme sitä mieltä, ettei musta väestö ole vapaa ennen kuin me voimme päättää omasta kohtalostamme.
Vaadimme työtä jokaiselle kansamme jäsenelle. Olemme sitä mieltä, että liittohallituksen vastuu ja velvollisuus on taata työtä ja varma toimeentulo jokaiselle ihmiselle. Me olemme sitä mieltä, että jos valkoiset amerikkalaiset liikemiehet eivät suostu järjestämään täystyöllisyyttä, silloin tuotantovälineet on otettava liikemiehiltä pois ja luovutettava yhteisön käyttöön, jotta yhteisö voisi organisoida ja työllistää kaikki jäsenensä ja luoda korkean elintason.
Vaadimme, että KAPITALISTIT lakkaavat ryöstämästä mustaa yhteisöä. Olemme sitä mieltä, että tämä rasistihallitus on ryöstänyt meitä ja nyt on koittanut velanmaksun aika. Sata vuotta sitten luvattiin jokaiselle mustalle 40 eekkeriä ja kaksi muulia orjatyön ja joukkomurhien korvaukseksi. Hyväksymme maksun rahassa, joka jaetaan lukuisten yhteisöjemme kesken. Saksalaiset avustavat nykyisin Israelin juutalaisia hyvitykseksi juutaisten kansanmurhasta. Saksalaiset murhasivat kuusi miljoonaa juutalaista. Amerikkalaiset rasistit ovat osallistuneet yli 50 miljoonan mustan ihmisen teurastukseen. Katsomme siis, että vaatimuksemme on erittäin kohtuullinen.
Vaadimme kunnollisia, ihmisasumuksiksi kelpaavia asuntoja. Olemme sitä mieltä, että jos valkoiset vuokraisännät eivät suostu järjestämään kunnollisia asuntoja mustalle yhteisöllemme, silloin asunnot ja tontit on muutettava osuustoiminnallisiksi jotta yhteisömme voisi, valtion tukemana, rakentaa kunnollisia asuntoja jäsenilleen.
Vaadimme kansallemme opetusta, joka paljastaa tämän rappioituneen amerikkalaisen yhteiskunnan todellisen luonteen. Vaadimme koulutusta, joka selvittää todellisen historiamme ja asemamme nykypäivän yhteiskunnassa. Olemme sitä mieltä, että koululaitoksen tulee opettaa kansalle itsetuntemusta. Jos ihminen ei tunne itseään ja asemaansa yhteiskunnassa ja maailmassa, silloin hänen on hyvin vaikea tuntea kuuluvansa mihinkään muuhunkaan.
Vaadimme, että kaikki mustat miehet vapautetaan asepalveluksesta. Olemme sitä mieltä, ettei mustia miehiä saisi pakottaa puolustamaan asein rasistista hallitusta, joka ei suojele meitä. Emme suostu tappamaan ja taistelemaan toisia värillisiä ihmisiä vastaan, jotka meidän tavoin ovat joutuneet Yhdysvaltain valkoisen rasistihallituksen uhriksi. Suojelemme itseämme rasistisen poliisin ja rasistisen sotalaitoksen väkivaltaisuuksilta kaikin mahdollisin keinoin.
Vaadimme, että POLIISIN JULMUUS ja mustan väestön MURHAAMINEN lopetetaan välittömästi. Olemme sitä mieltä, että pystymme tekemään lopun poliisien raakuuksista mustassa yhteisössämme perustamalla mustia itsepuolustusjoukkoja, jotka keskittyvät puolustamaan mustaa yhteisöämme rasistisen poliisin sorrolta ja raakuuksilta. Yhdysvaltain perustuslain toinen lisäys takaa aseenkanto-oikeuden. Olemme sitä mieltä, että kaikkien mustien tulisi aseistautua itsepuolustukseksi.
Vaadimme, että kaikki liittovaltion, osavaltioiden, piirikunnan ja kaupunkien vankiloissa pidetyt mustat vapautetaan. Olemme sitä mieltä että kaikki mustat olisi vapautettava kaikista vankiloista, koska he eivät ole saaneet oikeudenmukaista ja puolueetonta oikeudenkäyntiä.
Vaadimme, että kaikki oikeuden eteen joutuvat mustat tuomitsee heidän kaltaisistaan eli mustan yhteisön jäsenistä koostuva valamiehistö, kuten Yhdysvaltain perustuslaki määrää. Me olemme sitä mieltä, että tuomioistuinten olisi noudatettava Yhdysvaltain perustuslakia, jotta mustat saisivat puolueettoman oikeudenkäynnin. Yhdysvaltain perustuslain neljästoista lisäys takaa kansalaiselle oikeuden tulla kaltaistensa tuomitsemaksi. Kaltaisia ovat ihmiset, joilla on sama taloudellinen, yhteiskunnallinen, uskonnollinen, maantieteellinen, ympäristöllinen, historiallinen ja rodullinen tausta. Jotta tämä toteutuisi, oikeus on pakotettava valitsemaan valamiehistö siitä mustasta yhteistöstä, josta musta syytetty on kotoisin. Tuomiomme ovat sanelleet ja sanelevat yhä kauttaaltaan valkoiset valamiehistöt, jotka eivät ymmärrä alkuunkaan mustan yhteisön ”tavallisia ihmistä”.
Vaadimme maata, leipää, asuntoja, koulutusta, vaatetusta, oikeutta ja rauhaa. Tärkein poliittinen tavoitteemme on Yhdistyneiden kansakuntien valvoma, koko mustan siirtokunnan käsittävä kansanäänestys, johon vain mustan siirtokunnan jäsenet saavat ottaa osaa. Näin saataisiin selville, miten mustat itse haluavat kansallisen tulevaisuutensa muotoutuvan. Kun jokin kansa joutuu tapahtumien pakosta katkaisemaan siteensä johonkin toiseen kansaan ja vaatimaan maapallon muiden valtojen joukossa erillistä ja tasavertaista asemaa, johon luonnon ja luojan lait sen oikeuttavat, alkeellinen kunnioitus ihmiskunnan mielipidettä kohtaan edellyttää, että tämä kansa esittelee ne syyt jotka pakottavat sen kulkemaan omaa tietään. Pidämme näitä totuuksia itsestään selvinä: sitä että kaikki ihmiset on luotu tasaarvoisiksi; että heidän luojansa on lahjoittanut heille tietyt erottamattomat oikeudet; että näihin oikeuksiin kuuluvat elämä, vapaus ja onnen tavoittelu. Että taatakseen nämä oikeudet ihmiset valitsevat keskuudestaan hallituksia, jotka käyttävät valtaansa hallittujen suostumuksella; että heti kun jokin hallitus alkaa toimia näitä päämääriä vastaan, ihmisellä on oikeus muuttaa tai kumota se ja asettaa uusi hallitus, joka toimii mainittujen periaatteiden mukaisesti ja käyttää valtaansa siten että se mahdollisimman hyvin takaa heidän turvallisuutensa ja onnensa. Terve järki kuitenkin sanoo, ettei hallituksia pidä vaihtaa vähäpätöisistä ja hetkellisistä syistä, ja kokemus on myös osoittanut, että jos epäkohdat pysyvät sietokyvyn rajoissa, ihmiset mieluummin kärsivät kuin nousevat kumoamaan muodot, joihin he ovat tottuneet. Mutta kun pitkään jatkuneet, säännöllisesti samoihin ihmisiin kohdistuneet väärinkäytökset ja anastukset osoittautuvat ilmiselvästi keinoiksi saattaa nämä ihmiset täydellisen mielivallan alaisiksi, silloin heillä on oikeus ja velvollisuus kukistaa sellainen hallitus ja asettaa uudet henkilöt valvomaan heidä turvallisuuttaan.

