joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ivan Ohlobystin

Ivan Ivanovitš Ohlobystin (s. 22. kesäkuuta 1966 Polenovo, Tulan seutu) on tunnettu venäläinen käsikirjoittaja, näyttelijä, televisiojuontaja, elokuvaohjaaja, kirjailija, toimittaja ja näytelmäkirjailija. Hänet tunnetaan uskovaisena, konservatiivisena aristokraattis-nationalistina, joka jyrkästi vastustaa seksuaalisia vähemmistöjä Ohlobystin on Baon-yrityksen johtaja.

Ohlobystin on näkyvästi tukenut Putinin Ukrainan-vastaista toimintaa.  

Ivan kiinnostui elokuvista nähtyään lapsena elokuvan "Tavallinen ihme". Ohlobystin opiskeli näyttelemistä valtion elokuvainstituutissa monien muiden julkkisten kanssa. Ohlobystin aloitti elokuvissa ja teatterissa vuonna 1991. Armeija kovetti Ohlobystinin luonnetta, kun siellöä oli runsaasti tappeluja. Ohlobystin toimi ortodoksisena pappina, kunnes vaihtoi 2000-luvun lopulla takaisin elokuva-uralle rahanpuutteen takia. 

Okhlobystin on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta. Oklobystin tunnetaan seksuaalivähemmistöjen kiihkeänä vastustajana. Hän harrastaa itsepuolustuslajeja ja aseiden keräilyä. Ohlobystiniä on kielletty saapumasta moneen maahan, kuten esimerkiksi Ukrainaan.

Filmografia 
Ohlobystin on näytellyt tai muuten toiminut muun muassa näissä elokuvissa (nimet epävirallisia suomennoksia):

Freudin menetelmä 2 (TV-sarja 2015)
Priest-San (2014)
Lumikuningatar 2: Lumikuningas (2014)
Todellisuuden operaattori (2014)
Chapaev Chapaev (2013)
Ivan Tsarevitš ja harmaa susi 2 (2013)
Freudin menetelmä (TV-sarja 2012)
Lumikuningatar (2012)
Torni (TV-sarja 2012)
Nightingale the Robber (2012)
Dot Dok Ten Last Days (2011)
Rikosolosuhteet (2011)
Poikaystäväni on enkeli (2011)
Ivan Tsarevitš ja harmaa susi (2011)
Generation P (2011)
Toimistoromantiikka.  Meidän aikamme (2011)
Bell (2010)
Metso.  "Uutta taas!"  (TV, 2010)
Supermanager tai Kohtalon kuokka (2010)
Kiss Through the Wall (2010)
Harjoittelijat (TV-sarja, 2010 - ...)
Ironia of Love (2010)
Bullet Fool 2: The Agent Is Almost Invisible (minisarja, 2009)
Todelliset villisiat (TV-sarja, 2009)
Turbulenssivyöhyke (2009)
Kuva Ro (2009)
Pietarin lomat (TV, 2009)
Bullet Fool 3: Agent for the Heiress (minisarja, 2009)
Moskova, minä rakastan sinua!  (2009)
House of the Sun (2009)
 King (2009)
Gogol: Salaperäisen neron muotokuva (2008)
Hullu enkeli (TV-sarja 2008)
Bullet Fool: Return of the Agent (TV, 2008)
Salaliitto (TV, 2007)
Hypnoosi (2001)
Down House (2001)
Love.ru (TV-sarja, 2001)
 Minun sijastani (2000)
Musta huone (TV-sarja 2000)
DMB (2000)
Kahdeksan ja puoli dollaria (1999)
Maximilian (1999)

Lähteet 

Venäläiset näyttelijät
Venäläiset elokuvaohjaajat
Venäläiset näytelmäkirjailijat
Venäläiset toimittajat
Käsikirjoittajat
Juontajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Venäläinen nationalismi
Roasted Onion (yhtye)

Roasted Onion on vuonna 2020 perustettu jyväskyläläinen rock-yhtye. Yhtyeen muodostavat Sakari Miettinen (laulu), Juhana Korva (kitara), Matias Piittala (kitara), Oskari Vettenranta (basso) ja Joel Tiainen (rummut). Yhtye aloitti esiintymisen ja levyttämisen vuoden 2022 alussa koronapandemian jälkeen.
Ensimmäisen aktiviisen toimintavuotensa aikana Roasted Onion on soittanut useita keikkoja, mm. Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella ja Helsingin On The Rocks-klubilla. Tämän lisäksi yhtye on julkaissut kolme alkuperäiskappaletta: Proper Man, Into The Night ja Made For You, jolla yhtye myös voitti Radio Keskisuomalaisen järjestämän biisikisan lähes 200 kisakappaleen joukosta. Voittajan valitsi musiikkituottaja Ilkka ”Ile” Vainion, muusikko Matti Nurron ja studioyrittäjä-muusikkko Janne Kettusen muodostama ammattiraati. Yhtyeestä ovat kirjoittaneet Kangasalan sanomat, Keskisuomalainen ja Aamulehti.

Suomalaiset rockyhtyeet
Eric Bargum

Ludolf Eric Wilhelm Bargum (1. heinäkuuta 1909 Helsinki – 10. helmikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Bargumin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Ludolf Bargum ja Annie Gertrude Cable ja puoliso 1938–1954 kirjailija Viveca Hollmerus. Kirjailija Johan Bargum on heidän poikansa. Eric Bargum tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1927 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1932. Hän oli Helsingin tähtitornin astrofotograafisten töiden assistentti 1930–1931, Brändö svenska samskolanin matematiikan ja fysiikan opettaja 1932–1938 ja rehtori 1937–1938, Nya svenska läroverketin rehtori 1938–1947 ja Oy Algol Ab:n hallituksen jäsen 1932–1985, apulaistoimitusjohtaja 1947, toimitusjohtaja 1948–1974 ja hallituksen puheenjohtaja 1948–1985. Bargumilla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1957). Kauppaneuvoksen arvonimen Bargum sai 1963.

Lähteet

 Suomalaiset opettajat
Suomen koulujen rehtorit
Suomalaiset yritysjohtajat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Espanjankurjenpolvi

Espanjankurjenpolvi (Geranium endressii) on koristekasvina käytetty monivuotinen kurjenpolvi. Se muodostaa maavarren avulla kasvustoja. Kasvi on pystykasvuinen ja kasvaa 40–70 senttimetriä korkeaksi. Lehtilavat ovat syvään liuskaiset ja liuskat ovat suipot, terävähampaiset. Kukat kasvavat yksittäin tai kahden ryhminä, ne ovat kolmesta neljään senttimetriä leveät, vaaleanpunaiset, viisilukuiset, terälehdet ovat lanttopäiset. Kukkaperä ja verhiö ovat nystykarvaisia. Hedelmä on tyvestä alkaen avautuva lohkohedelmä. Laji risteytyy Italiassa ja Balkanilla esiintyvän Geranium versicolor -lajin kanssa. Risteymälaji on rusokurjenpolvi (Geranium × oxonianum).

Espanjankurjenpolvi kasvaa alkuperäisenä Ranskassa Pyreneitten vuoristossa. Tulokaslajina tai viljelykarkulaisena se esiintyy paikoin muualla Länsi-Euroopassa.

Lähteet 

Kurjenpolvet
Madeirankurjenpolvi

Madeirankurjenpolvi (Geranium maderense) on Madeiralla kotoperäisenä kasvava uhanalainen kurjenpolvilaji. Se on puutarhakasvina levinnyt luontoon myös Iso-Britanniassa ja Uudessa-Seelannissa.

Madeirankurjenpolvi luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi harvinaisuutensa vuoksi, sillä lajia kasvaa Madeiralla alle 50 luonnonvaraista yksilöä kolmessa esiintymässä. Se esiintyy saaren pohjoisosan pohjoisrinteillä kallionkielekkeillä. Lajin yksilömäärä on pysynyt vakaana, mutta maankäytön muutokset, vieraslajit tai satunnaistekijät saattavat uhata luonnonpopulaatioita. Toisaalta kasvia viljellään nykyisin puutarhoissa useissa maissa.

Lähteet 

Kurjenpolvet
Madeiran kasvisto
Uhanalaiset kasvit
Jón Sigurðsson

Jón Sigurðsson (17. kesäkuuta 1811 Hrafnseyri, Arnarfjörður, Islanti – 7. joulukuuta 1879 Kööpenhamina, Tanska) oli islantilainen kielitieteilijä, valtiomies ja itsenäisyysliikkeen johtaja 1800-luvulla.

Jón opiskeli klassista filologiaa, muinaishistoriaa ja poliittista teoriaa sekä taloustiedettä Kööpenhaminan yliopistossa. Hän kokosi ja muokkasi islantilaisia ja muinaisnorjalaisia saagoja ja käsikirjoituksia.

Jón ajoi Islannin itsenäisyyttä Tanskasta ja oli vaikuttamassa Alltingin, Islannin parlamentin, palauttamisessa toimintaan 1840-luvulla. Hänet valittiin myöhemmin sen puhemieheksi. Jónin syntymäpäivänä 17. kesäkuuta vietetään Islannin itsenäisyyspäivää.

Lähteet

Islantilaiset poliitikot
Puhemiehet
Vuonna 1811 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Tōyama Mitsuru

Tōyama Mitsuru (s. 1855 – k. ?) oli japanilainen oikeistolainen ultranationalisti ja merkittävä taustavaikuttaja japanilaisessa politiikassa. Hän perusti Genyōsha- (Musta valtameri -seura) ja Kokuryukai (Musta lohikäärme -seura)-järjestöt ja oli pan-asianismin voimakas kannattaja.

Tōyama syntyi köyhään samuraiperheeseen Fukuokassa Kyūshūn saarella. Hän osallistui nuorena vuonna 1874 asemansa menettäneiden entisten samuraiden hallitusta vastaan käynnistämään Saga-kapinaan.

Vuonna 1881 (toisen tiedon mukaan jo 1879) Tōyama oli mukana perustamassa Genyōsha-järjestöä. Järjestö kannatti Japanin sotilaallista laajentumista Aasian mantereen puolelle Koreaan, Kiinaan ja Formosan saarelle. Siihen liittyi tyytymättömiä entisiä samuraita, ja järjestössä oli mukana myös järjestäytyneen rikollisuuden edustajia, jotka avustivat järjestöä sen kohdistaessa väkivaltakampanjoita ja salamurhia ulkomaalaisia ja vasemmistopoliitikkoja vastaan. Vuonna 1889 Tōyama ja Genyosha-järjestö olivat mukana ulkoministeri Ōkuma Shigenobun murhayrityksessä. Tōyama vangittiin lyhyeksi aikaa vuonna 1892, kun eräs hänen järjestönsä jäsen oli tehnyt pommiattentaatin, jossa pääministeriksi noussut Ōkuma menetti toisen jalkansa. Hänet vapautettiin kuitenkin todisteiden puutteessa.

Tōyama oli myös vuonna 1901 perustetun Kokuryukain eli Musta lohikäärme -seuran perustaja ja johtaja. Puolisotilaallinen ja ultranationalistinen seura otti nimensä Amurjoen japaninkielisestä nimestä, ja sen tavoitteena oli pitää Venäjän keisarikunta pois Itä-Aasiasta ja pitää se Amurjoen pohjoispuolella.

Vaikka Tōyama eli koko elämänsä yksityishenkilönä, hänet tunnettiin silti varjo-shogunina ja päälliköiden päällikkönä, sillä hänellä oli suuri salainen vaikutusvalta japanilaisiin nationalisteihin ja yakuza-rikollisjärjestöihin. 1930-luvulla hän perusti vielä Mustan kissan kuolevat -nimisen järjestön, jonka jäsenet olivat kuolemaan vihkiytyneitä taistelulentäjiä. Tōyama kuoli vuonna 1944 kesäasunnollaan Fujivuoren juurella Gotembassa. Hänen Tokiossa järjestetyt hautajaisseremoniansa kestivät yli kolme tuntia.

Lähteet 

Japanilaiset poliitikot
Vuonna 1855 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Lappi (Perniö)

Lappi () on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön eteläosassa Perniönjoen alajuoksun varrella Palttanmäen reunalla Hästön ja Vähälapin kylien välissä.

Lapin asutus sijoittuu Palttanmäen länsilaidalle kylän halki kulkevan maantien varrelle. Kylästä on matkaa merelle muutama kilometri. Lapin kyläalue ulottuu Perniönjoelta etelään Hästönlammelle. Kylän alue on pääasiassa peltoa mäkien ollessa metsien peitossa.

Lappi eli Lappnäs on ruotsalaisten uudisasukkaiden 1200- ja 1300-lukujen taitteessa perustama kylä. Kylässä oli pitkään kaksi taloa, Ylöstalo ja Rälssi, jotka ovat myöhemmin päätyneet yhteisomistukseen. Ylöstalosta on erotettu 1920- ja 1930-luvuilla kolme pientilaa ja Rälssiltä yksi. Vuonna 1966 kylään rakennettiin vielä Paltan asuintila. Muuta asutusta kylään ei ole sittemmin syntynyt.

Lähteet

Perniön kylät
Kurt Blumenfeld

Kurt Blumenfeld (29. toukokuuta 1884 – 21. toukokuuta 1963 Jerusalem) oli Saksan sionistiliikkeen johtaja vuosina 1924–1933.

Itä-Preussin Insterburgissa juristiperheeseen syntynyt Blumenfelt opiskeli oikeustiedettä vuosina 1904–1908 Berliinissä, Freiburgissa ja Königsbergissä. Opintojensa alusta lähtien hän oli juutalaisopiskelijoiden yhdistyksen (VJSt) jäsen. Vuonna 1909 Blumenfeldistä tuli Saksan sionistiliiton (ZVfD) puoluesihteeri. Hänestä tuli liiton puheenjohtaja vuonna 1924. Blumenfeld oli Maailman sionistijärjestön pääsihteeri vuosina 1911–1914. Samanaikaisesti hän toimi Die Welt -lehden päätoimittajana Berliinissä 1913–1914.

Vuonna 1933 Natsi-Saksa kielsi juutalaisjärjestöt. Blumenfelt pakeni Yhdysvaltoihin ja ystävystyi siellä saksalaisen filosofi Hannah Arendtin kanssa.  He kuuluivat sionistiliikkeen radikaalisiipeen, mikä johti ristiriitoihin sionistien valtavirran kanssa. Blumenfeltin ja Arendtin kirjeenvaihto on julkaistu.

Teokset
 Kurt Blumenfeld: Erlebte Judenfrage. Ein Vierteljahrhundert deutscher Zionismus. Julkaissut ja esipuheen kirjoittanut Hans Tramer. Stuttgart DVA, 1962
 Im Kampf um den Zionismus : Briefe aus 5 Jahrzehnten. Julkaisijat Miriam Sambursky ja Jochanan Ginat. Stuttgart : Deutsche Verlags-Anstalt, 1976 ISBN 978-3-421-01770-3
 Hannah Arendt & Kurt Blumenfeld: ... in keinem Besitz verwurzelt. Kirjeenvaihtoa, julkaissut Ingeborg Nordmann ja Iris Pilling, Hampuri 1995, ISBN 388022806X

Lähteet

Sionistit
Saksalaisten puolueiden puheenjohtajat
Saksalaiset toimittajat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Niina Ratilainen

Niina Ratilainen (s. 14. helmikuuta 1986) on suomalainen vihreitä edustava poliitikko, Euroopan alueiden komitean jäsen ja vihreän ryhmän puheenjohtaja ja vihreiden puoluehallituksen jäsen. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Ratilainen valittiin Turun kaupunginvaltuustoon, jossa hän uusi paikansa vuoden 2017 ja 2021 vaaleissa. Ratilainen avioitui elokuussa 2022 turkulaisen poliitikon ja historiantutkijan Jukka Vornasen kanssa.

Tausta 
Ratilainen on syntynyt Kuopiossa. Hän valmistui ylioppilaaksi Turun klassillisesta lukiosta 2005. Ratilainen aloitti vuonna 2007 Kestävän kehityksen opinnot Turun ammattikorkeakoulussa, josta hän valmistui Ympäristösuunnittelija (AMK) -tutkinnolla 2012. Turun yliopistosta Ratilainen valmistui filosofian maisteriksi kansainvälisessä Baltic Sea Region Studies -maisteriohjelmassa vuonna 2019.

Politiikka

Euroopan alueiden komitea 
Ratilainen valittiin toimimaan Suomen vihreiden edustajana Suomen yhdeksänhenkisestä valtuuskunnassa Euroopan alueiden komiteaan vuoden 2022 alusta. Myöhemmin samana vuonna alueiden komitean vihreiden ryhmä valitsi Ratilaisen toiseksi ryhmän kahdesta tasa-arvoisesta puheenjohtajasta.

Kunnallispolitiikka 
Ratilainen oli ensimmäistä kertaa ehdolla kunnallisvaaleissa 2012 ja tuli valituksi valtuustoon. Valtuustokaudella 2012–2017 Ratilainen toimi kasvatus- ja opetuslautakunnan jäsenenä ja Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin hallituksen varajäsenenä. Kaudella 2017–2021 Ratilainen toimi Lounais-Suomen jätehuoltolautakunnan puheenjohtajana, Turun ammattikorkeakoulun hallituksen varapuheenjohtajana, maakuntavaltuuston jäsenenä ja maakuntahallituksen varajäsenenä sekä Turun kaupunginhallituksen varajäsenenä. Vuoden 2019 kuntavaalien jälkeen Ratilainen on toiminut Turku Energian hallituksen jäsenenä. Ratilainen valittiin Turun vihreän valtuustoryhmän puheenjohtajaksi vuosille 2015–2017 sekä 2017–2019. Kesäkuussa 2019 Ratilainen ilmoitti luopuvansa tehtävästään Turun vihreiden johdossa.

Puoletoiminta 
Ratilainen valittiin vihreiden puoluekokouksessa 2021 Varsinais-Suomen vihreiden edustajaksi vihreiden puoluehallitukseen kaudelle 2021–2023.

Lähteet 
Turun kaupunginvaltuustossa räiskyy rakkaus – Niina Ratilainen ja ex-valtuutettu Jukka Vornanen solmivat avioliiton. Turun Sanomat. Viitattu 2.10.2022
Niina Ratilainen Euroopan alueiden komiteaan. Aamuset. Viitattu 2.10.2022
Ratilainen odotetusti EU:n alueiden komitean vihreiden johtoon. Turun Sanomat. Viitattu 2.10.2022 
Niina Ratilainen Turun vihreiden valtuustoryhmän johtoon. Turun Sanomat. Viitattu 2.10.2022
Turun vihreiden valtuustoryhmän puheenjohtaja vaihtuu – Niina Ratilainen siirtyy sivuun. YLE. Viitattu 2.10.2022
Niina Ratilainen valittiin Vihreiden puoluehallitukseen – useita muita varsinaissuomalaisia puoluevaltuuskuntaan

Vihreän liiton poliitikot
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Live at the Royal Albert Hall

Live at the Royal Albert Hall voi viitata ainakin seuraaviin:

 Live at the Royal Albert Hall, Deep Purplen videotallenne vuodelta 2000.
 Live at the Royal Albert Hall, Arctic Monkeysin albumi vuodelta 2020.
Bloodlust (kappale)

Bloodlust on brittiläisen äärimetalliyhtye Venomin single vuodelta 1982.

Kappaleen vaiheet 

Laulaja-basisti Conrad ”Cronos” Lantin mukaan ”Bloodlust” oli yksi kappaleista, jotka hän sävelsi ja sanoitti ollessaan yhä Dwarfstar-yhtyeen jäsen ennen Venomiin liittymistä. Toisaalta kitaristi Jeffrey ”Mantas” Dunn on kertonut säveltäneensä ”80–90 prosenttia” Venomin varhaisesta materiaalista. Vinyylilevyn etiketissä kappale on merkitty koko tuolloisen kokoonpanon (Lant, Dunn ja Anthony ”Abaddon” Bray) nimiin.

”Bloodlust” julkaistiin 7" singlenä 13. elokuuta 1982. Se edelsi myöhemmin samana vuonna julkaistua albumia Black Metal. B-puolena oli ”In Nomine Satanas”. Venomin singlekappaleet eivät yleensä olleet poimintoja albumeilta, ja näin oli myös ”Bloodlustin” kohdalla. Sekä singlen A- että B-puoli on kuitenkin julkaistu bonuskappaleena Venomin esikoisalbumi Welcome to Hellin uusintapainoksilla. Black Metalin uusintapainoksilla taas on mukana BBC Radio 1:n sessioissa äänitetty versio ”Bloodlustista”.

Venom äänitti ”Bloodlust”-singlen äänityssessioissa myös kappaleen ”Senile Decay”, joka julkaistiin vasta vuoden 1985 kokoelma-albumilla From Hell to the Unknown.

Syyskuussa 1982 ilmestyi Venom Live E.P. Sept ’82 -videokasetti, joka sisälsi musiikkivideot ”Bloodlustista” ja Welcome to Hellin kappaleesta ”Witching Hour”. Jälkimmäinen kappale äänitettiin videota varten uudestaan. Nimestään huolimatta video ei ole aito konserttitaltiointi. Tarkoituksena oli antaa promoottoreille ja konserttipaikkojen henkilökunnalle näyte siitä, millaisia Venomin konsertit käytännössä olisivat ja millaisia valmisteluja niitä varten tarvittiin.

Kuvaus kappaleesta 

”Bloodlust” on nopeatempoinen kappale, jonka sanoitukset kertovat Kreivi Cronos -nimisestä vampyyristä. (Cronos on myös Venomin laulajan ja basistin Conrad Lantin taiteilijanimi.) B-puolen kappale ”In Nomine Satanas” puolestaan kertoo saatananpalvojista, jotka herransa nimessä aloittavat sodan vanhaa maailmanjärjestystä vastaan.

Vastaanotto 

Musiikkilehti Sounds nimesi ”Bloodlustin” viikon parhaaksi singleksi ja julkaisi Edwin Pouncyn arvostelun, jossa kappaletta kuvailtiin ”Helvetissä haudutetuksi, oksennuksella kuorrutetuksi suurteokseksi, joka ei jätä mitään mielikuvituksen varaan”. Black Metalin uusintapainoksen arvostelussa AllMusicin Eduardo Rivadavia kehuu kappaletta ”ehdottomaksi klassikoksi”.

Kappaleet 

Molemmat kappaleet on merkitty yhtyeen yhdessä säveltämiksi.

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 

 Abaddon – rummut
 Cronos – laulu ja bassokitara
 Mantas – sähkökitara

Lähteet 

Venomin kappaleet
Vuoden 1982 kappaleet
Jonttu Luhtavaara

Jonttu Luhtavaara (oik. Joonas Paul Tuomas Luhtavaara; s. 1996) on suomalainen muusikko, lauluntekijä, tuottaja ja DJ. 

Luhtavaara on vaikuttanut vuosia KUUMAA-yhtyeessä. Luhtavaara soittaa yhtyeessä rumpuja, ja on ollut tuottamassa ja kirjoittamassa yhtyeen suosituimpia teoksia, kuten platinaa striimannutta kappaletta "Oo vielä sekunnin mun". 

KUUMAAn lisäksi Luhtavaara on soittanut useissa keikkakokoonpanoissa, kuten Pihlaja, Tuure Boelius ja Sini Yasemin. Lauluntekijänä Luhtavaara on tehnyt KUUMAAn ulkopuolella yhteistyötä muun muassa Ville Veikan, Elliksen, Tumen ja pins.kun kanssa. Luhtavaaralla on kustannussopimus Elements Musicille ja Isolla Musicille.

Lähteet 

Vuonna 1996 syntyneet
Suomalaiset rumpalit
Elävät henkilöt
Karihaaran kansantalo

Karihaaran kansantalo, "Karihaaran Kansis", sijaitsee Kemin Karihaarassa, noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta. Talon omistaa Karihaaran Järjestöyhdistys.

Rakennus 
Talo rakennettiin talkoilla vuonna 1953 omalle 1 400 m² suuruiselle tontille. Talon rakennuttivat Kemi Oy:n Paperiosasto 33, Karihaaran Demokraattiset naiset ja urheiluseura Karihaaran Tenho. Talon suunnittelivat rakennusmestarit K. Häkkilä ja E. Kaskinen. Rakennuksen huoneistoala on 474 m² (Seurantalot.fi mukaan 482 m²) ja kellarikerroksen 320 m². Tilavuus on 3 150 m³. Rakennus on kaksikerroksinen, harjakattoinen ja lautaverhoiltu. Lämmitysmuotona on öljylämmitys.

Vuosien varrella taloon on tehty tarvittavia korjauksia. Peruskorjausta tehtiin vuosina 1993–1996, ja työt tehtiin osin työllisyysavustuksella, osin omarahoituksella ja talkoilla. Korjaukseen sisältyi myös sähköasennusten uusimista. 

Kansantalolle tehdyn kuntotarkistuksen mukaan talon nykykunto on varsin heikko. Suunnitelmiin kuuluu talon korjaus ja öljylämmityksen vaihtaminen ilmavesilämpöpumppuun.

Toiminta 
Kansantalo oli aiemmin Kemin nuorisotoimen käytössä. Talo on edelleen ympärivuotisessa käytössä. Sitä vuokrataan erilaisiin kokouksiin ja juhliin. Siellä on järjestetty eri seurojen ja yhdistysten tilaisuuksia. Käytettävissä on myös urheiluvälineistöä sekä keittiö. Meri-Lapin Liikunnan ja Terveyden edistämisyhdistys toimii talossa vuokralla, ja Kemin Naisvoimistelijat käyvät harjoittelemassa siellä.

Lähteet

Viitteet 

Työväentalot
Kemin rakennukset ja rakennelmat
NFL-kauden 2022 tilastot ja palkinnot

Tämä artikkeli sisältää NFL-kauden 2022 tilastoja ja palkintoja.

Tilastot
Tilastot sisältävät vain runkosarjaottelut.

Pelinrakentajat

Heitetyt jaardit

Syötetyt touchdownit

Hyökkääjät

Juostut jaardit 

Juostut touchdownit

Kiinniotetut jaardit

Kiinniotetut touchdownit

Tehdyt kenttäpotkumaalit

Puolustajat

Taklaukset

Säkitykset

Syötönkatkot

Palkinnot

Viikon ja kuukauden pelaajat

All-Pro joukkueet

Lähteet

Tilastot ja palkinnot
Il Sodoma

Il Sodoma (oikealta nimeltään Giovanni Antonio Bazzi, aiemmin virheellisesti Razzi) (1477  Vercelli, Piemonte –  14. helmikuuta 1549 Siena) oli italialainen taidemaalari.

Elämä ja ura
Il Sodoman isä Giacono da Bazzi oli Vercelliin asettunut suutari. Bazzi oli vuonna 1490 seitsemän vuoden ajan oppipoikana Martino Spanzottolla, ja hänen kanssaan nuori Sodoma lähti Milanoon, jossa hän joutui Leonardo da Vincin vaikutuksen alaiseksi, vaikka on erittäin kyseenalaista, oliko hän koskaan päässyt tämän ateljeehen. Hänen varhaisimmat maineikkaat teoksensa ovat Sienasta Roomaan johtavan tien varrella sijaitsevan Monte Oliveton benediktiiniluostarin seitsemäntoista freskoa, jotka kuvaavat Pyhän Benedictuksen elämää ja jatkavat Luca Signorellin vuonna 1498 aloittamaa sarjaa; Bazzi sai sarjan valmiiksi vuonna 1502. Myöhemmin paavi Julius II palkkasi hänet ja muita taiteilijoita Vatikaanin koristeluun. Sitten hän meni Sienaan, ja palattuaan Roomaan hän toteutti tilaustöitä Agostino Chigille Villa Farnisena -huvilassa. Aiheet olivat Aleksanteri Suuren elämästä: Aleksanteri Dareioksen teltassa ja Valloittajan ja Roksanen avioituminen ovat erityisesti huomionarvoisia. 

Vuonna 1526 hän palasi Sienaan ja maalasi kuuluisat freskonsa Pyhän Katariinan ja Pyhän Domenicon kappeliin, ja niiden valmistuttua hän teki muita freskotöitä Palazzo Pubblicossa ja sitten koristeli San Spiriton kappelin. Viimeksi mainittujen töiden ansiosta keisari Kaarle V nimitti hänet palatsikreiviksi. Sen jälkeen hän vaelsi Volterrassa, Pisassa, Luccassa ja monissa muissa paikoissa ja palasi lopulta Sienaan. 

Giorgio Vasari kertoo Il Sodomasta ilkeämielisiä tarinoita, joista monet ovat ilmeisen perättömiä ja toiset luultavasti liioiteltuja. Hänen taitelijanimensä oletettiin pitkään viittaavan moraalittomaan luonteeseen, mutta nimen todellinen tausta on epäselvä. Yhden version mukaan se voi olla väännös Sodonasta, jota on sanottu hänen alkuperäiseksi sukunimekseen. Leonardolla ja jossain määrin myös Rafaelilla oli suuri vaikutus häneen, ja hänen teoksensa ovat huomattavan viehättäviä ja runollisia. Hänen naishahmoissaan on yhdistelmä suloisuutta ja vakavuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla

italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1477 syntyneet
Vuonna 1549 kuolleet
Kanjuruhan-stadionin mellakka

Kanjuruhan-stadionin mellakka tapahtui 1. lokakuuta 2022 Malangin hallintoalueella Itä-Jaavalla Indonesiassa, kun paikallinen seura Arema FC ja Persebaya Surabaya kohtasivat Indonesian jalkapallon pääsarjassa Liga 1:ssä. Persebaya voitti ottelun, ja hävinneen joukkueen Arema FC:n kannattajat tunkeutuivat kentälle ottelun päätyttyä. Poliisit ampuivat kyynelkaasua kannattajia kohti, ja katsomossa syntyi paniikki. Ainakin 125 ihmistä kuoli mellakassa, yli 300 ihmistä loukkaantui.

Indonesian presidentti Joko Widodo määräsi kaikki liigaottelut tauolle, kunnes tutkimukset on saatu päätökseen.

Lähteet 

Vuoden 2022 onnettomuudet
Jalkapallon historia
Indonesian jalkapallo
Onnettomuudet Indonesiassa
Moonshine Township

Moonshine Township on kunta (town) Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa. Sen väkiluku oli 85 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Big Stonen piirikunnan koillisnurkassa. Moonshine Township ympäröi Johnsonin kaupunkia. Moonshine Township on nimetty Moonshine Lake -järven mukaan.

Väestö 
Vuonna 2020 Moonshine Townshipin 85 asukkaasta valkoisia oli 92,9 % ja alkuperäisasukkaita 4,7 %. Asukkaista 1,2 % kuului johonkin muuhun rotuun, ja 1,2 % asukkaista asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun.

Lähteet 

Minnesotan kunnat
Vanuatun kansalaisuus

Vanuatun kansalaisuus on laillinen suhde Vanuatun tasavallan ja yksittäisen ihmisen välillä. Perustapauksissa noudatetaan ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä 
Vanuatu jakaa syntyperäiset kansalaiset kolmeen ryhmään sen perusteella, milloin nämä ovat syntyneet:

 Automaattiset: henkilöt, joiden kaikki isovanhempaa kuuluivat johonkin Vanuatun alueella eläneeseen heimoon maan itsenäistymisen yhteydessä (vuonna 1980)
 Oikeutetut: henkilöt, joilla on vanuatulaisia esi-isiä, mutta toisen maan kansalaisuus maan itsenäistymisen yhteydessä
 Syntyperäiset: henkilöt, joiden vähintään toinen vanhemmista on Vanuatun kansalainen ja jotka ovat syntyneen maan itsenäistymisen jälkeen

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella 
Kansalaisuus voidaan myöntää hakemuksella, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:

 Hakija on todistettavasti asunut Vanuatulla vähintään 10 vuotta ennen hakemuksen jättämistä (2 vuotta, mikäli tämä on naimisissa Vanuatun kansalaisen kanssa)
 Hakija on osoittanut tyydyttävän bislaman kielen taidon.

Kansalaisuuden saaminen investoinnilla 
Vuonna 2017 maan hallitus käynnisti ns. kehitystukiohjelman (), jonka kautta merkittävän investoinnin tekemällä ulkomaalainen voi saada Vanuatun kansalaisuuden. Aluksi kyseessä oli vain kunniakansalaisuus, mutta elokuussa 2017 lakia muutettiin siten, että 130 000 dollarin arvoisella investoinnilla yksityishenkilö voi hakea Vanuatun kansalaisuutta, jonka nojalla nämä saavat mm. oleskella maassa ja hakea Vanuatun passia.

Kansalaisuuden ostaminen on siinä mielessä houkuttelevaa, että Vanuatulla ei ole tulo-, varallisuus-, perintö- eikä pääomatuloveroa.

Kaksoiskansalaisuus ja kunniakansalaisuus 
Vanuatu on vuodesta 2013 alkaen sallinut kaksoiskansalaisuuden. Tähän vaikutti hallituksen suunnittelema reitti saada kansalaisuus investoinnin kautta. Kaksoiskansalaisilla on kuitenkin muutamia rajoituksia, jotka ovat:

 Heitä ei voida valita julkisiin virkoihin
 He eivät voi osallistua Vanuatun poliittiseen elämään
 He eivät voi rahoittaa toimintaa, joka johtaisi poliittiseen epätasapainoon 
 He eivät voi tukea poliittisia puolueita tai perustaa sellaisia
 He eivät voi asettua ehdolle vaaleissa. 

Presidentti voi pääministerin esityksestä myöntää kunniakansalaisuuden sellaiselle henkilölle, joka on edistänyt, tai tulee edistämään, Vanuatun kehitystä. Tällaisella henkilöllä ei saa olla rikosrekisteriä ja hänen täytyy olla arvostettu yhteisössään tai kotimaassaan.

Lähteet 

Vanuatu
Kansalaisuus
JDM Automobiles

JDM Automobiles oli ranskalainen mopoautovalmistaja, jonka kotipaikka oli Avrillé. Vuonna 2014 yhtiö hakeutui konkurssiin.

Yhtiö perustettiin vuonna 1955 nimellä Forest. Se valmisti polyesteri muovituotteita. Vuonna 1975 yritys siirtyi autoteollisuudelle, muutti nimensä Société SIMPA:ksi (Société Industrielle de Matičres Plastiques Armées, lujitemuovien teollisuusyhtiö) ja siitä tuli Alpine- ja Matra-autojen muovikomponenttien alihankkija. Vuonna 1981 julkaistiin ensimmäinen malli nimeltä JDM 49 SL, siinä oli 49 cm³ bensiinimoottori.

Seuraavina vuosina valmistettiin uusia malleja, kuten Nueva, Parthenon, Furio, Orane ja X5. Myöhemmin tuli lisää malleja, kuten Titane, Albizia, Abaca ja Aloes, jotka oli varustettu Yanmarin ja Lombardinin valmistamilla dieselmoottoreilla.

Lähteet

Autonvalmistajat
Mopoautot
Ranskalaiset automerkit
Luettelo Suomen vapaiden suuntien seurakunnista

Tämä on '''luettelo Suomen vapaiden suuntien nykyisistä seurakunnista. Sarakkeissa on mainittu, minkä kunnan/kuntien alueella seurakunnat toimivat.

Lähteet 

 Se löytyi -missiossa mukana olevat seurakunnat
 Suomen Baptistikirkko
 Suomen Adventtikirkko
 Suomen Vapaakirkko
 Suomen Helluntaikirkko
 Finlands svenska baptistsamfund
 Finlands svenska metodistkyrka
 Finlandssvenska pingstförsamlingar
 Missionskyrkan i Finland

Suomen seurakunnat
Palma Vecchio

Palma Vecchio (”Palma vanhempi”, oikealta nimeltään Jacopo Palma tai Nigreti) (n. 1480  Serinalta –  30. heinäkuuta 1528 Venetsia) oli italialainen, Venetsian koulukuntaan kuuluva taidemaalari.

Elämä ja ura
Palma sai lisänimen Vecchio erottaakseen itsensä veljenpojastaan Jacopo Palma Giovanesta (”Palma nuorempi”). Giorgionen ja Lorenzo Lotton tavoin hän opiskeli Giovanni Bellinin johdolla, jolta hän sai inspiraatiota alttaritauluihins. Myös Tizianin vaikutus on havaittavissa hänen töissään. Giorgionea jäljitellen Palma käsitteli uskonnollisia aiheita, joiden voima, eloisuus ja kirkkaat värit ansaitsevat ihailua, vaikka niistä puuttuukin uskonnollinen tunnelma. Häntä moitittiin myös kekseliäisyyden puutteesta. Tällaisia teoksia ovat muun muassa Vicenzan San Stefanolle maalattu Madonna Pyhän Yrjön ja Pyhän Lucian kanssa, Pyhä Pietari kuuden pyhimyksen kanssa, Paimenten palvonta, Jaakobin ja Raakelin kohtaaminen. Hänen suosikkiaiheitaan olivat niin sanotut ”pyhät keskustelut” eli Pyhä Perhe tai pyhimysten ympäröimä Madonna.

Hänen mestariteoksensa on Santa Maria Formosan alttaritaulu Venetsiassa. Se on triptyykki, joka esittää Pyhää Barbaraa Antonius Erakon ja Pyhän Sebastianuksenin välissä. Palma oli myös merkittävä muotokuvamaalari, joka kunnostautui erityisesti naisten muotokuvissa, joista useimmat olivat hovinaisia. Myös hänen miesmuotokuvansa ovat erinomaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1528 kuolleet
Cajeme

Cajeme eli oikealta nimeltään José María Leyva (s. 1837 – 21. huhtikuuta 1887) oli Meksikon Sonoran osavaltion yaqui-intiaanien päällikkö. Cajeme johti yaquiden aseellista vastarintaa Meksikon keskushallintoa vastaan, kunnes hän jäi lopulta vangiksi ja hänet teloitettiin.

Elämäkerta

José María Leyva eli Cajeme syntyi yaqui-intiaanien heimoon Valle del Yaquin alueella Meksikon Sonoran osavaltion eteläosassa vuonna 1837. Hän lähti kotiseudultaan jo nuorena ja liittyi liberaalin Sonoran kuvernööri ja caudillo Ignacio Pesqueiran joukkoihin. Pesqueiran palveluksessa Cajeme osallistui esimerkiksi sotaretkiin omaa heimoansa vastaan 1860-luvulla.

Palkintona palveluksistaan Cajeme sai viran kotiseutunsa piirikunnan johtajana vuonna 1874. Pesqueira oletti voivansa hallita yaquita nimityksen kautta, mutta sen sijaan Cajeme alkoi valmistella heimoaan keskushallintoa vastaan. Mukaan hän sai myös naapuriheimon mayot. Cajeme toteutti monia uudistuksia heimon hallintoon liittyen, tarkoituksenaan valmistella heimoa parempaan sotilalliseen valmiuteen, sekä taloudelliseen omavaraisuuteen. Uudsituksiin lukeutuivat esimerkiksi verojärjestelmä, yhteisölliset viljelmät ja perinteisen heimokokouksien vakiinnuttaminen päätöksentekoelimenä. Näiden toimien lisäksi hankittiin aseistusta.

Pesqueiran hallinto romahti, mikä hyödytti jonkin aikaa Cajemen asemaa. Keskushallinnon ote alkoi kuitenkin vahvistua 1880-luvulla. Keskushallinto alkoi myös jälleen tavoitella luonnonvaroiltaan rikkaan Valle del Yaquin hallintaa ja se ryhtyi sotilaallisiin toimiin tavoitteidensa saavuttamiseksi. Cajeme jäi yhteenotoissa lopulta Ángel Matínez at San José de Guaymasin johtamien joukkojen vangiksi ja hänet teloitettiin 21. huhtikuuta 1887. Cajemen teloitus ei vielä kuitenkaan päättänyt yaquiden vastarintaa, jota jatkui aina vuoteen 1910 saakka.

Lähteet

Meksikolaiset henkilöt
Intiaanipäälliköt
Kapinajohtajat
Vuonna 1827 syntyneet
Vuonna 1887 kuolleet
Korttipelisatu

Korttipelisatu on Marko Tapion kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 1958. Kirjan päähenkilö on poika, joka ihailee isäänsä ja muistelee äitiään, josta isällä on muistona seinälle ripustettu valokuva. Isä on töissä rakennustyömaalla ja johtaa padon rakennustöitä. Yllättäen keskeneräinen pato murtuu, mikä aiheuttaa suurta tuhoa ja houkuttelee yleisöä viereiselle sillalle. Pojalle on tärkeää, että isä pystyy korjaamaan murtuneen padon. 

Kirjan lopussa poika viettää tanssien jälkeen yön tyttöystävänsä kanssa. Yön kuluessa poika kertoo tytölle tarinan, jonka nimi on Korttipelisatu. Hän on kuullut tarinan isältään. Aamulla selviää, että pato on saatu yöllä korjattua ja että isä on ollut johtamassa korjaustöitä.

Lähteet 
Tapio, Marko: Korttipelisatu. WSOY, 1968

Lähdeviitteet 
Suomalaiset romaanit
Karavalonísi

Karavalonísi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Diavátes-saariin, ja sijaitsee Sýmin saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,028 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Karavalonísi kuuluu Sýmin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren koillispuolella sijaitsee saariryhmän toinen saari Megalonísi.

Lähteet 

Dodekanesia
Sými
Radio- ja televisiotoimittajien liitto

Radio- ja televisiotoimittajien liitto – Radio- och televisionsredaktörernas förbund r.y. (RTTL) on Suomen Journalistiliiton jäsenyhdistys. Se perustettiin vuonna 1961. Sääntöjensä mukaan liiton "tarkoituksena on jäsentensä ammatillisena yhdyssiteenä toimien valvoa jäsentensä sosiaalisia ja ammattiin liittyviä yhteisiä etuja kuten palkkausta ja muita työehtoja".

Jäsenet ja organisaatio 
RTTL:n jäsenet ovat muun muassa radio-, tv- ja nettitoimittajia, ohjaajia, äänitarkkailijoita, kuvaajia, kuvaussihteereitä, tuotantokoordinaattoreita, tutkijoita, media-alan opettajia ja kouluttajia, miksaajia, kameramiehiä, uutispäälliköitä, leikkaajia, tuottajia, toimitussihteereitä, lähetysohjaajia, kuuluttajia, juontajia sekä av-kääntäjiä. Jäsenet työskentelevät esimerkiksi Yleisradion, MTV:n ja Nelosen palveluksessa. Osa työskentelee työsuhteessa, osa freelancereina ja osa yrittäjinä. 

RTTL koostuu viidestä jäsenyhdistyksestä, jotka ovat: 

 AVOT ry
 Freelance-ammattiosasto FAO
 Media- ja ohjelmatyöntekijät MOT
 Nelosen ohjelmatyöntekijät NOT
 Ylen ohjelmatyöntekijät YOT

Historia 
Yhdistys perustettiin 19.4.1961 nimellä Radio- ja televisiotoimittajat – Radio och televisionredaktörerna RTTY. Liiton ensimmäinen puheenjohtaja oli Sauvo "Saukki" Puhtila.

Lähteet
Paavo Kohonen

Paavo Kohonen (s. 31. tammikuuta 2003 Joensuu) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa.

Ura

Seuraura 
Kohonen on Jokipoikien kasvatti. Hän siirtyi 16-vuotiaana Tapparan organisaatioon kaudeksi 2019–2020, jonka Kohonen pelasi seuran B-nuorissa. Kaudella 2020–2021 hän nousi Tapparan U20-joukkueen pääasialliseksi vastuunkantajaksi. Kohonen puki kauden aikana myös yhteen SM-liigaotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. 

Toukokuussa 2021 Kohonen teki Tapparan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2021–2022 hän pelasi U20 SM-sarjan runkosarjassa 38 ottelua torjuen 22 voittoa, mikä oli eniten koko sarjassa. Kohonen puki myös seitsemään SM-liigaotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa.

Myös kauden 2022–2023 Kohonen aloitti Tapparan U20-joukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan kahdeksannella kierroksella 30. syyskuuta 2022 Porin Ässiä vastaan. Kohonen oli nostettu Tapparan kakkosmaalivahdiksi Vilho Heikkiselle, kun Christian Heljanko oli sivussa. Kohonen vaihdettiin Tapparan maalinsuulle hieman ennen ottelun puoliväliä ajassa 29.10, kun Ässät siirtyi ottelussa 0–3-johtoon. Kohonen torjui ottelussa yhdeksän kertaa ja päästi yhden maalin, kun Tappara hävisi ottelun lopulta lukemin 1–4.

Maajoukkueura 
Kohonen pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2019. Hänet valittiin myös Suomen alle 18-vuotiaiden MM-ehdokkaaksi vuoden 2021 turnaukseen, mutta Kohonen kuitenkin putosi lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä hän on pelannut yhden nuorten ja 12 poikien maaottelua.

Muuta 
Kohosen isoveli Kalle pelasi kaudella 2021–2022 puolustajana III-divisioonajoukkue Joensuun Peli-Tovereissa. Myös heidän siskonsa Iida on pelannut jääkiekkoa.

Paavo Kohonen valmistui merkonomiksi Tampereen seudun ammattiopisto Tredusta keväällä 2022.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit
Tapparan pelaajat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
John Clauser

John Francis Clauser (s. 1. joulukuuta 1942) on yhdysvaltalainen teoreettinen ja kokeellinen fyysikko, joka tunnetaan panoksestaan kvanttimekaniikan perusteisiin. Hän voitti Nobelin fysiikan palkinnon 2022 yhdessä Alain Aspectin ja Anton Zeilingerin kanssa.. Samalle kolmikolle myönnettiin myös Wolfin palkinto fysiikasta vuonna 2010.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset fyysikot
Nobelin fysiikanpalkinnon saajat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Alain Aspect

Alain Aspect (s. 15. kesäkuuta 1947) on ranskalainen fyysikko, joka on tunnettu työstään lomittumisen tutkimuksesta kvanttimekaniikassa. Hän voitti Nobelin fysiikan palkinnon 2022 yhdessä John Clauserin ja Anton Zeilingerin kanssa.. Heidän työllään on merkitystä kvanttitietokoneiden kehittämisessä. Samalle kolmikolle myönnettiin myös Wolfin palkinto fysiikasta vuonna 2010.

Lähteet

Ranskalaiset fyysikot
Nobelin fysiikanpalkinnon saajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilmajoen työväentalo

Ilmajoen Työväentalo on vuonna 1938 valmistunut Ilmajoen kunnassa sijaitseva työväentalo.

Historiaa 

Ilmajoen Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Nykyisen työväentalon viereisellä tontilla oli aiemmin 1906 rakennettu Ilmajoen ensimmäinen työväentalo.

Rakennus

Hirsirunkoinen 2-kerroksinen rakennus valmistui 1938.

Toimintaa talolla

Talossa on järjestetty kokouksia. Ilmajoen Työväenyhdistys vuokraa monitoimitaloaan monenlaisiin juhliin ja tilaisuuksiin.

Lähteet 

Ilmajoen rakennukset ja rakennelmat
 Työväentalot
Satu Aaltonen

Satu Aaltonen (3. elokuuta 1948 Rovaniemi - 29. joulukuuta 1993 Riihimäki) oli "syntymän ja kuoleman kuvaajaksi" luonnehdittu valokuvataiteilija.

Elämä ja tuotanto 
Aaltonen valmistui vuonna 1977 Taideteollisesta korkeakoulusta valokuvaajaksi. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Aaltonen toimi Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana 1976–1981. Hän oli freelancer-valokuvaaja, joka toimi etenkin teatterikuvaajana eri teattereissa. Hän teki kuvausmatkoja useille mantereille. 

Aaltonen tunnettiin etenkin lapsiaiheistaan. Oman isän kuolema ja hänelle itselleen 1989 Espanjassa sattunut vaikea auto-onnettomuus saivat hänet pohtimaan syntymän ohella entistä painokkaammin kuolemaan liittyvää kuvastoa. Omien näyttelyjensä ja kirjojensa lisäksi Satu Aaltonen osallistui teemanäyttelyihin.

Aaltonen järjesti 13 yksityisnäyttelyä ja osallistui neljään yhteisnäyttelyyn. Hän teki myös kaksi lyhytelokuvaa ja kirjankuvituksia.

Tunnustukset 

 Valtion taiteilija-apuraha 1980 ja 1990–1992
 Valtion kuvataidepalkinto 1982
 Riihimäen kaupungin kulttuuripalkinto 1989
 Aaltosen pakolaisuutta käsittelevä lyhytelokuva Tietämättömyys on pelon äiti sai erikoispalkinnon Pärnun elokuvafestivaaleilla 1992.

Teoksia 

 Syntymä (valokuvakirja 1980)
 Lemminkäisen lapset. Tammi 1980 (valokuvakirja, työryhmä)
 "Matkan pituus" (valokuvanäyttely 1991-1992)
 "Tietämättömyys on pelon äiti" (lyhytelokuva 1992)
 Tämä elämä. Syntymän ja kuoleman välissä (valokuvakirja 1999)

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset valokuvaajat
Insite

Insite on Jere Koistisen ohjaama suomalainen elokuva, joka tuli ensi-iltaan syksyllä 2022.

Englanninkielinen elokuva on kuvattu pääosin Suomessa. Elokuva on tuotettu ilman Elokuvasäätiön, levittäjän tai tv-kanavan tukirahoitusta. Elokuvan on tuottanut ja sen levittää Jere Koistisen Rainy Day Entertainment -tuotantoyhtiö.

Pääosia näyttelevät Cameron Duckett, Keenan Proctor, Janni Hussi, Mia Ehrnroot ja Eric Roberts. 

Insite kertoo amerikkalaisesta nuoresta miehestä, joka kuulee Suomessa asuvan isänsä kuolleen ja jättäneen hänelle omaisuutensa. Tästä avautuu hänelle ja hänen parhaalle ystävälleen mahdollisuus paeta ongelmiaan toiselle puolelle maapalloa.

Arvosteluja 
 Hannu Liekso, Episodi

Aiheesta muualla 
 Elokuvan traileri

Lähteet 

Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Tulevat elokuvat
Suomalaiset independent-elokuvat
Chilen ralli

Chilen ralli oli Chilessä ajettu soraralli, joka ajettiin Concepción ympäristössä. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2019, ja se ajettiin heti osana rallin maailmanmestaruussarjaa. Kilpailun voitti Toyotan Ott Tänak. Vuoden 2020 ralli peruttiin Chilen poliittisten levottomuuksien vuoksi. Se oli MM-sarjan kilpailukalenterissa jälleen kaudella 2021, mutta se peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Kaudella 2022 sitä ei järjestetty.

Voittajat

Lähteet
Per Olof Hagberg

Per Olof Hagberg (2. helmikuuta 1909 Tampere – 10. huhtikuuta 1984 Tampere) oli suomalainen apteekkari ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hagbergin vanhemmat olivat apteekkari Uno Johannes Hagberg ja Anna Margareta (Greta) Enqvist, J. W. Enqvistin tytär, ja puoliso vuodesta 1939 Anna-Liisa Rusko. Hagberg kävi Svenska samskolan i Tammerfors -koulun Tampereella ja oli apteekkioppilas Tampereen II apteekissa 1926–1929. Farmaseutiksi hän valmistui 1929 ja proviisoriksi 1937. Hagberg oli farmaseutti Tampereen II apteekissa 1930–1931, 1932–1933 ja Sotilasapteekissa 1931–1932, Tampereen Rohdoskauppa -yhtiön, vuodesta 1941 Tampereen Rohdos, apulaisjohtaja 1938–1959, apteekkitavarakaupan johtaja 1941–1959, toimitusjohtaja vuodesta 1959, pääjohtaja 1963–1971, hallintoneuvoston puheenjohtaja 1957–1971, hallituksen jäsen 1959–1971 ja puheenjohtaja 1963–1971 sekä Oy Tamro Ab:n hallituksen puheenjohtaja 1971–1982. Hän oli myös Oy Star Ab:n teknillinen johtaja 1939–1940 ja toimitusjohtaja 1941–1960 ja yhtiön hallituksen jäsen 1939–1971 ja puheenjohtaja vuodesta 1971. Hagbergilla oli lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli farmasian luutnantti (1938). Kauppaneuvoksen arvonimen Hagberg sai 1963. Urheilusta kiinnostunut Hagberg oli Tammerfors Bollklubbin perustajia 1932.

Lähteet

 Suomalaiset apteekkarit
Suomalaiset yritysjohtajat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Long Lost Lake Township

Long Lost Lake Township on kunta (township) Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa. Sen väkiluku oli 54 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Clearwaterin piirikunnan eteläosassa. Long Lost Lake -järvi sijaitsee Long Lost Lake Townshipissä. Long Lost Lake Township perustettiin vuonna 2005.

Väestö 
Vuonna 2020 Long Lost Lake Townshipin 54 asukkaasta valkoisia oli 85,2 % ja alkuperäisasukkaita 13,0 %. Asukkaista 1,2 % kuului johonkin muuhun rotuun, ja 1,2 % asukkaista asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 8,6 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia.

Lähteet 

Minnesotan kunnat
Kounéli

Kounéli (, ”Kaniini”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:

 Kounéli, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Agathonísia
 Kounéli, saari Eteläisessä Euboianlahdessa lähellä Euboiaa
Buck Jones

Buck Jones, oikealta nimeltään Jari Salminen on suomalainen rockabilly-muusikko.

