joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sekasorto (yhtye)

Sekasorto on helsinkiläinen punkyhtye, joka on perustettu 1985. Tästä ensimmäisestä kokoonpanosta yhtyeessä on nykyään mukana laulaja Kaide ja alkuperäisbasisti Timppa. Alkuperäisjäsenten lisäksi nykyään yhtyeessä on mukana kitaristi Joonas ja rumpali Janne. Sekasorron kokoonpanoissa vuosien varrella on soittanut noin 20 eri muusikkoa. Yhtye on erittäin kantaa ottava niin laulun teksteissä kuin yhtyeen soittajien toiminnan kauttakin. Yhtye tunnetaan raivokkaasta lavaesiintymisestä, jossa musiikin lisäksi on erilaista rekvisiittaa ja kappaleiden välissä on poliittisia runoja ja agitaatiopuheita. Sekasorto on esiintynyt vuosien varrella mitä erilaisimmissa paikoissa ja tilaisuuksissa mm. vallatuissa taloissa, soramontussa, festivaaleilla, pimeässä kellarissa, Finlandia-talossa(Kaide ja valvontakomissio) , kuorma-auton lavalla, mielenosoituksissa ja kirkossa. Yleisönä on ollut mm. punkkareita, kansalaisaktivisteja, presidentti Mauno Koivisto ja Tellervo Koivisto, presidentti Tarja Halonen sekä tavallisia ihmisiä. Sekasorto on konsertoinut myös ulkomailla, mm. Lontoossa, Rii'assa ja Tallinnassa. Sekasorron musiikkia on käytetty elokuvissa, radio-ohjelmien tunnuksissa ja monissa tv-ohjelmissa. Sekasorto jatkaa edelleen alkuperäisellä, arvoilleen uskollisella tavalla keikkailua ja yhteiskunnallista vaikuttamista ja yhtyeen voikin löytää esiintymästä monenlaisista paikoista ja mitä erilaisimmille yleisöille.

Julkaisut 

 Anarkistinen Maailma -LP 1998
 Luonnon Puolesta -LP 1991
 "Leimattu" -kappale Lepakon Hautajaiset -kokoelma CD:llä 2000 (äänitetty 1999)
 "Vihaan Poliiseja" ja "Sota" -kappaleet Perkeleen Punkit -kokoelma CD:llä 2001.
 Oi polloi/Sekasorto-split7" EP

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä Arkisto: Vox Populi. Ote dokumentista Anna palaa vuodelta 1987, sisältää muun muassa Sekasorron laulajan Kaiden haastattelun
 Yhtyeen kotisivut 

Suomalaiset punkyhtyeet
Terminator Genisys

Terminator Genisys on yhdysvaltalainen tieteis- ja toimintaelokuva, joka sai ensi-iltansa kesäkuussa 2015. Genisys toimii eräänlaisena uudelleenkäynnistyksenä Terminator-sarjalle, eikä se näin ollen jatka aikaisempien elokuvien juonta. 

66-vuotias Arnold Schwarzenegger palasi näyttelemään Terminator-kyborgia, jonka ihokudos on vanhentunut. Edellisen kerran hän näytteli hahmoa vuoden 2003 elokuvassa Terminator 3: Koneiden kapina. Genisys on ensimmäinen Terminator-elokuva, jonka lopputeksteissä Schwarzeneggerin roolihahmo ei ole nimellä ”Terminator” vaan ”Guardian”.

Elokuvan oli tarkoitus olla uuden trilogian käynnistys, ja sen jatko-osia kaavailtiin vuosille 2017 ja 2018. Genisys menestyi kuitenkin taloudellisesti huonosti, ja jatko-osasuunnitelma hylättiin. Vuonna 2017 uuden jatko-osasuunnitelman loivat ohjaaja Tim Miller sekä kahden ensimmäisen Terminator-elokuvan luoja James Cameron. Cameron tuottaa elokuvasarjan kuudennen osan, Terminator: Dark Faten, joka sai ensi-iltansa marraskuussa 2019. Myös Schwarzenegger on mukana elokuvassa.

Rooleissa

Soundtrack 
Kesäkuussa 2015 julkaistun Terminator Genisys: Music from the Motion Picture albumin taustamusiikit ovat Lorne Balfen tekemiä.

Tuotanto 
Kuvaukset alkoivat New Orleansissa 21. huhtikuuta 2014. Tuotantovaiheessa elokuvan koodinimi oli ”Vista”, joka viittasi elokuvasarjasta tuttuun ”Hasta la vista, baby” -repliikkiin.

Elokuvan ensimmäinen traileri julkistettiin 4. joulukuuta 2014. Genisys-elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 26. kesäkuuta 2015 ja Yhdysvalloissa 1. heinäkuuta. Se julkaistiin myös 3D-konversiona.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu 

Terminator-elokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
Vuoden 2015 yhdysvaltalaiset elokuvat
Post-apocalypse-elokuvat
Elokuvat orvoista
IMAX-elokuvat
Venäjän tasavalta

Venäjän tasavalta () oli vuonna 1917 olemassa ollut Venäjän keisarikunnan lyhytikäinen seuraajavaltio. Virallisesti Venäjä oli tasavaltana 14. syyskuuta (J: 1. syyskuuta) – 7. marraskuuta (J: 25. lokakuuta) 1917, tosin keisarinvalta oli käytännössä päättynyt jo helmikuun vallankumoukseen saman vuoden maaliskuussa.

Venäjän viimeinen keisari Nikolai II luopui vallasta helmikuun vallankumouksen yhteydessä 15. (2.) maaliskuuta 1917 ja luovutti kruunun veljelleen Mikael Aleksandrovitšille, joka kieltäytyi siitä seuraavana päivänä. Valta siirtyi Venäjän väliaikaiselle hallitukselle, kunnes Venäjän perustuslakia säätävä kansalliskokous päättäisi tulevasta valtiomuodosta. Väliaikainen hallitus julisti Venäjän tasavallaksi 14. syyskuuta, jo ennen perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaaleja. Venäjän tasavalta lakkasi olemasta lokakuun vallankumouksen seurauksena, jolloin sitä seurasi Neuvosto-Venäjä.

Lähteet

Katso myös 
Venäjän tasavallan väliaikainen neuvosto

Aiheesta muualla 
Постановление о провозглашении России республикой  (julistus Venäjän tasavallasta)

Venäjän vallankumous
Venäjän entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Molukkienapotti

Molukkienapotti (Philemon fuscicapillus) eli aiemmalta nimeltään molukkienkaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.

Levinneisyys
Molukkienapottia tavataan Indonesiassa. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen populaatio on pieni ja pienenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Sen kannaksi on arvioitu 3 500–15 000 yksilöä

Lähteet

Mesikot
Uhanalaiset linnut
Kutšuk Kainardži

Kutšuk Kainardži on kylä Bulgarian Dobrudžassa Silistran kaakkoispuolella. Sen pinta-ala on 44,871 km². Vuonna 2012 kylässä oli 668 asukasta ja asukastiheys oli 14,9 henkeä neliökilometriä kohden. Asukasmäärä supistui 1,75 % edellisestä vuodesta.  

Kylässä tehtiin 24. heinäkuuta 1774 Venäjän ja Turkin kesken rauha, jossa tunnustettiin muun muassa Krimin riippumattomuus Turkista.

Lähteet 

Bulgarian kylät
Kevyt Kanava

Kevyt Kanava Oy on yksityinen, radiotoimintaa harjoittanut mediatalo. Se sijaitsee Lapualla ja toimi pääosin Etelä- ja Keski-Pohjanmaan alueella.

Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Kevyt Kanava Oy:n radiotoiminnot. Kanavat liitettiin osaksi Nelonen Mediaa syyskuun 2019 alussa.

Kanavat 
Kevyt Kanava hallinnoi alla olevia kanavia:

Aito Hitti
Aito Iskelmä
 Aito Iskelmä Harju & Pöntinen (tv-kanava)
 Aito Kajaus

Lähteet 

Suomalaiset viestintäyhtiöt‎
Rudolf Buchheim

Rudolf Buchheim (1. maaliskuuta 1820 – 25. joulukuuta 1879) oli farmakologian professori Tartossa ja myöhemmin Gießenissä. Buchheimia pidetään ensimmäisenä modernin farmakologian edustajana. Hän hyväksyi kirjoittamaansa oppikirjaan vain sellaiset lääkkeet, joille voitiin tieteellisesti osoittaa tehoa. 

Buchheim tuli vuonna 1847 Tarton yliopiston ensimmäiseksi farmakologian professoriksi ja aloitti kotinsa kellarissa aktiivisen tutkimustyön. Hän jakoi lääkkeet niiden vaikutusten mukaan eikä kasvitieteellisen systematiikan mukaan. Hän pyrki selittämään lääkkeinä käytettävien kemikaalien vaikutukset niiden fysikaalis-kemiallisten ominaisuuksien perusteella. Tästä alkoi kriittinen farmakodynamiikka, joka hänen kuuluisiksi tulleiden oppilaidensa kuten Oswald Schmiedebergin aikana johti lääkeaineiden vaikutusmekanismien ymmärtämiseen ja reseptoriteorian syntymiseen.

Lähteet
 Tuomisto J. & Koulu M.: Farmakologian historiaa. Teoksessa Koulu M, Mervaala E, Tuomisto J, Farmakologia ja toksikologia, 8. p., s. 22–24. Kustannus Oy Medicina, Kuopio 2012. ISBN 978-951-97316-4-3. Myös verkossa FarmToks

Saksalaiset farmakologit
Vuonna 1820 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Ōyama Iwao

Ōyama Iwao (12. marraskuuta 1842 Kagoshima – 10. joulukuuta 1916) oli japanilainen ruhtinas ja sotamarsalkka. Venäjän–Japanin sodan aikana 1904–1905 hän komensi Japanin armeijaa Mantšuriassa.

Ōyama kuului kagoshimalaiseen mahtisukuun, ja hän oli samuraikomentaja Saigō Takamorin serkku. Ōyama kunnostautui upseerina vuoden 1868 Meiji-restauraation yhteydessä, ja hänet lähetettiin Eurooppaan opiskelemaan sotilastaktiikkaa. Ranskan–Saksan sodan aikana 1870–1871 hän toimi Japanin sotilastarkkailijana saksalaisten puolella. Saatuaan ylennyksen kenraalimajuriksi hän palasi Ranskaan suorittamaan lisäopintoja. Satsuman kapinan kukistamisen yhteydessä Ōyama komensi ensimmäistä prikaatia. Hänet ylennettiin 1878 kenraaliluutnantiksi, ja hän toimi 1880–1895 Japanin sotaministerinä. Hän sai 1884 kreivin arvon ja 1891 ylennyksen kenraaliksi.

Kiinan–Japanin sodassa 1894–1895 Ōyama komensi Japanin 2. armeijaa, joka nousi maihin Liaotungin niemimaalla ja valtasi rynnäköllä Port Arthurin 21. marraskuuta 1894. Lyötyään perääntyvät kiinalaiset useissa muissakin taisteluissa hän siirtyi vuodenvaihteessa 3. armeijan komentajaksi. Ylitettyään tammikuun 1895 lopussa Bohainmeren hän nousi maihin Shantungin niemimaalla ja valtasi 10. helmikuuta kolmen viikon piirityksen jälkeen Weihaiwein tärkeän sotasataman. Tämän sodan jälkeen Ōyama sai markiisin arvon ja 1898 hänet ylennettiin sotamarsalkaksi (gensui) sekä nimitettiin pääesikunnan päälliköksi.

Venäjän–Japanin sodan puhjettua Ōyama nimitettiin helmikuussa 1904 Mantšuriaan lähetetyn armeijan komentajaksi. Hänen suunnitelmansa mukaan kolme armeijaa etenisi Korean niemimaan länsirannikolta ja Liaotungin niemimaan itärannikolta kohti Liaoyangia, ja samanaikaisesti Port Arthur vallattaisiin venäläisiltä. Port Arthur kesti japanilaisten piiritystä odottamattoman pitkään, mutta muilta osin Ōyaman suunnitelma toteutui. Ōyama siirtyi heinäkuussa 1904 Tokiosta Mantšuriaan johtamaan operaatioita. Hänen johdollaan japanilaiset voittivat Liaoyangin, Shahon ja Mukdenin taistelut, joista viimeinen ratkaisi sodan heidän edukseen. Sodan jälkeen Ōyama vetäytyi 1906 sotilaspalveluksesta. Seuraavana vuonna hän sai ruhtinaan (kōshaku) arvon. Vuodesta 1914 hän toimi keisarillisena sinetinhaltijana.

Nuorena upseerina Ōyama valitsi vuonna 1868 irlantilaisen John William Fentonin pyynnöstä sanat Kimi ga yo -lauluun, jonka Fenton sävelsi. Siitä tuli vuonna 1880 Japanin kansallislaulu.

Lähteet

Aiheesta muualla

Japanin marsalkat
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
GTC

GTC voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Gran Telescopio Canarias, GTC, suuri tähtikaukoputki Kanariansaarilla
gigatonnia hiiltä, GtC
Pahvilaatikko

Pahvilaatikko on aaltopahvista valmistettu laatikko, johon voidaan varastoida erilaisia tuotteita. Pahvilaatikoita käytetään nykyisin laajasti mm. elintarvike-, elektroniikka- ja metsäteollisuuden aloilla.

Ulkonäkö 

Pahvilaatikot ovat tyypillisesti harmaita tai ruskeita, aaltopahvista valmistettuja särmiöitä. Joissakin pahvilaatikoissa on nostettava kansi, jossa voi olla myös reikä. Pahvilaatikon pintaan voi olla myös painettu tekstiä ja kuvia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Pakkaus
Säiliöt
Ed Fury

Ed Fury (oikealta nimeltään Edmund Holovchik, s. 6. kesäkuuta 1928 tai 1934 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja näyttelijä.

Kehonrakennusta harrastanut Fury työskenteli mallina ja esitti sivuosia useissa Hollywood-elokuvissa. 1960-luvun alussa hän siirtyi Italiaan, jossa hänestä tuli suositun Ursus-elokuvasarjan vaalea ja lihaksikas sankari. Furya pidettiin näyttelijänä liian lapsekkaana ja epäuskottavana, ja hänen uransa hiipui pian peplum-tyylilajin myötä. Palattuaan Amerikkaan Fury näytteli toisinaan tv-sarjojen sivuosissa. Vuonna 1996 hän esiintyi luolamieskomediassa Dinosaur Valley Girls Ursus-elokuviin viittaavalla roolinimellä Ur-So.

Elokuvia
 Ursus leijonien laaksossa, 1961
 Voittamaton Maciste, 1962
 Ursus – sankareista suurin, 1963

Lähteet

Aiheesta muualla
 Elonet: Ed Fury
 Internet Movie Database: Ed Fury 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset kehonrakentajat
1900-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Galina

Galina on varsinkin Venäjällä yleinen naisen etunimi. Nimi on muunnos kreikkalaisesta nimestä Galene, joka merkitsee tyyntä, hiljaista tai rauhallista.

Suomessa nimi Galina on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1522 henkilölle. Ortodoksisisen kalenterin mukaan Galinan nimipäivä on 10. maaliskuuta, Pyhän Galenen, Korintissa 250-luvulla surmatun marttyyrin muistopäivänä.

Tunnettuja Galinoja 

 Galina Astafei, nyk. Alina Astafei (s. 1969), romanialais–saksalainen korkeushyppääjä
 Galina Beljajeva (s. 1967), venäläinen pistooliampuja 
 Galina Beljajeva (s. 1951), kazakstanilainen pistooliampuja
 Galina Bystrova (1934–1999), neuvostoliittolainen aitajuoksija ja viisiottelija 
 Galina Ganeker (1917–1988), venäläinen korkeushyppääjä
 Galina Vitševa Gentševa, Galena (s. 1985), bulgarialainen pop- ja folk-laulaja
 Galina Grigorjeva (s. 1962), ukrainalainen säveltäjä 
 Galina Inžuvatova (s. 1952), neuvostoliittolainen maahockeypelaaja
 Galina Kukleva (s. 1972), venäläinen ampumahiihtäjä
 Galina Kulakova (s. 1942), venäläinen hiihtäjä 
 Galina Leontjeva (1941–2016), venäläinen lentopalloilija
 Galina Minaitševa, myöh, Šarabidze (s. 1928), neuvostoliittolainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Galina Nikolajeva (1911–1963), venäläinen kirjailija 
 Galina Prozumenštšikova, Galina Stepanova (1948–2015), venäläinen uimari ja olympiavoittaja
 Galina Šamrai, myöh. Rudko ja Iljina (s. 1931), neuvostoliittolainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Galina Širšina (s. 1979), Petroskoin kaupunginjohtaja 2013–2015
 Galina Starovoitova (1946–1998), venäläinen poliitikko, etnografi ja henkirikoksen uhri
 Galina Stepanskaja (s. 1949), neuvostoliittolainen pikaluistelija ja olympiavoittaja 
 Galina Tšistjakova (s. 1962), venäläinen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
 Galina Ulanova (1910–1998), venäläinen ballerina
 Galina Urbanovitš (1917–2011), venäläinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja 
 Galina Ustvolskaja (1919–2006), venäläinen säveltäjä
 Galina Vinogradova, o.s. Galkina (s. 1979), venäläinen suunnistaja
 Galina Višnevskaja (1926–2012), venäläinen oopperalaulaja, sopraano
 Galina Vjužanina (s. 1952), neuvostoliittolainen maahockeypelaaja
 Galina Voskobojeva (s. 1984), kazakstanilainen tennispelaaja
 Galina Zybina (s. 1931), venäläinen kuulantyöntäjä, kiekon- ja keihäänheittäjä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Inna

Inna on naisen etunimi. Nimi on syntynyt muunnoksena muista samantapaisista nimistä kuten Ina, Inga, Inka tai Galina, mutta Saksassa se on käsitetty myös latinalaisen, viatonta merkitsevän Innocentia-nimen lyhentymäksi.

Suomessa nimi Inna on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 925 henkilölle. Joskus tyttö on voitu nimetä Innaksi siksi, että nimi on äidin nimi Anni takaperin. Vuodesta 2020 lähtien Innan nimipäivä on 29. elokuuta.

Tunnettuja Innoja 

 Inna, oik. Elena Alexandra Apostoleanu (s. 1986), romanialainen tanssimusiikin laulaja
 Inna Deriglazova (s. 1990), venäläinen florettimiekkailija ja olympiavoittaja
 Inna Ilivitzky (s. 1946), suomalainen eläinlääkäri ja vasemmistoliittolainen poliitikko 
 Inna Koskenniemi  (1923–1995), suomalainen kieli- ja kirjallisuustieteilijä
 Inna Lasovskaja (s. 1969), venäläinen kolmiloikkaaja 
 Inna Latiševa (s. 1955), suomenvenäläinen yritysjohtaja ja kirjailija
 Inna Makarova (1928–2020), venäläinen näyttelijä 
 Inna Osypenko-Radomska (s. 1982), ukrainalais-azerbaidžanilainen ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Inna Patrakova (s. 1970), venäläinen kirjailija, tulkki ja mainosgraafikko
 Inna Tähkänen (s. 1991), suomalainen näyttelijä

Lähteet 

Etunimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Timo Teerisuo

Timo Ilari Teerisuo (13. helmikuuta 1935 Helsinki – 16. toukokuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen musiikkitieteilijä, hallintomies ja toimittaja.

Teerisuo opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa sekä musiikinteoriaa Sibelius-Akatemiassa ja jatkoi opintojaan Wienissä ja Lontoossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1970 aiheenaan Aarre Merikannon ooppera Juha.

Teeriaho työskenteli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1961–1968 ja Suomen Kansallisoopperassa 1961–1964 sekä Teostossa tiedotuspäällikkönä (1970–1972) ja apulaisjohtajana (1972–); samalla hän toimi Luovan säveltaiteen edistämiskeskuksen asiamiehenä vuodet 1970–1986. Hän kuului myös musiikkilehti Rondon perustajiin ja toimi muun muassa Kauppalehden musiikkiarvostelijana ja -toimittajana. Hän hoiti useita musiikkialan luottamustehtäviä.

Julkaisuja

Lähteet

Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Suomalaiset musiikkitieteilijät
Suomalaiset musiikkivaikuttajat
Suomalaiset toimittajat
Maikkulan vesitorni

Maikkulan vesitorni on Oulussa Knuutilankankaan kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1993 valmistunut vesitorni. Tornin vesisäiliön tilavuus on neljätuhatta kuutiometriä ja sen ylin vesiraja on 68,4 metriä merenpinnan yläpuolella.

Lähteet

Aiheesta muualla

Knuutila
Oulun vesitornit
Claude Julien

Claude Julien (s. 23. huhtikuuta 1960 Blind River, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkopuolustaja.

Vuosina 1980–1992 Julien pelasi 136 IHL-, 148 CHL-, 469 AHL- ja 14 NHL-ottelua.

2007–2017 Julien valmensi Pohjois-Amerikan NHL:ssä pelaavaa Boston Bruinsia. Vuonna 2011 he voittivat Stanley Cup -mestaruuden. Julien oli Kanadan joukkueen apuvalmentajana vuoden 2014 talviolympialaisissa. Helmikuussa 2021 Julien sai potkut tehtävästään Montreal Canadiensin päävalmentajana.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat
Jack Adams Award -voittajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Norma Kamali

Norma Kamali, syntyjään Norma Arraez (27. kesäkuuta 1945, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, joka on tunnettu monimuotoisista ja monikäyttöisistä vaatteistaan sekä uimapuvuistaan.

Norma Kamalin äiti oli libanonilainen ja isä Espanjan baski. Norma itse halusi taidemaalariksi mutta vanhempien toivomuksesta hän ryhtyi opiskelemaan muotisuunnittelua. Hän sai muotiopintonsa päätökseen New Yorkin Fashion Institute of Technologyssa vuonna 1964. Suunnittelija avioitui Mohammed Hossein Kamalin kanssa ja yhdessä he avasivat ensimmäisen muotiliikkeensä New Yorkiin vuonna 1968, jolloin myös hänen ensimmäinen oma vaatekokoelmansa esiteltiin. Kamalin ensimmäinen oma uimapukukokoelma esiteltiin vuonna 1974. Tunnetuin Kamalin suunnittelemista uimapuvuista on punainen uimapuku näyttelijä Farrah Fawcettin kuuluisassa julistekuvassa vuodelta 1976. 1970-luvulla Kamalin asiakaskuntaan kuuluivat myös laulaja Cher, laulaja Diana Ross ja Bianca Jagger. Vuonna 1978 hän puvusti elokuvan The Wiz. Tunnetuimpia Norma Kamalin asuja on myös moneksi muuntuva nk. sleeping bag -takki. Hän toi 1980-luvun muotiin korotetut olkapäät.