Tunnettuja liikkeen jäseniä 
 Eldridge Cleaver, Angela Davis, Fred Hampton ja Stokely Carmichael olivat liikkeen näkyviä hahmoja. 
 Poliitikko Bobby Rush kuului järjestöön.
 Rap-artisti Tupac Shakurin äiti, Afeni Shakur, oli Mustien panttereiden jäsen.
 Näyttelijä James Cromwell kuului 1960-luvun lopulla ryhmään nimeltä ”The Committee to Defend The Panthers”, joka puolusti 13 Mustien panttereiden jäsentä, jotka oli vangittu New Yorkissa. Heidät vapautettiin myöhemmin.
 Rap-artisti Kanye Westin isä, Ray West, oli Mustien panttereiden jäsen

Tommie Smith, John Carlos ja Meksikon 1968 olympialaisten 400 metrin juoksun voittaja ja maailmanennätysmies Lee Evans eivät kuuluneet järjestöön, vaikka olivatkin sen näkyvimpiä esiintuojia.

Lähteet

Katso myös 
 New Black Panther Party

Aiheesta muualla 

Afroamerikkalaisuus
Kalifornian historia
Kansallisten vähemmistöjen puolueet
Kommunistiset puolueet
Maolaisuus
Rasisminvastaisuus
Yhdysvaltalaiset puolueet
Seulonnan keskeiset artikkelit