joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mart Poom

Mart Poom (s. 3. helmikuuta 1972 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on entinen virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Poom päätti uransa Englannin Mestaruussarjan joukkueessa Watfordissa vuonna 2009, jonne hän siirtyi toukokuussa 2007 Valioliigan Arsenalista.

Ura 
Kotimaassaan Virossa Poom pelasi juniorina Tallinna Lõvidissa ja aikuisena Tallinnan Sportissa sekä Florassa ennen siirtymistään ulkomaille vuonna 1992, Kuopion Palloseuraan ja Sveitsin FC Wiliin. 

Poom tuli KuPS:aan ensimmäisen kerran tammikuussa 1991 heti uudenvuoden jälkeen. Hän harjoitteli joukkueen mukana, mutta kun peliluvan saanti Neuvostoliitosta ei onnistunut, Poom palasi Viroon toukokuussa. Kaudella 1992 peliluvan saanti juuri itsenäistyneestä Virosta onnistui ja Poom pelasi Veikausliigassa KuPS:ssa 9 ottelussa Mika Miettisen ollessa varsinaisena ykkösmaalivahtina. Kun KuPS putosi, ja pelaajabudjetti kaudelle 1993 laski rajusti, vaihtoi Poom Tallinnan ja Sveitsin kautta Englantiin.

Vuonna 1994 Poom siirtyi Englannin Portsmouthiin, missä hän pelasi kuitenkin vain seitsemän ottelua ennen lainasiirtoaan takaisin Floraan. 

Vuonna 1997 matka kävi jälleen Englantiin, Derbyyn, missä hän esiintyi ensi kertaa Valioliigassa vierasottelussa Manchester Unitedia vastaan. Poom vakiinnutti nopeasti paikkansa joukkueessa. Derbyn pudottua 1. divisioonaan kauden 2001/2002 päätteeksi Poom siirtyi Sunderlandiin. 

30. syyskuuta 2003 hän teki Sunderlandin paidassa entistä seuraansa Derbyä vastaan puskemalla tasoitusmaalin, kun peliä oli pelattu 90 minuuttia. Elokuussa 2005 hän siirtyi lainalle  Arsenaliin. Tammikuussa 2006 seurasiirrosta tuli pysyvä. Arsenalissa Poom oli kolmosmaalivahdin asemassa ja pelasi kaikkiaan vain yhden sarjapelin, kauden 2006/2007 viimeisen ottelun Portsmouthia vastaan. Ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Kun Arsenal osti Puolan maajoukkuevahdin Lukasz Fabianskin, siirtyi Poom kauden 2006/2007 jälkeen Valioliigasta pudonneeseen Watfordiin.

Viron maajoukkueessa Poom pelasi 120 ottelua. Hänet on valittu kuudesti Viron vuoden jalkapalloilijaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Video Poomin puskumaalista
 Mart Poom & Indrek Schwede – Minu Ligu, 509 s.

Virolaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
José Maria Neves

José Maria Pereira Neves (s. 28. maaliskuuta 1960, Santa Catarina) on kapverdeläinen poliitikko, joka toimii maansapresidenttinä marraskuusta 2021, ja aiemmin pääministerinä 2001-2016. Hän on PAICV-puolueen jäsen. 

Neves syntyi Santiagon saarella Kap Verdellä, ja opiskeli Brasiliassa. Vuonna 1996 hänet valittiin parlamentin jäseneksi. Maaliskuussa 2000 Nevesistä tuli Santa Catarinan piirikunnan pormestari. 1. helmikuuta 2001 hän seurasi Gualberto do Rosáriota maansa pääministerinä.

Lokakuussa 2021 José Maria Neves voitti presidentinvaalit 17. lokakuuta ensimmäisellä kierroksella hän sai 51,5% äänistä, absoluuttinen enemmistö, joka vaadittiin valituksi ensimmäisellä kierroksella.

Lähteet 

Kap Verden presidentit
Kap Verden pääministerit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Mezmerize

Mezmerize on System of a Downin neljäs albumi ja ensimmäinen osa Mezmerize/Hypnotize-kaksoisalbumista. Mezmerize julkaistiin 17. toukokuuta 2005, puoli vuotta ennen Hypnotizea.

Musiikkilehti Sue valitsi vuonna 2005 Mezmerizen Suomessa sekä vuoden parhaaksi ulkomaiseksi albumiksi että vuoden metallialbumiksi. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.

Albumia on myyty koko maailmassa yli neljä miljoonaa kappaletta.

Kappaleista B.Y.O.B. ja Question! julkaistiin singlet. Niistä ensin mainittu toi yhtyeelle Grammy-palkinnon parhaasta hard rock -esityksestä vuonna 2006.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Serj Tankian – laulu, kosketinsoitin, kitara, design, jousisovitukset
 Daron Malakian – laulu, kitara, tuottaja, design
 Shavo Odadjian – bassokitara, taustalaulu, design
 John Dolmayan – rummut, lyömäsoittimet, design

Tuotanto 
 Rick Rubin – tuottaja
 Andy Wallace – miksaaja
 David Schiffman – äänittäjä
 Jason Lader – editoija
 Dana Neilsen – editoija
 Marc Mann – jousisovitukset
 Vartan Malakian – grafiikka
 Brandy Flower – design

Arvostelut 
 Metacritic: 85/100
 Allmusic: 
 Desibeli.net: 
 Entertainment Weekly: A–
 Rolling Stone: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
Rick Rubinin tuottamat albumit
System of a Downin albumit
Expressen

Expressen on ruotsalainen iltapäivälehti. Sen perustivat Albert Bonnier nuorempi, Ivar Harrie ja Carl-Adam Nycop vuonna 1944. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi samana vuonna, 16. marraskuuta. Lehden linja on sen oman ilmoituksen mukaan sitoutumaton liberaali. Sen omistaa Bonnier.

Yrityskauppojen vuoksi Expressenistä julkaistaan Göteborgissa GT-nimistä sisarjulkaisua (ent. Göteborgs-Tidningen) ja Malmössä Kvällsposten-nimistä. Näiden sisällöstä nuo puolet on samaa.

Varsinkin 1970-luvulla Expressen tarkasteli kriittisesti Suomen puolueettomuuspolitiikan ja suomalaisen demokratian kannalta arveluttavina pitämiään ilmiöitä, mm. presidentti Urho Kekkosen sisäpoliittista vallankäyttöä. Se nosti näkyvästi esille myös ns. Vankileirien saariston tapauksen vuonna 1974. Nämä artikkelit herättivät huomiota ulkomaita myöten ja herättivät kohua Suomessa.

Nykyään Expressen on Ruotsin kolmanneksi suurin sanomalehti levikiltään, joka on arkipäivisin 339 400. Lehden sunnuntainumeron levikki on 462 100. 

Vuonna 2013 'Researchgruppen'-niminen ryhmä keräsi 29 miljoonaa nettikommenttia Disqus-palvelusta, jota käytetään yleisesti erilaisten sivustojen lukijakommentointiin, ja onnistui murtamaan noin 6 000 MD5-salattua sähköpostiosoitetta. Researchgruppen luovutti tiedot Expressenille, joka paljasti useita nimettömiä rasistisia kommentoijia verkkosivustoilla.
Paljastukset johtivat ainakin usean Ruotsidemokraattien jäsenen eroon.
Lehden toimittajat, Researchgruppen ja Expressen saivat paljastuksista tutkivan journalismin Guldspaden-palkinnon.

Lokakuussa 2014 Afroruotsalaisten valtakunnanjärjestö vaati päätoimittaja Thomas Mattssonin eroa lehdessä julkaistujen kolumnisti Ulf Nilssonin väitetysti toistuvasti rasististen kolumnien vuoksi.

Päätoimittajat 
 2009– - Thomas Mattsson
 2002–2009 - Otto Sjöberg
 2001–2002 - Joachim Berner
 1997–2001 - Staffan Thorsell
 1995–1996 - Christina Jutterström
 1994–1995 - Olle Wästberg
 1991–1993 - Erik Månsson
 1977–1991 - Bo Strömstedt
 1960–1977 - Per Wrigstad
 1944–1960 - Ivar Harrie

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Expressenin kotisivut 

Ruotsalaiset sanomalehdet
Tukholman media
Bonnier
Juha Jokela

Juha Petteri Jokela (s. 7. tammikuuta 1970 Tampere) on suomalainen teatteriohjaaja, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Jokela sai jo tunnustusta televisiosarjoistaan, mutta Mobile Horror Teatteri Jurkkaan nosti Jokelan käsikirjoittajana julkisuuteen. Jokelan tehdessä uuden televisiosarjan tai näytelmän verrataan sitä usein Mobile Horroriin.

Jokela pääsi ylioppilaaksi 1989 Tampereen lyseon lukiosta, harjoitti yleisen kirjallisuustieteen ja teatteritieteen opintoja Helsingin yliopistossa 1990–1994 ja on ollut ohjaajaopiskelijana Teatterikorkeakoulussa 1994 eteenpäin.

Jokela asuu Helsingissä ja on naimisissa näyttelijä Mari Lehtosen kanssa. Heillä on kaksi  yhteistä lasta.

Teokset

Näytelmät 
 Mobile Horror, käsikirjoitus ja kantaesityksen ohjaus, Teatteri Jurkka, 2003
 Fundamentalisti, käsikirjoitus ja kantaesityksen ohjaus, Teatteri Jurkka, 2006
 Esitystalous, käsikirjoitus ja kantaesityksen ohjaus, Espoon kaupunginteatteri, 2010
 Patriarkka, käsikirjoitus ja kantaesityksen ohjaus, Kansallisteatteri, 2012
 Esitystalous 2, käsikirjoitus ja kantaesityksen ohjaus, Espoon kaupunginteatteri, 2013
 Sumu, Kansallisteatteri, 2016 
 Esitystalous 3 – Radio, teksti ja ohjaus, Espoon kaupunginteatteri, 2018 
 Dosentit, käsikirjoitus ja kantaesityksen ohjaus, Kansallisteatteri, 2020

Televisiosarjat 
 Nahkiaiset pääkäsikirjoittaja, 1998
 Pulkkinen käsikirjoitus yhdessä Jari Salmen kanssa, 1999–2002
 Itse valtiaat pilotti, käsikirjoitus, kuvaus, 2001
 Itse valtiaat kiitokset, 2008
 Remontti, käsikirjoitus, ohjaus yhdessä Rike Jokelan kanssa, 2003
 Firma, käsikirjoitus, ohjaus yhdessä Rike Jokelan kanssa, 2005
 Virta, käsikirjoitus yhdessä Rike Jokelan ja Leo Viirteen kanssa, 2010
 Kallio, käsikirjoitus yhdessä Tommi Liskin ja Mari Perankosken kanssa, 2010

Lyhytelokuvat 
 Kaste, käsikirjoitus, 1993
 Lasinen olkapää, käsikirjoitus ja ohjaus, 1996
 Bileet, käsikirjoitus ja ohjaus, 1998

Palkintoja 
 Pohjoismainen näytelmäkirjailijapalkinto, näytelmästä Fundamentalisti, 2008
 Venla-palkinto: Paras komediasarja 1999, Yleisövenla 2000 tv-sarjasta 'Pulkkinen'. Kaikkiaan neljä Venla-palkintoa.
 Nelosen kanavakohtainen Venla-kunniakirja, 'Pulkkisen' käsikirjoituksesta yhdessä Jari Salmen kanssa, 2000
 2. palkinto YLEn viihdeohjelmakilpailussa, 1993
 Tunnustuspalkinto musikaalin 'Saari' libretosta LUSESin musikaalikilpailussa, 1991
 Suomi-palkinto, 2013
 Koura-palkinto, 2003 ja 2010.
 Olavi Veistäjä -palkinto, 2003.
 Pohjoismainen draamapalkinto, 2019

Lähteet 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Schibsted

Schibsted on norjalainen, Norjan suurin ja Pohjoismaiden kolmanneksi suurin mediakonserni. Sen pääkonttori sijaitsee Oslossa. Yhtiön liikevaihto vuonna 2011 oli 14 378 miljoonaa Norjan kruunua (noin 2 031 miljoonaa euroa).  

Schibsted omistaa Norjan suurimman sanomalehden Verdens Gangin. Myös koko Pohjoismaiden suurin iltapäivälehti, Aftonbladet, on yhtiön hallussa.

Syyskuussa 2018 ilmoitettiin, että Schibsted jakautuu kahdeksi yhtiöksi: Schibstediksi ja MPI:ksi.

Historiaa 
Christian Schibsted perusti yrityksen vuonna 1839 ja aloitti ensimmäisenä Christiania Adresseblad lehden julkaisun 1885. Aftenpostenin julkaisu aloitettiin vuonna 1860 ja vuonna 1901 sillä oli Norjan laajin levikki, 13 730kpl. 

Schibsted on laajentunut yritysostoilla, yritys osti Verdens Gang (VG) -lehden vuonna 1966, Trömso -paikallislehden sekä valokuviin keskittyneen Laboratorie Service AS -yrityksen vuonna 1988. Ruotsissa yritys on ostanut Aftonbladetin vuonna 1996 ja Svenka Dagbladetin vuonna 1998.

Schibsted oli vuoteen 1989 asti perheyritys, jolloin muodostettiin osakeyhtiö Schibsted A/S ja yritys listautui Oslon pörssiin heinäkuussa 1992. Samassa yhteydessä muodostetut tytäryhtiöt Aftenposten ja VG listautuivat pian tämän jälkeen. 

Vuonna 1991 Schibsted perusti Norjan ensimmäisen mainosrahoitteisen antenni tv-kanavan: TV2.

Yritys aloitti sanomalehtiensa viemisen verkkoon vuonna 1995 ja vuonna 2000 se lanseerasi FINN.no ilmoituspalvelun. Vuonna 2005 lanseerattiin talouselämän uutisiin keskittyvä verkkopalvelu e24.se ja vuonna 2006 e24.no. Schibsted yritti menestyä myös hakukonepalveluissa kehittämällä Sesam-nimisen hakukoneen, joka julkaistiin Norjassa ja Ruotsissa. Palvelu saavutti suosiota Norjassa mutta se lopetettiin molemmissa maissa vuonna 2009.

Lisäksi yritys julkaisee muun muassa ilmaislehteä 20 Minutes Ranskassa ja Espanjassa.

16. heinäkuuta 2020 Schibsted osti Oikotien Sanomalta. Schibsted omistaa jo ennestään Tori.fi-palvelun.

FINN.no 
FINN.no on Norjan suosituin luokiteltujen ilmoitusten verkkopalvelu. Vuonna 2005 se oli Norjan seitsemänneksi suurin verkkosivusto ja sen markkinaosuus riippuen kategoriasta oli 90-95%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Schibstedin virallinen sivusto

Norjalaiset yritykset
Viestintäyhtiöt
Norjalaiset pörssiyhtiöt
Matangi Tonga

Matangi Tonga on tongalainen kuukausittain ilmestyvä lehti, jota julkaisee Vava'u Press Ltd. Lehden julkaisu aloitettiin syksyllä 1986. Sen nykyinen päätoimittaja on Pesi Fonua. Lehden uutiset ovat englannin kielellä.

Aiheesta muualla 
Matangi Tonga Online 

Tongalaiset sanomalehdet
K. A. Applegate

Katherine Alice Applegate (s. 19. heinäkuuta 1956 Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on kirjoittanut muun muassa kirjasarjoja Animorphs, Remnants ja Everworld.

Kirjallisuutta 

  

Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat
Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Verdens Gang

Verdens Gang eli VG on Norjan suurin sanomalehti, noin 262 000 kappaleen levikillään. Se ilmestyy päivittäin, tabloid-koossa. Päätoimittajana toimii Torry Pedersen ja pääkonttori sijaitsee Oslossa. Sanomalehti perustettiin vuonna 1945, ja sen ensimmäinen numero ilmestyi 23. kesäkuuta 1945. Lehden omistaa norjalainen mediakonserni Schibsted.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 VG:n websivut

Norjalaiset sanomalehdet
Tampereen Isku-Volley

Rantaperkiön Isku on lentopalloseura Tampereelta, Suomesta. Naisten ja miesten edustusjoukkueet pelaavat kaudella 2021-2022 Lentopallon naisten 1-sarjassa ja Lentopallon miesten 1-sarjassa. Seura on pelannut nimillä Isku-Volley ja Rantaperkiön Isku. Kausi 2014–2015 oli Iskun 42. kausi valtakunnan  miesten korkeimmalla sarjatasolla.

Historia 
Rantaperkiön Isku perustettiin vuonna 1911.

Isku pelasi ensimmäisen kautensa mestaruussarjassa vuonna 1962, kun vuoden 1961 Suomen-mestari Järvensivun Kisa luopui sarjapaikastaan Iskun hyväksi. Heti ensimmäisellä kaudellaan Isku voitti SM-hopeaa. Seuraavalla kaudella Isku voitti mestaruuden, mutta luopui samalla useiden muiden TUL:n seurojen kanssa sarjapaikastaan. Seuraavan kerran Isku nähtiin mestaruussarjassa kaudella 1965-1966.

Tampereen Isku-Volley eriytettiin emoseurasta erilliseksi huippulentopalloseuraksi Vuonna 1990. Takaisin Rantaperkiön isku -nimelle seura siirtyi kaudella 2013–2014.

Isku-Volley on lentopalloliigan kokenein seura. Sillä on takanaan yli neljäkymmentä kautta valtakunnan korkeimmalla sarjatasolla. Pelattuja pääsarjaotteluita on kertynyt yli 900, eniten Suomessa.

Historiansa aikana joukkue on saavuttanut neljä SM-kultaa, seitsemän hopeaa ja kahdeksan pronssia. Suomen Cupin joukkue on voittanut neljästi ja kahdeksan kertaa saanut hopeaa. Seuralla on myös junioritoimintaa.

Saavutuksia

SM-sarja 
 SM-kultaa 4 kertaa: 1963, 1988, 2002, 2006
 SM-hopeaa 7 kertaa: 1962, 1989, 1992, 1993, 1994, 1995, 2003
 SM-pronssia 8 kertaa: 1981, 1984, 1991, 1996, 1997, 2004, 2009, 2011

Suomen Cup 
 Suomen Cup -mestari 4 kertaa: 1982, 2001, 2002, 2011
 Suomen Cup -hopeaa 8 kertaa: 1976, 1984, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996, 2009

Nimikkopelaajat 

 Sami Juvonen
 Mika Pyrhönen
 Matti Ollikainen
 Tapio Kangasniemi
 Jussi Heino
 Tuomas Tihinen
 Anssi Vesanen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu
 Isku-Volleyn tilastoja (UrheiluSuomi.com)

Suomalaiset lentopalloseurat
Tamperelaiset urheiluseurat
Rantaperkiö
1-butanoli

1-butanoli on väritön orgaaninen yhdiste, joka kuuluu alkoholien aineryhmään. Siitä käytetään myös nimiä n-butanoli, n-butyylialkoholi, propyylikarbinoli, butan-1-oli ja butyylialkoholi. 

1-butanolin kemiallinen kaava on C4H9OH ja  rakennekaava on  CH3(CH2)2CH2OH. Sen leimahduspiste on 29 °C ja itsesyttymislämpötila 345 °C. 1-butanoli liukenee veteen ja asetoniin sekä erittäin hyvin etanoliin ja etyylieetteriin.

1-butanolia käytetään yleisesti liuottimena sekä myös jäätymisenestoaineena polttoaineissa. 1-butanoli voi aiheuttaa ihon ärsytysoireita sekä imeytyä ihon kautta elimistöön. Nieltynä yhdiste aiheuttaa keskushermosto-oireita ja ruoansulatuskanavan ärsytystä. Höyrynä yhdiste voi aiheuttaa silmien ja hengitysteiden ärsytystä. 1-butanoli syövyttää joitakin kumeja ja muoveja.

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

1-butanoli on eräs butanolin C4H9OH isomeerisistä muodoista.

Katso myös 
Butanoli
2-butanoli
Isobutanoli
Tert-butanoli

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

OVA-ohje: 1-butanoli 
PubChem: 1-Butanol 
Human Metabolome Database (HMDB): 1-Butanol 
DrugBank: Butan-1-Ol 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1-Butanol 
ChemBlink: 1-Butanol 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Butan-1-ol 
Pherobase: Floral Compound – 4OH 
Pherobase: Semiochemical – 4OH 
Inchem: n-Butyl Alcohol CAS N°: 71-36-3  (pdf) 

Polttoaineet
Liuottimet
Primääriset alkoholit
Sedatiivit
Nerdee

Nerdee oli suomalainen popyhtye.

Yhtye Nerdee perustettiin alkuperäisjäsenten lukioaikana 1995. Alun perin nimi oli muodossa Nerds, joka tuli siitä, kun Annu Matilainen voitti pukeutumiskilpailun äitinsä vaatteissa; hän esitti nörttiä. Alkuperäiskokoonpanosta vain Matilainen jatkoi Nerdeessä yhtyeen lopettamiseen asti.

Jäsenet vaihtuivat, musiikistakin tuli rockimpaa ja yhtyeen nimeksi muutettiin Nerdie. Debyyttialbumi All About You julkaistiin vuonna 2000.

Parin vuoden hiljaiselon jälkeen yhtye uudistui taas: Jaakko Kämäräinen lähti ja nimeksi tuli Nerdee. Tällä kokoonpanolla Nerdee julkaisi Diamond Station -albumin. Se sisälsi muun muassa uuden version debyyttisinglestä ”Little Words” ja radiohitin "Broken Glass". Kappale ”Cold” oli Levottomat 3 -elokuvan tunnuskappale, joten yhtye sai odotettua lisähuomiota.

Riikka Sipponen lähti ulkomaille opiskelemaan, joten Walls Aroundilla, Nerdeen kolmannella albumilla, bassoa soittaa Luis Herrero.

Valtaosa kappaleista on Emily Handleyn ja Annu Matilaisen säveltämiä ja sanoittamia, mutta myös muut jäsenet ovat osallistuneet joidenkin kappaleiden tekoon.

Yhtye julkaisi kokoelma-albumin ja jäi tauolle keväällä 2007, mutta ilmoitti helmikuussa 2008 hajonneensa.

Jäsenet
 Emily Handley (s. 25. syyskuuta 1980) – laulu
 Annukka ”Annu” Matilainen (s. 30. syyskuuta 1979) – rummut
 Maria ”Nuppu” Stenros (s. 4. syyskuuta 1981) – koskettimet ja taustalaulu
 Laura Kerminen (s. kevät 1981, nyk. Weckström) – kitara
 Luis Herrero (s. 4. toukokuuta 1981) – basso, haitari ja taustalaulu

Entiset jäsenet
 Jaakko Kämäräinen (s. 1980) – kitara ja taustalaulu
 Riikka Sipponen (s. 1980) – basso ja taustalaulu

Diskografia

Albumit
 All About You (2000)
 Diamond Station (2003)
 Walls Around (2005)
 All About Us (kokoelma, 2007)

Singlet
 Little Words (1999)
 Burning 4 U / Gonna Be (1999)
 Set Me Free (2000)
 Broken Glass (2003)
 Cold (2003)
 No Matter (2004)
 Ivy (2005)
 Not There / Burning 4 U (2005)

Musiikkivideot
Burning 4 U
Set Me Free
Broken Glass
Cold
Ivy
As You Are

Aiheesta muualla

Lähteet 

Suomalaiset pop rock -yhtyeet
Heikki Riihiranta

Heikki Lauri Olavi ”Hexi” Riihiranta (s. 4. lokakuuta 1948 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän oli myös pitkäaikainen maajoukkueen joukkueenjohtaja. Riihiranta oli ensimmäisiä suomalaisia jääkiekkoammattilaisia Pohjois-Amerikassa. Riihiranta saavutti vuoden 1995 MM-kisoissa kultamitalin Suomen joukkueenjohtajana.

HIFK-vaikuttaja Frank Moberg nimesi Riihirannan vuonna 2011 seuran historian kolmanneksi suurimmaksi legendaksi Matti Hagmanin ja Juha Rantasilan jälkeen. Moberg luonnehti häntä johtajaksi, joka oli HIFK:n pelityylin ruumiillistuma. Taidon puutteen hän korvasi mahtavalla taistelulla ja sytytti Mobergin mukaan niin katsojat kuin oman joukkueenkin.

Pelaajaura

Suomessa
Riihiranta edusti Suomessa pääsarjatasolla vain HIFK:ta. Hän aloitti uransa kuitenkin Karhu-Kissoissa hyökkääjänä. Ensimmäisen HIFK-kautensakin 1967–1968 Riihiranta pelasi vielä laitahyökkääjänä. Seuraavalla kaudella HIFK:n pelaajavalmentajaksi tullut kanadalainen Carl Brewer siirsi kovaotteisen Riihirannan puolustajan paikalle. Riihiranta pelasi HIFK:ssa kaudet 1967–1974 ja 1977–1983. Hän voitti viisi Suomen mestaruutta ja yhteensä yhdeksän SM-mitalia. Runkosarjassa Riihiranta pelasi 393 SM-sarja- ja -liiga-ottelua tehden pisteet 50+119. Pudotuspeleissä hänen tehopisteensä oli 6+9 34 ottelussa.

WHA:ssa
Riihiranta ja Veli-Pekka Ketola tekivät ensimmäisinä suomalaisina ammattilaissopimuksen WHA-liigaan. Kumpikin pääsi Winnipeg Jetsin joukkueeseen. Riihiranta pelasi Winnipegissä kolme kautta ja voitti vuonna 1976 WHA:n mestaruuden Avco Trophyn.

Maajoukkueessa
Maajoukkueessa Riihiranta edusti Suomea neljissä MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa. Lisäksi hän oli mukana Suomen ensimmäisessä Kanada Cup -joukkueessa. Yhteensä Riihiranta pelasi maajoukkueessa 103 ottelua pisteillä 5+11.

Toimitsijana
Riihiranta oli Suomen jääkiekkomaajoukkueen mukana uudestaan vuodet 1993–2003, jolloin hän toimi Suomen joukkueenjohtajana. Riihiranta oli toimessa sekä Curt Lindströmin että Hannu Aravirran päävalmentajuuskauden.

Saavutukset ja palkinnot
5 Suomen mestaruutta (1969, 1970, 1974, 1980, 1983)
1 SM-hopea ja 3 -pronssia
WHA:n mestaruus (1976)
Valinta SM-sarjan All Stars -kentälliseen (1974)
Suomen Jääkiekkoleijona #78
HIFK on jäädyttänyt Riihirannan pelinumeron 5

Tilastot

Lähteet

Riihirannan tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Heikki Riihiranta QuantHockey -verkkosivustolla 

HIFK:n historia – #5, Heikki Riihiranta

Viitteet

Kirjallisuutta
 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Felis (tähtikuvio)

Kissa () on tähtikuvio, joka ei ole enää käytössä. Vuonna 1799 Joseph Jérôme de Lalande sijoitti sen taivaalle Ilmapumpun ja Vesikäärmeen väliin. Kissa näkyi Boden Uranographiassa 1801. Lalande halusi todennäköisesti kissan taivaalle siksi, että hän piti kissoista.

Aiheesta muualla
 Obsolete constellations: Felis, the cat 
 Ian Ridpath's star tales: Felis 

Entiset tähdistöt
Merikissa

Merikissa eli kissakala (Anarhichas lupus) on pohjoisissa merissä elävä tylppähampainen ja vahvaleukainen kala. Virheellisesti myös monneja ja etenkin piikkimonnia kutsutaan kissakalaksi niiden englanninkielisen nimen (catfish) mukaan.

Ulkonäkö ja koko 

Merikissa on yleensä alle metrin mittainen kala, väriltään harmaanvihreä tai mustan tai punaisen ruskea. Ruumissa on 10-15 tummempaa poikkijuovaa.

Elintavat 
Merikissa elää kalliopohjilla, harvemmin hiekka- tai mutapohjilla, yleensä 20-100 metrin syvyydessä. Se syö kalaa ja kovakuorisia pohjaeläimiä kuten simpukoita, merisiilejä  ja taskurapuja.

Levinneisyys 
Merikissa elää Pohjois-Atlantin molemmilla rannikoilla ja pohjoisessa Grönlannin, Islannin ja Huippuvuorten vesillä. Se esiintyy Vienanmeressä, Skandinavian rannikolla ja Pohjanmeressä ja myös lounaisessa Itämeressä, sekä etelämpänä Biskajanlahdella ja Välimeren Genovanlahdella. Amerikan rannikolla se on yleinen Cape Codiin saakka etelässä, mutta tavataan joskus New Jerseyssä asti.

Pyydystys 
Sukeltajat pyydystävät merikissoja tavallisimmin pitkällä tukevavartisella keihäällä, koska silloin otus ei pääse hyökkäämään sukeltajan kimppuun. Haavoitettuna ja ärsytettynä kissakala käyttäytyy erittäin aggressiivisesti hyökäten kaiken lähellä olevan kimppuun. Norjalaiset kalastajat murskaavat merikissan pään veneensä laitaa vasten otuksen tartuttua heidän pyydyksiinsä; he käyttävät tarkoitukseen erityistä puunuijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dagbladet: Verdens største steinbit Uutinen ennätyskokoisen merikissan pyydystämisestä 

Kivinilkkakalat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Puutteellisesti tunnetut lajit
Turvatiimi

Turvatiimi Oy (vuoteen 2015 Turvatiimi Oyj) oli suomalainen vartiointiliike. Vuonna 2012 yhtiö työllisti 1 100 henkilöä ja sen liikevaihto oli 38 miljoonaa euroa. Kesäkuussa 2016 G4S Suomi ja Turvatiimi yhdistyivät Avarn Securityksi.

Historia 
Vuonna 2004 Suomen Turvatiimi Oy ja Vartioässät Oy yhdistivät voimansa Turvatiimi-nimen alle. Turvatiimi oli osa Helsingin pörssissä noteerattavaa yhtiötä Menire. Menire otti vuonna 2005 käyttöön nimen Turvatiimi. Tämän jälkeen Turvatiimi on ostanut paikallisia vartiointiliikkeitä ympäri Suomea. Nykyään Turvatiimi-konserniin kuuluu myös useita turvallisuustekniikkayrityksiä. Vuonna 2010 Turvatiimi osti suomalaisomisteisen Otso Palvelut Oy:n. Otso Palvelut, oli suomen toiseksi suurin suomalaisomisteinen turvallisuuspalveluita tarjoava yritys. Vuonna 2012 Turvatiimi osti Citywork Security Oy:n ja Entersec Oy:n Oulun liiketoiminnat.

Turvatiimi jätti Helsingin pörssin syyskuussa 2015, kun Atine Group sai lunastusmenettelyssä omistusoikeuden kaikkiin osakkeisiin. Yhtiö kerkesi olemaan Helsingin pörssissä vuodesta 2005. Yhtiö oli tehnyt vuodesta 2007 lähtien joka vuosi tappiota vuoteen 2013 saakka.

Tammikuussa 2016 Atine Group myi Turvatiimin norjalaiselle Sector Alarmille.

Yrityksen epäselvyydet
Keväällä 2012 paljastui, että yrityksen vartijat olivat videokuvanneet salaa VR:n työntekijää tämän kodissa sairausloman aikana maaliskuussa 2009. Helsingin Sanomien mukaan salakatselun teki vartiointiliike Otso. Salakatselu rikosnimikkeenä ehti kuitenkin vanhentua ennen poliisitutkinnan aloittamista.

Lähteet

Vartiointiliikkeet
Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Securitas

Securitas AB on ruotsalainen turvallisuusalan konserni. Konsernin nykyinen emoyhtiö Securitas AB perustettiin vuonna 1934 Helsingborgissa Ruotsissa. Konsernin pääkonttori sijaitsee Tukholmassa.

Vuosina 2006-2007 toteutettujen organisaatiomuutosten ja yrityksen johdon uusimisen jälkeen Securitas jakaantui kolmeen Tukholman pörssissä noteerattuun yritykseen: Securitas AB, Securitas System ja Securitas Direct. Yhtiö listautti arvokuljetuksia ja laskentakeskustoimintaa harjoittavan divisioonansa Securitas-arvokuljetuksen pörssiin vuonna 2006. Seuraavana vuonna tämä uusi yhtiö nimettiin uudelleen maailmanlaajuisesti Loomikseksi. Loomis-nimi otettiin Yhdysvalloissa arvokuljetuksia tekevältä Loomis, Fargo & Co:lta. Suomen tytäryhtiön nimeksi tuli Loomis Suomi Oy. Securitaksen palveluksessa on noin 370 000 henkilöä 56 maassa. Oman ilmoituksensa mukaan sillä on 12 prosentin markkinaosuus turvallisuusalasta maailmassa.

Omistus
Viisi suurinta osakkeenomistajaa 31. joulukuuta 2019 olivat:
 Investment AB Latour
 State Street Bank and Trust Company
 Melker Schörling AB
 Lannebo funds
 HSBC Bank plc

Securitas Suomessa 
Liikevaihto vuonna 2019 oli 175,2 miljoonaa euroa ja henkilökuntaa noin 3 700. Yrityksen Suomen pääkonttori sijaitsee Helsingissä.

Securitas oli vuonna 2016 Suomessa suurin turvallisuusalan yritys.

Yritykset 
Suomessa Securitaksen toiminta jakautuu kolmeen yritykseen.

 Securitas Oy Turvallisuuspalvelut: vartiointi ja hälytyskeskus
 suurin, toimii noin sadalla paikkakunnalla
noin 3 700 työntekijää
 Securitas Palvelut Oy
 Securitas Events Oy: tapahtumaturvallisuus

Historia 
Vuonna 1959 Suomen suurimmat vakuutuslaitokset perustivat vartioimisliikkeen Suomen Teollisuuden Vartiointi Oy (STV) ehkäisemään teollisuuspaloja. STV kasvoi nopeasti Suomen johtavaksi vartioimisliikkeeksi. Yrityksellä oli 1970-luvulla yli tuhat työntekijää ja 1990-luvun alussa noin kaksituhatta työntekijää. Vuonna 1986 STV Elektroniikka ja Wärtsilän Valvontaelektroniikkayksikkö yhdistyivät ja syntyi STW Security Oy. Uusi yritys muutti samana vuonna vasta valmistuneeseen taloon Helsingin Vallilan Elimäenkadulle. Vuonna 1993 ruotsalainen Securitas osti STV:n ja STW Securityn, jolloin nimeksi tuli STV Securitas Oy ja vuotta myöhemmin Securitas Oy ja Securitas Tekniikka Oy. STV:n logo ja tunnusväreinä olleet tummansininen ja valkoinen muuttuivat Securitaksen nykyisiin tunnuksiin. Myöhemmin vuonna 2004 Securitas Tekniikka Oy:n nimi muutettiin Securitas Systems Oy:ksi. Vuonna 2008 Securitaksen kansainvälisen linjan mukaan Securitas Systems Oy sai uudeksi nimekseen Niscayahin. Vuonna 2012 Niscayah muutti nimensä Stanley Securityksi.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Yrityksen internetsivusto
Historia, Securitas Oy

OMX Stockholm 30 -indeksi
Vartiointiliikkeet
Kiinteistöpalveluyritykset
Ruotsalaiset pörssiyhtiöt
Garage Days Re-Revisited

Garage Days Re-Revisited on thrash metal -yhtye Metallican vuonna 1987 julkaistu EP. Se ei sisältänyt lainkaan yhtyeen omia kappaleita, vaan kaikki kappaleet olivat cover-versiota toisten yhtyeiden kappaleista. EP:n sisältö julkaistiin uudelleen yhtyeen cover-kokoelmalla Garage Inc. vuonna 1998.

Kappalelista
Kappaleiden nimien perässä yhtye, joka oli kappaleen alkuperäinen esittäjä.

  (Diamond Head)
  (Holocaust)
  (Killing Joke)
  (Budgie)
  (Misfits)

Kokoonpano 
 James Hetfield – laulu, rytmikitara
 Kirk Hammett – soolokitara
 Jason Newsted – basso, taustalaulu
 Lars Ulrich – rummut

Vuoden 1987 EP:t
Metallican albumit
2-butanoli

2-butanoli eli sekundaaributanoli C4H9OH kuuluu sekundaaristen alkoholien aineryhmään ja on syttyvää, normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. 2-butanolin  rakennekaava voidaan esittää muodossa CH3CH2CHOHCH3. Aineesta käytetään myös nimityksiä butan-2-oli, 1-metyylipropanoli, metyylietyylikarbinoli ja butyleenihydraatti.

2-butanolin moolimassa on 74,1 g/mol, sulamispiste −115 °C, kiehumispiste on 100 °C, tiheys 0,81 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 24 °C, itsesyttymislämpötila 406 °C ja CAS-numero 78-92-2. Aine liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 12,5 g/100 ml. 2-butanolilla on optisesti aktiivisia enantiomeerejä.

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

2-butanoli on eräs butanolin C4H9OH isomeerisistä muodoista.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset 

Lyhytaikainen altistuminen ärsyttää silmiä sekä voi aiheuttaa tajunnantason laskua. 2-butanolin joutumisen keuhkoihin voi aiheuttaa kemiallisen keuhkotulehduksen vaaran. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan aineelle altistumisen työssä katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle.

2-butanoli muuttuu elimistössä lähes täydellisesti 2-butanoniksi.

Valmistus ja käyttö 
2-butanolia valmistetaan maaöljyn krakkauksessa syntyvistä 1- ja 2-buteenista. Nämä reagoivat rikkihapon toimiessa katalyyttinä veden kanssa muodostaen 2-butanolia. Välituotteena muodostuu vetysulfaattiestereitä. Myös muita katalyyttejä kuten alumiinihydroksidia ja volframioksidia on tutkittu katalyytteinä. Suurin osa valmistetusta 2-butanolista hapetetaan 2-butanoniksi. Siitä valmistetaan myös estereitä ja amineja ja sitä voidaan käyttää jarrunesteissä ja liuottimena esimerkiksi maalinpoistoon.

Katso myös 
Butanoli
1-butanoli
Isobutanoli
Tert-butanoli

Lähteet

Aiheesta muualla 

PubChem: 2-butanol 
Human Metabolome Database (HMDB): 2-Butanol 
DrugBank: 2-Butanol 
ChemBlink: sec-Butanol 
ChemBlink: (S)-(+)-2-Butanol 
ChemBlink: R-(-)-2-Butanol 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Butan-2-ol 
Pherobase: Floral Compound – butan-2-ol 
Pherobase: Semiochemical – butan-2-ol 

Alkoholit
Polttoaineet
Liuottimet
Laudanumi

Laudanumi on oopiumista valmistettua alkoholipitoista uutetta. Laudanumi kehitettiin Sveitsissä 1500-luvulla kipulääkkeeksi ja sen ensimmäinen systemaattinen käyttäjä oli Paracelsus, kuuluisa sveitsiläissyntyinen alkemisti, lääkäri, astrologi ja okkultisti. Todellisen ”kulta-ajan” laudanumi koki kuitenkin 1800-luvun viktoriaanisessa Englannissa. Tuolloin päihdekäyttö oli yleistynyt ja laudanumista muodostui eräänlainen työväenluokan huume. Laudanumia sai kuka tahansa apteekista ja se oli halvempaa kuin pullo halpaa viiniä. 1900-luvulla morfiini syrjäytti laudanumin lääketieteessä ja yhdessä heroiinin kanssa myös päihdekäytössä.

Valmistus 
Laudanumia valmistetaan laittamalla oopiumia samaan sammioon väkevän etanolin kanssa. Alkoholipitoisuuden tulisi olla yli 60 prosenttia. Uutos valmistuu noin vuorokaudessa. Alkoholi on erittäin tehokas liuotin, joten valmiissa laudanumissa on lähes 10 prosenttia oopiumia.

Käyttö 
Laudanumia käytettiin alun perin kipulääkkeenä ja nukutusaineena. Käyttö päihteenä kuitenkin syrjäytti nopeasti lääketieteellisen käytön. Nykyisin laudanumi on lähes kadonnut päihteiden joukosta. Lääketieteessä laudanumia käytetään yhä, mutta hyvin harvoin.

Laudanumia käytetään oraalisesti.

Vaikutukset 
Sekä oopiumi että alkoholi ovat keskushermostoa lamaannuttavia aineita. Yhteisvaikutus on erittäin voimakas. Käyttäjä lamaantuu yleensä fyysisesti täysin ja kokee voimakkaan euforian tunteen. Vaikutus kestää useita tunteja heiketen vähitellen.

Käytön haitat 
Laudanumin käyttö aiheuttaa sekä psyykkistä että fyysistä riippuvuutta. Lisäksi sekoitus on itsessään vaarallinen, sillä alkoholin ja rauhoittavan aineen yhteisvaikutus voi aiheuttaa hengityspysähdyksen. Pitkään jatkuneen käytön haitat ovat samat kuin pitkäaikaisessa oopiumin ja alkoholin käytössä.

Lähteet

Viitteet 

Opioidit

ru:Опиум#Терминология
Equinor

Equinor ASA (vuoteen 2018 Statoil ASA ja vuosina 2007–2009 StatoilHydro ASA) on norjalainen öljy- ja kaasuyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Stavangerissa.  Se on sekä Norjan että koko Pohjoismaiden suurin yhtiö, jonka osake noteerataan Oslon sekä New Yorkin pörsseissä. Yhtiö fuusioitui 1. lokakuuta 2007 Norsk Hydron öljy- ja kaasudivisioonan kanssa, ja sen toiminnot sulautettiin osaksi tällöin perustettua StatoilHydro-yhtiötä. Yhtiö vaihtoi nimensä takaisin Statoiliksi 1. marraskuuta 2009.

Equinor on maailman suurimpia raakaöljyn tuottajia ja suuri maakaasun toimittaja Euroopassa. Statoil-nimisiä huoltoasemaketjuja on Skandinaviassa, Irlannissa, Puolassa, Baltian maissa ja Venäjällä.

Historia

Statoil perustettiin vuonna 1972 suurkäräjien päätöksellä kehittämään Norjan öljyn- ja kaasuntuotantoa. Seuranneeseen kehitykseen vaikutti huomattavasti Statfjordin öljykentän löytyminen Pohjanmerellä, joka oli aikansa suurimpia meriöljykenttiä. Öljyntuotanto Statfjordilla alkoi vuonna 1979, ja Statoilista tuli kentän pääoperaattori vuonna 1987 44 %:n osuudella. Yhtiön liiketoiminta laajeni 1980-luvun aikana erilaisten yhteistyö- ja kehittämissopimusten kautta Euroopan kaasuntuotantomarkkinoille. Samaan aikaan Statoil perusti ensimmäiset huoltoasemaketjunsa Skandinaviassa ja hankki itselleen Esson huoltoasemat, jalostamot ja petrokemian tuotantolaitokset Ruotsissa ja Tanskassa.

Statoil listautui Oslon ja New Yorkin pörsseihin vuonna 2001 ja tuli siten osittain yksityistetyksi Norjan valtion säilyessä kuitenkin yhtiön pääomistajana.

Statoilin ja Norsk Hydron osien fuusioon johtanut suunnitelma julkaistiin 18. joulukuuta 2006 ja suurkäräjät hyväksyi yhtiöiden yhdistymisen kesäkuussa 2007. Perustamisen syynä oli lisääntyneen kilpailukyvyn tavoittelu suuremman yrityksen voimin kansainvälisillä markkinoilla. 1. lokakuuta 2007 perustetun uuden yhtiön nimeksi tuli StatoilHydro. Norsk Hydron historia oli alkanut vuodesta 1905, jolloin Norsk hydro-elektrisk Kvælstofaktieselskab perustettiin tuottamaan typpipohjaisia lannoitteita. Öljyalalle yhtiö meni 1960-luvulla, jolloin se osallistui Ekofiskin kentän öljyvarojen hyödyntämiseen. Fuusion tapahtuessa yhtiö oli mukana 13 öljy- ja kaasukentällä.

StatoilHydron johtokunta päätti kokouksessaan 24. maaliskuuta 2009 muuttaa yhtiön nimen takaisin Statoil ASA:ksi. Asia käsiteltiin lopullisesti yhtiökokouksessa 19. toukokuuta. Yhtiö vaihtoi nimensä takaisin Statoiliksi 1. marraskuuta 2009. Nimivaihdosten arvioitiin maksaneen 260 miljoonaa kruunua.

Statoil investoi Johan Castberg -nimiseen öljykenttään Pohjois-Norjassa vuonna 2017. Sen tuotannon on määrä käynnistyä vuonna 2022.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Energia Norjassa
Öljy-yhtiöt
Stavanger
Norjalaiset pörssiyhtiöt
El Tiempo

El Tiempo on kolumbialainen sanomalehti. Sen arkilevikki on 314 000 ja sunnuntailevikki 453 000 kappaletta. 

Alfonso Villegas Restrepo perusti El Tiempon vuonna 1911. Vuonna 1913 lehti myytiin Eduardo Santos Montejolle, jonka suvun omistuksessa se yhä on.

Aiheesta muualla 
El Tiempo 

Kolumbialaiset sanomalehdet
Norjan kruunu

Norjan kruunu (, kansallinen lyhenne kr, kansainvälinen valuuttakoodi NOK) on Norjan rahayksikkö. Yksi kruunu jakautuu sataan äyriin (øre). Norjan kruunu esiteltiin lailliseksi maksuvälineeksi vuonna 1875, ja se oli samalla alku Skandinavian rahaliitolle, joka kesti ensimmäisen maailmansodan alkuun saakka. Norjan kruunu oli kolmanneksitoista vaihdetuin valuutta arvoltaan vuonna 2010.

Norjan kolikoita ja seteleitä laskee liikkeelle Norjan keskuspankki (Norges Bank).

Setelit

Nykyinen setelisarja 

Nykyisen setelisarjan käyttöönotto tapahtui vuosina 2017 ja 2018. Setelisarjan teemoina ovat meri ja tuuli.

Edellinen setelisarja 

Vuonna 1877 Norja esitteli 5, 10, 50, 100, 500 ja 1 000 kruunun setelit. 1 kruunun seteli laskettiin liikkeelle vuonna 1917, 2 kruunun seteli laskettiin liikkeelle vuosina 1918–1922. 1 ja 2 kruunun setelit laskettiin liikkeelle uudestaan vuosina 1940 ja 1950. 5 kruunun seteli korvattiin kolikolla vuonna 1963. Sama tapahtui 10 kruunun kolikolle vuonna 1984

Kolikot

Norja luopui äyrien käytöstä käteismaksuissa 1.5.2012. Norjan pankit vaihtavat 50 äyrin kolikoita vuoteen 2022.

Valuuttakurssit 

Norja kruunun arvo verrattuna muihin valuuttoihin vaihtelee huomattavasti vuodesta toiseen, mikä perustuu pääasiassa muutoksiin öljyn hinnoissa ja koroissa. Vuonna 2002 Norja kruunun arvo kasvoi ennätyslukemiin Yhdysvaltain dollaria ja euroa vastaan vaihtokurssilla 1 USD = 7,36 NOK.

Kuitenkin vuoden 2007 lopulla ja vuoden 2008 alussa USD heikentyi tasaisesti kaikkia merkittäviä valuuttoja vastaan. Norjan kruunu vahvistui samaan aikaan, minkä seurauksena Norjan kruunu oli vahvempi kuin koskaan verrattuna dollariin huhtikuussa 2008, jolloin kurssi oli 1 USD = 5 NOK. Lokakuuhun 2008 mennessä USD oli vahvistunut ja oli arvoltaan noin 7 kruunua. Sen jälkeen kruunu vahvistui jälleen voimakkaasti, ja dollarin arvo oli noin 5,8 kruunua vuoden 2010 alussa. Sittemmin dollari on noussut uudelleen ja vuoden 2016 puolivälissä 1 dollari oli arvoltaan noin 8,5 kruunua.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Norjan keskuspankki

Euroopan rahayksiköt
Norjan talous
Stella (yhtye)

Stella oli joensuulainen viisijäseninen yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 2002. Se solmi levytyssopimuksen 13. huhtikuuta 2003 silloisen Sony Musicin kanssa. Ensialbuminsa jälkeen Stella siirtyi Elements Musicille.

Katri Ylander lauloi menestyksekkäästi Idolsin semifinaaleissa 2005 Stellan kappaleen "Piste"., minkä vuoksi kyseinen kappale julkaistiin uudestaan singlenä. Kappale nousi digitaalisten myyntilistojen kärkeen, ja puskaradio alkoi levittää tietoa toukokuussa 2004 ilmestyneestä Kuuntelija-albumista, joka nousi lopulta myös Suomen virallisen midprice-listan toiselle sijalle helmikuussa 2006.

Stellan toinen albumi Pelkääjän paikalla julkaistiin maaliskuussa 2006, ja se nousi heti ilmestyttyään albumilistan viidenneksi. Albumilta julkaistiin neljä singleä, joista etenkin ”Totuuden henki” ja ”Lumottu” soivat paljon radioissa. ”Totuuden henki” nousi myös singlelistan kymmenenneksi.

Yhtyeen kolmas levy Löytäjä saa pitää ilmestyi 24. huhtikuuta 2008. Levy nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen listan toiselle sijalle. Albumin ensimmäinen single ”Korkokengät” nousi parhaimmillaan single- ja latauslistan 11:nneksi.

Stellan neljännen albumin Jokin on muuttumassa julkaisi toukokuussa 2011 yhtyeen uusi levy-yhtiö Universal Music.

Yhtye ilmoitti 14. helmikuuta 2013 lopettavansa toimintansa saman vuoden kesällä. Se julkaisi toukokuussa kokoelman Siinä kaikki, joka sisältää viisi uutta kappaletta. Viimeisen keikkansa se soitti 7. syyskuuta Joensuussa Kerubi-ravintolassa.

Yhtyeen laulaja Marja Tahvanainen kuoli 29. toukokuuta 2018 äkilliseen sairauskohtaukseen.

Jäsenet 
 Marja Tahvanainen (o.s. Kiiskilä) (6. marraskuuta 1979 – 29. toukokuuta 2018) – laulu
 Heikki Marttila (3. lokakuuta 1977) – kitara, taustalaulu
 Janne Sivonen (18. toukokuuta 1979) – kitara, koskettimet, taustalaulu
 Tuomas Tahvanainen (21. marraskuuta 1978) – basso  
 Matti Virkkunen (12. huhtikuuta 1981) – rummut

Diskografia

Albumit

Kokoelmat

Singlet 
 ”Hiekka” (6. lokakuuta 2003)
 ”Aamun kuiskaus” (29. maaliskuuta 2004)
 ”Piste.” (2. elokuuta 2004)
 ”Kuuntelija” (2004)
 ”Totuuden henki” (1. maaliskuuta 2006)
 ”Puolet sinusta” (2006 - promo)
 ”Lumottu” (2006 - promo)
 ”Häävalssi” (2006 - promo)
 ”Korkokengät” (2008 - promo)
 ”Suden silmät” (2008 - promo)
 ”Löytäjä saa pitää” (2008 - promo)
 ”Säikyn aina kun puhelin soi” (2009 - promo)
 ”Kutsumattomat vieraat jääkää kotiin” (2011 - promo)
 ”Vaaran päällä” (2011)
 ”Tästä syksy vasta alkaa” (2011)
 ”On maailma meille avoinna” (2013)
 ”Joutava huoli” (2013)

Musiikkivideot 
 ”Aamun kuiskaus” (2004)
 ”Puolet sinusta” (2006)
 ”Korkokengät” (2008)
 ”Kutsumattomat vieraat jääkää kotiin” (2011)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yhtyeen viralliset Facebook-sivut

Suomalaiset pop rock -yhtyeet
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1972

Ratamoottoripyöräilyn MM-kausi 1972 oli kaikkien aikojen 24. lajissaan. Kaudella kilpailtiin viidessä luokassa: 500cc, 350cc, 250cc, 125cc ja 50cc. Giacomo Agostini hallitsi 500- ja 350cc:sia ja Ángel Nieto 125- sekä 50cc:sia. 250cc:ssa mestari oli suomalainen Jarno Saarinen.

Kilpailut ja voittajat

Loppupisteet

500cc (20 parasta)

350cc (20 parasta)

250cc (20 parasta)

125cc (20 parasta)

50cc (20 parasta) 

MotoGP-kaudet
Vuoden 1972 moottoriurheilu
Plovdiv

Plovdiv () on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen alueen pääkaupunki. Asukasluku on 338 152 (2011), mikä tekee siitä Bulgarian toiseksi suurimman kaupungin pääkaupunki Sofian jälkeen. Se sijaitsee Maritsa-joen varrella.

Historia

Antiikki 

Plovdivin paikalla sijaitsi alun perin traakialaisten kaupunki. Makedonian kuningas Filippos II perusti kaupungin uudelleen nimellä Filippopolis. Roomalaisella kaudella kaupunki toimi Thracian provinssin pääkaupunkina ja tunnettiin myös nimellä Trimontium.

Myöhempi historia 

Slaavit tunsivat kaupungin nimellä Paldin ja osmanit nimellä Filibe. Plovdiv liitettiin Bulgariaan vuonna 1885 sen yhdistyessä.

Kun Bulgaria kokonaisuudessaan on 1990-luvun alusta lähtien kärsinyt pahasta väestökadosta, Plovdivin kaupunki onnistui 2010-luvulla kääntämään suunnan muuttovoitolliseksi. Muun muassa kasvavan IT-sektorin avulla 20–29-vuotiaiden määrä kaupungissa on kasvanut. Bulgarialaisia IT-asiantuntijoita ja muiden alojen ammattilaisia on palannut muun muassa Britanniasta maan EU:sta eroamisen alla.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bulgarian kaupungit
Burgas

Burgas () on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen alueen pääkaupunki Mustanmeren rannalla. Kaupungin asukasluku on 199 484 (2011).

Liikenne
Burgasin kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin pohjoispuolella, noin 12 kilometrin päässä kaupungin keskustasta ja on monien turistien liikenneyhteys Sunny Beachille.

Lähteet

Bulgarian kaupungit
Ruse

Ruse () on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Asukasluku on 169 000 (15.3.2007). Ruse sijaitsee maan pohjoisosassa, 244 kilometriä Sofiasta koilliseen. Kaupunki on Tonavan rannalla vastapäätä Romanian Giurgiuta ja kaupunkien välillä on silta, joka on ainoa Romanian ja Bulgarian välinen Tonavan ylittävä silta. Kaupunki on Bulgarian tärkein jokisatama ja huomattava teollisuuskeskus. Lisäksi kaupungissa on telakka. Kaupungin tärkeimmät tuotteet ovat muovi- ja kumitarvikkeet, sähkölaitteet ja maatalouskoneet. 

Roomalaiset perustivat jo 100-luvulla Rusen paikalle linnoituksen. Kaupunki tunnettiin laivastotukikohtana nimellä Sexaginta Prista ("kuusikymmentä laivaa") ja osmanivallassa nimellä Rusçuk. Kaupungin kehitys alkoi vuoden 1878 jälkeen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Bulgarian kaupungit
Stara Zagora

Stara Zagora () on kaupunki Bulgariassa ja saman nimisen alueen pääkaupunki. Asukasluku on 137 363. Se on Etelä-Bulgarian tärkeä teollisuuskeskus. Se sijaitsee 231 kilometrin päässä Sofiasta ja 85 kilometrin päässä Plovdivista.

Keisari Trajanuksen kunniaksi sille annettiin nimi Augusta Trajana ja myöhemmin Irinipolis Bysantin keisarinnan mukaan. Bysantti lahjoitti sen 717 bulgaareille ja turkkilaiset valloittivat sen 1371.

Lähteet 

Bulgarian kaupungit
Pleven

Pleven (, aiemmin Plevna) on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen alueen pääkaupunki. Asukasluku on 131 152 (2011). Pleven sijaitsee Pohjois-Bulgariassa Tonavan tasangon maatalousalueen keskellä muinaisessa Moesiassa, 170 kilometriä Sofiasta ja 50 kilometriä Tonavasta.

Pleven tunnetaan osana Turkin sotaa vuonna 1877 käydystä Plevnan piirityksestä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Bulgarian kaupungit
Blagoveštšenskin piiri

Blagoveštšenskin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Baškortostanin länsiosassa Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1930. Siihen kuuluu Blagoveštšenskin kaupunkikunta sekä 15 maalaiskuntaa. Piirin pinta-ala on 2 291 km².

Blagoveštšenskin piirissä on noin 47 200 asukasta ja asukastiheys on 21 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat venäläiset (56 % v. 2002), tataarit, marit ja baškiirit.

Aiheesta muualla
 Piirin sivusto 
 Tietoa piiristä   (bashinfo.ru)

Baškortostanin piirit
Sliven

Sliven () on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen alueen pääkaupunki. Asukasluku on 125 268 (2011). 

Sliven on kuuluisa Bulgarian "heitukoista", eli vapaustaistelijoista, jotka taistelivat turkilaisia vastaan vuosina 1700 - 1878 ja tunnetaan nimellä "Sadan "voivodin" (kapteenin) kaupunki". Slivenin ympärillä on "Siniset kivet" vuoristo ja siihen liittyvä kansallispuisto. Raikas ilma ja mineraalilähteet tarjoavat monipuolisia mahdollisuuksia vapaa-ajalle ja matkailuun. Bulgarian herätyksen opettaja ja runoilija Dobri Chintulov on syntynyt Slivenissa. Hänen museonsa sijaitsee Slivenin pohjoispuolella. Kaupungin tärkein teatteri sijaitsee pääpuistossa. Se on nimetty Stefan Kirovin mukaan, joka oli näkyvä näyttelijä ja ohjaaja.

Lähteet

Aiheesta muualla

Bulgarian kaupungit
Dobritš

Dobritš () on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen alueen pääkaupunki. Asukasluku on 90 375 (2011). Se sijaitsee 30 kilometrin päässä Mustanmeren rannikosta.

Historia

Kaupungin perusti 1500-luvulla turkkilainen kauppias Hacıoğlu Pazarcık, jonka nimeä se kantoi vuoteen 1882 asti. Ortodoksikirkko rakennettiin vuonna 1843. Bulgarialaiset valloittivat kaupungin turkkilaisilta 27. tammikuuta 1878, ja ruhtinas Aleksanteri I antoi sille nimen Dobrotitsa Dobrudžan keskiaikaisen hallitsijan mukaan. Kaupunki kuului 1913–1940 Romanialle nimellä Bazargic. Bulgarian joukot marssivat sinne 25. syyskuuta 1940. Vuodet 1949–1991 kaupunki tunnettiin nimellä Tolbuhin Neuvostoliiton marsalkka Fjodor Tolbuhinin mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kunnallishallinnon kotisivut 
 Kaupungin kotisivut 

Bulgarian kaupungit
Hellas (yritys)

Oy Hellas Ab oli suomalainen makeisalan yritys, joka toimi Maarian pitäjän (kuntaliitoksen jälkeen Turun) Kärsämäen kylässä. Hellaksen tehdas aloitti toimintansa vuonna 1916 entisen Amalienborgin panimon rakennuksissa. Tehtaan perusti turkulainen Gardbergin kauppiassuku. Huhtamäki-Hellas Oy perustettiin vuonna 1934, ja myöhemmin Hellas sulautui osaksi Huhtamäki-yhtymän laajaa yritysrypästä. Vuoteen 2006 asti tehdas toimi osana Leafia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hellaksen ja Leafin makeisia Elinkeinoelämän keskusarkiston Aikakone-sivustolla
 https://www.porssitieto.fi/yhtiot/lisaa/hellas.shtml

Suomalaiset makeisvalmistajat
Suomalaiset makeismerkit
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Sedan

Sedan eli porrasperä on henkilöautojen yleisin korimalli. Porrasperässä auton takaikkunan alaosan ja tavaratilan luukun välissä on ”porras” eikä luukkua ole saranoitu takaikkunan kanssa yhteen. Sedanit ovat kaksi- tai neliovisia, kun taas hatchbackit eli viistoperät ovat kolmi- tai viisiovisia (takaluukku katsotaan oveksi, mikäli takaikkuna aukeaa sen mukana).

Sanan ’sedan’ alkuperä
Sanaa ’sedan’ on käytetty joissain kielissä kuvaamaan ’kantotuolia’. Sana siirtyi sittemmin kuvaamaan automallia. Italian murteessa ’sedia’ tarkoittaa ’tuolia’, ja useissa maissa kantotuolia merkitsevä sana on periytynyt latinan sanasta ’sed’, jonka kantasana on ’sella’ – kantotuolin perinteinen nimi.

Katso myös
Cabriolet
Coupé
Farmari
Hatchback

Auton korimallit
Seulonnan keskeiset artikkelit