joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mikko Lampinen

Mikko Lampinen (s. 1985 Pori) on suomalainen tanssitaiteilija, tuottaja ja visuaalinen suunnittelija.

Ura 
Mikko Lampinen päätyi tanssin pariin Porissa Tanssikoulu Liisa Nojosella ja suoritti tanssialan perustutkinnon Tampereen Konservatorion alaisuudessa. Lampinen on täydentänyt opintojaan sekä kotimaassa että kansainvälisesti muun muassa Yhdysvalloissa, Hollannissa ja Ranskassa. Hän oli stipendiaattina Alvin Ailey American Dance Schoolissa vuonna 2005 ja samana vuonna finalistina Soulin kansainvälisessä nykytanssikilpailussa sekä Suomen edustajana Riku Lehtopolun kanssa Eurovision Nuorten Tanssijoiden finaalissa Varsovassa. 

Pori Dance Companyssa hän on tanssinut vuodesta 2001 lähtien ja toimii nykyisin ryhmän toiminnanjohtajana sekä taiteellisena johtajana yhdessä Lehtopolun kanssa. Carolyn Carlson Companyssa Ranskassa hän tanssi vuonna 2006, Helsingin Kaupunginteatterin tanssiryhmässä vuosina 2006–2010 ja vierailijana Skånes Dansteaterissa sekä Suomen Kansallisbaletissa vuonna 2010. Tero Saarinen Companyssa hän on tanssinut vuodesta 2011 alkaen ja on esiintynyt ryhmän kiertueilla muun muassa Ranskassa, Italiassa, Itävallassa, Serbiassa, Kroatiassa, Venäjällä, Saksassa, Belgiassa, Japanissa, Pohjois-Amerikassa ja Skotlannissa. Uran varella Lampinen on esiintynyt muun muassa Tero Saarisen Jorma Uotisen, Marjo Kuuselan, Tommi Kitin, Carolyn Carlssonin, Andodis Foniadakiksen, Kenneth Kvarnströmin ja Rootless Root ryhmän perustajien Josef Frucekin & Linda Kapetanean teoksissa. 

Lampinen on tehnyt koreografista työtä vuodesta 2006 ja toiminut residenssikoreografina mm. Etelä-Koreassa ja Venäjällä. Tanssin ja sen eri muotojen ohella Lampinen työskentelee esitysten ja tapahtumien visuaalisen suunnittelun, video- ja valokuvauksen sekä eri multimediaprojektien parissa. Yhteistyökumppaneina ovat olleet muun muassa Aleksanterin teatteri, Aaltokoski Company ja Tero Saarinen Company.

Lähteet
Läntinen tanssin aluekeskus/Kuukauden tanssitaiteilija, maaliskuu 2008 
Tero Saarinen Company
Pori Dance Company

Suomalaiset nykytanssijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiukkajoki

Hiukkajoki on kylä Punkaharjulla Savonlinnassa, Etelä-Savon maakunnassa lähellä Etelä-Karjalan ja Pohjois-Karjalan maakuntien rajaa. Postinumeroalueella 58520 Hiukkajoki on 321 asukasta (31.12.2009). Hiukkajoki valittiin vuonna 2006 Etelä-Savon vuoden kyläksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 hiukkajoki.fi

Punkaharjun kylät
Etelä-Savon vuoden kylät
Tyhjä ääni

Tyhjä ääni tarkoittaa äänestyksessä tai vaalissa annettua ääntä, joka ei ilmaise kannatusta yhdellekään vaihtoehdolle tai ehdokkaalle ja jota ei voida laskea kenenkään hyväksi. Tyhjän äänen antaja ei katso voivansa kannattaa yhtäkään tarjolla olevista vaihtoehdoista ja se on usein tarkoitettu protestiääneksi. Samassa tarkoituksessa on lisäksi mahdollista pidättäytyä kokonaan äänestyksestä.

Yleensä kaikissa äänestyksissä on mahdollisuus "tyhjän" äänestämiseen. Lippuäänestyksessä tyhjä ääni annetaan yleensä jättämällä tyhjä äänestyslippu, koneäänestyksissä se edellyttää muunlaisia järjestelyitä. Esimerkiksi Suomen eduskunnassa kansanedustajilla on kolme äänestyspainiketta: "jaa", "ei" ja "tyhjää". Joissakin maissa myös valtiollisissa vaaleissa on mahdollista äänestä vaihtoehtoa "kaikkia vastaan". Ääntenlaskennassa tyhjät äänet voidaan ilmoittaa erikseen. Suomen valtiollisissa vaaleissa tyhjiä ääniä ei kuitenkaan ilmoiteta erikseen, vaan ne luetaan hylättyjen äänten joukkoon yhdessä virheellisten ja sopimattomia merkintöjä sisältäneiden äänestyslippujen kanssa.

Salaiseksi säädetyissä vaaleissa, joita ovat esimerkiksi lippuäänestyksellä toteutetut yleiset vaalit Suomessa, vaalisalaisuus tulee säilyttää myös jätettäessä tyhjä ääni. Tämä tarkoittaa, ettei äänestäjä ei saa esimerkiksi suoraan äänestyslipun saatuaan mennä pudottamaan sitä äänestysuurnaan, sillä tällöin paikalla olevat vaalivirkailijat ja muut äänestäjät saisivat tietää, että äänestäjä antaa tyhjän äänen, joka menettely rikkoo vaalisalaisuutta.

Jos tuomioistuimessa pitää äänestää päätöksestä, tuomioistuimen jäsen ei saa äänestää "tyhjää" vaan hänen on lausuttava jokaisesta esillä olevasta kysymyksestä.

Suomen eduskunnan suorittamissa äänestyksissä tyhjiä ääniä ei lasketa annetuksi ääniksi siinä yhteydessä, kun tarkastellaan määräenemmistösäännösten täyttymistä (kuten kahden kolmasosan määräenemmistöä vaadittaessa), vaan annetuiksi ääniksi lasketaan vain jaa- ja ei-äänet.


Lähteet

Aiheesta muualla

Oikeuskäytäntöä 
Seuraavat korkeimman hallinto-oikeuden päätökset käsittelevät Suomen kunnallisessa päätöksenteossa järjestettyjen vaalien ääntenlaskentaa, kun äänestyksessä on annettu tyhjiä ääniä:

 KHO 1932 I 71, Wikiaineistossa
 KHO 1996 A II 7, Wikiaineistossa

Kirjallisuutta 
Suomalaisten yhdistysten kokouskäytäntöä ja menettelyä ääntenlaskennassa käsittelee
 

Vaalit
Ei mitään
Tuomo Lehtiniemi

Tuomo Lehtiniemi (s. 1954 Lappajärvi) on Lappajärven kunnanjohtaja.

Lehtiniemi valittiin kunnanjohtajaksi 19. kesäkuuta 2012. Lehtiniemi on toiminut myös Lappajärven kunnankamreerina 1979–2005, Lappajärven hallintojohtajana 2005–2007 ja Kauhavan hallintojohtajana 2007–2012.
Lehtiniemi on myös maalannut mm. kotiseutuaiheisia tauluja.

Lähteet 

Lappajärven kunnanjohtajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Dresdner Eislöwen

Dresdner Eislöwen on saksalainen jääkiekkojoukkue Saksin osavaltiosta Dresdenistä. Joukkue on perustettu vuonna 2000 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Perustamisen jälkeen joukkue pelasi kauteen 2007-2008 asti maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa, kunnes onnistui nousemaan. Joukkue on pelannut tuosta kaudesta lähtien 2. Bundesligassa vaihtelevin menestyksin. Kaudella 2012-2013 joukkueessa pelasi SM-liigastakin tuttuja miehiä kaksi, Sami Kaartinen ja saksalainen Jan Benda.

Pelaajat

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Andreas Brockmann 
 Apuvalmentaja: Petteri Kilpivaara 
 Urheilutoimenjohtaja: Matthias Roos 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut 

Saksalaiset jääkiekkoseurat
Dresdenin urheilu
Vuonna 2000 perustetut urheiluseurat
Erikasson

Erikasson (s. 29. toukokuuta 1999 Hattula) on vuosien 2012 ja 2013 Ravikuninkuuden voittanut suomenhevosravuri. Sen kasvattaja on Riikka-Liisa Tolonen ja oriin omistavat Helena Tuikka ja Jaakko Varjonen. Hevosta valmentaa Bella Varjonen.

Erikasson on kilpaillut urallaan vuoden 2013 loppuun mennessä yhteensä 142 kertaa, joista voittoja on 71. Vuonna 2002 kilpailu-uransa aloittanutta oritta on sen jokaisessa startissa ohjastanut Harri Koivunen. Hevonen on saavuttanut kahden Ravikuninkuuden lisäksi myös useita muita suurkilpailuvoittoja, muun muassa Olympia-ajon voiton 2100 metrin suomenennätysajalla 21,2 vuonna 2010. Kylmäveristen PM-kilpailussa 2012 Erikasson sijoittui toiseksi ruotsalaisen Hallsta Lotuksen jälkeen . Samana vuonna se sijoittui toiseksi myös Suurmestaruus-ajossa Bokerin jälkeen 

Urallaan useista jalkavaivoista kärsinyt ori on päässyt osallistumaan Kuninkuuskilpailuun vain kolmasti. Molemmat ravikuninkuutensa se on saavuttanut historiallisesti voittamatta kumpanakaan vuotena yhtään osalähtöä.

Suurkilpailuvoitot 
Ravikuningas (2012, 2013)
Karjalainen-ajo (2009, 2010)
Erkon Pokaali (2009, 2013)
Pelimanni-ajo (2008, 2009, 2010)
Killerin Kimara (2008, 2010)
Vilperi-ajo (2008)
Isokenkä (2009)
Olympia-ajo (2010)
Tähtisprintteri (2010)

Lähteet 
Suomen Hippoksen tilastot
Sukuposti

Viitteet 

Ravikuninkaalliset
Gibraltarin köysirata

Gibraltarin köysirata on köysirata, joka vie matkustajia Gibraltarinvuorelle. Se on yksi Gibraltarin suosituimmista nähtävyyksistä. Rata valmistui vuonna 1966 ja sen toteutti sveitsiläinen Von Roll -yhtiö. Linjalla on kolme asemaa: ala-asema Alamedan kasvitieteellisen puutarhan vieressä, keskiasema Apes' Den -luolan luona ja pääteasema 412 metrin korkeudessa lähellä vuoren huippua. Matka huipulle kestää kuusi minuuttia.

Alkuperäiset vuoden 1966 vaunut on korvattu uusilla vuonna 1986. Yhtiön omat insinöörit tarkistavat sen päivittäin, ja lisäksi sveitsiläiset huoltavat köysiradan kerran vuodessa.

Vaunuun mahtuu 30 matkustajaa. Nykyisin vaunut liikkuvat automaattisesti, mutta niissä on mukana henkilökuntaa, joka voi tarvittaessa olla yhteydessä keskusvalvomoon, mistä vaunuja voidaan ohjata myös käsin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Köysirata
Patarei

Patarei () on Tallinnassa sijaitseva entinen vankila. Vankilassa toimi myös teloitusosasto, joka oli viimeisen kerran käytössä vuonna 1991. Nykyään vankila on tyhjillään ja siellä on pieni vankilamuseo. Vankila suljettiin 7. lokakuuta 2016 ja rakennuksien tulevaisuus on vielä auki.

Paikan rakennutti Venäjän keisari Nikolai I alun perin linnoitukseksi. Se valmistui vuonna 1840, jonka jälkeen se toimi sotilaiden kasarmina. Vuonna 1920 se muutettiin vankilaksi, joka lopetettiin vuonna 2002. Sen jälkeen rakennuksessa toimi vielä muutaman vuoden vankilasairaala.

Lähteet

Aiheesta muualla

Patarein merilinnoituksen www-sivut suomi,viro,englanti
www-selaimella toimiva virtuaalikierros Patarein vankilassa

Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Vankilat
Hallstahammar

Hallstahammar on samannimisen Hallstahammarin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 10 478 asukasta.

Hallstahammar oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kauppalat
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2008 – miesten kaksinpeli

Pöytätenniksen miesten kaksinpeli Pekingin kesäolympialaisissa 2008 alkoi 19. elokuuta ja finaali pelattiin 23. elokuuta 2008. Yhteensä osallistujia oli 44 maasta, 77 urheilijaa. Olympiakultaa voitti kiinalainen Ma Lin, joka kaatoi kiinalaisen Wang Haon loppuottelussa erävoitoin 4-1. Pronssia voitti kiinalainen Wang Liqin ja neljäs oli ruotsalainen Jörgen Persson.

Puolivälieristä eteenpäin

4. kierros

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Finaali

Mitalistit

Lähteet 

 Turnaus ITTF:n sivuilla  
 Sports-reference.com Men's Singles Beijing 2008  

miesten kaksinpeli
Norberg

Norberg on samannimisen Norbergin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 518 asukasta.

Norberg oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kauppalat
Köping

Köping on samannimisen Köpingin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 17 743 asukasta.

Köping oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.

Paikannimi Köping merkitsee suomeksi kauppalaa. Sana esiintyy myös monien muiden Ruotsin kaupunkien nimissä (Enköping, Falköping, Jönköping, Lidköping, Norrköping, Nyköping).

Köpingin seudulla tiedetään olleen asutusta jo noin 2000 eaa. Köpingin sinetti, johon vaakuna perustuu, on vuodelta 1349. Vuonna 1459 Köpingillä tiedetään olleen puolittaiset kaupunginoikeudet. Myös esimerkiksi raatihuone on 1400-luvulta.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kaupungit
Kiiltotuhkapensas

Kiiltotuhkapensas (Cotoneaster lucidus) on Keski-Aasiassa esiintyvä tuhkapensaslaji. Se on puolesta puoleentoista metriä korkeaksi kasvava pysty ja tiheähaarainen pensas. Ulkonäöltään se muistuttaa harsusti ja lamoavasti kasvavaa kalliotuhkapensasta (Cotoneaster scandinavicus). Kiiltotuhkapensaan suipot lehdet ovat päältä kiiltäviä ja tummanvihreitä. Terttukukinnossa on viidestä kymmeneen kukkaa. Marja on musta.

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

Aiheesta muualla 

Mustila arboretum: Kiiltotuhkapensas (Cotoneaster lucidus)
Puutarha.net: Kiiltotuhkapensas (Cotoneaster lucidus)
ITIS: Cotoneaster lucidus 
United States Department of Agriculture (USDA): Cotoneaster lucidus 

Tuhkapensaat
Amerikankelasköynnös

Amerikankelasköynnös (Celastrus scandens) on kelaskasveihin kuuluva kausivihanta liaani, joka kasvaa kahdesta kymmeneen metriä pitkäksi. Sitä esiintyy Pohjois-Amerikan itäosassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa itärannikolta mantereen keskivaiheille ulottuvalla alueella.

Lähteet 
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Celastrus scandens

Aiheesta muualla 
 Puutarha.net: Amerikankelasköynnös (Celastrus scandens)
 ITIS: Celastrus scandens 
 United States Department of Agriculture (USDA): Celastrus scandens 

Kelasköynnökset
Antikulttiliike

Antikulttiliike on uususkontojen sosiaalisia ongelmia vastaan toimivia ryhmiä. Yleensä sekulaaria kulttien vastaista toimintaa sanotaan antikulttiliikkeeksi, uskonnollista vastakulttiliikkeeksi. Antikulttiliike syntyi vastauksena 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun uusien uskonnollisten liikkeiden aaltoon. Monien uususkontojen vastaisten järjestöjen toiminta keskittyy neuvontaan, tietoisuuden lisäämiseen ja poliittiseen kampanjointiin.

Historia ja toiminta 

1900-luvun alussa kulttien vastainen toiminta oli lähinnä kristillisten kirkkojen harjoittamaa ”harhaoppisina” pidettyjen, monesti lahkoiksi kutsuttujen yhteisöjen kuten Jehovan todistajien ja mormonien arvostelua.

Uusia uskontoja nousi 1960-luvuilla. Ne saattoivat olla voimakkaan johtajan hallitsemia pieniä eristyneitä yhteisöjä. Ulkopuoliset huolestuivat muun muassakulttien jäsenten määräilystä ja ”aivopesusta”, mahdollisista huonoista elinoloista kulttien sisällä sekä kulttien johtajien harjoittamasta kulttiin kuuluvien hyväksikäytöstä. 1970-luvun lopulla kulttivastaisuus sai pontta Jonestownin joukkoitsemurhasta.

Vuonna 1972 yhdysvaltalainen Ted Patrick aloitti jyrkän kulteista pois käännyttämisen, jota kutsui poisohjelmoinniksi. Siinä kulttiin joutunut sieppattiin lainvastaisesti ja pidettiin vankina soveltaen siepatun uskon vastaisia taktiikoita. Poisohjelmointi oli muodissa 1980-luvulla, mutta se on nyt harvinaista. Uudelleenohjelmointi on antikulttiliikkeissä pyritty korvaamaan vapaaehtoisuuteen pohjautuvalla ”poistumisneuvonnalla”. Monet antikulttiliikkeen väitteistä kulttien toimintaa selittävinä tekijöinä on useissa tieteellisissä tutkimuksissa kiistetty, muun muassa kulttien harjoittama aivopesu.

Patrickin antikulttijärjestöä FREECOG kutsuttiin lopulta nimellä CAN (Cult Awareness Network). Skientologiakirkko haastoi CAN:n oikeuteen ja CAN kaatui oikeusjutun kuluihin ja korvauksiin. CAN joutui Skientologiakirkon haltuun.

Muun muassa Ranskassa on voimakas kulttien vastainen liike. Suuret kirkot ovat olleet varovaisia kulttien vastaisten liikkeiden tukemisessa, koska ne ovat pelänneet mahdollisten uskontoja koskevien hallinnollisten toimien kaventavan myös kirkkojen omaa liikkumatilaa.

Suomen antikulttijärjestö on Uskontojen uhrien tuki UUT, joka perustettiin 1987 ja rekisteröitiin 1993.

Lähteet 

Uudet uskonnolliset liikkeet
Uskonto ja yhteiskunta
Uskontokritiikki
Hjalmar Schildt

Carl Hjalmar Fabian Schildt (18. marraskuuta 1849 Heinola – 7. toukokuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen liikemies, kauppaneuvos (1907) ja moninkertainen valtiopäivämies.

Hjalmar Schild oli Schildt & Hallbergin osakas vuodesta 1877 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1917. Hän oli myös Tanskan pääkonsuli 1908–1918 ja aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Katso myös
Tikkurila (yritys)

Lähteet

Suomalaiset liikemiehet
Kauppaneuvokset
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1849 syntyneet
Vuonna 1925 kuolleet
Hilkka Inkala

Hilkka Inkala (30. toukokuuta 1924 Oulu – 9. heinäkuuta 2012 Oulu) oli suomalainen kuvittaja, piirtäjä ja pankkivirkailija.

Inkala on tehnyt pääasiassa tussipiirroksia, jotka kuvaavat muun muassa oululaista rakennushistoriaa, purjelaivoja sekä koteja 1700–1900-lukujen taitteesta aina nykypäivän rakennussuojelukohteisiin.. Kuvia on julkaistu eri kirjoissa.

Elämänvaiheita

Hilkka Inkala syntyi oululaisen lehtitoimittaja Kaarlo ja Johanna (o.s. Wiklund) Inkalan perheeseen, joka asui puutalossa Oulun Kakaravaarassa Kauppurienkadulla.  Inkala vietti useita kesiä äitinsä ja siskonsa kanssa meren rannalla Kotkan Mussalossa Wäinö Jousen kesähuvilalla. 

Inkala valmistui ylioppilaaksi Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun lukiosta vuonna 1942. Hän teki pääuransa Oulussa Suomen pankin virkailijana 1942–1982. Inkala toimi muun muassa Oulun kaupungin kuvataidelautakunnassa vuosina 1981–1984 ja julkisivulautakunnassa vuosina 1985–1988. Hän hakeutui Pentti Koiviston oppilaaksi vuosiksi 1955–1957. Hän  oli vuonna 1966 Oriveden kansanvalistusseuran kurssilla opettaja Nándor Mikolan opissa. Lisäksi Inkala osallistui Art Students League of New Yorkin kurssille.

Inkala valittiin 1987 vuoden oululaiseksi ja hän sai Oulun Etta -arvonimen. Inkala on toiminut Oulun taiteilijaseurassa rahastonhoitajana 1969–1973 ja Oulun aluenäyttelyn juryssa 1977. Hän oli Oulu-seuran kunniajäsen. Inkalalle myönnettiin vuonna 2000 Suomen Kotiseutuliiton kotiseututyön ansiomitali .
Inkala suunnitteli mm. vuonna 1990 Sara Wacklinin 200-vuotisjuhlavuoden postileiman.

Kirjat
Inkala on kuvittanut useita Oulua sekä paikallishistoriaa käsitteleviä kirjoja:

 Oulun Kuva: Piirrokset Hilkka Inkala, Teksti Jorma Huusko, sivuja 125, 1975. ISBN 951-9099-29-8
 Oulussa laulettua: Hilkka Inkala 1983 ISBN 951-9152-64-4
 Runoileva Merikapteeni: Atte Kalajoki ja Hilkka Inkala 1984 ISBN 951-9152-82-2
 Herskapia ja pieneläjiä vanhassa Oulussa 1886–1887 Maija-Liisa Bäckström, Ilse Juntikka, Terttu Pellikka ; akvarellit: Hilkka Inkala 1986 ISBN 9517490577 
 Hilkka Inkala : Oulun Etta 1987
 Oulusta ollaan: Hilkka Inkala ja Jorma Huusko 1987 ISBN 951-749-076-3
 Vanha Oulu tänään = Oulu – a look into the past: Hilkka Inkala ja Kaarina Niskala, s. 23. Oulu: Pohjoinen, 1995. ISBN 9517492340

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hilkka Inkalan kotisivut

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset kuvittajat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Eispiraten Crimmitschau

Eispiraten Crimmitschau on saksalainen jääkiekkojoukkue Crimmitschaun kaupungista. Joukkue on perustettu 2007 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2:ssa. Joukkue liittyi liigaan suoraan perustamisensa jälkeen ja on pitänyt paikkansa siellä.

Pelaajat

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Marian Bazany 
 Apu- ja Maalivahtivalmentaja: Andrew Hare 
 Apu- ja Kehitysvalmentaja: Alexander Sulzer 
 Toimitusjohtaja: Klaus Schietzold 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut 

Saksalaiset jääkiekkoseurat
Saksin urheilu
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2017

Vuoden 2017 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lahden urheilukeskuksessa 22. helmikuuta – 5. maaliskuuta 2017. Tämä oli seitsemäs kerta, kun kisat käytiin Lahdessa, edellisen kerran kaupunki isännöi kisoja vuonna 2001.

Kisoja hakivat myös Slovenian Planica, Saksan Oberstdorf ja Puolan Zakopane. Kilpailujen pääsponsorina toimi Stora Enso, jolle kilpailut olivat osa Suomi 100 -hankkeeseen osallistumista.

Maailmanmestaruuskilpailut alkoivat keskiviikkona 22. helmikuuta Lahden torilla järjestetyllä avajaisseremonialla. Kymmenen kisapäivän aikana kaikkiaan 700 urheilijaa 61 eri maasta kilpaili 21 kilpailussa. Kilpailutapahtumien lisäksi alueella oli tarjolla ohjelmaa: kisatunnelmasta sai nauttia Röllin talvimaassa tai viihdeartistien konserteissa Festival Arenalla. Kisoihin myytiin 180 000 pääsylippua ja kokonaiskävijämäärä oli 220 000. Kisojen liikevaihto oli 20,6 miljoonaa euroa ja tulos 1,6 miljoonan euroa tappiollinen. Kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana toimi Suomen Hiihtoliiton puheenjohtaja Jukka-Pekka Vuori ja pääsihteerinä Janne Leskinen.

Palkintojenjaot järjestettiin pääasiassa Lahden torilla. Useimpina iltoina järjestettiin tapahtumia ennen palkintojenjakoja. Torilla järjestettyihin ilmaisiin avajaisiin ja palkintojenjakoihin osallistui noin 50 000 ihmistä.

Suomessa kilpailut televisioi Yle.

Aikataulu

Tulokset

Miesten maastohiihto

Sprintti (v) 

Päivämäärä: 23. helmikuuta

Parisprintti (p) 

Päivämäärä: 26. helmikuuta

15 km (p) 

Päivämäärä: 1. maaliskuuta

15 km (p) + 15 km (v) yhdistelmäkilpailu 

Päivämäärä: 25. helmikuuta

50 km (v) yhteislähtö 

Päivämäärä: 5. maaliskuuta

4 × 10 km viesti 

Päivämäärä: 3. maaliskuuta

Naisten maastohiihto

Sprintti (v) 

Päivämäärä: 23. helmikuuta

Parisprintti (p) 

Päivämäärä: 26. helmikuuta

10 km (p) 

Päivämäärä: 28. helmikuuta

7,5 km (p) + 7,5 km (v) yhdistelmäkilpailu 

Päivämäärä: 25. helmikuuta

30 km (v) yhteislähtö 

Päivämäärä: 4. maaliskuuta

4 × 5 km viesti 

Päivämäärä: 2. maaliskuuta

Yhdistetty

Normaalimäki (HS 100) + 10 km 

Päivämäärä: 24. helmikuuta

Suurmäki (HS 130) + 10 km 

Päivämäärä: 1. maaliskuuta

Parisprintti (suurmäki HS 130 + 2×7,5 km hiihto) 

Päivämäärä: 3. maaliskuuta

Joukkuekilpailu (normaalimäki HS 100 + 4×5 km hiihto) 

Päivämäärä: 26. helmikuuta

Miesten mäkihyppy

Normaalimäki (HS 100) 

Päivämäärä: 25. helmikuuta

Suurmäki (HS 130) 
 

Päivämäärä: 2. maaliskuuta

Joukkuemäki (HS 130) 

Päivämäärä: 4. maaliskuuta

Naisten mäkihyppy

Normaalimäki (HS 100) 

Päivämäärä: 24. helmikuuta

Sekajoukkueet

Joukkuemäki (HS 100) 

Päivämäärä: 26. helmikuuta

Mitalitaulukko 
      Isäntämaa

Lähteet 
 Hiihdon tulokset FIS:n tietokannassa 
 Yhdistetyn tulokset FIS:n tietokannassa 
 Mäkihypyn tulokset FIS:n tietokannassa 
 Mitalitaulukko

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset verkkosivut 
 Ylen kisaopas 

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 2017 hiihto
Suomen hiihto
Lahden urheilutapahtumat
Legions of Perkele

Legions of Perkele on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin vuonna 1998 julkaistu neljäs albumi. Albumin julkaisi Spinefarm Records. Albumin raidat 10 ja 11 ovat ”tyhjiä” kahdentoista sekunnin mittaisia pätkiä, jotka eivät sisällä ollenkaan musiikkia. Myöskään albumin aloittavaa ”Introa” ei ole mainittu albumin kappalelistauksessa. Kappaleet ”Deep from the Depths” ja ”Warmetal” ovat bonusraitoja, jotka on mainittu levyn etukannen vihkossa, mutta ei takakannessa. Albumi uudelleenjulkaistiin yhdessä Saatana -albumin kanssa vuonna 2004. 

Jyväskyläläinen Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus -yhtye levytti kappaleesta ”Last Day in Heaven” suomenkielisen version nimeltään ”Viimeinen päivä taivaan?” vuonna 2000. Kappaleen suomenkielisen käännöstekstin ovat tehneet Timo Rautiainen ja Tomi Tuomaala.

Kappaleet
Kaikki sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Demonos Sova.

Kokoonpano 
 Demonos Sova – basso, laulu
 Anthemalignant – kitara
 G'Thaur – basso, taustalaulu
 Nattasett – rummut

Vierailijat
 Ms. Whitchel – laulu
 Ms. Minnantichristess – laulu

Tuotanto
 Ahti Kortelainen – äänitys, miksaus 
 Kylmä Linja – taide, kansikuva
 Michael Peippo – taide, kansikuva
 Mikko Mäntyniemi – valokuvat

Lähteet

Vuoden 1998 albumit
Barathrumin albumit
ESV Kaufbeuren

ESV Kaufbeuren on saksalainen jääkiekkojoukkue Kaufbeurenin kaupungista. Joukkue on perustettu jo vuonna 1946 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL 2 -liigassa.

Pelaajat

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Tray Tuomie 
 Apuvalmentaja: Sebastian Osterloh 
 Huoltopäällikkö: Joachim Kittel 
 Toimitusjohtaja: Michael Kreitl 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen sivusto

Saksalaiset jääkiekkoseurat
Baijerin jääkiekko
Vuonna 1946 perustetut urheiluseurat
Johannes Schwartzberg

Johannes Schwartzberg (15. helmikuuta 1846 Pyhäjärvi – 18. syyskuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.

Schwartzbergin vanhemmat olivat Säräisniemen kappalainen Henrik Schwartzberg (1811–1857) ja Laura Katarina Stenbäck. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1864 ja hän suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1867. Schwartzberg vihittiin papiksi 1867.

Schwartzberg oli Kuopion lyseon lehtori 1876–1893 ja koulun rehtori 1887–1893. Kuopion tuomiorovasti hän oli 1893–1915 ja raamatunkäännöskomitean jäsen vuodesta 1886. Hän osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905 ja oli kirkolliskokouksen jäsen 1886–1913. Kuopion hiippakunnan piispanvaalissa 1900 hän sai eniten ääniä, mutta valtiollisista syistä hänet syrjäytettiin. Teologian kunniatohtorin arvon hän sai 1907.

Schwartzberg oli naimisissa vuodesta 1870 Johanna (Hanna) Rahmin kanssa. Heillä oli kaikkiaan kolmetoista lasta, joista yksi, Paavo, kuoli tulirokkoon n. 2 -vuotiaana. Muut lapset kasvoivat aikuisiksi. Heidän poikansa oli insinööri ja Lahden Rautateollisuus Oy:n toimitusjohtaja Henrik Schwartzberg, toiseksi vanhin tyttärensä tekstiilitaiteilija Maria Schwartzberg ja nuorin poikansa lääkäri ja professori Sakari Mustakallio. Schwartzbergin veljiä olivat lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallio ja rovasti, runoilija Heikki Mustakallio.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset opettajat
Suomen koulujen rehtorit
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1846 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1992 – miesten kaksinpeli

Pöytätenniksen miesten kaksinpeli Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 alkoi 30. heinäkuuta ja finaali pelattiin 6. elokuuta 1992. Aluksi pelattiin alkulohkot ja niiden voittajat jatkoivat neljännesvälieriin. Olympiakultaa voitti ruotsalainen Jan-Ove Waldner, joka kaatoi loppuottelussa ranskalaisen Jean-Philippe Gatienin suoraan 0-3. Pronssiottelua ei turnauksessa pelattu, vaan välierien häviäjät jakoivat pronssimitalin.

Pudotuspelit

Neljännesvälierät

Puolivälierät

Välierät

Loppuottelu

Mitalistit

Lähteet 

 ITTF: Barcelona 1992 Men's Singles 
 Sports-reference.com 1992 Men's Singles  

miesten kaksinpeli
Björn Söderberg

Björn Mikael Söderberg (1. huhtikuuta 1958 Tukholma – 12. lokakuuta 1999 Tukholma) oli ruotsalainen ammattiyhdistysaktiivi, joka kuului syndikalistiseen SAC-ammattiliittoon. Söderberg murhattiin kotiovellaan Tukholman Skärholmenin kaupunginosassa lokakuussa 1999. Söderberg oli saman vuoden syyskuussa paljastanut SAC:n Arbetaren-lehdelle, että liikealan-ammattiliitto Handelsin paikallisosaston hallituksessa istunut Robert Vesterlund oli näkyvä hahmo uusnatsien toiminnassa. Lehtiartikkelin jälkeen Vesterlund erotettiin ammattiliitosta ja myöhemmin hän irtisanoutui työpaikastaan. 

Lokakuun 12. päivän iltana kolme ruotsalaista uusnatsia surmasi Söderbergin tämän asunnon ulko-ovella. Häntä ammuttiin useita kertoja, muun muassa päähän. Kaksi mukana ollutta uusnatsia tuomittiin 11 vuodeksi vankeuteen murhasta, kolmas sai lyhyemmän rangaistuksen ampuma-aserikoksesta sekä rikoksentekijän suojelusta. Ampuja kertoi oikeudessa syyksi Söderbergin tekemät paljastukset. Robert Vesterlund oli tapauksen johdosta myös pidätettynä, mutta häntä ei pysytytty yhdistämään murhaan. Sen sijaan Vesterlund sai rangaistuksen kotietsinnän yhteydessä löydetyistä laittomista teräaseista sekä dopingaineista.

Söderbergin murha sai Ruotsissa aikaan useita äärioikeiston vastaisia mielenosoituksia ympäri maata. Tukholman Medborgarplatsenille kokoontui 23. lokakuuta yli 20 000 ihmistä. Ammattiliitto SAC perusti Söderbergin muistoksi erityisen siviilirohkeuspalkinnon, joka myönnetään vuosittain hänen kuolinpäivänään.

Ammattiyhdistysjohtajat
Ruotsalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1958 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Beat Space Nine

Beat Space Nine on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 24. elokuuta 2005. 

Beat Space Nine oli yhtyeen toinen laulaja Lisan lähdön jälkeen äänitetty albumi. Se jatkoi ”m-flo loves...” -projektia, jossa yhden laulajan sijaan yhtyeen albumeilla vieraili lukuisia muita artisteja. Beat Space Nine menestyi hyvin ja nousi m-flon albumeista ensimmäisenä Oricon-listan ykkössijalle. Sille osallistui yhteensä 12 vierailevaa artistia aina Miliyah Katōn ja Emylin kaltaisista teinitähdistä japanilaisen populaarimusiikin veteraaniin Akiko Wadaan. Albumilla vieraili myös yhtyeen alkuperäinen laulaja Lisa kappaleella ”Tripod Baby”.

Albumin julkaisun jälkeen m-flo lähti kiertueelle ja esiintyi ensimmäisen kerran Nippon Budōkan -areenalla Tokiossa 10 000 hengen yleisölle. Yhtye sai kunnian esiintyä myös uudenvuoden Kōhaku uta gassen -laulukilpailussa yhdessä Akiko Wadan kanssa. 

m-flon edellisestä, jazzahtavasta studioalbumista Astromantic poiketen Beat Space Ninea hallitsee voimakkaampi elektroninen saundi. Albumilta julkaistiin useita singlejä: ”Let Go” Yoshikan kanssa, ”Dopamine” Emylin ja Diggi Mo'n kanssa sekä ”Loop in My Heart / Hey!” Emylin, Yoshikan ja Akiko Wadan kanssa. Albumista julkaistiin myöhemmin myös remiks-versio Dope Space Nine.

Albumin välisoitoilla esiintyvät Coldfeet-yhtyeen Lori Fine ja näyttelijä Kazuo Kumakura.

Kappaleet 
 Beat [välisoitto]
 Taste Your Stuff [m-flo loves Bennie K]
 Loop in My Heart [m-flo loves Emyli & Yoshika]
 So Exclusive [m-flo loves Sowelu]
 I'm Da 1 [m-flo loves Whee Sung]
 One Day [m-flo loves Miliyah Katō]
 A.D.D.P. [m-flo loves Monday Michiru]
 To Your Beat [m-flo loves Yoshika]
 Space [välisoitto]
 Dopeman [m-flo loves Emyli & Diggy Mo']
 Cozmo-Naughty m-flo loves Kahimi Karie]
 The Other Side of Love [m-flo loves Emyli]
 Float'n Flow [m-flo loves Rie Fu]
 Hey! [m-flo loves Akiko Wada]
 Let Go [m-flo loves Yoshika]
 Tripod Baby [m-flo loves Lisa]
 Nine [välisoitto]

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
m-flon albumit
Gibraltar Music Festival

Gibraltar Music Festival on Gibraltarissa järjestettävä musiikkitapahtuma. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 2012. Gibraltarin kulttuuriministeriö vahvisti 10. elokuuta 2012, että tapahtuma järjestetään Victoria Stadiumilla 8. syyskuuta 2012. Konsertin pääesiintyjä oli brittiläinen Jessie J. Muita konsertissa esiintyneitä artisteja olivat Ali Campbell UB40:stä sekä paikalliset yhtyeet Noiz, Jetstream ja Atomica 4. Liput tapahtumaan maksoivat 30 puntaa. Alle 12-vuotiaat pääsivät ilmaiseksi sisään. Festivaalista odotetaan tulevan vuosittain järjestettävä tapahtuma.

Tapahtuman järjestämisestä vastasi Gibraltarin hallitus. Se oli osa Gibraltarin kansallisviikon juhlintaa. Festivaali on suurin Gibraltarissa järjestetty musiikkitapahtuma.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Gibraltar Music Festival

Musiikkitapahtumat
Gibraltarilainen kulttuuri
Simon Clarke

Simon Clarke (s. 18. heinäkuuta 1986 Melbourne) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän on kilpaillut myös ratapyöräilyssä, jossa voitti joukkuetakaa-ajon nuorten maailmanmestaruuden 2004. Hän aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Amica Chips - Knauf -joukkueessa 2009, edusti ISD-Neri-tallia 2009–2010, Astana Teamia 2011, Orica-GreenEDGE-joukkuetta 2012–2015, yhdysvaltalaistallia, nimeltään viimeksi EF Education First 2016–2020 sekä Team Qhubeka Assos -joukkuetta 2021. Vuodesta 2022 hän on ajanut Israel–Premier Tech-joukkueessa. 

Clarke saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton ensimmäisessä suuressa ympäriajossaan Espanjan ympäriajossa 2012. Hän voitti Valdezcarayn nousuun päättyneen neljännen etapin ennen irtiottokumppaniaan Tony Martinia. Clarke siirtyi samalla mäkikirikilpailun johtoon, menetti kärkipaikkansa kahdeksannen etapin jälkeen Alejandro Valverdelle, mutta nousi uudelleen johtoon 14. etapilla ja piti sijoituksensa kilpailun loppuun asti. Hän voitti viidennen etapin Espanjan ympäriajossa 2018  ja mukulakiviosuuksia sisältäneen viidennen etapin Ranskan ympäriajossa 2022.

Saavutuksia 

Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase, Pro Cycling Stats

Ratapyöräily 
2004
Joukkuetakaa-ajon nuorten maailmanmestaruus
2006
Pariajon Australian-mestaruus

Maantiepyöräily 
2006
Vuelta a Navarra, 4. etapin voitto
2007
Tour Down Under, nuorten kilpailun voitto
Herald Sun Tour, nuorten kilpailun voitto
2008
Maantieajon alle 23-v. Australian-mestaruus
Japanin ympäriajo, 4. etapin voitto
GP Industria e Commercio di San Vendemiano, voitto
2012
Espanjan ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 4. etapin voitto
2013
MM-kilpailut, maantieajossa seitsemäs
2014
Herald Sun Tour, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
2015
Italian ympäriajo, 4. etapilla toinen, kokonaiskilpailun johdossa etapin 4 jälkeen
2016
GP Industria & Artigianato di Larciano, voitto 
2018
Espanjan ympäriajo, 5. etapin voitto
2019
Tour de la Provence, pistekilpailun voitto
Amstel Gold Race, toinen
2020
Royal Bernard Drome Classic, voitto
Italian ympäriajo, 12. etapilla kolmas
2022
Gran Premio Miguel Indurain, kolmas
Ranskan ympäriajo, 5. etapin voitto

Lähteet 

Australialaiset maantiepyöräilijät
Australialaiset ratapyöräilijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Punakoiranköynnös

Punakoiranköynnös (Bryonia dioica) on monivuotinen koiranköynnöslaji, jota käytetään koristekasvina. Sitä esiintyy Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa, mutta viljeltynä levinnyt myös Euroopan länsi- ja keskiosiin. Punakoiranköynnöksen varsi kasvaa enintään neljä metriä pitkäksi. Laji on kaksikotinen. Hedekukinnoissa on keskimäärin emikukintoja enemmän kukkia. Kukat ovat viisilukuisia, teriöt vaaleita. Hedelmät ovat marjoja, jotka kypsyessä vaihtavat väriä tummanvihreistä punaiseksi.

Lähteet 
 Bengt Jonsell & Thomas Karlsson (eds.) 2010: Flora Nordica vol. 6. Stockholm.

Kurkkukasvit
Celebrations

Celebrations on Marsin vuonna 1997 julkaisema makeiskokoelma, joka sisältää Marsin kehittämiä pienoisversioita sen valmistamista suklaapatukoista. Celebrations oli ensimmäinen konvehtirasia, joka sisälsi jo ennestään laatikoissakin myytyjä makeisia. Celebrationsit ovat suosituimpia erilaisten juhlapyhien aikana, kuten joulun, Halloweenin ja pääsiäisen aikaan.

Sisältö

Celebrations sisältää konvehtiversioita näistä Marsin kehittämistä suklaapatukoista.

 Mars
 Bounty
 Snickers
 Dove/Galaxy
 Dove Caramel/Galaxy Caramel
 Twix
 Maltesers Teaser
 Milky Way

Iso-Britanniassa myynnissä oleva kokoelma sisälsi ennen seuraavia makeisia.

 Galaxy Truffle
 Topic

Twix paikkasi Galaxy Trufflen vuonna 2011.

Katso myös
 Nestlé Quality Street

Lähteet

Makeiset
Suklaapatukat
Herttavuorenkilpi

Herttavuorenkilpi (Bergenia cordifolia) on Itä-Aasiasta kotoisin oleva vuorenkilpien suvun laji.

Ulkonäkö ja koko 
Herttavuorenkilpi kasvattaa juurakkomaisesta varresta ainavihantia nahkeita lehtiä, joiden lavat ovat muodoltaan lajille tunnuksellisesti pyöreästä leveänpuikeaan, tyveltään herttamaisia. Lehdetön kukintovana kasvaa 10–40 cm korkeaksi. Viuhkokukinnossa on runsaasti violettiteriöisiä kukkia. Kukkapohjus on leveän, pyöreän maljamainen. Terälehdet ovat enemmän pyöreän muotoisia, selvästi toisiaan peittäviä. Heteet ovat tavallisesti noin samanpituisia kuin emin vartalo. Kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on kaksiosainen kota.

Kasvupaikka, elinympäristö ja levinneisyys 
Pihoilla, puutarhoissa ja puistoissa. Joskus tavataan villiintyneinä joutomailta tai vastaavilta.

Käyttö 
Herttavuorenkilpeä käytetään koristekasvina.

Kuvia

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:53.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Puutarha.net: Herttavuorenkilpi Bergenia cordifolia
 Arboretum Mustila: Bergenia cordifolia - herttavuorenkilpi

Vuorenkilvet
Jalopähkämö

Jalopähkämö (Betonica macrantha) on monivuotinen pallepähkämöiden sukuun kuuluva laji. Se on kuin rohtopähkämö (Betonica officinalis), mutta lehtilavat ovat muodoltaan pitkulaisesta kolmiomaiseen puikeita ja selvästi tyveltä leveneviä. Kukinto on purppuranpunaisista kukista muodostuva latvatähkä. Teriö on 2,5–3,5 senttimetriä pitkä.

Jalopähkämöä esiintyy alkuperäisenä Lounais-Aasiassa. Sitä käytetään koristekasvina ja havaitaan satunnaisesti tulokkaana Suomen luonnossa.

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:69.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Puutarha.net: Jalopähkämö (Stachys macrantha)
ITIS: Stachys macrantha 
United States Department of Agriculture (USDA): Stachys macrantha 

Huulikukkaiskasvit
Hammasakankaali

{{Taksonomia/kasvit
| nimi = Hammasakankaali
| kuva = Ajuga genevensis 1.jpg
| kuvateksti = 
| domeeni = Aitotumaiset Eucarya
| kunta = Kasvit Plantae
| alakunta = Putkilokasvit Tracheophyta
| kaari = Siemenkasvit
| alakaari = Koppisiemeniset
| luokka = Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
| lahko = Lamiales
| heimo = Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
| suku = Akankaalit Ajuga| laji = genevensis| kaksiosainen = Ajuga genevensis
| kaksiosainen_auktori = L.
| wikispecies = Ajuga genevensis
| commons = Ajuga genevensis
}}
Hammasakankaali (Ajuga genevensis) on monivuotinen akankaalilaji, jota esiintyy Euroopassa. Suomessa se on satunnainen tulokaslaji. Sen varsi kasvaa kymmenestä 35:een senttimetriä korkeaksi ja on kauttaaltaan hapsikarvainen. Lehdet ovat puikeita tai pitkänsoikeita ja isohampaisia. Kukinnon alimmat tukilehdet ovat niiden kaltaisia, ylemmät pienempiä. Kukan teriö on tavallisesti kirkkaansininen. Heteet ovat sen ylähuulta paljon pidempiä.

Hammasakankaali voi risteytyä rönsyakankaalin (Ajuga reptans) ja kartioakankaalin (Ajuga pyramidalis'') kanssa.

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

Aiheesta muualla 
Luontoportti: Hammasakankaali (Ajuga genevensis)
Pohjolan kasvien pauloissa: Ajuga genevensis - hammasakankaali
Puutarha.net: Hammasakankaali (Ajuga genevensis)
Den virtuella floran: Hammasakankaali (Ajuga genevensis) 
ITIS: Ajuga genevensis 
United States Department of Agriculture (USDA): Ajuga genevensis 

Akankaalit
Richard Seppälä

Richard Rafael Seppälä (15. tammikuuta 1905 Pori – 25. syyskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.

Ura
R. R. Seppälän vanhemmat olivat kauppias Juho Seppälä ja Aurora Maria Sotka. Seppälä kirjoitti ylioppilaaksi 1924, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1929 ja sai varatuomarin arvon 1936. Työskenneltyään vuoden ajan lakitoimistossa hän tuli ulkoministeriön palvelukseen ja toimi avustajana Suomen edustustossa Riiassa 1930–1932 sekä Rio de Janeirossa 1932–1934. Hän oli välillä jaostosihteerinä Helsingissä, mutta siirtyi 1937 lähetystösihteeriksi Lontooseen. Talvisodan aikana hän edesauttoi englantilaisten vapaaehtoisten tuloa Suomeen. Kun Iso-Britannia julisti Suomelle sodan vuoden 1941 lopussa, Suomen Lontoon-lähetystön toiminta lakkasi ja Seppälä palasi Helsinkiin jaostopäälliköksi. Hän toimi poliittisen osaston apulaisosastopäällikkönä 1943–1947 sekä vt. osastopäällikkönä ja osastopäällikkönä 1947–1948.

Vuosina 1948–1953 Seppälä oli Suomen pääkonsulina New Yorkissa ja Suomen pysyvänä tarkkailijana YK:ssa. Sen jälkeen hän toimi Helsingissä ulkoministeriön kansliapäällikkönä 1953–1956 ja valtiosihteerinä 1955–1956. Seppälän ura huipentui toimintaan Suomen suurlähettiläänä Pariisissa 1956–1958, Washingtonissa 1958–1965 sekä uudelleen Pariisissa 1965–1972. Jälkimmäisellä Pariisin kaudellaan Seppälä oli samalla Suomen pysyvä edustaja Unescossa. Suomen liityttyä OECD:n jäseneksi hän toimi myös Suomen edustajana kyseisessä järjestössä 1968–1969.

Seppälä kuului 1940-luvulta alkaen Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen (SDP). Diplomaattina hänen on kuitenkin sanottu vältelleen politikointia.

Perhe
R. R. Seppälän ensimmäinen vaimo oli englantilainen Isabelle Mary Durrant-Fox, mutta liitto päättyi eroon 1952. Hänen toinen puolisonsa oli vuosina 1953–1982 Patricia Seppälä (o.s. Erkko), ja heidän tyttärensä on Rafaela Seppälä. Toinenkin liitto päättyi eroon.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset kansliapäälliköt
Suomalaiset juristit
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Suomen Yhdysvaltain suurlähettiläät
Hult

Hult on muiden muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Bertil Hult (s. 1941), ruotsalainen yritysjohtaja
 Fanny Hult (o. s. Nylander, 1861–1945), suomalainen päätoimittaja ja kotitaloustoiminnan uranuurtaja
 Johan Hult, HV71:n toimitusjohtaja
 Juhani Hult (1933–2015), suomalainen maantieteilijä, Joensuun yliopiston maantieteen professori 
 Mikko Hult (1915–1993), suomalainen kansanedustaja (SDP, TPSL) ja pienviljelijä
 Niklas Hult (s. 1990), ruotsalainen jalkapalloilija
 Ragnar Hult (1857–1899), suomalainen maantieteilijä ja kasvitieteilijä

Hult on myös paikannimi:
 Hult, taajama Alen kunnassa Ruotsissa
 Hult, taajama Eksjön kunnassa Ruotsissa
 Hult, taajama Mörbylångan kunnassa Ruotsissa
Hylättyjen vaimojen kerho

Hylättyjen vaimojen kerho () on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1996. Elokuva perustuu Olivia Goldsmithin samannimiseen romaaniin vuodelta 1992. Pääosia näyttelivät Goldie Hawn, Diane Keaton ja Bette Midler.

Aiheesta muualla 
 
 
 Elokuvan arvostelu, MTV

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Vuoden 1996 elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
Juuso Hassi

Juuso Antero Hassi (s. 4. huhtikuuta 1993) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Oriveden Ponnistusta ja häntä valmentavat Jaakko ja Lauri Hassi.

Vuonna 2010 Hassi voitti kymmenottelussa 17-vuotiaiden SM-kultaa, vuosina 2011 ja 2012 19-vuotiaiden SM-kultaa ja vuonna 2014 22-vuotiaiden SM-kultaa. Sisäradoilla Hassi voitti seitsenottelun 19-vuotiaiden SM-kultaa vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden SM-kultaa vuosina 2013, 2014 ja 2015. Kalevan kisoissa hän on voittanut kymmenottelussa Suomen-mestaruuden vuosina 2016, 2017, 2018, 2020 ja 2022, saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2019 sekä SM-pronssia 2021. Hassi voitti seitsenottelun sisäratojen Suomen-mestaruuden 2016, 2017 ja 2021 sekä sai hopeaa 2018, 2019 ja 2022.

Vuonna 2011 Hassi oli 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa kymmenottelun yhdeksäs tuloksella 7400. 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli 19:s vuonna 2013 ja yhdeksäs vuonna 2015. Hän voitti kymmenottelun 19-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2013. Vuoden 2017 kesäuniversiadeissa Hassi sijoittui kymmenottelussa toiseksi.

Hassin ennätys kymmenottelussa on heinäkuussa 2016 Kalevan kisoissa Oulussa oteltu 7734 pistettä.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat 

Lähde

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Team Hassin kotisivut
 

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – miesten kaksinpeli

Pöytätenniksen miesten kaksinpeli Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 alkoi 17. syyskuuta ja finaali pelattiin 25. syyskuuta 2000. Olympiakultaa voitti Kong Linghui.

Toiselta kierrokselta eteenpäin

Neljännesvälierät

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Mitalistit

Lähteet 

 ITTF: Sydney 2000 
 Sports-reference.com Men's Singles Sydney 2000  

miesten kaksinpeli
Eruca vesicaria

Eruca vesicaria on sinappikaaleihin kuuluva ristikukkaislaji, jota esiintyy Etelä-Euroopassa. Laji on salaattikasvina viljelty.

Eruca vesicaria on yksivuotinen tavallisesti kalju ruoho. Sen lehdet ovat pariosaisia–parilehdykkäisiä, päätöliuska on suuri. Terälehdet ovat ensin vaaleankeltaisia, sitten haalistuvia, niiden suonet ovat tummanvioletteja. Pystyhköt lidut ovat lyhyiden perien päissä, litujen tyvi on pullea ja kärki litteän nokkamainen.

Katso myös 
 Sinappikaali

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Sinappikaali (Eruca vesicaria)
 Den virtuella floran: Senapskål (Eruca vesicaria) 
 ITIS: Eruca vesicaria 
 United States Department of Agriculture (USDA): Eruca vesicaria 

Ristikukkaiskasvit
Fischtown Pinguins

Fischtown Pinguins on saksalainen jääkiekkojoukkue Bremerhavenin kaupungista. Vuonna 2002 perustettu joukkue pelaa Saksan korkeimmalla sarjatasolla DEL-liigassa. Joukkue pelasi pitkään maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, mutta kaudeksi 2016-2017 se sai paikan pääsarjasta Hamburg Freezersin ajauduttua konkurssin.

Pelaajat

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Thomas Popiesch 
 Apuvalmentaja: Martin Jiranek 
 Huoltopäällikkö: Ralf Schreuder 
 Puheenjohtaja: Hauke Hasselbring 
 Joukkueenjohtaja: Alfred Prey 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut

Saksalaiset jääkiekkoseurat
Bremen (osavaltio)
Söörmarkku

Söörmarkku () on kylä ja taajama nykyään Porin kaupunkiin kuuluvassa entisessä Noormarkun kunnassa. Asukkaita siellä on 997 (2017).

Söörmarkku sijaitsee kymmenen kilometriä Porin keskustan pohjoispuolella valtateiden 8 ja 23 risteyksen tuntumassa. Kyläraitin muodostaa sen lävitse kulkeva Söörmarkuntie. Maanteiden lisäksi Söörmarkun yhdistää Porin keskustaan kevyen liikenteen väylä. Kunnallisia palveluja ovat vuosiluokkien 1–4 opetusta tarjoava Söörmarkun koulu, sivukirjasto sekä toimintansa vuonna 2009 aloittanut päiväkoti. Yritystoiminta Söörmarkun alueella on vilkasta. Kylässä ja sen läheisyydessä sijaitsevilla teollisuusalueilla toimii yli 40 yritystä. Söörmarkussa sijaitsee myös vuonna 1925 rakennettu nuorisoseurantalo, jossa Suomalainen Markku-liitto kokoontuu vuosittain Markun päivänä 25. huhtikuuta. 

Söörmarkku mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1473. Ruotsalainen luonnontieteilijä Carl von Linné vieraili kylässä 1723 ja mainitsee matkakertomuksessaan löytäneensä Söörmarkusta maailman pohjoisimman tammen. Kyseinen puu kaatui myrskyssä vuonna 1979.

Söörmarkun kylä on tunnustettu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö koostuu edustavasta talonpoikaisesta rakennuskannasta, joka sijoittuu tiiviisti vanhan kylätien varrelle. Kylässä näkyy erinomaisesti kerroksellisuus. Kantatilat myötäilevät joen viljavia viljelyalueita ja pienasutus sijaitsee mäkisellä rinteellä. Kylässä on edelleen nähtävissä vahvaa talonpoikaiskulttuurin vaalimista ja maatalous eri muodoissaan on voimissaan. Kylällä toimii useita aktiivitiloja ja mm. Pyntösjärven metsästysseura, jolla on omat kotisivut. Kulttuuriympäristön luokitteluja on kolme: alueellisesti merkittävä, maakunnallisesti merkittävä ja valtakunnallisesti merkittävä. Söörmarkku sijoittuu näistä korkeimmalle tasolle ja tämä on huomioitu kattavilla suojelumerkinnöillä esim. osayleiskaavassa.

Kirjallisuutta
Rainiola, Veini ym.: Söörmarkku eilen ja tänään -kyläkirja. Söörmarkku-seura, 2004. ISBN 952-91-7557-4.

Lähteet
Karhuseutu/Söörmarkun kyläsuunnitelma 2003-2013

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Noormarkun kylät
Porin taajamat
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Kaariritariyökkönen

Kaariritariyökkönen (Catocala elocata) on kookas ritariyökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Suomesta se on tavattu kerran.

Koko ja ulkonäkö 
Kookas yökkönen. Etusiipien perusväri on vihertävän harmaa eikä siivissä ole silmiinpistävää kuviointia ehkä kärkiosan harmaata aaltoviirua lukuun ottamatta. Ulomman ja sisemmän poikkiviirun sekä niiden välisen keskivarjon alueella vihertävä sävy erottuu hieman muuta siipeä selkeämmin. Takasiivet ovat heleän kirkkaanpunaiset ja niissä on etenkin etureunastaan leveä mustanruskea reunus, jonka takaosassa on terävä, ulospäin suuntautuva lovi. Siiven keskellä on tumma vyö, joka vain hyvin loivasti sisäänpäin. Siipiväli on 67–80 mm.

Samannäköisiä lajeja ovat kulmaritariyökkönen (Catocala nupta) sekä idänritariyökkönen (Catocala adultera).

Levinneisyys ja lentoaika 
Kaariritariyökkönen esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa. 1900-luvun alkupuoliskolla sitä tavattiin satunnaisena vaeltajana myös pohjoisempana. Perhosten lentoaika Euroopassa on heinäkuusta lokakuuhun.

Suomessa kaariritariyökkönen on tavattu harhailijana kerran. Yksilö tavattiin Kauniaisista syyskuun alussa vuonna 1928. Myöhemmin on arveltu, että kyseessä olisi ollut kauppapuutarhaan taimien mukana päätyneestä toukasta tai kotelosta kehittynyt yksilö eli niin kutsuttu importti.

Elinympäristö ja elintavat 
Laji elää kosteissa mutta avoimissa lehti- ja sekametsissä, etenkin rantojen lähellä. Lisäksi sitä tavataan sukulaistensa tapaan erilaisissa kulttuuriympäristöissä. Perhoset tulevat hyvin syötille ja hieman huonommin valolle.

Toukka koteloituu yhteenkehrättyjen lehtien väliin maahan. Muna talvehtii.

Ravintokasvi 
Toukan ravintokasveja ovat haapa (Populus tremula) ja erilaiset pajut (Salix).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 vlinderrnet 

Ritariyökköset