joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kaskas Media

Kaskas Media on tutkimukseen, osallisuuteen ja vastuullisuuteen erikoistunut viestintätoimisto. Yrityksen ovat perustaneet Annina Huhtala, Liisa Mayow ja Maria Ruuska vuonna 2013. Kaskas Media on järjestänyt tutkijoille suunnattua Skolar Award -pitsauskilpailua yhteistyössä Slushin kanssa. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Maria Ruuska.

Tunnustukset ja palkinnot 
Vuonna 2013 Kaskas Media voitti Suuren journalistipalkinnon yleisöäänestyksen yhdessä 11-kollektiivin kanssa julkaisemastaan Kriisi?-verkkosivustosta.

Vuonna 2015 Kaskas Media voitti Terve-SOS-palkinnon yhdessä Helsingin kaupungin nuorisoasiankeskuksen ja tietokeskuksen kanssa Nuorten hyvinvointinkertomus -verkkosivustosta.

Kaskas Media toimitti vuoden humanistiteko -palkinnon voittaneen Humanistisen tutkimuksen arvo -kirjan 2016.

Kaskas Median Y-Säätiölle toteuttama kirja A Home of Your Own sai vuonna 2018 hopeahuipun Vuoden huiput -kilpailun julkaisut-sarjassa.

Kaskas Median toimitusjohtaja Maria Ruuska sai syksyllä 2019 Suomen Yrittäjänaisten ja LähiTapiolan myöntämän valtakunnallisen Kultainen Oras -tunnustuspalkinnon, joka myönnetaan nuorelle yrittäjänaiselle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen kotisivu
Uusi konservatiivinen puolue

Uusi konservatiivinen puolue (, lyh. JKP) on latvialainen puolue.

Ideologia 
Uusi konservatiivinen puolue on keskustalainen puolue, joka on kannattanut valtion ministeriöiden karsimista kahdeksaan sekä KNAB:in, turvallisuuspoliisi Drošības policijan ja perustuslainsuojeluvirasto Satversmes aizsardzības birojsn yhdistämistä yhdeksi tiedustelupalveluksi, joka taistelisi korruptiota ja muita kansallisen turvallisuuden uhkia vastaan.

Puolue on kannattanut uhkapelihallien kieltämistä ja uhkapelien rajoittamista ylellisyyshotellien kasinoihin. Muihin tavoitteisiin sillä on myös kuulunut pikavippien mainonnan kieltäminen, vähimmäispalkan nostaminen 500 euroon kuukaudessa, lapsilisän nostaminen ja lääkärien palkkojen korottaminen 1 700 euroon kuukaudessa nettona.

Historia 
Uusi konservatiivinen puolue perustettiin toukokuussa 2014. Sitä johtaa vuosina 2012–2014 oikeusministerinä toiminut Jānis Bordāns, joka kuului ennen Kansalliseen liittoumaan. Uusi konservatiivinen puolue ei onnistunut nousemaan maan parlamenttiin Saeimaan vielä vuoden 2014 vaaleissa, mutta myöhemmin se sai yhdeksän paikkaa Riian kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa. Vuonna 2017 puolue sai nostetta, kun korruptionvastaisen viraston KNAB:in korkea-arvoiset virkamiehet Juta Strīķe ja Juris Jurašs liittyivät siihen.

Heinäkuussa 2018 Uuden konservatiivisen puolueen gallup-kannatus oli 3,9 %. Lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa puolue sai 114 694 ääntä eli 13,59 % annetuista äänistä ja 16 paikkaa parlamenttiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Uusi konservatiivinen puolue 

Latvialaiset puolueet
Aleksander E. Tillander

Alexander Edvard Tillander (30. kesäkuuta 1837 Helsingin pitäjä – 19. joulukuuta 1918 Pietari) oli suomalainen kultaseppä. Hän perusti vuonna 1860 Pietariin  koru- ja jalokiviliikkeen, joka Venäjän vallankumouksen yhteydessä siirtyi Helsinkiin. Tillanderin perillisten yhtiöitä on nykyisin neljä: Aleksanterinkatu 17:ssä yhä toimiva Oy Alexander Tillander Ab, Turussa toimiva Oy Tillander Ab, Helsingissä toimivat Oy Atelier Torbjörn Tillander Ab sekä Oy Annette Tillander Ab. Atelier Torbjörn Tillanderin toimitusjohtajana toimii Torbjörnin tytär Tina Tillander. 

Alexander Tillander syntyi talonpoikaissukuun Helsingin pitäjässä vuonna 1837. Hän lähti 11-vuotiaana kultasepänoppiin Venäjälle, tsaarin hovin kesälomapaikkaan Tsarskoje Seloon suomalaisen kultaseppä F. A. Holsteniuksen oppipojaksi. Kisällintutkinnon vuonna 1855 suoritettuaan hän perusti 23-vuotiaana oman liikkeen Pietariin vuonna 1860. Vuonna 1911 yritys tunnettiin suurena koruliikkeenä Nevski prospektin varrella. Sen omisti tuolloin Alexander Edvard Tillanderin vuonna 1870 syntynyt poika Alexander Theodor Tillander, ja asiakaskuntaan kuului muun muassa Leo Tolstoi ja prinssi Aga Khan III. Liike toimi myös tsaarin hovihankkijana. Tillander teki korujen rinnalla muitakin arvoesineitä, kuten lippaita, astiastoja ja koriste-esineitä.

Venäjän vallankumouksen pyörteissä Tillanderin perhe lähti tavalliseen tapaansa kesänviettoon Luumäelle, mutta tällä kertaa mukanaan paljon yrityksen arvo-omaisuutta lippaissa, joita piilotettiin kesäpaikan peltoihin. Muu perhe ei uskaltanut enää palata Pietariin, mutta 80-vuotias Alexander Edvard Tillander palasi. Hänet ryösti Pietarin kadulla miesjoukko, johon kuului myös Tillanderin entinen kisälli. Terveys heikkeni, ja seuraavana vuonna Tillander kuoli Pietarissa syöpään.

Tillanderin suvun nuorempi sukupolvi avasi vuonna 1918 Helsingissä liikkeen uudelleen, aluksi kultasepänliike Lindmanin toiminnan jatkajana nimellä Lindman & Tillander, mutta pian toiminimellä A. Tillander. Liiketoiminta köyhässä ja sisällissodan runtelemassa Suomessa oli paljon Pietaria niukempaa, mutta kasvoi vähitellen kannattavaksi.

File:

Lähteet

Suomalaiset kultasepät
Pietarinsuomalaiset
Vuonna 1837 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Martin Gilbert

Sir Martin John Gilbert (25. lokakuuta 1936 – 3. helmikuuta 2015) oli brittiläinen historioitsija. Hän kirjoitti yli 80 kirjaa muun muassa Winston Churchillistä, holokaustista ja juutalaisten historiasta. Hän oli Churchillin virallisen elämäkerran kirjoittaja sekä Merton Collegen kunniajäsen (Honorary Fellow). 

Churchillin virallinen elämäkerta koostuu kahdeksasta osasta, joista kaksi ensimmäistä kirjoitti Randolph Churchill ja loput kuusi, jotka julkaistiin Randolph Churchillin kuoleman jälkeen, kirjoitti Gilbert.

Lähteet

Brittiläiset historioitsijat
Brittiläisen imperiumin komentajat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Taisha jōseki

Taisha jōseki () on yksi gon tunnetuimmista jōsekeista. Se tunnetaan myös nimellä "tuhansien muunnelmien jōseki".

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sensei's Library: Taisha 
 Sente Essee: Kun pelasin taishan (.pdf)

Go
Courier (kirjaintyyppi)

Courier on pääteviivallinen ja tasalevyinen, kirjoituskoneiden kirjasimia muistuttava kirjaintyyppi tai fontti. Se sopii parhaiten taulukkomuotoisen tiedon esittämiseen, teknisiin asiakirjoihin ja tekstinkäsittelyyn. Howard Kettler suunnitteli Courierin alun perin 1900-luvun puolivälissä IBM:lle kirjoituskoneissa käytettäväksi kirjaintyypiksi. Myöhemmin Adrian Frutiger piirsi sen uudelleen IBM Selectric -pallokirjoituskoneita varten. Courier on laajasti käytetty, ja se kuuluu useimpien tietokoneiden perusfontteihin.

Lähteet 

Kirjaintyypit
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1978

Vuoden 1978 syyskuussa järjestettiin 42. ammunnan maailmanmestaruuskilpailut Soulissa, Etelä-Koreassa. Osanottajia oli 58 maasta Neuvostoliiton johtaman kommunistiblokin boikotoidessa kisoja, sillä kommunistimaat eivät olleet tunnustaneet siihen mennessä Etelä-Koreaa omaksi valtiokseen.

Tulokset

Miehet

Vapaakivääri

Pienoiskivääri

Vakiokivääri

Ilmakivääri

Vapaapistooli

Olympiapistooli

Isopistooli

Vakiopistooli

Ilmapistooli

Villikarju

Olympiahaulikko

Skeet

Naiset

Vakiokivääri

Ilmakivääri, naiset

Vapaapistooli

Ilmapistooli

Olympiahaulikko

Skeet

Mitalitaulukko

Lähteet
 Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta

Vuoden 1978 urheilu
Soulin urheilu
1978
Otto Rönkä

Otto Rönkä (s. 1987) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. 

Rönkä on työskennellyt vuodesta 2014 lähtien Ylen urheilutoimituksessa. Syyskuussa 2018 julkaistiin Röngän esikoisteos E-urheilun käsikirja, joka on ensimmäinen suomenkielinen e-urheilua käsittelevä tietokirja.

Yksityiselämä 
Röngän isä on Yle TV1:n uutisankkuri Matti Rönkä ja äiti Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko Suvi Ahola. Hänen sisarensa Reetta Rönkä on suomalainen radiojuontaja ja toimittaja.

Lähteet 

Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset toimittajat
Joona Hubahamilainen

Pyhä Joona Hubahamilainen (s. Beth-Asa, Persia, k. 24. joulukuuta 327) oli munkki, marttyyri ja pyhimys. Hän meni pyhän Barachiuksen kanssa Hubahamiin palvelenaan uskonsa vuoksi vangittuja kristittyjä kuningas Sapor II:n hallitessa, mutta heidät pidätettiin, hakattiin, kidutettiin ja surmattiin koska he olivat kehottaneet kristittyjä kuolemaan myös marttyyreinä, sekä koska he kieltäytyivät vangitsijoidensa vaatimuksesta palvoa aurinkoa, kuuta, tulta ja vettä. Joonaa hakattiin nuijilla, paalu iskettiin hänen vatsaansa ja hänet laitettiin jäätävään lammikkoon, mutta selviten siitä hänen sormensa ja varpaansa leikattiin pois sekä hänet murskattiin kuoliaaksi viinipuristimessa. Hänen muistopäiväänsä vietetään 29. maaliskuuta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Pyhät persialaismarttyyrit Joona, Barakhisho, Zanithas, Lasarus, Marutha, Narses, Elia, Mares, Habib, Saba ja Sivsithina Suomen ortodoksinen kirkko

Kristityt marttyyrit
Kristityt munkit
Pyhimykset
Pyhät
Kuustonen

Kuustonen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:

 Mikko Kuustonen (s. 1960), suomalainen laulaja-lauluntekijä
 Iina Kuustonen, (s. 1984), suomalainen näyttelijä, Mikko Kuustosen tytär
 Minka Kuustonen, (s. 1985), suomalainen näyttelijä, Mikko Kuustosen tytär.
60 Parsecs!

60 Parsecs! on Robot Gentlemanin vuonna 2018 julkaisema Steam-peli Windows ja OS X laitteille. Tällä kertaa avaruuteen lähetetyt Astro Citizenit todistavat ihmiskunnan tuhon kun ydinsota alkaa, ja  kun yksi aseista on tulossa heidän basea kohti.

Pelaaminen 
Pelin alussa sinun täytyy valita yksi viidestä hahmosta kapteeniksi. Kun kapteeni on valittu, kyseisellä hahmolla on 60 sekuntia aikaa saada tarpeeksi tavaroita ja ruokaa koko miehistölle, siis henkilöille jotka ottaa mukaan. Kun 60 sekunttia on kulunut, maassa alkaa sota ja Astro Citizen base räjähtää ja peli alkaa. Nyt kapteenin täytyy tehdä päätöksiä joka päivä kunnes he löytäisivät planeetan laskeutumista varten. Toisin kuin 60 Seconds! Pelissä, tällä ketaa kapteeni voi tehdä, kierrättää tai korjata tavaroita mutta näihin tarvitsee resoursseja joita saa menemällä niitä etsimään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 60 Parsecs! Steam sivustolla
 60 Parsecs! Metacritic.com sivustolla 
 60 Parsecs! GameRVW.com sivustolla 

Indie-videopelit
Suomen urheilu 1961

Suomen urheilu 1961 käsittelee vuoden 1961 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.

Vuoden urheilija 

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:

Erillisellä naisten listalla kuusi parasta olivat:

Ampumahiihto 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Kalevi Huuskonen voitti kultaa henkilökohtaisella 20 kilometrillä sekä Paavo Revon ja Antti Tyrväisen kanssa joukkuekilpailussa.

Autourheilu 

 Jyväskylän suurajojen voittajaksi ajoi Rauno Aaltonen Volvolla.

Jalkapallo 

 Suomen maajoukkue pelasi kuusi maaottelua. Karsinnoissa vuoden 1962 maailmanmestaruuskilpailuihin Aatos Lehtosen valmentama joukkue hävisi kahdesti Bulgarialle ja vierasottelun Ranskalle. Kesäkuussa Helsingin olympiastadionilla Suomi voitti Norjan 4–1. Helsingin Palloseuran Kai Pahlman oli ainoa kaksi maalia vuoden maaotteluissa tehnyt suomalainen.
 Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai helsinkiläinen Kiffen ja pronssille sijoittui Valkeakosken Haka.

Jääkiekko 

 Suomen-mestaruuden voitti tamperelaisseura Tappara, hopeaa sai Rauman Lukko ja pronssille sijoittui toinen tamperelaisseura TK-V.

Jääpallo 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Norjassa Suomi saavutti neljän joukkueen turnauksessa pronssia.
 Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Oulun Palloseura, hopeaa sai helsinkiläinen Käpylän Urheilu-Veikot ja pronssille sijoittui Lappeenrannan Veiterä.

Koripallo 

 Miesten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Kisa-Toverit, hopeaa sai Kotkan Työväen Palloilijat ja pronssille sijoittui helsinkiläinen Torpan Pojat.
 Naisten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Helsingin Työväen Uimarit, hopeaa sai Lahden Sampo ja pronssille sijoittui Turun Riento.

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 1961 urheilu
1961
Andrei Kozyrev

Andrei Vladimirovitš Kozyrev (; s. 27. maaliskuuta 1951 Bryssel, Belgia) oli Venäjän ulkoministeri vuosina 1990–1996. Hän erosi virasta 9. tammikuuta 1996 virallisena syynä tultuaan valituksi edellisen vuoden puolella kansanedustajaksi. Häntä pidettiin uudistusmielisenä, ja vanhoilliset kommunistit olivat jo pitkään arvostelleet häntä myötämielisyydestä lännen suuntaan.

Kozyrevin isä oli hänen syntymäaikanaan diplomaattina Brysselissä. Kozyrev opiskeli Moskovan kansainvälisten suhteiden instituutissa pääaineenaan historia. Valmistuttuaan hän meni ulkoministeriön palvelukseen. Hänestä tuli Venäjän ulkoministeri 1990, ja kun Venäjän federaatio muodostui, hänestä tuli sen ulkoministeri loppuvuodesta 1991 tammikuuhun 1996 asti.

Lähteet 

Venäjän ulkoasiainministerit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Bruce Rauner

Bruce Vincent Rauner (s. 18. helmikuuta 1957 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen liikemies, filantrooppi ja republikaanisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2015 lähtien Illinois’n kuvernöörinä.

20. kesäkuuta 2016 Rauner vahvisti pyrkivänsä uudelleenvalituksi vuoden 2018 kuvernöörivaaleissa. Maaliskuussa 2018 hän voitti republikaanisen puolueen esivaalit. Raunerin vastustaja oli Jeanne Ives, osavaltion edustajainhuoneen jäsen. Marraskuun kuvernöörivaaleissa hän kohtasi demokraattien J. B. Pritzkerin, jolle hän hävisi. Pritzker astuu kuvernöörin virkaan tammikuussa 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Illinois’n kuvernöörit
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Paavo Simelius

Paavo Ilmari Simelius (15. syyskuuta 1893 Haukivuori – 25. elokuuta 1978 Mona Vale, New South Wales, Australia) oli suomalainen juristi ja diplomaatti.

Simeliuksen vanhemmat olivat asemapäällikkö Jaakko Kustaa Simelius (1865–1928) ja Elin Olga Matilda Vikman (1871–1965). 

Simelius suoritti 1915 oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa. Hän oli ulkoministeriön palveluksessa ja oli muun muassa Suomen asiainhoitajana Sydneyssä Australiassa 1949–1958. Hän oli jo aiemmin ollut Suomen konsulina Sydneyssä 1935–1941. Muita Simeliuksen asemapaikkoja olivat New York, Seattle ja Rotterdam. Simelius sai pääkonsulin arvonimen 1941. 

Paavo Simelius oli naimisissa vuoteen 1971 saakka Aino Hellin Pylkkäsen (1900–1971) kanssa ja vuodesta 1973 australialaisen kuvaamataidon opettaja Josephine Worthin kanssa. Paavo Simeliuksen nuorempi veli oli puolustusvoimien komentaja ja jalkaväen kenraali Sakari Simelius.

Lähteet 

Suomalaiset diplomaatit
Suomalaiset juristit
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Aleksi Varttinen

Aleksi Mikael Varttinen (s. 26. kesäkuuta 1997 Eura) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa joulutaukoon asti kestävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa. Hän on pelannut juniorina myös hyökkääjänä.

Ura 
Varttinen aloitti jääkiekkoilun Panelian Raikkaassa. Hän siirtyi E-juniori-ikäisenä Porin Ässiin. Varttinen voitti kauden 2016–2017 päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. 

Kesällä 2018 Varttinen harjoitteli niin ikään try-out -sopimuksella Ässien SM-liigajoukkueen ringissä. Syyskuussa Ässät lainasi hänet yhden Suomen Cupin ottelun ajaksi Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:hen. Varttinen debytoi kaudella 2018–2019 myös SM-liigassa. Hän teki liigadebyyttinsä 13. lokakuuta 2018 paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Varttinen merkittiin Ässien seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa lopulta 10.34 minuuttia. Muutamaa päivää myöhemmin Varttinen sai Ässiin loppukauden kattavan jatkosopimuksen. Helmikuussa 2019 hän teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Varttinen teki liigauransa avausmaalin 1. maaliskuuta 2019 vieraissa KooKoota vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa 2018–2019 toi 49 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4. 

Kaudella 2019–2020 Varttinen pelasi Ässissä 14 runkosarjaottelua. Marraskuussa 2019 seura lainasi hänet alustavasti 18. joulukuuta asti ulottuvalla sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Kajaanin Hokkiin, jossa Varttinen pelasi kuusi ottelua. Tammikuussa 2020 Ässät lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon, jossa Varttinen jatkoi siirtotakarajan jälkeen ja pelasi siellä kaikkiaan yhdeksän ottelua. Kauden 2020–2021 hän pelasi kokonaan SM-liigassa tehden siellä yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 3+2=5.

Varttinen siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Slovakian Extraligan HK 32 Liptovský Mikulášiin.

Heinäkuussa 2022 Varttinen teki kauden 2022–2023 kattavan ja kahden kuukauden tryoutin sisältävän sopimuksen Pelicansin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän kuitenkin loukkaantui viikko ennen runkosarjan alkua. Varttinen ehtinyt pelata otteluakaan, kunnes lokakuussa Pelicans vahvisti, että hän ei jatka joukkueessa. Seuraavana päivänä Varttisen uutisoitiin siirtyvän marraskuun maaottelutaukoon asti kestävällä sopimuksella Vaasan Sportiin. Marraskuussa 2022 Varttisen sopimusta jatkettiin joulutaukoon asti.

Muuta 
Varttisen isoveli Matias pelaa hyökkääjänä Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberliga-joukkue MEC Halle 04:ssa. Veljekset pelasivat kaudella 2018–2019 joukkuetovereina Ässien SM-liigajoukkueessa. Aleksi Varttinen harrasti lapsena myös jalkapalloa Euran Pallossa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Sportin pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Georgian talous

Georgian talouden näkymät ovat hyvät vuoden 2009 jälkeen, milloin oli konflikti Venäjän kanssa. Georgian talous kehittyi hyvin vuonna 2017, ja BKT kasvoi huomattavasti 4,8 prosenttiin. Tämä johtui muun muassa yksityisen kulutuksen kasvusta ja finanssipolitiikan johdonmukaisesta kehityksestä.

Viimeisen kymmenen vuoden aikana talous on kasvanut voimakkaasti noin 4,5 prosentin vuosivauhdilla huolimatta  monista häiriötekijöistä. Vuosina 2007–2008 koettiin maailmanlaajuinen finanssikriisi, ja konflikti Venäjän kanssa vuonna 2008. Myös raaka-aineiden hintojen lasku vuodesta 2014 vaikutti keskeisiin kauppakumppaneihin.  Georgiassa köyhyys väheni 32,5 prosentista 17,1 prosenttiin vuosina 2006–2016. Alemmat yhteiskuntaluokat ovat hyötyneet hallituksen tukemasta sosiaalipolitiikasta ja talouden tuomista mahdollisuuksista. Myös kotitalouksien hyvinvointi on parantunut.

Talouden ja hallinnon uudistukset ovat nostaneet Georgiaa mainetta. Georgia on muuttanut mm lainsäädäntöä yksityisen sektorin tukemiseksi.  Tämä on helpottanut liiketoimintaa, ja luokitukset ovat nostaneet maan kiinnostavaksi investointikohteeksi. Lisäksi alueellinen vapaakauppasopimus Euroopan unionin kanssa ja vapaakauppasopimus Kiinan kanssa tuo lisää kauppayhteistyötä. 

Energia, turismi ja maataloustuotanto voivat edesauttaa maata integroitumaan globaalisti.

Yrityksen perustaminen 
Georgiassa yrityksen perustaminen on melko nopeaa. Varaa nimi, käy rekisteröidyn agentin luona, täytä lomakkeet notariaatilla. 

Yrityksen perustaminen kestää yhden päivän. Esim rajavastuu yhtiön (LLC ) rekisteröintiä varten tarvitaan kolme dokumenttia:

 hakemus(Certified Application for Registration) 
 yhtiöjärjestys (Certified Memorandum of Association)
 osakkaiden suostumukset
 ALV (VAT) rekisteröinti, jos liikevaihto kalenterivuonna yli 100.000 GEL (35000 EUR)

Rekisteröintimaksu on 100 GEL  (32,6 EUR) perusrekisteröinnistä tai GEL 200 pikarekisteröinnistä  + GEL 1 (pankkikuluja) + GEL 5 per sertifioitu dokumentti.

Yhtiömuodoista 

 Toiminimi tai itsenäinen ammatinharjoittaja (Sole Proprietorship) on nopein tie ja hyvä. Tässä yhtiömuodossa sama kuin Suomessa eli yhteiset varat. Pienet aloituskulut. 
 Rajavastuuyhtiössä (Limited Liability Company) voi olla useampi omistaja. Nopea aloitus. Tässä yhtiömuodossa vain ei sidonnaisuutta omiin varoihin. Enempi aloituskuluja, ei kuitenkaan alkupääomaa. 
 Osakeyhtiö (Corporation), osakepääoma alussa, tuplaverotus, enempi paperityötä aloitusvaiheessa. Tässä yhtiömuodossa vain ei sidonnaisuutta omiin varoihin

Verotus 
Kokonaisveroaste Georgiassa on 16,4 (Euroopassa ja Aasiassa ka 33,1 ja OECD maissa ka 40,1)

BKT

Kuluttajahintaindeksi  ja inflaatio

Lähteet

Aiheesta muualla 

Talous
Aasian talous
Huppa

Huppa tai chupa on hääkatos, jonka alla juutalainen hääpari perinteisesti seisoo hääseremonian aikana. Chuppa koostuu nelikulmaisesta kankaasta, joskus tallitista, jota joko pidetään levitettynä käsien välissä, tai se riippuu pylväiden tai tankojen varassa. Huppa symboloi uutta kotia, jonka aviopari rakentaa yhdessä. 

Huppa voi myös tarkoittaa juutalaisen hääseremonian toista osaa, jota kutsutaan myös nimellä nisuin. Perinteisesti huppa on ollut ulkona taivasalla, mutta se voi myös olla sisällä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Juutalainen kulttuuri
Häät
Shirley Jackson

Shirley Hardie Jackson (14. joulukuuta 1916 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat – 8. elokuuta 1965 North Bennington, Vermont, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti kauhukertomuksistaan. Kirjailijanuransa aikana Jackson kirjoitti kuusi romaania, kaksi muistelmateosta ja yli 200 novellia.

Tuotanto 
Jacksonin ehkä tunnetuin teksti on vuonna 1948 New Yorker -lehdessä ilmestynyt novelli The Lottery. Novellissa Jackson käsittelee yhdysvaltalaisen kyläidyllin synkkää kääntöpuolta, joka on toistuva teema myös hänen myöhemmässä tuotannossaan. Vuonna 1959 ilmestynyt The Haunting of Hill House on yliluonnollinen kauhutarina, josta on tehty useita elokuvasovituksia, ja vuonna 1962 ilmestynyt Linna on aina ollut kotimme on myös kulttimaineeseen noussut goottilainen pienoisromaani.

Vuodesta 2007 alkaen Yhdysvalloissa on jaettu Shirley Jackson -palkintoa joka myönnetään psykologista jännitystä, kauhua ja synkkää fantasiaa edustaville teoksille. Tuore Jackson-elämäkerta A Rather Haunted Life esittää, että elinaikanaan aliarvostetun Jacksonin teoksia tulisi lukea esifeministisinä.

Romaanit 
 The Road Through the Wall (1948)
 Hangsaman (1951)
 The Bird’s Nest (1954)
 The Sundial (1958)
 The Haunting of Hill House (1959)
 Linna on aina ollut kotimme (1962, We Have Always Lived in the Castle) Fabriikki Kustannus, 2018. ISBN 978-952-68456-9-2.

Shirley Jackson fiktiossa 
Shirley Jackson on päähenkilönä Josephine Deckerin ohjaamassa elokuvassa Shirley (2020). Jacksonia esittää Elisabeth Moss.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Viinijärven Jumalanäidin Tihvinän ikonin kirkko

Viinijärven Jumalanäidin Tihvinän ikonin kirkko on ortodoksinen Taipaleen ortodoksiseen seurakuntaan kuuluva kirkko Viinijärven kylässä Liperissä. 

Taipaleen ortodoksinen seurakunta on saanut alkunsa 1500-luvun alkupuolella. Seurakunnan kirkkojen historiasta ei ole säilynyt tietoja ennen kuin 1700-luvulta, tiedetään, että 1766 on purettu vanha kirkko, sillä uusi kirkko oli valmistunut 1765-68. Se paloi jo 1774 ja vuotta myöhemmin, 1775 valmistui uusi, P. Nikolaoksen kirkko. Se oli muodoltaan 1700-luvulla suosittua länsitornillista pitkäkirkkotyyppiä, jonka länsitorni ja runkohuoneen lyhty olivat kahdeksankulmaisia. Kirkko purettiin nykyisen kirkon valmistuttua.

Nykyinen Taipaleen kirkko valmistui vuonna 1906 pääosin venäläisen kauppiaan Ivan Stretskovin lahjoitusvarojen turvin ja hänen toiveestaan se pyhitettiin Jumalanäidin Tihvinän ikonin muistolle. Kirkon suunnitteli sortavalalainen rakennusmestari J. O. Leander, ja se on tyyliltään jugend-vaikutteinen ristikirkko. Arkkipiispa Sergei vihki kirkon käyttöön 9. marraskuuta 1906.

Kirkko on pohjamuodoltaan latinalainen risti. Itäpäässä oleva alttaritila on viisitaitteinen. Kirkkosalin yllä on monikulmainen lyhtytorni ja pienemmät neljä kulmatornia. Alimmassa kerroksessa on eteinen, sen viereiset aputilat ja. Kellohuone on alempien kerrosten tapaan nelisivuinen. Runkohuoneen laakea satulakatto on alttaripäästä aumattu. Rikkain listoituksin jäsennelty julkisivu on lähinnä nikkarijugend-tyyliä. Kellotornissa on seitsemän kelloa, joista neljä pienintä ovat vuodelta 2017. Ne on valettu kirkkoa varten Venäjällä, Pyhän Elisabetin luostarissa. Vanhin kirkon kelloista on vuodelta 1884, alkuaan  joko Valamon tai Konevitsan luostarista. 

Kirkon ikonostaasi on valmistettu Pietarissa ja sen ikonit edustavat 1800-luvulle ominaista ns. historiallis-naturalistista tyyliä. Ikonostaasi on kaksikerrokseninen. Ikonostaasin molemmila puolilla seinillä on suuret öljymaalaukset "Jeesus rukoilee Getsemanessa" ja "Golgata". Kirkossa on useita edellisestä kirkosta siirrettyjä ikoneja 1700-luvulta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuvia kirkostaː http://ortodoksinenkulttuurikeskus.fi/fi/vaeltajan-polku/taipaleen-jumalanaidin-kirkko

Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset
Liperin rakennukset ja rakennelmat
Pohjois-Karjalan kirkkorakennukset
Suomen urheilu 1963

Suomen urheilu 1963 käsittelee vuoden 1963 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.

Vuoden urheilija 

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:

Erillisellä naisten listalla kuusi parasta olivat:

Ampumahiihto 

 Maailmanmestaruuskilpailujen henkilökohtaisessa 20 kilometrin kilpailussa Antti Tyrväinen saavutti hopeaa ja Hannu Posti pronssia. Joukkuekilpailussa Suomi saavutti hopeaa ja joukkueeseen kuului Tyrväisen ja Postin lisäksi Veikko Hakulinen.

Autourheilu 

 Jyväskylän suurajojen voittajaksi ajoi Simo Lampinen Saabilla.

Jalkapallo 

 Suomen maajoukkue pelasi viisi maaottelua. Olavi Laaksosen valmentama Suomi ei hävinnyt vuoden kolmesta Pohjoismaiden-mestaruusturnaukseen kuuluvasta ottelustaan yhtään mutta oli silti neljän vuoden lopputuloksissa neljäs eli viimeinen. Kesäkuun alussa Kööpenhaminassa Suomi pelasi Tanskan kanssa tasan 1–1, kesäkuun lopulla Helsingin olympiastadionilla Suomi voitti Norjan 2–0, ja elokuussa Tukholmassa Suomi ja Ruotsi pelasivat maalittoman tasapelin. Olympiakarsinnoissa Suomi hävisi Neuvostoliitolle vieraskentällä 7–0 ja kotona 0–4. Kai Pahlman teki vuoden kolmesta suomalaismaalista kaksi.
 Suomen-mestaruuden voitti Lahden Reipas, hopeaa sai Valkeakosken Haka ja pronssille sijoittui Åbo IFK.

Jääkiekko 

 Suomen-mestaruuden voitti Rauman Lukko, hopeaa sai Tappara ja pronssille sijoittui toinen tamperelaisseura Ilves.

Jääpallo 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Ruotsissa Suomi saavutti neljän joukkueen turnauksessa hopeaa.
 Suomen-mestaruuden voitti neljännen peräkkäisen kerran Oulun Palloseura, hopeaa sai kemiläinen Veitsiluodon Vastus ja pronssille sijoittui Warkauden Pallo -35.

Koripallo 

 Miesten Suomen-mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran Helsingin Kisa-Toverit, hopeaa sai helsinkiläinen Torpan Pojat ja pronssille sijoittui Helsingin NMKY.
 Naisten Suomen-mestaruuden voitti neljännen peräkkäisen kerran Helsingin Työväen Uimarit, hopeaa sai helsinkiläinen Karhun Pojat ja pronssille sijoittui Lahden Sampo.

Yleisurheilu 

 Pentti Nikula hyppäsi 2.2. Pajulahdessa Nastolassa seiväshypyn sisäratojen maailmanennätykset 500, 505 ja 510 cm. Hänestä tuli lajissaan maailman ensimmäinen viiden metrin ylittäjä, sillä kukaan ei ollut ulkoradoillakaan aiemmin ylittänyt tätä korkeutta.
 Pentti Eskola ylitti pituushypyssä ensimmäisenä suomalaisena kahdeksan metrin rajan hyppäämällä 804 cm 4.7. Helsingissä. Hän oli kauden maailmantilastossa kolmas.

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 1963 urheilu
1963
Tanskan väestö

Tanskan väestö tarkoittaa Tanskassa asuvia ihmisiä. Tanskan väkiluku oli 2018 vuoden huhtikuussa 5 785 864.

Väestönmuutokset
Väestönmuutokset 1970-2017.

Väestöennuste
Väestöennuste 2020-2060:

Syntyvyys

Tanskassa oli keskimäärin 10,4 syntymää/nainen vuonna 2012. 1950-luvulla Tanskan hedelmälisyys luku oli 2,6. Vuonna 1983 se oli 1,4. Se nousi sen jälkeen ja on nykyisin noin 1,7-1,8.

Elinajanodote
Elinajanodote Tanskassa 1950-2015:

Kielet
Tanskan ainoa virallinen kieli on tanska, mutta fäärillä, grönlannilla ja saksalla on vähemmistökieli asemat.

Fääri
Fääri on Färsaarien virallinen kieli. Fäärillä on 45 000 puhujaa Färsaarilla ja 21 000 puhujaa Tanskassa.

Grönlanti
Vuodesta 2009 lähtien, grönlanti on Grönlannin ainoa virallinen kieli. Tanskassa sitä puhuu noin 7 000 ihmistä.

Saksa
Saksan kielellä on virallinen vähemmistökielen asema Etelä-Tanskassa. 15 000-20 000 saksalaista asuu Etelä-Tanskassa, joista 8 000 puhuu saksaa.

Uskonto
Suurin osa tanskalaisista ovat luterilaisia. Vuonna 2019 74,7 prosenttia oli Tanskan kansankirkon jäseniä. 

Muslimeja on arviolta 306 000 eli 5,3 prosenttia väestöstä.

Buddhalaisia on 30 000 eli 0,5 prosenttia väestöstä ja Hindulaisia 8 000 eli 0,1 prosenttia väestöstä.

Suurimmat kaupungit
Luettelo Tanskan suurimmista kaupungeista:

 Kööpenhamina 1 295 686
 Aarhus 269 022
 Odense 176 683
 Aalborg 113 417
 Esbjerg 72 261
 Randers 62 563
 Kolding 60 300
 Horsens 58 480
 Vejle 55 876
 Roskilde 50 393

Maahanmuuttajat

Tanskassa oli vuoden 2017 lopussa 591 438 maahanmuuttajaa ja 176 837 maahanmuuttajien jälkeläisiä. Yhteensä heitä oli 768 275, eli 13,3 prosenttia Tanskan väestöstä. 

Alla olevassa taulukossa on 15 maata, joista on eniten maahanmuuttajia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Väestö
Väestö maittain
No Ordinary Family

No Ordinary Family on yhdysvaltalainen scifiä ja komediaa sekoittava draamasarja, jonka loivat Greg Berlanti ja Jon Harmon Feldman. Sen esittäminen alkoi Yhdysvalloissa ABC-kanavalla 28. syyskuuta 2010.

Sarjassa seurataan Powellin perhettä heidän saatuaan erikoiskykyjä sen jälkeen kun joutuivat tekemään lentokoneella hätälaskun Brasiliassa  Amazonin sademetsän alueella. Tuon jälkeen kotiin Yhdysvaltoihin päässeen perheen arki muuttuu kun ilmenee ettei erikoiskykyjen kanssa eläminen ole ihan helppoa.

Toukokuussa 2011 ABC kertoi lopettavansa sarjan tuottamisen heikkojen katsojamäärien takia.

Näyttelijät

Tuotanto 
ABC tilasi sarjasta pilottijakson tammikuussa 2010. Samalla sen käsikirjoittajiksi nimettiin Greg Berlanti ja Jon Harmon Feldman.

Ensimmäinen roolivalinta tehtiin helmikuussa 2010, kun Michael Chiklis valittiin esittämään perheen isää, Jim Powellia. Maaliskuussa Julie Benz nimettiin esittämään Jimin vaimoa, Stephanie Powellia.

Toukokuussa 2010 ABC kertoi ottaneen sarjan loppuvuoden esityslistalleen.

Vastaanotto 
Sarja on saanut enimmäkseen hyvää palautetta. Metacritic antoi sille arvioksi 65/100 pistettä ja Rotten Tomatoes 73%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 No Ordinary Family TV.com sivustolla  

Yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat
Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
2010-luvun televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Danish Crown

Danish Crown on tanskalainen elintarvikealan yritysryhmä, joka on kasvanut yhdeksi maailman suurimmista lihanjalostajista. Se on maailman suurin sianlihan viejä ja Euroopan suurin sianlihan jalostaja. Danish Crown teurastaa 90 prosenttia Tanskan sioista. Yli puolet Tanskan maatalousviennistä tulee Danish Crownin kautta.

Yritysryhmän omistaa tanskalainen osuuskunta Leverandørselskabet Danish Crown AmbA. Danish Crown on kasvanut Tanskassa niin suureksi lihantuottajaksi, ettei maatalousmaa enää tahdo riittää tuotannon kasvattamiseen. Niinpä yhtiö on ostanut yrityksiä muualta Euroopasta.

Danish Crownin historia juontaa vuoteen 1887, jolloin Horsensiin perustettiin ensimmäinen tanskalainen teurastamo-osuuskunta. Niitä tuli paljon lisää, kunnes vuonna 1960 niitä alettiin yhdistää suuremmiksi kokonaisuuksiksi. Viimeiset suuret fuusiot olivat vuonna 1998, kun Danish Crown ja Vestjyske Slagterier yhdistyivät, ja vuonna 2002 kun mukaan tuli vielä Steff-Houlberg. Danish Crown toimi osuuskuntamuotoisena vuoteen 2010 saakka, kunnes liiketoiminta siirrettiin osuuskunnan omistamalle osakeyhtiölle ja sen tytäryhtiöille.

Vuonna 2004 Danish Crown tuli HK Ruokatalon kumppaniksi puolalaisen Sokołów-lihanjalostusyhtiön omistajana ostettuaan ruotsalaisen Lantbrukarnas Riksförbundin 22,5 prosentin osuuden siitä. Vuonna 2014 Sokolówista tuli Danish Crownin täysin omistama.

Danish Crown omisti aiemmin yhdysvaltalaisen lihanjalostusyhtiö Plumrose USA:n, kunnes myi sen vuonna 2017 brasilialaiselle JBS:lle.

Lähteet

Tanskalaiset yritykset
Elintarvikealan tuotemerkit
Tanskalaiset elintarvikeyhtiöt
Jaakko Laurila

Jaakko Laurila (16. syyskuuta 1873 Isokyrö – 26. lokakuuta 1956 Helsinki) oli sanomalehtimies ja eduskunnan painatustöiden kanslian päällikkö. 

Jaakko Laurilan vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Matti Laurila ja Elisabeth Perttilä ja puoliso vuodesta 1922 Aini Irene Yrjänäinen. Ylioppilaaksi Laurila tuli Vaasan lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903. Laurila aloitti lehtimiesuransa Päivälehden palveluksessa 1902 ja siirtyi lehden lakkauttamisen jälkeen Helsingin Sanomien ulkomaantoimittajaksi vuodesta 1905 vuoteen 1907, jolloin hän perusti Uusmaalainen-lehden ja tuli sen päätoimittajaksi. Sittemmin hän toimi Laatokan, Kalevan ja Savo-lehden päätoimittajana ja Kauppalehden palveluksessa, kunnes tuli ensin eduskunnan painatustöiden valvojaksi ja sitten painatustöiden kanslian päälliköksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1951. Vuodesta 1923 Laurila oli myös valtioneuvoston kirjapainon ja julkaisuvaraston johtaja. Suomen Sanomalehtimiesten Liittoa perustamassa ollut Laurila kutsuttiin yhdistyksen kunniajäseneksi 1945. Nuorsuomalaisen Puolueen aktiivi Laurila oli puolueen viimeinen puoluesihteeri. Hänet tunnettiin myös suomentajana ja novellien kirjoittajana.

Lähteet

 Suomalaiset päätoimittajat
 Suomalaiset virkamiehet
 Suomentajat
 Nuorsuomalaiset poliitikot
 Vuonna 1873 syntyneet
 Vuonna 1956 kuolleet
Edfun temppeli

Edfun temppeli on hyvin säilynyt temppeli Egyptissä. Se on rakennettu Ptolemaiosten hallitsijasuvun valtakaudella, 237–57 eaa. Se on Karnakin temppelin jälkeen toiseksi suurin Egyptin temppeleistä. Edfun kaupunki sijaitsee 115 km Luxorista. 

Temppeli on 138 metriä pitkä ja 76 metriä leveä. Se on rakennettu aikaisemman temppelin päälle. Rakennustyöt aloitettiin Ptolemaios III:n ja lopetettiin Ptolemaios XI:n valtakaudella. Ne keskeytyivät usein levottomuuksien takia. Seiniä koristavista korkokuvista on saatu tietoa temppelin käytöstä. Niissä on myös kansallismielistä aineistoa verhottuna uskonnolliseen kuvastoon.

Temppeli on omistettu Horukselle. Se on säilynyt niin hyvin koska se hautautui autiomaan hiekkaan sen jälkeen kun Horuksen palvominen kiellettiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin rakennukset ja rakennelmat
Muinaisen Egyptin uskonto
Seulonnan keskeiset artikkelit
Temppelit
Getty Center

Getty Center on taidemuseo ja kulttuurikeskus Los Angelesissa. Siellä toimii J. Paul Gettyn museon lisäksi tutkimuskeskus, konservointilaitos ja Gettyn säätiö. Keskus avattiin vuonna 1997.

Keskuksen on suunnitellut Richard Meier. Sen kaksi siipeä myötäilevät kukkulana harjanteita, joille keskus on rakennettu. Museosiivessä on useita pieniä gallerioita ja 450-paikkainen auditorio. Toisessa siivessä on toimistotilojen lisäksi miljoonan teoksen kirjasto ja lukusaleja.

J. Paul Gettyn museon toiminta jakaantuu kahteen paikkaan: Getty Centerissä on eurooppalaista maalaus-, piirros-, kuvanveisto- ja valokuvataidetta, kuvitettuja käsikirjoituksia ja taideteollisuuden tuotteita, kun taas Getty Villa Malibussa keskittyy antiikin Kreikan ja Rooman historiaan. Museon tunnetuimpiin töihin kuuluvat Marino Marinin Angel of the Citadel (1950), Vincent van Goghin Iirikset (1889), Claude Monetin Rouenin katedraali aamuvalossa (1894), James Ensorin Kristus saapuu Brysseliin (1889), André-Charles Boullen intarsiatyönä tekemä kaappi (1675-1680), Rembrandtin  Vanha mies sotilaspuvussa (1630-1631), ja Gentile da Fabrianon  Neitsyt Marian kruunaus (1420). 

Rakennusten väliin jäävässä tilassa on Robert Irwinin suunnittelema monimuotoinen puutarha.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain taidemuseot
Los Angelesin museot
Hannele Laurila

Hannele Laurila on suomalainen manageri. 

Hannele Laurila omisti manageri- ja ohjelmatoimisto Uniartists Oy:n, joka oli läheisessä yhteistyössä hänen miehensä Ari Laurilan johtaman levy-yhtiön Unirecords Oy:n kanssa. Uniartists edusti Suomessa uutta toimintakulttuuria, jossa artistit olivat taustavoimien kehittämiä palvelutuotteita. Toisin kuin siihen saakka oli totuttu, artisti oli manageritoimiston palkkalistoilla. Ari Laurila tuotti muun muassa Laura Voutilaisen ensialbumin. Ari Larila on Kerran-kappaleen alkuperäinen säveltäjä ja sanoittaja. Laurilan ensimmäisiä kiinnityksiä olivat 1990-luvulla Laura Voutilainen, Isto Hiltunen, Janne Hurme, Johanna Siekkinen ja Taivassatama.

Vuoden managerointisuhteen jälkeen Laura Voutilainen riitaantui manageriyhtiön kanssa ja halusi purkaa kohtuuttomana pitämänsä kolmen vuoden määräaikaisen sopimuksen. Asiasta nousi oikeusjuttu, jossa Uniartist Oy vaati Voutilaiselta neljän miljoonan markan korvauksia sopimusrikkomuksesta. Kesällä 1995 Kouvolan hovioikeus ratkaisi asian siten, että Laura pääsi managerisopimuksesta irti. Koska tällaisesta ei ollut Suomessa ennakkotapausta, Voutilainen ja Laurila joutuivat maksamaan omat oikeudenkäyntikulunsa. Sittemmin Laurilan ja Voutilaisen välit ovat kuitenkin korjaantuneet.

Uniartists ja Unirecords saivat 1990-luvulla julkisuutta myös Johanna Siekkisen kappaleisiin kohdistuneiden plagiointisyytösten vuoksi. Hannele Laurilan mukaan kappaleista vastasi jugoslavialaistaustainen säveltäjä Michael Goodman. 

Oikeudenkäyntien jälkeen Laurila vetäytyi pois julkisuudesta, mutta aloitti managerina uudelleen vuonna 2014, jolloin hänen talliinsa kuuluivat lehtitietojen mukaan Nomi Enckell ja Mari Varjovirta.

Lähteet 

Suomalaiset managerit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Vallinkoski (täsmennyssivu)

Vallinkoski ja Wallinkoski tarkoittavat seuraavia:

Sukunimi
 Jorma Vallinkoski (1915–1980), Helsingin yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitaja 
 Lola Wallinkoski o.s. Odusoga (s. 1977), missi, malli
 Noora Vallinkoski, kirjailija

Muita
 Vallinkoski, koski Imatralla Vuoksessa
 Vallinkoski, Victor Westerholmin maalaus

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Wallinheimo

Wallinheimo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Jenni-Juulia Wallinheimo-Heimonen (s. 1974), vammaispoliittinen taiteilija
 Juho Wallinheimo (1871–1955), pappi ja kirjailija
 Kaisa Wallinheimo, e. Gustafsson, o.s. Savola (s. 1969), korkeushyppääjä
 Sinuhe Wallinheimo (s. 1972), jääkiekkomaalivahti, kokoomuksen kansanedustaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Valmentaja (elokuva)

Valmentaja on Tuukka Temosen ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2018. Liikemies-mediapersoona Jari Sarasvuosta kertovan elämäkertaelokuvan on käsikirjoittanut Heini Heikkilä, ja Sarasvuota näyttelee Mikko Nousiainen.

Valmentaja kuvattiin Kouvolassa. Se aloitti ennakkokiertueensa ympäri Suomen jo elokuussa 2018. Neljällätoista paikkakunnalla pidettyihin ennakkoesityksiin liittyi André Noël Chakerin juontama tilaisuus, jossa oli mukana myös paikallinen puhuja. Elokuvan varsinainen ensi-ilta oli 17. lokakuuta 2018. Elokuvaa levitettiin 57:llä kopiolla teattereissa ja se sai 11 000 katsojaa.

Vastaanotto
Elokuva jakoi kriitikoiden mielipiteitä. Episodi-elokuvalehden Jussi Huhtala piti Valmentajaa toimivana kokonaisuutena ja Mikko Nousiaisen roolityötä energisenä. ”Tuukka Temonen osoittaa viimeistään nyt olevansa vakavasti otettava elokuvantekijä. Valmentaja on pätevä ohjaustyö, jonka pitkä draaman kaari pysyy hyvin kasassa ja etenee sujuvasti.”

Elokuvauutisten arvostelijan mielestä Valmentaja on teemaltaan ja ajankuvaltaan samankaltainen kuin Temosen esikoispitkä, omakohtainen Teit meistä kauniin, mutta tunnelmaltaan kylmempi ja toisaalta kokonaisuutena eheämpi.

Helsingin Sanomien Anton Vanha-Majamaa kirjoitti Valmentajan olevan kaikkea muuta kuin Jari Sarasvuon julkikuva: tylsä, karismaton ja lannistava. ”En ihan käsitä, miksi minulle kerrotaan näin pitkällisesti tästä mulkvistista. Sellaisena hän nimittäin elokuvassa näyttäytyy.” Vanha-Majamaan mielestä elokuvan rakenne on ”wikipediaaninen” ja Wikipedia-artikkelien tavoin täynnä rikkinäisiä linkkejä: ”Moni käänne huutaisi lisäselitystä, mutta katsojan oletetaan tuntevan Sarasvuon elämäntarinan kuin omat taskunsa”. Temonen piti Vanha-Majamaan arvostelua epäoikeudenmukaisena ja leimasi hänet kommunistiksi, joka pitää menestymistä vääränä asiana.

Me Naiset -lehden Martta Kaukonen vertasi Valmentajaa kotivideokoosteeseen, josta on turha etsiä draamallista kaarta: ”Huippukohtia markkeeraavat valkokankaalle lävähtävät naisten paljaat rinnat tai takamukset.” Hänestä vangitsevin roolisuoritus on Tatu Sinisalon Jussi Parviainen, mutta myös Nousiaisen Sarasvuo ”herää horteestaan” mieshahmojen yllättävän homoeroottisissa kohtaamisissa. Sarasvuo-hahmon kertojanääni taas suoltaa Kaukosen mielestä ”sellaista dadaa, että on mahdotonta tietää, yrittääkö Temonen parodioida, ironisoida vai ylistää päähenkilöään”.

Ilta-Sanomien Taneli Topelius pitää Mikko Nousiaista ilmettynä Sarasvuona, joka tavoittaa etenkin esikuvansa puhetyylin ja onnistuu olemuksellaan antamaan ainakin osaselityksen valmentajahahmon vetovoimalle. ”Julkkisroolien” esittäjät Jarkko Lahti Simo Rantalaisena ja Tatu Sinisalo Jussi Parviaisena taas jäävät kalpeiksi imitaatioiksi alkuperäisistä. Elokuvan yleissävy on Topeliuksesta pikemminkin kepeä ja kiltti kuin satiirinen.

Lähteet

Vuoden 2018 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset elämäkertaelokuvat‎
Järvi-Pohjanmaan rovastikunta

Järvi-Pohjanmaan rovastikunta oli yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan seitsemästä rovastikunnasta. Rovastikuntaan kuuluivat Lapuan hiippakunnan 
Kauhavan sekä Lappajärven, Evijärven, Vimpelin, Alajärven, Soinin, Ähtärin ja Pietarsaaren suomalainen  evankelis-luterilaiset seurakunnat. 
Rovastikunnan lääninrovastina toimi Alajärven kirkkoherra Ari Auranen.

Lapuan hiippakunnan rovastikunnat jaettiin vuonna 2022 uudestaan maakuntajaon mukaan. Ennen hiippakuntia oli kuusi, uuden jaon mukaan viisi, eikä Järvi-Pohjanmaan rovastikuntaa enää ole.

Rovastikunnan seurakunnat

Lähteet

Suomen entiset evankelis-luterilaiset rovastikunnat
Lapuan hiippakunta
Suomen urheilu 1965

Suomen urheilu 1965 käsittelee vuoden 1965 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.

Vuoden urheilija 

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:

Erillisellä naisten listalla kuusi parasta olivat:

Ampumahiihto 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Antti Tyrväinen saavutti 20 kilometrin kilpailussa pronssia.

Autourheilu 

 Jyväskylän suurajojen voittajaksi ajoi Timo Mäkinen Morris Cooper S:llä.

Jalkapallo 

 Suomen maajoukkue pelasi kahdeksan maaottelua. Elokuussa Olavi Laaksosen valmentama Suomi voitti Pohjoismaiden-mestaruusturnaukseen kuuluvassa ottelussa Helsingin olympiastadionilla Norjan 4–0 ja pelasi kaksi viikkoa myöhemmin saman turnauksen ottelussa Luulajassa Ruotsin kanssa tasan 2–2. Syyskuussa Helsingin olympiastadionilla Suomi otti historiansa ensimmäisen MM-karsintaotteluvoiton: vastustajana oli Puola, ja Juhani Peltosen ja Semi Nuorasen maaleilla sekä Lars Näsmanin torjunnoilla Suomi voitti 2–0. MM-karsinnan kotiottelut Skotlantia ja Italiaa sekä vierasottelu Puolaa vastaan päättyivät Suomen tappioon, kuten myös PM-sarjaan kuulunut vierasottelu Tanskaa vastaan. Kai Pahlman ja Asko Mäkilä tekivät vuoden maaotteluissa kumpikin kolme maalia.
 Suomen-mestaruuden voitti Valkeakosken Haka, hopeaa sai Helsingin Jalkapalloklubi ja pronssille sijoittui Lahden Reipas. Kentille vuoden kilpailukiellon jälkeen palannut ja Helsingin Palloseurasta Helsingin Jalkapalloklubiin siirtynyt Kai Pahlman voitti maalikuninkuuden. HJK:n otteluissa kävi ennätyksellisesti yleisöä, ja korkein katsojamäärä oli 17 293 katsojaa HJK:n ja Hakan välisessä ottelussa.

Jousiammunta 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Matti Haikonen ja Maire Lindholm voittivat henkilökohtaisen maailmanmestaruuden. Miesten joukkuekilpailussa Haikonen, Jorma Sandelin ja Tuomo Virtanen saavuttivat hopeaa kuten myös naisten joukkuekilpailussa Lindholm, Elma Haikonen ja Tuulikki Valkama.

Jääkiekko 

 Suomen-mestaruuden voitti Porin Karhut, hopeaa sai Tampereen Ilves ja pronssille sijoittui Rauman Lukko.

Jääpallo 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Neuvostoliitossa Suomi voitti Ruotsin mutta hävisi Neuvostoliitolle ja Norjalle ja jäi turnauksessa neljänneksi.
 Suomen-mestaruuden voitti Warkauden Pallo -35, hopeaa sai Helsingin IFK ja pronssille sijoittui Oulun Palloseura.

Koripallo 

 Miesten Suomen-mestaruuden voitti viidennen peräkkäisen kerran Helsingin Kisa-Toverit, hopeaa sai helsinkiläinen Työväen Mailapojat ja pronssille sijoittui Helsingin NMKY.
 Naisten Suomen-mestaruuden voitti kuudennen peräkkäisen kerran Helsingin Työväen Uimarit, hopeaa sai Jyväskylän Kiri ja pronssille sijoittui Työväen Mailapojat.

Pikaluistelu 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Jouko Launonen saavutti yhteispisteissä hopeaa.

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 1965 urheilu
1965
Fun (täsmennyssivu)

Fun tai FUN voi tarkoittaa seuraavia:

 Fun, fun., yhdysvaltalainen indie pop -yhtye
 FUN, France université numérique, yliopistojen järjestämiä avoimia verkkokursseja tarjoava ranskalainen yritys
 FUN Tampere, Tampereella toimiva kaupallinen radioasema
 Fun?, suomalaisen punk-yhtye Widowsin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1980
Cynthia Plaster Caster

Cynthia Plaster Caster (oikealta nimeltään Cynthia Albritton, 24. toukokuuta 1947 – 21. huhtikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen bändäri ja kuvataiteilija, joka tunnetaan kuuluisien rockmuusikoiden peniksistä tekemistään kipsivaloksista. Hän teki valoksia 1960-luvun loppuvuosista vuoteen 1971 asti ja jatkoi valamista jälleen 1980-luvulta alkaen. Hänen valoksiaan on esitelty useissa näyttelyissä.

Cynthia Albritton sai ajatuksen kipsivalosten tekemisestä vuonna 1966 lukionsa kuvaamataidon kotitehtävästä, jossa tuli tehdä kipsivalos jostain kiinteästä kohteesta. Kotitehtäväkseen hän vielä teki valoksen vihanneksesta, mutta ryhtyi ystävättärensä kanssa opettelemaan valosten tekemistä peniksistä ja suunnittelemaan, miten saisi rockmuusikot suostumaan niiden ottamiseen. He ryhtyivät käyttämään itsestään nimitystä "Chicagon Plaster Casters" ('Chicagon Kipsinvalajat') ja päätyivät käyttämään valuaineena alginaattia, jota hammaslääkärit käyttivät ottaessaan hampaista kipsimalleja. Kohteen tehtävänä oli työntää avustajan avulla jähmettynyt peniksensä tyttöjen valmistamaan pinkinväriseen alginaattiin, johon jäi sen kovetuttua muotti, johon veistos myöhemmin valettiin. Ensimmäiset yritykset Monkeesin Peter Torkin ja Procol Harumin Gary Brookerin kanssa epäonnistuivat, sillä tytöt eivät osanneet käsitellä ainetta oikein. Ensimmäisen onnistuneen kipsivaloksensa Cynthia ja hänen kaksi avustajaansa tekivät Jimi Hendrixistä. Sen jälkeen he tekivät valokset monesta muustakin rockmuusikosta. Jotkin valokset tosin epäonnistuivat tai jäivät esittämäänsä kohdetta pienemmiksi toimenpiteen pitkän keston tai alginaatin ennenaikaisen jähmettymisen johdosta.

Rockmuusikko Frank Zappa kiinnostui Cynthian taiteesta ja rohkaisi häntä, mutta hänen kaavailemansa näyttely veistoksista ei koskaan toteutunut.

Vuoden 1971 jälkeen Cynthia Plaster Caster ei enää onnistunut saamaan tunnettuja rockmuusikoita suostumaan kohteekseen, joten hän lopetti valosten tekemisen kymmeneksi vuodeksi ja palasi Los Angelesista kotikaupunkiinsa Chicagoon latojan työhön.

Cynthia palasi valosten tekemiseen 1980-luvulla, ja samalla hän alkoi saada mediahuomiota. Hän oli luopunut veistoskokoelmastaan 1970-luvun alussa, mutta sai sen takaisin oikeudenkäynnin kautta 1980-luvun lopussa. Hän teki valoksia rockmuusikoiden lisäksi myös elokuvantekijöistä ja muista julkkiksista, ja vuonna 2000 hän alkoi tehdä kipsivaloksia naisrokkareiden rinnoista. Hänen valoksiaan on esitelty näyttelyissä New Yorkin ja San Franciscon gallerioissa.

Cynthia Plaster Caster perusti vuonna 2002 Cynthia P. Caster -säätiön, joka avustaa lahjakkaita muusikkoja ja taiteilijoita.

Cynthia Plaster Casterista julkaistiin vuonna 2001 Jessica Villinesin ohjaama dokumenttielokuva Plaster Caster: The Rock & Roll Adventures of Super Croupie Cynthia Plaster Caster.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset taiteilijat
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet