joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kaurajuuri

Kaurajuuri (Tragopogon porrifolius)  on ruohovartinen kasvi, jota viljellään koriste-, ravinto- ja rohdoskasvina. Sillä on violetinsävyiset, tähtimäiset kukat. Lehdet kasvavat 60 cm pitkiksi. Mehevä juuri muistuttaa palsternakkaa, ja sitä on käytetty juurikkaana 1700-luvun alussa. Myös nuoria, meheviä lehtiä voi syödä. Kaurajuuren hiilihydraateista huomattava osa on inuliinia. Kaurajuurta voidaan käyttää esimerkiksi keitoissa ja muhennoksissa.

Kaurajuuri kasvaa luonnonvaraisena Välimeren alueella, mutta se on levinnyt monin paikoin viljelykarkulaisena.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kaurajuuri (Tragopogon porrifolius)
 Puutarha.net: Kaurajuuri (Tragopon porrifolius)
 Den virtuella floran: Kaurajuuri (Tragopogon porrifolius) 
 United States Department of Agriculture (USDA): Tragopogon porrifolius 
 Flora of China: Tragopogon porrifolius 

Pukinparrat
Ihmisravinnoksi käytetyt kasvit
Lääkekasvit
Gràcia

Gràcia on yksi Barcelonan kaupungin kymmenestä hallintoalueesta. Sitä ympäröivät Eixample etelässä, Sarrià-Sant Gervasi lännessä ja Horta-Guinardó idässä. Vuoden 2005 väestönlaskennassa alueella oli 120 087 asukasta.

Historia
Gràcian perustivat karmeliitat vuonna 1626. Se säilyi omana kuntanaan aina vuoteen 1897 asti, jolloin useita ympäröiviä kyliä liitettiin Barcelonan kaupunkiin. Eixamplen alueen rakentaminen 1800-luvulla yhdisti Gràcian lopullisesti Barcelonan kasvavaan metropolialueeseen.

Nähtävyydet
Gràcian alueen ylivoimaisesti tunnetuin maamerkki on El Carmel -kukkulalle rakennettu Antoni Gaudín suunnittelema Güellin puisto. Myös Gaudín ensimmäinen merkittävä työ, Casa Vicens, sijaitsee Gràcian alueella. Sekä Güellin puisto että Casa Vicens kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.

Aiheesta muualla

Gràcia Barcelonan kaupunginhallituksen sivuilla  

Barcelonan hallintoalueet
Ricardo Villa

Ricardo Julio "Ricky" Villa (s. 18. elokuuta 1952 Roque Pérez, Buenos Aires) on argentiinalainen, keskikentällä pelannut jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Villa edusti Quilmesia, Club Atlético Tucumánia ja  Racing Clubia. Yhdessä Osvaldo Ardilesin kanssa hänet ostettiin englantilaisseura Tottenhamiin sen jälkeen, kun kaksikko oli voittanut maailmanmestaruuden Argentiinalle vuonna 1978. Villa pelasi Tottenhamissa viisi vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ricky Villa's own website
 Spurs players - where are they now
 Record at Rivals.net
 Villa in his own words on playing overseas

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Argentiinalaiset jalkapallovalmentajat
Jalkapallon maailmanmestarit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Beth Phoenix

Beth Phoenix (oik. Elizabeth Kocanski, s. 24. marraskuuta 1980) on yhdysvaltalainen showpainija. joka ei paini enää.

Lopetusliikkeenä hän käytti Glam Slamia. Kocanski on naimisissa entisen WWE- supertähden Adam Copelandin alias Edgen kanssa, ja heillä on yhteinen tytär.

Yhdysvaltalaiset showpainijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Eclipse (soundtrack)

The Twilight Saga – Eclipse: Original Motion Picture Soundtrack on soundtrack vuoden 2010 yhdysvaltalaiseen elokuvaan Twilight – Epäilys. Soundtrackin julkaisee Chop Shop Records yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 8. kesäkuuta 2010.

Soundtrack

Tausta 
Albumia edeltää kaksi soundtrack-levyä: Twilight: Original Motion Picture Soundtrack (2008) ja The Twilight Saga – New Moon: Original Motion Picture Soundtrack (2009). Kummatkin ovat vastaavasti soundtrack-levyjä Twilight – Epäilyksen edeltäville elokuville Twilight – Houkutus (2008) ja Twilight – Uusikuu (2009). 
Twilight – Houkutuksen soundtrackin sävellyksistä vastasi Carter Burwell. Chop Shop Records julkaisi soundtrackin yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 4. marraskuuta 2008. Twilight – Uudenkuun soundtrackin, jonka kappaleet on valinnut musiikkisuunnittelija Alexandra Patsavas, julkaisi Chop Shop Records yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 16. lokakuuta 2009. Molemmat soundtrack-levyt ovat parhaimmillaan sijoittunut sijalle 1 Billboard 200 - listalla.

Tuotanto 
Lokakuussa 2009 Muse kertoi MTV:n haastattelussa, että yhtye saattaisi olla valmis tekemään kappaleita myös Twilight – Epäilys -elokuvaa varten. Muse on luovuttanut kappaleitaan kahteen edelliseen sarjan elokuvaan. Toukokuun alussa Stephenie Meyer kertoi virallisilla kotisivuillaan, että Muse tekee elokuvan soundtrack-levylle kappaleen, josta tulee myös heidän singlensä. Kappale on nimeltään Neutron Star Collision (Love is Forever). Kyseinen single julkaistiin 17. toukokuuta 2010. Toukokuussa 2010 ilmoitettiin, että latinalaisamerikkalainen bändi Jesse & Joy kuullaan myös soundtrack-levyllä.

Markkinointi 
Toukokuun puolivälissä julkaistiin pätkä Musen singlestä Neutron Star Collision (Love is Forever). Single julkaistiin kokonaisuudessaan 17. toukokuuta 2010. Sen musiikkivideo julkaistiin 20. toukokuuta 2010 ja se sisältää kohtauksia elokuvasta. 2. kesäkuuta 2010 ilmoitettiin Twitterin kautta, että soundtrack on kuunneltavissa seuraavan 24 tunnin ajan.

Kappaleet

Deluxe Edition -bonuskappaleet

Kansainväliset bonuskappaleet

Singlet

Vastaanotto ja listasijoitukset 
Kesäkuuhun mennessä soundtrack on saanut hyvän vastaanoton: Entertainment Weekly antoi soundtrackille arvosanan B+. Billboard 200 -listalla soundtrack sijoittui sijalle 2. Allmusic antoi soundtrackille neljä tähteä viidestä. Metacriticin antoi soundtrackille painotetuksi keskiarvokseen 76, ilmaisten "yleisesti myönteisiä palautteita". Vastaanotto on suurimmaksi osakseen ollut parempi kuin New Moonin, uutamia poikkeuksia lukuun ottamatta.

Palkinnot

Score 

Eclipse – The Score sisältää Howard Shoren elokuvaan tekemät sävellykset. Shore korvasi säveltäjä Alexandre Desplatin, joka sävelsi musiikin elokuvasarjan toiseen osaan Twilight – Uusikuu. Shore on säveltänyt musiikkia esimerkiksi elokuvaan Taru sormusten herrasta. Toukokuussa 2010 score-levyn ilmoitettiin ilmestyvän 29. kesäkuuta 2010.

Kappaleet

Lähteet 

Houkutus-elokuvat
Vuoden 2010 soundtrackit
Yhdysvaltalaiset albumit
Tatra T13

Tatra T13 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kevyt kuorma-auto. Sen rakenne perustui vuonna 1923 esiteltyyn T11-henkilöautoon. T13:n valmistus alkoi 1924 ja jatkui virallisesti vuoteen 1933 asti, mutta viimeinen yksilö valmistui vuonna 1935.

Kaksiakselisen, takavetoisen T13:n omamassa oli 1 000 kg ja se kykeni versiosta riippuen kuljettamaan 800–1 200 kg hyötykuorman. Sen huippunopeus oli 45 km/h. Auton alustalle valmistettiin myös muutamia linja-autoja.

Teknisiä tietoja

Moottori 

Ensimmäisissä autoissa käytettiin T11:n moottoria, mutta vuodesta 1926 autossa oli hieman tehokkaampi T12:n voimanlähde.

Moottori oli tyypiltään kaksisylinterinen, ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Sen takana olleessa vauhtipyörässä oli tuuletin, jonka ympärillä oli ilmavirtaa ohjaava kokoojapelti. Moottorin lohko oli valmistettu kevytmetallista. Polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 26 ABC -kaasutin.

Autossa oli Boschin magneettosytytys ja sytytysennakkoa voi säätää käsin. Moottori oli varustettu sähköisellä käynnistysmoottorilla. Sähköjärjestelmä oli 6-volttinen.

Voimansiirto ja alusta 

Myös alustan rakenne muuttui samalla hieman kun T12 korvasi T11:n.

Moottorin takana oli kuiva nelilevyinen kytkin, joka välitti voiman neliportaiseen vaihteistoon. Vaihteisto oli kiinnitetty takapäästään keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli. Runkoputken takapäässä oli vetopyörästö, johon oli rakennettu heilurityyppinen erillisjousitus. Taka-akseli oli jousitettu poikittain asennetun, puolielliptisen lehtijousen avulla, joka oli kiinnitetty keskeltä vetopyörästön runkoon ja päistään jarrukilpiin. Auton moottori makasi jäykällä etuakselilla olleen poikittaisen lehtijousen päällä. Näin ollen myös moottori ja vaihteisto toimivat osana kantavaa rakennetta. Rakenne oli erittäin jäykkä ja toimi erinomaisesti hankalissa maasto-olosuhteissa.

Ensimmäisissä yksilöissä oli takana mekaanisella välityksellä toimivat rumpujarrut eikä etujarruja ollut. Kummassakin jarrurummussa oli kaksi paria jarrukenkiä, joista toinen pari oli seisontajarrua varten. Kun autossa alettiin käyttää T12:n komponentteja, myös etuakselille asennettiin jarrut ja takapyörillä oli enää yhdet parit jarrukenkiä, jotka toimivat sekä käyttö- että seisontajarruina.

Sotilaskäyttö 

Tšekkoslovakian asevoimat ei ollut kiinnostunut käyttämään T13-mallia motorisoinnissaan. Huomio kiinnittyi maastokelpoisemman, kolmiakselisen ja kantavuudeltaan 1,5-tonnisen T26-mallin kehittämiseen.

Armeijalle kuitenkin toimitettiin kolme T13:aa. Ensimmäinen, kantavuudeltaan yhden tonnin kuorma-auto myytiin 1926. Vuotta myöhemmin myytiin yksi T13:n alustalle rakennettu linja-automuunnelma. Vuonna 1931 myytiin vielä vankienkuljetusautoksi rakennettu muunnelma.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Teknisiä tietoja ja kuvia 

T13
Kuorma-autot
Tripolin kansainvälinen lentoasema

Tripolin kansainvälinen lentoasema ()  on 34 kilometrin päässä Libyan pääkaupunki Tripolin keskustasta sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Lentoasema toimii kansallisen yhtiön Libyan Airlinesin sekä Afriqiyah Airwaysin ja Buraq Airin solmukohtana. Lentoasemalla on kaksi kiitotietä, yksi 3,6 kilometrin mittainen ja ILS-lähestymislaitteilla varustettu kiitotie ja yksi 2,6 kilometrin mittainen kiitotie.

Lentoaseman kautta kulki yli kolme miljoonaa matkustajaa 2008. Lentoasemalle on rakenteilla kaksi uutta terminaalia.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Aiheesta muualla 
Tripolin kansainvälinen lentoasema - World Aero Data
Tripolin kansainvälinen lentoasema - Great Circle Mapper

Lähteet 

Libyan lentoasemat
Kansainvälinen lentoasema
Tr2

Tr2 (Truman) oli Suomessa sotien jälkeen käytössä ollut yhdysvaltalainen höyryveturityyppi. Raskaat tavaraliikenneveturit olivat samaa tyyppiä, jollaisia oli sodan aikana toimitettu Neuvostoliittoon (Lend-Lease-sopimus).

Truman Tr2 -vetureita valmisti Baldwin Locomotive Works Pennsylvanian osavaltion Philadelphiassa, ALCO valmisti sarjan viimeisimmät yksilöt. Veturiin mahtui 13 tonnia hiiltä ja 28 tonnia vettä.

Jatkosodan jälkeen suomalainen veturiteollisuus ei pystynyt raaka-ainepuutteen ja sotakorvausten takia rakentamaan vetureita, joten vetureita jouduttiin hankkimaan ulkomailta. Yhdysvalloista hankitut 20 veturia tuotiin Suomeen osina ja ne koottiin VR:n Helsingin konepajassa. Veturin lempinimi Truman viittaa Yhdysvaltain silloiseen presidenttiin Harry S. Trumaniin. Veturit otttiin palveluskäyttöön 1946-1947.

Tr2-veturit olivat VR:n raskaimmat ja vahvimmat veturit, ja Tr2 oli samalla viimeinen VR:n käyttöönottama höyryveturimalli. Ne sijoitettiin Riihimäelle ja niitä oli lyhytaikaisemmin sijoitettuna Pieksämäelle ja Kouvolaan. Vetureita käytettiin myös Helsingin ja Riihimäen välisissä henkilöjunissa.

Veturit olivat hiilikäyttöisiä, ja niissä oli automaattilämmittäjä, stokeri, joka kuljetti hiilen ruuvikuljettimella tenderistä putkea pitkin tulipesään. Tämä helpotti lämmittäjän työtä huomattavasti

Suhteellisen lyhyen käyttöiän jälkeen Trumanit hylättiin vuosina 1964–1969. Veturit romutettiin lukuun ottamatta veturia 1319, joka on Hyvinkäällä Suomen Rautatiemuseossa.

Tekniikkaa
Paino työkunnossa: 166,2 t
Pituus puskimien kanssa: 22 m
Suurin nopeus: 65 km/h
Vetovoima: 17 780 kp = 174 kN

Lähteet
Suomen rautatiemuseon veturi 1319:n esittelytaulu

Viitteet

Aiheesta muualla

Museorautatiekalusto
Suomalaiset höyryveturit
Kreikantulppaani

Kreikantulppaani (Tulipa orphanidea) on Kreikassa Kytheran saarella villinä elävä tulppaanilaji. Lisäksi kasvia tavataan muun muassa Kreikan Peloponnesoksen eteläosassa, Antikytheran saarella ja Kreetan saaren Gramvoúsan niemimaalla. Se kasvaa kivikkoisilla alueilla. Kasvi kukkii helmikuun puolivälistä toukokuun alkuun. Sen kukat ovat oranssit tai tiilenpunaiset. Lajia viljellään myös puutarhoissa. Se kestää hyvin kylmää.

Lähteet 

Tulppaanit
Olavi Pesonen

Olavi Samuel Pesonen () oli suomalainen säveltäjä, urkutaiteilija, musiikkikriitikko ja musiikkipedagogi.

Henkilöhistoria
Pesosen vanhemmat olivat kouluneuvos Matti Pesonen ja Ellen (Ella) Irene Malmberg ja puoliso vuodesta 1933 Sirkku Aune Margareta Lyytikäinen. Hän tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1932. Helsingin Kirkkomusiikkiopistosta Pesonen valmistui 1934 ja Sibelius-Akatemian urkudiplomin hän suoritti 1939. Pesonen toimi kansakoulun laulunopettajana Helsingissä vuodesta 1933, sävellyskonsertin hän piti 1936 ja urkukonsertin 1939. Hän toimi myös orkesterin- ja kuoronjohtajana ja musiikkikriitikkona, samoin kuin luottamustehtävissä Suomen musiikkielämässä.
1950-luvun lopulla Pesonen toimi musiikin lehtorina Helsingin opettajakorkeakoulussa ja myöhemmin 1960-luvulla Kouluhallituksessa koulujen musiikintarkastajana.

Tuotanto
Pesosen ensimmäiset teokset edustivat kansallisromantiikkaa, mutta myöhemmin hänen sävelkielensä kehittyi kromaattisemmaksi ja etääntyi paikoitellen tonaalisuudesta. Pesonen käyttää runsaasti kontrapunktia. 1950–1960-luvulla Pesonen sävelsi lukuisten muiden tehtävien vuoksi melko vähän, mutta 1970-luvulla siirryttyään eläkkeelle hän saattoi jälleen paneutua enemmän säveltämiseen. Pesosen tuotannossa on runsaasti kuoro- ja yksinlauluja, joista merkittävimpiä ovat sekakuorosävellys Ajat eellehen menevät (1935) ja yksinlaulusarja Gott! Wirf mich nicht zu Deinen Steinen (1953). Hänen säveltäjäkuvaansa liitettiin lyyrisyys, uskonnollisuus ja vankat tekniset taidot. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa, muita soitinteoksia sekä lukuisia vokaaliteoksia. Pesosen merkittävin sävellyksenopettaja oli Leevi Madetoja. 

Pesonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1961.

Sävellyksiä
Pesosen sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
 Jousikvartetto e-molli, 1935
 Orkesterille Preludi 1936, Humoreski 1936, Kehtolaulu 1936 ja Juhla-alkusoitto, 1939
 Melodraama Havahtuminen, 1936
 Kuulokuvamusiikkia baritonille ja uruille, 1937
 Piano- ja urkusävellyksiä, kuten Fuuga g-molli, 1938-1939
 Kantaatteja muun muassa koulujen ja yhdistysten vuosijuhliin
 Yli sata yksin-, lasten- ja kuorolaulua kutakin

Teoksia
Pesosen julkaisemia lauluteoksia ovat:
 Aapi lauluja, 1934
 Laulukirja, 1938
 Kymmenen joululaulua, 1940
 Laulava kansa I, 1944 
 Laulava kansa II, 1945
 Hengellisiä sekakuorolauluja, 1945

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Suomalaiset musiikkikriitikot
Suomalaiset urkurit
Suomalaiset musiikkipedagogit
Suomalaiset kuoronjohtajat
Orkesterinjohtajat
Musiikkikirjailijat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Juha Niemi

Juha Niemi (s. 6. elokuuta 1988 Ylistaro) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa.
Hänen aikaisempia seurojaan ovat Seinäjoen Maila-Jussit (2005–2008), Nurmon Jymy (2009–2010), Koskenkorvan Urheilijat (2011–2012), Joensuun Maila (2013–2019). ja Manse PP (2020-2021) Niemi on saavuttanut Joensuun Mailan joukkueessa Superpesiksessä mestaruuden vuonna 2018 ja 2019 sekä pronssimitalin vuosina 2013–2017. 

Lokakuussa 2019 ilmoitettiin Niemen tehneen sopimuksen Manse PP:n kanssa.

Lokakuussa 2021 Niemi teki sopimuksen Hyvinkään Tahkon kanssa.

Lyöjäjokerina pelaava Niemi on valittu seitsemän kertaa Miesten Itä–Länsi-otteluun. Niemi pelasi myös kolmesti A-poikien  Itä-Lännessä  ja kahdesti B-poikien Itä-Lännessä

Hän on tunnettu kovista ja tarkoista lyönneistään.

Muuta 

Niemi on ammatiltaan LVI-asentaja. Hän on kotoisin Ylistaron (nyk. Seinäjoki) Kitinojalta.

Saavutukset

Pelaajana 
 3 SM-kultaa: 2018, 2019, 2021 
 5 SM-pronssia: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
 7 Itä-Länsi-ottelua: 2010, 2011, 2013, 2014, 2016, 2018, 2022
 Superpesiksen kuukauden pelaaja (3): kesäkuu 2008, heinäkuu 2012, kesäkuu 2014 
 Superpesiksen kuukauden jokeri: heinäkuu 2022

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Ranarop

Ranarop on kansanmusiikkiyhtye Gjallarhornin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Se on saanut nimensä skandinaavisessa mytologiassa esiintyneen Rán merenjumalattaren mukaan. Sanamukaisesti sana ranarop merkitsee Ránin huutoa.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Gjallarhornin albumit
Cistus × incanus

Cistus × incanus on vaaleanpunakukkainen pieni pensas, joka kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat noin 7,5 cm pitkät ja kukkien halkaisija on 6–7 cm.

Kasvin tahmeista lehdistä ja varsista tehdään aromaattista ainetta nimeltä laudanum.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 United States Department of Agriculture (USDA): Cistus incanus 

incanus
Risteymät
Piikkiönjoki

Piikkiönjoki (yläjuoksulla Hepojoki ja Makarlanjoki) on pieni joki Piikkiössä  Kaarinassa Varsinais-Suomessa. Joki laskee Piikkiönlahteen. Sitä ennen se virtaa Piikkiön keskustan läpi muutaman kilometrin matkan Hepojoen ja Makarlanjoen yhtymäköhdasta. Suultaan joki on vielä varsin leveä, mutta kapenee nopeasti tultaessa Piikkiön keskustaan, ja Hepo- ja Makarlajokien leveys on vain muutamia metrejä. Joen latvaosat, jotka ulottuvat Liedon ja Paimion kuntien alueelle, saavat alkunsa monista pienemmistä ojista, jotka ovat yhteydessä muun muassa Aurajoen sivuhaaraan Savijokeen.

Piikkiönjoki kuuluu Ympäristöhallinnon kehittämisohjelmissa Aurajoen-Paimionjoen vesistöaluekokonaisuuteen. Suomen vesistöaluejaossa sen vesistöalueen nimenä on  Hepojoen-Makarlanjoen vesistöalue. Vesistöalueen suuruus on 53,39 km², valuma-alueen järvisyys 0,11 % ja vesistöalueen tunnus 82.040.
 
Hepojoessa on toiminut ennen vedenottamo.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomen joet
Saaristomereen laskevat vesistöt
Kaarinan luonto
Paimion luonto
Liedon luonto
Helleaalto (sarjakuvahahmo)

Helleaalto (), oikealta nimeltään Mick Rory on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. John Broomen luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1963 Flash -sarjakuvalehden numerossa 140. Hahmo tunnetaan Salaman vihollisena.

Sarjakuva
Mick Rory oli kiinnostunut tulesta jo lapsena asuessaan maatilalla Central Cityn ulkopuolella. Hän tuijotti usein liekkejä ja yritti jopa pitää niitä kädessään, vaikka ne polttivat hänen kätensä. Roryn pakkomielle meni lopulta liian pitkälle, kun hän sytytti perheensä talon palamaan ja jäi tuijottamaan liekkejä, eikä mennyt pyytämään naapurilta apua.

Roryn setä kasvatti pojan tulipalon jälkeen, mutta hänen pakkomielteensä tulta kohtaan ei kadonnut. Erään kouluretken aikana Roryn luokkalainen lukitsi hänet vitsinä teurastamon pakkashuoneeseen. Rory onnistui pääsemään ulos ja kosti tempauksen lukitsemalla ystävänsä kotiin ja sytytti sen tuleen. Sittemmin Rory ymmärsi olevansa pyromaani, jolle jäi pakkashuoneesta kylmyyden pelko. Rory karkasi lopulta kotoa ja liittyi sirkukseen tulennielijäksi. Rory ei kuitenkaan pystynyt hillitsemään pyromaanisuuttaan ja poltti myös sirkuksen.

Rory yritti taistella pakkomiellettään vastaan, mutta saikin innoitusta Central Cityn uutisarkistosta, jossa oli aiheita paikallisista rikollisista. Rory keksi käsiaseen kokoisen liekinheittimen ja puki ylleen asbestiasun, jonka jälkeen Rory aloitti rikollistoimintansa Helleaaltona. Hänestä tuli pian Salaman yleisimpiä vihollisia ja yksi Kapteeni Pakkasen kilpailijoista, joka myös esitteli Helleaallon muille paikallisille konnille.

Muissa medioissa

Animaatio

Justice League Unlimited
Helleaalto esiintyi Justice League Unlimitedissa vierailevana hahmona, jossa hahmon äänenä toimi Lex Lang. Helleaalto oli Gorilla Groddin Legioonan jäsen ja auttoi muun muassa Devil Rayta, Gigantaa ja Killer Frostia hakemaan viikinki laivan sisällä olleen viikinkiprinssin ruumiin. Hänen tehtävänään oli sulattaa laiva jäästä.

Batman – pelottomat
Helleaalto esiintyi vuonna 2010 Batman – pelottomat sarjan jaksossa "Requiem for a Scarlet Speedster", jossa hahmon äänenä oli Steve Blum. Se oli ryöstänyt pankin kunnes Batman saapui paikalle estämään hänen pakonsa. Pian hänen apuunsa saapuivat Kapteeni Pakkanen ja Säävelho, jonka myötä kolmikko onnistui kukistamaan Batmanin sulattamalla lopuksi pronssia Batmanin päälle. Pian paikalle saapui Jay Garrick ja Poika Salama, jotka kukistivat rikolliskolmikon.

Videopelit
Helleaalto esiintyy vuoden 2011 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.

Hahmoa näytelleet

Lähteet

DC-universumin superroistot
Kuvitteelliset murhaajat
We Rule the Night

We Rule the Night on Sonic Syndicaten neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2010. Uuden laulajan, Nathanin, pehmeämpi ja kevyempi laulanta sai ristiriitaisen vastaanoton.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.

Kappaleet 
Beauty and the Freak
Revolution, Baby
Turn it Up
My Own Life
Burn This City
Black and Blue
Miles Apart
Plans Are for People
Leave Me Alone
Break of Day
We Rule the Night
Dead and Gone (bonuskappale)
Perfect Alibi (Japanin bonuskappale)

Arviot 
 Metal Hammer: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 We Rule the Night discogs.com -sivustolla

Sonic Syndicaten albumit
Vuoden 2010 albumit
Kiviniityn yhteiskoulu

Kiviniityn yhteiskoulu on Kokkolan Kiviniityssä sijaitseva yläaste ja lukio. Koulussa on 340 oppilasta ja 35 opettajaa. Kouluun tulevat uudet oppilaat siirtyvät Koivuhaan, Mäntykankaan ja Ykspihlajan kouluista. Kaksikerroksinen koulu sijaitsee osittain Tehtaankadulla, Mariankadulla ja Kuusitiellä, ja sen varsinainen osoite on Kuusitie 3. Koulun vieressä sijaitsee Kiviniityn päiväkoti.

Lähteet 

Kokkolan oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Suomen lukiot
Järvijoki

Järvijoki on Varsinais-Suomessa virtaava joki, joka on Aurajoen toiseksi suurin sivujoki. Se kuuluu Aurajoen vesistöalueeseen. Järvijoki saa alkunsa Kurjenrahkan kansallispuistosta Savojärvestä. Ympäröiviltä soilta siihen yhtyy pieni Ihavanjoki, minkä jälkeen joki levenee ja laskee vetensä Aurajokeen Auran kunnassa. Järvijoen valuma-alueen pinta-ala on 110 km² ja järvisyys 1,1 %. Siihen laskevia järviä on Savojärven lisäksi vain pieni Asonlammi.

Järvijoen varrella olevassa koskessa Aurassa toimi vuosina 1764–1820 Järvenojan paperitehdas. Valtatie 9 ylittää joen Auran Järvenojalla lähellä vanhaa paperitehtaan paikkaa ja seututie 204 Turun Paattisten Tortinmäessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen joet
Aurajoen vesistö
Aura
Turun luonto
Rusko
Nousiaisten luonto
Kurjenrahkan kansallispuisto
Tomi Alatalo

Tomi Alatalo (s. 1981) on suomalainen näyttelijä.

Ura 
Tammikuussa 2016 ensi-iltansa saaneessa Love Records -levy-yhtiöstä kertovassa elokuvassa Love Records – Anna mulle Lovee (ohjaus Aleksi Mäkelä) Alatalolla oli merkittävä rooli. Näyttämöllä hän on esiintynyt muun muassa Tampereen Teatteriin vuonna 2013 tehdyssä William Shakespearen Hamlet -näytelmässä nimiroolissa, näytelmän ohjasi Mikko Viherjuuri. Keski-Uudenmaan teatterissa 2013 esitetyssä Aleksis Kiven Nummisuutarit -näytelmässä hänen roolinsa oli Esko (ohjaus Juha Hurme). Lisäksi hän on vieraillut useissa teattereissa ympäri Suomen, muun muassa Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Nälkäteatterin vankilakiertue-näytelmissä. Alatalo on tehnyt Jeesuksen roolin Helsingin Via Crucis – Ristin tie -näytelmässä vuonna 2011.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset basistit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Juhlapuhe

Juhlapuhe on huomionosoituksena esitetty puhe esimerkiksi häissä, ristiäisissä, syntymäpäivillä, valmistujaisissa tai ylioppilasjuhlissa.

Aiheesta muualla
Hyvä juhlapuhe liikuttaa, naurattaa ja opettaa 

Puheet
Juhlat
Daniil Andrejev

Daniil Leonidovitš Andrejev (; 2. marraskuuta (J: 20. lokakuuta) 1906 Berliini – 30. maaliskuuta 1959 Moskova) oli venäläinen kirjailija, runoilija ja mystikko.

Venäläiset kirjailijat
Kristilliset mystikot
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Jos vielä oot vapaa

Jos vielä oot vapaa on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha ”Watt” Vainion sanoittama iskelmä vuodelta 1970. Sen levytti ensimmäisen kerran Markku Tranberg eli Markus. Hänen versionsa julkaistiin ”Vain kotka lentää aurinkoon” -singlen B-puolella 1970. Kappale on Markuksen tunnetuimpia, ja sen mukaan nimettiin 20 suosikkia -albumisarjan kokoelmalevy 20 suosikkia – Jos vielä oot vapaa. Toivo Kärki kertoi myöhemmin, että kun tangon suosio alkoi 1960-luvun lopulla hiipua, hän ryhtyi kirjoittamaan "piilotangoja", jotka sisälsivät niitä aineksia, joita tangoissa rakastettiin, mutta "olomuoto" oli toinen.

Tunnetun coverin kappaleesta teki Ressu Redford vuonna 1992. Se julkaistiin hänen albumillaan Taas aurinko nousee. Muita kappaleen äänittäneitä ovat muun muassa Markku Johansson, Raimo Piipponen, Kari Litmanen ja Nylon Beat. Laulua pidetään yhtenä Toivo Kärjen kauneimpana sävellyksenä, ja se julkaistiinkin kokoelmalla Toivo Kärki – Kauneimmat laulut. Laulu äänestettiin radiokanava Iskelmän Kaikkien aikojen paras iskelmä -listalla sijalle 129. Kappaleesta julkaistiin vuonna 2010 uusi kitaraversio 60-vuotisjuhlavuoden kunniaksi muusikko Jasu Mäntylän tuottamana.

Lähteet 

Vuoden 1970 kappaleet
Toivo Kärjen säveltämät kappaleet
Juha Vainion sanoittamat kappaleet
Suomalaiset iskelmät
Aino Nykopp-Koski

Ann-Maria Myllgren (ent. Aino Kerttu Annikki Nykopp-Koski; s. marraskuu 1950) on suomalainen sarjamurhaaja, joka työskennellessään perushoitajana murhasi ja yritti murhata useita potilaitaan vuosina 2004–2009. Ennen henkirikoksia hänelle oli langetettu ehdollisia vankeustuomioita muun muassa huumaavien lääkeaineiden ja potilaiden omaisuuden varastamisesta.

Kolme potilaista kuoli sairaalassa 2004, 2005 ja 2006, joten myrkytykset jäivät tuolloin havaitsematta. Vasta kun uhrit jouduttiin oikeuden päätöksellä nostamaan haudasta, oikeuskemiallinen tutkimus paljasti 2009 keskushermostoon vaikuttavan lääkkeen yliannostuksen kahdessa tapauksessa. Lisäksi Nykopp oli varastanut uhriensa omaisuutta.

Poliisi alkoi tutkia Nykoppin toimia maaliskuussa 2009 sattuneen myrkytystapauksen jälkeen. Nykopp oli todistajan kertoman mukaan valmistanut jogurttiannoksen, johon oli sekoitettu erilaisia hengenvaarallisia lääkkeitä. Uhriksi joutunut iäkäs nainen saatiin pelastettua Marian sairaalassa. Tutkinnan aikana selvisi monta vastaavanlaista myrkytystapausta. Nykopp kiisti rikokset. Häneltä takavarikoitiin 1 800 huumaavaa lääketablettia. Hänen mukaansa joissakin tapauksissa oli kyse luonnollisista kuolemista, toisissa potilaat ottivat itse liikaa lääkkeitä.

Oikeudenkäynti 
Helsingin käräjäoikeus katsoi Nykoppin 14. toukokuuta 2010 antamallaan välipäätöksellä syylliseksi viiteen murhaan, viiteen murhan yritykseen ja kahteen törkeään pahoinpitelyyn ja määräsi hänet mielentilatutkimukseen. Tutkimuksen mukaan hän toimi täydessä ymmärryksessä, ja hänellä oli antisosiaalinen persoonallisuushäiriö, johon liittyy useita psykopaattisia piirteitä.

Nykopp tuomittiin Helsingin käräjäoikeuden päätöksellä 22. joulukuuta 2010 elinkautiseen vankeuteen. Nykopp-Koski valitti tuomiosta ja tapauksen käsittely hovioikeudessa alkoi syksyllä 2011. Helsingin hovioikeus katsoi 29. maaliskuuta 2012 antamallaan tuomiolla Nykoppin syylliseksi viiteen murhaan, viiteen murhan yritykseen, kolmeen törkeään pahoinpitelyyn, kahteen törkeään varkauteen, kahteen varkauteen sekä kahteen huumausainerikokseen.

Hovioikeus piti käräjäoikeuden langettaman elinkautisen vankeustuomion voimassa. Korkein oikeus hylkäsi Nykopp-Kosken valituslupahakemuksen 22. marraskuuta 2012 antamallaan päätöksellä.

Myllgren anoi hovioikeudelta pääsyä ehdonalaiseen keväällä 2020 suoritettuaan elinkautisesta tuomiostaan 11 vuotta. Hovioikeus hylkäsi anomuksen vedoten muun muassa Myllgrenin tekemien rikosten määrään ja laatuun sekä siihen, että Myllgrenin riski syyllistyä uudelleen väkivaltarikokseen on suuri.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Vanhusten lääkemurhista tuomittu hoitaja puolustautuu

Suomalaiset sarjamurhaajat
Henkirikoksiin syyllistyneet terveydenhoidon ammattilaiset
Suomalaiset elinkautisvangit
Oikeustapaukset
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Jari Huhtasalo

Jari Matti Huhtasalo (s. 22. heinäkuuta 1958) on suomalainen laulaja ja diakoni. 

Ikaalisista kotoisin oleva Huhtasalo tuli tunnetuksi poikasopraanona vuonna 1972 levymyyntitilaston ykköseksi nousseella kappaleellaan Äideistä parhain. Hän on myöhemmin jatkanut levytysuraansa 2000-luvulla. Omien albumiensa lisäksi Huhtasalo on mukana myös levyllä Kaikkien aikojen hengelliset laulut – 60 kauneinta (2009). Hänen isänsä on pelimanni Matti Huhtasalo.

Diskografia 
Suomalaisin sävelmin ja sanoin (yhdessä Pekka Tynin kanssa, 2002)
Lauluja rakkaudesta aamusta iltaan (2004)
Kun kone vääntää (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset laulajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Jailhouse Rock

”Jailhouse Rock” on Jerry Leiberin ja Mike Stollerin tekemä musiikkikappale, jonka levytti ensimmäisenä Elvis Presley vuonna 1957. Se esiintyy samana vuonna ilmestyneessä Elviksen tähdittämässä elokuvassa Rock'n roll -suosikki.

Vuonna 2004 Rolling Stone -lehti valitsi ”Jailhouse Rockin” 67. sijalle listallaan 500:sta kaikkien aikojen parhaasta kappaleesta.

Lähteet 

Elvis Presleyn kappaleet
Vuoden 1957 kappaleet
Silwan

Silwan eli Siloa (Siiloa) on Itä-Jerusalemissa Vanhan kaupungin Lantaportin ulkopuolella ja Temppelivuoren vieressä oleva arabikaupunginosa. Siellä asuu noin 40 000 palestiinalaista. Historiallisesti kaupunginosa on sijainnut Kidronin laakson itäisellä rinteellä Giihonin lähteen yläpuolella, mutta nykyään se sijaitsee molemmin puolin laaksoa. Alueella sijaitsee Raamatussa mainittu Siloan allas.

Historia 

Silwanin juutalainen historia ulottuu Raamatun aikoihin. Juutalaiset asettuivat kylään jo ennen Israelin valtion perustamista. Vuonna 1882 joukko Jemenin juutalaisia pakeni maansa vainoja ja he asettuivat ensin alueella oleviin luoliin. Myöhemmin syntyi ns. jemeniläiskylä Kfar Shiloach (Siloan kylä). Nämä juutalaiset karkotettiin arabikapinan vuosina 1936-1939 ja arabit ottivat haltuunsa heidän talonsa.

Arkeologiset kaivaukset 

Alueella tehdään arkeologisia kaivauksia, joissa tutkitaan historiallista Daavidin kaupunkia. Paikallisten asukkaiden mukaan kaivauksilla on poliittinen tausta: Israel suunnittelisi käyttää niitä syynä vaatia aluetta itselleen ja ajaa palestiinalaiset pois Jerusalemista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jerusalemin kaupunginosat
Piers Sellers

Piers John Sellers (11. huhtikuuta 1955  Crowborough, Sussex, Englanti – 23. joulukuuta 2016 Houston, Texas, Yhdysvallat) oli brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen meteorologi ja NASAn astronautti. Hän osallistui sukkulalennoille STS-112 vuonna 2002, STS-121 vuonna 2006 ja STS-132 vuonna 2010.

Sellers muutti Yhdysvaltoihin Britanniasta vuonna 1982 vaimonsa kanssa. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1991. Hänet valittiin NASAn astronauttikoulutukseen vuonna 1996. Sellers on viettänyt avaruudessa 559 tuntia, joista 40 tuntia kuudella  avaruuskävelyllä (STS-132:ta edeltävä tilanne).

Lähteet

Aiheesta muualla

NASAn elämäkerta
Spacefacts.de:n elämäkerta
Lentoa STS-132 edeltävä haastattelu (23.4.2010) 
Lentoa STS-121 edeltävä haastattelu vuodelta 2006 
Lentoa STS-112 edeltävä haastattelu  vuodelta 2002 
NASA astronaut’s early career in WCRP — Interview published 2007, detailing Sellers' career in meteorology and climate research

Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät
Vuonna 1955 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Thiago Silva

Thiago Emiliano da Silva, joka tunnetaan paremmin nimellä Thiago Silva (s. 22. syyskuuta 1984 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Vuosina 2012–2020 hän edusti Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia, mutta seura ei uusinut hänen sopimustaan. Hänen pelipaikkansa on keskuspuolustaja. Hän toimi myös Brasilian jalkapallomaajoukkueen kapteenina, kunnes Neymar tuli hänen tilalleen.

Silva on aiemmin edustanut RS Futebol Clubea, Juventudea, Portoa, Dynamo Moskovaa, Fluminensea ja AC Milania. Hän on pelannut Italian Serie A:ssa 93 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia, Ranskan Ligue 1:ssä 204 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia ja Englannin Valioliigassa 55 ottelua, joissa tehnyt viisi maalia. Hän on voittanut Italian-mestaruuden 2011 ja Ranskan-mestaruuden seitsemän kertaa. Mestarien liigassa hän on pelannut 97 ottelua ja tehnyt neljä maalia, joista yksi oli PSG:n jatkopaikan ratkaissut jatkoaikamaali toisessa neljännesvälieräottelussa Chelseaa vastaan maaliskuussa 2015. Kauden 2019–2020 tappiollisessa loppuottelussa hän pelasi täydet minuutit. Kauden 2020–2021 voittoon päättyneessä loppuottelussa hän oli Chelsean avauskokoonpanossa, mutta joutui loukkaantumisen vuoksi jättämään pelin kesken.

Silva on pelannut Brasilian jalkapallomaajoukkueessa 107 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Hän kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2010 mutta ei vielä tuolloin päässyt pelaamaan. MM-kilpailuissa 2014 hän oli Brasilian joukkueen kapteeni ja pelasi täydet minuutit lukuun ottamatta Saksaa vastaan pelattua välieräottelua, josta hän oli poissa varoitustilin täyttymisen vuoksi. Hän teki maalin puolivälierässä Kolumbiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täydet minuutit Brasilian kaikissa viidessä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Serbiaa vastaan. 

Silva pelasi Copa Américassa vuosina 2011, 2015, 2019 ja 2011 joista 2019 hän voitti mestaruuden. Vuoden 2015 Copa Américassa hän teki maalin alkulohko-ottelussa Venezuelaa vastaan. Vuonna 2013 Silva voitti Brasilian joukkueen kapteenina Maanosaliittojen cupin. Hän saavutti Brasilian olympiajoukkueen jäsenenä pronssia Pekingissä 2008, jossa pelasi kaksi ottelua, ja hopeaa Lontoossa 2012, jossa pelasi kaikki ottelut.

Saavutuksia 
Brasilia
Maanosaliittojen cup: 2013
Copa América: kultaa 2019, hopeaa 2021
Brasilian olympiajoukkue
Olympialaiset: hopeaa 2012, pronssia 2008
Fluminense
Copa do Brasil: 2007
AC Milan
Serie A: 2011
Italian Supercup: 2011
Paris Saint-Germain
Ligue 1: 2013,2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2020
Ranskan cup: 2015, 2016, 2017, 2018, 2020
Ranskan liigacup: 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2020
Trophée des Champions: 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
Chelsea
Mestarien liiga: 2021
UEFA Super Cup: 2021
Seurajoukkueiden MM-kulta: 2021

Lähteet 
 Thiago Silvan profiili Transfermarkt-sivustolla

Viitteet

Aiheesta muualla 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Brasilialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rata-SM kausi 2010

Rata-SM kausi 2010 alkoi Kemoran kilpailuviikonlopulla 14.-15.5.2010 ja päättyy Ahvenistolla ajettavaan finaaliviikonloppuun 10.-11.9.2010. Luokkamäärää on kuluvalle kaudelle pienennetty ja nyt mukana ovat SM-arvon omaavat Formula Renault, Formula Ford ja GT Finnish Championship. Lisäksi täyteluokkina ajetaan mm. Legends Trophy ja V1600 Cup.

Kalenteri 

Kaudella 2010 ajetaan viisi osakilpailua kahdessa eri maassa.

Tallit ja kuljettajat

GT Finnish Championship

Formula Renault

Formula Ford

Tulokset

GT Finnish Championship
{|
|

Formula Renault
{|
|

Formula Ford
{|
|

Pisteet jaetaan Formulaluokissa, sekä GT-luokassa divisioonittain 12 parhaalle seuraavasti: 25-20-16-14-12-10-8-6-4-3-2-1.
GT Finnish Championshipissa lisäksi yleiskilpailun kymmenen parasta palkitaan seuraavasti: 10-9-8-7-6-5-4-3-2-1.

Lähteet

Vuoden 2010 moottoriurheilu
Rata-SM (rata-autoilu)
Mixet tahdo olla munkaa

Mixet tahdo olla munkaa on 2. Maanantain vuonna 1994 levyttämä humoristinen elektronisella musiikilla sovitettu musiikkikappale. Kappale on yhtyeen tunnetuimpia ja vuoden 1994 myydyin suomalainen singlelevy.

Kappale julkaistiin yhtyeen ensialbumilla Karuimmat rakkauslaulut sekä omana singlelevynä, joka sisälsi alkuperäisen kappaleen lisäksi "Mixet tahdon mix" -version ja kappaleen "Saat mut tuntemaan". Kappaleen ovat sanoittaneet ja säveltäneet Peter Bottne, Timo Ehno ja Jon Landlord.

Syksyllä 1994 kappaleelle tehtiin musiikkivideo, joka esitettiin Ylen Lista TOP 40 -ohjelmassa. Videolla on jälkikäsiteltyä materiaalia Peter Bottnesta ja yhtyeen silloisesta naislaulajasta esittämässä kappaletta ja lisäksi tietokoneella luotuja 3D-animaatioita, joissa keskeisinä elementteinä ovat musiikin tahdissa liikkuvalla naislaulajan suulla teksturoidut avaruuskappaleet.

Vuonna 2010 kappaleesta julkaistiin remastroitu versio. Kappale julkaistiin singlenä ja yhtyeen samana vuonna ilmestyneellä studioalbumilla Paternoster.

Yhtyeen räppäri Peter Bottne on kertonut kappaleen synnystä, että hänellä syntyi idea tehdä kappale, joka "todellakin ärsyttäisi kaikkia". Hän soitti puhelimella ideasta sanoittaja Jon Landlordille, ja 20 minuutin päästä puhelun päättymisestä Landlord oli tehnyt kappaleen valmiiksi.

Kappale

Kappale kertoo henkilöstä, jolla tuntuu löytyvän kaikkea, mutta ei kumminkaan anna vastakaikua ihailijalle.

Lähteet

Vuoden 1994 kappaleet
Suomalaiset elektronisen musiikin kappaleet
Huumorikappaleet
Tatra T23

Tatra T23 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kaksiakselinen kuorma-auto. Ensimmäinen prototyyppi valmistui jo 1923, mutta auton sarjavalmistus alkoi vasta 1926 perusteellisten testien jälkeen. Auton alustalle rakennettiin tavallisten kuorma-autojen lisäksi säiliöautoja, maansiirtoautoja ja linja-autoja. Auton kantavuus oli 2 500–4 000 kg ja sen huippunopeus oli 55 km/h.

T23:sta oli myös samaan aikaan kehitetty kolmiakselinen muunnelma T24.

Teknisiä tietoja

Moottori 

Auton moottorina oli nelisylinterinen, nestejäähdytteinen rivimoottori mallinimeltään T64. Sen polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 48 KB -kaasutin. Moottori oli varustettu sähköisellä käynnistysmoottorilla. Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen.

Voimansiirto ja alusta 

Moottorin takana oli kuiva kartiokytkin, joka välitti voiman neliportaiseen vaihteistoon. Vaihteisto oli kiinnitetty takapäästään keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli. Runkoputken takapäässä oli vetopyörästö, johon oli rakennettu heilurityyppinen erillisjousitus. Taka-akselin jousitus oli järjestetty kahden vinottain asennetun lehtijousen avulla; jouset oli kiinnitetty takapäistään jarrukilpiin ja etupäistään runkoputkeen. Keskeltä ne oli tuettu runkoputkeen kiinnitetyillä varsilla. Edessä oli päällekkäiset kolmiotuet ja kierrejouset. Käyttöjarruina oli hydraulisesti toimivat rumpujarrut. Seisontajarrua varten oli vetopyörästön takapuolelle asennettu erillinen jarrurumpu, joka vaikutti voimansiirtoon.

Sotilaskäyttö 

Vuonna 1928 Tšekkoslovakian asevoimille luovutettiin yksi T23-kuorma-auto testejä varten. Armeija kuitenkin päätyi hankkimaan kolmiakselisia T24-malleja, jotka sopivat paremmin maastoajoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Teknisiä tietoja ja kuvia 

T23
Kuorma-autot
1920-luvun autot
Uniluoto

Uniluoto on Porin 62. kaupunginosa. Se sijaitsee Meri-Porissa, noin 20 kilometrin päässä Porin keskustasta, Mäntyluodon eteläpuolella. Uniluodon länsipuolella on Kallon saari. Uniluodossa sijaitsee Mäntyluodon koulu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Porin kaupunginosat
James Webb

James Edwin Webb (7. lokakuuta 1906 – 27. maaliskuuta 1992) oli 14. helmikuuta 1961 – 7. lokakuuta 1968 Nasan toinen johtaja, joka valvoi Apollo-ohjelman toteutumista.

Hän kouluttautui opettajaksi vuonna 1928. Hän toimi Merijalkaväen lentäjänä 1930–1932. Tämän jälkeen hän valmistui juristiksi George Washingtonin yliopistosta vuonna 1936. Hän toimi opintojensa aikana kotiosavaltionsa eri poliitikkojen avustajana. Vuonna 1936 
hänet pestattiin Sperry-yhtiön henkilöstöpäälliköksi ja nousi sen varapääjohtajaksi myöhemmin. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Merijalkaväessä puolustusministeriössä nousten Trumanin aikana apulaispuolustusministeriksi. Vuonna 1953 hän siirtyi Kerr-McGee-öljy-yhtiön palvelukseen. 

Webb piti yllä poliittisia yhteyksiään ja vuonna 1961 Kennedyn hallinto kutsui hänet johtamaan Nasaa. Tänä aikana Nasan rahoitus ja työvoima kasvoivat valtavasti ja uusia keskuksia luotiin eri puolille Yhdysvaltoja. Webb oli Apollo-ohjelman johtaja, mutta hän erosi juuri ennen ensimmäistä kuun kiertävää Apollo 8-lentoa. 

James Webb -avaruusteleskooppi on nimetty Webbin mukaan.

Lähteet  
Osat artikkelista perustuvat NASAn biografiaan.
Encyclopaedia Britannica, James Edwin Webb
Transcript, James E. Webb Oral History Interview I, 4/29/69, by T. H. Baker, Internet Copy, LBJ Library.
W. Henry Lambright, Powering Apollo: James E. Webb of NASA; Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 1995; ISBN 0-8018-6205-1
Piers Bizony, The man who ran the moon: James E Webb, NASA, and the secret history of project Apollo; New York: Thunder's mouth press, 2006; ISBN 1-56025-751-2

Aiheesta muualla 

Nasa
Yhdysvaltalaiset virkamiehet
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Curse of the Red River

Curse of the Red River on metalliyhtye Barren Earthin esikoisalbumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2010. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 14.

Kappaleet

Kokoonpano 

Yhtye
 Mikko Kotamäki – laulu
 Olli-Pekka Laine – basso
 Kasper Mårtenson – koskettimet
 Janne Perttilä – kitara
 Marko Tarvonen – rummut
 Sami Yli-Sirniö – kitara

+

 Erno Haukkala – huilu kappaleessa "Curse of the Red River"

Tuotanto
 Tuottajat – Jukka Varmo ja Barren Earth
 Äänisuunnittelija – Jukka Varmo
 Miksaus ja masterointi – Dan Swanö
 Taustalaulu – Barren Earth
 Sovitus – Barren Earth
 Levynkansi ja suunnittelu – Travis Smith
 Valokuva, yhtye – Mitja Hirvilahti
 Logo, yhtye – Ritual

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Angry Metal Guy: 
 Exclaim!: positiivinen
 Keskisuomalainen: ylistävä
 PopMatters: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Barren Earthin sivusto 
 Albumi Peacevillen sivuilla  
 

Vuoden 2010 esikoisalbumit
Barren Earthin albumit
Magnesiumfosfidi

Magnesiumfosfidi (Mg3P2) on magnesium- ja fosfidi-ioneista koostuva epäorgaaninen ioniyhdiste. Magnesiumfosfidia käytetään pääasiassa hyönteis- ja jyrsijämyrkkynä.

Valmistus 
Magnesiumfosfidia voidaan valmistaa alkuaineistaan. Magnesium- ja fosforijauheet reagoivat keskenään 300–600 °C lämpötilassa muodostaen magnesiumfosfidia. Prosessissa katalyyttinä käytetään yleensä joko klooria, bromia, jodia tai näiden yhdisteitä.
6 Mg + P4 → 2 Mg3P2

Käyttö 
Magnesiumfosfidin käyttö tuhoeläinten torjunnassa perustuu erittäin myrkylliseen fosfiinikaasuun. Kosteus hajottaa magnesiumfosfidin, jolloin muodostuu fosfiinin lisäksi magnesiumhydroksidia.
Mg3P2+ 6 H2O → 3 Mg(OH)2 + 2 PH3

Magnesiumfosfidia käytetään tuhoeläinten hävittämiseen pääasiassa suljetuissa tiloissa kuten varastoissa ja jyrsijöiden kaivelemissa koloissa ja käytävissä. Kosteuden vapauttama fosfiinikaasu vaikuttaa hengitysteiden välityksellä ja on myrkyllistä hyönteisten kaikille kehitysasteille.

Magnesiumfosfidia voidaan käyttää myös merellä käytettävissä signaalipanoksissa. Merivesi reagoi magnesiumfosfidin kanssa tuottaen fosfiinikaasua, joka on erittäin helposti syttyvää ja tällaisia panoksia käytetään sijainnin osoittamiseen.

Myrkyllisyys 
Magnasiumfosfidi on myrkyllistä. Aineen hengittäminen aiheuttaa hengitysvaikeuksia, yskää, pääkipua sekä huonovointisuutta ja kipua vatsassa. Nieltynä magnesiumfosfidi voi aiheuttaa oksentelua, kouristuksia ja tajuttomuuden.

Lähteet 

Fosforiyhdisteet
Magnesiumyhdisteet
Fanipal

Fanipal () eli Fanipol () on noin 12 700 asukkaan pienehkö kaupunki Valko-Venäjän Minskin alueen Dzjaržynskin piirissä, vain 24 kilometriä Minskin keskustasta  lounaaseen.

Tämän pääkaupunki Minskin esikaupungin tärkeimpiin liikenneyhteyksiin kuuluvat Minskistä saapuva rautatie, joka jatkaa Fanipalin jälkeen lounaassa muun muassa Baranavitšyyn ja Brestiin. Minskin lounaiset lähijunat pysähtyvät tämän radan Fanipolin asemalla. Maantieväylistä tärkein on kaupungin keskustan pohjoisesta ohittava moottoritie M1 (eli eurooppatie E30, reittinään Varsova-Brest-Baranavitšy-Minsk-Orša-Moskova).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Perustietoja ja kantakaupungin kartta  (dorogiby.info)
Eräs Fanipaliin keskittynyt tieto- ja viihdeportaali   (fanipol.net)
WikiMapia satelliittikuva kaupungista, kohteiden selitykset pääosin  tai 
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta 
Kuvia joistain Fanipalin rakennuksista  (globus.tut.by)
Fanipalin historiaa 
Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию -  Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja aikatauluineen - Fanipolin aseman (Фаниполь) aikataulut (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) 
Valko-Venäjän juna-aikatauluja  
Tanskalaisomisteinen Maersk Medical Fanipolissa  

Minskin alueen kaupungit
Falconer (albumi)

Falconer on samannimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 8. toukokuuta 2001. Albumin kappaleista ”Mindtraveller”, ”Lord of the Blacksmiths”, ”Entering Eternity” ja ”Substitutional World” olivat ilmestyneet aiemmin yhtyeen vuonna 1999 julkaistulla demolla, joskin kaksi jälkimmäistä olivat demolla erilaisia sävellyksiltään ja sanoiltaan.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Weinerhall, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Mathias Blad – laulu, kosketinsoittimet, taustalaulu
 Stefan Weinerhall – kitara, basso
 Karsten Larsson – rummut

+

 Ulrika Olausson – taustalaulu

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 
 Albumin kansilehti
 Yhtyeen virallinen kotisivu

Viitteet

Aiheesta muualla 
 www.falconermusic.com

Vuoden 2001 esikoisalbumit
Falconerin albumit
Chapters from a Vale Forlorn

Chapters from a Vale Forlorn on Falconerin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. maaliskuuta 2002. Albumilla käytettiin ensi kertaa yhtyeen ulkopuolisia vierailevia sessiomuusikoita, jotka laajensivat yhtyeen musiikillista ilmettä. Albumi oli viimeinen Mathias Bladin kanssa tehty Falconer-albumi, ennen vuoden 2006 albumia Northwind, jolloin hän palasi yhtyeeseen. Se oli myös 40 minuutin kestollaan Falconerin tähänastisista albumeista lyhin.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Weinerhall, ellei toisin mainita.

Kokoonpano 
 Mathias Blad – laulu, kosketinsoittimet
 Stefan Weinerhall – kitara, basso, tamburiini
 Karsten Larsson – rummut

Vierailevat muusikot
 Sabine Daniels – huilu
 Elias Holmlid – piano, Hammond-urut
 Sami Yousri – viulu
 Andy LaRocque – soolokitara (kappale ”Busted to the Floor”)
 Johan Wikström – taustalaulu (kappale ”Portals of Light”)

Lähteet 
 Albumin kansilehti
 Yhtyeen virallinen kotisivu

Viitteet

Aiheesta muualla 
 www.falconermusic.com

Falconerin albumit
Vuoden 2002 albumit
Mont Collon

Mont Collon on 3 637 metriä korkea vuori Sveitsin Valais'n Alpeilla.

Aiheesta muualla 

 Kuvia, tietoa kiipeämisestä ja yleisesti, SummitPost (englanniksi)

Valais’n vuoret
Alppien vuoret
ArtHelsinki

ArtHelsinki on Suomen ainoa nykytaiteen messutapahtuma. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 2008 alkaen. Vuosina 2008 ja 2009 ArtHelsinki järjestettiin Helsingin Wanhassa Satamassa, vuonna 2010 se siirtyi Messukeskukseen Pasilaan, jossa näyttely on nyttemmin ajoitettu ja sijoitettu vuosittain alkusyksyllä pidettävän Habitare-näyttelyn yhteyteen. Tapahtuman perustaja Tuure Leppämäki myi tapahtuman Suomen Messuille vuonna 2012.

Messut järjestetään vuosittain. ArtHelsinkiin voivat osallistua vaihtuvia nykytaiteen näyttelyitä järjestävät galleriat. Mukana myös teollisuus- ja käsityötaiteen osio. Tapahtuma toimii yksityisin varoin. Se on perustettu edistämään kuvataiteen merkitystä suomalaisessa arjessa ja kasvattamaan taiteen kysyntää.

ArtHelsinki-messujen osanottajia 

ANT Gallery, Helsinki
AV-arkki, Helsinki
Center For Contemporary Art, Pietari
Clase Contemporary / Orion Contemporary, Lontoo
Delicious Artspace, Zürich
Forum Box, Helsinki
Galeri Vaal, Tallina
Galerie Anhava, Helsinki
Galerie Forsblom, Helsinki
Galerie Oljemark, Helsinki
Galerie Supper, Karlsruhe
Galerija 21, Riika
Galleri Agardh & Tornvall, Tukholma
Galleri Hera, Tukholma
Galleri Lorentzon, Tukholma
Galleria Ama, Helsinki
Galleria Be`19, Helsinki
Galleria Bronda, Helsinki
Galleria Dix, Helsinki
Galleria Duetto, Helsinki
Galleria FAFA, Helsinki
Galleria Hanna Kaarina, Helsinki
Galleria Heino, Helsinki
Galleria Hippolyte, Helsinki
Galleria Johan S, Helsinki
Galleria Maaret Finnberg, Turku
 Galleria Muu, Helsinki
Galleria Norsu, Helsinki
Galleria Pirkko-Liisa Topelius, Helsinki
Galleria Rajatila, Tampere
Galleria Sculptor, Helsinki
Galleria Ulaani, Helsinki
Galleria Uusitalo, Helsinki
Gallery Kalhama & Piippo, Helsinki
Konshallen i Hishult, Hishult
Konst och Folk, Tukholma
Korjaamo Galleria, Helsinki
Leif Holmer Gallery, Tukholma
Savarte Art, Kotka
Solin Konsthandel, Tukholma
Solveig Lindqvist Projects, Helsinki
Taidesalonki/ Konstsalongen, Helsinki

Lisäksi messuille ovat osallistuneet seuraavat teollisuus- ja käsityötaiteen toimijat 

Amfora / Päivi Rintaniemi
Korutaideyhdistys
Korutaiteilijat ry
Onoma Ry 
Teollisuustaiteen Liitto Ornamo
Uuden Taidekäsityön yhdistys

Lähteet 
 ArtHelsinki näyttelykatalogit vuosilta 2008-2009
 ArtHelsingin kotisivut

Viitteet 

Helsingin tapahtumat
Kuvataidetapahtumat
Messut (tapahtumat)