joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kristin Størmer Steira

Kristin Størmer Steira (s. 30. huhtikuuta 1981 Mo i Rana, Norja) on aktiiviuransa hiihtäjänä lopettanut norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla kaudesta 2002–2003 kauteen 2014–2015. Hän jatkaa kuitenkin edelleen urheilu-uraansa kestävyysjuoksijana.

Steira saavutti kolme maailmancupin osakilpailuvoittoa: Pregalaton yhdistelmäkilpailussa kaudella 2004–2005, La Clusaz'n yhteislähdössä kaudella 2008–2009 ja Sotšin yhdistelmäkilpailussa kaudella 2012–2013. Oberstdorfin MM-hiihdoissa 2005 hän saavutti kultaa Norjan viestijoukkueessa ja pronssia takaa-ajokilpailusta ja oli lisäksi yhdeksäs 10 kilometrillä. Torinon olympialaisissa 2006 Steira oli neljäs niin 10 ja 30 kilometrillä kuin takaa-ajossakin. 2007 Sapporon MM-hiihdoissa hän saavutti hopeaa 30 kilometriltä, pronssia viestistä ja takaa-ajosta sekä oli 10 kilometrillä neljäs. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa hopealle, 30 kilometrillä viidenneksi ja 10 kilometrillä kuudenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti viestissä kultaa, oli yhdistelmäkilpailussa neljäs ja 10 kilometrillä sekä 30 kilometrillä kahdeksas. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän voitti kultaa Norjan 4×5 km viestijoukkueessa sekä sijoittui 30 kilometrin vapaalla viidenneksi, yhdistelmäkilpailussa yhdeksänneksi ja 10 kilometrin perinteisellä kymmenenneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli yhdistelmäkilpailussa neljäs sekä 10 kilometrin vapaalla ja 30 kilometrin perinteisen yhteislähdössä yhdeksäs. Viestistä hän voitti kultaa yhdessä Norjan joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 Steira saavutti 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa pronssia ja oli yhdistelmäkilpailussa 23:s.

Steira on voittanut Norjan mestaruuden 5 000 metrin juoksussa vuonna 2009, 10 000 metrin juoksussa vuonna 2014 ja maastojuoksussa vuonna 2015.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Norjalaiset maastohiihtäjät
Norjalaiset kestävyysjuoksijat
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksandr Aleksandrov

Aleksandr Vasiljevitš Aleksandrov (Александр Васильевич Александров, 13. huhtikuuta (J: 1. huhtikuuta) 1883 Plahino – 8. heinäkuuta 1946 Berliini) oli neuvostoliittolainen sotilas ja säveltäjä.

Vuonna 1909 Aleksandrov aloitti opinnot Moskovan konservatoriossa, mistä hän valmistui vuonna 1918. Myöhemmin hän toimi konservatoriossa opettajana ja myöhemmin Puna-armeijan kuoron johtajana. Puna-armeijan kuoron kanssa hän kiersi ympäri Neuvostoliittoa.

Aleksandrov pääsi Stalinin suosioon ja sävelsi tämän henkilökohtaisesta määräyksestä toisen maailmansodan aikana useita isänmaallisia marsseja. Hän sävelsi Stalinin kehotuksesta Neuvostoliitolle myös uuden kansallishymnin, Neuvostoliiton hymnin, johon sanat laati lastenkirjailija Sergei Mihalkov.

Elämä 
Aleksandr Vasiljevitš Aleksandrov, joka tunnetaan nimellä Sasha, syntyi 13. huhtikuuta Plahinossa. Poikana hänen laulunsa oli niin vaikuttava, että hän matkusti Pietariin tullakseen kuoropojaksi Kazanin katedraalissa. Hän opiskeli sävellystä Pietarissa ja Moskovassa, jossa hänesta lopulta tuli musiikin professori vuonna 1918 ja kuoronjohtaja Kristus Vapahtajan katedraalissa Moskovassa. Hän oli kuoronjohtajana vuosina 1918-1922.

Alexandrov perusti Puna-armeijan kuoro ja orkesterin ja hän oli useita vuosia sen johtajana. Hänen kuoronsa menestyi menestyksekkäästi Pariisissa vuonna 1937 pidetyssä konsertissa, ja vuonna 1942 Stalin antoi hänelle ja sanoittajalle Sergei Mikhalkoville tehtäväkseen kirjoittaa uusi Neuvostoliiton kansallislaulu, joka sitten hyväksyttiin virallisesti 1. tammikuuta 1944. Se oli erittäin suosittu ja sitä käytettiin vuoteen 1991 jolloin Neuvostoliitto hajosi. Siitä tuli myöhemmin vuonna 2000 Venäjän kansallislaulu johon Mikhalkov kirjoitti uudet sanat.

Hän myös sävelsi kuuluisan kappaleen Svjaštšennaja voina josta tuli Neuvostoliiton ja Venäjän virallinen marssi.

Hän kuoli 8. heinäkuuta 1946, kun hän kierteli Berliiniä; jotkut lähteet sanovat, että hän oli palaamasta Saksasta.

Viitteet 

Kuoronjohtajat
Neuvostoliittolaiset säveltäjät
Neuvostoliittolaiset sotilaat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Order of Canada

Order of Canada/L'Ordre du Canada on korkein Kanadan kansalaiselle myönnettävä kunniamerkki. Se voidaan myöntää kanadalaiselle, joka merkittävällä tavalla toteuttaa kunniamerkin latinankielistä mottoa Desiderantes meliorem patriam, 'parempaa isänmaata haluten'. Kunniamerkki lanseerattiin vuonna 1967 ja tuosta vuodesta lähtien se on myönnetty yli 5 000 henkilölle – joukossa muun muassa näyttelijöitä, muusikkoja, poliitikkoja, hyväntekijöitä ja urheilijoita.

Luokat 
Order of Canada -kunnianosoitukset jaetaan kolmeen eri alaluokkaan:

  Companion 
  Officer
  Member

Companion of the Order of Canada (C.C.) 
Tämän kunniamerkin saaneet ovat toimineet merkittävällä tavalla Kanadan tai koko ihmiskunnan hyväksi kansallisella tai kansainvälisellä tasolla. Korkeintaan 15 companionia voidaan nimittää vuosittain ja samanaikaisesti heitä voi olla elossa 165, ainoana poikkeuksena erityisen kunnia-arvon saaneet, honorary Companions. Syyskuun lopulla 2005 elossa oli 166 companionia, joukossa mukana neljä em. kunnia-arvolla palkittua.

Officer of the Order of Canada (O.C.) 
Officer-tason kunniamerkki on tunnustus poikkeuksellisesta kyvykkyydestä ja kanadalaisten hyväksi tehdystä työstä. Korkeintaan 64 officeria voidaan nimittää vuosittain. Ylärajaa sille, kuinka monta arvonimen saanutta voi kulloinkin olla elossa, ei ole. Syyskuun lopulla 2005 elossa oli 1 006 O.C.-kunniamerkin saanutta.

Member of the Order of Canada (C.M.) 
Tämä kunniamerkki on tunnustus Kanadan tai kanadalaisten hyväksi tehdystä työstä paikallisella tai alueellisella tasolla. Vuosittain korkeintaan 136 henkilölle voidaan myöntää Member-arvo. Ylärajaa samaan aikaan elossa oleville membereille ei ole. Syyskuun lopulla 2005 elossa oli 1 964 C.M.:ää.

Palkittuja henkilöitä

Companions 
 Margaret Atwood, kirjailija
 Jean Béliveau, jääkiekkoilija
 Leonard Cohen, kirjailija, runoilija ja muusikko
 Tommy Douglas, poliitikko
 Marc Garneau, ensimmäinen kanadalainen avaruudessa
 Nelson Mandela, eteläafrikkalainen poliitikko
 Joni Mitchell, muusikko ja maalari
 Pierre Trudeau, entinen pääministeri
 Wayne Gretzky, jääkiekkoilija
Brenda Milner, neuropsykologi

Officers 
 Céline Dion, laulaja
 Atom Egoyan, elokuvaohjaaja
 Colm Feore, näyttelijä
 Lorne Greene, näyttelijä
 Rushin jäsenet (Neil Peart, Geddy Lee, Alex Lifeson)
 Shania Twain, laulaja
 David Cronenberg, elokuvaohjaaja
 Donald Sutherland, näyttelijä
 Paul Anka, laulaja
 Teresa Stratas, oopperalaulaja
 Phil Esposito, jääkiekkoilija
 Percy Williams, yleisurheilun olympiavoittaja

Members 
 Pitseolak Ashoona, inuiittitaiteilija
 Red Kelly, jääkiekkoilija ja parlamentaarikko
 Loreena McKennitt, muusikko
 Vaclav Smil, professori ja tietokirjailija

Lähteet
Shania Twain

Shania Twain, oikealta nimeltään Eilleen Regina Edwards, myöhemmin Eilleen Twain (s. 28. elokuuta 1965 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen vuonna 1997 ilmestynyt Come On Over -albuminsa on myydyin naisartistin levy (vuoteen 2016 mennessä 43 miljoonaa kappaletta) ja samalla myydyin kantrialbumi. Twain on ainoa artisti, joka on Yhdysvalloissa myynyt kolmella levyllä timanttilevyyn oikeuttavan määrän, yli 10 miljoonaa levyä. Twain määritellään kantriartistiksi ja hänen musiikistaan suuren osan muodostaa kantripop.

Varhainen elämä 

Twainin vanhemmat ovat Sharon ja Clarence Edwards. He erosivat lapsen ollessa kaksivuotias. Tuleva laulaja kasvoi Eilleen Twain -nimisenä pohjoisemmassa ja pienemmässä Timminsin kaupungissa äitinsä muutettua sinne uuden miehensä Jerry Twainin (täysverinen ojibwaintiaani) kanssa. Twainien perhe oli köyhä ja talvella he joutuivat polttamaan talonsa lautoja pysyäkseen lämpiminä.

13-vuotiaana Eilleen Twain kutsuttiin esiintymään CBC:n Tommy Hunter Show’hun. Lukioaikoinaan hän lauloi Longshot-nimisessä yhtyeessä, joka esitti cover-versioita ajankohtaisista kappaleista. Sharon ja Jerry Twain kuolivat 1. marraskuuta 1987 auto-onnettomuudessa, jonka jälkeen Eilleen muutti kahden nuoremman veljensä ja sisarensa kanssa Huntsvilleen. Siellä hän elätti uusperhettä esiintymällä paikallisessa lomakohteessa Deerhurst Resortissa. Kuultuaan Twainin esityksen vuonna 1991 nashvilleläinen Dick Frank kutsui hänet nauhoittamaan demon.

Ura 

Ensimmäisen levytyssopimuksen tultua ajankohtaiseksi 1991 Twain muutti etunimensä Shaniaksi (). Shanian ojibwe-heimoon kuulunut isäpuoli pysyi hänelle tärkeänä vaikuttimena. Timminsin kaupunki nimesi myöhemmin kadun hänen mukaansa, perusti museon ja antoi hänelle kaupungin avaimet.

Twainista tuli yksi maailman parhaiten menestyneistä laulajista 1990-luvulla ja 2000-luvulla. Hänen albumeistaan kolme on myynyt Yhdysvalloissa 43 miljoonaa kappaletta. Twain lopetti laulajanuransa ja esitti vetäytymisen syyksi heikentyneen äänen. Vuonna 2017 Twain vieraili Yhdysvaltojen The Voice -televisio-ohjelmassa.

Yksityiselämä 

Twain erosi vuonna 2008 pitkäaikaisesta aviomiehestään, tuottaja Robert John ”Mutt” Langesta . Heillä on yksi lapsi, vuonna 2001 syntynyt Eja. Uutena vuotena 2011 Twain avioitui Frederic Thiebaudin kanssa. Twain asuu Sveitsissä.

Diskografia 

Studiolevyt
 
 
 
 
 

Kokoelmat
 
 

Singlet
 ”You’re Still the One” (1998)
 ”That Don’t Impress Me Much” (1998)
 ”I’m Gonna Getcha Good!” (2002)

Lähteet

Aiheesta muualla 

  
 
 

Kanadalaiset poplaulajat
Officer of the Order of Canada
Grammy-palkinnon saajat
Kanadanranskalaiset
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
CBC

CBC eli Canadian Broadcasting Corporation (ransk. La Société Radio-Canada) on Kanadan kansallinen julkisen palvelun televisio- ja radioyhtiö. Se lähettää radio-ohjelmia kuulijoilleen AM-, FM- ja lyhytaaltolähetyksinä sekä televisio-ohjelmia katselijoilleen niin englannin kuin ranskan kielellä. Sillä on kaksi kansallista kaapelitv-kanavaa. Myös internet, satelliitti- ja digitaaliradio kuuluvat yhtiön välitystapoihin. Yhtiö tunnetaan erityisesti korkeatasoisista uutisistaan ja julkisia asioita käsittelevistä ohjelmistaan. Yhtiön pääkonttori on Ottawassa. 

Yhtiö rahoittaa toimintaansa Kanadan parlamentin antamin budjettivaroin ja mainosmyynnillä. Yhtiön lähetystoimintaa käytetään kansallisen kulttuurin välittämiseen ja kansallisen yhtenäisyyden välineenä.  Etenkin Yhdysvalloista tulevat lähetykset vaikeuttavat yhtiön kansallisten tavoitteiden saavuttamista.  Vastapainona CBC:n lähetyksistä tietty osuus tulee olla tuotettu Kanadassa. 

Yksityiset kanadalaiset radiolähetykset alkoivat vuonna 1922, tosin monet kuuntelivat jo tuolloin yhdysvaltalaisia radiokanavia. Vuonna 1929 kansallinen rautatieyhtiö käynnisti ensimmäisen kansallisen radion; kansallinen komitea suositti kansallisen rannikolta rannikolle ulottuvan radioyhtiön perustamista ja yksityisten radioasemien sulkemista. Canadian Broadcasting Corporation perustettiin vuonna 1936, ja se aloitti radiolähetykset englanniksi ja ranskaksi. Ohjelma sisälsi uutisia, dokumentteja, draamaa, klassista musiikkia, viihdettä, ja opetusohjelmia. Jääkiekkolähetysten radiointi aloitettiin 1939. Televisiolähetykset käynnistettiin 1952 ensin Montrealissa ja Torontossa. Vuonna 1955 CBC:n televisiolähetysten alueellinen kattavuus oli 66 prosenttia Kanadan väestöstä. Vuonna 1972 laukaistu Anik A-1 -satelliitti toi tv-signaalin saataville myös Kanadan pohjoisosiin. Suosituimpia tv-ohjelmia oli viikoittaisia NHL-pelejä esittänyt Hockey Night in Canada ("Kanadan jääkiekkoilta").

Ranskankielisen ohjelmatoiminnan pääpaikka on Montreal ja englanninkielisen Toronto. Englanninkielisiä ohjelmia tuotetaan myös Vancouverissa ja Winnipegissä. Ottawassa tuotetaan ohjelmia molemmilla pääkielillä. Kansallisen kaapelikanavan lisäksi CBC:llä on ympärivuorokautinen uutiskanava. Kanadan puolustusministeriön kanssa yhtiö operoi asevoimien lähetystoimintaa. Yhtiöllä on myös kansainvälinen lyhytaaltopalvelu. Yhtiön mikroaaltolinkkiverkko on yksi maailman laajimmista, noin 6 400 kilometriä pitkä. Yhtiön Northern Service ("Pohjoiset palvelut") lähettävät ohjelmaa kauemmille syrjäseuduille ja maan pohjoisosiin. CBC:n paikalliset radioasemat tuottavat uutisia ja julkisen palvelun ohjelmia ja aluekeskukset lähettävät opetusohjelmia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

CBC:n kotisivut  (cbc.ca)
Toulouse FC

Toulouse FC on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1970. Joukkueen koko nimi on Toulouse Football Club. 

Jo vuosina 1937–1967 oli olemassa täsmälleen samanniminen ammattilaisseura Toulouse FC, tämä oli kuitenkin täysin eri seura kuin nykyinen Toulouse FC. Vuosina 1952–1960 aikaisempaa seuraa edusti yksi Suomen ensimmäisistä ammattilaisjalkapalloilijoista, Aulis Rytkönen. Alkuperäisen organisaation toiminta päättyi sarjapaikan ja pelaajiston siirtyessä pariisilaisen Red Star -seuran haltuun.

Saavutukset 
 Cup-mestaruudet: 1 (1957)
 Ligue 2-mestaruudet: 2 (1982, 2003)

Entisiä pelaajia 

  Guy Lacombe
  Laurent Roussey
  Fabien Barthez
  Vincent Candela
  Lamine Diatta
  Michel Pavon
  Daniel Moreira
  François Clerc
  Santos

Entisiä valmentajia 

 1977–1978  Ángel Marcos
 1983–1985  Daniel Jeandupeux
 1985–1989  Jacques Santini
 1991–1992  Victor Zvunka
 1993–1994  Jean-Luc Ruty
 1994–1995  Rolland Courbis
 1995–1998  Alain Giresse
 1998–1999  Guy Lacombe
 1999–2000  Alain Giresse
 2000–2001  Robert Nouzaret
 2001–2006  Erick Mombaerts
 2006–2008  Élie Baup 
 2008–2015  Alain Casanova
 2015–2016  Dominique Arribagé
 2016–2018  Pascal Dupraz
 2018  Mickaël Debève
 2018–2019  Alain Casanova
 2019–2020  Antoine Kombouaré
 2020  Denis Zanko
 2020–2021  Patrice Garande

Aiheesta muualla 
 Joukkueen viralliset sivut 

Ranskalaiset jalkapalloseurat
Toulousen urheilu
FC Sète

FC Sète on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1900 eteläranskalaisessa Sèten kaupungissa. Se oli 1930-luvulla Ranskan menestyneimpiä joukkueita, mutta nykyään se pelaa neljänneksi ylimmällä sarjatasolla Championnat National 2:ssa.

Saavutukset
 Liigamestaruudet: 2 (1934, 1939)
 Cup-mestaruudet: 2 (1930, 1934)

Aiheesta muualla 
 Joukkueen viralliset sivut 

Ranskalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1900 perustetut urheiluseurat
Hérault
René Préval

René Garcia Préval (17. tammikuuta 1943 Port-au-Prince – 3. maaliskuuta 2017 Port-au-Prince) oli haitilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1996–2001 ja uudelleen 2006–2011.

Préval valmistui agronomiksi Gembloux’n yliopistosta Belgiasta. Hänen perheensä pakotettiin maanpakoon 1963 diktaattori François ”Papa Doc” Duvalierin aikana. Hänen isänsä toimi maatalousministeriössä ennen Duvalierin valtaannousua. Perhe asui mm. Belgian Kongossa YK:n tehtävissä.

René Préval vietti viisi vuotta New Yorkissa Yhdysvalloissa. Palattuaan Haitiin hän sai viran mineraalivarojen instituutista. Hän toimi pääministerinä läheisen ystävänsä presidentti Jean-Bertrand Aristiden hallituksessa helmikuusta 1991 lokakuun vallankaappaukseen asti ja lähti maanpakoon syyskuussa 1991 yhdessä tämän kanssa. Préval ja Aristide palasivat Haitiin 1994, ja Aristide valittiin presidentiksi.

Préval valittiin joulukuussa 1995 Aristiden seuraajaksi presidenttinä viisivuotiskaudelle. Tuolloin hän sai 89 % äänistä, kun pääoppositiopuolueet voikotoivat vaaleja. Prévalista tuli maan toinen demokraattisesti valittu presidentti sen kaksisataavuotisen historian aikana ja 2001 ensimmäinen presidentti, joka hallitsi kautensa loppuun. Préval teki kautenaan lukuisia talousuudistuksia, pääasiassa valtion yhtiöiden yksityistämisiä ja tuki poliisin ja armeijan suorittamien ihmisoikeusrikkomusten tutkimuksia.

Aristide oli Prévalin seuraaja presidentinvirassa vuoden 2004 vallankaappaukseen asti.

Préval asettui ehdolle uudelle kaudelle vuoden 2006 presidentinvaaleihin. Jo äänestyksen aloittamisen viivästyminen johti väkivaltaisuuksiin ja kolmen kuolemaan. Vaaleja tarkkaili 350 kansainvälistä tarkkailijaa. Helmikuun 9. etukäteen julkaistujen tulosten mukaan hän sai noin 60 prosenttia äänistä, mutta virallisissa tuloksissa vain 48,7 %, mikä johti toisen kierroksen järjestämiseen. Tulosta seurasi monipäiväisiä mielenosoituksia Port-au-Princessa ja muualla Haitissa. Helmikuun 14. Préval väitti tulosta väärennetyksi ja vaati julistamistaan voittajaksi ensimmäiselle kierroksella. Helmikuun 16. vaalilautakunta julisti Prévalin voittajaksi 51,5 %:lla äänistä, kun ”tyhjät” äänet jätettiin laskennasta. Toiseksi tullut ehdokas Leslie Manigat sai vajaat 12 prosenttia äänistä. Vaalit johtivat laajoihin mielenosoituksiin.

Lähteet 

Haitin presidentit
Haitin pääministerit‎ 
Vuonna 1943 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Aulis Gerlander

Aulis Olavi Gerlander (s. 26. lokakuuta 1943 Tohmajärvi) on suomalainen eläkkeellä oleva hallitusneuvos, joka tunnetaan julkisuudessa parhaiten toiminnastaan Loton virallisena valvojana vuosina 1990–2005. Aulis Gerlander valvoi viimeisen lottolähetyksensä 18. kesäkuuta 2005, minkä jälkeen hän siirtyi eläkkeelle. Hän ehti uransa aikana valvoa satoja lottoarvontoja. Gerlander esiintyi syksyn 2007 Veikkauksen Loton tv-mainoskampanjassa. Gerlander työskenteli sisäasiainministeriön poliisiosaston hallintoyksikössä.

Virallisen valvojan tehtävässä Gerlander valvoi arpajaislain toteutumista sekä hoiti ja valvoi lottoarvontaan liittyviä tietoteknisiä laitteita. Vuonna 2011 virallisia valvojia oli loton osalta yhteensä kahdeksan.

Edesmennyt koomikko-muusikko Jope Ruonansuu on tehnyt kappaleen nimeltä ”Aulis Gerlander”, joka pohjautuu Gerlanderin ja muiden valvojien "Hyvää iltaa” -tervehdykseen.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomalaiset televisiokasvot
Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Porin Sokos

Sokos Pori (myös Sokos Satakunta) on Porin keskustassa sijaitseva Satakunnan Osuuskaupan omistama tavaratalo, joka avattiin syyskuussa 1973. Rakennuksessa on yksi maanalainen ja kaksi maanpäällistä kerrosta sekä pysäköintitaso. Se oli valmistuessaan Suomen toiseksi suurin Sokos-tavaratalo. 

Liisan- ja Yrjönkatujen kulmassa sijaitseva tavaratalokiinteistö peruskorjattiin vuonna 2013. Samalla valmistui Isolinnankadun puolelle 2 000 m²:n laajennusosa, jonne siirtyi tavaratalon tiloissa toiminut S-market. Laajennusosaan liittyy myös 16-kerroksinen tornitalo Linnainmaankulma.

Lähteet 

Sokos
Sokos
Karhunpää
Syrjä

Syrjä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 syrjä, sahatavaran kapeampi sivu
 Syrjä, kylä Heinävedellä
 Syrjän rautatieasema, rautatieasema Heinävedellä
 Syrjä, Suitian kartanon vanha nimi

Sukunimenä usealla suomalaisilla henkilöllä:
 Aku Syrjä (s. 1959), muusikko, Heikki Syrjän veli, Seppo Syrjän poika
 Eino Syrjä (1928–2002), metsäalan yrittäjä ja SMP:n kansanedustaja
 Heikki Syrjä (s. 1969), käsikirjoittaja, Aku Syrjän Veli, Seppo Syrjän poika
 Heli Syrjä (s. 1967), judoka
 Ilta-Saima Syrjä (1924–2010), kirjailija, Pentti Syrjän puoliso
 Jaakko Syrjä (1926–2022), kirjailija, Juho Syrjän poika, Juhani Syrjän ja Seppo Syrjän veli, Martti Syrjän ja Mikko Syrjän isä
 Juhani Syrjä (s. 1943), kirjailija, Jaakko Syrjän ja Seppo Syrjän veli
 Juho Syrjä (1900–1984), Juhani Syrjän monologiromaanin Juho päähenkilö, Jaakko Syrjän, Juhani Syrjän ja Seppo Syrjän isä
 Juuso Syrjä (s. 1975), musiikkivideo- ja mainoselokuvaohjaaja
 Seppo Syrjä (s. 1932), pilapiirtäjä, Jaakko Syrjän ja Juhani Syrjän veli
 Martti Syrjä (s. 1959), laulaja, Mikko Syrjän veli, Jaakko Syrjän poika 
 Mikko ”Pantse” Syrjä (s. 1957), muusikko, Martti Syrjän veli, Jaakko Syrjän poika
 Pentti Syrjä (1919–2002), kenraalimajuri ja kirjailija

Täsmennyssivut
Sukunimet
Hubertus von Hohenlohe

Hubertus von Hohenlohe (s. 2. helmikuuta 1959 México) on aatelista syntyperää oleva alppihiihtäjä ja poplaulaja. Alppihiihdossa hän edustaa Meksikoa.

Hän asui kymmenen ensimmäistä elinvuottaan Espanjassa, josta muutti Itävaltaan. Siellä hänellä on edelleen vaikutusvaltainen asema muun muassa esiintyjänä. Nykyään Hubertus von Hohenlohe asuu pääosin Liechtensteinissa ja Espanjan Marbellassa. 

Alppihiihdon suhteen hänellä on paras menestys maailmancupista vuodelta 1981 Madonna di Campigliossa, jossa hän sai alppiyhdistetyssä viidennen sijan, joskin kilpailuun osallistui vain viisi laskijaa. 

Talviolympialaisiin hän on osallistunut Sarajevossa 1984, Calgaryssä 1988, Albertvillessä 1992, Lillehammerissa 1994, Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Alppihiihdon MM-kilpailuihin hän on osallistunut vuosina 1982, 1985, 1987, 1989, 1991, 1993, 1996, 1997, 1999, 2001, 2003, 2005, 2009, 2011, 2013, 2015, 2017, 2019 ja 2021. Hohenlohe perusti Meksikon hiihtoliiton vuonna 1981.

Aiheesta muualla
 
 

Itävaltalaiset laulajat
Meksikolaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Šavuot

Šavuot (, "viikot") on yksi juutalaisten kolmesta pyhiinvaellusjuhlasta. Šavuot eli viikkojuhla päättää pesahista alkaneen omer-laskennan, joka kestää 49 päivää eli seitsemän viikkoa. Šavuot on myös sadonkorjuujuhla ja kesän alkamisen juhla.

Raamatussa juhlaan viitataan useilla nimillä: leikkuujuhla (חג הקציר, hag ha-katsir; 2.Moos 23:16), viikkojuhla (חג שבעות, hag šavuot; 5.Moos 10:16) ja ensihedelmien juhla (יום הבכורים, jom ha-bikkurim; 4.Moos 28:26). Uudessa testamentissa siitä käytetään nimitystä helluntai, ja kristillinen helluntai onkin suunnilleen samaan aikaan kuin juutalaisten šavuot.

Šavuotia vietetään sivan-kuun kuudentena päivänä. Monissa juutalaisyhteisöissä Israelin ulkopuolella sitä vietetään kahden päivän ajan.

Šavuot on pesahin ja sukkotin ohella yksi Toorassa säädetyistä vuotuisista pyhiinvaellusjuhlista, šaloš regalim. Termin alkuperä on heprean sana regel, jalka. Kysymyksessä ovat kolme juhlaa, jolloin juutalaisten tulisi vaeltaa Jerusalemin temppeliin erityisiä juhlamenoja varten.

Sadonkorjuujuhla 

Muinaisessa Israelissa sadonkorjuu aloitettiin ohran leikkaamisella pesahin aikaan ja päätettiin vehnänkorjuuseen šavuotina. Šavuot oli siten viljankorjuun päättävä juhla samalla tavalla kuin sukkot päätti hedelmien sadonkorjuun. Israelilaisten käskettiin tuoda pyhäkköön maan parhaat antimet (2.Moos. 34:26, 3.Moos. 29:15–16, 5.Moos 16:9–19).

Tooran antamisen juhla 

Šavuotina juutalaiset juhlivat sadonkorjuun lisäksi myös kymmenen käskyn vastaanottamista. Tarkasta Tooran antamisen päivästä väitellään, mutta monet rabbit uskovat sen olleen juuri sivan-kuun kuudes päivä. Raamattu kertoo israelilaisten saapuneen Siinain erämaahan uuden kuun aikaan (2.Moos. 19:1), ja rabbiinisen kirjallisuuden mukaan Jumala antoi kymmenen käskyä Moosekselle seuraavana lauantaina.

Šavuotin viettämisen perinteisiin kuuluu yön valvominen synagogassa Tooraa lukien. Tanakhista luetaan otteita tärkeimmistä kirjoista, Ruutin kirja kuitenkin kokonaisuudessaan, koska sen tarina sijoittuu sadonkorjuun aikaan. Tapana on myös koristella koti ja synagoga kasvein ja kukin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 lubavitch.fi: Shavuot 
 Judaica-guide: Shavuot  

Juutalaiset juhlapäivät
Montpellier Hérault SC

Montpellier Hérault SC on vuonna 1919 perustettu jalkapalloseura Montpellier’n viinikaupungista Hérault’n departementista. Seurassa nähtiin sen huippuvuosina muutamia jalkapalloilun suurnimiä kuten Roger Milla, Éric Cantona, Laurent Blanc ja Carlos Valderrama.

Saavutukset 
 Liiga-mestaruudet: 1 (2012)
 Cup-mestaruudet: 2 (1929, 1990)
 Hopeaa: 2 (1931, 1994)
 Liigacup-mestaruudet
 Hopeaa: 1 (2011)
 Coupe d’été: 1 (1992)
 Hopeaa: 1 (1994)
 Intertoto Cupin voitot: 1 (1999)
 Ligue 2-mestaruudet: 3 (1946, 1961, 1987)

Entisiä pelaajia 
1980-luku
 Faouzi Mansouri (1981–1983)
 Pascal Baills (1983–1991)
 Laurent Blanc (1983–1991)
 Roger Milla (1986–1989)
 Carlos Valderrama (1988–1990)
 Eric Cantona (1989–1990)

1990-luku
 Fabrice Divert (1991–1997)
 Ibrahima Bakayoko (1995–1998)
 Bruno Martini (1995–1999)

2000-luku
 Bill Tchato (2000–2003)
 Aliou Cissé (2001–2002)
 Fodé Mansaré (2003–2005)
 Olivier Giroud (2010–2012)
 Younès Belhanda (2009–2013)

Entisiä valmentajia 

  Robert Nouzaret (1976–1980, 1984–1985, 2004–2005)
  Aimé Jacquet (1989–1990)
  Henryk Kasperczak (1990–1992)
  Gérard Gili (1992–1994)
  Rolland Courbis (2007–2009, 2013–2015)
  René Girard (2009–2013)
  Jean Fernandez (2013)
  Frédéric Hantz (2016–2017)
  Jean-Louis Gasset (2017)
  Michel Der Zakarian (2017–2021)

Aiheesta muualla 

 Joukkueen viralliset sivut 

Ranskalaiset jalkapalloseurat
Montpellier’n urheilu
Jalkine

Jalkineet ovat jalassa pidettäviä vaatekappaleita. Jalkineet on tavallisesti tarkoitettu lämmittämään tai suojaamaan jalkoja, joskin muitakin käyttötapoja ja -tarkoituksia on olemassa. Jalkineita voidaan valmistaa monista materiaaleista kuten villasta, nahasta, hyvin ohuesta tai hieman paksummastakin muovista sekä kankaasta. Jalkineita valmistivat aikanaan suutarit, mutta nykyään ne tehdään pääasiassa tehtaissa.

Jalkineisiin kuuluvat:

Kengät
Sandaalit
Tohvelit
Saappaat

fr:Soulier
Vesimittarit

Vesimittarit (Gerridae) ovat luteisiin kuuluva hyönteisten heimo. Ne pystyvät liikkumaan veden pinnalla käyttäen pintajännitystä hyväkseen.

Lajit
Vesimittarilajeja on maailmassa 713, joista Suomessa on tavattu yhdeksän. Niistä kuusi kuuluu Gerris-sukuun.

Maailman suurin vesimittari on Vietnamissa ja Kiinassa elävä Gitantometra gigas, jonka pituus on jopa yli 25 senttimetriä.

Elinympäristö
Vesimittareita elää niin seisovissa kuin virtaavissakin vesissä. Joitain Halobates-suvun pieniä lajeja elää lämpimien seutujen avomerelläkin.

Piirteet
Vesimittarin pinta on karvainen. Sillä on pyöreät verkkosilmät ja pitkähköt tuntosarvet, ja sen pitkässä ja paksussa imukärsässä on neljä jaoketta. Nymfi on muuten samannäköinen kuin aikuinen mutta pienempi, ja sen ruumiin mittasuhteet ovat erilaiset.

Liikkuminen

Vesimittari kelluu karvaisten ja pitkien raajojensa varassa veden pintakalvolla. Sen jalat painavat veden pintaan kuoppia. Liikkuessaan vesimittari soutaa jaloillaan ja etenee nykäyksittäin. Se työntää itseään eteenpäin keskimmäisillä raajoillaan. Takaraajoillaan se vakauttaa liukua ja ohjaa suuntaa.

Vesimittari kykenee hyppäämään veden pintakalvolta kuin kirppu. Pelästyessään vesimittari etenee viivasuoraan ja ruumis normaalia ylempänä nopeimmillaan puolitoista metriä sekunnissa.

Monilla aikuisilla vesimittareilla on siivet, ja ne pystyvät siirtymään uuteen paikkaan lentämällä. Joskus saman lajin joillakin yksilöillä on siivet mutta toisilla ei. Maalla vesimittari on kömpelö.

Vesimittarit liikkuvat niin yksittäin kuin suurissa parvissakin. Parvissa voi olla isoja aikuisia vesimittareita ja samannäköisiä pienempiä toukkia eli nymfejä.

Ravinto
Vesimittarit saalistavat vedenpinnalle pudonneita hyönteisiä, jotka ne havaitsevat veden värähtelyjen perusteella.

Lisääntyminen ja talvehtiminen

Joidenkin lajien koiraat kutsuvat naaraita reviirilleen värisyttämällä veden pintaa ja puolustavat reviiriään muilta koirailta.

Parittelun jälkeen naaras munii kasveihin veden pinnalla tai veden pinnan alla. Vesimittarikoiras matkustaa joskus naaraan selässä. Niin se samalla auttaa naarasta sukeltamaan muniessaan syvemmälle, mikä on hyödyllistä munien selviytymisen kannalta.

Munat kuoriutuvat, ja jo alkukesällä alkaa näkyä uuden sukupolven nymfejä. Ensimmäiset niistä ehtivät tuottaa uuden sukupolven jo saman kesän aikana.

Aikuiset vesimittarit nousevat syksyllä maalle talvehtimaan. Talvehtivat yksilöt ovat usein pitkäsiipisiä. Vain pieni osa talvehtineista vesimittareista selviytyy kevääseen.

Viholliset
Vesimittareiden luonnollisia vihollisia ovat muun muassa munakeripistiäinen, linnut, kalat, sammakot, vesihämähäkit, malluaiset ja sudenkorentojen toukat. Vesimittarin ruumiiseen on usein kiinnittynyt vesipunkkeja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yle: Vesimittari kulkee vetten päällä
ITIS: Gerridae 

Luteet
Jan Wouters

Jan Wouters (s. 17. heinäkuuta 1960 Utrecht, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Kesästä 2015 lähtien hän on toiminut Feyenoordin apuvalmentajana.

Ura pelaajana 

Pelaajauransa aikana Wouters edusti monia huippuseuroja, kuten PSV Eindhovenia, FC Bayern Müncheniä ja Amsterdamin Ajaxia sekä kahta pienempää seuraa, kotikaupunkinsa VV Utrechtia ja FC Utrechtia. Alankomaiden maajoukkueessa hän pelasi 70 ottelua ja teki niissä 4 maalia. Maajoukkuedebyyttinsä Wouters teki 10. marraskuuta 1982. Hän oli tärkeässä roolissa Alankomaiden voittaessa vuoden 1988 EM-kisat.

Ura valmentajana 

Valmennusurallaan Wouters on toiminut muun muassa Ajaxin päävalmentajana 1999–2000 sekä Glasgow Rangersin apuvalmentajana Dick Advocaatin ja Alex McLeishin aikoina.

Marraskuussa 2007 Wouters nimitettiin PSV Eindhovenin väliaikaiseksi päävalmentajaksi Ronald Koemanin siirryttyä Valenciaan. Hän toimi tehtävässä vuoden 2007 loppuun saakka, jolloin tehtävät otti hoitaakseen Sef Vergoossen. Huub Stevensin tultua PSV Eindhovenin päävalmentajaksi kesällä 2008 Wouters siirtyi hänen apulaisvalmentajakseen. Stevensin lähdettyä seurasta kesällä 2009, Wouters siirtyi FC Utrechtin apulaisvalmentajaksi.

Lokakuussa 2011 Woutersista tuli Utrechtin päävalmentaja Erwin Koemanin erottua yllättäen tehtävästä.  Wouters luotsasi Utrechtin parhaimmillaan Eredivisien viidenneksi kaudella 2012/13. Huhtikuussa 2014 hän ilmoitti jättävänsä Utrechtin kauden jälkeen.  

Kesällä 2015 Woutersista tuli Giovanni van Bronckhorstin apuvalmentaja Feyenoordiin.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Alankomaalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Jalkapallon Euroopan mestarit
Unna ja Nuuk

Unna ja Nuuk on 20. tammikuuta 2006 ensi-iltansa saanut suomalainen koko perheen elokuva. Saara Cantellin ohjaamassa sekä Joona Tenan ja Sami Keski-Vähälän käsikirjoittamassa elokuvassa näyttelijöinä ovat muun muassa Rosa Salomaa, Toni Leppe, Esko Salminen, Meri Nenonen, Jenni Banerjee ja Tommi Korpela.

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat osittain muinaisuuteen. Sen muinaisuuteen sijoittuvissa kohtauksissa puhutaan mukailtua varhaiskantasuomea.
 
Noin puolentoista miljoonan euron budjetilla tehty Unna ja Nuuk on Mandart Entertainmentin tuottama. Elokuva oli mukana Berliinin elokuvafestivaaleilla helmikuussa 2006.

Rooleissa

Jussi-palkinnot ja -ehdokkuudet 

Elokuva voitti parhaan äänisuunnittelun Jussi-palkinnon vuonna 2007. Lisäksi elokuva oli samana vuonna ehdokkaana parhaan käsikirjoituksen ja parhaan musiikin Jussi-palkintokategorioissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Unna ja Nuuk Suomen elokuvasäätiön sivuilla
 Janne Villa: Taikamatka Suomen kivikauteen. Kirkko & kaupunki 17.1.2006.

Suomalaiset lastenelokuvat
Vuoden 2006 suomalaiset elokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Saara Cantellin ohjaamat elokuvat
Suomalaiset fantasiaelokuvat
E=mc²

E=mc² on kuuluisa yhtälö, joka usein yhdistetään Albert Einsteinin erityiseen suhteellisuusteoriaan. Se merkitsee, että energian E ja massan m välillä on yhteys. Kerroin c² on valonnopeuden toinen potenssi eli valonnopeuden neliö. Yhtälö on johdettu erityisestä suhteellisuusteoriasta, eikä siis varsinaisesti kuulu itse teoriaan vaan on sen seuraus.

E=mc² on lyhennys kaavasta E²=(mc²)²+(pc)², jossa p ilmaisee kappaleen liikemäärää. Yleensä tämä supistetaan pois.

Yhtälö esiintyy hiukan erilaisessa muodossa Einsteinin vuonna 1905 kirjoittamassa artikkelissa Riippuuko kappaleen hitaus sen energiasta? () Artikkeli julkaistiin Annalen der Physik -aikakauskirjan numerossa 13.

Yhtälö kertoo, että kun kappaleella on massaa, sillä on tietty määrä energiaa, vaikka se olisi levossa. Tätä energiaa kutsutaan usein kappaleen lepoenergiaksi. Käänteisesti vaikka fotonien lepomassa on nolla, niillä on kuitenkin liike-energiaa. Yhtälö on käyttökelpoinen kaikissa tilanteissa, joissa massa ja energia muuttuvat toisikseen, kuten ydinreaktioissa. Tällöin E voidaan ajatella energiana, joka vapautuu, kun tietty massa m annihiloituu tai päinvastoin. Yhtälö selittää myös tähtien energiatuotannon. Vastaavasti voidaan suuri määrä energiaa muuttaa massaksi, kuten tapahtuu esimerkiksi hiukkaskiihdyttimissä. Tämä pätee myös näin: Kun taskulamppu on päällä, siitä säteilee fotoneja, joilla on energiaa. Tällöin taskulampun massa pienenee yhtälön mukaisesti. 

Perustavammalla tasolla yhtälö E=mc² ilmaisee, että energia ja massa ovat saman asian eri puolia.

Populaarikulttuurissa
E=mc² on yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista yhtälöistä, ja sen tuntevat usein nekin, jotka eivät tiedä sen merkitystä. Sitä käytetään usein tieteen tai nerouden symbolina. Yhtälö on ainoa Stephen Hawkingin kirjassa Ajan lyhyt historia esiintyvä yhtälö, koska Hawkingin mukaan joku oli sanonut, että jokainen kirjassa esiintyvä yhtälö puolittaisi kirjan lukijamäärän.

Laulaja Mariah Carey on nimennyt yhden musiikkialbumeistaan yhtälön mukaan, sillä hänen nimikirjaimensa ovat MC. Myös suomalainen laulaja Olavi Uusivirta on tehnyt kappaleen ”E=mc²”.

Lähteet

Aiheesta muualla

Erityinen suhteellisuusteoria
Yhtälöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Predestinaatio

Predestinaatio eli ennaltamäärääminen on uskonsisältö, jonka mukaan jumalat tai muut voimat määräävät ihmisen kohtalon. Kristillisessä teologiassa ennaltamääräämisopin kehitti Augustinus. Hänen mukaansa kristinuskon Jumala valitsee toiset ihmiset pelastukseen ja toiset kadotukseen. Augustinuksen lisäksi kristinuskon historian merkkihenkilöistä predestinaatio-oppia on puolustanut ainakin Jean Calvin, ja predestinaatio-oppia esiintyy edelleen kalvinismissa, mutta kalvinistit kiistelevät keskenään sen tarkasta sisällöstä. Luterilainen kirkko ei ole omaksunut Augustinuksen niin kutsuttua kaksinkertaista predestinaatio-oppia, jonka mukaan Jumala on edeltä käsin määrännyt osan ihmisistä pelastukseen ja osan kadotukseen.

Kirkkoisät 
Kirkkoisistä Augustinus oli predestinaation merkittävin kannattaja. Sen sijaan esimerkiksi Johannes Damaskolainen vastustaa predestinaatio-oppia teoksessaan Ortodoksisen uskon tarkka esitys:

Luterilainen kirkko 
Luterilaisen kirkon oppiin kuuluu ennalta määräytyminen niin kuin se esitetään Yksimielisyyden ohjeessa, joka luterilaisen kirkon mukaan lukeutuu luterilaisiin tunnustuskirjoihin. Se määrää predestinaatiosta seuraavaa:
 Predestinaatio tarkoittaa Jumalan tekemää iankaikkista valintaa.
 Siitä erillinen asia on praescientia, eli se että Jumala tietää kaiken ennen kuin se tapahtuu.
 Kristus on ”elämän kirja”, johon kaikkien niiden nimet on kirjoitettu, joiden on määrä tulla iankaikkisesti autuaiksi. ”Jumala on ennen maailman perustamista hänessä – Kristuksessa – valinnut meidät.” (Ef. 1:4)

Islam 

Koska islamissa Jumala määrää kaikesta, ihmisen kohtalo on ennalta määrätty. Sitä kuvastaa muslimien suosima lausahdus ”Inshallah” (jos Jumala tahtoo). Ilmaisu tulee Koraanista, joka lausuu: ”Älä sano mistään ’teen sen huomenna’ lisäämättä: ’Jos Jumala niin tahtoo’.” (Koraani 8: 24). Asiaan liittyvät samat filosofiset ongelmat kuin kristinuskossa. Niihin kuuluu teodikea-ongelma eli kysymys siitä, miksi Jumala kaikkivaltiaana sallii pahan. Vastaava ongelma on kysymys kohtalosta. Jos Jumala määrää kaikesta, miten ihminen voi olla vastuussa omasta pelastuksestaan? Kristinuskossa kysymykseen on esitetty erilaisia vastauksia. Islamissa ratkaisu on painottunut fatalismiin, ja usko kohtaloon on yksi islamin uskonkappaleista. Islamilainen fatalismi on lännessä usein ollut arvostelun kohteena. Winston Churchill nimitti sitä ”pelottavaksi fatalistiseksi apatiaksi”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuula, Kari: Ennaltamääräämisoppi painottaa armon ylivaltaa

Hindulaisuus
Islamilainen teologia
Teologia
Deodorantti

Deodorantti eli raikaste on kosmeettinen tuote, jota levitetään tai suihkutetaan iholle, tavallisimmin kainaloihin, ehkäisemään hien hajua. Puhdas ihmishiki ei haise, mutta sen seassa elävät bakteerit viihtyvät hyvin lämpimässä ja kosteassa ja aiheuttavat voimakasta hajua.

Deodorantit sekä ehkäisevät bakteerien kasvua että sisältävät hajusteita, joilla peitetään mahdollisia hajuja.

Deodorantti voidaan levittää iholle suihkepullosta, roll-on-puikosta tai voiteena.

Deodorantteja yhdistellään usein antiperspiranttien kanssa. Antiperspirantit ovat voidemaisia lääkeaineita, joilla pyritään vähentämään hikoilua. Alumiiniyhdisteitä, kuten alumiinikloridia, alumiiniklorohydraattia ja alumiinizirkoniumia, käytetään antiperspirantteina. Ne toimivat siten, että alumiiniyhdisteet reagoivat hien elektrolyyttien kanssa ja tukkivat hikirauhasen kanavan. Kun useita hikikanavia tukitaan esimerkiksi kainalon alueella, hikoaminen siellä vähenee. Jotkut tutkimukset osoittavat, että silloin ihminen hikoaa muista kohdista enemmän.

Vuonna 2008 deodorantin imppaamisesta tuli ainakin hetkellisesti Jyväskylän seudulla muoti-ilmiö. Lääkäri Kalle Hoppu arvioi, että deodorantilla on tuskin päihdyttävää vaikutusta.

Lähteet 

Hajusteet
Kosmetiikka
PTRD

PTRD () on Vasili Degtjarjovin suunnittelema 14,5 mm panssarintorjuntakivääri.

Kehitys

Aseen suunnittelun sai tehtäväkseen Vasili Degtjarjov Natsi-Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941.Tehtävä onnistui 22. päivässä. Degtjarjov teki siitä mahdollisimman yksinkertaisen massatuotantoa varten. Kivääriä valmistettiin vuoteen 1942 mennessä 184 000 kappaletta. Ensimmäinen taistelu jossa niitä oli mukana oli taistelu Moskovan edustalla.

Ominaisuuksia

Kivääri on lippaaton, pulttilukkoinen ja kertalaukeava, mutta puoliautomaattinen.
Piipun ja lukkomekanismin perääntyessä rekyylin voimasta lukon latausvipu osuu vastinkappaleeseen. Vipu nousee ja samalla lukko kääntyy auki ja poistaa hylsyn. Patruunaa varten on ura joka ohjaa patruunan patruunapesään nopeuttaen lataamista.

Kiväärin kaliperi on 14,5 x 114, joka oli kehitetty 1938.
Luodin lähtönopeus oli n. 1000 m/s. Kiväärin paras läpäisy oli 40 mm 90°:n kulmassa 100 m:n etäisyydeltä. 60°:n kulmassa tulos oli 30 mm. Patruunatyyppejä oli kaksi. B-32 oli panssarisytytysluoti teräsytimellä. B-41 luodissa oli volframkarbidi ydin, ja luodin läpäisy oli selvästi parempi. Luodit painoivat 64 ja 65 grammaa vastaavasti.

Kivääri oli tehokas hyökkäyksen alkuvaiheessa Saksan Panzerkampfwagen I, II ja III -tyyppejä vastaan. 1943 eteenpäin asetta käytettiin pääasiassa kevyesti panssaroituja ajoneuvoja ja pesäkkeitä vastaan sekä materiaalin ja ajoneuvojen tuhoamiseen.

Ptrd oli samantyyppisen PTRS:n kanssa puna-armeijan ainoa kevyt panssarintorjunta-ase, kunnes Yhdysvallat toimitti ensimmäiset singot.

Toisen maailmansodan ohella myös Pohjois-Korean ja Kiinan joukot käyttivät PTRD:tä Korean sodassa, missä sitä käytettiin edellä mainitun tyyppisiin kohteisiin.

Katso myös 
PTRS

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläinen 14.5 mm:n panssarintorjuntakivääri PTRD-1941 
PTRD 1941
http://www.pkymasehist.fi/pstkivaarit.html
Jaeger Platoon: AT-RIFLES PART 2: Foreign designs

Panssarintorjuntakiväärit
Vagit Alekperov

Vagit Jusufovitš Alekperov,  (s. 1. syyskuuta 1950 Baku, Azerbaidžanin SNT) on Venäjän azerbaidžanilainen oligarkki. Alekperov oli Venäjän suurimpiin kuuluvan öljy-yhtiö Lukoilin pääjohtaja. Kansallisuudeltaan hän on azeri.

Alekperov oli Lukoilin pääjohtaja huhtikuuhun 2022 asti, jolloin ilmoitettiin hänen erostaan, mutta eron syytä ei kerrottu. Lukoil oli jo maaliskuussa vaatinut Venäjän sotatoimien lopettamista Ukrainassa.

Forbesin vuoden 2018 listauksessa Alekperov oli noin 16,4 miljardin dollarin netto-omaisuudella mitattuna Venäjän kuudenneksi ja maailman 78. rikkain henkilö. Alekperov on naimisissa ja hänellä yksi lapsi. Hänellä on hyvät suhteet Venäjän presidenttiin Vladimir Putiniin.

Henkilöhistoria 
Alekperov syntyi Bakussa, Azerbaidžanin neuvostotasavallassa vuonna 1950. Hänen isänsä Jusuf työskenteli öjykentillä koko ikänsä, ja Vagit seurasi isänsä jalanjälkiä saaden 18-vuotiaana ensimmäisen työpaikkansa alalta. Isä Jusuf oli azeri-muslimi, joka kuoli poikansa ollessa nuori. Äiti Tatjana oli puolestaan venäläinen ortodoksi. Valmistuttuaan Azerbaidžanin öljy- ja petrokemian-instituutista hän kouluttautui insinööriksi ja työskenteli Kaspianmeren öljykentillä. Alekperov lähetettiin vuonna 1979 Länsi-Siperiaan, missä hänestä tuli myöhemmin paikallisen öljy- ja kaasutuottajan Kogalymneftgazin johtaja. Vuonna 1990 hänet nimitettiin Neuvostoliiton öljyn- ja kaasuntuotannosta vastaavaksi apulaisministeriksi.

Ministerinä Alekperov käytti valtaansa ajamalla Venäjän kolmen suurimman öljykentän yhdistämistä yhdeksi yhtiöksi. Vuonna 1991 nämä kolme öljykenttää, Langepas, Urai ja Kogalymneft, yhdistettiin yhdeksi valtionyhtiöksi, joka sai nimen LUKoil. Alekperov luopui ministerintehtävistään ja aloitti yhtiön pääjohtajana. Vuoden 1993 yksityistämisen myötä LUKoilin hallinta siirtyi Alekperovin käsiin.

Nykyään Lukoil kuuluu maailman suurimpien öljy-yhtiöiden joukkoon. Monien muiden oligarkkien tapaan myös Alekperov on toiminut myös media- ja pankkimaailmassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Alekperovin profiili Forbes-lehden sivuilla

Azerbaidžanilaiset liikemiehet
Venäläiset liikemiehet
Oligarkit
Venäläiset miljardöörit
Venäjän teollisuudenharjoittajien ja yrittäjien liitto
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Endodontia

Endodontia on hammaslääketieteellinen tieteenala, joka tutkii pulpan anatomiaa ja fysiologiaa sekä pulpaan liittyvien sairauksien etiologiaa, epidemiologiaa, patogeneesia, diagnostiikkaa, ehkäisyä ja hoitoa.

 

tr:Endodonti
Hammaslääketiede

Hammaslääketiede on lääketieteellinen tieteenala, joka tutkii purentaelimen, hampaiston, suun ja leukojen anatomiaa ja fysiologiaa ja lisäksi suusairauksien, vammojen ja kehityshäiriöiden etiologiaa, diagnosointia ja hoitoa.

Valtaosa hammaslääketieteen toiminnoista liittyy tavallisimpiin niin sanottuihin hammassairauksiin eli hammaskarieksen, ientulehduksen ja/tai niiden seurausten hoitoon. Tämän ohella hammaslääketiede edustaa erikoisaloineen ensisijaista asiantuntemusta myös monien muiden suun- ja leukojen alueen sairauksien diagnostiikassa sekä hoidossa. Näitä ovat leuka- ja kasvoluun murtumat, suun ja leukojen kasvaimet ja tulehdukset, leukojen alueen kasvu- ja kehityshäiriöt, suun limakalvosairaudet, leukanivelsairaudet, sylkirauhassairaudet sekä osa pään ja kasvojen kiputiloista. Koska suun alueen sairaudet monin tavoin heijastuvat myös muuhun elimistöön, on näiden hoidossa kysymys myös yksilön yleisen terveyden hoidosta.

Tieteenalan kehittyminen
Hammaslääketiede on yksi vanhimpia lääketieteen aloja. Sen kehitys alkoi 7000 ekr. Indus-kulttuurissa. Ajalta 5000 eaa. on löydetty ensimmäisiä keinoja hoitaa kariesta. 1300-luvulle asti ajateltiin niin sanottujen hammasmatojen olevan karieksen aiheuttajia. Vuonna 2006 ranskalaiset tutkijat löysivät näyttöä hampaan poraamisesta ajalta 9000 eaa. Egyptiläiset alkoivat 1700 eaa. hyödyntää paperia hampaiden hoitamisessa. He käyttivät sitä mm. hampaiden tasapainotukseen sekä reikien täyttämiseen. Egyptiläiset olivat myös ensimmäisiä, jotka alkoivat käyttämään hammassiltoja ankkuroimalla viereiset hampaat kiinni toisiinsa rautalangalla. Hesi-re on ensimmäinen hammaslääkäriksi nimeltä tunnistettu ihminen. Hän palveli työssään faarao Djoserin hallinnon aikana noin vuosina 2667–2648 eaa.

Hammaslääketieteen erikoisalat

Kliininen hammaslääketiede
Parodontologia
Kariologia ja endodontia
Lasten hammashoito
Protetiikka ja purentafysiologia

Diagnostinen hammaslääketiede
Suupatologia
Suuradiologia
Suun mikrobiologia

Muut
Oikomishoito
Suu- ja leukakirurgia
Terveydenhuolto

Katso myös 
Hammaslääkäri

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hammaslääketiede (Opintoluotsi)
 Yliopistot, joissa voi opiskella hammaslääketiedettä
 Helsingin yliopisto  
 Turun yliopisto
 Oulun yliopisto 
 Itä-Suomen yliopisto (Kuopio) (syksystä 2010 alkaen)

Seulonnan keskeiset artikkelit
Denny Landzaat

Denny Landzaat (s. 6. toukokuuta 1976 Amsterdam, Pohjois-Hollanti, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa FC Twenteä.

Landzaat on Amsterdamin Ajaxin junioriakatemian kasvatteja. Vuonna 1996 Alankomaiden mestaruuden voittanut Landzaat on edustanut myös MVV Maastrichtia, Willem II:sta ja AZ Alkmaaria. Hän kuului Alankomaiden maajoukkueen vakiokalustoon, ja oli mukana vuoden 2006 MM-kilpailuissa.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Arie Haan

Adrianus (”Arie”) Haan (s. 16. marraskuuta 1948) on alankomaalainen entinen jalkapallovalmentaja ja ammattilaisjalkapalloilija. Hän pelasi liberona tai oikeana laitahyökkääjänä. Hän lopetti valmennusuransa vuonna 2016.

Ura pelaajana

Pelaajaurallaan Haan edusti muun muassa Amsterdamin Ajaxia, RSC Anderlechtia ja PSV Eindhovenia. Hän pelasi myös Alankomaiden maajoukkueessa 35 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Arie Haan voitti hopeaa vuoden 1974 ja vuoden 1978 MM-kisoissa. Erityisesti hänet muistetaan kahdesta kaukolaukausmaailista vuoden 1978 MM-kisoissa Saksaa ja Italiaa vastaan.  Hän osallistui myös vuoden 1980 EM-kisoihin.

Meriitit pelaajana

 Alankomaiden mestaruus (3): 1970, 1972, 1973
 KNVB Cup (3): 1970, 1971, 1972
 Belgian mestaruus (3): 1981, 1982, 1983
 Belgian cup: 1976
 Mestarien liiga (3): 1971, 1972, 1973
 Cup-voittajien cup (2): 1976, 1978
 Intercontinental Cup: 1972
 UEFA Super Cup (2): 1976, 1978
 MM-hopeaa (2): 1974, 1978
 EM-1.kierros: 1980

Ura valmentajana

Valmentajana Haan aloitti heti pelaajauransa päättymisen jälkeen, vuonna 1984. Tunnetuimpia hänen valmentamiaan joukkueita ovat RSC Anderlecht, VfB Stuttgart ja Feyenoord Rotterdam.

Helmikuun alussa 2007 Haan ilmoitti eroavansa Kamerunin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajan tehtävistä. Haan kertoi syyksi erimielisyydet sopimustulkinnasta. Haanin mukaan Kamerunin jalkapalloliitto vaati häntä asumaan maan pääkaupungissa Yaoundéssa.  Joulukuussa 2007 Haan siirtyi valmentamaan Albanian maajoukkuetta . Albaniassa hän valmensi huhtikuulle 2009, jolloin hän sai potkut huonosti alkaneiden MM-karsintojen takia.

Kesäkuussa 2009 Haan palasi Kiinaan siirtyen maan pääsarjassa pelaavan Chongqing Lifanin päävalmentajaksi. 

Elokuussa 2009 Haan sai kolmen ottelun toimitsijakiellon heiluteltuaan erotuomarille setelinippua Chongqingin ja Guoanin välisessä ottelussa. 

Haanin pesti Chongqingissä ei täysin onnistunut, ja seura putosi Kiinan liigasta kauden 2009 päätteeksi. Tästä huolimatta hän siirtyi pääsarjaseura Tianjin Tedan peräsimeen joulukuussa 2009.  Haanin debyyttikaudella Tianjin saavutti Superliigassa hopeaa, mutta kaudella 2011 seura jäi vasta 10. sijalle. Kiinan cupin mestariksi Haan kuitenkin luotsasi seuran 51 vuoden tauon jälkeen. Lokakuussa 2011 Haan ilmoitti jättävänsä seuran kauden jälkeen. 

Tammikuun alussa 2012 Haanista tuli Kiinan ykkösdivisioonassa pelaavan Shenyang Shenbein päävalmentaja.   Haanin pesti päättyi erottamiseen toukokuussa 2012, kun Shenyangin menestys ei ollut toivotunlaista.  Tammikuussa 2014 Haan palasi Tianjin Tedan päävalmentajaksi.  Hän ei onnistunut nostamaan Tianjinia takaisin menestyksen tielle, vaan joukkue jäi Kiinan Superliigassa sijoille 7 ja 13. Haan jätti joukkueen kauden 2015 jälkeen.

Huhtikuussa 2016 Haan kertoi lopettavansa yli 30-vuotisen valmennusuransa sydäongelmien vuoksi.

Meriitit valmentajana

 Belgian mestaruus: 1986
 Belgian cup: 1993
 Iranin cupin hopeaa: 2006
 Kiinan cup: 2011
 Aasian mestaruushopeaa: 2004

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Arie Haanin maajoukkuetilastot 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Alankomaalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Stade Brestois

Stade Brestois on vuonna 1950 perustettu ranskalainen jalkapalloseura Brestin kaupungista Bretagnesta.

Sen riveissä on parhaina vuosina nähty muutamia ranskalaisia huippupelaajia, kuten Claude Makélélé, David Ginola, Stéphane Guivarc'h ja Bernard Lama.

Kaudeksi 2010–2011 seura nousi Ranskan korkeimmalle sarjatasolle lähes 20 vuoden tauon jälkeen. Visiitti liigassa jäi kolmen kauden mittaiseksi ja kaudella 2012–2013 Brest putosi takaisin Ligue 2:een. Seuraavan kerran joukkue nousi pääsarjaan kaudeksi 2019–2020

Saavutukset 
 Ligue 2-mestaruudet: 1 (1981)

Entisiä valmentajia 

 2009–2012, 2013–2016  Alex Dupont
 2012–2013  Landry Chauvin
 2016–2019  Jean-Marc Furlan
 2019–2021  Olivier Dall’Oglio

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Joukkueen viralliset sivut 

Ranskalaiset jalkapalloseurat
Brest (Ranska)