joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Leo Uusimäki

Leo Viljami Uusimäki (s. 30. kesäkuuta 1998 Vantaa) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Kenttäurheilijat-58:aa ja hänen valmentajanaan toimi vuoteen 2020 Pekka Kelonurmi ja sittemmin Jaakko Erkinheimo. 

Kalevan kisoista Uusimäki on saavuttanut kymmenottelun kultaa vuonna 2021, hopeaa vuosina 2018 ja 2020 sekä pronssia 2019. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa 4 × 400 metrin viestijuoksusta kultaa vuosina 2017 ja 2021 sekä pronssia 2016 ja 2019 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut seitsenottelussa kultaa 2020 ja viestissä pronssia 2020.

Uusimäki sijoittui Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 kymmenottelussa 15:nneksi jäätyään pituudessa ilman tulosta.

Uusimäellä on taustaa myös voimistelusta ja hiihdosta. Kymmenottelussa Uusimäen vahvimpia lajeja ovat 400 metriä ja seiväshyppy, heikoimpia heittolajit. Hän kävi Sottungan lukion.

Henkilökohtaiset ennätykset 
100 metriä: 10,87 (Jessheim 2018)
400 metriä: 48,61 (Turku 2020)
1500 metriä: 4.28,35 (Uppsala 2019)
110 metrin aidat: 14,79 (Porvoo 2019)
Korkeushyppy: 1,85 (Kuortane 2017)
Seiväshyppy: 5,10 (Porvoo 2019)
Pituushyppy: 7,21 (Tampere 2021)
Kuulantyöntö: 13,31 (Sipoo 2021)
Kiekonheitto: 34,81 (Uppsala 2019)
Keihäänheitto: 55,99 (Tampere 2021)
Kymmenottelu: 7621 (Tampere 2021)

Lähteet 

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Kepsu

Kepsu voi viitata johonkin seuraavista:

 Kepsu, kylä Kouvolan Valkealassa
 Keijo Kepsu (1946–2017), eversti
 Olli Kepsu (1922–2001), sotilas- ja liikennelentäjä
 Saulo Kepsu (s. 1933), historiantutkija ja tietokirjailija
Terminalia buceras

Sarviketapani (Terminalia buceras, aiemmin Bucida buceras) on Combretaceae-heimoon kuuluva lehtipuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa, Keski-Amerikassa, Kolumbiassa ja Karibian alueella. Sen puuaines on kovaa ja kestävää, ja sitä voidaan käyttää esimerkiksi veneiden ja siltojen rakentamiseen.

Suomessa sarviketapaneja voi katsella Helsingin keskustakirjasto Oodissa, jossa niitä on yhdeksän.

Lähteet  
 

buceras
Puut
Suomen kiinalaiset

Suomen kiinalaiset ovat Suomessa asuvia etnisiä kiinalaisia. He koostuvat kiinalaissyntyisistä Suomen kansalaisista sekä Suomessa asuvista Kiinan kansalaisista.

Vuoden 2021 lopussa Suomessa oli 14 780 asukasta, joiden äidinkieli on kiina. Noin 61% heistä asui pääkaupunkiseudulla. Vuoden 2017 lopussa Suomessa asuvien Kiinan kansalaisten määrä oli 8 742. Vuodesta 1990 vuoteen 2017 yhteensä 2 460 Kiinan kansalaista on saanut Suomen kansalaisuuden.

Maahanmuuton historia

Kiinalaiset siirtotyöläiset Suomessa vuosina 1916–1917 
Vuonna 1916 Helsingin seudulle tuotiin linnoitustöihin ja niitä tukevaan metsänkaatoon suuri joukko kiinalaisia siirtotyöläisiä. Työläiset olivat ilmeisesti Mantšuriasta kotoisin olleita vankeja, joita kutsuttiin "punaparroiksi" eli hunghuuseiksi. Venäjän kaukoidässä nämä olivat tunnettuja pahamaineisen hurjina junanryöstäjinä ja maantierosvoina. Kiinalaisia työläisiä tuotiin Suomeen yhteensä noin 3 000. Kiinalaisiin turvautumisen arvioidaan johtuneen siitä, että Pietari Suuren merilinnoituksen rakennustöissä suomalaiset siirtotyöläiset olivat osoittautuneet kelvottomiksi. 

Kiinalaistyövoimaa sijoitettiin muun muassa Espooseen, Kauniaisiin, Vantaalle, Korsoon ja Sipoon Söderkullaan pääasiassa metsänkaatotöihin. Heitä käytettiin myös Kustavissa merilinnoituksen tykkiteiden kivetystöissä sekä eri puolilla maata sekalaisissa töissä. Kiinalaiset majoitettiin usein kylmiin riihiin tai hökkeleihin, joissa ei ollut kunnon tulisijoja. Vaikka työläiset olivat miehiä, monet suomalaiset luulivat heitä naisiksi, sillä heillä oli pitkä niskapalmikko. 

Linnoitustöiden ohessa kiinalaiset alkoivat tehdä Suomessa pian myös varkauksia, ryöstöjä, pahoinpitelyjä ja jopa ryöstömurhia. He saattoivat myös pelotella paikallisia asukkaita, jotta nämä lähtisivät ja jättäisivät asuntonsa ryöstettäviksi. Monilla heistä oli myös ikäviä tauteja kuten kuppaa ja syyhyä. Rikollisuus herätti suomalaisväestössä sekä pelkoa että vihaa. Esimerkiksi Akseli Gallen-Kallela ei pystynyt levottomissa oloissa enää työskentelemään Espoon Tarvaspäässä, ja hän päätti paeta puolisoineen Ruovedelle. Espoon alueella kerrotaankin oleskelleen jopa 1 200 kiinalaista. Vuoden 1917 vaihteesta alkaen kiinalaisia ruvettiin passittamaan takaisin Mantšuriaan. Venäjän vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 linnoitustyöt lopetettiin ja suurin osa jäljelle jääneistä kiinalaisista poistui Suomesta.

Aikalaisten mukaan maahan jäi myös kiinalais-suomalaista perimää.

Katso myös 
 Alfred Wan

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Kiinalaisten Allianssi SKA ry

Kiinalaiset
Pompeo

Pompeo voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Ellen Pompeo, yhdysvaltalainen näyttelijä
Mike Pompeo, yhdysvaltalainen liikemies, republikaanipoliitikko ja Yhdysvaltain 70. ulkoministeri
Pompeo Batoni, italialainen taidemaalari.
Keturi

Keturi on harvinainen suomalainen sukunimi seuraavilla oikeilla ja kuvitteellisilla henkilöillä:

 Alpo Keturi (1926–2008), taidemaalari
 Annamaija Keturi (s. 1966), koripalloilija
 Isaskar Keturi, Erkki Mikaelin pakinahenkilö

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Liisa Voionmaa

Elsi Anna-Liisa Voionmaa, o. s. Tanner (1914–1984) oli suomalainen filosofian kandidaatti, oppikoulun historian opettaja, kielenkääntäjä, suomentaja ja teatterikriitikko. 

Liisa Voionmaan vanhemmat olivat tehtailija Heikki Tanner ja Matilda Josefina Lampinen. Hän oli naimisissa vuodesta 1940 kanslianeuvos ja intendentti Jouko Voionmaan kanssa.

Voionmaa suomensi WSOY:lle 1970-luvulla Nicholas V. Riasanovskyn Venäjän historiaa käsitelleen teoksen A History of Russia. WSOY ei kuitenkaan lopulta julkaissut suomennettua teosta.

Teoksia 
 Suomen mitalitaidetta ; kirj. Jouko Voionmaa, Liisa Voionmaa ; kuvaus Uuskuva, Heikki Savolainen. Suomalaisen kirjallisuuden kirjapaino, Helsinki 1964

Suomennoksia 
 Michael Young : Meritokratian nousu 1870-2033 : Tutkielma koulutuksesta ja tasa-arvosta. Weilin + Göösin kirjasto 7. Helsinki 1967 (alkuteos The rise of the meritocracy)
 Rooma ja sen suuruuden aika : Antiikin Rooman arkea ja kulttuuria ; tekijät Vincenzo Arangio Ruiz ym. ; toim. Italo Salvan ja Renato Caporali ; suomennos Liisa Voionmaa. WSOY 1967 (alkuteos Tutto su Roma antica)
 Sven-Olof Brattgård : Sairas ja kärsivä ihminen ; ruots. alkuteoksen Människan inför sjukdom och lidande 5. painoksesta suom. Liisa Voionmaa. Sairaanhoitajien koulutussäätiön julkaisu. WSOY 1969
  : Ihmisen aggressiot. Taskutieto 50. WSOY 1970, 2. painos 1973 (alkuteos Human aggression)
 August Ramsay : Espoo, Espoon pitäjä ja Espoon kartano 1500-luvulla ; suom. Liisa Voionmaa ja Hertta Rovio ; suomennoksen tark. Anneli Mäkelä. Espoon kaupunki, Espoo 1984 (alkuteos Esbo)
 August Ramsay : Espoo 2, Espoon pitäjä ja Espoon kartano 1600-luvulla ; suom. Liisa Voionmaa ja Hertta Rovio ; suomennoksen tark. Anneli Mäkelä. Espoon kaupunki, Espoo 1984 (alkuteos Esbo)

Lähteet 

Suomalaiset opettajat
Suomentajat
Suomalaiset teatterikriitikot
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
A Brief Inquiry Into Online Relationships



A Brief Inquiry Into Online Relationships on brittiläisen indie pop -yhtyeen The 1975:n kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Polydor Records 30. marraskuuta 2018. Albumin oli tarkoitus ilmestyä lokakuussa, mutta julkaisupäivä viivästyi kuukaudella. Albumilta julkaistiin viisi singleä, joista tunnetuimmat ovat "TooTimeTooTimeTooTime" ja "Love It If We Made It".

Albumin tuottivat yhtyeen jäsenet Matt Healy ja George Daniel, joten se oli yhtyeen ensimmäinen albumi jota ei tuottanut Mike Crossey. Yhtyeen managerin mukaan heidän oli tarkoitus aluksi tehdä "What a Shame EP", mutta se muovautui lopulta kokonaiseksi albumiksi. Yhtye ilmoitti 31. toukokuuta 2018 että he työskentelevät kahden albumin, tämän ja Notes on a Conditional Formin parissa, jonka on suunniteltu ilmestyvän maaliskuussa 2019.

Kappaleet

Palaute 
Albumi sai positiivista palautetta kriitikoilta joista monet vertasivat sitä Radioheadin vuonna 1997 julkaistuun OK Computer -albumiin.

 NME: 
 Pitchfork: 8.5/10 (Best New Music)
 The Guardian:

Lähteet 

Vuoden 2018 albumit
The 1975:n albumit
Theodor Sunell

Theodor Fabian Sunell (2. elokuuta 1871 Eura – 13. heinäkuuta 1955) oli kamarineuvos ja asemapäällikkö, joka keräsi huomattavan valokuva- ja taidejäljennöskokoelman ja oli itsekin valokuvaaja.

Theodor Sunellin vanhemmat olivat Johan Fabian Sunell ja Alma Ljungberg. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja työskenteli rautateiden palveluksessa vuodesta 1891, sähköttäjänä vuodesta 1896, 2. kirjurina vuodesta 1898, 2. linjakirjurina vuodesta 1908, 1. kirjurina vuodesta 1919 ja Luston rautatieaseman asemapäällikkönä vuodesta 1926 vuoteen 1939. Sunell keräsi usean vuosikymmenen aikana huomattavan valokuva- ja taidejäljennöskokoelman, jossa oli laajimmillaan neljännesmiljoona kuvaa, mukaan lukien muoto- ja taide- sekä maisemakuvia. Kamarineuvoksen arvon Sunell sai 1944. Hänen Oulussa rautatievirkailijana 1900-luvun alussa ollessaan aloittamansa kuvakokoelma on lahjoitettu usealle eri museolle, mukaan lukien Kansallismuseo.

Lähteet

Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset valokuvaajat
Suomalaiset keräilijät
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Lasten lehti

Lasten lehti oli Suomen luterilainen evankeliumiyhdistyksen julkaisema hengellinen lastenlehti. Lehti ilmestyi kerran kuussa vuosina 1890–1980. Lehden perustajia oli Evankeliumiyhdistyksen johtaja ja johtokunta sekä opettaja Kaarlo Rahikainen

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kansalliskirjaston digitoitu aineisto

Suomalaiset uskonnolliset lehdet
Kristilliset lastenlehdet
Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Collingwood Football Club

Collingwood Football Club on australialaisen jalkapallon seura Collingwoodin kaupunginosasta Melbournesta. Vuonna 1892 perustettu seura on 15 mestaruudellaan yksi Australian Football Leaguen kaikkien aikojen menestyneimmistä joukkueista. 

Lempinimellä "Magpies" (Harakat) tunnettu joukkue on myös yleisömäärien perusteella Australian suosituin urheiluseura. Kotiottelunsa se pelaa Melbourne Cricket Groundilla, jonka katsojakapasiteetti on yli 100 000.

Australialainen jalkapallo
Melbournen urheilu
Australialaiset urheiluseurat
Vuonna 1892 perustetut urheiluseurat
Valeri Orehov

Valeri Orehov (, , s. 17. heinäkuuta 1999) on kazakstanilainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Orehov oli 44. varaus vuoden 2016 KHL:n varaustilaisuudessa. Hän teki debyyttinsä sarjassa kaudella 2017–2018, ja pääsi kauden aikaan pelaamaan myös 12 ottelua A-maajoukkueessa. 

Kaudella 2021-2022 Orehovin oli määrä edustaa Liigassa pelaavaa HPK:ta. Muutamaa päivää myöhemmin sopimuksen julkistamisesta hän kuitenkin ilmoitti agenttinsa välityksellä, ettei olisikaan tulossa Suomeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Valeri Orehovin esittely Barys Astanan sivustolla  

Kazakstanilaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Unverricht-Lundborgin tauti

Unverricht–Lundborgin tauti on harvinainen epilepsian muoto. Unverricht–Lundborgin tauti luokitellaan lihasnykäysepilepsioihin kuuluvaksi eli myokloniseksi. Taudin oireet alkavat yleensä 6–15-vuotiaana. Unverricht–Lundborgin tauti on progressiivinen, eli epilepsian aiheuttamat lihasnykäykset voivat myöhemmin aikuiselämässä häiritä ihmisen arkielämää: esimerkiksi syöminen voi olla ongelmallista. Tauti on nimetty saksalaisen myoklonisten epilepsiamuotojen tutkijan Heinrich Unverrichtin ja ruotsalaisen Herman Lundborgin mukaan.

Lähteet 

 Kälviäinen, Reetta: Unverricht–Lundborgin tauti. Epilepsialehti 3/2016. Artikkelin verkkoversio 

Epilepsia
Kabyylit

Kabyylit ovat berbereihin kuuluva kansa Algeriassa. He puhuvat kabyylin kieltä. Kabyylit ovat maan koillisosassa sijaitsevan historiallisen Kabylian alueen kanta-asukkaita. Nykyään suuri osa heistä asuu ulkomailla, varsinkin Ranskassa. Kabyyleja arvioitiin vuonna 1986 olleen noin 4,5 miljoonaa henkeä.

Kansan perinteisiä elinkeinoja ovat oliivi- ja viikunapuiden kasvatus sekä vehnän ja ohran viljely. Lisäksi pidetään lampaita. Viljelymaan puute on pakottanut vuoriston asukkaat muuttamaan kaupunkeihin ja ulkomaille. Mäkien huipuille rakennetut perinteiset kylät koostuvat suljetun pihan ympäröimistä taloista. Kylissä on yleensä kaksi kehäkatua, joista sisempi on naisille ja ulompi miehille.

Perinteinen yhteiskunta perustuu patriarkaalisten suurperheiden muodostamiin yhteisöihin. Viljelysmaa oli aiemmin suurperheiden yhteisomistuksessa. Suurperheet alkoivat hajota 1900-luvun puolivälissä.

Kabyylit ovat uskonnoltaan sunnimuslimeja. Algerian itsenäistymisen jälkeen he ovat aktiivisesti puolustaneet kieltään ja kulttuuriaan ja vaatineet Kabylialle autonomiaa.

Lähteet

Algerian etniset ryhmät
Berberit
Ranskan Flanderi

Ranskan Flanderi (, ) on Ranskassa sijaitseva alue, joka kuului ennen Flanderin kreivikuntaan. Alue kuuluu Hauts-de-Francen alueeseen. Ranskan Hainaut’n ja Cambrésis’n kanssa se muodostaa Nordin departementin.

Kieli
Ranskan Flanderin pohjoisosan perinteinen kieli tunnetaan nimellä länsiflaami. Länsiflaami on sukua hollannin kielelle. Ranskan flaamin murretta puhuu 20 000 ihmistä. Monissa alueen kouluissa opetetaan flaamia.

Maantiede

Ranskan Flanderi on pääasiassa tasaista marskimaata. Alue on hiili-rikasta ja se sijaitsee Pohjanmeren eteläpuolella.

Lähteet
http://www.uoc.edu/euromosaic/web/document/neerlandes/an/i1/i1.html
http://www.flanderstoday.eu/living/french-flemish-group-defends-dying-language

Ranskan maantiede
Ranskan historia
Pikkuängelmä

Pikkuängelmä (Thalictrum minus) leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon ja ängelmien (Thalictrum) sukuun kuuluva kasvilaji. Se jaetaan useaan eri alalajiin, joista Suomessa esiintyy kaksi: niittypikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. minus) ja keminpikkuängelmä eli keminängelmä (Thalictrum minus ssp. elatum). Näiden lisäksi pikkuängelmäm alalajeja ovat hietapikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. arenarium), suonipikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. olympicum), nystypikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. pubescens) ja unkarinpikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. pseudominus). Alalajit eroavat toisistaan muun muassa koon sekä lehtien ja kukinnon ulkonäön perusteella, mutta niitä on usein vaikeaa erottaa toisistaan.

Yleisesti ottaen pikkuängelmä on monivuotinen, keskikokoinen, ruohovartinen kasvilaji, joka on tunnistettavissa lehtiensä sekä kukintonsa ulkonäön perusteella. Pikkuängelmän koko riippuu kuitenkin kyseessä olevasta alalajista; nimialalaji niittypikkuängelmä on korkeakasvuisempi kuin hietapikkuängelmä.

Pikkuängelmän varsi on runsaasti haarova ja haarat sijaitsevat varressa vuoroittain eri puolilla. Lehdet ovat suuria, kolmikulmaisia ja kolme tai neljä kertaa parilehdykkäisiä. Lehdykät ovat pyöreitä ja suunnilleen yhtä pitkiä kuin leveitäkin. Pikkuängelmän kukinto on rento, runsaskukkainen ja ulkomuodoltaan pyramidimainen. Kukat ovat pieniä ja nuokkuvia. Laji kukkii kesäkuusta elokuulle. Sen hedelmä on perätön pähkylä.

Pikkuängelmä kasvaa kuivilla ja soraisilla kasvupaikoilla yleensä lähellä merta, kuten rantavalleilla ja -niityillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Pikkuängelmä (Thalictrum minus)

Ängelmät
Albert Popov

Albert Popov (, s. 8. elokuuta 1997) on bulgarialainen alppihiihtäjä.

Popov saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hopeaa pujottelussa ja suurpujottelussa 2015. Hän sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia suurpujottelussa 2018. Aikuisten arvokilpailuissa hän on sijoittunut Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 pujottelussa 27:nneksi ja suurpujottelussa 30:nneksi, Pyeongchangin olympialaisissa 2018 suurpujottelussa 28:nneksi, Åren MM-kilpailuissa 2019 suurpujottelussa 29:nneksi sekä Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 suurpujottelussa 24:nneksi. Parhaan arvokilpailusijoituksensa hän on saavuttanut Pekingin olympialaisissa 2022 sijoittumalla pujottelussa yhdeksänneksi, minkä lisäksi hän oli suurpujottelussa 17:s.

Popov kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Söldenissä lokakuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 20:s Levin pujottelussa marraskuussa 2018. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Méribelin pujottelussa maaliskuussa 2022.

Lähteet 

Bulgarialaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Jeremias Alin

Jeremias Alin (28. lokakuuta 1850 Merijärvi – 7. huhtikuuta 1916 Merijärvi) oli suomalainen maalarimestari ja koristemaalari. 

Alinin vanhemmat olivat Merijärven kanttori Jeremias Alin ja tämän toinen puoliso Anna Sammalkangas. Hän lähti nälkävuosina 1866–1867 velipuolensa Zefaniaksen luokse Ouluun maalarinoppiin. Hän oli kolme vuotta oppipoikana ja sitten kisällinä Oulussa. Alin matkusti sitten Tukholmaan ja opiskeli siellä vielä kolmen vuoden ajan kunnes sai maalarimestarin arvonimen. Alin teki opintomatkan myös Tanskaan ja hän toimi myös tapiseerajana ja puuseppänä. Hän meni naimisiin 1879 raahelaisen Mathilda Alinin, Johan Westebackin tyttären kanssa, ja perusti oman maalausliikkeen Ouluun sekä osti talon Oulusta Hallituskadun ja Uudenkadun kulmasta.

Alinin liike menestyi hyvin mutta hän menetti omaisuutensa oltuaan takaajana vararikon tehneelle velipuolelleen. Alin muutti perheineen tämän jälkeen Raaheen. 1910-luvulla Alin asui muutamia vuosia Inarissa nimismiehenä olleen poikansa Vilho Alarannan luona mutta palasi sitten Merijärvelle, jossa hän asui tyttärensä Lilja Härön perheen luona. Hän kuoli keuhkokatarriin keväällä 1916.

Jeremias Alin maalasi 1877–1878 Merijärven kirkon alttaritaulun, joka esitti ristiinnaulittua Kristusta, ja teki samalla myös muita maalaustöitä kirkossa. Aiempi alttaritaulu, jonka oli maalannut kirkkomaalari Thomas Kiempe, sijoitettiin kirkon remontin yhteydessä sakastiin. Alin maalasi myös joitakin tauluja, muun muassa iltaista vuonomaisemaa Norjasta esittäneen taulun.

Jeremias Alin oli naimisissa vuodesta 1879 Mathilda Wilhelmina Westerbackin kanssa, kunnes ensimmäinen vaimo kuoli vuonna 1900. Tämän jälkeen hän vielä avioitui Loviisa Heikintyttären kanssa vuoteen 1910 saakka, kunnes tämä kuoli.. Jeremias Alin eli viimeiset vuotensa tyttärensä, Lija Härön, kotona kuolemaansa v. 1916 saakka. Hänet on haudattu Merijärven hautuumaalle, kirkon pääoven viereen, missä on myös hänen tyttärensä hauta.

Lähteet 

Suomalaiset maalarimestarit ja koristemaalarit
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
Jonida Maliqi

Jonida Maliqi (s. 26. maaliskuuta 1982 Tirana, Albania), on albanialainen laulaja ja televisiojuontaja. Hän voitti Festivali i Këngësin 57. tuotantokauden kappaleella ”Ktheju tokës” (), ja edusti näin Albaniaa vuoden 2019 Euroviisuissa.

Elämä ja ura
Maliqi aloitti laulu-uransa laulamalla Festivali i Këngësissä 13-vuotiaana yhdessä Aleksandër Rrapin kanssa. He esittivät dueton nimeltä "Planeti i fëmijëve". Vuonna 1997, hän palasi festivaaliin toisella duetolla tällä kertaa Kastriot Tushan kanssa. He lauloivat kappaleen, joka on omistettu Äiti Teresalle. Maliqin sooloura alkoi vuonna 1999, kun hän kilpaili kappaleella "Do jetoj pa ty" Festivali i Këngësissä saavuttaen toisen sijan. 

Maliqi esitti myös Julian roolia Albanian versiossa näytelmästä Romeo ja Julia. Hän juonsi Dancing with the Stars Albanian (Albanian versio Tanssii tähtien kanssa -ohjelmasta) neljännen tuotantokauden sekä toimi tuomarina The Voice of Albanian viidennellä tuotantokaudella vuonna 2016.

Vuonna 2018 Jonida Maliqi osallistui Festivali i Këngësin 57. tuotantokaudelle kappaleella "Ktheju tokës". 22. joulukuuta 2018 pidetyssä finaalissa Maliqi keräsi 228 pistettä ja voitti kilpailun. Täten hän edusti Albaniaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa, Israelissa.

Diskografia
 Nuk të pres (2005)

Palkinnot ja ehdokkuudet
Festivali i Këngës

Kënga Magjike

Video Fest Awards

Top Fest

Zhurma Show Awards

Televisio
 Festivali i Këngës (1995, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2007, 2018)
 Big Brother (2008)
 Dua vendin tim (2012)
 Dancing with the Stars (2014)
 The Voice of Albania (2016)

Lähteet 

Albanialaiset laulajat
Albanian euroviisuedustajat
Vuoden 2019 euroviisuedustajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Futsal-Liigan kausi 2014–2015

Futsal-Liigan kausi 2014–2015 oli suomalaisen futsalin pääsarjatason 17. kausi. Kausi alkoi 4.10.2014 ja päättyi finaalisarjan kolmanteen otteluun 29.4.2015. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Ilves FS. Futsal-Liigassa pelattiin 12 osallistuvan joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parhaiten sijoittunutta joukkuetta jatkoivat pudotuspeleihin.

Futsal-Liigan mestaruuden kaudella 2014–2015 voitti Sievi FS kukistamalla finaalisarjassa Kampuksen Dynamon otteluvoitoin 3–0. Mestaruus oli Sievin FS:n ensimmäinen. Kauden päätteeksi runkosarjassa viimeiseksi jäänyt PS Villa ja TPK  putosivat liigasta. TPK pudotettiin Palloliiton alaisista sarjoista joukkueen luovutettua putoamiskarsintasarjan FC Kemiä vastaa. Cup -mestaruuden voitti Ilves, joka kukisti finaalissa Sievin 5-3.

Runkosarja 

Runkosarjan kahdeksan parasta jatkavat pudotuspeleihin. Sarjan viimeiseksi sijoittunut PS Villa tippui suoraan Futsal-Ykköseen ja sijoille 10. ja 11. jääneet TPK ja Mad Max liigakarsintaan.

Pudotuspelit
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta-järjestelmällä. Välierät ja finaalisarja pelattiin paras viidestä-järjestelmällä.

Puolivälierävaiheessa otteluparit muodostettiin valintaperusteella. Runkosarjan voittaja sai valita vastustajansa joukkueista, jotka sijoittuivat sijoille 5 – 8; sen jälkeen runkosarjan sijalle 2 sijoittunut sai valita jäljellä olevista sijoille 5 – 8 sijoittuneista ja lopuksi sijalle 3 sijoittunut valitsi jäljellä olevista sijoille 5 – 8 sijoittuneista. Välierien otteluparit ja kotietu sekä finaalien kotietu ratkaistiin joukkueiden runkosarjasijoituksen perusteella.

Jos yksittäinen pudotuspeliottelu päättyi tasan, pelattiin 2 x 5 minuutin jatko-ottelu ja jos senkin jälkeen ottelu oli yhä tasan niin voittaja ratkaistaan 10m rangaistuspotkuilla.

Runkosarjan pistepörssi

Futsal-gaala 2015 
16.5.2015 järjestetyssä Futsal-gaalassa palkittiin kauden 2014–2015 parhaita onnistujia. Miesten Futsal-Liigan osalta jaettiin seuraavia palkintoja: 

Kauden Futsalpelaaja: Miika Hosio, KaDy

Kauden Maalivahti: Juha Ojanperä, Ilves FS

Kauden Puolustuspelaaja: Jukka Kytölä, KaDy

Kauden Hyökkäyspelaaja: Miika Hosio, KaDy

Kauden Lupaava pelaaja: Jani Korpela, Ilves FS

Kauden tulokas: Sergei Korsunov, PP-70

Kauden kehittyjä: Arber Istrefi, SoVo Futsal 

Mestarivalmentaja: Petteri Pulkkinen, Sievi Futsal

Kauden Erotuomari: Timo Onatsu

Kauden Lupaava Erotuomari: Tuomo Ojala

Kauden futsaltapahtuma: Puolivälieräsarja KaDy – Riemu

Futsal-Liigan tähtikentällinen 2014-15

Juha-Matti Savolainen (MV)

Jukka Kytölä

Mika Jussila

Miika Hosio

Nikola Erceg

Lähteet 

Suomen futsalsarjat
Vuoden 2014 urheilu
Vuoden 2015 urheilu
Ulla-Kirsti Junttila

Ulla-Kirsti Junttila (s. 1950) on suomalainen teollinen muotoilija, joka on erikoistunut kaupunkiympäristöjen suunnitteluun ja tutkimiseen sekä kadunkalusteiden muotoiluun. Hänet palkittiin vuonna 1987 ensimmäisellä Vuoden teollinen muotoilija -palkinnolla.

Ulla-Kirsti Junttila valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1978 ja taiteen lisensiaatiksi vuonna 1994. Hän on työskennellyt valmistumisensa jälkeen kehyssuunnittelijana Instrumentarium Oy:ssä sekä tutkijana ja suunnittelijana omassa muotoilutoimistossaan vuosina 1981-90, Helsingin kaupungin rakennusvirastossa tuote- ja ympäristösuunnittelijana vuosina 1991-2003 sekä  Sito Oy:n johtavana konsulttina ja kaupunkisuunnitteluosaston päällikkönä vuosina 2003-2015. Hän on suunnitellut kävelykatuja, aukioita, toreja ja muita julkisia kaupunkitiloja sekä ollut toteuttamassa monia esteettömyyshankkeita. Rakennusvirastossa hän on suunnitellut myös Helsingin kaupungin oman kadunkalustemalliston ja vastannut Helsingin kaupungin katutaidehankkeista. Lisäksi hän on suunnitellut useita ympäristötaideteoksia.

Oman toimiston puitteissa Junttilan voitti vuonna 1981 Oy Lohja Ab:n järjestämän, Petter Forsströmin mukaan nimetyn suunnittelukilpailun betonisella kadunkalustesarjalla Elemento. Se tuli tuotantoon 1982 Lemminkäinen-yhtiön kiinnostuttua siitä. Sarjaa on sittemmin valmistanut Rudus. Junttilan suunnittelemia ulkokalusteita valmistaa myös Lappset. 

Suunnittelutyönsä lisäksi Junttila on toiminut tuntiopettajana Taideteollisessa korkeakoulussa ja Lahden ammattikorkeakoulussa sekä kirjoittanut useita alansa oppikirjoja.

Julkaisuja
Junttila, Ulla-Kirsti. Muuttuvat kadunkalusteet. Rakennuskirja, 1986. ISBN 951-682-131-6.
Junttila, Ulla-Kirsti. Kaupunkiympäristön suunnittelu. Rakennustieto, 1995. ISBN 951-682-365-3.
Junttila, Ulla-Kirsti ja Mikko Koivistoinen, Katuympäristön suunnitteluopas. Suomen Kuntatekniikan Yhdistys, Viherympäristöliitto, 2002. ISBN 952-9710-04-6.
Junttila, Ulla-Kirsti ym. Betoni- ja luonnonkivituotteet päällysterakenteena. Suomen betonitieto, Suomen kuntatekniikan yhdistys, 1997. ISBN 952-5075-02-8.
Junttila, Ulla-Kirsti. Kaupunkimuotoilu 30, Kaupunkimuotoilun kolme vuosikymmentä. Public Design Oy, 2011. ISBN 978-952- 92-9112-0.
Junttila, Ulla-Kirsti (päivitys, päätoim.) ym. Katuympäristön suunnitteluopas. Suomen Kuntatekniikan Yhdistys, Viherympäristöliitto, 2011. ISBN 978-952-5225-60-0.
Junttila, Ulla-Kirsti ym. Hyvä kaupunkiympäristö - parempi elämä. Suomen Rakennusmedia, 2012. ISBN 978-952-269-069-2.

Lähteet

Suomalaiset muotoilijat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Susan Strasberg

Susan Strasberg (22. toukokuuta 1938 – 21. tammikuuta 1999 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen; hän oli kuuluisan ohjaajan ja opettajan Lee Strasbergin ja näyttelijän Paula Strasbergin tytär. 

Strasberg syntyi ja kasvoi Manhattanilla. Hän aloitti uransa Broadway-näyttelijänä jo 14-vuotiaana.

Strasberg kuoli 60-vuotiaana sairastettuaan syöpää.

Osittainen filmografia

Elokuva 

 Pyörteitä (1955)
 Rakkauden huviretki (1956)
 Viattomuuden kukka (1958)
 Kapo - keskitysleirin vartija (1960)
 Pelon tunne (1961)
 Nuoren miehen seikkailut (1962)
Psych-Out (1968)
 Oudot sisaret (1969)
 Vuoristorata (1977)

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Amerikanjuutalaiset
Perttulan teloitukset

Perttulan teloitukset eli ns. Perttulan verihäät olivat helluntaina 18.–20. toukokuuta 1918 tapahtuneita Suomen sisällissodan aikaisia teloituksia, jolloin valkoiset ampuivat noin 30–40 punaista tai sellaiseksi epäiltyä. Nurmijärven Perttulan kylässä tapahtuneet teloitukset suoritti Uudenmaan ruotsinkielisistä suojeluskuntalaisista koottu Länsi-Uudenmaan pataljoona. Sen päällikkönä toimi ruotsalainen vänrikki Edvard Ward komppanianpäällikköinään entinen Venäjän armeijan upseeri Ivar Hast ja suojeluskuntavänrikki Ivar Ståhle.

Tapahtumat 
Sisällissodan alkuvaiheessa punaisten tiedetään Nurmijärvellä surmanneen neljä henkilöä. Joukossa olivat muun muassa Raalan kartanon isäntä sekä Rajamäen rautatieaseman asemapäällikkö, joka kieltäytyi luovuttamasta hallussaan olleita virka-aseita. Myöhemmin sodan aikana paikkakunnalla toimi yhteishallinto, jossa oli mukana myös valkoisten kannattajia. Oma suojeluskunta perustettiin vasta Nurmijärven siirryttyä valkoisten haltuun. Paikkakunnalla muodostettiin kenttäoikeus, johon kuului neljä sodan aikaisessa yhteishallinnossa toiminutta valkoista. Lisäksi mukana oli nimismies Väinö Valvio, joka metsästi innokkaasti punaisia koko seuraavan kesän ajan.

Toukokuun puolivälin jälkeen Nurmijärvelle saapui Länsi-Uudenmaan pataljoona, joka oli jo muutaman viikon ajan kiertänyt eri puolilla Uuttamaata ja Varsinais-Suomea teloittamassa vangittuja punakaartilaisia. Teloitetut olivat vankeina Perttulan työväentalolla, josta heidät vietiin ammuttavaksi kahdessa eri ryhmässä. Joukossa oli myös kaksi naista. Nurmijärven paikallishistoria on myöhemmin väittänyt, että Nurmijärven valkoisilla ei ollut osuutta teloituksiin, mutta tapahtumia tutkineiden Olli Korjuksen ja Jaakko Paavolaisen mukaan paikalliset valkoiset olivat mukana valikoimassa uhreja. Määräys teloituksiin oli todennäköisesti saatu ylempää. Tutkijoiden mukaan on mahdotonta, että sodan jo päätyttyä ja eduskunnan kokoonnuttua, olisi Länsi-Uudenmaan pataljoonan tapainen rankaisuretkikunta liikkunut teloittamassa ihmisiä omin päin. Paavolainen pitää teloituskäskyn antajana Keravan suojeluskuntapiirin aluepäällikköä.

Perttulassa teloitettujen tarkka lukumäärä ei ole tiedossa, mutta uhrien määräksi on arvioitu 29–37. Nuorin ammutuista oli vain 16-vuotias ja joukossa oli myös naisia. Heidät haudattiin joukkohautaan teloituspaikalle, jonne vuonna 1955 pystytettiin muistomerkki ja samalla alue vihittiin hautausmaaksi. Teloitettuja haudattiin myös jo 1890-luvulla perustetulle Nummen hautausmaalle Raalantien varteen. Kuolemaantuomittuja säilytettiin Perttulan osuuskaupan saunarakennuksessa, jonka seinään kiinnitettiin muistolaatta vuonna 2017. Aloitteen muistolaatasta teki Nurmijärvi-Seura.

Lähteet 

Valkoinen terrori
Nurmijärven historia
NBA:n vuoden kuudes pelaaja

NBA:n vuoden kuudes pelaaja () on vuosittain jaettava palkinto, joka myönnetään NBA:n arvokkaimmalle vaihtopelaajalle eli ”kuudennelle miehelle”. Palkinto on jaettu kaudesta 1982–1983 lähtien. Pelaajan on aloitettava vähintään puolet kauden otteluistaan vaihtopelaajana voidakseen saada palkinnon.

Valinnan tekee yhdysvaltalaisista ja kanadalaisista urheilu- ja televisiotoimittajista koostuva paneeli. Kukin toimittaja saa antaa parhaaksi katsomalleen ehdokkaalle viisi, toiseksi parhaalle kolme ja kolmanneksi parhaalle ehdokkaalle yhden äänen. Palkinnon voittaa korkeimman yhteisäänimäärän saanut pelaaja.

Jamal Crawford ja Lou Williams ovat ainoat palkinnon kolmesti voittaneet pelaajat. Kahdesti palkinto on myönnetty Kevin McHalelle, Ricky Piercelle ja Detlef Schrempfille

Valinnat

Lähteet 
 NBA & ABA Sixth Man of the Year Award Winners Basketball-Reference.com

Viitteet

Aiheesta muualla 
 NBA Sixth Man of the Year Award Winners NBA 

Luettelot NBA:sta
NBA-palkinnot
USFL

United States Football League eli USFL oli amerikkalaisen jalkapallon liiga, jota pelattiin kolme kautta vuosien 1983–1986 aikana.

Liiga pelasi kevät–kesä-aikataululla jokaisella aktiivisella kaudellaan. Vuonna 1986 alkava kausi oli ajoitettu pelattavaksi syksyn-talven aikana pitkäaikaista NFL:ää vastaan. USFL kuitenkin lopetti toimintansa ennen kyseisen kauden alkua.

Historia 
USFL lähti alkuun vuonna 1965 Yhdysvaltalaisen David Dixonin ajatuksesta pelata Amerikkalaista jalkapalloa NFL– ja Yliopistosarjojen kausien ulkopuolella.

Dixon piti virallisen tilaisuuden vuonna 1982 New Yorkissa, jossa USFL jalkapalloliigan perustamispäiväksi ilmoitettiin 11. toukokuuta 1982. ESPN-kanavan johtotehtävissä työskennellyt Chet Simmons nimettiin uuden liigan edustajaksi.

18. lokakuuta 1984 USFL:n johtajat äänestivät äänin 12-2, että 1986 alkava kausi siirretään alkavaksi kesän sijasta syksyllä. Tämän johdosta liigasta tulisi suora kilpailija NFL-sarjalle. Heti tämän jälkeen Tampa Bay Banditsin joukkueen omistava John F. Bassett kertoi vetävänsä joukkueensa pois sarjasta. Bassett kuoli syöpään vuonna 1986, ja Banditsin omistajuus siirtyi Lee Scarfonelle, joka päätti joukkueen jatkavan USFL-liigassa.

Vuonna 1986 USFL:ää riepoteltiin monella tapaa. Se joutui luopumaan markkina-alueista, myymään joukkueita ja sopimaan joukkueiden eturistiriitoja niiden omistajien USFL:n ja NFL:n riitojen takia.

Jouduttuaan heikkoon markkina-asemaan USFL haastoi NFL:n oikeuteen syyttämällä sitä monopoliaseman väärinkäytöstä. Yhtenä tekijänä oli ABC–, CBS– ja NBC–kanavien haluttomuus solmia esityssopimuksia liigan kanssa, koska heillä oli jo sopimus kilpailevan liigan kanssa. Tapauksen loppu oli suunnilleen kuin Pyrrhoksen voitto. Koko tulevaisuutensa voitolle panostanut USFL joutui oikeudessa tulleen häviön jälkeen perumaan vuonna 1986 alkavan kautensa.

Donald Trump ja New Jersey Generals 
Vuodesta 2017 vuoteen 2021 USAn presidenttinä toiminut Donald Trump omisti kausina 1984 ja 1985 USFL-joukkueen New Jersey Generals. USFL:n nostaessa epäonnisesti kanteen NFL:ää vastaan anti trust -lain perusteella se tapahtui Trumpin johdolla koituen lopuksi liigan kohtaloksi.

Suunnitelmat liigan elvyttämiseksi ja niiden toteutuminen 
Vuosina 2013–2014 oli haaveena käynnistää sarja uudelleen. Tuolloin suunnitelmat eivät kuitenkaan toteutuneet. 2022 käynnistettiin uusi USFL-sarja. Ensimmäinen uudelleenperustetun USFL:n peli pelattiin 16. huhtikuuta 2022.

Kirjallisuutta 
 Pearlman, Jeff: Football for a Buck, The Crazy Rise and Crazier Demise of the USFL. Houghton Mifflin Harcourt. 2018. ISBN 978-0544454385.
 Reeths, Paul: The United States Football League, 1982–1986. McFarland. 2017. ISBN 978-1-4766-6744-7.

Lähteet

Aiheesta muualla 
USFL:n muistosivusto sites.google.comissa 
nykyisen USFL-sarjan sivusto

Entiset urheilusarjat
James Shields (vuonna 1806 syntynyt poliitikko)

James Shields (s. 10. toukokuuta 1806 tai 1810 Altmore, Irlanti – k. 1. kesäkuuta 1879 Ottumwa, Iowa, Yhdysvallat) oli Irlannissa syntynyt, mutta sittemmin Yhdysvalloissa vaikuttanut demokraattipoliitikko ja sotilas. Hänen samanniminen setänsä toimi myös poliitikkona.

Sotilaana Shields palveli ensin 1846–48 Meksikon-Yhdysvaltain sodassa ja 1861–63 Unionin kenraalina Yhdysvaltain sisällissodassa.

Poliitikkona Shields muistetaan erityisesti siitä, että hän on ainoana ihmisenä edustanut Yhdysvaltain senaatissa kolmea eri osavaltiota. Shields pääsi senaattiin ensimmäisen kerran vuonna 1849 Illinois'n senaattorina. Vuonna 1858 hänet valittiin Minnesotan senaattoriksi osavaltion ensimmäisissä senaattorinvaaleissa. Kolmannen kerran Shields valittiin senaattiin Missourin edustajana vuonna 1879 järjestetyissä täytevaaleissa, joissa valittiin uusi senaattori Lewis Bogyn virkakaudesta jäljellä olleiksi kuudeksi viikoksi. Senaatin lisäksi Shields toimi muun muassa Oregonin territorion kuvernöörinä 1848–49.

Lähteet 

Yhdysvaltain senaatin jäsenet
Vuonna 1879 kuolleet
Yhdysvaltain sisällissodan pohjoisvaltioiden kenraalit
Yhdysvaltalaiset kenraalit
Arvaa kuinka paljon sinua rakastan (televisiosarja)

Arvaa kuinka paljon sinua rakastan (engl. Guess How Much I Love You) on vuosina 2011–2015 julkaistu lapsille suunnattu animaatio. Pikku Pupu ja hänen isänsä Iso Pupu seikkailevat varsinkin Yhdysvalloissa suosittuun Sam McBratneyn kirjoittamaan kuvakirjaan perustuvassa animaatiosarjassa.  Puput ja muut eläimet vaeltavat kauniissa metsässä, josta voi löytyä perhosia, kukkia, marjoja, terhoja tai vaikka aarteita. Vuodenaikojen vaihtuessa metsäkin muuttaa luonnettaan. Alun perin australialaisen SLK productionsin tuottamaa ohjelmaa on tehty kaksi kautta ja ne on julkaistu yli 180 maassa.

Jaksot  

1. tuotantokausi (2011) 

 Aarteenetsintä
 Sininen ihme
 Oma koti kullan kallis
 Lempijuttu
 Iso niin kuin sinä
 Syksy on tullut
 Millainen ääni lähtee kuusta?
 Lumivaippa
 Lumihiutale
 Päivä sisällä
 Lentokoulua
 Voiko tähtiä koskettaa?
 Pesä höyhenistä
 Marssi kuin muurahainen
 Minne joki kulkee?
 Iltasatu
 Minä tahdon lentää
 Luistelua
 Käpypuu
 Missä Pikku Kettu on?
 Kukkiva puu
 Seuraa minua
 Piilosilla
 Iso myrsky
 Varjoleikkiä
 Lumipupu
 Kukkaniitty
 Pesä
 Neljä vuodenaikaa
 Piilotetut aarteet
 Kuutanssi
 Leppäkerttu
 Minä lupaan
 Talviyllätys
 Onnenkeppi
 Kastanja
 Löytäjä saa pitää
 Talviturkki
 Uusi ystävä
 Lehden varjossa
 Kevään tuoksu
 Iso omena
 Yllätys!
 Sateinen päivä
 Niityn näkymiä
 Herkullinen auringonlasku
 Syysleikkejä
 Pupun häntä
 Vaihdetaan rooleja
 Kurpitsa
 Tuulen vihellys

2. tuotantokausi (2015) 

 Hämähäkinverkko
 Keräilyä
 Syysseikkailu
 Sumuinen niitty
 Syyskiireitä
 Etsi minut
 Isot jalanjäljet
 Talven täysikuu
 Kaikkien aikojen mäki
 Reilua peliä
 Piikkipaatsaman oksa
 Mullin mallin -päivä
 Nyyttikestit
 Pikkuinen Mato
 Suurta ja pientä
 Yllätysmuna
 Kevään ääni
 Kaikuleikki
 Ahkerat apulaiset
 Pähkinät kadoksissa
 Oma sateenkaari
 Lempipuu
 Metsämansikat
 Yllätyslahja
 Kesäpäivä joella
 Yökukkujat

Rooleissa

Suomenkieliset äänet  

Tuotantokausi 1 (2011) 

 Petrus Känsälä
 Iris Kovalainen
 Ia Koivisto
 Juha-Pekka Mikkola
 Riku Leskinen
 Pia Andersson
 Laura Kemppainen
 Arto Nieminen

käännös & ohjaus: Minna Tasanto 

tuotanto: Uptempo Oy 

Tuotantokausi 2 

 Hermanni Kemppainen
 Ia Koivisto
 Bruno Lähteenmäki
 Laura Kemppainen
 Katja Sirkiä
 Petri Hanttu
 Maisa Manninen

Käännös: Fiable Oy

Lähteet 

2010-luvun piirrossarjat
Australian esihistoria

Australian esihistorialla tarkoitetaan aikaa Australian ensimmäisten asukkaiden saapumisesta vuonna 1788 alkaneeseen Australian kolonisaatioon, jolloin maassa alettiin kirjata tapahtumia johdonmukaisesti. Välikauden arvioidaan kestäneen ainakin 40 000−60 000 vuotta.

Aikakautta kutsutaan historiallisen ajan sijasta esihistorialliseksi ajaksi, koska Australiasta ei ole löytynyt tapahtumista ennen vuotta 1788 kirjoitettuja johdonmukaisia selontekoja. Koko aikakausi kuuluu kivikauteen, koska metallisia työvälineitä ei Australiassa koko tuona aikana kehitetty. Australiassa ei yleisen käsityksen mukaan koskaan siirrytty neoliittiselle kaudelle toisin kuin Uudessa-Guineassa, vaan eurooppalaisten saapumiseen asti asukkaat olivat metsästäjä-keräilijöitä.

Asuttaminen 
 
Historiantutkija Yuval Noah Hararin mukaan ensimmäisten asukkaiden matka Australiaan on historian merkittävimpiä tapahtumia, sillä koskaan aiemmin ei ihminen ollut poistunut afroaasialaisesta ekologisesta systeemistä.

Varhaisimmat todisteet Australian asuttamisesta ovat ainakin 65 000 vuotta vanhoja. Merkittävä länsiaustralialainen 45 000 vuotta vanha todiste Juukan Gorge -luolasto tuhoutui vuonnna 2020, kun kaivosyhtiö Rio Tinto laajensi rautakaivostaan. 

Arkeologit kiistelevät siitä, mitä reittiä Australian asuttajat kulkivat. Yleisesti uskotaan, että ensimmäiset asukkaat olivat nykyisten alkuperäisasukkaiden esi-isiä, mutta on myös todisteita sitä vastaan. Esimerkiksi Mungojärvestä löytyneistä Australian vanhimmista ihmisjäänteistä otetusta mitokondriaalisesta DNA-näytteestä ei ole löydetty läheistä geneettistä suhdetta nykyisiin alkuperäisasukkaisiin. Tiedemaailmassa ei kuitenkaan ole hyväksytty teoriaa laajalti.

Australia asutettiin pleistoseenikauden loppupuolella, kun Australaasian merenpinta oli toistuvien jäätiköitymisten takia paljon alempana kuin nykyään. Ensimmäiset asukkaat saapuivat ilmeisesti meriteitse erään jäätiköitymiskauden aikana, kun Uusi-Guinea ja Tasmania olivat yhdistyneitä Australiaan.

Lähteet 

Australian historia
Esihistoria
Radiola (yleisradio)

Radiola oli Helsingin radioamatöörikerhon perustama Helsingin ensimmäinen yleisradioasema. Helsingin radioamatöörit olivat jo tammikuussa 1923 lähettäneet konsertin radioitse, ja perustivat myöhemmin Radiolan yleisradioasemakseen. Keväällä 1924 mennessä Radiolan lähetysteho oli saatu lisätyksi jo 500 W:iin saakka. Radiolalle sallittiin myös enintään 600 metrin aallonpituudet radiolähettämiseen.

Lähteet 

Radioamatööritoiminta
Jalmari Penttilä

Jalmari Penttilä (11. heinäkuuta 1886 – 28. kesäkuuta 1943) oli suomalainen Raumalla vaikuttanut kauppaneuvos ja Nortamo-Seoran ensimmäinen puheenjohtaja.

Penttilän isä oli maanviljelijä Isak Penttilä. Hän muutti 13-vuotiaana Lapin pitäjän Kodiksamista Raumalle, kävi kauppakoulun ja oli sitten John Nurminen Oy:n palveluksessa ja vuodesta 1924 yhtiön Rauman toimintojen johtajana. Hän oli Latvian varakonsulina Raumalla ja hän sai kauppaneuvoksen arvon 1943.

Penttilä oli Rauman kaupunginvaltuuston pitkäaikainen jäsen ja varapuheenjohtaja. Hän oli Rauman rahatoimikamarin ja taksoituslautakunnan puheenjohtajana ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Penttilä oli myös Rauman kauppaseuran ja Rauman säästöpankin hallituksen puheenjohtajana. Hän oli nykyisin Raumanlinnana tunnetun Rauman suojeluskuntatalon rakennustoimikunnassa vaikuttaen ratkaisevasti talon rakentamiseen. 

Panttilä oli mukana perustamassa 1930 kirjailija Hj. Nortamon nimikkoseuraa Nortamo-Seoraa ja oli seuran ensimmäinen puheenjohtaja 1930–1943. Penttilän Rauman murteella kirjoitettujen raumalaistarinoiden kokoelma ilmestyi kirjana 2008.

Penttilä osti 1926 Rauman Petäjäksessä sijainneen Villa Tallbon perheensä kesähuvilaksi. Villa Tallbon oli rakennuttanut 1901 laivanvarustaja Gabriel Granlundin perikunta ja sen oli suunnitellut arkkitehti Yrjö Blomstedt. 

Penttilä kuoli tapaturmaisesti merionnettomuudessa kesällä 1943.

Teoksia 
 Kallikajasgrundi Vilkk ja muit jutuij : Jalmari Penttilän raumalaistarinoita ; toimittanut Markku Toivonen ; piirrokset Mika Honkanen. Nortamo-Seor, Rauma 2008 ISBN 978-952-92-3680-0

Lähteet

Aiheesta muualla 
  Viitattu 25.12.2018

Suomalaiset yritysjohtajat
Kauppaneuvokset
Rauman kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Vox (sivusto)

Vox on yhdysvaltalainen vasemmistolainen uutissivusto. Sen perusti huhtikuussa 2014 The Washington Postin entinen verkkopäätoimittaja Ezra Klein. Alustan kustantaja on aiemmin urheilublogeja julkaissut Vox Media. Vuonna 2016 Voxilla oli 25 miljoonaa eri kävijää.

Voxin tavoitteena on selittää uutisten taustaa ja auttaa siten lukijaa ymmärtämään uutisia.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset verkkosivustot
Ammattikorkeakoulu

Ammattikorkeakoulu (lyh. AMK) on ammattikoulutuspainotteinen, ts. työelämäsuuntautunut, korkeakoulu. Ammattikorkeakoulut ovat yleisiä muun muassa Keski- ja Länsi-Euroopassa sekä Pohjoismaissa. Ammattikorkeakouluista käytetään yleisesti englanniksi käsitettä university of applied sciences (mm. Suomessa) ja saksaksi Fachhochschule.

Ammattikorkeakoulut maittain

Alankomaissa 
Alankomaissa ammattikorkeakoulut tunnetaan hollanninkielisellä nimellä hogeschool. Maassa on noin 50 ammattikorkeakoulua.

Saksassa 
Ensimmäiset ammattikorkeakoulut (Fachhochschule) perustettiin Saksaan 1960-luvun lopulla entisten teknillisten oppilaitosten pohjalle. Saksassa on noin 240 ammattikorkeakoulua.

Suomessa 

Pääosa Suomen ammattikorkeakouluista perustettiin 1990-luvulla, kun opistoasteen oppilaitosten toimintaa yhtenäistettiin ammattikorkeakoulu-nimityksen alle.

Vuoden 2020 alussa Suomessa oli 24 ammattikorkeakoulua. Niistä 23 sijaitsi Manner-Suomessa, lisäksi Ahvenanmaalla toimii Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu. Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu ja Poliisiammattikorkeakoulu eivät kuulu opetusministeriön hallinnonalaan, vaan ensin mainittu toimii Ahvenanmaan maakuntahallinnon ja jälkimmäinen sisäministeriön alaisuudessa. Oikeudelliselta muodoltaan ammattikorkeakoulut ovat ammattikorkeakouluosakeyhtiöitä.

Suomalaisissa ammattikorkeakouluissa on vajaa 150 000 opiskelijaa. Heistä valtaosa eli 131 000 suorittaa AMK-tutkintoa, joka on ammattikorkeakoulujen  perustutkintoa. Työelämässä oleville tarkoitettua ylempää ammattikorkeakoulututkintoa suorittaa yli 15 000 opiskelijaa. Lisäksi ammattikorkeakoulut kouluttavat ammatillisia opettajia. Vuonna 2020 ammattikorkeakouluista valmistui 24 000 AMK-tutkinnon, 3300 YAMK-tutkinnon ja 1600 ammatillisen opettajakoulutuksen suorittanutta. Vuodesta 2005 alkaen jokaisessa ammattikorkeakoulussa on toiminut lakisääteinen opiskelijakunta.

Koulutuksen rinnalla ammattikorkeakoulujen toinen päätehtävä on ammattikorkeakouluopetusta palveleva, työelämää ja aluekehitystä edistävä sekä alueen elinkeinorakennetta uudistavaa soveltava tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoimintaa (TKI). TKI-toiminnassa pyritään palveluiden ja tuotteiden sekä usein myös uuden osaamisen kehittämiseen työpaikoilla. Ammattikorkeakoulut toteuttavat TKI-toimintaa yhdessä yritysten ja työelämän, muiden korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten, julkisten kehitysorganisaatioiden sekä kolmannen sektorin toimijoiden kanssa.  Kaikki Suomen ammattikorkeakoulut kuuluvat Ammattikorkeakoulujen rehtorineuvosto Areneen, joka on ammattikorkeakoulujen etu- ja yhteistyöjärjestö.

Ruotsissa 
Ruotsissa, kuten Suomessakin, ammattikorkeakoulut tunnetaan ruotsinkielisellä nimityksellä yrkeshögskola. Ruotsissa on 18 ammattikorkeakoulua.

Lähteet
Bulgarian presidentti

Bulgarian presidentti on Bulgarian valtionpäämies.  Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiselle toimikaudelle, sama henkilö voi toimia presidenttinä korkeintaan kaksi kautta. Presidenttiä ja varapresidenttiä äänestetään samassa vaalissa, ellei kukaan edokkaista saa ehdotonta enemmistöä järjestetään toinen kierros.

Presidentillä ei ole paljoakaan valtaa, paitsi veto-oikeus parlamentin päätöksiin.  Presidentti toimii kuitenkin mielipidevaikuttajana.

Luettelo Bulgarian presidenteistä

Lähteet 

Luettelot presidenteistä
Beninin kielet

Beninin kielet kuuluvat nigeriläis-kongolaisten kielten kieliryhmään, joista lähes kaikki kuuluvat gurilaisiin kieliin. Vain fulfulde pohjois-Beninissä lasketaan kuuluvaksi atlanttisiin kieliin.  

Beninissä puhutaan yhteensä 55 eri kieltä. Ne kaikki ovat eläviä kieliä. Näistä 50 on alkuperäiskansojen kieliä ja viisi on ei-alkuperäiskansojen kieltä. Kahdeksan kieltä on institutionaalisia (kieli on kehittynyt siihen pisteeseen, että sitä käyttävät ja pitävät yllä kodin ja yhteisön ulkopuolella olevat instituutiot), 21 kehittyvää ja 24 elinvoimaista kieltä. 

Uhanalaisia kieliä Beninin alueella ovat:    
 
 Aguna (Awuna, Agunaco), 3 470 puhujaa
 Anii (Gisida, Basila, Bassila), 25 000 puhujaa
 Gwamhi-Wuri (Lyase, Lyase-Ne, Gwamhyə-Wuri-Mba), 16 000 puhujaa
 Miyobe (Soruba, Mi yɔbɛ, Bijobe), 8 700 puhujaa
 Notre (Nõtre, Bulba, Nootre), 2 368 puhujaa
 Tchumbuli (Basa, Tshummbuli, Chombulon), 1 838 puhujaa (vakavasti uhanalainen)

Yksi kieli on vaikeuksissa ja yksi kuolemassa.

Lukutaitoisuus oli Unescon mukaan Beninissä vuonna 2017 36 prosenttia.

Ranska on virallinen kieli, ja kaikkia alkuperäiskansojen kieliä pidetään kansallisina kielinä.

Ranskan kieli Beninissä 
Beninin virallista kieltä puhuu 11 miljoonaa henkeä käsittävästä väestöstä noin 4 miljoonaa ihmistä. Sen tunteminen on tärkeää, jos haluaa saada hallinnollisen aseman tai työskennellä kaupungeissa, ja yleensä ranskan puhuminen on arvovallan merkki. Amadou Sannin ja Mahouton Atodjinoun vuonna 2012 tekemän tutkimuksen mukaan Benin on täysin ranskaa puhuva vuoteen 2060 mennessä. Kirjoittajat toteavat, että vuonna 2002 miehistä 43 puhui ranskaa verrattuna naisiin, joista ranskaa puhui 25,8 prosenttia. Vuonna 2002 yli puolet Cotonoun asukkaista puhui ranskaa. Ranska otettiin käyttöön siirtomaa-ajan kuluessa, ja se säilyi virallisena kielenä maan itsenäistyttyä. Tänään ranska on tärkeä lingua franca erilaisten etnisten ryhmien välillä .

Kielipolitiikka 
Perustuslaissa taataan sananvapaus. Benin on jäsen järjestössä Organisation internationale de la francophonie. Beninin Gi-Mono alue on jäsen ranskaa puhuvien alueiden kansainvälisessä yhdistyksessä.

Kansalliset kielet 

Fon on Beninin yleisimmin puhuttu alkuperäiskansojen kieli, jota puhuu 24 prosenttia  väestöstä. Se on äidinkieli yli 17 prosentille Beninin väestöstä. Tätä kieltä puhutaan pääasiassa Atlantiquen, Littoralin, Collinesin ja Zoun maakunnissa.

Muita tärkeitä kieliä ovat joruba, bariba, mina ja dendi. Beninissä on otettu käyttöön Kansallinen lukutaito-ja aikuiskoulutuspolitiikka, joka mahdollistaa sen, että kansallisten kielten aikuispuhujat voivat käyttää kieliään kulttuurin edistämiseksi.

Vieraat kielet 
Englantia opiskellaan vieraana kielenä lukioissa. Beninissä on paljon kysyntää englannin opettajille. Englanti on tulossa tärkeäksi kieleksi kaupan alalla Beninissä, koska se on kansallinen kieli Beninin alueellisesti voimakkaassa naapurissa Nigeriassa.

Vuonna 2014 espanjaa opiskeli Beninissä 412 515 henkilöä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jorubankielinen Wikipedia
 Inkubaatiovaiheessa oleva foninkielinen Wikipedia
Window Rock

Window Rock () on pikkukaupunki Apachen piirikunnassa, Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se toimii Navajo-reservaatin pääkaupunkina. Window Rockin väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 2 712.

Kuvia kaupungista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arizonan kaupungit