Salminen soitti bassoa Dead End 5 -yhtyeessä, joka julkaisi Finnlevyn kautta vuonna 1976 Dead Ends -albumin ja seuraavana vuonna Läpilyönti-albumin. Lisäksi yhtye teki Deccalle kolme singleä. Helsingin Sanomien Markku Fagerlund ja Kalle Heikkinen arvioivat Läpilyönnin perusteella, että kyseessä on puheita köykäisemmäksi osoittautunut tusinayhtye, jolta idea puuttui täysin.

Buck Jones & His Rhythm Riders julkaisi syksyllä 1979 Emin kustantaman Crazy Chicken Boogie -albumin ja seuraavana vuonna Explosive Rockabilly -albumin. Lisäksi ilmestyi EP ja kaksi singleä. Ensilevyn tulkintoja Fagerlund piti samasta muotista valettuina. Toiselta albumilta Fagerlund ei löytänyt sykettä eikä räjähtävää menoa. Hänen mukaansa soittopuoli toimi mutta hyvät kappaleet puuttuivat. Taustayhtyeen nimeksi vaihtui Lonestar Cowboys, millä nimellä ilmestyi vuonna 1980 Everybodys rockin tonight -EP. Vuonna 1980 Salminen teki vielä Buck Jones -nimellä singlen ja albumin Bad. Albumilla taustayhtyeenä oli Mystery Train.

Helmikuussa 1981 Buck Jones ja ja Teddy Guitar -nimellä tunnettu Alpo Hakala kävivät Yhdysvalloissa äänittämässä muun muassa Ray Campin ja Jimmy Lee Maslonin kanssa California '81 -levyn. Lisäksi äänityksistä julkaistiin kaksi singleä. Hakalan ja Buck Jonesin Lonestars-yhtye toimi Campin Euroopan-kiertueen taustayhtyeenä. Lonestarsissa soittivat myös Dodgersin Rock-Ola ja Rhythm Ridersin Farmer-John ja sitä markkinoitiin Suomessa rockabillyn superyhtyeenä. Lonestars julkaisi vuonna 1981 kaksi singleä ja Bop & Roll -albumin. Kesällä Lonestars muutti nimekseen Falcons ja julkaisi sillä nimellä singlen ja Flamin''' -albumin. Buck Jonesin mukaan yhtye ei halunnut olla enää rockabilly-yhtye vaan jotain rock and rollin, bluesin ja kantrin väliltä. Falcons säesti myös Campin ja Maslonin Euroopan-kiertuetta ja esiintyi syksyyn 1981 kunnes manageri Kari Heimosen mukaan Buck Jonesin ja Olan oli tarkoitus aloittaa varusmiespalvelus, Farmer-Johnin valmistautua ylioppilaskirjoituksiin ja Alpo Hakalan valmistua ammattiin.

Buck Jones ja Alpo Hakala tekivät vielä vuonna 1983 Buck Jones with the Hooks -nimellä Bitch''-albumin. Sillä lauloi jo Dead End 5:ssä laulanut Annika Salminen. 

Buck Jones työskenteli vakuutusyhtiössä johtotehtävissä ja palasi musiikkialalle vuosituhannen vaihteessa. Hän on julkaissut sittemmin useita albumeja.

Lähteet 

Elävät henkilöt
OpenSea

OpenSea on yhdysvaltalainen online non-fungible token (NFT) -markkinapaikka, jonka pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. Yrityksen perustivat Devin Finzer ja Alex Atallah vuonna 2017.

OpenSea tarjoaa markkinapaikan, joka mahdollistaa ei-vaihtokelpoisten rahakkeiden myymisen suoraan kiinteään hintaan tai huutokaupalla, joka perustuu Ethereum ERC-721 -standardiin, Ethereum Polygonin kerroksen 2 skaalausratkaisuun, Klaytnin KIP-7-standardiin. ja Solanan SPL-standardi.

Aiheesta muualla
 https://opensea.io/

Verkkokaupat
Yhdysvaltalaiset yritykset
Zinnkeller

Ravintola Zinnkeller on saksalainen ravintola Helsingin Kruununhaassa. Sen perusti keittiömestari Wolfgang Wiegand vuonna 1980. Ravintolan omistus siirtyi syksyllä 2022 Wolfgang Wiegandin tyttärelle Nina Wiegandille, joka osallistui ravintolan töihin jo koululaisena.  

Zinnkeller sijaitsee 1895 valmistuneessa Liisankadun ja Meritullinkadun kulman talossa, jonka piirsi J. Rosenberg.
Ravintolan ruokalajit tulevat muun muassa Berliinistä, Schleswig-Holsteinista, Hampurista, Baden-Württembergistä ja Schwarzwaldista. Parsaviikkojen ohella ohjelmassa on Martin hanhi ja Spanferkel, kokonaisena grillattu maitopossu.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Zinnkellerin verkkosivut

Kruununhaka
Ravintolat Helsingissä
Saksalainen keittiö
Samuel Huotari

Samuel Huotari (s. 6. helmikuuta 2007) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Miesten Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Huotari on Sotkamon Jymyn oma kasvatti ja hänen sopimuksensa kestää kauden 2023 loppuun saakka. Huotari on vielä kaudella 2023 C-ikäinen. Hän pelaa ulkokentällä polttolinjassa ja sisäpelissä vaihtajana / kotiuttajana.

Samuel Huotari on nykyisen Joensuun Mailan pelinjohtajan Mikko Huotarin poika. Samuelin veli Aleksanteri edustaa niin ikään Sotkamon Jymyä ja sisko Nelli edustaa Joensuun Mailaa Naisten Superpesiksessä.

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 2007 syntyneet
Elävät henkilöt
Rumble at Club 16 – Radiomafia Live 1991

Rumble at Club 16 - Radiomafia Live 1991 on Francine-yhtyeen live-albumi. Se julkaistaan 2. joulukuuta 2022. Keikkasetti koostui kahden ensimmäisen albumin kappaleista. Mukana oli tuoreen singlen lisäksi myös neljä kappaletta yhtyeen vielä tuolloin julkaisemattomalta kolmannelta albumilta. Keikan päätti versiointi Elvis Presleyn ensimmäisestä singlestä That's All Right.

Kappaleet 
 Let It Burn
 Shake My Bones
 Red Hot Love
 Sweet Lovin’
 Wild Winds Are Blowin’
 Good Love
 I Promise
 Before I Say Hello
 Money Talks
 Downtown
 Little Girl of Mine
 Rumble on the Bayou
 I’m on Fire
 That's All Right

Lähteet 

Vuoden 2022 konserttitallenteet
Francinen albumit
Ossi Haaramäki

Ossi Haaramäki (s. 1934) on suomalainen kirkkoherra, teologi ja kirjailija. Haaramäki kuului Suomen evankelis-luterilaisen kirkonvaikuttajiin työvuosinaan 1960-1990–luvuilla. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti Mikael Agricolan tutkimuksesta. Haaramäki on työskennellyt muun muassa Nurmon seurakunnan kirkkoherrana ja Lapuan hiippakunnan asessorina. Haaramäki toimi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen pappisedustajana vuosina 1974–1982 ja 1986–1996. Hän oli Pohjanmaan Kokoomuksen ehdokas europarlamenttiin vuonna 1996.

Teokset 
 
  (63 s.)

Lähteet 

Suomalaiset teologit
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Markku Orsila

Markku Orsila on suomalainen pappi, perheneuvoja, kirjailija ja kirkolliskokousedustaja. Vuodesta 2021 lähtien Orsila on työskennellyt Etelä-Pohjanmaan perheasiain neuvottelukeskuksen johtajana. Aikaisemmin Orsila on työskennellyt johtavana kappalaisena Peräseinäjoen kappeliseurakunnassa vuosina 2017–2021. Orsila toimi Kauhajoen koulusurmien jälkihoitohankkeen vetäjänä. Orsila on toiminut  Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen pappisedustajana vuodesta 2008 lähtien.

Teokset

Lähteet 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat