joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Monatsiitti

Monatsiitti (tyypillisesti (CeLa)PO4) on puna-ruskea fosfaattimineraali. Se sisältää harvinaisia maametalleja ja usein toriumia. Monatsiittia on tyypiltään ainakin neljänlaista:
Monatsiitti-(Ce), (Ce,La,Nd,Th)PO4 (tavallisin)
Monatsiitti-(La), (La,Ce,Nd)PO4
Monatsiitti-(Nd), (Nd,La,Ce)PO4
Monatsiitti-(Sm), (Sm,Gd,Ce,Th)PO4
Alkuaineet sulkujen sisällä on listattu niiden yleisyyden mineraalissa mukaisessa järjestyksessä: lantaani on yleisin metalli monatsiitti-La:ssa jne. Piidioksidia (SiO2) on mukana jonkin verran, samoin kuin uraania ja toriumia. Monatsiitti voi olla jonkin verran radioaktiivista. Tätä voidaan käyttää hyödyksi geologisten tapahtumien radiometrisessä ajoittamisessa. Uraanin ja toriumin alfahajoamisen seurauksena mineraaliin kerääntyy heliumia, joka voidaan vapauttaa kuumentamalla.

Monatsiitti on tärkeä malmi toriumille, lantaanille ja ceriumille. Sitä esiintyy ympäri maapalloa. Intiassa, Madagaskarilla ja Etelä-Afrikassa on suuria monatsiittihiekkoja, joilla on taloudellista merkitystä. Monatsiitissa on toriumia tyypillisesti 25 000–200 000 ppm, ja se on kaupallisesti tärkein toriummineraali. Siitä eristetään myös muita harvinaisia maametalleja.

Monatsiitin kidejärjestelmä on monokliininen, ja se esiintyy usein pieninä itsenäisinä kiteinä. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 5,0–5,5.

Nimi monatsiitti on johdettu kreikankielen sanasta μονάζειν (olla yksinäinen), mikä on viittaus sen yksittäin esiintyviin kiteisiin.

Ensimmäisenä mineraalin identifioi Carl Auer von Welsbach, joka löysi sitä laivan painolastikivistä 1880-luvulla.

Aineesta muualla 
 Webmineral: Monazite-(Ce) 
 Webmineral: Monazite-(La) 
 Webmineral: Monazite-(Nd) 
 Webmineral: Monazite-(Sm)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Fosfaattimineraalit
Malmimineraalit
Toriummineraalit
Mika Mäkinen

Mika Mäkinen (s. 13. heinäkuuta 1971) on suomalainen autourheilija, joka kilpaili ratakuorma-autojen EM-sarjassa MAN:illa vuosina 2010–2013. 

Mäkinen debytoi ratakuorma-autojen EM-sarjassa vuonna 2010 Nürburgringin osakilpailussa. Hän saavutti kauden aikana kolme pistettä. Kaudella 2011 Mäkinen saavutti 20 pistettä ollen sarjan viidestoista. Kaudella 2012 hän saavutti uransa ensimmäisen voiton ja oli palkintokorokkeella kaiken kaikkiaan viisi kertaa. EM-sarjassa hän oli seitsemäs 160 pisteellä. Kaudella 2013 Mäkinen saavutti kolme voittoa ja kuusi palkintosijaa ollen sarjan kahdeksas 155 pisteellään. Tuo kausi jäi Mäkisen viimeiseksi EM-sarjassa. Hän on toiminut uransa jälkeen Mad-Croc Truck Racing Teamin tallipäällikkönä. Vuonna 2017 Mäkinen osallistuu tauon jälkeen Englannin mestaruussarjaan suomalaisella Sisu kuorma-autollaan. Kauden 2017 päätteeksi hän voitti Britannian ratakuorma-auto sarjan mestaruuden ylivoimaisella piste-erolla muihin. http://www.koneporssi.com/uutiset/makinen-varmisti-sisullaan-ratamestaruuden-pembreyssa/

Mäkinen on saavuttanut kotimaisessa kuorma-autojen sarjassa lukuisia voittoja ja 5 mestaruutta.

Siviiliammatiltaan Mäkinen on maarakentaja.

Lähteet 

Suomalaiset autourheilijat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Saki Paatsama

Saki Kalervo Paatsama (1918–1998) oli suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun kirurgian professori 1964–1982. Hänen tutkimusalansa oli ortopedia.

Paatsama kouluttautui eläinlääkäriksi Saksassa. Hän oli suomalaisen pieneläinkirurgian uranuurtaja. Hänen kunniakseen on nimetty Suomen Eläinlääkäriliiton myöntämä Saki Paatsama -tunnustuspalkinto.

Teoksia
 Koirat: Suuri tietokirja, 1968, alkuteos Champion Dogs of the World, suom. toim. yhdessä Heikki Caseliuksen kanssa
 Ensimmäinen koirani, 1971, yhdessä Heikki Caseliuksen kanssa
 Suomalainen koirakirja, 1972
 Hevosen kengitys ja ontumisviat, 1972
 Terve ja sairas koira, 1975
 Suuri suomalainen koirakirja, 1991

Lähteet 

Suomalaiset eläinlääkärit
Suomalaiset professorit
Eläinlääketieteellisen korkeakoulun professorit
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Suomalaiset tietokirjailijat
Tadji

Tadji eli Taji () on lentotukikohta (Camp Taji) ja taajama Keski-Irakin Bagdadin maakunnassa, linnuntietä noin 25 kilometriä pääkaupunki Bagdadista pohjoisluoteeseen.

Persianlahden sodan aikana Yhdysvaltojen johtama liittouma pommitti lentotukikohdan bunkkereita. Tukikohdan alueella korjattiin ja huollettiin Irakin armeijan Scud-ohjuksia, silloisia T-54, T-55, ja T-62 tankkeja ja varauduttiin rakentamaan T-72 tankkeja. Tukikohdassa myös valmistettiin tykistöammuksia. Irakin sodan aikana se oli eräs suurimmista Yhdysvaltojen johtamien miehittäjäjoukkojen lentotukikohdista Irakissa. Joukkojen poistuttua vuonna 2011, sotilastukikohta jäi Irakin armeijan käyttöön. Alkuvuonna 2015 pieni, noin 300 hengen, puolittain kouluttajista koostuva joukko amerikkalaissotilaita palasi jälleen tukikohtaan.

Kesäkuussa 2014 Tadjin tukikohtaa pidettiin mahdollisena ääri-islamistisen Isisin taistelijoiden kohteena sen pohjoispuolella sijaitsevan Baladin tukikohdan tapaan. Helmikuussa noin 25 Isisin taistelijaa tai itsemurhapommittajaa yritti hyökätä tukikohtaa vastaan. Osa jihadistitaistelijoista pyrki tukikohtaan irakilaiseen sotilaspukuun naamioituneena. Isisiä vastaan on taisteltu Tadjin seudulla myös ilmaiskuin.

Lähteet

Aiheesta muualla

ISIS Attacks on U.S. Military 'Ineffective,' Officials Say (5.1.2015)  (nbcnews.com)
Hawar Berwani: MoI specifies Taji camp as military headquarter (11.6.2014)  (iraqinews.com)

Irakin kaupungit
Mari Koistinen

Mari Koistinen (s. 1977 Liperi) on suomalainen kirjoittaja ja kuluttaja-aktivisti.

Elämä ja ura 
Koistinen on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden maisteri Helsingin yliopistosta (pääaine kuluttajaekonomia).  

Koistinen on perustanut Kulutusjuhla-sivuston vuonna 2006. Sivuston ylläpitäjän roolissa hän on kommentoinut kuluttaja-aiheita, blogeja ja sosiaalista mediaa myös julkisuudessa. Kulutusjuhla on palkittu muun muassa Vuoden ryhmäblogina vuoden 2007 blogiäänestyksessä. Koistisen Mari Koo -blogi sijoittui toiseksi mediatoimisto Cisionin listauksessa Suomen markkinointi- ja verkkoviestintäblogeista vuonna 2011.

Yksityiselämä 
Koistinen asuu Helsingissä ja hänen harrastuksiinsa kuuluvat muun muassa sanomalehtirunot, joita hän julkaisee erillisessä blogissa.

Tuotanto

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mari Koo -blogi
 Koistisen sanomalehtirunoblogi
 Kulutusjuhla.fi
 Hunaja. Luonnon oma makeuttaja
 Ruokamysteerit.fi

Suomalaiset kansalaisaktivistit
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Jimmy Morales

James Ernesto Morales Cabrera (eli Jimmy Morales, s. 18. maaliskuuta 1969 Guatemala) on guatemalalainen poliitikko ja koomikko, joka toimi Guatemalan presidenttinä tammikuusta 2016 alkaen tammikuuhun 2020 saakka. Morales kuuluu Frente de Convergencia Nacional -puolueeseen.

Morales tuli tunnetuksi TV-koomikkona sarjasta Moralejas, jossa hän näytteli veljensä Sammyn kanssa. Vuonna 2013 hän liittyi Frente de Convergencia Nacional -puolueeseen ja toimi puolueen pääsihteerinä. Lokakuussa 2015 Morales valittiin 70 prosentin äänimäärällä Guatemalan presidentiksi Otto Pérez Molinan erottua virastaan. Morales astui virkaan tammikuussa 2016.

Morales on protestantti. Hän on naimisissa Hilda Patricia Moralesin kanssa.

Jimmy Moralesin presidenttikausi päättyi tammikuussa 2020, kun hänen seuraajansa Alejandro Giammattei astui virkaansa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Guatemalan presidentit
Guatemalalaiset poliitikot
Guatemalalaiset näyttelijät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Malcom

Malcom Filipe Silva de Oliveira (eli Malcom, s. 26. helmikuuta 1997 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Venäjällä pelaavaa Zenit Pietaria. Vasenjalkainen Malcom on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Malcom debytoi Corinthiansin paidassa Brasilian Serie A:ssa kaudella 2014, jolloin hän pelasi 20 ottelua tehden niissä kaksi maalia. Kaudella 2015 Malcom debytoi seuran paidassa Copa Libertadoresissa. Yhteensä hän pelasi Corinthiansin paidassa 51 ottelua onnistuen maalinteossa seitsemän kertaa. Tammikuussa 2016 Malcom siirtyi Ranskan Ligue 1:n Girondins de Bordeaux’hun. Hän teki debyyttinsä sarjassa seuraavassa kuussa Saint-Étienneä vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan Bordeaux’ssa Malcom pelasi 12 ottelussa onnistuen kerran maalinteossa.

Malcom debytoi Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2015. Saman vuoden ikäluokan MM-kilpailuissa hän pelasi viidessä ottelussa, mukaan lukien finaalissa Brasilian saavuttaessa hopeaa. Brasilian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa Malcom debytoi vuonna 2016.

Saavutukset 
Maajoukkuetasolla
 Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: hopeaa (2015)

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Ranskanleipä

Ranskanleipä on valkoisesta vehnäleipätaikinasta leivottu pitkulainen leipä. Ranskanleivän päälle viilletään yksi tai useampia viiltoja ennen uuniin laittoa. 

Ranskanleipä oli 1970-luvun alkuun saakka Suomen suosituimpia kaupasta ostettavia leipiä, minkä vuoksi ranskanleivän hinta otettiin yhdeksi komponentiksi kuluttajahintaindeksiin. Tällöin sen hinta joutui niin suuren huomion kohteeksi, että leipomot siirtyivät sen valmistuksesta erilaisten erikoisleipien kehittämiseen, koska niitä voitiin hinnoitella vapaammin. Irtomyyntinä myydyssä tai itse tehdyssä ranskanleivässä voi olla rapea kuori, mutta muovipussissa myydyn ranskanleivän kuori nahistuu nopeasti pehmeäksi.

Samanlaisesta taikinasta voidaan leipoa myös vuokaleipää (esim. vaalea paahtoleipä), pyöreitä limppuja, pieniä sämpylöitä (esim. saksansämpylä) tai pitkiä ja kapeita patonkeja. Ranskanleipätaikinaan voidaan käyttää veden sijasta maitoa ja lisänä sokeria hiivan ravinnoksi.

Ranskanleivän kansanomaisia nimiä ovat junttaleipä, junttapulla ja ranskanpulla. 

Tuoretta ja ilman rasvaa leivottua ranskanleipää käytetään myös konservoinnissa esimerkiksi maalausten ja muiden herkkien pintojen hellävaraiseen puhdistukseen. Leivästä käytetään vain sisus, josta muotoillaan sopivan kokoinen puhdistuspallo.

Lähteet 

Leivät
Jonathan Rea

Jonathan Rea (s. 2. helmikuuta 1987 Larne, Pohjois-Irlanti) on brittiläinen ratamoottoripyöräilijä ja viisinkertainen Superbike mestari. Hän kilpailee kaudella 2020 Superbike-sarjassa Kawasaki Racing Teamissa.

Rea kilpaili Ison-Britannian Superbike-sarjassa vuodet 2003–2007 sijoittuen sarjassa toiseksi vuonna 2007. Vuonna 2008 Rea debytoi Superbike-sarjassa Hondalla. Samana vuonna hän sijoittui Supersport-sarjan toiseksi voitettuaan kauden aikana kolme kilpailua. Kaudella 2009 Rea saavutti Superbikessä kaksi voittoa ja sijoittui sarjan viidenneksi. Kaudella 2010 hän saavutti neljä voittoa sijoittuen sarjan neljänneksi. Kaudella 2011 Rea saavutti kaksi voittoa ja seuraavalla sekä sitä seuraavalla kummallakin yhden. Kaudella 2012 Rea kilpaili myös MotoGP-sarjan pääluokassa kahden kilpailun verran saavuttaen 17 pistettä ja sarjan 21:nnen tilan. Kaudella 2014 Rea sijoittui Superbiken kolmanneksi voitettuaan neljä osakilpailua ja oltuaan palkintokorokkeella yhdeksän kertaa.

Kaudeksi 2015 Rea siirtyi Kawasakille. Hän voitti kauden aikana puolet kauden 28 kilpailusta ollen palkintokorokkeella 23 kertaa ja voitti sarjan mestaruuden 548 pisteellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset ratamoottoripyöräilijät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Marko Grujić

Marko Grujić (, s. 13. huhtikuuta 1996 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija. Hän pelasi kaudet 2018–2020 saksalaisessa Hertha Berlinissä lainalla englantilaisesta Liverpoolista. Pelipaikaltaan Grujić on keskikenttäpelaaja.

Ura

Seurajoukkueura 
Grujić on Belgradin Punaisen tähden kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Serbian superliigassa kaudella 2012–2013, jolloin hän pelasi yhdessä ottelussa. Vuonna 2014 Grujić oli lainassa Serbian toiseksi korkeimman sarjatason FK Kolubarassa, jossa hän teki viidessä ottelussa kaksi maalia.

Tammikuussa 2016 Grujić siirtyi englantilaisseura Liverpooliin mutta pelasi vielä kauden 2015–2016 loppuun Punaisessa tähdessä. Liverpoolissa hän on pelannut kahdeksan valioliigaottelua ja yhden Mestarien liigan ottelun kausina 2016–2018. Hän oli lainalla Englannin mestaruussarjan Cardiff Cityssä kevätkauden 2018 ja Saksan Bundesliigan Hertha Berlinissä kaudet 2018–2020. Hän pelasi Bundesliigassa 51 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, joista yhden kauden 2019–2020 ensimmäisessä, tasapeliin päättyneessä ottelussa hallitsevaa mestaria Bayern Müncheniä vastaan.

Maajoukkueura 
Grujić on edustanut Serbiaa käytännössä kaikilla nuorten maajoukkuetasoilla. Vuonna 2015 hän oli mukana alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pelaten viidessä ottelussa Serbian voittaessa kultaa.

Serbian A-maajoukkueessa Grujić pelasi ensimmäiset kolme otteluaan touko-kesäkuussa 2016. Hän palasi maajoukkueeseen marraskuussa 2017. Hän kuului Serbian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Kesäkuun 2020 loppuun mennessä hän on pelannut kahdeksan maaottelua.

Saavutukset 
Maajoukkuetasolla
 Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: kultaa (2015)

Lähteet 

Serbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Kansallinen Terveysarkisto (Kanta)

Kanta-palvelut  on suomalainen potilastietojen, lääkereseptien ja terveydenhuollon suostumusten ja kieltojen tiedonhallintapalvelu, jota ylläpitää Kansaneläkelaitos (Kela). Kanta tuottaa digitaalisia palveluita, joiden käyttäjiä ovat kansalaiset, apteekit, terveydenhuolto ja sosiaalihuolto.

Omakanta-palvelun kautta pääsee tarkastelemaan omia terveystietoja ja esimerkiksi viime aikaisia rokotuksia. Palvelu vaatii kirjautumisen. Terveydenhuollon kannalta hyöty on se, että puheluiden määrä vähenee, kun tiedot voi katsoa Omakannasta.

Julkinen terveydenhuolto on sosiaali- ja terveydenhuollon asiakastietojen sähköisestä käsittelystä annetulla lailla (asiakastietolaki) velvoitettu ottamaan Kanta-palvelut käyttöön. Myös yksityisiä toimijoita on velvoitettu liittymään Kanta-palveluiden käyttäjiksi, mikäli näillä on käytössä sähköinen potilastietojärjestelmä.

Kanta-palvelu mahdollistaa lääkereseptien ja potilastietojen välittämisen palveluntuottajalta toiselle. Vuonna 2007 voimaan tullut lainsäädäntö edellyttää asiakkaalta suostumuksen, jotta potilasasiakirjatietoja voidaan välittää Kanta-palveluiden kautta. Uusi asiakastietolaki on tarkoitus saattaa voimaan 1.4.2021, jolloin suostumusten keräämisestä luovutaan, ja tiedot välitetään aina, kun tietojen välittämiseen on lakiin perustuva syy. Lakisääteinen syy tietojen välittämiselle voi esimerkiksi olla asiakassuhteen siirtyminen yhdeltä terveydenhuollon palveluntuottajalta toiselle, kuten asiakkaan vaihtaessa terveyskeskusta tai terapeuttia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 kanta.fi

Viranomaiset
Terveydenhoito Suomessa
Hit

Hit (, myös muodossa Heet) on historiallinen kaupunki Länsi-Irakin Anbarin maakunnassa, Eufratjoen oikeanpuolisella eli lounaisella rannalla. Maakuntakeskus Ramadi sijaitsee kaupungista linnuntietä 49 kilometriä ja pääkaupunki Bagdad 150 kilometriä itäkaakkoon. Jo muinaisen Mesopotamian aikaan Hit tunnettiin arvostetuista bitumilähteistään.

Hit on Anbarin maakunnan Hitin piirikunnan hallintokeskus. Tammikuussa 2014 julkaistussa YK:n Irakin analyysiyksikön katsauksessa Hitin piirikunnassa arvioitiin asuvan 9 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 130 000 ihmistä.

Lokakuussa 2014 ääri-islamistisen Isisin taistelijat ottivat Hitin piirikunnan  hallintaansa. Valtauksessa käytettiin hyväksi itsemurhapommituksia. Väkivaltaisuuksien johdosta 180 000 Hitin kaupungin ja lähiseudun asukasta sekä sinne turvaan hakeutunutta pakolaista pakeni seudulta itään, Ramadin kaupunkia kohti. Marraskuussa 2014 terrorijärjestön kerrottiin vanginneen ja todennäköisesti surmanneen kymmeniä miehiä ja lapsia, jotka kuuluivat paikalliseen Albu Nimr -sunniheimoon. Edellispäivinä Isisin kerrottiin surmanneen julkisin joukkoteloituksin jo satoja saman, terrorijärjestöä kohtaan vastarintaa tehneen heimon jäseniä. Keväällä 2015 uutisoitiin Isisiä vastaan käytävän taistelun voimistumisesta Hitin piirikunnassa. Terroristijärjestön kerrottiin estäneen kaupungin asukkaita, erityisesti naisia ja lapsia, pakenemasta kaupungista sekä käyttäneen heitä ihmiskilpinä. Myös Yhdysvaltain johtamien Nato-maiden liittouma on tehnyt monia ilmaiskuja seudulle.

Lähteet

Aiheesta muualla

ISIL captures Anbar province town in Iraq, kills 19 police (13.12.2014)  (aljazeera.com/)

Irakin kaupungit
Vuoden 1686 kirkkolaki

Vuoden 1686 kirkkolaki oli Ruotsin ja Suomen ensimmäinen protestanttinen kirkkolaki. Laki antoi itsevaltiuden ajan hengen mukaisesti kuninkaalle laajat oikeudet kirkkoon nähden. Se oli voimassa Suomessa vuoteen 1870 mutta Ruotsissa nykyaikaan saakka. Laki ilmestyi Henrik Florinuksen käännöksenä suomeksi vuonna 1688.

Lain mukaan jokaisen alamaisen oli kuuluttava kirkkoon, mutta poikkeuksena olivat Itä-Suomen ortodoksit ja ulkomailta tulleet toisuskoiset, joiden oli harjoitettava oppiaan suljetuissa tiloissa.

Taustaa
Laki säädettiin kuningas Kaarle XI:n aikana. Sen mukaan Jumala oli antanut kirkon hallinnon kuninkaalle, joten kirkon itsemääräämisoikeutta vähennettiin. Valtion ja kirkon suhteet haluttiin määritellä tarkasti. Valmisteluvaiheessa oli esillä ajatus erillisen kirkolliskollegion perustamisesta valtion keskusvirastoksi, mutta se ei toteutunut papiston voimakkaan vastustuksen takia. Ennen lakia oli valtiopäivien pappissääty toiminut eräänlaisena kirkollisasioiden virastona. Uuden lain mukaan pappissäädyn hallinnolliset ja oikeudenkäytön tehtävät lakkasivat.

Laki merkitsi sitä, että tuomiokapitulin päätöksistä valitettiin maalliseen hovioikeuteen. Piispojen nimitysoikeus kuului kuninkaalle. Papinvaaleissa Suomeen jäi enää 26 sellaista pitäjää (seurakuntaa), joissa kansan suorittama papinvaali oli sillä tavoin ratkaiseva, että tuomiokapitulin oli nimitettävä eniten ääniä saanut ehdokas.

Kansanopetus säädettiin laissa kirkon tehtäväksi, mutta sen muodosta ja laajuudesta ei säädetty mitään. Piispa Johannes Gezelius vanhempi oli ehdottanut kirkkolakiin liitettävää koulutoimen ohjeistoa, mutta sitä ei lopulta otettu mukaan.

Yksityiskohtia 
Oikea kristillinen usko määriteltiin Konkordian (Tunnustuskirjojen) ja vuoden 1593 Upsalan kirkolliskokouksen pohjalta:

Piispa piti hiippakunnassaan synodaalikokouksia:

15. luku sisälsi avioliittoon liittyvien asioiden jaon maallisen ja kirkollisen tuomiovallan alaiseksi:

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Kircko-Laki Ja Ordningi (3.9.1686). Kirkkolain teksti ruotsiksi ja suomeksi.

1686
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hallinto
Suomi Ruotsin suurvalta-ajalla
Suomen uskonnolliset lait
Malesian ePrix 2015

Malesian ePrix 2015 eli 2015 Putrajaya ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2015–2016 toinen kilpailu. Kilpailu ajettiin 7. marraskuuta Putrajayan katuradalla Malesian Putrajayassa. 

Trulli GP:n oli tarkoitus osallistua kilpailuun jäätyään avauskisasta pois myöhästyneen autojen tarkastuksen vuoksi. Tallin autot eivät läpäisseet lopullista tarkastusta eivätkä voineet osallistua myöskään tähän kilpailuun. Lisäksi toinen kuljettajista, Salvador Durán, ajautui tallin kanssa sopimuserimielisyyksiin, minkä vuoksi Jarno Trullin oli tarkoitus ajaa hänen tilallaan.

Kilpailun lähdön aikana Stéphane Sarrazinin auto hyytyi, minkä vuoksi Sarrazin joutui aloittamaan varikolta ja lähtö jouduttiin aloittamaan uudelleen. Paalupaikan ajanut Sébastien Buemi sai hyvän lähdön, kunnes kilpailun puolivälissä kärsi autoon tulleista tekinisistä ongelmista. Talli päätti vaihtaa varikkokäyntijärjestystä ottamalla auton vaihtoon ensin Buemin tallikaverin Nicolas Prostin. Myös Prost kärsi teknisistä ongelmista, jolloin Lucas di Grassi ohitti hänet nousten kärkipaikalle. Di Grassi sai ajaa paineitta maaliin sen jälkeen, kun häntä eniten haastaneen Loïc Duvalin autosta hajosi jousitus.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 
Kuljettajien pisteet

Valmistajien pisteet

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Lähteet

Malesian ePrix
Osakilpailut Formula E -kaudella 2015–2016
HC Vantaa

HC Vantaa (entinen Kiekko-Vantaa Itä) on vantaalainen jääkiekkoseura joka pelaa II divisioonaa. HC Vantaan piti nousta kaudeksi 2015-2016 Suomi-sarjaan, mutta varainhankinta epäonnistui. HC Vantaa pelaa ottelunsa Trio areenalla.

Menestys

Lähteet 
 http://www.hc-vantaa.fi/
 https://www.eliteprospects.com/team/5725/hc-vantaa

 http://www.hc-vantaa.fi/joukkue/

Jääkiekon II-divisioonaseurat
Vantaalaiset urheiluseurat
Sven Müller

Sven Müller (s. 7. helmikuuta, 1992 Mainz) on saksalainen moottoriurheilija. Hän kuuluu Porschen junioriohjelmaan.

Ura 

Müller aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2004 ja kilpaili sen eri luokissa vuoteen 2009 asti. 

Vuonna 2010 Müller aloitti kilpauransa ADAC Formel Masters -sarjassa. Hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan 50 pistettä sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 Müller jatkoi sarjassa ja saavutti neljä voittoa, yhden paalupaikan ja 12 palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2012 Müller siirtyi Formula 3 Euroseries -sarjaan. Hän saavutti kauden aikana kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjassa kuudenneksi. Vuonna 2013 Müller kilpaili uudelleen perustetussa Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttaen 122 pistettä ja yhden palkintosijan sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. 

Vuonna 2014 Müller siirtyi kilpailemaan Porsche Supercup -sarjaan. Hän saavutti yhden voiton ja yhden kolmossijan kauden aikana sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Hän kilpaili myös Saksan Porsche Carrera Cup -sarjassa saavuttaen yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä neljänneksi. Vuonna 2015 Müller jatkoi Porsche Supercupissa saavuttaen neljä voittoa, kolme paalupaikkaa ja kuusi palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Hän osallistui samana vuonna yhteen FIA World Endurance Championship -sarjan kilpailuun.

Lähteet

Saksalaiset autourheilijat
Porsche Supercup -kuljettajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Hankkija-Maatalous

Hankkija-Maatalous Oy oli 1988 perustettu Hankkijan tytäryhtiö, johon heinäkuussa 1988 tuli toiseksi osakkaaksi SOK. Yhtiöön tulivat Maatalous-Hankkijan maataloustoiminnot ja Kone-Hankkinan maatalouskonetoiminnot. Lisäksi yhteistyö päättä kaksikymmentävuotta vanhan SOKn ja Hankkijan kiistan vähittäiskaupasta, joka oli pakottanut Hankkijaa luomaan tuottajaosuuskunnilleen oman vähittäiskauppaverkoston SOK:hon kuuluvien vähittäiskauppojen rinnalle koko Suomeen. Tapahtumaa kutsuttiin 1968 Hankkijan talvisodaksi kuvaamaan taistelua Hankkijan itsenäisyydestä pellervolaisessa osuuskauppaliikkeessä SOK:a jäsenkauppoineen vastaan..

Tammikuussa 2007 Lännen Tehtaat ja Hankkija-Maatalous Oy sopivat Lännen Tehtaiden omistamien Suomen Rehu Oy:n ja Avena Nordic Grain Oy:n osake-enemmistöjen (51 %) siirtymisestä Hankkija-Maatalouden omistukseen. Kilpailuviraston suorittaman selvityksen jälkeen osapuolet luopuivat Avena Nordic Grainin osakkeiden kaupasta. Suomen Rehu Oy:n osakkeiden kauppa toteutui kesäkuussa 2007. Hankkija-Maataloudella on oikeus ostaa loput Suomen Rehun osakkeista aikaisintaan 15 kuukauden kuluttua tehdystä kaupasta.

Lähteet

Hankkija
S-ryhmä
Tempelhofin lentoaseman katurata

Tempelhofin lentoaseman katurata (virallisesti Tempelhof Airport Street Circuit) on Tempelhofin lentoaseman asemataso-osassa Saksan Berliinissä sijaitseva moottorirata. Radalla on kilpailtu Formula E -sarjaa sen debyyttikaudella eli kaudella 2014–2015.

2,47-kilometrisen ja 17 mutkaa sisältävän radan on suunnitellut Rodrigo Nunes. Se julkistettiin helmikuussa 2015 ja ensimmäinen Formula E -kilpailu käytiin saman vuoden toukokuussa. Kilpailun voitti belgialainen Jérôme d’Ambrosio. 

Radan ennätystä pitää hallussaan brasilialainen Nelson Piquet Jr.

Formula E -voittajat

Lähteet 

Saksan moottoriradat
Formula E -radat

Berliinin rakennukset ja rakennelmat
Berliinin urheilu
Padingin voimalaitos

Padingin voimalaitos on vesivoimala Nivalassa Kalajoen Padinginkoskessa. Se valmistui Kalajoen Sähkö Oy:n rakennuttamana 1979. Sen putouskorkeus on 4,3 metriä, teho 1 MW. Sen omistaa nykyisin Kalajokilaakson Sähkö Oy. Voimalaitoksen yhteydessä on säännöstelypato, jonka on rakennuttanut Vesihallitus.

Lähteet 

Suomen vesivoimalat
Suomen padot
Haditha

Haditha () on kaupunki Länsi-Irakin Anbarin maakunnassa, Eufratjoen oikeanpuolisella eli lounaisella rannalla. Maakuntakeskus Ramadi sijaitsee kaupungista linnuntietä 115 kilometriä ja pääkaupunki Bagdad 208 kilometriä itäkaakkoon.
Kahdeksan kilometriä kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Hadithan vesivoimalapato.

Haditha on Anbarin maakunnan Hadithan piirikunnan hallintokeskus. Tammikuussa 2014 julkaistussa YK:n Irakin analyysiyksikön katsauksessa Hadithan piirikunnassa arvioitiin asuvan 6 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 90 000 ihmistä. Sittemmin suuri osa väestöstä on paennut väkivaltaisuuksia pois kotiseudultaan.

Yhdysvaltojen johtamien Nato-maiden liittouma on tehnyt vuosina 2014–2015 monia ilmaiskuja Isisin taistelijoiden valtaaman piirikunnan alueelle.

Katso myös
Hadithan verilöyly

Lähteet

Aiheesta muualla

Haditha News  (abcnews.go.com)
An Iraqi Massacre, a Light Sentence and a Question of Military Justice (27.1.2012)  (nytimes.com)
Haditha  (globalsecurity.org)

Irakin kaupungit
SkartaNYAB

SkartaNYAB Oyj (ent. Skarta Group) on suomalainen infrarakentamiseen ja energiarakentamiseen keskittyvän Skarta Group -konsernin emoyhtiö, jonka osakkeet ovat kaupankäynnin kohteena First North -markkinapaikalla. Skarta-konsernin liiketoiminta-alueita ovat Skarta Puhdas Energia, Skarta Erikoisrakentaminen ja Skarta International. Yhtiö kertoo verkkosivuillaan, että sen visiona on olla puhtaiden energiaratkaisujen edelläkävijä ja arvostettu hiilineutraalin yhteiskunnan rakennuskumppani Pohjoismaissa, ja sen strategisena tavoitteena on laajentaa toimintaansa tuulivoiman, aurinkoenergian ja vetyratkaisujen arvoketjussa kohti puhtaan energian kokonaishankkeiden kehittämistä, rakentamista ja omistamista. Skartan pääkonttori sijaitsee Oulussa ja sillä on yli 150 työntekijää eri toimipisteissä Suomessa ja Ruotsissa.

Skarta Group -konserni muodostui heinäkuussa 2021, jolloin Privanet Group Oyj hankki Skarta Finland Oy:n osakekannan osakevaihdolla ja vaihtoi nimekseen Skarta Group Oyj.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 SkartaNYABin kotisivut

Suomalaiset First North -yhtiöt
Suomessa toimivat rakennusyritykset
HMS Magnificent (1766)

HMS Magnificent oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ramillies-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus 

Alus tilattiin 16. joulukuuta 1761 Deptfordin telakalta, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1762. Se nimettiin 18. huhtikuuta 1763. Alus laskettiin vesille 20. syyskuuta 1766, jonka jälkeen se ankkuroitiin Sheernessiin 22. lokakuuta.

Palvelus 
Alukselle tehtiin huoltotöitä Portsmouthissa helmikuusta 1772 marraskuuhun 1774. Alus otettiin heinäkuussa 1778 palvelukseen ensimmäisenä päällikkönään John Elphinston ja varustettiin merikelpoiseksi syyskuussa. Alus lähti 21. joulukuuta 1779 kontra-amiraali Joshua Rowleyn laivasto-osaston HMS Suffolkin, HMS Vengeancen ja HMS Stirling Castlen kanssa Leewardsaarille.

Yhdysvaltain vapaussodassa alus kuului amiraali Sir George Rodneyn laivastoon Karibialla, jossa se osallistui  6. heinäkuuta 1779 Grenadan taisteluun. Se kohtasi Rowleyn osaston kanssa Ranskan laivaston fregatit La Fortunéen, La Blanchen ja L'Elisen Guadaloupen edustalla. Ranskalaisten johtaminen oli heikkoa ja niiden miehistöt olivat heikkoina eivätkä ne kyenneet pakenemaan ylivoimaisia brittejä. Ranskalaiset vallattiin takaa-ajon jälkeen.

Alus osallistui 1780 Rodneyn laivaston kanssa Martiniquen taisteluun 17. huhtikuuta ja kahteen kahakkaan St. Lucian rannikolla 15. ja 19. toukokuuta. Alus purjehti Rowleyn osaston mukana Jamaikalle ja edelleen saattueen suojana Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin helmikuussa 1781 huollettavaksi Portsmouthin telakalle, mistä se vapautui tammikuussa 1782.

Marraskuussa 1781 alus palautettiin palvelukseen päällikkönään Robert Linzee, jonka alaisuudessa se lähti 6. helmikuuta 1782 Leewardsaarille. Alus oli Dominicansalmessa 9. huhtikuuta ja osallistui 12. huhtikuuta Saintesin taisteluun ja Monansalmen kahakkaan 19. huhtikuuta. Alus lähti 21. heinäkuuta Pohjois-Amerikkaan Pigotin osaston mukana ja oli New Yorkissa 5. syyskuuta - 24.lokakuuta. Alus osallistui Cape Francoisin saartoon marraskuussa. Alus osallistui 15. helmikuuta 1783 HMS St. Albansin ja HMS Prudentin kanssa St. Kittsin taisteluun, jossa ne kohtasivat Ranskan laivaston La Concorden ja L'Amphionin. Taistelussa britit valtasivat La Concorden. Alus palasi 1783 Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta.

Napoleonin sodissa alus oli pääosin saartamassa Ranskan satamia ollen 1798-1800 telakalla modernisoitavana.

Lähteet

Viitteet 

Ramillies-luokan linjalaivat
Rutba

Rutba eli ar-Rutba () on kaupunki Länsi-Irakin Anbarin maakunnan länsiosassa, Bagdadista Syyrian Damaskokseen ja Jordanian Ammaniin johtavan maantien varrella. Maakuntakeskus Ramadi sijaitsee kaupungista linnuntietä 286 kilometriä ja pääkaupunki Bagdad 383 kilometriä itään.

Rutba on Anbarin maakunnan Rutban piirikunnan hallintokeskus. Tammikuussa 2014 julkaistu YK:n Irakin analyysiyksikön katsaus arvioi Rutban piirikunnan väkiluvuksi 3 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 44 000 ihmistä. Sittemmin osa väestöstä on siirtynyt kotiseudultaan väkivaltaisuuksia pakoon.

Kesäkuussa 2014 uutisoitiin Isisin taistelijoiden vallanneen Rutban. Yhdysvaltojen johtamien Nato-maiden liittouma on sittemmin tehnyt useita ilmaiskuja Isisiä vastaan laajan piirikunnan alueella.

Lähteet

Aiheesta muualla

Anti-ISIS protests in Rutba stem from blood feud (30.8.2015)  (rudaw.net)

Irakin kaupungit
Jon Fosse

Jon Fosse (s. 29. syyskuuta 1959 Haugesund) on norjalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija.

Fossea pidetään yhtenä nykyajan merkittävimmistä norjalaiskirjailijoista. Hänen teoksiaan on käännetty yli 40 kielelle ja hänen näytelmiään esitetään ympäri maailman. Fosse kirjoittaa uusnorjaksi.

Fossen esikoisteos Raudt, svart julkaistiin vuonna 1983. Kansainvälinen menestys alkoi, kun Fossen näytelmä Nokon kjem til å komme (1996) esitettiin Pariisissa vuonna 1999 ja näytelmä Namnet (1995) Salzburgin teatterifestivaaleilla vuonna 2000.

Fossen proosatuotannon pääteoksina pidetään romaaneja Morgon og kveld (2000) ja Det er Ales (2004). Hänelle myönnettiin vuoden 2007 Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto. Vuonna 2015 Fosse sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon romaanitrilogiasta Andvake, Olavs draumar ja Kveldsvævd.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Norjalaiset kirjailijat
Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Okapiru

Okapiru (Eurycantha calcarata) on kummitussirkkojen heimoon kuuluva suurikokoinen hyönteislaji. Naaraat kasvavat 13 senttimetrin pituisiksi ja jopa 25 gramman painoiseksi. Urosten pituus on yleensä noin 11 senttimetriä. 

Uroksilla on voimakkaissa takajaloissaan piikit, joita se käyttää puolustukseen. 

Okapirujen luontaista esiintymisaluetta on Papua-Uuden-Guinean viidakko, jossa se viettää aikaansa suurimmaksi kulkien lähinnä maassa lehtien, karikkeen ja aluskasvillisuuden seassa.

Okapiru on myös varsin helppohoitoinen terraarioeläin. 
Okapiru on kasvinsyöjä. Sen luonnollista ravintoa ovat karhunmarjapensas, tammet, ruusut, orapihlaja ja muratit. 

Okapirun terraariossa tulisi olla erilaisia piilopaikkoja esim. lehdet ja terraarioihin tarkoitetut puukoristeet käyvät mainiosti. Pohjamateriaaliksi sopii esim. turve tai multa.

Aiheesta muualla 
UniProt, taxonomy: Eurycantha calcarata 
keepinginsects.com (englanniksi)
Kummitussirkat
Peter von der Pahlen

Peter Johann Christoph Graf von der Pahlen (, Pyotr Petrovich Palen; 11. syyskuuta (J: 31. elokuuta) 1778 Kauzmünden kartano, Kauzmünde – 1. toukokuuta (J: 19. huhtikuuta) 1864, Pietari) oli baltiansaksalainen aristokraatti ja Venäjän keisarillisen armeijan kenraali.

Henkilöhistoria 
Peter syntyi baltiansaksalaiseen Pahlenin aatelissukuun. Hänen suvullaan oli vapaaherran arvo, jonka keisari Aleksanteri I oli myöntänyt hänen isälleen, Peter Ludwig von der Pahlenille ja samalla hänen jälkeläisilleen. Peterin veli oli venäläinen diplomaatti Friedrich von der Pahlen. 

Pahlen astui armeijaan jo nuorella iällä. Vuonna 1798 hänet ylennettiin everstiksi ja vuonna 1800 kenraalimajuriksi.

Hän sai suuren kunnianosoitukset osallistumisestaan sotatoimiin Puolassa Napoleonin sodissa 1806-1807. Vuonna 1823 hänet vapautettiin palveluksesta. 

Vuonna 1827 Peter ​​Petrovitš Palen palasi palvelukseensa ja nimitettiin 1. jalkaväkijoukon komentajaksi 11. marraskuuta. Saman vuoden 6. joulukuuta hänet ylennettiin ratsuväenkenraaliksi ja hänet nimitettiin Majesteettinsa Nikolai I adjutantiksi. Hänet nimitettiin 19. tammikuuta 1829 turkkilaisten vastaisten sotilaskonfliktin aikana toisen jalkaväkijoukon komentajaksi. Hänet erotettiin 26. tammikuuta 1834 joukkojen komentajan tehtävistä ja 31. tammikuuta hänet nimitettiin valtioneuvoston ja 21. helmikuuta myös sotilasneuvoston jäseneksi. Suurherttuatar Maria Nikolajevnan ja Leuchtenbergin herttuan avioliiton yhteydessä 2. heinäkuuta 1839 kreivi Palenille annettiin kunnia pitää kruunua sulhasen pään yläpuolella.

Kreivi Palen nimitettiin 12. maaliskuuta 1835 Ranskan ylimääräiseksi ja täysivaltaiseksi suurlähettilääksi (jättäen hänet valtion ja sotilasneuvostojen jäseneksi). Hän astui virkaan 7. lokakuuta 1835.

Lähteet 

 http://runeberg.org/tieto/7/0034.html peter von der pahl. Viitattu 23.5.2020.

 Von der Pahlen (suku)

Venäläiset kenraalit
Vuonna 1778 syntyneet
Vuonna 1864 kuolleet
Stefan Elliott

Stefan Elliott (s. 30. tammikuuta 1991) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-seura Frölunda HC:ssa.

Ura 
Elliott pelasi juniorikiekkoa Vancouver North West Giantsissa, josta siirtyi korkeimmalle junioritasolle WHL-joukkue Saskatoon Bladesiin. Ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan Bladesissa 2007–2008 Elliott oli joukkueen sisäisen pörssin ykkönen sekä 31 syöttöpisteellään että 40 tekemällään tehopisteellä.

Seuraavalla kaudella 2008-2009 Elliott paransi tehden 15 maalia ja 55 tehopistettä. vuoden 2009 varaustilaisuudessa Elliott varattiin toisella kierroksella 49. pelaajana Colorado Avalancheen.

21. maaliskuuta 2011 Elliott siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Coloradoon. 16. huhtikuuta 2011 Elliott siirtyi Avalanchen AHL-farmiseura Lake Erie Monstersiin pelaamaan pudotuspelejä. Ensimmäisellä kokonaisella ammattilaiskaudella 2011–2012 Elliott sai ensimmäisen kutsunsa NHL:n puolelle 25. marraskuuta 2011. Seuraavana päivänä hän teki NHL-debyytissään myös ensimmäisen maalinsa iskiessään voittomaalin ohi maalivahti Devan Dubnykin ottelussa Edmonton Oilersia vastaan.

Neljännellä ammattilaiskaudellaan Elliott tuli asetetuksi waivers -listalle 29. syyskuuta 2014 ennen kuin hänet siirrettiin Monstersiin. Elliott laitettiin pelaamaan ensimmäiseen puolustuspariin vastaamaan joukkueen puolustajien pisteiden tekemisestä. Hän teki seurahistorian parhaan tuloksen iskettyään 19 maalia ja yhteensä 40 tehopistettä. Elliott valittiin Monstersista pelaamaan AHL:n tähdistöotteluun, jonka lisäksi hän pelasi NHL:n puolella viisi pisteetöntä ottelua.

Elliottin jäätyä jatkuvasti ilman vakituista roolia NHL:ssä, Avalanche kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Arizona Coyotesiin vaihdossa Brandon Gormleyhyn 9. syyskuuta 2015. 18. syyskuuta Elliott ja Coyotes solmivat vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Colorado Avalanchen varaamat pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
LexCorp

LexCorp (alun perin tyylitelty Lexcorp)  on fiktiivinen yritys DC Comicsin sarjakuvissa. Yhtiön omistaja on Lex Luthor, Teräsmiehen arkkivihollinen. Sen ensimmäinen jatkumollinen esiintyminen oli John Byrnen sarjakuvassa The Man of Steel.

Historia 
Lex Luthor perusti LexCorpin pääosin rikollisimperiuminsa keulakuvaksi, mutta samalla myös ylemmyytensä symboliksi Teräsmiestä kohtaan, koska Luthorille Teräsmiehen tuhoaminen on tärkeämpää kuin hänen liiketoimensa (mikä on havainnollistettu hänen pyrittyään unohtamaan ryöstämällä Fort Knox). Luthorin tavoitteena on muuttaa LexCorpin operaatiot laillisiksi rikollisuudesta vetäytymisen jälkeen, ja tulevaisuudessa se näytetään suuresti menestyneenä ei-rikollisena yrityksenä, mihin Teräsmieskin on tyytyväinen.

Muut mediat

Televisio 

The CW Television Networkin televisiosarjassa Smallville esiintyy Luthor-yhtiö (), jota johti Lionel Luthor, Lex Luthorin isä, yhtiön perustamisesta murhatuomioonsa asti. Sen jälkeen, vuodesta 2007, Lex itse on johtanut sitä. LuthorCorp valmisti aluksi erilaisia lannoitteita, mutta on sen jälkeen siirtynyt biotekniikkaan. LuthorCorpin alue #3 on salainen maanalainen tutkimuslaboratorio jossa (mahdollisesti lainvastaisesti) tutkitaan elävien organismien geneettistä muokkausta erilaisten meteorikivien, kuten kryptoniitin avulla.

Lähteet

Kuvitteelliset yritykset
Oulun Tilauslento

Oulun Tilauslento Oy  oli suomalainen tilaus- ja rahtiliikennettä operoinut lentoyhtiö. Yhtiö rekisteröitiin kaupparekisteriin vuonna 1992, ja se toimi Lapin Tilauslennon ansiolentoluvan perusteella. Se lennätti muun muassa Postin lähetykset Oulun ja Rovaniemen välillä sekä myös Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin ambulanssilentoja. Yhtiön laivasto koostui yhdestä Cessna F406 -potkuriturbiinikoneesta. Yhtiön toiminta lakkasi 2018.

Lähteet

Viitteet 

Entiset suomalaiset lentoyhtiöt
Tilauslento
Pallasjärvi

Pallasjärvi on keskikokoinen järvi Kittilän ja Muonion rajalla Pallastunturien kaakkoispuolella. Se laskee idän suuntaan Pallasjoen kautta Ounasjokeen ja kuuluu Kemijoen päävesistöön. Järven pinta-ala on 17,25 neliökilometriä, ja sen pinta on 266,6 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven kalastoon kuuluvat harjus ja muikku. Järven eteläosassa on Pallaslompolo-niminen lähes erillinen vesiallas, jonka saarijono erottaa pääaltaasta.

Järvessä on Punaisena hiekkana tunnettu hiekkaranta, jossa on matalaa noin 100 metriä. Tieltä rannalle pääsee polkua pitkin.

Lähteet 

Kittilän järvet
Muonion järvet
Ylä-Ounasjoen valuma-alue
Palokin voimalaitos

Palokin voimalaitos on Outokumpu Oy.n rakennuttama vesivoimala Heinävedellä Juojärven ja Varisveden välissä olevassa Palokinkoskessa. Voimala valmistui 1961. Sen putous oli aluksi 19,4 metriä ja teho 6,4 MW. Voimalan energia käytettiin Outokummun Keretin kaivoksella. 110kV:n linja kulki Palokki-Viinijärven kytkin-/muuntoaseman kautta Kerettin, sekä varalinjalla suoraan  kaivoksen voima-asemalle 45kV:n jännitteellä, jota käytettiin jos 110 kV:n linjaan tuli jokin häiriö. IVO osti voimalaitoksen 1983 Outokumpu oy:ltä itselleen. Omistajana oli Imatran Voima Oy, (Fortum). 1999/2000 Kunnes sen osti Pohjois-Karjalan Sähkö Oy, jonka toimesta voimalaitoksen putouskorkeutta ja kokonaistehoa on nostettu.

Turpiini on  pystyakselinen Kaplan. Turpiini ja generaattori ovat alkuperäiset, mutta niitä on  automaation osalta  modernisoitu myöhemmin nykypäivää vastaaviksi kaukokäyttöä varten. Generaattorin jännite on 6kV josta se muunnetaan PM1 110kV.

Aikoinaan voimalaitoksella oli 3-vuoropäivystys Josta oltiin radiopuhelin yhteydellä keretin voimaasemalle ja taas toisin päin.sekä Varkauden ivon muuntoasemalle asti.

Keretissä oli muuntoasema 110/45/6 kV josta oli varasyöttö vuonoksen kaivokselle 20kV jänniteellä, Josta saatiin taas tarvittaessa kerettiin sähköä 20kV jännitteellä jossa se muunnettiin 6kV käyttöä varten. Yleensä keretti syötti 20kV vuonosta. 

Palokissa oli ennen muunto 6/45/110 kV jänniteelle. Kuvassa on jo 45kV muuntaja sekä aseman rippeet purettu kokonaan pois,  Nykyisin  110kV PM 1  

muuntaja on alhaalla .

Tekniset tiedot
Kokonaisteho 7,4 MW
Putouskorkeus 20,7 m
Suunnitteluvirtaama 40 m3/s
Vuosienergia 29 500 MWh

Lähteet

Aiheesta muualla 
Vesirakentaja  (sisältää sijaintikartan)

Suomen vesivoimalat
Suomen padot
Heinäveden rakennukset ja rakennelmat‎
Palosuo

Palosuo tarkoittaa seuraavia:

Palosuo Islands, saariryhmä Eteläisellä jäämerellä
Palosuo, kylä Sauvossa
Palosuon rautatieasema, lakkautettu rautatieliikennepaikka Mikkelissä.

Sukunimi
 Erkki Palosuo (ent.  Brander, 1912–2007), geofysiikan professori, Suomen jäätutkimuksen uranuurtaja
 Hannu Palosuo (s. 1966), kuvataiteilija ja graafikko
 Maini Palosuo (1914–1997), suomentaja
 Simo Palosuo (1918–1998), opetusneuvos ja rovasti, Seurakuntaopiston johtaja 1960–1972
 Veikko Palosuo (vuoteen 1936 Brander, 1911–1999), metsäneuvos, Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja 1963–1976

Muita
 Eeva Tenhunen, oik. Palosuo (1937–2017), kirjailija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Veikko Palosuo

Veikko Juhana Palosuo, vuoteen 1933 Brander (29. marraskuuta 1911 Helsinki – 9. joulukuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen metsäalan toimija, Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja ja metsäneuvos.

Henkilöhistoria
Palosuon vanhemmat olivat ylijohtaja, ministeri Uuno Brander sekä Helena Sofia Karttunen ja puoliso vuodesta 1937 Meeri Mirjam Harto (Häggström). Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1930 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1933. Palosuo työskenteli 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa useissa metsätalouden ja sahausliiketoiminnan tehtävissä, mutta myös asutustoiminnan parissa. Sota-aikana hän toimi sekä joukkueenjohtajana, komppanianpäällikkönä, viestikouluttajana että sotilashallinnon metsätoimistossa. Palosuo oli Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja 1963–1976.

Teokset 
 Sukuunsa suopetäjä. Rovasti U. W. Telén (1807–1890) ja hänen perhekuntansa, 1982
 Suopetäjän käpyjä: Metsämiehen muisteluksia, 1988
 La Dottoressa: Liisi Karttunen Roomassa 1907–1944, 1991
 Isäni Uuno Brander: maatalousmies ja rajaseututyön johtaja, 1994.

Lähteet 

Suomalaiset metsänhoitajat
Valtionlaitosten johtajat‎
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Daxing’anlingin prefektuuri

Daxing'anlingin prefektuuri (, pinyin: Dàxīng'ānlǐng Dìqū) on prefektuuri Kiinan Heilongjiangin maakunnan luoteisosassa. Se on Kiinan pohjoisin prefektuuri. Prefektuurin pinta-ala on 82 929 neliömetriä, joista 18 160 neliömetriä kuuluu virallisesti Sisä-Mongoliaan. Asukasmäärä oli 511 560 vuonna 2010. Prefektuurin hallintokeskus sijaitsee Jiagedaqin piirissä, joka on noin 550 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista luoteeseen.

Hallinnollinen jako 

Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 4 hallintopiiriin ja 3 piirikuntaan seuraavasti:

 Hallintopiirit (4)
 7. Jiagedaqi (加格达奇区), 154 359 as.
 6. Songling (松岭区), 33 555 as.
 4. Huzhong (呼中区), 45 039 as.
 5. Xinlin (新林区), 50 859 as.
 Piirikunnat (3)
 1. Mohe (漠河县), 83 414 as.
 2. Tahe (塔河县), 92 473 as.
 3. Huma (呼玛县), 51 861 as.

Erikoisuudet prefektuurin hallinnossa 
Daxing'anlingin prefektuuri on erikoinen hallintoyksikkö Kiinassa. Prefektuuri kuuluu Heilongjiangin maakuntaan, mutta osat alueistaan (Jiagedaqi ja Songling) kuuluvat Sisä-Mongoliaan. Toiseksi, Kiinan virallinen hallintajako ei tunnista Huzhongin ja Xinlinin piirejä; ne kuuluvat virallisesti Human piirikuntaan. Kolmanneksi, Kiinassa jos prefektuuri ei saanut kaupungin asemaa, sen hallintokeskus sijaitsee yleensä jossain piirikunnassa tai piirikuntatason kaupungissa, mutta Daxing'anlingin hallintokeskus on Jiagedaqin piirissä.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

Heilongjiangin prefektuurit
Zaōn hyppyrimäki

Zaōn hyppyrimäki () on hyppyrimäki Yamagatassa Japanissa.

Historia
Zaōn hyppyrimäessä on järjestetty vuosittain kansallisia kilpailuja sen valmistumisesta asti. Vuodesta 2000 alkaen on järjestetty myös Continental Cupin kilpailuja. Vuodesta 2012 alkaen siinä on järjestetty naisten maailmancupin osakilpailuja.

Keväällä 2013 vanha vauhtimäki purettiin ja sen jälkeen alettiin rakentaa kokonaan uutta vauhtimäkeä samalle paikalle. Uuteen vauhtimäkeen asennettiin Ski-Line-latu-ura. Remontin yhteydessä myös alastulorinne muotoiltiin uudelleen, rakennettiin uusi hiihtohissi ja tuomaritorni sekä uusittiin hyppyrimäen valaistus. Tammikuussa 2014 järjestettiin ensimmäiset kilpailut uudessa hyppyrimäessä. Joulukuussa 2015 alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja hyppyrimäki FIS-sertifioitiin uudelleen. Sertifioinnissa K-piste siirtyi 90 metristä 95 metriin ja HS-piste siirtyi 100 metristä 106 metriin, samalla hyppyrimäki nimettiin Kuraray Zaō Schanzeksi. Vuonna 2016 HS-piste siirrettiin 103 metriin ja kesällä 2017 HS-piste siirrettiin 102 metriin.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 103,5 metriä on hypännyt Robert Johansson.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 106,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.

Lähteet
Zaō skisprungschanzen.com 
Zao hill Certificate  acs-jp.co.jp
Results – Zao fis-ski.com

Viitteet

Japanin hyppyrimäet
Yamagata
Joensuun Tiedepuisto

Joensuun Tiedepuisto on perustettu vuonna 1990. Se toimii Joensuun keskustan tuntumassa Länsikadulla. Pääomistaja on Joensuun kaupunki, joka omistaa Joensuun Tiedepuisto Oy:stä 86 prosenttia. 
Yhtiöllä on 24 työntekijää. Se vuokraa työ- ja kokoustiloja yritykselle ja tarjoaa asiantuntijapalveluita. Yrityshautomo-ohjelmassa on vuosittain 20–30 yritystä.
Joensuun Tiedepuisto Oy toimintamalli on nettisivujensa mukaan "vahvistaa Joensuun seudun ja maakunnan elinkeinoelämää tarjoamalla innovatiivisia toimintaympäristöjä liiketoiminnan kasvulle". 

Tiedepuistossa oli vuonna 2015 noin 120 yritystä, suurin osa tietotekniikan ja ohjelmistoalan yrityksiä. Työntekijöitä on noin 1000. Toimitilaa on 40 000 neliötä. Tiedepuisto aloitti Louhelan koulun siipirakennuksessa vuonna 1990. Sen jälkeen samalla tontilla on tehty laajennuksia neljässä eri vaiheessa. Tiedepuistossa on tiloja myös Itä-Suomen yliopistolla, Joensuun lyseon lukiolla, Itä-Suomen liikuntaopistolla ja Puolustusvoimien palvelukeskuksella.

Lähteet

 Joensuu
Tiedepuistot
Suomalaiset yritykset
Patagonian aavikko

Patagonian aavikko on kuiva tasankoalue eteläisessä Amerikassa, pääosin Argentiinan alueella. Pieni osa aavikkoaluetta sijaitsee myös Chilen alueella. Aavikko on kooltaan noin 670 000 neliökilometriä jolloin se on maailman 7. suurin aavikkoalue.
Aavikkoalue rajoittuu idässä valtamereen ja lännessä Andien vuoristoon. 

Etelä-Amerikan aavikot
Argentiinan maantiede
Backberg

Backberg on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Adolf Backberg (1868–1937), rautatieinsinööri
 Harry Backberg (1893–1965), diplomi-insinööri ja kalterijääkäri
 Salomo Wuorio, vuoteen 1876 Backberg (1857–1938), koristemaalari, maalausliikkeen johtaja
Rewell

Rewell tai Revell on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Eero Rewell (1907–1987), hovioikeuden presidentti, Oskar Rewellin poika
 Irma Rewell (1929–2010), oopperalaulaja ja oopperanjohtaja
 Oskar Rewell (1857–1930), hovioikeudenneuvos ja bibliofiili
 Wilho Rewell (1871–1951), toimittaja, juristi ja pormestari
 Viljo Revell, vuoteen 1961 Rewell (1910–1964), arkkitehti, Oskar Rewellin poika

Entisenä sukunimenä:
 Arvi Raikkala, vuoteen 1906 Rewell (1896–1970), kauppaneuvos, Wilho Rewellin poika

Katso myös
 Rewell Center
Tuikka

Tuikka on seuraavien suomalaisten sukunimi:

 Jarkko Tuikka (s. 1988), pesäpalloilija
 Markus Tuikka (s. 1993), pesäpalloilija
 Samsa Tuikka (s. 1976), pikajuoksija
 Timo J. Tuikka (s. 1975), tietokirjailija, historioitsija
Wickholm

Wickholm, Vickholm on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi

 Jani Wickholm (s. 1977), muusikko
 Waldemar Wickholm (1890–1970), yleisurheilija
 Ville Vickholm (1970/1971–2003), potkulautailija ja potkukelkkailija
Cairo Santos

Cairo Fernandes Santos (s. 12. marraskuuta 1991 Limeira) on brasilialainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka edustaa NFL:ssä pelaavaa Los Angeles Rams. Pelipaikaltaan 173 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa Santos on potkaisija. Santos oli nuorempana myös lupaava jalkapalloilija.

Santos pelasi vuosina 2010–2014 Tulanen yliopiston joukkueessa. Vuonna 2014 häntä ei varattu NFL:ään, mutta Kansas City Chiefs teki hänen kanssaan sopimuksen toukokuussa 2014. Santos debytoi NFL:ssä saman vuoden syyskuussa Tennessee Titansia vastaan ollen historian ensimmäinen brasilialaispelaaja NFL:ssä. Kaudella 2014 hän pelasi 16 ottelussa.

Kaudella 2017 Santos kärsi loukkaantumisista ja Chiefs lopulta vapautti hänet sopimuksesta. Chicago Bears palkkasi hänet loppukauden kestävällä sopimuksella marraskuussa 2017.

Santos siirtyi kaudella 2018 Los Angeles Ramsiin korvaamaan Ramsin loukkaantunutta potkaisijaa.

Lähteet 

Brasilialaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt