Sähköurut

Sähköurut on sähköllä toimiva, synteettistä ääntä tuottava kosketinsoitin, syntetisaattori, joka jäljittelee urkuja ja jota käytetään urkujen tavoin. Toisinaan sähköuruiksi nimitetään myös muunlaisia syntetisaattoreita.

Varsinaisissa sähköuruissa on urkujen tapaan yleensä kaksi tai useampia sormioita sekä jalkio. Sähköurkuja käytetään esimerkiksi pienissä kappeleissa kirkkourkujen sijaan sekä kanttorien harjoitussoittimina. Sähköurut ovat myös yleisiä populaarimusiikissa. Erityisesti niitä käytetään jazzissa, popissa, rockissa ja gospelissa.

Keikkaurut
1960-luvun lopulla saivat tanssi- ja popyhtyeiden käytössä suosiota huonekalumaisia isoja sähköurkuja () kevyemmät ”keikkaurut” (), joita oli helpompi kuljettaa mukana esiintymismatkoilla. Niissä on usein vain yksi sormio eikä lainkaan jalkiota, koska bassoäänistä huolehtii yhtyeen bassokitaristi. Keikkaurkujen putkirakenteinen teline on usein kokoontaitettava. Äänentuotanto perustuu transistoritekniikkaan, minkä ansiosta koneisto on pienempi ja kevyempi kuin Hammond-tyyppisissä, sähkömekaaniseen äänipyörägeneraattoriin perustuvissa uruissa. Euroopassa keikkaurkuja valmistivat etenkin italialaiset elektroniikkayhtiöt kuten Farfisa ja Galanti.

Monet kevyen musiikin ”raskaan sarjan” yhtyeistä suosi keikoillaankin painavia ja hankalasti kuljetettavia Hammond-urkuja, mutta keikkaurkujen käytöstä tulivat tunnetuiksi muun muassa The Doors -yhtyeen Ray Manzarek (Vox Continental, myöhemmin Gibson G-101), Pink Floydin varhaiskaudella Roger Waters (Farfisa Compact Duo) ja The Animals -yhtyeen Alan Price (Vox Continental). The Beatles -yhtyeen ”Lucy in the Sky with Diamonds” -kappaleen intro soitetaan Lowrey Heritage -uruilla.

Virtuaaliurut

Virtuaaliurut on sähköinen soitin, jonka muistiin on tallennettu (äänitetty) urkupilleistä lähtevät äänet mukaan lukien koskettimien painallusäänet ja ilmaa liikuttavan puhaltimen äänet. Jokaisen urkupillin ääni on tallennettu erikseen ja yleensä myös usealta eri etäisyydeltä. Näin tallennettua ääntä toistettaessa voidaan siirtyä portaattomasti kuulokuvasta toiseen ja erilaisiin kaikuihin. Tietokone toistaa äänet siinä järjestyksessä, jolla urkuri painelee koskettimia. Jos kuulija kuuntelee tuotettua ääntä silmät kiinni, hän ei pysty päättelemään tuleeko ääni cd-levylle äänitetyistä oikeista uruista vai virtuaaliuruista.

Muistiin voidaan tallentaa useiden erilaisten soittimien ääniä. Voidaan käyttää Notre-Damen katedraalin suuria ranskalaisromanttisia urkuja, barokkiurkuja tai vaikkapa pieneen kappeliin sijoitettuja pieniä urkuja. Virtuaaliuruissa on lisäksi mahdollista muuttaa viritystä, joka voidaan valita esimerkiksi sopimaan yhteen suolikieliä käyttävien vanhojen barokkisoittimien kanssa.

Virtuaaliurut eivät todennäköisesti syrjäytä suurissa tiloissa olevia oikeita akustisia urkuja, mutta pienen kokonsa vuoksi ne ovat helposti siirrettävissä, sopivat pieniin tiloihin ja ovat edullisempia hankkia. Urkujensoiton opiskelijoiden ja harrastajien harjoittelua virtuaaliurut helpottavat huomattavasti, sillä ennen harjoitteluaikaa täytyi varata kirkoista iltamyöhällä tai harjoitella tavallisilla sähköuruilla. Virtuaaliurut ostamalla saa kotiinsa oikeilta kuulostavat urut muutamalla tuhannella eurolla ja konserttikäyttöön sopivien soittimien hinnat ovat 10 000 eurosta ylöspäin. Vartiokylän kirkon virtuaaliurut ostettiin 2021 Mixtuurilta, joka veloitti niistä asennuksineen 60 000 euroa. Uudet akustiset pilliurut olisivat maksaneet ainakin 300 000 euroa.

Täysin virtuaaliurut eivät korvaa akustisia pilliurkuja, sillä pilliurut saavat ilman värähtelemään ympäri kirkkotilaa. Siihen virtuaaliurut eivät pysty. Esimerkiksi kuurot ihmiset aistivat musiikin värähtelyjen avulla. Virtuaaliurkujen soitto muistuttaa äänilevyn kuuntelua, kun taas pilliurkuja kuunnellessa tuntuu kuin urkuri soittaisi vieressäsi.

Sähköurkuja ja niiden valmistajia

 Baleani, Italia
 Bemore, Alankomaat
 Bontempi, Italia
 Brevis, Muurame, Suomi
 Clavia
 Conn, Yhdysvallat
 Content
 Cordovox/CDX, Italia
 Crumar, Italia
 Diamond (valmistaja CRB Elettronica, Ancona, Italia)
 Doric/Ekosonic
 Eko, Italia
 Elgam, Italia
 Elka
 Eminent, Alankomaat
 Estey
 Farfisa, Italia
 Finnsound, Viseta Oy, Viitasaari
 Galanti, Italia
 GEM (Galanti-konsernia, Italia)
 Gulbransen
 Fender
 Gibson
 Hammond
 Hohner
 Jen, Italia
 Johannus, Alankomaat
 Kalamazoo

 Kawai
 Kimball
 Kisselbach
 Korg, Japani
 Kustom
 Lira
 Lowrey, Yhdysvallat
 Maestrovox, Britannia
 Magnus
 Joh. Mustad AB, Ruotsi
 Orla, Italia
 Panther (valmistaja Elka)
 Philicorda (valmistaja Philips)
 Rhodes
 Roland
 Siel, Italia
 Solina, Alankomaat
 Technics, Japani
 Unicord (valmistaja Elka)
 Viggen (valmistaja Pianoteknik AB, Vetlanda, Ruotsi)
 Viscount, Norja ja/tai Italia
 Vox, valmistaja Jennings, Britannia
 Walton, valmistaja OWG Trading Ky, Saarijärvi, Suomi
 Wersi, Saksa, Kiina
 WLM, Suomi
 Wurlitzer, Yhdysvallat
 Yamaha, Japani

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sähköurut soivat eilen ensi kerran Suomessa. Mielenkiintoinen esittelytilaisuus Helsingin Vanhassa kirkossa, Aamulehti, 28.03.1937, nro 83, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Kosketinsoittimet
Sähköiset soittimet