joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Suomen Kuntaliitto

Suomen Kuntaliitto ry (lyhenne SKL) on Suomen kuntien muodostama rekisteröity yhdistys, jonka toiminnassa ovat mukana myös Suomen maakuntien liitot, sairaanhoitopiirit sekä koulutuksen ja muiden alojen kuntayhtymät. Kuntaliitto pyrkii edistämään kuntien ja kuntayhtymien toimintaedellytyksiä, yhteistyötä ja elinvoimaa niiden asukkaiden hyväksi. Keinoina ovat edunvalvonta, palvelut ja kehittäminen. Kuntaliitossa työskentelee noin 230 henkilöä pääosin asiantuntijatehtävissä.

Kuntaliitto järjestää seminaareja sekä vuosittain Kuntamarkkinat Helsingissä. Kuntaliitto toimii Helsingin Kallion kaupunginosassa Kuntatalossa.

Historia
Kuntaliitto syntyi, kun Suomen Kaupunkiliitto, Suomen Kunnallisliitto (aikaisemmalta nimeltään Maalaiskuntien Liitto), Finlands Svenska Kommunalförbund, Sairaalaliitto, Suomen maakuntien liitto ja Suomen ammatillisten oppilaitosten liitto yhdistyivät. Uuden liiton toiminta alkoi kesäkuussa 1993. Näitä työnantajajärjestönä edusti aiemmin Kunnallinen työmarkkinalaitos.

Organisaatio
Kuntaliiton toimintaa ohjaavat 76-jäseninen valtuusto, joka valitaan joka neljäs vuosi kuntavaalien jälkeen kokoontuvilla Kuntapäivillä, sekä valtuuston valitsema 16-jäseninen hallitus. Kuntaliiton toimitusjohtaja on Minna Karhunen (kok.) sekä varatoimitusjohtajat Timo Reina ja Hanna Tainio (sdp.).

Kuntaliitolla on edunvalvontaa tukeva toimisto Brysselissä. Toimisto perustettiin vuodenvaihteessa 1992–1993 yhdessä Ruotsin sisarjärjestön kanssa Suomen EU-jäsenyyden tullessa ajankohtaiseksi. Toimisto välittää ajankohtaista tietoa kunnille tärkeistä EU-asioista, toimii tukikohtana ja kohtauspaikkana Kuntaliiton asiantuntijoiden ja alueiden komitean jäsenten työskennellessä Brysselissä sekä järjestää koulutusta, tapaamisia ja seminaareja EU-asioista.

Kunta-alan työnantajia edustava KT Kuntatyönantajat on osa Kuntaliittoa.

Kuntaliitto-konserniin kuuluu lukuisia tytäryhtiöitä, jotka keskittyvät muun muassa hankintoihin, koulutukseen, kaupunkisuunnitteluun sekä julkaisutoimintaan.

Tytäryhtiöt 
 KL-Kuntahankinnat Oy (yhteishankintayhtiö)
 KL-Kustannus Oy (kustannus- ja tietopalvelut)
 Kuntaliitto Palvelut Oy (toteuttaa tietotekniikkaa, markkinointia ja toimitiloja emoliiton ohessa)
 Kuntaliito Holding Oy, joka on ensisijaisesti omaisuudenhallintayhtiö
 FCG Finnish Consulting Group (koulutusta, konsultointia ja kunta-alan työpaikkoja)

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuntaliitto.fi  Kuntaliiton verkkosivusto
Kuntaliitto Twitterissä
KT Kuntatyönantajat
Kuntien ja Kuntaliiton historia -video Youtubessa

Suomalaiset järjestöt
Suomen kunnallispolitiikka
Työnantajajärjestöt
Marc Girardelli

Marc Girardelli (s. 18. heinäkuuta 1963 Lustenau, Itävalta) on luxemburgilainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka on syntyjään kotoisin Itävallasta. Hän on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä alppihiihtäjistä.

Girardelli aloitti alppihiihdon 5-vuotiaana vuonna 1969 ja ensimmäisen kilpailunsa hän laski 7-vuotiaana. Aina vuoteen 1976 hän edusti Itävaltaa mutta vaihtoi sitten kansalaisuuttaan, koska halusi isänsä valmentavan häntä. Kansalaisuuden vaihdon takia hän joutui jättämään muun muassa Lake Placidin ja Sarajevon olympialaiset väliin vuosina 1980 ja 1984. Girardelli kärsi urallaan myös tosi pahoista loukkaantumisista, jotka olivat päättää hänen uransa ennen aikojaan.

Ensimmäisen kilpailunsa maailmancupissa Girardelli laski kaudella 1979–1980 ja ensimmäisen palkintopallisijoituksen hän nappasi vuonna 1981 Wengenistä. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän otti vuonna 1983 Jällivaaran pujottelusta. Maailmancupin kokonaiskilpailun voiton hän pystyi saavuttamaan peräti viisi kertaa. Girardelli otti voiton jokaisessa viidessä alppilajissa ja se kertoo siitä, että hän kykeni laskemaan kaikkia alppilajeja tasaisesti ja hyvin. Yhteensä osakilpailuvoittoja hänelle kertyi 43 ja palkintopallisijoja 97.

Ensimmäisiin arvokisoihinsa hän pystyi osallistumaan vasta vuonna 1985 Valtellinassa, jossa pidettiin maailmanmestaruuskisat. Sieltä hän voitti pujottelun hopeaa sekä suurpujottelun pronssia. Crans Montanan kisoista 1987 hän otti ensimmäisen arvokisavoittonsa alppiyhdistetyssä. Sen jälkeen Girardelli voitti maailmanmestaruuden kolmesti: alppiyhdistetyssä 1989 ja 1996 sekä pujottelussa 1991. Vaikka Girardelli on pystynyt urallaan voittamaan lähes kaiken, olympiakultaa hän ei voittanut ikinä. Kolmissa olympiakisoissa hän voitti kaksi hopeaa.

Maailmancupin kokonaiskilpailun voitot 

 1984/1985
 1985/1986
 1988/1989
 1990/1991
 1992/1993

Lajicupien kokonaiskilpailun voitot

 1983/1984: pujottelu
 1984/1985: pujottelu
 1984/1985: suurpujottelu
 1988/1989: syöksylasku
 1990/1991: pujottelu
 1993/1994: syöksylasku

Arvokisat 

Olympialaiset

 Calgary 1988: syöksylaskun 9:s
 Albertville 1992: suurpujottelun hopeaa ja super-g:n hopeaa
 Lillehammer 1994: super-g:n 4:s, syöksylaskun 5:s ja alppiyhdistetyn 9:s

Maailmanmestaruuskisat

 Valtellina 1985: pujottelun hopeaa ja suurpujottelun pronssia
 Crans Montana 1987: alppiyhdistetyn kultaa, suurpujottelun hopeaa, super-g:n hopeaa, pujottelun 4:s ja syöksylaskun 7:s
 Vail 1989: alppiyhdistetyn kultaa, pujottelun pronssia ja suurpujottelun 4:s
 Saalbach 1991: pujottelun kultaa, suurpujottelun 5:s ja syöksylaskun 9:s
 Morioka 1993: pujottelun hopeaa, alppiyhdistetyn pronssia ja suurpujottelun 7:s
 Sierra Nevada 1996: alppiyhdistetyn kultaa

Aiheesta muualla 
 
 Marc Girardellin kotisivut 

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Luxemburgilaiset alppihiihtäjät
Luxemburgilaiset olympiamitalistit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Semjon Mogilevitš

Semjon Judkovitš Mogilevitš (s. 30. kesäkuuta 1946 Kiova) on ukrainalaissyntyinen juutalainen kansainvälinen rikollinen. Hän on maailman tunnetuimpia rikollisjohtajia, jota syytetään asekaupasta, huumekaupasta, uraanikaupasta ja useista murhista. Taloustieteellisen tutkintonsa vuoksi lempinimellä "Brainy Don" tunnettu Mogilevitš johti 1990-luvulta lähtien voimakasta itäeurooppalaista rikollissyndikaattia ja oli Interpolin, FBI:n ja Britannian poliisin etsintälistoilla. Hänet pidätettiin tammikuussa 2008 Moskovassa. 

Mogilevitš on tunnettu myös nimillä Sergei Schneider, Semjon Palagnjuk, Semjon Teleš, Semjon Mogilevks, Šimon Makelvitš, Suvorov, Don Simeon ja "Seva".

Mogilevitš sai kolme vuotta vankeutta 1970-luvulla luvattomasta valuutanvaihdosta ja myöhemmin neljä vuotta muista valuuttaoperaatioista. 1980-luvulla hän ryhtyi järjestämään Neuvostoliitosta Israeliin  muuttaneiden juutalaisten omaisuuden myyntiä, luvaten lähettää näille osuuden omaisuudesta. Tällä pääomalla hänen epäillään järjestäneen aseiden salakuljetusta, prostituutiota, uhkapelejä ja mustan pörssin kauppaa.

1990-luvulla Mogilevitš siirtyi Israeliin ja sai Israelin kansalaisuuden. Hän meni naimisiin unkarilaisen Katalin Pappin kanssa vuonna 1991. Vuonna 1992 hän osti Unkarista tehtaan, jonka toimialaksi oli rekisteröity ilmatorjunta-aseiden ja ohjusten valmistaminen. Mogilevitš laajensi ravintolatoimintaansa Unkarissa.

31. toukokuuta 1995 Unkarin poliisi järjesti etsinnän hänen ravintolassaan U Holubu'ssa ja tavoitti sieltä venäläisen ja ukrainalaisen rikollisjärjestön edustajia. Mogilevitš laajensi toimintaansa Euroopassa ja FBI alkoi etsiä häntä. Myöhemmin hänen on epäilty osallistuneen myös Eural Trans Gasin maakaasun välityskauppaan.

Venäjän poliisi pidätti Mogilevitšin Moskovassa 23. tammikuuta 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla
FBI:n etsintäkuulutus 
Semion Mogilevich: FBI Most Wanted kooperiert mit deutschen Energieunternehmen 

Ukrainalaiset rikolliset
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Algirdas Brazauskas

Algirdas Mykolas Brazauskas (22. syyskuuta 1932 Rokiškis – 26. kesäkuuta 2010 Vilna) oli liettualainen poliitikko. Hän edusti vuosina 1965–1990 Liettuan kommunistista puoluetta, vuosina 1990–2001 Liettuan demokraattista työväenpuoluetta ja tämän jälkeen Liettuan sosiaalidemokraattista puoluetta. Hän toimi maansa presidenttinä 25. helmikuuta 1993 – 25. helmikuuta 1998 ja pääministerinä 3. heinäkuuta 2001 – 31. toukokuuta 2006. Maansa johdossa hän oli jo kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuosina 1988–1989 sekä korkeimman neuvoston puheenjohtajana vuosina 1990 ja 1992.

Brazauskas syntyi Rokiškisissa ja valmistui Kaunasin polyteknillisestä instituutista vuonna 1956. Hän toimi neuvostotasavallan rakennusmateriaaleista vastaavana ministerinä vuosina 1965–1967, valtion suunnittelukomitean varajohtajana 1967–1977 ja Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean sihteerinä 1977–1987. Vuonna 1988 hänet valittiin pääsihteeriksi. Brazauskasin johdolla puolue tuki Latvian itsenäisyysliikettä, erosi Neuvostoliiton kommunistisesta puolueesta ja muuttui Liettuan demokraattiseksi työväenpuolueeksi.

Vuoden 1992 parlamenttivaalien jälkeen Brazauskasista tuli parlamentin puhemies ja Liettuan väliaikainen presidentti. Vuonna 1993 hän voitti presidentinvaalit saatuaan 60 prosenttia äänistä. Hän toimi virassaan helmikuuhun 1998 saakka. Brazauskas ei osallistunut vuoden 1998 presidentinvaaleihin; hänen seuraajakseen valittiin Valdas Adamkus.

3. heinäkuuta 2001 parlamentti nimitti Brazauskasin Liettuan pääministeriksi. Hän jatkoi tehtävässään vuoden 2004 vaalien jälkeen sosiaalidemokraattien ja Artūras Paulauskasin Uusi liitto (sosiaaliliberaalit) -nimisen puolueen saatua niissä yhteislistalla toiseksi eniten paikkoja, Työväenpuolueen jälkeen.
Hänen hallituksensa erosi vuonna 2006, kun viisi Työväenpuolueen ministeriä oli jättänyt hallituksen korruptiosyytösten vuoksi.

Tämän jälkeen Brazauskas johti vielä Sosiaalidemokraattista puoluetta toukokuuhun 2007, jolloin hän luovutti johdon Gediminas Kirkilasille.

Brazauskas kuoli kotonaan Vilnassa 26. kesäkuuta 2010  sairastettuaan pitkään imusolmukesyöpää.

Lähteet 

Liettuan presidentit
Liettuan pääministerit
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Eschelbronn

Eschelbronn on Saksan kunta Baden-Württembergin osavaltion Rhein-Neckar-Kreisin piirikunnassa. Se sijaitsee Heidelbergin kaakkoispuolella. Kunnassa on arviolta 2 704 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 8,23 neliökilometriä.

Sijainti 
Eschelbronn sijaitsee Kraichgau-nimisen vuorialueen pohjoisosassa Neckartal-Odenwaldin luonnonpuistossa noin 25 kilometrin etäisyydessä Heidelbergistä. Se ylettyy 150 metrin korkeudesta aivan 265 metriin.

Eschelbronnin naapurikunnat ovat Waibstadt, Meckesheim, Neidenstein, Spechbach ja Zuzenhausen.

Historia 
Eschelbronn mainittiin ensimmäisen kerran jo vuonna 788/789 Lorsch-luostarin lahjakirjassa. Sen jälkeen kylän olemassaolosta ei löydy jälkeäkään, kunnes se siirtyi 1200-luvun lopussa Speyerin hiippakunnan omistukseen. Ensimmäisenä nimismiehenä toimi 1261 eräs Heinrich von Eschelbrunnen. 1267 rakennettiin puusta linna, joka muutettiin 1375 kivirakenteiseksi vesilinnaksi. 1526 koko väestö kastettiin luterilaiseksi. 1803 Eschelbronn siirtyi Badenin valtion yhteyteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kunnan viralliset internetsivut

Baden-Württembergin kunnat
Rhein-Neckar-Kreis
Kazanin metro

Kazanin metro on Tatarstanin pääkaupungin Kazanin metrojärjestelmä Venäjällä. Se koostuu tällä hetkellä yhdestä linjasta ja seitsemästä asemasta. Linjan laajentamista molempiin suuntiin ollaan suunnittelemassa. Pituus on 15,8 kilometriä.

Kazanin metron rakennustyöt aloitettiin vuonna  1997. Metro otettiin käyttöön 27. elokuuta 2005.

Asemat 
Kazanin metron kymmenen asemaa ovat:
 Aviastroitelnaja (, )
 Severnyi vokzal (, )
 Jašlek (, )
 Kozja Sloboda (, )
 Kremljovskaja (, ) 
 Ploštšad Tukaja (, ) 
 Sukonnaja sloboda (, )
 Ametjevo (, )
 Gorki (, ) 
 Prospekt Pobedy (, )

Ametjevoa lukuun ottamatta asemat ovat maan alla.

Aiheesta muualla 

 Kazanin metro 
 Metrokartta 

Venäjän metroliikenne
Metro
Kokonaissynteesi

Kokonaissynteesi (tai totaalisynteesi) viittaa monimutkaisten orgaanisten aineiden kemialliseen synteesiin. Tavoitteena on syntetisoida aine helposti saatavista ja edullisista (yleensä maaöljyperäisistä) lähtöaineista. Kokonaissynteesin tavoitteeksi otetaan esimerkiksi monimutkainen luonnonaine.

Nykyään kemia ja erityisesti spektroskopia on kehittynyt niin pitkälle, ettei ole enää suurikaan saavutus yksinkertaisesti vain syntetisoida jotain ainetta niin paljon, että se pystytään havaitsemaan. Ongelmana on tehokkaiden menetelmien myrkyllisyys, monimutkainen synteesireitti ja usein huono saanto. Uusi tavoite on uusien, parempien synteesimenetelmien kehittäminen, jotta menetelmä voitaisiin teollistaa. Kokonaissynteesiä harrastetaan myös opetus-, ja yleisessä tutkimustarkoituksessa. 

Ensimmäisiä kokonaissynteesiä olivat urean ja glukoosin synteesit, joilla osoitettiin, että myös elävä luonto kuuluu kemian piiriin. Ensimmäisen kerran kokonaissynteesin kaupallisti suomalainen kemisti Gustaf Komppa, joka valmisti kamferia männynpihkasta saatavasta raaka-aineesta.

Kemiallinen synteesi
Tetjana Samoylenko-Dorovskych

Tatjana Vladimirovna Samolenko-Dorovskih (, o.s. Samolenko) eli Tetjana Volodymyrivna Samoilenko-Dorovskih’ () (s. 12. elokuuta 1961 Sekretarka, Orenburg, Venäjän SFNT) on ukrainalainen keskimatkojen juoksija, joka voitti olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.

Neuvostoliittoa edustanut Samolenko-Dorovskih sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 1 500 metrin juoksussa toiseksi. Seuraavana vuonna sisäratojen MM-kilpailuissa Indianapolisissa hän voitti 3 000 metrin juoksun ja sijoittui 1 500 metrillä toiseksi. Saman vuoden Rooman MM-kisoissa hän voitti sekä 1 500 metrin että 3 000 metrin juoksut. Soulin olympialaisissa 1988 hän saavutti pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.00,30, mutta voitti olympiakultaa 3 000 metrillä ennätysajallaan 8.26,53.

1991 Tokion MM-kilpailuissa Samolenko-Dorovskih voitti hopeaa 1 500 metrin juoksussa ja kultaa 3 000 metrillä. Seuraavan vuoden sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi 3 000 metrin juoksussa. Hän osallistui vielä Barcelonan kesäolympialaisiin, jossa voitti hopeaa 3 000 metrillä ajalla 8.46,85, mutta jäi 1 500 metrillä neljänneksi, vaikka juoksi uuden ennätyksensä 3.57,92. Samolenko-Dorovskih kärähti dopingista kesäkuussa 1993, mikä käytännössä lopetti hänen urheilu-uransa.

Lähteet

Viitteet 

Neuvostoliittolaiset keskimatkojen juoksijat
Ukrainalaiset keskimatkojen juoksijat
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Ukrainalaiset olympiavoittajat
Dopingrikkomuksesta tuomitut neuvostoliittolaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut ukrainalaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Käärmeenmyrkyt

Tunnetuista alle 2000 käärmelajista noin 300 lajia on myrkyllisiä. Myrkylliset lajit löytyvät tarhakäärmeiden, myrkkytarhakäärmeiden, merikäärmeiden, kyykäärmeiden ja kalkkarokäärmeiden suvuista. Käärmeet käyttävät myrkkyjään ensisijaisesti hyökkäysaseena. Myrkkyjen tarkoituksena on lamauttaa saalis ja auttaa sulattamaan se. Yli 95 % myrkkyjen kuivapainosta on polypeptidejä, jotka sisältävät entsyymejä, toksiineja ja pieniä peptidejä. Nämä ainesosat kykenevät muuttamaan uhrien fysiologisia vasteita. Yli 20 entsyymiä on tunnistettu käärmeiden myrkyistä. Hyaluronidaasi on läsnä kaikissa käärmeenmyrkyissä. Aine mahdollistaa muiden myrkkykomponenttien kulkeutumisen uhrin kudoksiin.

Myrkkytarhakäärmeet aiheuttavat eniten kuolemia maailmassa. Useat tunnetuimmista ja vaarallisimmista käärmeistä kuuluvat myrkkytarhakäärmeisiin. Näitä ovat kobrat, mambat, korallikäärmeet ja kraitit. Niiden myrkkyvaikutus kohdistuu hermo-lihas-liittymiin, vaikuttaen joko presynaptisesti, postsynaptisesti tai molemmin tavoin. Myrkkytarhakäärmeiden aiheuttama myrkytys alkaa purrun alueen tunnottomuudella ja heikotuksella. Systeeminen vaikutus saavutetaan 30-60 minuutissa ja tähän kuuluu silmäluomien riippuminen, silmälihashalvaus, nielemisvaikeus, runsas syljeneritys, yleinen halvaantuminen ja hengityksen lakkaaminen.

Useat käärmeenmyrkyt toimivat neurotoksiineina presynaptisella mekanismilla ja inhiboivat asetyylikoliinin vapautumista. Nämä toksiinit ovat aktiivisia fosfolipidien hajottajia. Kaikki aineet, jotka estävät fosfolipaasi A2:n toimintaa, vähentävät myös näiden käärmeenmyrkkyjen neurotoksisuutta. Beta-bungarotoksiini, noteksiini, krotoksiini ja taipoksiini estävät asetyylikoliinin vapautumista hermosolujen päätteistä ja joistakin autonomisen hermoston kolinergisistä hermosoluista. Beta-bungarotoksiinilta kestää 1,5–3 tuntia aiheuttaa täydellinen hermo-lihas-lamaantuminen laboratorionäytteessä. Lamaantuminen tapahtuu nopeammin, jos hermoa stimuloidaan altistamisaikana. Jotkut myrkyllisimmistä neurotoksiineista sitoutuvat asetyylikoliinireseptoreihin postsynaptisesti tahdonalaisissa lihaksissa. Tällä tavoin ne estävät asetyylikoliinin sitoutumista. Tämä mekanismi on tuttu kurare-myrkystä, joten kyseisiä neurotoksiineja kutsutaan myös kuraremimeettisiksi neurotoksiineiksi.

Katso myös 
 Käärmeen purema

Lähteet

Aiheesta muualla 
Clinical Toxinology Resources Website: Snake Venoms 
A Review and Database of Snake Venom Proteomes 

Käärmeet
Eläinmyrkyt
Toksikologia
Nanaimo Bars

Nanaimo Bars on kitaristi Aki Virtasen ja kanadalaisen laulajan Leila Catherine Ronkaisen vuonna 1998 perustama vaihtoehtometalliyhtye. Yhtye keikkaili Suomessa ja julkaisi kaksi singleä vuosina 1997–1998, joista jälkimmäisen, "Double Dare", julkaisijana toimi helsinkiläinen Megamania/Johanna Kustannus Oy. 

Nanaimo Bars saavutti jonkin verran kulttisuosiota Suomessa, Kanadassa, Belgiassa ja Japanissa. Yhtye kuitenkin hajosi musiikillisiin erimielisyyksiin jo 1999 ja laulaja Leila muutti takaisin Vancouveriin.

Suomalaiset alternative metal -yhtyeet
Benson (Arizona)

Benson on kaupunki Cochisen piirikunnassa Arizonassa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee osavaltion kaakkoisosassa, ja sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 5 105.

Benson perustettiin vuonna 1880, kun Southern Pacific -rautatie rakennettiin alueen halki. Kaupunki on nimetty tuomari William B. Bensonin mukaan, joka oli rautatien johtajan ystävä.

John Carpenterin esikoiselokuvan Pimeä tähti (1974) tunnuskappale on nimeltään ”Benson, Arizona”.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arizonan kaupungit
Roger Crozier Saving Grace Award

Roger Crozier Saving Grace Award oli vuosina 2000–2007 yksi jääkiekkoliiga NHL:n vuosittain jakamista palkinnoista. Se myönnettiin vähintään 25 ottelua pelanneelle maalivahdille, jolla oli runkosarjan paras torjuntaprosentti. Palkintopokaalin lisäksi voittajat saivat valita kohteen 25 000 dollarin lahjoitukselle. Palkinto on nimetty Detroit Red Wingsin ja Buffalo Sabresin entisen maalivahdin Roger Crozierin mukaan. Suomalaista palkinnon voitti Niklas Bäckström vuonna 2007. Sittemmin myös Tuukka Rask on yltänyt runkosarjan parhaaseen torjuntaprosenttiin kaudella 2009–2010.

Voittajat 

Suluissa torjuntaprosentti

 2000 –  Ed Belfour, Dallas Stars (91,9 %)
 2001 –  Marty Turco, Dallas Stars (92,5 %) 
 2002 –  José Théodore, Montréal Canadiens (93,1 %)
 2003 –  Marty Turco, Dallas Stars (93,2 %)
 2004 –  Dwayne Roloson, Minnesota Wild (93,3 %)
 2005 – Ei voittajaa työsulun vuoksi
 2006 –  Cristobal Huet, Montréal Canadiens (92,9 %)
 2007 –  Niklas Bäckström, Minnesota Wild (92,9 %)

Paras torjuntaprosentti 2007– 
 2008 –  Dan Ellis, Nashville Predators (92,4 %)
 2009 –  Tim Thomas, Boston Bruins (93,3 %)
 2010 –  Tuukka Rask, Boston Bruins (93,1 %)
 2011 –  Tim Thomas, Boston Bruins (93,8 %)
 2012 –  Brian Elliott, St. Louis Blues (94,0 %)
 2013 –  Craig Anderson, Ottawa Senators (94,1 %)
 2014 –  Josh Harding, Minnesota Wild (93,3 %)
 2015 –  Carey Price, Montréal Canadiens (93,3 %)
 2016 –  Brian Elliott, St. Louis Blues (93,0 %)
 2017 –  Sergei Bobrovsky, Columbus Blue Jackets (93,1 %)

Lähteet 

79.32 Jääkiekko
NHL:n palkinnot
Sähke

Sähke eli sähkösanoma (vanhassa suomessa telegrafi tai telegrammi) on kirjallinen viesti, joka lähetetään kohteeseensa sähköttämällä. 

Alun perin sähkeet kulkivat lennätinlinjoja pitkin. Myöhemmin viestejä välitettiin langattomasti käyttämällä radioaaltoja. 

Sähkeet olivat aikanaan tärkeä kommunikaatioväline. Puhelimen, faksin, internetin ja sähköpostin kehitys tekivät sähkeistä pääosin tarpeettomia, mutta sähkeitä käytetään vielä 2021 joissain erityistarkoituksissa.

Korusähke
Nykyisellään käytetyin sähkeen muoto on  korusähke onnitteluiden tai osanoton välittämiseksi. Korusähkeiden lähetys alkoi Suomessa vuonna 1922, jolloin otettiin käyttöön ns. loistosähkelomakkeita Kenraali Mannerheimin Lastensuojeluliiton hyväksi. Myöhemmin otettiin käyttöön muidenkin hyväntekeväisyysjärjestöjen esim. Sydäntautiliiton ja Tuberkuloosin vastustamisyhdistyksen korulomakkeita.

Katso myös

 Kaukokirjoitin (eli Telex)

Lähteet

Aiheesta muualla
Luotisade Broadwaylla

Luotisade Broadwaylla (Bullets Over Broadway) on Woody Allenin ohjaama ja käsikirjoittama, vuonna 1994 valmistunut komediaelokuva. 1920-luvun New Yorkiin sijoittuvassa äänekkäässä farssissa neuroottinen näytelmäkirjailija (John Cusack) joutuu mafian valvonnan alle ja vaarantaa paitsi seuraavan ensi-iltansa, myös koko uransa.

Elokuva sai kaikkiaan seitsemän Oscar-palkintoehdokkuutta, mm. paras miessivuosa (Chazz Palminteri), paras naissivuosa (Dianne Wiest ja Jennifer Tilly) sekä paras ohjaus (Woody Allen). Elokuva sai kuitenkin vain yhden palkinnon, kun Dianne Wiestille myönnettiin Oscar parhaasta naissivuosasta.

Näyttelijät

Palkintoja

Oscarit 
Paras naissivuosa: Dianne Wiest
Ehdokkaana:
Paras miessivuosa: Chazz Palminteri
Paras naissivuosa: Jennifer Tilly
Paras ohjaus: Woody Allen
Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Woody Allen, Douglas McGrath
Paras lavastus: Santo Loquasto, Susan Bode
Paras puvustus: Jeffrey Kurland

BAFTAt 
Ehdokkaana:
Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Woody Allen, Douglas McGrath

Golden Globet 
Paras naissivuosa: Dianne Wiest

Lähteet

Vuoden 1994 yhdysvaltalaiset elokuvat
Woody Allenin ohjaamat elokuvat
Woody Allenin käsikirjoittamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Golden Globe -palkitut elokuvat
SAG-palkitut elokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Santtu Luoto

Santtu Luoto (s. 1964) on helsinkiläinen toimittaja ja tietokirjailija.

Luoto on työskennellyt mm. rockin ajankohtaislehti Rumban toimituspäällikkönä (1990–1992) sekä toimittanut Ylen Radiomafia-kanavalle lukuisia populaarikulttuuria käsitteleviä radiosarjoja, kuten sarjat Jee Jee Jee – suomalaisen rockin historia, Café Veijon Baari, Radio Radikal, Aikakausradio ja Kohtaaminen – miten minusta tuli minä.

Vuosina 1995–2009 Luoto työskenteli tv-tuottajana ja käsikirjoittajana Broadcasters Oy:ssa, 2009-2010 Tarinatalo Oy:ssa ja vuodesta 2012 lähtien Intervisio Oy:ssa. Luodon ohjelmahistoriaan kuuluvat mm. Minä ja Sarasvuo, Suomen parhaat, Uutisvuoto ja SF-studio. Luoto on myös tehnyt kirjallista yhteistyötä mm. jääkiekkovalmentaja Alpo Suhosen ja soppamies Harri Syrjäsen kanssa sekä toiminut käsikirjoittajana muun muassa Jarkko Tammisen estradishow Stars Show'ssa.

Luoto on palkittu Yleisradion koulutusrahasto Kouran kunniamaininnalla (1994), Musiikki & Median Industry Awardeilla "Vuoden radiotoimittaja" ja "Vuoden maineteko" (1996) sekä valtion tiedonjulkistamispalkinnolla (1998). Lisäksi hänen käsikirjoittamansa ja tuottamansa televisio-ohjelmat ovat voittaneet lukuisia Venla- ja Telvis-palkintoja. Suomen Palloliitto on palkinnut Luodon "Vuoden Grassroots-toimijana" (2013) ja Palloliiton Helsingin piiri "Vuoden Kaikki pelaa -ohjaajana" (2013). FC Kontu luovutti Luodolle Palloliiton seuratoimijan hopeisen ansiomerkin (2017).

Teokset  
 
 
Neljä Ruusua – soitetuimmat (Like 2001)
Keskisuuri Uutisvuotokirja (WSOY 2002) 
Keskisuuren Uutisvuotokirjan poika (WSOY 2003) 
Agents Forever (Ajatus 2003)
Soppamies (Otava 2003)
 
 Juice (Minerva 2007; yhdessä Mikko Montosen kanssa)
 
    
 Santtu Luoto & Harri Syrjänen: Saaristoruokaa. Otava, 2015. ISBN 9789511288077

Artikkeleita muissa teoksissa   
11 & pallo – jalkapallo elämässä, elämä jalkapallossa (Kirjayhtymä 1997)
Puoli vuosisataa – MMM-juhlakirja (Otava 1999)
Homeperseen suo ja muita matkailukohteita (WSOY/Johnny Kniga 2003)
Futistarinoita (Like 2006)
 
FC Kontu — hyvää seuraa vuodesta 1967 (FC Kontu 2007)

Suomalaiset kirjailijat
Musiikkikirjailijat
Suomalaiset radiotoimittajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Philadelphia (elokuva)

Philadelphia on vuoden 1993 draamaelokuva, jonka on ohjannut Jonathan Demme ja käsikirjoittanut Ron Nyswaner. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Tom Hanks, Denzel Washington ja Antonio Banderas.

Tarina 

Hanks näyttelee elokuvassa Andrew Beckettiä homoseksuaalia asianajajaa, joka työskentelee hyvämaineisessa philadelphialaisessa lakifirmassa. Kun yhtiökumppaneille paljastuu, että hänellä on AIDS, hänet erotetaan. Beckett palkkaa homofobisen asianajajan Joe Millerin (Washington) taistelemaan hänen puolestaan.

Philadelphia oli ensimmäinen Hollywoodin suuren budjetin ja suurten tähtien elokuva, joka käsitteli AIDS-tilannetta Yhdysvalloissa, ja se oli myös merkki homokuvauksen muutoksesta realistisempaan suuntaan. Monet homoseksuaaliset elokuvakriitikot arvostelivat Philadelphiaa siitä, että Hanksin ja Banderasin roolihenkilöt eivät esitä normaaleja suhteen rakkaudenosoituksia, kuten suudelmia. Vuoden 1996 dokumentissa The Celluloid Closet Hanks kuitenkin huomauttaa, että monet tällaiset kohtaukset on leikattu pois lopullisesta elokuvasta. DVD-versiosta löytyy kuitenkin myös mm. kohtaus, jossa Hanks ja Banderas ovat sängyssä.

Elokuva voitti kaksi Oscaria: Tom Hanks parhaasta miespääosasta ja Bruce Springsteen parhaasta laulusta. Lisäksi se oli ehdolla kolmeen muuhun Oscariin. Hanks ja Springsteen voittivat myös Golden Globen ja Springsteen lisäksi musiikkiteollisuuden Grammy-palkinnon parhaasta elokuvaan tehdystä laulusta.

Rooliluettelo

Palkintoja

Oscarit 
 Paras miespääosa: Tom Hanks
 Paras laulu: Bruce Springsteen (Streets of Philadelphia)
Ehdokkaana:
 Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Ron Nyswaner
 Paras maskeeraus: Carl Fullerton, Alan D'Angerio
 Paras laulu: Neil Young (Philadelphia)

BAFTAt 
Ehdokkaana:
 Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Ron Nyswaner

Golden Globet 
 Paras miespääosa: Tom Hanks
 Paras laulu: Bruce Springsteen (Streets of Philadelphia)
Ehdokkaana:
 Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Ron Nyswaner

Arvioita 
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä luonnehtii Philadelphiaa yksioikoiseksi, jopa lapselliseksi herkistelyksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhteiskunnalliset elokuvat
Jonathan Demmen ohjaamat elokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Homoseksuaalisuus taiteessa
Avokonttori

Avokonttori eli maisemakonttori on 1960-luvulla käyttöönotettu termi. Se tarkoittaa yleensä suurta toimistotilaa, jossa työskentelee kymmeniä tai satoja työntekijöitä tyypillisesti yhdessä kerroksessa. Työtilat ovat yleensä joko sermeillä erotettuja keskenään tai tilat ovat ilman väliseiniä.

Työterveyslaitoksen tutkija Valtteri Hongisto kertoi Helsingin Sanomille vuonna 2014, että 2000-luvun alussa avokonttorit olivat muodikkaita. Niiden etu oli, että työkavereiden kanssa oli helppoa olla tekemisissä. Sittemmin ymmärrettiin, etteivät tietyt työtehtävät onnistu avokonttorissa.

Vaihtoehdoksi avokonttorille on noussut monitilatoimisto, jonka keskellä on avointa tilaa, minkä lisäksi tarjolla on myös äänieristettyjä puhelinkoppeja, tiimityöskentelysaleja sekä rentoja tiloja vapaamuotoista ideointia varten.

Historia
Yhdysvaltalainen arkkitehti Frank Lloyd Wright esitteli avokonttorit 1900-luvun alussa, mutta ne alkoivat yleistyä vasta 1990-luvulta lähtien. Syynä suosioon oli yritysten pyrkimys edistää työntekijöiden yhteistyötä, tarjota heille aiempaa tasa-arvoisemmat työtilat ja alentaa samalla toimistokustannuksia.

Maisemakonttori-nimen, Bürolandschaft, loi saksalainen Quickborner Team -arkkitehtitoimisto 1960-luvulla. Tarkoitus oli säästää tilakustannuksia. Tutkimusten mukaan avokonttoreissa työskentelevillä on kuitenkin enemmän sairauspoissaoloja kuin omissa työhuoneissaan työskentelevillä.   

Vuonna 2014 avokonttori oli 70 yrityksessä sadasta kansainvälisen International Facility Management Association -järjestön mukaan.

Avokonttorit viihteessä
Konttori eri ryhmien karsinoineen elää mm. Dilbert-sarjakuvassa sekä Konttori-tv-sarjoissa.

Kritiikkiä avokonttoreita vastaan 
Muun muassa Sydneyn yliopistossa, Työterveyslaitoksella ja Turun yliopistolla tehdyissä tutkimuksissa on saatu tuloksia avokonttoreiden haitoista. Tutkimusten mukaan noin kolmannes avotoimistossa työskentelevistä oli tyytymättömiä työtiloihinsa. Haittaa aiheuttivat erityisesti yksityisyyden puute ja melu, joka vaikeuttaa keskittymistä, lisää stressiä ja heikentää työn laatua. Puhe on erityisen paha häiriötekijä, sillä aivomme eivät voi olla kuulematta, mitä lähellä puhutaan.

Vuonna 2017 avotoimistomelusta väitelleen psykologi Annu Haapakankaan mukaan avokonttorin häiriöääniongelmia voidaan vähentää tehokkaasti tasaisella taustahuminalla.

Vuonna 2018 Harvard Business School tutki kahta Fortune 500 -listan yritystä, jonka työntekijät siirtyivät avokonttoriin. Tutkimuksen mukaan kasvokkaisen viestinnän määrä väheni 70 prosenttia, mutta samaan aikaan sähköpostiviestinnän määrä kasvoi edustaen 22–50 prosenttia kaikesta yhteydenpidosta. Tutkijoiden mukaan tulosta voi selittää yksityisyydentarpeella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Avokonttorissa on sairas meininki . Talouselämä 25.5.2011.

Toimistotyö
Sisustusarkkitehtuuri
Tilat
!
Lentovene

Lentovene on vesilentokone, jonka rungon alapuoli on muotoiltu venemäiseksi. Tällöin lentokoneella on enemmän kantavuutta vedessä ja laskutelineiden kellukkeiden kokoa voidaan merkittävästi pienentää. Suuren lentokoneen, joka nousee vedestä ja laskee veteen, rakentamisessa venemäinen runko on välttämättömyys, koska muuten kellukkeiden koko ja vastus lennolla tulisi liian suureksi. 1930-luvulle asti uskottiin, että lentovene olisi turvallisempi meren ylityksessä, koska häiriötilanteessa sillä voitaisiin tehdä pakkolasku veteen ja odottaa ajelehtien apua.

Historia

1900-luvun alussa, aina 1930-luvun alussa tapahtuneeseen kokometallisten Junkers Ju 52- ja Douglas DC-3-maakoneiden tuloon asti, suuret matkustajakoneet ja kuljetuskoneet olivat lentoveneitä. Tällaisia olivat Saksan Dornier Do J, Yhdysvaltojen (PanAm) Boeing 314 Clipper ja Englannin Short Sunderland. 

Toisen maailmansodan aikana lentoveneitä käytettiin erityisesti sukellusveneiden etsimiseen ja tuhoamiseen sekä meritiedustelussa ja -pelastuksessa niiden suuren kantaman ja luotettavuuden vuoksi. Tällaisia lentoveneitä olivat muun muassa brittien Short Sunderland ja yhdysvaltalaisten PBY Catalina. Lentoveneitä käytettiin myös kuljetuskoneina.

Toisen maailmansodan jälkeen lentoveneitä on rakennettu lähinnä yleisilmailuun. Alkujaan neuvostoliittolainen Berijev on jatkanut suihkumoottoreilla varustettujen lentoveneiden valmistusta Venäjän aikana.

Lentoveneitä Suomessa
Suomessa käytettyjä lentoveneitä ovat 
 Berijev MBR-2, Suomen ilmavoimien käyttämä lentovene kuten pääosa alla olevista
 Georges Levy G.L. 40
 S.I.A.I. (Savoia) S.9
 Stetinin M-15
 Stetinin M-16
 Stetinin M-5
 Stetinin M-9
 TE-1, Suomessa suunniteltu ja valmistettu siviililentovene

Aiheesta muualla 
 Lentävät hotellit, Seura, 26.05.1937, nro 21, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Vesikulkuneuvot

pl:Łódź latająca
ru:Гидроплан
Exmoorinponi



Rodun alkuperä 

Exmoorinponi on yksi maailman vanhimmista ja tyypiltään alkukantaisimmista hevosroduista. Sen oletetaan muistuttavan paljon Euroopan alueella aikoinaan eläneitä villihevosia. Rotu on kotoisin Exmoorin nummilta Lounais-Englannista, missä exmoorinponeja edelleen elää vapaana laumoissa. Nämä ponit mainitaan jo Vilhelm Valloittajan maakirjassa vuodelta 1085. Exmoorinponin katsotaan polveutuvan suoraan alkukantaisista hevosista, jotka vaelsivat Englannin alueelle tuhansia vuosia sitten Manner-Euroopasta tuolloista maasiltaa pitkin. Rotu on säilynyt varsin puhtaana, sillä seutu on eristynyttä ja kelttien ja myöhemmin maanviljelijöiden toisinaan harrastamat risteytykset harvoin selvisivät karuilla nummilla yhtä hyvin kuin erittäin sitkeät puhdasrotuiset ponit. Exmoorinponit ovat sopeutuneet sietämään hyvin Exmoorin ankaria talvioloja, ja ne ovat erittäin kestäviä tauteja ja rasitusta vastaan. Niiden tuhoksi oli kuitenkin koitua toinen maailmansota; nummialue päätyi armeijan harjoitusalueeksi, ja ponit kuolivat liki sukupuuttoon. Sodan jälkeen exmoorinponeja oli jäljellä enää noin 50, mutta seudun asukkaat ottivat huolehtiakseen rodun pelastamisesta.

Nykyään 
Nykyisinkin exmoorinponeja on eri puolilla Britanniaa alle 500. Niitä käytetään monenlaisiin ratsastuksen lajeihin ja ajoon. Myös nummilla vapaana laiduntavat ponit ovat nykyisin yksityisomistuksessa, ja ne kootaan vuosittain varsojen merkitsemistä ja rekisteröintiä varten. Rodun kasvatusta valvoo 1921 perustettu rotuyhdistys Exmoor Pony Society.

Ulkonäkö 
Exmoorinponi on säkäkorkeudeltaan noin 114–130 cm. Väriltään se on yleensä tumman- tai mustanruunikko, ja sillä on vaalea turpa (niin kutsuttu jauhokuono) ja silmänympärykset; valkoisia merkkejä ei sallita. Vaikka se on tanakkarakenteinen ja runsasjouhinen, sillä on lyhyet jalat ja melko pienet kaviot. Kaula on pitkähkö ja paksu, selkä leveä ja vahva. Rodun erityispiirteisiin lukeutuvat paksut ulkonevat silmäkulmat, jotka suojaavat ponin silmiä talvisaikaan.

Käyttö 
Exmoorinponi on hyvin varmajalkainen, vahva ja kestävä poni. Niitä on käytetty myös kuormajuhtina ja valjakkoponeina. Kokonsa puolesta se ei tosin sovi ratsuksi kaikille. Se on erinomainen hyppääjä ja sen laukka on hyvä ja tasainen. Näiden ominaisuuksiensa sekä rohkeutensa ansiosta se on loistava metsästys- ja esteratsastusponi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Exmoor Pony Society 

Brittiläiset hevosrodut
Ponit
Satyajit Ray

Satyajit Ray (bengaliksi সত্যজিৎ রায [ˈʃɔtːodʒit ˈrai̯], 2. toukokuuta 1921 Kalkutta – 23. huhtikuuta 1992 Kalkutta) oli intialainen elokuvaohjaaja, jota pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä auteur-elokuvaohjaajista. Hänen elokuvansa ovat bengalinkielisiä.

Rayn isä Sukhumar Ray oli tunnettu bengalilainen kirjailija ja kirjapainon omistaja. Hän jäi isättömäksi jo viisivuotiaana. Äiti halusi pojastaan taiteilijan ja kustansi tämän alan koulutukseen. Opinnot jäivät kuitenkin kesken, ja Ray hakeutui vuonna 1943 työhön brittien omistamaan D. J. Keymer -mainostoimistoon.

Vuonna 1950 Ray tapasi Jean Renoirin, kun tämä filmasi Intiassa, ja tutustui Vittorio de Sican klassikkoon Polkupyörävaras. Nämä vaikuttivat hänen tyyliinsä suuresti.

Rayn elokuvadebyytti Tien laulu (alk. Pather Panchali, julkaistu 1955) voitti yksitoista kansainvälistä palkintoa. Se palkittiin muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuvalla oli suuri merkitys bengalilaiselle ja intialaiselle elokuvalle. Se muodosti ensimmäisen osan ohjaajan tuotannon keskeisestä Apu-trilogiasta, jonka kaksi muuta elokuvaa olivat  Voittamaton (alk. Aparajito, 1956) ja Apun maailma (alk. Apur Sansar, 1959). Trilogia sai runsaasti mainetta ulkomailla. Filmeissä on selvästi tyylillisiä vaikutteita italialaisesta neorealismista.

Rayn myöhemmät elokuvat ovat entistä runollisempia. Tunnetuimpia niistä ovat Jalsaghar (Musiikkihuone, 1958), Charulata (Yksinäinen nainen, 1964) ja Goopy Gyne, Bagha Byne (Goobyn ja Bagdan seikkailut, 1968). Vuodesta 1961 alkaen Ray sävelsi elokuviensa musiikin. Häntä pidetään Intian tunnetuimpana elokuvaohjaajana.

Ray vastaanotti monia tärkeitä elokuva-alan palkintoja urallaan. Vuonna 1992, jo maatessaan sairaalavuoteella,  hän sai Oscar-palkinnon elämäntyöstään.

Valikoitu filmografia 
 Tien laulu (Pather Panchali, 1955)
 Voittamaton (Aparajito, 1956)
 Apun maailma (Apur Sansar, 1959)
 Jumalatar (Devi, 1960)
 Yksinäinen nainen (Charulata, 1964)
 Päiviä ja öitä metsässä (Aranyer Din Ratri, 1970)
 Kaukainen jyrinä (Ashani Sanket, 1973)
 Shakinpelaajat (Shatranj Ke Khilari, 1977)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Intialaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Suodatinpussi

Suodatinpussi on ohut paperista valmistettu pussi, johon kahvijauhe laitetaan kahvia valmistaessa. Kahvi, joka sopii suodatukseen on merkitty termillä suodatinjauhatus erotukseksi pannukahviksi sopivasta pannujauhatuksesta. 

Suodatinpussien kokoja merkitään kahdella eri järjestelmällä. Alun perin kokoja merkittiin luvuilla 101, 102, 104 jne. Mitä suurempi numero, sen suurempi koko. Uudemman järjestelmän merkinnät ovat muotoa 1x1,1x2,1x4 jne. Sarjat ovat sikäli yhteensopivia, että vanha merkintä 102 on suunnilleen samankokoinen kuin uusi 1x2. Sarjat eroavat kuitenkin niin, että uudessa sarjassa pussinpohja on aina samanlevyinen, kun se vanhassa sarjassa voi muuttua koon mukana.

Suodatinpussi on yleensä kertakäyttöinen, joten sen voi laittaa biojätteisiin. Joissakin kahvinkeittimissä on suodatinpussi, joka ei ole kertakäyttöinen. Kertakäyttöinen suodatinpussi taitetaan toisesta reunasta sekä sivusta, jotta pussin pohja- ja sivusauma kestäisivät paremmin veden ja kahvinpurujen aiheuttaman rasituksen. Taiteltu suodatinpussi istuu myös täsmällisesti suodatinsuppiloon.

Historiaa 

Kahvinsuodatin ja suodatinpussi patentoitiin 20. kesäkuuta 1908. Saman vuoden joulukuussa suodatinpussin kehittäjä Melitta Bentz perusti Melitta Bentz -yhtiön.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Keittiövälineet
Kahvinvalmistus
Printemps

Printemps on pariisilainen tavaratalo, joka sijaitsee osoitteessa Boulevard Haussmann 64. Printemps on samalla kadulla numerossa 40 sijaitsevan Galeries Lafayette Haussmannin kovin kilpailija. 

Printempsiin kuuluu kolme rakennusta: Printemps de la Mode (suomeksi "muodin kevät") jossa on naisten ja lasten vaatteita, Printemps de la Maison ("kodin kevät") kodintavaratalo sekä miestentuotteisiin keskittynyt Printemps de l’Homme ("miehen kevät").

Printemps de la Maisonin kymmenennestä kerroksesta näkee upean kaupunkimaiseman.

Printemps kuuluu Kering-konserniin, jonka aiempi nimi oli Pinault-Printemps-Redoute. Se on miljardööri François Pinault’n luoma ja vuodesta 2005 hänen poikansa François-Henri Pinault’n johtama konserni, jonka omistukseen kuuluu monia luksusbrändejä kuten Bottega Veneta, Boucheron, Gucci, Sergio Rossi ja Yves Saint Laurent sekä muita kauppaketjuja kuten tietotekniikkaa, levyjä ja kirjoja myyvä FNAC sekä postimyyntiyhtiö Redcats, joka tunnetaan Suomessa nimellä Ellos.

Lähteet

Pariisi
Tavaratalot
Marvi Jalo

Marvi Jalo (s. 28. maaliskuuta 1949 Turku) on suomentaja, toimittaja ja kirjailija. Hänen tuotantonsa koostuu enimmäkseen nuorille suunnatuista hevos­kirjoista. Varsinkin varhaisimmissa teoksissa on kuitenkin hevosten ohella muitakin teemoja ja hevosista kerrotaan käytännönläheisesti. Esimerkiksi kirjassa Kahden tytön hevonen kerrotaan, millaisia ongelmia voi syntyä, kun kaverukset hankkivat yhteisen hevosen. Jalon myöhemmässä tuotannossa viihteellisyys on korostunut, eivätkä teemat ole enää niin syvällisiä. Jalo on kirjoittanut kirjoja myös yhdessä sisarensa Merjan kanssa. Marvi Jalo on työskennellyt avustajana harrastus- ja lastenlehdissä Villivarsa, Hevoshullu, Tuikku sekä Lastenmaa.

Teokset
 Unihevonen (1976)
 Ratsukesä (1977)
 Elämän laukka (1978)
 Hevostytön syksy (1979)
 Kevät tulee, hevostyttö (1979)
 Miten tulen toimeen hevoseni kanssa (1980)
 Laukkaa kauas, Lumitähti (1981)
 Kahden tytön hevonen (1983)
 Kissojen taikayö (1983)
 Salaratsastajat (1984)
 Ikimuistoinen aurinkoloma (1985)
 Hituri (1986)
 Hituri yllättää (1987)
 Villivarsan tallikirja (1989)
 Ratsutyttö-sarja (1989–1994, 6 osaa)
 Kultakavio-sarja
 Maailman makein kultakavio (1995)
 Kultakavion laukka (1997)
 Vauhtia kultakavio! (1998)
 Pikkuinen kultakavio (1999)
 Ystävämme kultakavio (2000)
 Kultakavio tanssii taas (2001)
 Lumiponi (2004)
 Tuulitamma (2005)
 Voikukkavarsa (2006)
 Ruskaratsu (2007)
 Taivaan valkeat hevoset (2008)
 Lentävät kaviot (2009)
 Enkelihevonen (2010)
 Hevoseni, rakkaani (2011)
 Kaukana hevosten maa (2012)
 Kultainen riimu (2020)

Merja Jalon kanssa
 Pappilan ponitytöt-sarja (1995–2003, 12 osaa)
 Koiratytöt-sarja (2004- )(Vuoteen 2018 on kirjoitettu 27 osaa)
 Jesse-sarja 
 Onnenkepparit-sarja
 Unelmakoirat-sarja
 Sanelman retsastuskoulu-sarja
  
Suomennoksia
 Salapoliisin käsikirja (1988)
 Karin Lorentzen: Valkoinen hevoseni (1988)
 Karin Lorentzen: Zorban varsa (1990)
 Ulla Ståhlberg: Istu satulaan, Emilia! : ensimmäinen ratsastusoppaani (1993) 
 Tammen suuri hevoskirja, osat 2 ja 3 (1995, 1996)
 Heddi Böckman: Sandran poni (1996)
 Heddi Böckman: Sandra ja Villiruusu (1997)
 Diane Redmond: Uusi tallityttö (1998)
 Heddi Böckman: Sandra ja varsojen kevät (2001) 
 Karin Löfman: Ratsastus on kivaa (2005)
Lin Hallberg: Sinttu- ja Eppu-sarjat.

Palkinnot
 Turun kaupungin tunnustuspalkinto 1977
 Tauno Karilaan palkinto 1978
 Pirkanmaan Plättä -palkinto 1994

Lähteet

Aiheesta muualla
  Marvi Jalo Helsingin kaupunginkirjaston esittelemänä
 Marvi Jalo Sanojen ajassa 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Suomentajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Rahastoyhtiö

Rahastoyhtiö hallinnoi yhden tai useamman sijoitusrahaston varoja. Rahastoyhtiö ei omista sijoitusrahaston varoja, vaan ne ovat sijoitusrahaston osuudenomistajien (sijoittajien) omaisuutta.

Suomessa rahastoyhtiön tehtävistä ja rahastoyhtiölle astetuista vaatimuksista säännellään sijoitusrahastoista annetussa laissa (48/1999). Rahastoyhtiölle myöntää toimiluvan ja sen toimintaa valvoo Finanssivalvonta (entinen Rahoitustarkastus).

Finanssivalvonta julkaisee kuukausittain tilastoa rahoitusyhtiöiden markkinaosuuksista. Tämän tilaston mukaan Suomessa toimi kesäkuun 2008 lopussa 28 rahastoyhtiötä. Markkinaosuudeltaan suurimmat rahastoyhtiöt olivat tuolloin (suluissa markkinaosuudet):

 Nordea Rahastoyhtiö Suomi Oy (28,7 %)
 OP Rahastoyhtiö Oy (21,3 %)
 Sampo Rahastoyhtiö Oy (18,5 %)

Aiheesta muualla 

 Rahoitustarkastus: Rahoitusyhtiöiden markkinaosuudet
Tilastokeskus: Rahastoyhtiöt vuosina 1995 - 2007

Arvopaperioikeus
Rahastoyhtiöt
Nordic Aluminium

Nordic Aluminium Oy on suomalainen alumiinituotteiden ja -komponenttien valmistukseen, suunnitteluun, toimittamiseen ja markkinointiin keskittynyt Oy Lival Ab:n tytäryhtiö. Yhtiön pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Kirkkonummella. Toinen tuotantolaitos sijaitsee Nivalassa.

Yhtiön tuotteita ovat erilaiset alumiiniprofiilit, joita käytetään etenkin rakennusten teknisessä sisustamisessa. Erikoistuotteita ovat esimerkiksi purjeveneiden mastot. 

Vuonna 2011 Nordic Aluminiumin liikevaihto oli noin 69 miljoonaa euroa. Viennin osuus liikevaihdosta oli 48 %. Liikevoittoa kertyi 14,6 miljoonaa euroa. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Joakim Berndtsson.  Peter Högel erosi toimitusjohtajan tehtävästä 1.11.2010.

Yhtiön osake noteerattiin aiemmin Helsingin pörssissä, johon se listautui 24. huhtikuuta 1997. Suurin osakkeenomistaja Oy Lival Ab lunasti yhtiön kaikki osakkeet ja osake poistui pörssistä 14.12. 2012 .

Nordic Aluminium -konsernin palveluksessa oli vuonna 2010 keskimäärin 156 henkilöä.

Tausta

Nordic Aluminium perustettiin vuonna 1962 Nokia Alumiini -yhtiönä. Samassa tehtaassa Nokia Kaapeli valmisti kuparikaapelituotteita. 1990-luvulla yhtiö eriytyi Nokiasta entisen emoyhtiön keskittyessä matkapuhelimiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nordic Aluminiumin kotisivut

Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Suomalaiset rakennustuotevalmistajat
Rakentamisen tuotemerkit
Eduardo Mondlane -yliopisto

Eduardo Mondlane -yliopisto (, lyhennys UEM; vuosina 1962-1976 ) on Mosambikin vanhin yliopisto. Sillä on viisi kampusaluetta Maputossa; yliopisto toimii myös Mosambikin Gazan maakunnan Chibutossa, Inhambanessa ja Quelimanessa. Yliopisto avattiin vuonna 1962. Mosambikin itsenäistyttyä se nimettiin toukokuussa 1976 uudelleen FRELIMO:n entisen johtajan, Eduardo Mondlanen mukaan.

Vuonna 2015 yliopistossa oli kirjoilla 39 078 opiskelijaa, joista pääosa suoritti alempaa korkeakoulututkintoa ja 3 207 maisteritutkintoa. Heidän lisäkseen yliopistossa oli 62 väitöskirjaopiskelijaa. Opettajakunnassa oli 1 705 mosambikilaista ja 79 ulkomaista yliopisto-opettajaa. 

Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto ylsi vuonna 2018 Afrikan yliopistojen 37. sijalle ja maailmanlistan sijalle 2178 parhaana mosambikilaisena korkeakouluna.

Entisiä opiskelijoita 
 Marí Alkatiri, Itä-Timorin entinen pääministeri
 Paulina Chiziane, kirjailija
 Luísa Diogo, Mosambikin pääministeri

Lähteet 

Mosambikin yliopistot
Maputon rakennukset ja rakennelmat
Mjasištšev M-101T Gžel

Mjasištšev M-101T ”Gžel” (ven. Мясищев М-101) on venäläinen, Mjasištševin suunnittelutoimiston suunnittelema yksimoottorinen liike- ja matkustajalentokone. 31. maaliskuuta 1995 ensilentonsa lentänyttä konetta valmistaa Nižni Novgorodissa sijaitseva Sokolin lentokonetehdas.

Konetta on tarkoitus valmistaa 700 kappaletta ja sen on tarkoitus kilpailla Cessna Caravan I:n, Cessna Grand Caravanin, Pilatus PC-12:n, Socata TBM-700:n ja Piper Malibu Meridianin kanssa. M-101 on suunniteltu toimivaksi lämpötilassa, jonka vaihteluväli on −50…+50 °C, ja se nousee sekä laskeutuu lyhyille sekä heikkotasoisille lentokentille. Kaskol, joka omistaa 40 prosenttia Nižni Novgorodin lentokonetehtaasta ja tukee Namibian-Russian Aircraft Manufacturersia, uskoo myyvänsä viiden vuoden kuluessa sata M-101:tä Namibiaan ja 150 Kiinaan. Osa koneista voidaan koota Namibiassa. M-101:n kustannuksiksi yhdeltä koneelta arvioidaan 1 500 000 dollaria.

Tekniset tiedot

Yleiset ominaisuudet 
 Kärkiväli: 13,00 m
 Pituus: 9,97 m
 Korkeus: 3,45 m
 Miehistö: 1–2
 Matkustajia: 6–7
 Rahtia: 540 kg
 Suurin lentoonlähtöpaino: 3 270 kg
 Moottori: Walter M-601 F-32 -potkuriturbiini, teho 760 hv.

Suorituskyky 
 Matkanopeus: 430 km/h
 Lakikorkeus: 7 600 m
 Nousunopeus: 7 600 metriin 25 minuutissa 
 Lentomatka: 800–1 400 km matkustajamäärästä ja rahdista riippuen.

Lähteet
 M-101T Mjasištševin sivuilla 
 M-101T valmistajan sivuilla 
 Gzhel business turboprop on course for year-end approval 
 Class struggle 

Liikelentokoneet
M-101T Gzhel
Venäläiset matkustajalentokoneet
1990-luvun matkustajalentokoneet
Harkovan metro

Harkovan metro (, ) on metrojärjestelmä Harkovassa, Ukrainassa. Se avattiin vuonna 1975, jolloin se oli Ukrainan toinen ja Neuvostoliiton viides metro. Metron rakentaminen aloitettiin vuonna 1968.

Harkovan metron kolme linjaa ovat:

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla

 Metro Kharkov
Ab

Ab tai AB tarkoittaa seuraavia:

Maantiede 
 Alberta, postilyhenne AB, Kanadan provinssi
 Atlantic Beach (Florida), kaupunki Yhdysvalloissa

Kulttuuri 
 Abhishek Bachchan, intialainen näyttelijä ja elokuvatuottaja
 Activision Blizzard, amerikkalainen videopeliyhtiö
 Alter Bridge, amerikkalainen yhtye
 Amitabh Bachchan, intialainen näyttelijä
 Angry Birds, Rovio Entertainmentin tietokonepeli

Urheilu 
 Akademisk Boldklub, tanskalainen jalkapalloseura
 All Blacks, uusiseelantilainen rugby union -joukkue
 Antonio Brown, amerikkalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Argja Bóltfelag, färsaarelainen jalkapalloseura

Muut 
 ab, kuukausi juutalaisessa kalenterissa
 AB, veriryhmä
 
 Afrikaner Broederbond, eteläafrikkalainen järjestö
 
 Anheuser-Busch, amerikkalainen panimoalan yritys
 artium baccaleureus, A.B., yhdysvaltalainen yliopistotutkinto
 Aryan Brotherhood, amerikkalainen jengi
 
 osakeyhtiö, AB (Ruotsissa), ab (Suomessa), ruotsin sanasta aktiebolag, yhtiömuoto.
Dmitri Sadovnikov

Dmitri Nikolajevitš Sadovnikov (; 7. toukokuuta (J: 25. huhtikuuta) 1846 Simbirsk – 31. joulukuuta (J: 19. joulukuuta) 1883 Pietari) oli venäläinen runoilija ja kansatieteilijä. Hän on sanoittanut muun muassa kansansävelmän Stenka Razinista.

Aiheesta muualla
Rulex.ru

Venäläiset kansatieteilijät
Venäläiset runoilijat
Vuonna 1846 syntyneet
Vuonna 1883 kuolleet
Az

Az tarkoittaa seuraavia:

 
 Arizona, postilyhenne AZ, Yhdysvaltain osavaltio
 AZ, yhdysvaltalainen rap-muusikko
 AZ Alkmaar, AZ, alankomaalainen jalkapalloseura
 
 
 Az (Аз), Galenan studioalbumi vuodelta 2011.