joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Air Jordan

Air Jordan on Niken valmistama kenkäsarja. Se on nimetty entisen koripalloilijan, Michael Jordanin, mukaan. Kenkäsarjan ensimmäinen malli tuli markkinoille vuonna 1985. Michael Jordan käytti kenkiä myös NBA-otteluissa.

Vuodesta 1988 Nike käytti kengissä ensimmäistä kertaa niin sanottua Jumpman-logoa. Air Jordan -kenkiä markkinoitiin ahkerasti mediassa ja kengät tulivat tunnetuiksi lukuisista mainoksista. Vuoteen 1997 mennessä kengät olivat saavuttaneet niin suuren aseman, että Air Jordan -kengistä synnytettiin oma brändi Niken ulkopuolelle. Täten kengistä poistettiin viittaukset Nikeen.

Myös lukuisat muut urheilijat ovat mainostaneet omia Air Jordan -mallistojaan: muun muassa Russell Westbrookilla, Terrell Owensilla ja Roy Jonesilla on omat mallistot.

Vuosien 1985–1986 aikana Air Jordan kenkiä myytiin yhteensä kaksi miljoonaa kappaletta kahden vuoden aikana. Air Jordan -kengät ovat olleet useina vuosina maailman myydyimpien urheilukenkien joukossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Nike  

Muodin historia
Kengät
Koripallo
Australianbandogge

Bandog tai bandogge tarkoitti vanhassa englannissa koiraa, joka oli päivällä kytketty ja yöllä irti, ts. vahtikoiraa, mutta omaa rotuaan niistä ei muodostunut. Australianbandogge -nimitystä käytetään  Australiassa vahti- ja seurakoiraksi kehitetystä kannasta, jonka jalostuksessa on käytetty mm. pitbullia ja napolinmastiffia, mikä myös näkyy koirien ulkomuodossa. Australiassa on siellä Australian bandogiksi kutsuttuihin koiriin erikoistuneita kasvattajia, mutta omaksi rodukseen sitä ei ole luokiteltu Australian, eikä myöskään ainakaan Suomen, Englannin eikä Yhdysvaltain kennelliitoissa (per 23.4.2016).

Ulkonäkö
Australianbandogge on melko voimakasrakenteinen. Karva on lyhyttä. Uros painaa ainakin 40 kg ja sen säkäkorkeus on ainakin 28 tuumaa. Narttu painaa ainakin 35 kg ja sen säkäkorkeus on ainakin 26 tuumaa.

Luonne
Australianbandogge on luonteeltaan uskollinen ja suojelevainen. Se puolustaa perhettään, mutta päästää vieraita perheensä lähelle. Rotu liikkuu mielellään etenkin metsästäessään.

Lähteet
  Australian Bandog Alliancen Facebook -sivut
 http://www.trubluebandog.abcalert.com (Erään Australian bandog -kasvattajan sivut)
 http://ankc.org.au/Breed/Index (Australian National Kennel Councilin luetteloimat koirarodut)
 http://www.akc.org/dog-breeds/?letter=A (American Kennel Clubin luetteloimat koirarodut)
 http://www.thekennelclub.org.uk/services/public/breed/  (Englannin the Kennel Clubin luetteloimat koirarodut)
 http://www.kennelliitto.fi/koirat/koirarodut-ja-rotumaaritelmat (Rotumääritelmät Suomen Kennelliiton sivuilla)

FCI:n ulkopuoliset rodut
Mastiffit
Australialaiset koirarodut
Ristivuori

Ristivuori on liikuntakeskus Merijärvellä Pyhänkosken kylällä. Keskuksessa on yhden hissin laskettelurinne, jonka pituus on 200 metriä ja korkeusero 30 metriä sekä valaistuja latuja ja pulkkamäki.

Merijärvi
Suomen talviurheilukeskukset
Omega-9-rasvahapot

Omega-9-rasvahapot (ω-9-rasvahapot tai n-9-rasvahapot) ovat kerta- tai moni­tyydyttymättömiä rasva­happoja, joiden hiiliketjun ensimmäinen kaksoissidos metyyliryhmän päästä laskettuna on yhdeksännessä hiili-hiili-sidoksessa. Ainut monityydyttymätön rasvahappo on Meadin happo, jossa on 3 kaksoissidosta. Omega-9-rasvahapot ovat cis-rasvahappoja eli niiden kaksoissidosten konfiguraatio on cis-muodossa, paitsi elaidiinihappo, jonka kaksoissidos on trans-muodossa eli elaidiinihappo on transrasva. 

Esimerkkiyhdisteitä ovat esimerkiksi oleiinihappo ja erukahappo, jotka kuuluvat eläinrasvoihin ja kasviöljyihin. Oleiinihappo voi reagoida nisäkkäissä Meadin hapoksi, joka on myös omega-9-rasvahappo. Myös hermosolujen myeliinin sisältämä nervonihappo kuuluu tähän ryhmään.

Omega-9-rasvahappoja löytyy oliivi- ja rypsiöljystä, avokadosta, pähkinöistä ja siemenistä

Luettelo n-9-rasvahapoista

Rasvahapot

de:Omega-n-Fettsäuren#Omega-9-Fettsäuren
Tizen

Tizen on Linux Foundationin ja Limo Foundationin tukema vapaan ja avoimen lähdekoodin Linux-pohjainen mobiilikäyttöjärjestelmä. Tizen syntyi MeeGosta, joka itse yhdisti Intelin kehittämän Moblin-mobiilikäyttöjärjestelmän ja Nokian kehittämän Maemon-mobiilikäyttöjärjestelmän. Nokian ajettua alas MeeGon kehityksen ja siirryttyä Windows-alustalle Intel ja Samsung jatkoivat kehitystä Tizenillä. 

Tizenin ulkopuolisille kehittäjille tarkoitetut ohjelmistokehykset pohjautuvat HTML5:teen ja muihin web-standardeihin. Tizeniä käytettiin tablettitietokoneissa, minikannettavissa, älypuhelimissa, älykelloissa, kameroissa, äly-TV:ssä ja autojen järjestelmissä. 

Vuoden 2021 jälkeen Tizen on mobiilikäyttöjärjestelmänä ajettu alas, ja Samsung käyttää Tizeniä vain äly-TV- ja älykotisovelluksissa.

Historia 

Syyskuussa vuonna 2011 Intel ja Linux Foundation ilmoittivat, että ne kehittävät Tizenia MeeGon sijasta vuosina 2011 ja 2012.

Alustan käyttö 

Samsung julkaisi Samsung Z1 puhelimen Tizen-alustalla vuonna 2015.Vuonna 2016 Samsung julkaisi Samsung Z2 puhelimen Tizen-alustalla.

Katso myös 
 Bada
 Mer

Lähteet 

Linux-mobiilikäyttöjärjestelmät
Intel
Hepatopulmonaarinen oireyhtymä

Hepatopulmonaarinen oireyhtymä on keuhkojen verisuonten laajenemisen aiheuttama maksasairauteen liittyvä oireyhtymä, johon kuuluvat hengenahdistus ja hypoksemia. Oireet ovat pahemmat pystyasennossa. Jos potilas saa maksansiirron, 5-vuotiseloonjäämisennuste on 76 % eli ei eroa merkittävästi tilanteesta maksansiirtopotilailla, joilla ei ole hepatopulmonaarista oireyhtymää.

Maksa
Ruoansulatuselinten sairaudet
Hengityselinten sairaudet
Dionysius Beurreus

Dionysius Beurreus (k. 1567) oli Ruotsin kuninkaan Eerik XIV:n opettaja ja lähettiläs. Hänestä polveutuu Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 104.

Beurreus oli kotoisin Ranskasta, mistä hänet oli kutsuttu kruununprinssi Eerikin opettajaksi. Myöhemmin kuninkaaksi tultuaan Eerik käytti entistä opettajaansa valtiollisiin tehtäviin ja lähetti tämän mm Englantiin kosiomatkalla tarjoamaan avioliittoa kuningatar Elisabet I:lle. Beurraeus sai surmansa 1567 yrittäessään hillitä Uppsalassa mielenhäiriöön joutunutta kuningasta Sture-murhien jälkeen. Erik XIV huusi "Katsokaa, siinäkin on kavaltaja" ja käski henkivartioidensa surmata Beurreuksen.

Dionysius Beurreuksen puolisona maninitaan Ingeborg Haraldsdotter (Körning). Poika Tomas (k. 1635) muutti Suomeen ja toimi Turun linnan käskynhaltijana. Tomas Beurreus on haudattu Hattulan kirkkoon.

Suku Beurreus sammui kun sen viimeinen edustaja, Tomasin pojanpoika Arvid Beurræus kuoli 1679.

Lähteet

Viitteet

Ruotsalaiset aateliset
Ruotsin historia
Ruotsalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1567 kuolleet
Eazy 101

Eazy 101 oli vuosina 2012-2015 toiminut paikallisradio, joka kuului Porin ja sen lähikuntien alueella sekä netissä. Kanava suuntasi ohjelmatarjontansa alle 30-vuotiaille.

Lähetys

Kanavalla oli juonnettua lähetystä maanantaista perjantaihin kello 15–17. Ohjelma koostui haastatteluista, paikallisista asioista, viihdeuutisista ja kilpailuista. Iltaisin kanavalta tuli paikallisten nuorten tekemiä erikoisohjelmia, joissa puhutaan mm. musiikista, kulttuurista, opiskelusta tai muodista.

Omistus

Eazy 101:n omisti porilainen Mediatakojat Oy, joka vastaa myös Radio Porin toiminnasta.

Tuottaja

Laura Aimola

Lähteet

Aiheesta muualla

Radio Pori: Porin uusi radio on Eazy 101
Satakunnan Kansa: Poriin uusi radioasema Eazy 101
Yle: Porissa aloittaa uusi nuorisoradio
Mediamonitori: Porin Eazy 101 jo lähtökuopissa
Porin Kaupunki: Nuorille oma radiokanava 
Ulvilan Seutu: Porissa ja lähikunnissa kajahtaa kohta uusi radio Eazy 101
RadioMedia: Porissa aloittaa uusi Radio Eazy 101 tammikuussa 2012

Porin media
Pori
Toppo

Toppo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Michael Akasius Toppo (s. 1955), intialainen katolinen piispa
 Paul Toppo (s. 1957), intialainen katolinen piispa
 Telesphore Placidus Toppo (s. 1939), intialainen katolinen arkkipiispa ja kardinaali

Sukunimet
Bildt

Bildt on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 678. Daniel Bildt (1602–1651) toimi Tanskan kunnkaan kansliassa sekä Bohusin läänin sotakomissaarina. Hänen poikansa Knut Bildt siirtyi Ruotsin palvelukseen. Daniel Bildt (1671–1714) toimi leskikuningattaren henkivartioston everstinä ja Gillis Bildtin poika Karl Bildt (1850–1931) diplomaattina Lontoossa, Washingtonissa ja Roomassa sekä Ruotsin edustajana Haagin rauhankonfferenssissa vuonna 1899.

Suvun tunnettuja jäseniä 

 Gillis Bildt (1820-1894), ruotsalainen marsalkka ja poliitikko, Ruotsin pääministeri 1888-1889
 Carl Bildt (s. 1949), Ruotsin pääministeri 1991-1994, ulkoministeri vuodesta 2006

Lähteet

Viitteet

Ruotsin aateli
Pro Helsingfors

Pro Helsingfors - Suur-Helsingin asemakaavan ehdotus oli Eliel Saarisen osittain yhteistyössä Bertel Jungin kanssa laatima, vuonna 1918 julkaistu  Helsingin ja sen silloisten lähi­alueiden asemakaavasuunnitelma. Suunnitelma laadittiin Julius Tallbergin toimeksi­annosta ja käsitti, paitsi silloisen Helsingin eli nykyisen kanta­kaupungin, myös suuren osan silloin vielä Helsingin maalaiskuntaan kuuluneita alueita, jotka vuoden 1946 alue­liitoksessa liitettiin Helsinkiin, sekä Espoon itäisimmän osan, muun muassa Leppävaaran ja Hagalundin eli nykyisen Tapiolan. 

Kanta­kaupungin osalta suunnitelman huomattavimpia ehdotuksia oli pää­rautatie­aseman siirtäminen noin kolme kilo­metriä pohjoisemmaksi, Pasilaan, vaikka Saarisen itse suunnittelema asema­rakennus oli tuolloin vasta rakenteilla. Töölönlahti olisi täytetty ja sen alueen poikki olisi johdettu leveä puistokatu, Kuningasavenue, keskustasta nykyisen Elielinaukion kohdalta Pasilaan. Tämän puisto­kadun molemmille puolille olisi tullut pitkä rivi uusia rakennus­kortteleita kaupungin liike­keskuksen laajentamiseksi pohjoiseen. Tällöin esimerkiksi Eläin­tarhan puisto­alueesta olisi säilynyt vain pieni osa, jota vastoin Alppipuisto olisi säilynyt. Myös Pasilan uuden aseman ympäristöön suunniteltiin runsaasti rakentamista, ja sieltä olisivat johtaneet leveät puisto­kadut myös länteen Munkki­niemeen, koilliseen Kumpulan kautta Viikkiin sekä kaakkoon Pasilan konepajan alueen kautta Kulo­saaren sillalle.

Esikaupunkialueille suunniteltiin joukko uusia kaupungin­osia, joista olisi yleensä ollut raide­liikenne­yhteys Pasilan rautatie­asemalle. Munkki­niemen ja Haagan osalta suunnitelma perustui pitkälti Saarisen vuonna 1915 samoja alueita varten laatimaan Munkkiniemi-Haaga-suunnitelmaan. Monien uusien kaupungin­osien keskeisimmissä osissa varattiin tilaa monumentaali­rakennuksille, joita ympäröi yleensä kerrostalojen ja kytkettyjen pien­talojen ja uloimpana omakotitalojen vyöhyke..  Eri esikaupungit olisi yleensä erotettu toisistaan viher­alueilla.

Suunnitelmassa varattiin runsaasti tilaa myös satama- ja teollisuusalueille. Länsisataman ja Sörnäisten sataman lisäksi ehdotettiin uusia laajoja satama-alueita Lautta­saareen sekä pienempiä Laajasalon länsi­rannalle ja Vartiokylään.. Laajoja uusia teollisuus­alueita suunniteltiin muun muassa Hertto­niemeen, Vartiokylään ja Viikkiin.

Pro Helsingfors -suunnitelmasta ei sellaisenaan ole toteutunut juuri mitään. Sen pää­peri­aatteilla on kuitenkin ollut huomattava vaikutus myöhempiin suunnitelmiin, esimerkiksi vuosien 1921 ja 1932 yleiskaavoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Gustaf Strengell : Mihin Eliel Saarisen "Suur-Helsinki"-ehdotus tähtää. Saako Helsinki uuden leveän valtakadun nykyisen Töölönlahden yli, Suomen Kuvalehti, 05.12.1931, nro 49, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Eliel Saarinen
Helsingin historia
Helsingin toteutumattomat kaupunkisuunnitelmat
Suomen Nivelyhdistys

Suomen Nivelyhdistys ry on vuonna 2000 perustettu valtakunnallinen nivelongelmaisten ihmisten järjestö. Toimintaan kuuluu edunvalvontaa, tiedotusta ja vertaistukea.

Yhdistys julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Niveltieto-lehteä, joka keskittyy nivelrikkoon ja sen hoitokeinoihin liikunnasta tekoniveliin.

Vertaistukitoiminnasta vastaavat paikalliset nivelpiirit, joilla on toimintaa on yli 40 paikkakunnalla. Vertaistukea internetissä tarjoaa keskustelupalsta Nivelklubi, jolla on tuhansia aktiivisia, rekisteröityneitä käyttäjiä. Suomen Nivelyhdistys ylläpitää myös puhelimitse toimivaa Nivelneuvontaa.

Yhdistys järjestää eri yhteistyötahojen kanssa asiantuntijaluentoja ja luentokiertueita, joiden tarkoituksena on levittää tietoa muun muassa nivelrikon itsehoidosta, konservatiivisesta hoidosta sekä ennaltaehkäisystä. 

Suomen Nivelyhdistys on SOSTEn jäsenjärjestö.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhdistyksen kotisivut
 Nivelklubi-keskusteluryhmä

Suomalaiset potilas- ja vammaisjärjestöt
Valopuhelin

Valopuhelin on vapaassa tilassa toimiva optinen viestintäväline, joka on tarkoitettu puheen langattomaan välittämiseen valon kirkkautta säätelemällä. Signaali voi olla analoginen tai digitaalinen, ja aallonpituudet voivat olla lähi-infrapunasta ultraviolettiin.

Historia

Alexander Graham Bell soitti ensimmäisen langattoman puhelun jo 1800-luvulla heliografin periaatteella toimivan valopuhelimen avulla. Ääni muunnettiin peilin värähtelyksi. Kantama oli vain satoja metrejä, laite iso ja auringonpaiste välttämätön.

Lichtsprechgerät 80 oli natsi-Saksan käytössä toisessa maailmansodassa. Siinä valonlähteenä oli auringon sijasta hehkulamppu, jonka tarkasti fokusoitua ja kohdistettua sädettä suunnattiin äänen tahdissa värähtelevällä prismalla.

Tekniikkaa

Nykyään valonlähteeksi sopivimpia ovat LED ja laser.

Digitaalisessa muodossa datansiirtonopeuden täytyy olla 5 000–100 000 bittiä sekunnissa, riippuen halutusta äänenlaadusta ja äänen tiedonpakkauksen tiiviydestä ja kehittyneisyydestä.

Lähteet

http://www.noding.com/la8ak/44a.htm

http://www.laud.no/ww2/lispr/index.htm

http://www.youtube.com/watch?v=vR4N6MTx_vw

Optinen tiedonsiirto vapaassa tilassa
Elektroniikka
Blomberg

Blomberg voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 
 Blomberg, kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa

Henkilöitä 
 Anna Elisabeth Blomberg (1880–1947), suomalainen valokuvaaja
 August Blomberg (1867–1950), suomalainen voimistelunopettaja ja urheilujohtaja
 Brita Blomberg (s. 1941), suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä
 Craig Blomberg (s. 1955), yhdysvaltalainen eksegetiikan professori
 Erik Blomberg (1913–1996), suomalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja kuvaaja
 Erik Blomberg (1894–1965), ruotsalainen kirjailija ja toimittaja
 Göta Blomberg (1915–1991), suomalainen oopperalaulaja
 Hans Blomberg (1919–2006), Teknillisen korkeakoulun professori
 Harry Blomberg (1893–1950), ruotsalainen kirjailija
 Hilla Blomberg (s. 1959), suomalainen televisiotoimittaja
 Jaakko Blomberg (s. 1942), suomalainen diplomaatti
 Jan Axel Blomberg (s. 1969), norjalainen rumpali, taiteilijanimi Hellhammer
 Jenni Blomberg (s. 1981), suomalainen keilaaja
 Jouko Blomberg (s. 1944), suomalainen radiotoimittaja
 Juha Blomberg (s. 1961), suomalainen radiotoimittaja
 Karl Gustaf Blomberg (1856–1933), suomenruotsalainen runoilija
 Kristian Blomberg (s. 1975), suomalainen runoilija, suomentaja ja kirjallisuudentutkija
 Patrik Blomberg, suomalainen laulaja
 Patrik Blomberg (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Peter Blomberg (s. 1981), suomalainen jalkapalloilija
 Stig Blomberg (1901–1970), ruotsalainen kuvanveistäjä
 Vanja Blomberg (s. 1929), ruotsalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Werner von Blomberg (1878–1946), saksalainen sotamarsalkka, sotaministeri 1933-1938
 Artur Oliver Wuorimaa, vuoteen 1906 Blomberg (1854–1921), suomalainen kansanedustaja
 Artturi Vuorimaa, vuoteen 1923 Blomberg (1890–1972), suomalainen Lapuan liikkeen aktiivi

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Musiikin valtionpalkinto

Musiikin valtionpalkinto (; vuoteen 2012 säveltaiteen valtionpalkinto) on Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa toimivan Taiteen edistämiskeskuksen valtion musiikkitoimikunnan vuosittain myöntämä tunnustus ”kolmen edellisen vuoden aikana valmistuneesta ansiokkaasta työstä tai pitkäaikaisesta ja ansiokkaasta toiminnasta – – taiteenalan hyväksi”. Vuonna 2015 palkinnon suuruus oli 13 500 euroa. Säveltaiteen valtionpalkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1972.

Säveltaiteen valtionpalkinto (1972–2012)
 Luettelo on vaillinainen
 1972: Paavo Berglund ja Arto Noras
 1974: Pentti Koskimies ja Jukka Tolonen
 1975: Erkki Ala-Könni ja Jussi Jalas
 1976: Harald Andersén ja Erkki Pohjola
 1977: Ulf Söderblom
 1979: Tauno Äikää
 1980: Matti Lehtinen ja Georg Malmstén
 1981: George de Godzinsky ja Paavo Rautio
 1982: Taneli Kuusisto ja Veikko Helasvuo
 1983: Juhani Raiskinen
 1984: Onni Suhonen ja Holger Fransman
 1985: Einojuhani Rautavaara, Tom Krause ja Jaakko Borg
 1986: Ellen Urho ja Klaus Järvinen
 1987: Alfons Almi ja Toivo Kärki
 1988: Jyrki Kangas ja Seppo Kimanen
 1989: Erik Bergman ja Juice Leskinen
 1990: Jorma Panula ja Erkki Rautio
 1991: Avanti! ja UMO
 1992: Juha Kangas, kapellimestari
 1999: Tuomas Haapanen, viulisti
 2000: Jukka-Pekka Saraste, kapellimestari
 2001: Martti Pokela, kanteletaiteilija
 2002: John Storgårds, viulisti, kapellimestari, säveltäjä
 2003: Erik Lindström, säveltäjä ja Esa Pulliainen, kitaristi
 2004: Leif Segerstam, kapellimestari
 2005: Soile Isokoski, oopperalaulaja
 2006: Dave Lindholm, kitaristi
 2007: Ilkka Kuusisto, säveltäjä
 2008: Heikki Laitinen, kansanmusiikin emeritusprofessori
 2009: Juhani Aaltonen, huilisti ja Kalevi Kiviniemi, urkutaiteilija
 2010: Liisa Pohjola, pianisti
 2011: Jukkis Uotila, jazzmuusikko
 2012: Jukka Tiensuu, säveltäjä, cembalisti, pianisti ja kapellimestari

Musiikin valtionpalkinto (2013–)
 2013: Meidän Festivaali, Järvenpään Sibelius-seuran järjestämä musiikkitapahtuma
 2014: Cantores Minores, Helsingin tuomiokirkon poikakuoro
 2015: Maarit Hurmerinta, muusikko
 2016: Kalevi Aho, säveltäjä
 2017: Eero Koivistoinen, saksofonisti ja säveltäjä
 2018: Maria Kalaniemi, harmonikkataiteilija
 2019: sopraano Camilla Nylund, muusikko Paula Vesala
 2020: säveltäjä Eero Ojanen, säveltäjä Lotta Wennäkoski
 2021: kapellimestari Ari Angervo, Hietsun Paviljongin musiikkitoiminnasta Hietsu is Happening ry ja Klassinen Hietsu ry

Lähteet 

Musiikkipalkinnot
Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Ibrahim Köse

Ibrahim Köse (s. 4. maaliskuuta 1992 Kotka) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti kauteen 2016 päättyneellä pelaajaurallaan Veikkausliigassa FC Lahtea ja Tampereen Ilvestä. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Kösellä on turkkilaiset sukujuuret.

Köse on Lahden Reippaan kasvatti. Ensimmäistä kertaa hän pelasi aikuisten tasolla 10. helmikuuta 2009 Liigacupin ottelussa Turun Palloseuraa vastaan. Veikkausliigassa Köse debytoi FC Lahden joukkueessa 4. kesäkuuta 2010 Tampere Unitedia vastaan. Hän pelasi myös lainalla FC Hämeenlinnan riveissä. Köse siirtyi tammikuussa 2013 Tampereen Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella.

Kösen pikkuveli Onuray Köse on edustanut Veikkausliigassa FC Lahtea.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kösen pelaajakortti Futismaailma.com-sivustolla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen turkkilaiset
Kesti (täsmennyssivu)

Kesti voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 

 Kesti, kylä Kurikassa (Jurvalla), Etelä-Pohjanmaalla

Henkilöitä 

 Antti Kesti (1892–1971), suomalainen jääkäriluutnantti
 Henrik Kesti (1768–1818), suomalainen maanviljelijä, kuudennusmies ja valtiopäivämies.
 Jari Kesti (s. 1971), suomalainen jääkiekkoilija
 Jouni Kesti (1946–2015), suomalainen kuvataiteilija, säveltäjä, rumpali, kirjailija ja poleemikko
 Karoliina Kesti (1995–2011), suomalainen kadonnut ja kuolleena löydetty tyttö
 Samuel Petter Kesti (1856–1909), suomalainen kansankirjailija
 Yrjö Kesti (1885–1960), suomalainen kansanedustaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Karhia

Karhia on kylä Säkylässä entisen Köyliön kunnan alueella. Se sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä sekä Köyliön entisen kunnan keskustaajamasta Kepolasta että nykyisen kunnan keskustaajamasta Säkylästä. 

Karhian rakennuskanta koostuu pääosin omakoti- ja maataloista. Kylää sivuaa lännessä Yhdystie 2131. Siitä risteää Karhian kyläkeskuksen läpi Satakunnan vankilaan kulkeva Vankilantie, joka jatkuu edelleen Vuorenmaalle. Karhiaan pääsee Kankaanpäästä ja Yttilästä myös Karhiantietä pitkin, joka on osa historiallista Pyhän Henrikin tietä.

Köyliön kylät
Solvent Yellow 124

Solvent Yellow 124 (eurokeltainen) on keltainen atsoväri, jota käytetään Euroopan unionin alueella värjäämään matalammin verotettuja polttonesteitä. 

Väriainetta on käytetty vuoden 2002 elokuusta merkintäaineena lämmityspolttoöljyssä. Sitä lisätään 6–7 milligrammaan yhtä kilogrammaa kohden. Sen kaupallinen nimi on Euromarker. Sen muita nimiä ovat SY124, Sudan 455, Somalia Yellow, T10 Yellow LBN ja C.I. 111155.

Ominaisuudet 

Solvent Yellow 124 muistuttaa rakenteeltaan Solvent Yellow 56 -väriä. Se hydrolysoituu helposti hapoilla, jolloin sen asetaaliryhmä irtoaa. Tuloksena on veteen liukeneva muoto. Solvent Yellow 124 muuttuu punaiseksi, kun liuoksen pH laskee. Kun tutkittavaan näytteeseen lisätään suolahappoa, näytteen väri muuttuu ja osoittaa väriaineen läsnäolon. Se voidaan havaita polttoaineesta jopa 0,3 ppm:n pitoisuuksina, mikä tekee sillä värjätyn polttoöljyn olemassaolon havaitsemisen dieselöljystä helpoksi jopa silloin, kun polttoöljyä on vain 2–3 % dieselin seassa.

Solvent Yellow 124 -väriainetta on vaikea poistaa polttoöljystä taloudellisesti kannattavilla menetelmillä. Sitä jää polttoainejärjestelmään ja se on havaittavissa sieltä myös monen myöhemmän laillisen tankkauksen jälkeen. 

Koska polttoöljyyn sekoitetun väriaineen suhde on tunnettu, sen määrän mittaaminen tutkittavasta polttoaineesta tekee mahdolliseksi laskea, kuinka paljon polttoöljyä on sekoitettu lailliseen polttoaineeseen.

Väriaine hajoaa valon vaikutuksesta. Huijarit ovat Britanniassa "pesseet" väriainetta sisältänyttä, niin sanottua punaista dieseliä hapoilla ja kemikaaleilla poistaakseen väriaineen ja sitten myyneet väärennetyn dieselin eteenpäin. Polttoaineeseen jääneet hapot ja muut aineet vahingoittavat kuitenkin polttoainejärjestelmää ja pumppuja.

Katso myös 
 Furfuraali
 Polttoöljy
 Dieselöljy
 Polttoainemaksu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Validation of the Draft Community Reference Method for the determination of Solvent Yellow 124 in gas oil (Euromarker) Pdf
 Euromarker-värin havaitseminen kaasuöljyistä Pdf 

Atsovärit
AEK-971

AEK-971 on Sergei Kokšarovin johdolla Kovrovin konetehtaalla suunniteltu, Konstantinovin SA-006-kiväärin mekanismiin perustuva rynnäkkökivääri. Aseen kaliiperi on venäläinen 5,45x39 mm.

Kivääriä alettiin kehittää 1974 Neuvostoliiton puolustusministeriön kilpailua varten, jonka kuitenkin voitti Nikonovin AN-94. Puolustusministeriö piti monia aseen ratkaisuja liian monimutkaisina, joten asetta yksinkertaistettiin. Kilpailijansa tavoin se perustuu aseen rekyyliä sarjatulella vähentävään mekanismiin. Aseessa on tämä vuoksi kaksi kaasukammiota ja -mäntää.

Aseesta on 5,56 mm NATO -kaliiperinen versio AEK-972 ja 7,62×39 mm -kaliiperinen AEK-973.

Asetta valmistettiin 2000-luvulla pieniä sarjoja sisäministeriön joukoille, mutta tuotanto päättyi 2006, jolloin Kovrovin konetehdas hankkiutui eroon sotilastuotannosta. Suunnitelmat ja koneet siirrettiin saman kaupungin ZID-tehtaalle, joka ei ole aloittanut tuotantoa pienien sarjojen kannattamattomuuden vuoksi.

Aseen edelleen kehitetty versio, AEK-545 (kaliiperissa 5.45x39 mm) otettiin Venäjän asevoimien kehitysohjelmaan kenttätestaukseen Izhmašin asetehtaan AK-12:n ohella. AEK-545 kuitenkin hävisi AK-12:lle, merkittävin syy oli AK-12:n halvemmat valmistuskustannukset.

Lähteet

Aiheesta muualla

 AEK-971 Assault rifle www.zid.ru 

Rynnäkkökiväärit
KNM Tyr (N50)

KNM Tyr (runkonumero N50) on Norjan laivaston miinalaiva, jota käytetään vedenalaisiin etsintöihin ja pelastustöihin.

Hankinta 
Alus valmistui 1981 Voldnes Skipsverftillä Pohjanmerelle sijoitettuna kelluvana tukikohtana MS Sandby Masterina. Norjan laivasto lunasti aluksen 1993, jolloin se siirrettiin muutostöitä varten Mjellem & Karlsenille Bergeniin. Aluksen valmistuttua helmikuussa 1995 sille oli asennettu uudet moottorit, sen siltaa oli laajennettu ja sille oli rakennettu miinaruuma sekä asennettu uusi hydraulinen järjestelmä. Alus oli varustettu myös radio-ohjatulla Scorpio 21 -pienoissukellusveneellä. Alus otettiin palvelukseen 7. maaliskuuta 1995.

Lähteet 

Norjan laivaston sotalaivat
Pecan Pie

Pecan Pie on Michel Gondryn ohjaama kaksiminuuttinen lyhytelokuva vuodelta 2003. Elokuvassa Jim Carreyn esittämä pyjama-asuinen hahmo ajelee öisillä kaduilla sänkyä muistuttavalla ajoneuvolla ja laulaa Elvis Presleyn tyyliä muistuttavaa laulua pekaanipiiraasta. Hän pysähtyy tankkaamaan ja vaihtamaan lakanoita huoltoasemalle, jonka henkilökuntaa esittää ranskalainen koomikkoduo Éric et Ramzy.

Carrey esiintyi pääosassa Gondryn seuraavana vuonna ensi-iltansa saaneessa pitkässä elokuvassa Tahraton mieli.

Aiheesta muualla

Michel Gondryn ohjaamat elokuvat
Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset lyhytelokuvat
Arsenal WFC

Arsenal Women Football Club, entiseltä nimeltään Arsenal Ladies Football Club, on englantilainen naisten jalkapalloseura, joka pelaa maan pääsarjassa FA WSL:ssä. Arsenal LFC toimii yhteistyössä Arsenal FC:n kanssa. Se käyttää muun muassa samaa logoa ja samoja värejä.

Arsenal on menestynein seura naisten jalkapallossa Englannissa. Se dominoi Englannin sarjoja erityisesti 2000-luvun alussa, jolloin se pelasi muun muassa pelasi yli 100 perättäistä tappiotonta ottelua vuosina 2003–2009. Arsenal on saavuttanut muun muassa 15 liigamestaruutta, 14 FA Cupin voittoa ja yhden UEFA Cupin (nyk. Mestarien liiga) voiton ainoana englantilaisjoukkueena.

Historia 

Arsenalin perusti miesten joukkueessa työskennellyt Vic Akers vuonna 1987. Akers ryhtyi myös valmentamaan joukkuetta ja lopulta hän toimi tehtävässä 22 vuotta. Arsenalin menestys alkoi jo 1990-luvun alussa, kun se 1992 voitti naisten Liigacupin ja nousi Valioliigaan. Heti ensimmäisellä kaudellaan pääsarjassa Arsenal voitti mestaruuden. Seuraavina vuosina Arsenal nousi yhdeksi Englannin parhaista joukkueista. Se uusi mestaruutensa 1995 ja 1997, ja voitti FA Cupin neljästi 1990-luvulla. 2000-luvun alulla Arsenal hallitsi naisten jalkapalloa Englannissa täysin. Se voitti muun muassa yhdeksän perättäistä mestaruutta vuosina 2004–2012 eikä hävinnyt otteluakaan lähes kuuteen vuoteen. Ennätyksellinen 108 ottelun tappioton putki alkoi lokakuussa 2003 ja päättyi maaliskuussa 2009. Menestyksekkäimmällä kaudella 2006–2007 Arsenal voitti kaiken mahdollisen kotimaassa ja lisäksi UEFA Cupin (nyk. Mestarien liiga) ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana englantilaisjoukkueena.

Vuonna 2009 Akersin pitkä ura valmentajana päättyi, kun hän siirtyi seuran toimitusjohtajaksi. Menestys jatkui myös uusien valmentajien alaisuudessa. Arsenalin mestaruusputki jatkui Valioliigassa ja 2011 käynnistyneessä Naisten superliigassa, jonka kaksi ensimmäistä mestaruutta se voitti. Tämän jälkeen Arsenalin menestysputki liigassa katkesi, kun Liverpool vei mestaruuden 2013 Arsenalin jäädessä kolmanneksi. Seuraavina vuosina Arsenal voitti FA Cupin kolmesti, mutta liigamestaruuden se onnistui saavuttamaan vasta 2019.

Edustusjoukkue 
Päivitetty 23. lokakuuta 2022

Saavutukset 
Naisten UEFA Cupin voitto (1)
 2007
FA WSL:n mestaruus (3)
 2011, 2012, 2019
Naisten Valioliigan mestaruus (12)
 1993, 1995, 1997, 2001, 2002, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010
FA Cupin voitto (14)
 1993, 1995, 1998, 1999, 2001, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2013, 2014, 2016
Liigacupin voitto (10)
 1992, 1993, 1994, 1998, 1999, 2000, 2001, 2005, 2007, 2009

Maineikkaita pelaajia 
 Karen Carney
 Katie Chapman
 Daniëlle van de Donk
 Lisa Evans
 Tabea Kemme
 Leonie Maier
 Jill Roord
 Viktoria Schnaderbeck
 Alex Scott
 Kelly Smith
 Katrine Veje
 Faye White
 Rachel Yankey

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Lontoon jalkapalloseurat
Vuonna 1987 perustetut urheiluseurat
Sydämensiirto

Sydämensiirto on toimenpide, jossa potilaalle annetaan elinsiirrossa uusi sydän. Yleisesti ottaen se varataan henkilöille, joilla elinajan ennuste on ilman siirrännäistä alle vuoden ja jotka eivät sovellu muuhun hoitoon tai eivät ole hyötyneet muusta hoidosta. Noin prosentti sydämen vajaatoiminnasta kärsivistä saa vuosittain uuden sydämen. Sydämensiirron yleisin syy on idiopaattinen kardiomyopatia (54 %), jota seuraa iskeeminen kardiomyopatia (45 %). Prosentti sydämensiirtopotilaista kärsii synnynnäisistä sydänvioista tai muista sairauksista.

Yhdysvalloissa Houstonin sairaalassa suoritettiin vuonna 1966 65-vuotiaalle Marcel DeRudderille leikkaus, jossa hänelle asennettiin keinotekoinen sydän. Leikkaus- operaatio onnistui, mutta potilaan tila oli muuten niin heikko, että hän kuoli. Myös 63-vuotiaalle Louise Cerasolle suoritettiin vastaavanlainen leikkaus hieman myöhemmin. Hän eli keinosydän rinnassaan 13 päivää.

Christian Barnard toteutti ensimmäisen onnistuneen sydämensiirron ihmiselle Kapkaupungissa Etelä-Afrikassa 3. joulukuuta 1967. Potilas oli Louis Washkansky. Hän kuoli 18 päivää myöhemmin keuhkokuumeeseen, jolle hän altistui immuunipuolustusta heikentävän lääkityksensä johdosta.

Suomen ensimmäisen sydämensiirron teki professori Severi Mattila vuonna 1985. Mattila teki myös Suomen ensimmäisen blokkisiirron. Nykyisin kaikki Suomessa tehtävät aikuisten sydämensiirrot tehdään keskitetysti HUS:n Meilahden tornisairaalassa.

Nykyisin noin 88 % sydämensiirtopotilaista on elossa vielä vuoden kuluttua siirrosta, 72 % viiden vuoden kuluttua, lähes 50 % kymmenen vuoden kuluttua ja 16 % kahdenkymmenen vuoden kuluttua.

Blokkisiirto tarkoittaa yhdistettyä sydämen- ja keuhkonsiirtoa.

Lähteet 

Elinsiirtokirurgia
Sydän- ja rintaelinkirurgia
Kakkonen

Kakkonen voi viitata muun muassa seuraaviin:

 kakkonen eli numero 2
 Yle TV2, televisiokanava
 Kakkonen, jalkapallosarja
 Naisten Kakkonen, jalkapallosarja
 Ajankohtainen kakkonen, vuosina 1969–2015 lähetetty ajankohtaisohjelma
 Pikku Kakkonen, makasiinityyppinen lastenohjelma
 Valtatie 2, Kakkonen-nimellä tunnettu tanssilava Harjavallassa

Sukunimenä 
 Kyösti Kakkonen (s. 1956), suomalainen liikemies, taiteenkerääjä ja kauppaneuvos
 Valtteri Kakkonen (s. 2000), suomalainen jääkiekkoilija

Sukunimet
Smoke Gets in Your Eyes

”Smoke Gets in Your Eyes” on Jerome Kernin säveltämä ja Otto Harbachin sanoittama musiikkikappale vuoden 1933 Broadway-musikaalista Roberta. Kern sävelsi kappaleen alun perin nopeatempoiseksi musiikiksi näytösten väliseen steppiesitykseen. Roberta-musikaalia varten hän muutti kappaleen balladiksi.

Kappaleesta tuli hitti heti ilmestyttyään. Paul Whitemanin orkesterin nauhoitus nousi listaykköseksi vuonna 1934, ja samana vuonna myös Leo Reisman, Emil Coleman ja Ruth Etting nousivat kappaleella listoille. Kappaleen kenties tunnetuimman version nauhoitti The Platters vuonna 1958. The Plattersin nauhoitusta myytiin yli miljoona kappaletta ja se saavutti listoilla ensimmäisen sijan.

Kappaleesta on tullut yksi jazzmusiikin standardeista. Sen ovat nauhoittaneet useat pianonsoittajat, mukaan lukien Teddy Wilson, Nat King Cole, Art Tatum, Thelonious Monk ja Keith Jarrett. Muihin kappaleen nauhoittaneihin artisteihin kuuluvat Artie Shaw, Sarah Vaughan, Harvey Mason ja Quintette du Hot Club de France.

Juha Vainio on kääntänyt kappaleen suomeksi nimelle ”Kun rakastunut on”.

Lähteet 

Vuoden 1933 kappaleet
Jerome Kernin säveltämät kappaleet
Otto Harbachin sanoittamat kappaleet
Jazzstandardit
Nervonihappo

Nervonihappo eli cis-15-tetrakoseenihappo eli 24:1 (ω−9) on moni­tyydyttymätön omega-9-rasva­happo, jonka kemiallinen kaava on C24H46O2, moolimassa 366,62 g/mol ja sulamispiste 42–43 celsiusastetta. Yhdisteen CAS-numero on 506-37-6. Nervonihappoa on löydetty hermosolujen myeliineistä ja se on tärkeä osa aivosolujen biosynteesiä. Nervonihappoa käytetään myös MS- ja ALD-taudin hoidossa.

Nervonihappoa esiintyy jättiläissaukon (Pteronura brasiliensis) semiokemikaalina lähinnä feromonina ja ginseng-kasvin (Panax ginseng) juuressa.

Aiheesta muualla 
PubChem: Nervonic acid 
Human Metabolome Database: Nervonic-acid 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Nervonic acid 
ChemBlink: Nervonic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Nervonic-acid 
Pherobase: Semiochemical – nervonic acid 

Rasvahapot
Tositarkoituksella (vuoden 1943 elokuva)

Tositarkoituksella on Valentin Vaalan ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1943.

Sota-ajan tähtikomedienneksi luonnehditun Lea Joutsenon roolina on ministerin tytär Anja Leiste, joka ryhtyy maalaistytöksi ja pestautuu kartanoon keittiöapulaiseksi. Agronomi Arotien (Olavi Reimas) ihannenainen on "tanakka, punakka ja rivakka", ja Leiste pyrkii täyttämään mitat. Kriitikko ihastelee yhä käsikirjoittajakolmikon erinomaisia vuorosanoja.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla  
 
 

Valentin Vaalan  ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romanttiset komediat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1943 suomalaiset elokuvat
Viimeinen vieras (elokuva)

Viimeinen vieras on  Arvi Tuomen ja Ville Salmisen ohjaama elokuva vuodelta 1941.

Elokuva on ensimmäinen suomalainen salapoliisielokuva, mutta laadullisesti se on kriitikon mukaan teatraalista jahkailua, jonka syynä olivat Salmisen ja henkilöohjauksesta vastanneen Tuomen huonot välit. Kyseessä on Salmisen ensimmäinen ohjaustyö. Käsikirjoitus pohjautuu suomenkielisen dekkari- ja tieteiskirjallisuuden uranuurtajan, muun muassa nimellä H. R. Halli kirjoittaneen Rikhard Ruthin romaaniin Yhä murhat jatkuivat (1939), joka kuvaa kieltolain aikaan tapahtuvan salakapakanpitäjän murhan tutkintaa.

Elokuvan kamerakulmissa ja yökuvissa on nähtävissä saksalaissen ekspressionismin ja Hollywoodin jännityselokuvien vaikutteita. Nenäkäs vuorosanailu saa kriitikon hymyilemään.

Juoni
Tarina kertoo salakapakan pitäjä Nellyn murhaa tutkivasta komisario Puosusta (Hugo Hytönen) ja toimittaja Harnista (Hannes Häyrinen).

Arviot
Aikalaisarviot lehdistössä olivat pääosin myönteisiä. Siinä oli salapolisielokuvan olennainen elementti, jännitys, joskin vauhtia olisi arvioijien mukaan saanut olla enemmän. Näyttelijät saavat myös kiitosta.

Myöhemmissä arvioissa vastaanotto on melko tyly: Elokuva on "tönkkö" (Pekka Eronen, Aamulehti), se on "kaikkea, mitä tuon ajan kotimaiselta viihde-elokuvalta voi odottaa ja pelätä" (Tarmo Poussu, Katso), ja katsojamäärätkin jäivät melko vähäisiksi.

Näyttelijät

Lähteet

Ville Salmisen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1941 suomalaiset elokuvat
Chelidonura varians

Chelidonura varians on keskikokoinen koralliriutoilla elävä vapaakiduskotilo.

Ulkonäkö ja koko 
Chelidonura varians kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi. Sillä on vasaranmuotoinen pää ja perässään kaksi frakkimaista pyrstöuloketta. Se on väriltään musta, reunoja korostavat turkoosinsiniset juovat.

Levinneisyys 
Chelidonura varians elää luonnossa Indopasifisella merialueella. Se elää hiekkapohjalla laguuneissa ja merenlahdissa. Siellä niitä löytää usein uppotukkien alta tai kasvillisuuden joukosta.

Elintavat ja ravinto 
Chelidonura varians -kotilot ovat samanaikaisia hermafrodiitteja, eli pariskunnan kumpikin osapuoli voi sekä laskea munia että hedelmöittää niitä. Ne laskevat kerralla mätiä noin 5×3 cm kokoisen alueen. Munat kuoriutuvat 3–4 päivässä. Toukat ajelehtivat planktonin seassa avomerellä ennen aikuistumistaan. Kotilo elää noin kolme kuukautta.

Laji on riutta-akvaario-harrastajien suosiossa, sillä se syö punaruskeita Convolutriloba retrogemma -lajin  laakamatoja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Chelidonura varians Sea Slug Forum
Blue Velvet Nudibranch (Chelidonura varians) The Aquarium Wiki

Kotilot
San Carlo alle Quattro Fontane

Chiesa di San Carlo alle Quattro Fontane on Roomassa sijaitseva barokkikirkko. Kirkon suunnitteli Francesco Borromini luostariksi espanjalaiselle trinitaariveljeskunnalle. Rakennus oli Borrominin ensimmäinen merkittävä työ. Hän ei kuitenkaan ehtinyt nähdä muuta kuin julkisivun valmistumisen vuonna 1667, kun rakennuksen rakentaminen oli aloitettu vuonna 1638. Kirkko on omistettu pyhälle Carlo Borromeolle. Rakennus tunnetaan lisänimellä San Carlino.

Arkkitehtuuri

Rakennuksen pohjapiirros on ellipsi, jossa yhdistyvät kreikkalainen risti ja kahdeksankulmio. Tämä ovaalipohjapiirros on vastaus Borrominin kilpailijan Gian Lorenzo Berninin työhön Sant'Andrea al Quirinale. Pienen tilan taitava käyttö osoittaa Borrominin lahjakkuuden. Elliptisen pohjapiirroksen tavoitteena on antaa vaikutelma suuresta tilasta.

Kupolin mittasuhteet ovat 25,80 metriä ja 16,25 metriä ja siinä on monimutkainen kasettiornamentiikka. Kuviossa ympyrät integroituvat monikulmioihin tai työntyvät kuusikulmioiden ja ristien väliin, joka kertoo rakennuksen uskonnollisesta tarkoituksesta. Sisätiloissa ei ole freskoa, mikä on harvinaista italialaisissa kupoleissa. Perinteiden mukaisesti lattian kiveys toistaa kupolin kuviota. Veistoskoristelu on vähäistä arkkitehtonisissa osissa. Sitä on nähtävissä pylväiden korkeudella, korniisissa ja holvin tukimuureissa.