1995 Norma Kamali avasi yhtenä ensimmäisistä suunnittelijoista oman nettikaupan. Norma Kamali on usein palkittu muodin, arkkitehtuurin, sisustuksen ja muotisivustojen palkinnoilla sekä yhteiskunnallisesta työstä luovan toiminnan hyväksi. Norma Kamalilla on oma laattansa Fashion Walk of Famella. 2010 hän sai kunniatohtorin arvon entisessä oppilaitoksessaan Fashion Institute of Technologyssa New Yorkissa.

Kamali kihlautui kymmenen vuoden seurustelun jälkeen vuoden 2020 marraskuussa Marty Edelmanin kanssa. Kamali on aiemmin ollut naimisissa Doug Emhoffin kanssa.

Lähteet 

The Huffington Post, 11.9.2012

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset muotisuunnittelijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaatemerkit
Torgny

Torgny on ruotsalainen miehen etunimi. Nimen muinaisskandinaavinen alkumuoto on ollut Þórgnýr, mikä merkitsee Tor-jumalan ääntä.

Ruotsissa oli vuoden 2020 lopussa 1755 miestä, joiden etunimi oli Torgny. Suomessa nimi sen sijaan on harvinainen ja on annettu vain muutamalle kymmenelle henkilölle. Nimi esiintyy kuitenkin suomen­ruotsalaisessa kalenterissa, jonka mukaan Torgnyn nimipäivä on 11. maaliskuuta.

Tunnettuja Torgny-nimisiä 

 Torgny Björk (1938–2021), ruotsalainen muusikko, säveltäjä ja laulaja
 Torgny Lindgren (1938–2017), ruotsalainen kirjailija
 Torgny Lindgren (1905–1984), Ruotsin valtionpankin virkamies ja numismaatikko
 Torgny Mogren (s. 1963), ruotsalainen hiihtäjä
 Torgny Segerstedt (1875–1945), ruotsalainen lehtimies ja uskonnonhistorian tutkija

Lähteet 

Etunimet
Haumea-ryhmä

Haumea-ryhmä on samantyypissillä radoilla kulkeva transneptunisien kohteiden ryhmä Kuiperin vyöhykkeellä. Myös näiden kappaleiden pinnan ominaisuudet ovat samantyyppiset. Ryhmä syntyi Haumean ja toisen transneptunisen kohteen välisessä törmäyksessä, ja ryhmän pienemmät kappaleet ovat ryhmän pääkappaleesta kääpiöplaneetta Haumeasta (2003 EL61) irronneita sirpaleita. Ryhmä on saanut nimensä Haumean mukaan, ja se on ensimmäinen havaittu törmäyksessä syntynyt transneptunisten kohteiden ryhmä. Michael E. Brownin johtama tutkijaryhmä havaitsi Haumea-ryhmän olemassaolon vuonna 2007. Ryhmään kuuluvat Haumean ja sen kuiden lisäksi: , , , , , , , ,   ja

Lähteet

Ryhmä
Transneptuniset kohteet
Kuiperin vyöhyke
Nils Horner

Nils Georg Anthony Horner (5. joulukuuta 1962 Borås – 11. maaliskuuta 2014 Kabul) oli ruotsalainen toimittaja, joka työskenteli pitkään Ruotsin radion ulkomaankirjeenvaihtajana. Hänen raporttejaan kuultiin myös Suomessa Svenska Ylen lähetyksissä.

Horner työskenteli 1990-luvulla ulkomaantoimittajana New Yorkssa ja Lontoossa, josta hän siirtyi vuonna 2001 Ruotsin radion palvelukseen New Delhiin, raportoiden Aasian ja Lähi-idän tapahtumista. Hänet ammuttiin kadulla maaliskuussa 2014 Afganistanin pääkaupungissa Kabulissa.

Lähteet 

Ruotsalaiset toimittajat
Ruotsalaiset sotakirjeenvaihtajat
Ruotsalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1962 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Mihail Vorontsov (kansleri)

Mihail Illarionovitš Vorontsov (23. heinäkuuta (J: 12. heinäkuuta) 1714 – 26. helmikuuta (J: 15. helmikuuta) 1767 Pietari) oli venäläinen valtiomies, jolla oli merkittävä vaikutus varsinkin Venäjän ulkopolitiikkaan keisarinna Elisabetin valtakaudella 1741–1762.
 
Mihail Vorontsov kuului vaikutusvaltaiseen Vorontsovin sukuun. Hänen veljensä oli hovimies Roman Vorontsov. Mihail Vorontsov nimitettiin 14-vuotiaana paašipojaksi keisari Pietari Suuren tyttären Elisabet (Jelizaveta) Petrovnan hoviin. Elisabet kaappasi vuonna 1741 vallan Iivana VI:lta, ja hänestä tuli Venäjän hallitsija. Vorontsovista tuli keisarinnan suosikki, ja hän nai tämän serkun Anna Skavronskajan. Vuodesta 1744 Vorontsov toimi valtakunnan varakanslerina ja ulkoministerinä. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VII antoi hänelle valtakunnankreivin arvon. Vorontsovista tuli kansleri vuonna 1758, kun hän syrjäytti Aleksei Bestužev-Rjuminin. Vorontsovin eduksi katsottiin, että seitsenvuotisen sodan aikana hän oli tukenut Venäjän liittoa Ranskan kanssa, kun taas Bestužev-Rjuminia pidettiin englantilaismielisenä. Vorontsov jatkoi myös Elisabetin lyhytaikaisen seuraajan Pietari III:n suosikkina, mutta ei puuttunut asioihin, kun uusi keisari luopui liitosta Ranskan ja Itävallan kanssa. Katariina II:n kaapattua vallan vuonna 1762 Vorontsov asetettiin kotiarestiin. Syrjäytetyn Pietari III:n kuoltua pian vankeudessa Vorontsov vannoi uskollisuutta Katariinalle ja sai takaisin kanslerinpaikkansa, mutta joutui luopumaan siitä jo 1763. Hän menetti pian vaikutusvaltansa hovissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Venäjän ulkoasiainministerit
Vuonna 1714 syntyneet
Vuonna 1767 kuolleet
Rovnon taistelu

Rovnon taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan XIII armeijakunnan joukkojen ja Neuvostoliiton 13. ja 60. armeijan joukkojen välinen taistelu Rivnen (ven. Rovno) kaupungista Ukrainan pohjoisosissa. Taistelu alkoi 2. helmikuuta 1944 ja päättyi 5. helmikuuta saksalaisten antautumiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ziemke, Earl F. Stalingrad to Berlin: The German Defeat in the East. Sivu 246.

Toisen maailmansodan itärintaman taistelut
1944
Music Inspired by the Life and Times of Scrooge

Music Inspired by the Life and Times of Scrooge on Nightwish-yhtyeen lauluntekijänä ja kosketinsoittajana tunnetun Tuomas Holopaisen sooloalbumi, joka ilmestyi 11. huhtikuuta 2014. Konseptialbumin innoittajana on ollut Don Rosan Roope Ankasta kertova sarjakuvaromaani Roope Ankan elämä ja teot. Rosa on piirtänyt albumin kansikuvan. Kansikuvan värityksen Rosan tussaukseen on tehnyt Janne "Toxic Angel" Pitkänen. Holopainen on kuvaillut albumia tyyliltään ”elokuva-, kamari- ja etnomusiikin utuiseksi sekoitukseksi”.

Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”A Lifetime of Adventure” 7. helmikuuta 2014. Samalla julkaistiin myös Ville Lipiäisen ohjaama musiikkivideo, jolla esitellään kappaleen tekovaiheita ja kuvataan Don Rosaa työnsä ääressä.

Julkaisuviikollaan albumi sijoittui Suomen virallisella listalla ykköseksi ja pysyi listalla kaikkiaan 20 viikkoa. Kesäkuun alkuun mennessä albumi oli myynyt kultaa.

Tuotanto 
Laulusolisteina albumilla esiintyvät Alan Reid, Tony Kakko, Johanna Kurkela ja Johanna Iivanainen, joista kullakin on levyllä omat roolinsa. Skotlantilainen Reid esittää Roopea itseään, Kurkela puolestaan hänen nuoruudenrakastettuaan Kultu Kimallusta. Iivanainen on kertojana ja Roopen äidin äänenä. Reidiä Holopaiselle suositteli Nightwishin Troy Donockley. Levyllä soittaa Lontoon sinfoniaorkesteri.  

Albumin tekeminen oli Holopaiselle pitkäaikainen, jo vuonna 1999 Oceanborn-kiertueen aikana alkunsa saanut unelma. Holopainen on ollut lapsesta saakka Disneyn ihailija ja Rosan tuotantoon hän tutustui vuonna 1990 Aku Ankassa julkaistun ”Lumikenttien kimallus” -tarinan myötä vaikuttuen suuresti. Nightwish piti vuonna 2013 keikkataukoa, jonka aikana Holopaisella oli tilaisuus paneutua oman albuminsa tekoon. Alun perin hän suunnitteli tekevänsä kiinteästi Roope Ankan elämää ja tekoja seuraavan kokonaisuuden, jossa kukin kappale vastaisi yhtä kirjan kahdestatoista luvusta. Holopainen kuitenkin luopui aikeesta liian rajoittavana.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Muusikot
 Tuomas Holopainen – koskettimet, piano
 Troy Donockley – säkkipilli, pillit, bodhrán
 Mikko Iivanainen – kitara, banjo
 Dermot Crehan – viulu
 Teho Majamäki – didgeridoo
 Jon Burr – huuliharppu

 Laulajat
 Johanna Kurkela  (kappaleissa 1, 6, 8, 9, 10)
 Johanna Iivanainen – kertoja (kappaleissa 2, 4, 8, 9)
 Alan Reid – Roope Ankka (kappaleissa 1, 6, 10)
 Tony Kakko – tarinankertoja (kappaleessa 5)

 Orkesteri ja kuoro
 Pip Williams: orkesterin sovittaja ja ohjaaja
 James Shearman: johtaja
 Lontoon filharmoninen orkesteri
 Levyn tiedoissa orkesteriksi on merkitty Moorstone orchestra
 Metro Voices: kuoro

Arvostelut 
 Helsingin Sanomat: suopea
 Kaaoszine: 9/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ”A Lifetime of Adventuren” musiikkivideo Nuclear Blastin Youtube-kanavalla
 

Konseptialbumit
Suomalaiset albumit
Vuoden 2014 esikoisalbumit
Don Rosa
Seulonnan keskeiset artikkelit
Dynasty

Dynasty voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:

 Dynasty, vuonna 1976 kuvattu televisiodraamaelokuva
 Dynasty, vuonna 1979 ilmestynyt Kiss-yhtyeen studioalbumi
 Dynasty, vuonna 2001 julkaistu Kwan-yhtyeen debyyttialbumi
 Dynastia (engl. Dynasty), vuosina 1981–1989 tehty yhdysvaltalainen televisiosarja
 Dynastia (engl. Dynasty), vuosina 2017–2022 tehty yhdysvaltalainen televisiosarja
 The Dynasty: Roc La Familia, vuonna 2000 julkaistu Jay-Z:n albumi
 Dodge Dynasty, Yhdysvalloissa valmistettu automalli
The Loco-Motion

The Loco-Motion on Gerry Goffinin ja Carole Kingin kirjoittama kappale. Sen alkuperäinen esittäjä oli vuonna 1962 Little Eva, jonka versio nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Myöhemmin muun muassa Grand Funk Railroad ja Kylie Minogue ovat tehneet siitä menestyksekkäät cover-versiot.

Little Evan versio 
Gerry Goffinin ja Carole Kingin kirjoittama ”The Loco-Motion” oli tarkoitettu twististä kehitetyn uuden tanssityylin tunnuskappaleksi. Kappaleen esittäjäksi kaavailtiin alun perin Dee Dee Sharpia, mutta hänen levy-yhtiönsä ei pitänyt kappaleesta. Silloin Don Kirshner päätti, että kappaleen levyttäisi demollakin laulanut Little Eva. Taustoja lauloivat myöhemmin The Cookies -yhtyeessä vaikuttaneet Earl-Jean McCree, Dorothy Jones ja Margaret Ross.

Kappale ilmestyi Don Kirshnerin perustaman Dimension Recordsin ensimmäiseä julkaisena. Se nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen viikon ajaksi 25. elokuuta 1962 alkaen. Britanniassa se ylsi toiseksi. Kappale nousi listaykköseksi myös Norjassa, kahden viikon ajaksi.

Listasijoitukset

Grand Funk Railroadin versio 

Vuonna 1974 kappaleesta tuli suuri hitti yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Grand Funk Railroadin esittämänä. Se nousi alkuperäisversion tavoin Billboard Hot 100 -listan kärkeen. ”The Loco-Motion” oli yhtyeen uran toinen ykköshitti Yhdysvalloissa ”We’re An American Bandin” ohella.

Idean ”The Loco-Motionin” levyttämiseen yhtye sai Todd Rundgrenilta.

Kappale sisältyy yhtyeen albumille Shinin’ On.

Kylie Minoguen versio 

Australialainen Kylie Minogue teki siitä cover-version debyyttialbumillaan Kylie (1988). Tämä versio julkaistiin 20. heinäkuuta 1987 Australiassa, Ruotsissa ja Italiassa ja 28. heinäkuuta 1988  muualla maailmassa.

Kappalelista 
Brittiläinen 7" vinyylisingle
 "The Loco-Motion" (7" Mix) — 3:17
 "I'll Still Be Loving You" — 3:45

Brittiläinen 12" vinyylisingle
 "The Loco-Motion" (Kohaku Mix) — 5:59
 "I'll Still Be Loving You" — 3:45

Brittiläinen 12" remix
 "The Loco-Motion" (Sankie Mix) — 6:35
 "I'll Still Be Loving You" — 3:45

Yhdysvaltalainen 7" vinyylisingle ja kasetti
 "The Loco-Motion" (LP version) — 3:17
 "I'll Still Be Loving You" — 3:45

Yhdysvaltalainen 12" vinyylisingle
 "The Loco-Motion" (Kohaku Mix) — 5:59
 "The Loco-Motion" (Sankie Mix) — 6:35
 "The Loco-Motion" (LP version) — 3:17
 "I'll Still Be Loving You" — 3:45

Saksalainen CD single
 "The Loco-Motion" (Kohaku Mix) — 5:59
 "I'll Still Be Loving You" — 3:45

Listasijoitukset

Esitykset konserteissa 
 Disco in Dream / The Hitman Roadshow 
 Enjoy Yourself Tour
 Rhythm of Love Tour
 Let's Get to It Tour
 Intimate and Live Tour
 KylieFever2002 Tour
 Showgirl Tour 
 Showgirl Homecoming Tour 
 KYLIEX2008 (a capella)
 For You, For Me Tour
 Aphrodite World Tour (a capella)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kylie Minoguen virallinen sivusto 

Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet
Vuoden 1962 kappaleet
Kylie Minoguen kappaleet
Silvano Beltrametti (laskettelurinne)

Piste Silvano Beltrametti (myös Silvano Beltrametti) on laskettelurinne Lenzerheiden talviurheilukeskuksessa Vaz/Obervazissa ja Churwaldenissa Sveitsissä.

Piste Silvano Beltrametti tunnetaan alppihiihdon maailmancupin kilpailujen isäntäpaikkana, etenkin finaaliviikon järjestäjänä.

Lähteet
Ferienregion Lenzerheide arosalenzerheide.swiss 
Lift Status & Open Facilities  arosalenzerheide.swiss 
Ski map Arosa Lenzerheide arosalenzerheide.swiss 
Weltcup Zeitung 2014 (pdf) arosalenzerheide.swiss 
Results – Lenzerheide fis-ski.com 

Sveitsin laskettelurinteet
Alppihiihdon maailmancupin rinteet
Vaz/Obervaz
Churwalden
Musta valo

Musta valo on suomalainen rockyhtye. Yhtyeen debyyttialbumin Uusi aika on täällä julkaisi Kaakao Records syyskuussa 2013, ja sen on tuottanut ja äänittänyt yhtye itse. Mustan valon jäsenet muodostivat aiemmin myös Itkevä tyttö -taiderockyhtyeen, joka lopetti toimintansa vuoden 2013 alussa.

Laulaja-kitaristi Lauri-Matti Parppei on ohjannut palkittuja lyhytelokuvia ja myös Mustan valon musiikkia sisältävä Labyrintti sai ensi-iltansa Varsovan elokuvajuhlilla 2013. Yhtye julkaisi lokakuussa 2014 toisen, yhtyeen mukaan nimetyn, pitkäsoittonsa Musta valo.

Julkaisut 
 Uusi aika on täällä (2013)
 Matkalaukut (2013, single)
 Musta valo (2014)
 Laterna Magica / Voight-Kampff (2015, single)
 Rauhaton alue (2016, single)
 Kaikki on haurasta (2017)

Videot 
 Matkalaukut (2013)
 Kehä (2013)
 Puut eivät puhu (2014)
 Ei maailmanloppua (2014)
 Yöklassinen 23.10-06.00 (2015)
 26200 Rauma (2015)
 Laterna Magica (2015)
 Voight-Kampff (interaktiivinen musiikkivideo, 2015)
 Rauhaton alue (2016)
 Kaikki on haurasta (2017)
 Kun kasvan (2017)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mustan valon kotisivut

Suomalaiset rockyhtyeet
Vorontsov

Vorontsov on venäläinen kreivi- ja ruhtinassuku, johon kuului useita Venäjän keisarikunnan ajan merkittäviä vaikuttajia.

Suvun jäseniä olivat muun muassa seuraavat henkilöt:

Roman Vorontsov (1707–1783), hovimies ja keisarinna Elisabetin suosikki
Mihail Vorontsov (1714–1767), keisarinna Elisabetin suosikki ja valtakunnankansleri, Roman Vorontsovin veli
Jelizaveta Vorontsova, tsaari Pietari III:n rakastajatar, Roman Vorontsovin tytär
Aleksandr Vorontsov (1741–1805), diplomaatti, ministeri, kansleri, Roman Vorontsovin poika
Jekaterina Daškova (1744–1810), hovivaikuttaja Katariina Suuren aikana, Roman Vorontsovin tytär
Semjon Vorontsov (1744–1832), diplomaatti, Roman Vorontsovin poika
Mihail Vorontsov (1782–1856), sotamarsalkka, Semjon Vorontsovin poika
Ivan Vorontsov-Daškov (1790–1854), diplomaatti, Roman ja Mihail Illarionovitš Vorontsovin veljenpojan poika
Illarion Vorontsov-Daškov (1837–1916), hoviministeri ja Kaukasian käskynhaltija, Ivan Vorontsov-Daškovin poika

Lähteet
Mikhail Illarionovich Vorontsov  Encyclopædia Britannica Online Academic Edition
Nordisk familjebok (1921), s. 1089  Runeberg.org

Venäjän aateli
Airi Mikkelä

Airi Hanna Inkeri Mikkelä (s. 5. huhtikuuta 1993) on suomalainen uransa lopettanut sulkapalloilija. Mikkelä on voittanut Suomen-mestaruuden kaksinpelissä vuosina 2014, 2017, 2018 ja 2019 sekä nelinpelissä vuosina 2012 ja 2019. Vuoden 2014 kaksinpelifinaalissa hän voitti Nanna Vainion pistein 21–15, 21–8, vuonna 2017 hän voitti Vainion pistein 18–21, 21–12, 21–15, vuonna 2018 Inalotta Suutarisen pistein 21–18, 21–16 ja vuonna 2019 Getter Saarin pistein 21–14, 21–12. Vuoden 2012 nelinpelifinaalissa Mikkelä pelasi Vainion parina ja vuonna 2019 Sonja Pekkolan parina. Tammikuussa 2014 Mikkelä voitti kaksinpelissä Islannin avoimen mestaruuden.

Mikkelän paras sijoitus sulkapallon maailmanlistalla on kaksinpelissä 48:s (22.6.2017). 

Mikkelä valmistui ylioppilaaksi keväällä 2013. Vuosina 2013–2018 hän asui Tanskassa ja harjoitteli Odensessa Lars Englerin alaisuudessa. Vuoden 2018 keväällä hän muutti takaisin Suomeen, Vantaalle ja harjoitteli ÖIF:n kanssa. Mikkelä lopetti pelaajauransa vuonna 2020.

Mikkelä on kihloissa tubettaja Roni Bäckin kanssa.

Lähteet 

Suomalaiset sulkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
ADX (yhtye)

ADX on ranskalainen speed- ja thrash metal-yhtye Pariisista, joka on perustettu vuonna 1982. Yhtye hajosi vuonna 1992, mutta perustettiin uudelleen 2006. Yhtyeen laulukielenä toimii ranska. Sanoitukset kertovat pääsääntöisesti Ranskan vallankumouksesta ja ajasta ennen sitä. Bändin nimi tulee sanoista "Acier DouX", joka on metallurgiassa käytetty lyhenne.

Yhtye sai kahden demon jälkeen levytyssopimuksen Devil's Recordsista vuonna 1985, jolloin he julkaisivat debyyttialbuminsa Execution. Tämän jälkeen he siirtyivät Sydney Productionsin leipiin, jonka kautta julkaistiin kaksi albumia ja yksi livealbumi. Vuonna 1991 he saivat levytyssopimuksen Noise Recordsin kanssa, jolloin julkaistiin ensimmäinen englanniksi laulettu levy Weird Visions. Levyn vähäisen suosion takia yhtyeen levytyssopimus purettiin ja muutaman demon jälkeen he lopettivat toimintansa vuonna 1992.

Yhtye kuitenkin koottiin uudelleen kasaan vuonna 2006 pienen miehistönvaihdoksen jälkeen.

Diskografia

Demot 
 1984 - Demo
 1987 - Promo tape 1
 1990 - Promo tape 2

Studioalbumit 
 1985 - Exécution
 1986 - La Terraur
 1987 - Suprématie
 1991 - Weird Visions 
 1998 - Résurrection (uudelleenjulkaisu albumista Exécution)
 2008 - Division Blindée
 2011 - Immortel
 2014 - Ultimatum
 2020 - Bestial

Livealbumit 
 1988 - Exécution publique
 2001 - VIII Sentence

Kokoelmat 
 1998 - Exécution
 1998 - In Memorium
 2010 - Terraurs (uudelleenjulkaisu albumista Le Terraur)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viralliset kotisivut
 ADX Facebookissa
 ADX Myspacessa

Ranskalaiset metalliyhtyeet
Thrash metal -yhtyeet
Speed metal -yhtyeet
Matt Nieto

Matthew ”Matt” Nieto (s. 5. marraskuuta 1992) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa San Jose Sharksia. Lokakuussa 2020 Nieto teki vapaana agenttina Sharksin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen.  Kesäkuussa 2021 Nieto teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Sharksin kanssa.

Tilastot

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
San Jose Sharksin pelaajat
San Jose Sharksin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksandr Bezborodko

Aleksandr Andrejevitš Bezborodko (25. maaliskuuta (J: 14. maaliskuuta) 1747 Gluhov, Ukraina – 17. huhtikuuta (J: 6. huhtikuuta) 1799 Pietari) oli venäläinen ruhtinas ja yksi Venäjän keisarikunnan ulkopolitiikan johtajista 1700-luvun lopulla.

Bezborodko palveli Venäjän–Turkin sodassa 1768–1774 kreivi Pjotr Rumjantsevin alaisena, ja Rumjantsev suositteli häntä myöhemmin keisarinna Katariina Suurelle. Katariina nimitti hänet vuonna 1775 anomussihteeriksi. Myöhemmin Bezborodkosta tuli valtakunnan postilaitoksen johtaja ja ulkoministeriön täysivaltainen neuvottelija. Hänet nimitettiin 1786 senaattiin. Bezborodko toimi Katariinan oikeana kätenä tämän diplomaattisissa hankkeissa ja tuki keisarinnan suunnitelmaa Ottomaanien valtakunnan kukistamisesta ja Bysantin valtakunnan uudelleenperustamisesta sekä Katariinan pojanpojan Konstantinin asettamisesta sen hallitsijaksi. Bezborodko allekirjoitti vuonna 1792 Venäjän puolesta turkkilaisten kanssa Jassyn rauhansopimuksen, jolla Venäjä sai lisäalueita Mustanmeren rannalta. Hän toimi myös Katariinan neuvonantajana Puolan toisen ja kolmannen jaon yhteydessä vuosina 1793 ja 1795.

Katariinan seuraajaksi vuonna 1796 tullut Paavali I korotti Bezborodkon ruhtinaaksi ja nimitti hänet valtakunnankansleriksi. Hän kuitenkin kuoli vain pari vuotta myöhemmin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 	

Venäjän ulkoasiainministerit
Vuonna 1747 syntyneet
Vuonna 1799 kuolleet
Dolgorukov

Dolgorukov (vanha nimi Dolgoruki, ”pitkäkäsi”) on vanha venäläinen ruhtinassuku, jonka on väitetty polveutuvan aina itsestään Rurikista. Sukuun on kuulunut monia merkittäviä venäläisiä sotapäälliköitä ja valtiomiehiä. Dolgorukovit saivat erityisen vahvan aseman Venäjän johdossa alaikäisen tsaari Pietari II:n valtakaudella, jolloin useita suvun jäseniä kuului maan hallituksena toimineeseen salaneuvostoon. Dolgorukovit olivat myös nostamassa herttuatar Annaa Pietarin seuraajaksi vuonna 1730, mutta Anna syrjäytti pian valtaanpäästyään suvun johtavat edustajat.

Suvun jäseniä
Juri Dolgorukov (k. 1682), sotapäällikkö
Jakov Dolgorukov (1639–1720), kenraali, diplomaatti
Vasili Dolgorukov (1667–1746), sotamarsalkka, salaneuvoston jäsen
Vasili Dolgorukov (n. 1670 – 1739), diplomaatti, salaneuvoston jäsen
Ivan Dolgorukov (1708–1739), hovimies, Pietari II:n suosikki
Jekaterina Dolgorukova (1711–1745), Pietari II:n kihlattu
Vasili Dolgorukov (1722–1782), kenraali, Krimin valloittaja (Krimski)
Juri Dolgorukov (1740–1820), muistelmakirjailija
Ivan Dolgorukov (1764–1823), Vladimirin kuvernööri, kirjailija ja runoilija
Mihail Dolgorukov (1780–1808), kenraali, kaatui Koljonvirran taistelussa
Vasili Dolgorukov (1804–1868), sotaministeri 1849–1856
Pjotr Dolgorukov (1816–1868), tsaarinvaltaa kritisoinut kirjailija
Jekaterina Dolgorukova (1847–1922), Aleksanteri II:n toinen vaimo
Pjotr Dolgorukov (1866–1951), liberaali poliitikko

Katso myös
Juri Dolgoruki (1100-luvulla elänyt Kiovan hallitsija)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäjän aateli
Zazie – Pariisin päiviä

Zazie – Pariisin päiviä (Zazie dans le métro) on ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1960. Sen ohjasi Louis Malle ja se pohjautuu Raymond Queneaun samannimiseen romaaniin. Värikäs ja vauhdikas slapstick-tyylinen farssi oli Mallen täydellinen tyylinvaihdos hänen sitä edeltäneistä mustavalkoisista draamoistaan Hissillä mestauslavalle ja Yö kuuluu rakkaudelle.

Juoni 
Rääväsuinen villikkotyttö Zazie (Catherine Demongeot) saapuu Pariisiin ja laitetaan sukulaistensa hoitoon, jotta hänen äitinsä saisi aikaa tavata rakastajaansa. Hänen eksentrinen setänsä Gabriel (Philippe Noiret) – nykykielellä drag queen – yrittää esitellä hänelle kaupungin nähtävyyksiä, mutta Zazieta kiinnostaisi vain ajella metrolla. Maanalaisen työntekijät ovat kuitenkin lakossa, ja tyttö karkaa omille teilleen, joilla törmää toinen toistaan erikoisempiin tyyppeihin sarjakuvamaisen värikkäässä nopeutettua kuvaa, hyppyleikkauksia ja muita visuaalisia vitsejä vilisevässä tarinassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vesa Skaffari: Zazie – Pariisin päiviä. Smackthejack.net 5.11.2013.

Louis Mallen ohjaamat elokuvat
Ranskalaiset komediaelokuvat
Vuoden 1960 ranskalaiset elokuvat
Kauppakeskus Komppi

Kauppakeskus Komppi on Ikaalisten Läykkälänlahden kaupunginosassa Nummenrinteen alueella, Valtatien 3 välittömässä läheisyydessä sijaitseva kauppakeskus, joka avattiin 20. maaliskuuta 2014. Liikekeskuksen pinta-ala on 9 000 m², josta liikkeiden pinta-alaa on noin 8 000 m². Keskuksen 12 liikkeestä niin kutsutut ankkuriliikkeet ovat K-Supermarket ja Tokmanni. Sen sijoittajina olivat muun muassa CastorCon Finland Oy, joka rakensi keskuksen, sekä Veikko Laine Oy. Keskus työllistää yli 100 henkilöä.

Liikkeet 
 Hesburger
 K-Supermarket
 Reima Outlet
 Tokmanni
 Kylpyläkaupunki Oy / Mökkiavain
 Nanso Shop
 Securitas
 Parturiliike Rauskitar
 Subway
 Kahvila-ravintola Tähkä
 LähiTapiola Länsi-Suomi
 Ilmainen lasten leikkipaikka Komppis

Lähde:

Lähteet 

Suomen kauppakeskukset
Ikaalisten rakennukset ja rakennelmat
Läykkälänlahti
MotoGP-kausi 2011

MotoGP-kausi 2011 oli historian 63. ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan kausi. Kauden toiseksi viimeinen kilpailu peruttiin Marco Simoncellin kuolemantapauksen johdosta.

Kilpailukalenteri

MM-pisteet

MotoGP

Moto2

125cc

Aiheesta muualla 

Motogp.com

MotoGP-kaudet
Vuoden 2011 moottoriurheilu
Džankoi

Džankoi (, , ) on kaupunki Krimin niemimaan pohjoisosassa, Ukrainan Krimin autonomisessa tasavallassa, jota aluetta Venäjä on helmikuusta 2014 saakka miehittänyt. Kaupungin asukasluku on noin 36 086 (2013). Se oli myös ympäröivän 74 131 asukkaan Džankoin piirin hallintokeskus.

Kaupunki on liikenteellinen solmupiste sekä valtatie- että rautatieliikenteessä Ukrainan mantereen ja Krimin niemimaan valtaosan välillä. Kaupungin kautta kulkevat niin läntisempi kuin itäisempikin Krimille vievä Ukrainan rautateiden päärata. Samoin tärkeät valtatiet M24 (osa eurooppatietä E97) ja M18 (E101) Krimille kulkevat kaupungin kautta.

Vaikka kaupunkialueella vuonna 2001 olikin lievä venäläisenemmistö, etniseltä taustaltaan tämä Krimin niemimaan pohjoisosan seutu (Džankoi ja Džankoin piiri yhdessä, yhteensä 110 217 asukasta 2013) oli vuoden 2001 väestönlaskennassa prosentuaalisesti enemmän ukrainalaisten ja krimintataarien, kuin etnisesti venäläisten aluetta. Ukrainan tilastokeskuksen mukaan krimintataarien syntyvyys oli lisäksi merkittävästi suurempaa ja ikäjakauma venäläisväestöä nuorempaa. Siten venäläisten osuus oli luontaisen väestönkasvun perusteella pienenemässä. Lisäksi Krimin tataarien paluumuutto Krimin autonomisen tasavallan alueelle jatkui Ukrainan väestötilastojen mukaan vuoden 2001 jälkeenkin.

Sotilaslentokenttä ja Venäjän armeijan sotatoimia maaliskuussa 2014 
Satelliitti- ja lentokuvissa kaupungin kaakkoispuolella näkyy sotilaslentokenttä, Džankoin lentotukikohta (koordinaatit ). Esimerkiksi maaliskuun 11.-12. päivänä 2014 kerrottiin venäläisten sotatoimista alueella: vieraan vallan sotajoukot tunkeutuivat kaupunkiin hyökkäyshelikopterien (neljä Mi-24) ja suuren, aseistetuilla sotilailla tuetun kuljetuskolonnan voimin; seudulle kuljetettiin myös partioveneitä. Toimet eivät olleet Ukrainan eikä Krimin autonomisen tasavallan perustuslakien eikä edes Sevastopolin laivastotukikohdan vuokrasopimuksen mukaisia vaan vastoin sekä lakia että valtiosopimuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Keskustelua, "äänestys" ja mm. valokuvia (iso)venäläisellä, kaupunkiin keskittyneellä VKontakte-sivustolla; (Huom. Mm. Venäjän opposition sivustoja vk.com-palvelimella suljettu)  lähinnä  (vk.com)
Vaitonaisten sotilaiden ryhmänjohtaja myönsi – Venäjältä on tultu (15.3.2014)  (hs.fi)

Krimin autonomisen tasavallan kaupungit
Vanne

Vanne tai Wanne voi tarkoittaa seuraavia:
 vanne, rytmisen kilpavoimistelun väline
 vanne, ajoneuvon renkaan kiinnitysosa
 vanne, pakkaus- ja kiinnitystarvike
 vanne, tynnyriä tms. koossa pitävä kiristysside
 Vanne, kunta Haute-Saônen departementissa Ranskassa
 Vanne, Seinen vesistöön kuuluva joki Ranskassa
Sukunimenä:
 Ilkka Vanne (s. 1946), suomalainen tv- ja elokuvaohjaaja
 Karoliina Vanne (s. 1977), suomalainen näyttelijä
 Kerttu Wanne (1905–1963), suomalainen viulutaiteilija ja kirjailija
 Olavi Wanne (1906–1970), suomalainen diplomaatti ja sukututkija
Nyt kolisee

Nyt kolisee on rap kokoelma-albumi, joka julkaistiin 4. huhtikuuta 2014. Se pohjautuu J. Karjalaisen albumiin Et ole yksin. Levyn nimi Nyt kolisee on anagrammi alkuperäisestä nimestä. Albumilta on julkaistu singlenä "Miljoona vuotta (Meripihkahuone)" ja "Nykyään näin (Sinivalkoisia sirpaleita)". Nyt kolisee nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen.

Taustaa 

Et ole yksin -levyä vuonna 2013 miksatessaan J. Karjalainen ja tuottaja-rumpali Janne Haavisto panivat merkille, että muista raidoista riisuttuna Haaviston ja basisti Tom Nymanin muodostama rytmiryhmä kuulosti todella funkilta. Rytmeistä löytyi soul- ja jopa hiphop-vibaa.

Janne mainitsi asiasta Karri "Paleface" Miettiselle vuoden 2013 Ruisrockin bäkkärillä.

Tästä alkoi prosessi, jonka puitteissa Et ole yksin -sessioiden raidat purettiin ja laitettiin jakoon Palefacen valitsemalle joukolle paritettuja räppäreitä ja tuottajia. Mukaan valikoitui kirjava joukko marginaalin kyntäjistä klubibängereiden metsästäjiin.

Kappaleet 
 Solonen & Kosola: Miljoona vuotta (Meripihkahuone)
 Pyhimys & Paperi T: Et ole yksin (Et ole yksin)
 Kevin Tandu & Toinen Kadunpoika: Nykyään näin (Sinivalkoisia sirpaleita)
 Tommy Lindgren: Mitätön (Riisinjyvä)
 Timo Pieni Huijaus: Käänteinen Matadori (Sinisestä kankaasta)
 Asa: Yhes Yös (Mennyt mies)
 Stepa & Are: Reissulaulu (Yksi kerrallaan)
 Heikki Kuula: Ilonalle (Sydänlupaus)
 Juno & Alex Sandunga: Mi Chica Canela (Marquita)
 Paleface & Sidi Hossni Boudali: Ingouba (Kreosoottii)
 Kesken, Keke & Kube: Uudet (Ole nuori)
 RPK: Lähde (Kurkien äänet)
 Tantr Slangrr, Chyde, Lempi-Joe & Paleface: Historiaa (Mennyt mies)

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Soundi:

Aiheesta muualla 
 Paleface ja yli 20 muuta räppäriä J. Karjalaisen menestyslevyn kimpussa – Lue tekijöiden kommentit

Lähteet 

Vuoden 2014 kokoelma-albumit
Suomalaiset hip hop -albumit
Ruokaympyrä

Ruokaympyrä on ympyrädiagrammi, jossa luokitellaan ruoka-aineksia eri osiin. Ruokaympyrästä on tehty erilaisia versioita, kuten ruokapyramidi tai ruokakolmio. Ruokaympyrän on tarkoitus osoittaa ravitsemustavoitteiden suhdelukuja syödylle ravinnolle.

Lähteet 
 http://www.kasvikset.fi/Suomeksi/Asiakkaille/Puoli_kiloa_paivassa_-kampanja/ruokaympyra 

Ravinto-oppi