Rakennuksen julkisivu perustuu kuperan ja koveran vuorotteluun sekä pylväisiin ja päätykolmioihin.
Borromini ylittää kilpailijansa Gian Lorenzo Berninin koristelun omaperäisyydessä. Julkisivussa on kolme erilaista keksintöä: päittäiset balustradit vuorotellen klassisten balustradien kanssa, pylväiden kapiteelien suunnittelu ja "enkelimäinen" päätykolmio, jossa kahden enkelin siivet kohtaavat.

Pienimuotoinen luostari vastaa pohjapiirrokseltaan suorakulmiota. Siellä on samanlaisia balustradeja kuin julkisivussa. Borromini kehitti tässä barokin illusionismia haluten antaa tilasta isomman vaikutelman, kuin mitä se oikeasti on. Tämä saatiin aikaiseksi käyttämällä pylväitä moninkertaisesti, jäljitellen luostareiden perinteistä rytmiä.

Rooman kirkot
Kivikirkot
Syntipukki

Syntipukki tarkoittaa arkikielessä sitä, jonka syyksi virhe tai epäonnistuminen pannaan riippumatta siitä, onko hän tosiasiallisesti syyllinen.

Syntipukin käsite on peräisin Raamatusta. Kolmannessa Mooseksen kirjassa (16: 1–28) määrätään eläimiä uhrattavaksi israelilaisten syntien tähden. Käsite tunnetaan monissa kielissä (mm. , ), joista se on lainautunut suomeen.

Sosiologiassa syntipukin käsitettä on jäsennetty attribuution ja projektion avulla. Jos ihmiset ovat turhautuneita tai onnettomia, he kohdistavat vihamielisyytensä usein ryhmiin tai yksilöihin, jotka ovat epäsuosittuja, erottuvia ja voimattomia. Viholliskuvaa voidaan kehitellä myös tietoisesti, jotta tietty sosiaalinen, etninen tai poliittinen vähemmistö voitaisiin asettaa vastuuseen yleisistä ongelmista. Uskontotieteilijä René Girard esittää alun perin Väkivalta ja pyhä -teoksessa esittelemässään antropologisessa teoriassaan, että "syntipukkimekanismi" () kuuluu keskeisesti inhimilliseen kulttuuriin.

Suomessa filologi Ralf Norrman esitti vuonna 1996, että Suomen ollessa liittymässä Euroopan unioniin maanviljelijäväestöä kohdeltiin syntipukkina.  Tutkimus maanviljelijäväestön kokemuksista samana ajankohtana antoi väitteelle tukea.

Lähteet  

Raamatulliset sanonnat
Uskonnolliset käsitteet
Syrjintä
Sosiaalipsykologia
AXR Music

AXR Music Oy oli vuosina 2010–2015 toiminut suomalainen levy-yhtiö. Levy-yhtiön toiminnasta vastasivat aiemmin Edel Records Finland Oy:ssä työskennelleet Ilkka Vainio ja Jorma Kosonen. Helmikuusta 2014 alkaen Warner Music Finland omistaa tuotannon. AXR Music Oy lakkautettiin 14. lokakuuta 2015.

AXR Musicin toiminta 

Vuonna 2010 Playground Music osti Edel Records Finland Oy:n ja myi tämän jälkeen Edelin suomalaisen katologin uudelle AXR Musicille. 
AXR Music keskittyi tuotannossaan kotimaisen musiikin tuotantoon. AXR Music Oy:n artisteja olivat muun muassa Arja Koriseva, Matti Esko, Eija Kantola, Anneli Mattila, Jani Jalkanen ja Hänen Orkesterinsa, Jean S., Esa Eloranta, Osmo's Cosmos, Poju, Mimi ja Kuku, Jamppa Kääriäinen, Kai Jämsä, Heikki Salo, Korsuorkesteri ja Remu. AXR:n katalogiin kuuluivat myös Kari Tapion tuotanto 1990-luvun puolivälistä lähtien, Paula Koivuniemen ja Dingon 2000-luvun tuotanto, Jope Ruonansuu vuoteen 2010 asti sekä Muumi-levyt. K-Telin, Edelin ja Audiovoxin perinteitä jatkaen kokoelmalevyt ovat olleet AXR:n vahvaa osaamisaluetta, mm. sarjat Hittiparaati, Lasten Hittiparaati, Intiaanikesä, Summer Heat, Iskelmä Radiohitit ja Tanssisuosikit. 

Helmikuussa 2014 Warner Music Finland osti AXR Musicin levy-yhtiö- ja julkaisutoiminnat. Lopulta 14. lokakuuta 2015 AXR Music lakkautettiin.

Artisteja 

 Anneli Mattila
 Arja Havakka
 Arja Koriseva
 Bablo
 Eija Kantola
 Esa Eloranta
 Hanna Ekola
 Heikki Salo
 Ilpo Kaikkonen
 Jamppa Kääriäinen
 Jean S.
 Jani Jalkanen ja Hänen Orkesterinsa
 Joel Hallikainen
 Kaija Kärkinen & Ile Kallio
 Kai Jämsä

 Karim Z. Yskowicz
 Kari Tapio
 Kari Vepsä
 Korsuorkesteri
 Lapinlahden Linnut
 Matti Esko
 Mimi ja Kuku
 Nauravat nakit
 Osmo's Cosmos
 Paula Koivuniemi
 Poju
 Puolikuu
 Remu
 Tapio Liinoja
 Vilperin Perikunta

Katso myös
 Edel Records Finland

Lähteet 
 AXR Music Discografiaa, Discogs
 AXR Music Oy Discografiaa, Discogs

Viitteet

Aiheesta muualla 
 AXR Musicin kotisivut 

Suomalaiset levy-yhtiöt
SG Cortina

Sportivi Ghiaccio Cortina on jääkiekkojoukkue Cortina d’Ampezzosta, Italiasta. Joukkue pelaa Italian pääsarjassa Serie A:ssa. 

Joukkueen on voittanut Serie A:n mestaruuden seitsemäntoista kertaa, joista viimeisin on vuodelta 2007. Italian Cupin joukkue on voittanut kaksi kertaa vuosina 1973 ja 1974.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Ivo Machacka 
 Apuvalmentaja: Christian Menardi 
 Puheenjohtaja: Silvio Bernardi

Entisiä pelaajia

Aiheesta muualla
 Joukkueen viralliset kotisivut

Italialaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1924 perustetut urheiluseurat
Cortina d’Ampezzo
Henry de Lichton

Henry de Lichton tai Leighton (k. 1440) oli diplomaatti, joka toimiessaan Morayn ja Aberdeenin piispana oli merkittävä kirkon tukija. Hän palveli myös kuningas Jaakko I:stä diplomaattina Englannissa, Ranskassa ja Italiassa.

Lähteet

Brittiläiset piispat
Katoliset piispat
Aberdeenin historia
1300-luvulla syntyneet
Vuonna 1440 kuolleet
HC Fassa

Sportiva Hockey Club Fassa (tunnetaan myös HC Val di Fassa) on jääkiekkojoukkue Bolzanosta, Italiasta. Joukkue pelaa Italian pääsarjassa Elite A:ssa. Tunnettiin nimellä HC Canzai vuoteen 1985 asti.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Marco Liberatore 
 Apuvalmentaja: Luigi Marchetti 
 Apuvalmentaja: Martino Soracreppa 
 Maalivahti- & Videovalmentaja: Michele Lazzer 
 Fysiikkavalmentaja: Roberto Pasero 
 Huoltopäällikkö: Pierluigi Grasser 
 Puheenjohtaja: Roberto Ongari 

Lähde: EliteProspects

Tunnettuja pelaajia 
 Frank Doyle
 Brad Snetsinger
 Matt Piva

Lähteet

Aiheesta muualla
 Joukkueen viralliset kotisivut

Italialaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1955 perustetut urheiluseurat
Bolzano
Raili Malmberg

Raili Malmberg (s. 22. marraskuuta 1926 Helsingissä) on suomalainen journalisti, pedagogi, tapakulttuurin vaalija ja usean valtakunnallisen naisjärjestön kunniajäsen. Hän toimi pitkään Koululainen- (1972–1981) ja Kotiliesi-lehtien (1981–1986) päätoimittajana. Hän on työskentellyt myös Suomenmaassa ja Kaunis koti -lehdessä (1949–1950). Hän on ollut muun muassa Kalevalaisten Naisten Liiton puheenjohtaja vuosina 1991–1997.

Malmberg on kirjoittanut yhden runoteoksen, televisionäytelmän ja kuusi muuta julkaisua.

Ura ja hallitustyöskentely 
Malmberg on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti ja opettaja. Hän on toiminut luokanopettajana eri luokka-asteilla pääkaupunkiseudulla 1952–72. Hän on myös toiminut Lottaperinneliitto ry:n puheenjohtajana 2004 –2007, Tapaseuran puheenjohtajana ja ollut perustamassa yhdistystä, sekä Naisjärjestöjen keskusliiton hallituksessa, kunniajäseneksi hänet on nimitetty vuonna 2001.

Malmbergille on  myönnetty opetusneuvoksen arvonimi 1995 Hän on saanut valtion journalistipalkinnon vuonna 1997 työstään Kotiliedessä että Kotimaassa. Malmberg on valittu Naisjärjestöjen keskusliiton kunniajäseneksi vuonna 2001 ja Kalevalaisten Naisten jäsenyhdistysten kunniapuheenjohtajaksi vuonna 2019. Malmberg on valittu vuoden lotaksi vuonna 2009. Hän on Maanpuolustuksen Tuki ry:n valtuuskunnan jäsen.

Malmbergin tunnetuimpia runoja ovat Ylistyslaulu elämälle (runoteoksessa Riekonmarjat 1976) ja Minun isänmaani.

Teokset
 Riekonmarjat, Kronos, 1976 ISBN 951-9492-57-7
 Hyväksi tavaksi: käytösopas arkeen ja juhlaan, Otava, 1990, 5. tark. p. 2001 ISBN 951-1-17244-1
 Kaunis käytös, hyvät tavat, Kotiliesi, 1990 ISBN 951-9435-31-X
 Tapataidon ABC, Nuorisokasvatusliitto, 1991 ISBN 951-96245-1-1
 Isoäidin onnea, Kirjapaja, 1994 ISBN 951-625-278-8
 Kodin onneksi, Kirjapaja, 1997 ISBN 951-625-386-5
Heporauta, Elsa. Kansallisbiografia, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura (SKS) 1998
Joka oksalla omena: perinnettä tähän päivään, Kalevalaisten naisten liitto, 1990 ISBN 9519505636

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Charles Brabin

Charles Joseph Brabin (17. huhtikuuta 1882 Liverpool, Englanti – 3. marraskuuta 1957 Santa Monica, Kalifornia) oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja, mutta hän työskenteli myös näyttelijänä.

Brabinin ohjaajan uran kulta-aikaa oli mykkäelokuvien aikaan 1910-luvun alkupuolelta 1920-luvun loppuun, erityisesti ensimmäisen maailmansodan jälkeiset vuodet olivat Brabinille hyvin menestykselliset. Brabin teki lyhyehköksi jääneen taipaleen myös äänielokuvien ohjaajana 1930-luvun alussa.

Liverpoolissa vuonna 1882 syntynyt Charles kävi koulua St. Francis Xavier Collegessa. Hän matkusti 1900-luvun alussa New Yorkiin, missä hän teki hanttihommia lyhyen aikaa ennen ryhtymistään teatterinäyttelijäksi. Brabin liittyi lavalta Edison Studiosin elokuvastudioon vuonna 1908, missä hän näytteli ja ohjasi. Ohjaajan uran Brabin aloitti vuonna 1912 ja ohjausdebyytti oli What Happened to Mary?.

Brabinin koko viihdeura kesti vuodet 1908–1942 eli yhteensä 34 vuotta, johon mahtui näyttelijä-, elokuvakäsikirjoittaja- ja elokuvaohjaajaurat. Näyttelijäura jäi lyhyeksi, mutta elokuvaohjaajaura kesti aina vuoteen 1934 asti 95 ohjatun elokuvan jälkeen. Brabin myös kirjoitti 23 elokuvakäsikirjoitusta.

Brabin meni ensimmäisen kerran naimisiin Susette Mosherin kanssa 14. joulukuuta 1913. Liitto kuitenkin päättyi eroon. Brabin meni toisen kerran naimisiin elokuvatähti Theda Baran kanssa 2. heinäkuuta 1921. 34-vuotinen avioliitto kesti aina Baran kuolemaan huhtikuuhun 1955 asti.

Charles Brabin kuoli 75-vuotiaana sydäninfarktiin 3. marraskuuta 1957 Santa Monicassa vähän yli kaksi vuotta vaimonsa jälkeen. Hänet haudattiin Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalle, Glendaleen.

Valikoitu ohjausfilmogarfia

Lähteet

Aiheesta muualla

Brabin Silent Hollywoodissa 
Brabin Find a Gravessa 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Brittiläiset elokuvaohjaajat
Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat
Amerikanenglantilaiset
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Kronwall

Kronwall tai Kronvall on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Kerstin Kronvall, suomalainen toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja
 Niklas Kronwall (s. 1981), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Staffan Kronwall (s. 1982), ruotsalainen jääkiekkoilija
Urheilukatu 2 (televisio-ohjelma)

Urheilukatu 2 on Yle TV2:n urheiluaiheinen makasiiniohjelma, jota alettiin esittää tammikuussa 2012. Ohjelman juontajia ovat Kaj Kunnas, Inka Henelius, Kristiina Kekäläinen, Riikka Smolander ja Jussi Jäkälä. Ohjelma alkoi Yle TV2:lla 15. tammikuuta 2012. Siinä käsitellään urheilun ajankohtaista elämää, ihmisiä ja tuoreimpia ilmiöitä. Jaksoissa käydään vierailemassa urheilijoiden luona ja tutustumassa heidän arkeensa. Kunnaksen Kärki -osiossa Kaj Kunnas nostaa esiin urheilun puheenaiheita. Testiryhmässä toimittajat kokeilevat eri urheilulajeja.

Aiheesta muualla 
Urheilukatu 2 Ylen sivuilla

Lähteet 

Makasiiniohjelmat
Urheiluohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Malaika Arora

Malaika Arora (s. 23. lokakuuta 1973 Thane, Maharashtra, Intia), on intialainen malli, näyttelijä, tanssija ja televisiopersoona. Hänet tunnetaan varsinkin esiintymisistään Bollywood-elokuvien tanssinumeroissa. Arora perusti entisen aviomiehensä kanssa elokuvatuotantoyhtiö Arbaaz Khan Productionsin vuonna 2008.

Varhainen elämä ja yksityiselämä 
Aroran äiti on katolilainen malajali ja isänsä punjabi. Vanhemmat erosivat hänen ollessaan 11-vuotias ja hän muutti Mumbain Chemburiin äitinsä ja nuoremman sisarensa Amritan kanssa.

Arora meni naimisiin näyttelijä Arbaaz Khanin kanssa vuonna 1998. Heidän poikansa Arhaan syntyi vuonna 2003. Arora ja Khan muuttivat erilleen vuonna 2016 ja avioero astui voimaan vuonna 2017. Arora on ollut parisuhteessa näyttelijä Arjun Kapoorin kanssa vuodesta 2018.

Filmografia

Näyttelijä

Tuottaja

Televisio

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Intialaiset mallit
Intialaiset näyttelijät
Intialaiset tanssijat
Intialaiset televisiojuontajat
Intialaiset elokuvatuottajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt