joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bithynia et Pontus

Bithynia et Pontus () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisosassa nykyisen Turkin alueella.

Maantiede 

Bithynia et Pontuksen provinssi käsitti nimensä mukaisesti historiallisten Bithynian ja Pontoksen alueet Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin pohjoisrannikolla Mustanmeren rannalla. Sen lounaispuolella sijaitsi Asian provinssi, eteläpuolella Galatian provinssi ja kaakkoispuolella Cappadocian provinssi.

Provinssin alueella oli vanhoja kreikkalaisia siirtokuntia sekä hellenistisellä kaudella perustettuja tai kreikkalaistuneita kaupunkeja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Nikomedeia (lat. Nicomedia).

Kaupunkeja 

Bithynia et Pontuksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Amastris
 Amisos (Amisus)
 Artane
 Bithynion (Bithynium, Claudiopolis)
 Diospolis
 Dusai (Dusae)
 Gangra eli Germanikopolis (Germanicopolis)
 Gordion (Gordium)
 Hadrianopolis
 Herakleia Pontike (Heraclea Pontica)
 Iuliopolis (Juliopolis) eli Gordiukome
 Kabira (Cabira)
 Kaisareia (Caesarea)
 Kalpe (Calpe)
 Khalkedon (Calchedon)
 Khelai (Chelae)
 Kieros (Cierus)
 Kios (Cius)
 Komana (Comana)
 Kratea (Cratea, Flaviopolis)
 Laodikeia (Laodicea Pontica)
 Lateai (Lateae)
 Libyssa
 Manoris
 Neokaisareia (Neocaesarea), Bithynia
 Neokaisareia (Neocaesarea), Pontos
 Nikaia (Nicaea)
 Nikomedeia (Nicomedia)
 Nikopolis (Nicopolis)
 Panteikhion (Pantichium)
 Pompeiopolis, aiempi Amisos/Eupatoria
 Pompeiopolis, Paflagonia
 Prusias (Prusa)
 Psylla
 Psyllion (Psyllium) tai Psillion
 Rhebas
 Sebasteia
 Sebastopolis, Pontos
 Sebastopolis, Pontos Kappadokikos
 Sinope
 Tebenda
 Tieion (Tieum)
 Zela
 Zygopolis

Historia 

Bithynia oli aiemmin oma kuningaskuntansa. Sen alueesta tuli osa Rooman valtakuntaa vuonna 74 eaa., kun Bithynian viimeinen kuningas Nikomedes IV testamenttasi alueen Roomalle. Pontoksen länsiosan roomalaiset valtasivat vuonna 65 eaa. Bithynia et Pontuksen provinssi perustettiin näistä alueista joskus vuosien 65–63 eaa. välillä. Sen organisoi Pompeius Suuri.

Augustuksen ajan provinssien jaossa Bithynia et Pontus luettiin senaatin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Marcus Aureliuksen aikana provinssista tuli keisarin provinssi.

Provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, ja jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Bithynia, Diospontus ja Paphlagonia.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bithynia
Pontos
Rooman provinssit
Muuramen liikennepaikka

Muuramen liikennepaikka sisältää yhteensä kolme raidetta: kaksi sähköistettyä ja yhden sähköistämättömän. Liikennepaikka toimii matkustajaliikenteessä vain kohtauspaikkana.

Aiheesta muualla
Resiina: P105 ja P108 kohtaavat Muuramessa (vaunut.org)
Tampere–Jyväskylä-rataosan kehittämisen yleis- ja ratasuunnitelmaa edeltävä hankearviointi (Väyläviraston julkaisuja 20/2021, pdf) (vayla.fi)

Keski-Suomen rautatieliikennepaikat
Muuramen rakennukset ja rakennelmat
Muuramen liikenne
Britannia Prima

Britannia Prima ( eli Britannia I) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Ison-Britannian saarella ja käsitti alueen nykyisessä Etelä-Englannissa.

Maantiede 

Britannia Priman eli ”Ensimmäisen Britannian” provinssi sijaitsi nykyisen Englannin etelä- ja lounaisosissa ja käsitti oletettavasti myös nykyisen Walesin. Sen itäpuolella sijaitsivat oletettavasti Flavia Caesariensiksen ja Maxima Caesariensiksen provinssit. Sen ja muiden saman ajan Britannian provinssien rajoja ei kuitenkaan tunneta kovin hyvin, ja myös niiden sijainnista on ollut erilaisia teorioita.

Provinssin hallinnollisena keskuksena pidetään yleensä Coriniumia (nyk. Cirencester).

Historia 

Britannia Priman provinssi muodostettiin jakamalla aiempi Britannia Superiorin provinssi kahdeksi provinssiksi, joista toinen oli Maxima Caesariensis. Tämä sijoitetaan keisari Diocletianuksen aikaan noin vuonna 293. Viimeistään muutos on ollut voimassa vuonna 312.

Provinssi kuului Britannian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin. Provinssi lakkasi olemasta, kun roomalaiset vetäytyivät Britanniasta lopullisesti vuonna 410.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset koko Britanniassa olivat:

Lähteet 

Roomalainen Britannia
Rooman provinssit
Britannia Secunda

Britannia Secunda ( eli Britannia II) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Ison-Britannian saarella ja käsitti alueen nykyisessä Pohjois- ja Keski-Englannissa.

Maantiede 

Britannia Secundan eli ”Toisen Britannian” provinssi sijoitetaan nykyisen Pohjois- ja Keski-Englannin alueelle. Se olisi ollut myöhäisroomalaisen Britannian provinsseista pohjoisin. Sen eteläpuolelle sijoitetaan Flavia Caesariensiksen provinssi. Näiden ja muiden saman ajan Britannian provinssien rajoja ei kuitenkaan tunneta kovin hyvin, ja myös niiden sijainnista on ollut erilaisia teorioita.

Provinssin hallinnollisena keskuksena pidetään yleensä Eboracumia (nyk. York).

Historia 

Britannia Secundan provinssi muodostettiin jakamalla aiempi Britannia Inferiorin provinssi kahdeksi provinssiksi, joista toinen oli Flavia Caesariensis. Tämä sijoitetaan keisari Diocletianuksen aikaan noin vuonna 293. Viimeistään muutos on ollut voimassa vuonna 312.

Provinssi kuului Britannian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin. Provinssi lakkasi olemasta, kun roomalaiset vetäytyivät Britanniasta lopullisesti vuonna 410.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset koko Britanniassa olivat:

Lähteet 

Roomalainen Britannia
Rooman provinssit
Flavia Caesariensis

Flavia Caesariensis () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Ison-Britannian saarella ja käsitti alueen nykyisessä Keski-Englannissa.

Maantiede 

Flavia Caesariensiksen provinssi sijoitetaan nykyisen keskisen Englannin alueelle. Sen pohjoispuolelle sijoitetaan Britannia Secundan provinssi, länsipuolelle Britannia Priman provinssi ja eteläpuolelle Maxima Caesariensiksen provinssi. Näiden ja muiden saman ajan Britannian provinssien rajoja ei kuitenkaan tunneta kovin hyvin, ja myös niiden sijainnista on ollut erilaisia teorioita.

Provinssin hallinnollisena keskuksena pidetään yleensä Lindumia (nyk. Lincoln).

Historia 

Flavia Caesariensiksen provinssi muodostettiin jakamalla aiempi Britannia Inferiorin provinssi kahdeksi provinssiksi, joista toinen oli Britannia Secunda. Tämä sijoitetaan keisari Diocletianuksen aikaan noin vuonna 293. Viimeistään muutos on ollut voimassa vuonna 312.

Provinssi kuului Britannian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin. Samassa yhteydessä siitä erotettiin ilmeisesti Valentian provinssi. Flavia Caesariensiksen provinssi lakkasi olemasta, kun roomalaiset vetäytyivät Britanniasta lopullisesti vuonna 410.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset koko Britanniassa olivat:

Lähteet 

Roomalainen Britannia
Rooman provinssit
Maxima Caesariensis

Maxima Caesariensis () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Ison-Britannian saarella ja käsitti alueen nykyisessä Etelä-Englannissa.

Maantiede 

Maxima Caesariensiksen provinssi sijoitetaan nykyisen Englannin etelä- ja kaakkoisosiin. Sen pohjoispuolella sijaitsi oletettavasti Flavia Caesariensiksen provinssi ja länsipuolella Britannia Priman provinssi. Sen ja muiden saman ajan Britannian provinssien rajoja ei kuitenkaan tunneta kovin hyvin, ja myös niiden sijainnista on ollut erilaisia teorioita.

Provinssin hallinnollisena keskuksena pidetään yleensä Londiniumia (nyk. Lontoo).

Historia 

Maxima Caesariensiksen provinssi muodostettiin jakamalla aiempi Britannia Superiorin provinssi kahdeksi provinssiksi, joista toinen oli Britannia Prima. Tämä sijoitetaan keisari Diocletianuksen aikaan noin vuonna 293. Viimeistään muutos on ollut voimassa vuonna 312.

Provinssi kuului Britannian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin. Provinssi lakkasi olemasta, kun roomalaiset vetäytyivät Britanniasta lopullisesti vuonna 410.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset koko Britanniassa olivat:

Lähteet 

Roomalainen Britannia
Rooman provinssit
Valentia

Valentia voi viitata seuraaviin:

 Valentia, Rooman provinssi
 Valentia (Valentia Island), saari Irlannissa
Harri Gustafsberg

Harri Gustafsberg on suomalainen tietokirjailija, valmentaja ja entinen poliisi. Koulutukseltaan hän on filosofian tohtori ja turvallisuushallinnon maisteri.

Ura 
Gustafsberg kasvoi Kittilässä ja opiskeli lukion jälkeen karttapiirtämistä Rovaniemellä. Vuonna 1989 hän pääsi Tampereen Poliisiammattikorkeakouluun. Gustafsberg toimi poliisin Valmiusyksikkö Karhussa vuoteen 2014. Viimeiset kymmenen vuotta hän työskenteli kouluttajana ja operatiivisena johtajana.

Gustafsberg on tutkinut mielen suorituskykyä ja sen valmentamista. Hän on kirjoittanut tietoteokset Mielen valmentamisella optimaaliseen suoritukseen (2014), Tilannetaju (2017, Helena Åhmanin kanssa) ja Karhuryhmä (2019, Heidi Holmavuon kanssa).

Gustafsberg on toiminut myös yrityspuhujana ja valmentajana.

Perhe 

Harri Gustafsberg oli naimisissa vuoteen 2011 saakka hyvinvointiyrittäjä Jutta Larmin kanssa. Gustafsberg on adoptoinut Larmin ja Larmin menehtyneen puolison liikemies Petteri Jussilan pojan. Avioituessaan Gustafsberg ja Larm vaihtoivat molemmat sukunimeä ja ottivat yhteiseksi sukunimekseen Gustafsberg.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
Harri Gustafsberg ja tiimi
Seura: Karhuryhmän tutkija-kouluttaja Harri Gustafsberg: ”Haluan ymmärtää ihmisen kehon ja mielen yhteyttä mahdollisimman paljon” (26.5.2020)
Yle: Harri Gustafsberg koki outoja Karhuryhmän poliisina, kunnes tajusi kärsineensä stressireaktiosta – 10 neuvoa, joilla paineita voi hallita (19.1.2020)

Suomalaiset poliisit
1960-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Emma Lampert Cooper

Emma Lampert Cooper (24. helmikuuta 1855 Nunda – 30. heinäkuuta 1920 Pittsford) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Omana aikanaan hän oli erittäin arvostettu taiteilija.

Elämänvaiheita 
Emma Lampert syntyi saksalaistaustaiseen perheeseen. Isällä oli nahka-alan yritys, joka oli menestyvä ja perhe muutti Rochesteriin. Lampert sai peruskoulutuksensa Wells Collegessa, Aurorassa, New Yorkin osavaltiossa. Hänen taiteellisiin kykyihinsä kiinnitti huomiota paikallinen miljonääri, joka omisti taidegallerian. Hän piti kaupungissa omaa ateljeeta vuosina 1870-1886 ja oli perustamassa kaupungin taideseuraa vuonna 1877. Opintojaan hän jatkoi New Yorkissa, missä hänen opettajansa oli William Merrit Chase.  

Monien nuorten yhdysvaltalaisten taiteilijoiden tapaan myös Lampert matkusti Pariisiin. Siellä hänen työnsä oli esillä Pariisin salongissa vuonna 1887. Hän oli Alankomaissa Hein Keverin oppilaana vuonna 1891. Hän kävi välillä Yhdysvalloissa, missä aloitti työt taideopettajana. Alankomaihin hän palasi vuonna 1895, jolloin tapasi Colin Campbell Cooperin. Avioliittoon heidät vihittiin vuonna 1897. Pariskunta teki  yhdessä maalausmatkan Välimeren maihin ja Intiaan.   

Kotinsa pariskunta perusti New Yorkiin. He matkustelivat paljon Euroopassa. Yhteisnäyttelyn he pitivät vuonna 1915 ja Lampert Cooper tunnettiin myös ulkomailla. Hän sai töistään paremman kritiikin kuin miehensä ja myös yleisö piti niistä enemmän. Hän piti samana vuonna yhteisnäyttelyn muiden naistaiteilijoiden kanssa. Lampert Cooper maalasi maisemia, kukka-asetelmia ja miniatyyreja sekä kuvitti lastenkirjoja. Hän kuitenkin huomasi, että naistaiteilijan on vaikea luoda uraa vain näillä aiheilla ja valisti aloittelevia naistaiteilijoita että eivät jää vain näihin aiheisiin.  

Lampert Cooper hoiti elämänsä aikana myös alansa luottamustehtäviä. Hän kuului Rochesterin taideseuran ja Philadelphia Water Color Clubien johtokuntaan ja Naisten taideyhdistykseen New Yorkissa ja Kanadassa. Lisäksi hän oli Pennsylvanian taideakatemian jäsen. 

Nykaikana Lampert Cooperin maalauksia on ollut esillä huutokaupoissa. Hänen maalaustensa hinnat ovat vaihdelleet 125- 6500 dollarin välillä.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.icherafineart.com/artists/emma-lampert-cooper/
 Yhdysvaltalaiset taidemaalarit
 Vuonna 1855 syntyneet
 Vuonna 1920 kuolleet
Beata Rodas

Beata Rodas eli Paqpa (s. 22. maaliskuuta 1995) on vaasalainen pelivideoita tekevä tubettaja. Rodas teki ensimmäisen videonsa vuonna 2015. Rodaksen Youtube-kanava Paqpa sisältää pääosin pelivideoita ja naisen näkökulmasta tehtyjä videobloggauksia. 

Kanavan nimi Paqpa tulee Rodaksen isän Counter-Strike -nimimerkistä. Aluksi Rodas teki videoita kokkiopintojen ohessa. Valmistuttuaan hän alkoi tehdä videoita päätoimisesti, ja nykyään Rodas saa ansionsa kanavan mainostuloista. Lokakuussa 2022 Paqpan Youtube-kanavalla on yli 344 tuhatta tilaajaa ja yli 485 miljoonaa katselukertaa. Kanavan seuraajista suurin piirtein yhtä suuri osa on naisia ja miehiä. Kalevan mukaan Rodas oli vuonna 2020 yksi tunnistetuimmista suomalaisista tubettajista.

Ura

Tubettajana 
Beata Rodas loi Youtube-tilinsä 3. syyskuuta 2011 ja julkaisi ensimmäisen videonsa 3. toukokuuta 2015. Beata Rodaksen Youtube-kanavan suosituin video kesäkuussa 2022 on 13. marraskuuta 2018 julkaistu MAISTETAAN TEIDÄN INHOKKI HERKKUJA, jolla on yli 1,9 miljoonaa katselukertaa. Ylen mukaan Beata Rodas on Suomen toiseksi suurituloisin tubettaja.

Muut 
Rodas on ääninäytellyt elokuvassa Rumble: Monsterit kehässä pääroolia. Hänen mukaansa se oli hänen ensimmäinen roolinsa ääninäyttelijänä.

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Paqpa Instagramissa
 Paqpa Twitterissä

Suomalaiset tubettajat
Videobloginpitäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Juventus FC (naiset)

Juventus FC on italialainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Torino. Naisten joukkue, joka käyttää myös nimeä Juventus Women, on yksi Juventus FC:n jaostoista. Joukkue pelaa naisten Serie A:ssa.

Naisten edustusjoukkue perustettiin heinäkuussa 2017, kun Juventus hankki nimi- ja pelaajaoikeudet Serie A:ssa pelanneelta Cuneo Calciolta. Juventus voitti mestaruuden heti ensimmäisen kautensa päätteeksi vuonna 2018 ja on voittanut Serie A:n kolmesti peräkkäin.

Saavutukset 
 Italian mestaruus: 2018, 2019, 2020, 2021, 2022
 Italian cup: 2019

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 

Italialaiset jalkapalloseurat
Torinon urheilu
Koreankoivu

Koreankoivu (Betula costata) on koivukasvien (Betulaceae) heimoon, koivujen (Betula) sukuun kuuluva kasvilaji.

Koreankoivu voi kasvaa korkeimmillaan noin 30 metriä korkeaksi puuksi. Sen kuori on harmaanruskehtavaa ja hilseilevää tuohta. Oksat ovat punaruskeita. Lehdet ovat puikeita, 3,5–7 cm pitkiä ja 1,5–4,5 cm leveitä. Lehtien laidat ovat epäsäännöllisesti toissahaisia. Emikukinnot ovat yksittäin ja pitkulaisia, 1,5–2,5 cm pitkiä sekä halkaisijaltaan noin 1 cm. Koreankoivu kukkii touko–kesäkuussa ja tuottaa hedelmiä heinä–syyskuussa. Hedelminä olevat lenninsiivelliset pähkylät ovat noin 2,5 mm pitkiä.

Koreankoivua kasvaa sekametsissä 600–2500 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Kiinassa, Korean niemimaalla sekä Venäjän itäosissa.

Koreankoivusta on valmistettu länkiä ja sitä on käytetty myös polttopuuna.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mustila Arboretum: Betula costata – koreankoivu

Koivut
Aasian puut
Kanye Westin diskografia

Tämä on yhdysvaltalaisen rap-artisti Kanye Westin diskografia.

Albumit

Studioalbumit 
 The College Dropout (2004)
 Late Registration (2005)
 Graduation (2007)
 808s & Heartbreak (2008)
 My Beautiful Dark Twisted Fantasy (2010)
 Yeezus (2013)
 The Life of Pablo (2016)
 Ye (2018)
 Jesus Is King (2019)

Yhteistyöalbumit 
 Watch the Throne (2011) (Jay-Z:n kanssa)
 Cruel Summer (2012) (GOOD Musicin kanssa)
 Kids See Ghosts (2018) (Kid Cudin kanssa)
 Jesus Is Born (2019) (Sunday Service Choirin kanssa)
 Emmanuel (2020) (Sunday Service Choirin kanssa)

Livealbumit 
 Late Orchestration (2006)
 VH1 Storytellers: Kanye West (2010)

Singlet 

 ”Through the Wire” (2003)
 ”All Falls Down” (feat. Syleena Johnson) (2004)
 ”Jesus Walks” (2004)
 ”The New Workout Plan” (2004)
 ”Diamonds from Sierra Leone” (2005)
 ”Gold Digger” (feat. Jamie Foxx) (2005)
 ”Heard ’Em Say” (feat. Adam Levine) (2005)
 ”Touch the Sky” (feat. Lupe Fiasco) (2006)
 ”Drive Slow” (feat. Paul Wall, GLC) (2006)
 ”Can’t Tell Me Nothing” (2007)
 ”Stronger” (2007)
 ”Good Life” (feat. T-Pain) (2007)
 ”Flashing Lights” (feat. Dwele) (2007)
 ”Homecoming” (feat. Chris Martin) (2008)
 ”Love Lockdown” (2008)
 ”Heartless” (2008)

 ”Amazing” (feat. Young Jeezy) (2009)
 ”Paranoid” (feat. Mr Hudson) (2009)
 ”Power” (2010)
 ”Runaway” (feat. Pusha T) (2010)
 ”Monster” (feat. Jay-Z, Rick Ross, Nicki Minaj, Bon Iver) (2010)
 ”All of the Lights” (feat. Rihanna) (2010)
 ”Black Skinhead” (2013)
 ”Bound 2” (2013)
 ”Famous” (2016)
 ”Father Stretch My Hands” (2016)
 ”Fade” (2016)
 ”Yikes” (2018)
 ”All Mine” (2018)
 ”Follow God” (2019)
 ”Closed on Sunday” (2019)

Lähteet 

Diskografiat
Panu Hakola

Hannu Panu Aukusti Hakola (22. helmikuuta 1932 Lapua – 20. maaliskuuta 2021 Kuopio) oli suomalainen psykiatri ja Suomen ensimmäinen oikeuspsykiatrian professori Kuopion yliopistossa.

Henkilöhistoria 
Hakolan vanhemmat olivat diplomi-insinööri Aukusti Jalmari Hakola ja Toini Kyllikki Tikkanen. Hänen puolisonsa vuodesta 1954 on lääketieteen lisensiaatti Taimi Maija-Leena Josefiina Salo. Hakola pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1956. Vuonna 1961 hänestä tuli hermo- ja mielitautien erikoislääkäri sekä 1979 oikeuspsykiatrian erikoislääkäri. Hakola valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 1960.

Panu Hakola työskenteli lääkärinä 1956–1960 Turun vankimielisairaalassa sekä Turun yliopiston hermo- ja mielitautien klinikalla. 1960 Hakola siirtyi Harjamäen sairaalan johtavaksi ylilääkäriksi ja sen jälkeen Niuvanniemen sairaalan johtavaksi ylilääkäriksi 1969. Vuonna 1983 Panu Hakola nimitettiin Suomen ensimmäiseksi oikeuspsykiatrian professoriksi Kuopion yliopistossa toimien samalla edelleen Niuvanniemen sairaalan johdossa eläkkeelle jäämiseensä saakka 1995.

Hakolan tauti 
Hakola väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1972 Turun yliopistosta. Väitöskirjassa hän kuvasi savolaisissa potilaissaan löytämänsä dementiaa ja luuston onteloita aiheuttavan periytyvän sairauden. Samanaikaisesti Japanissa T. Nasu oli löytänyt taudin luustomuutokset. Tautia alettiin kansainvälisesti kutsua Nasu–Hakolan taudiksi.

Duraljan-kieli 
Kun Japanissa esiintyi muitakin samoja harvinaisia sairauksia kuin Suomessa, Hakola ryhtyi harrastuksenaan tutkimaan suomen ja japanin kielellisiä yhteyksiä. Lopulta hän päätyi väittämään että suuret agglutinoivia kieliä käyttävät kielikunnat: Intian dravidakielet, altailaiset ja uralilaiset kielet, japani-korea ja Andien kielet ovat toisilleen etäistä sukua. Hän nimesi kielikunnan DURALJAN-kieliksi. H. Assadian oli havainnut että sumeri kuuluu samaan kielikuntaan. S. Parpola puolestaan osoitti että sumeri kuuluu uralilaisiin kieliin. Kielitieteilijät pitävät hypoteesia kiistanalaisena.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Panu Hakola: Eponyymien ongelmia LÄÄKETIETEELLINEN AIKAKAUSKIRJA DUODECIM 1997;113(5):446- 
 Hannu Panu Aukusti Hakola: Towards the Mother Tongue of Man Six Articles and Some Reviews Around the Duraljan Hypothesis Paperback 1.1.2006 
 Reijo Norio: Finnish Disease Heritage II: population prehistory and genetic roots of Finns 

Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset psykiatrit
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Cappadocia (provinssi)

Cappadocia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.

Maantiede 

Cappadocian provinssi käsitti alun perin alueen Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin keski- ja itäosissa sekä osan näiden Mustanmeren puoleisesta rannikosta. Myöhemmin provinssiin kuului vain keskinen Vähä-Aasia. Alue vastasi monin osin sille nimensä antanutta Kappadokian maakuntaa. Provinssin luoteispuolella sijaitsi alun perin Bithynia et Pontuksen provinssi, länsipuolella Galatian provinssi, lounaispuolella Cilician provinssi ja eteläpuolella Syrian provinssi. Itäpuolella sijaitsi Armenia ja lyhytikäinen Armenian provinssi. Cappadocian provinssin hallinnollinen keskus oli Kaisareia (lat. Caesarea).

Kaupunkeja 

Cappadocian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Andabilis
 Arabissos (Arabissus)
 Arkhelais (Archelais) eli Garsaura
 Ariaratheia (Ariarathia)
 Faustinopolis
 Kaisareia (Caesarea)
 Komana (Comana)
 Kybistra (Cybistra)
 Laranda
 Larissa
 Mazaka (Mazaca)
 Melitene
 Nazianzos (Nazianzus)
 Nikopolis (Nicopolis)
 Nyssa
 Sakoena (Sacoena)
 Salamboreia (Salamborea)
 Sebasteia (Sebastia) eli Megalopolis
 Soanda
 Trapezus
 Tyana
 Zela

Historia 

Kappadokia oli alun perin Rooman vasallina ollut kuningaskunta. Cappadocian provinssi perustettiin vuonna 17. Se lakkautettiin välillä Vespasianuksen aikana vuonna 74, josta lähtien aina Trajanuksen aikaan vuosiin 98–117 saakka sen alue kuului Galatian provinssiin. Tämän jälkeen se perustettiin uudelleen, ja nyt siihen kuului myös osa aiemmasta Armenian provinssista. Näin provinssi oli jälleen olemassa Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Noin vuonna 293 provinssista erotettiin Armenia Minorin ja Pontus Polemoniacuksen provinssit. Vuosina 293–395 jäljelle jäänyt, aiempaa pienempi Cappadocian provinssi kuului Pontican diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Provinssi lakkautettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, ja jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Cappadocia Prima ja Cappadocia Secunda.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kappadokia
Rooman provinssit
Cilicia (provinssi)

Cilicia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähän-Aasian kaakkoisosassa nykyisen Turkin alueella.

Maantiede 

Cilician provinssi sijaitsi Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin kaakkoisosassa Välimeren rannikolla. Se vastasi monin osin sille nimensä antanutta Kilikian maakuntaa. Provinssin länsipuolella sijaitsi alun perin Lycia et Pamphylian provinssi, pohjoispuolella Galatian ja Cappadocian provinssit, ja kaakkoispuolella Syrian provinssi. Meressä alueen edustalla sijaitsi Kyproksen (lat. Cyprus) saari, joka muodosti välillä Cypruksen provinssin.

Alueella oli vanhoja kreikkalaiskaupunkeja, hellenistisellä kaudella kreikkalaistuneita kaupunkeja sekä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella perustettuja kaupunkeja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Tarsos (Tarsus).

Kaupunkeja 

Cilician roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Adana
 Afrodisias (Aphrodisias)
 Anazarbos (Anazarbus)
 Anemurion (Anemurium)
 Ankhiale (Anchiale)
 Antiokheia (Antiochia ad Cragum)
 Antiokheia (Antiochia ad Pyramum)
 Antiokheia (Antiochia ad Taurum)
 Augusta
 Berenike (Berenice)
 Claudiopolis
 Eirenopolis (Irenopolis)
 Elaiussa Sebaste (Elaeusa)
 Epifaneia (Epiphania)
 Filadelfeia (Philadelphia)
 Flavias
 Germanikopolis (Germanicopolis)
 Hierapolis
 Iotape (Jotape)
 Issos (Issus)
 Katara (Catara)
 Kelenderis (Celenderis)
 Kharadros (Charadrus)
 Korakesion (Coracesium)
 Korykos (Corycus)
 Kyinda (Cyinda)
 Laerte
 Lamos (Lamus)
 Mallos (Mallus)
 Mopsuestia (Mopsuhestia)
 Mopsukrene (Mopsucrene)
 Myus
 Nagidos (Nagidus)
 Nefetion (Nephetium)
 Olba
 Platanistos (Platanistus)
 Praetorium
 Pylai (Pylae Ciliciae)
 Sebaste
 Seleukeia (Seleucia)
 Selinus eli Trajanopolis
 Soloi (Soli) eli Pompeiopolis
 Tarsos (Tarsus)
 Tetrapyrgia

Historia 

Osa Kilikiasta oli Rooman hallussa jo vuodesta 102 eaa. lähtien osana Rooman yritystä kitkeä merirosvous alueelta. Cilician provinssi perustettiin alun perin vuonna 72 eaa. Pompeius kukisti merirosvot lopulta vuonna 67 eaa. Vuosina 58–22 eaa. provinssin tilalla oli Cilicia et Cypruksen provinssi, joka käsitti myös Kyproksen saaren. Vuodesta 22 eaa. lähtien Cilicia ja Cyprus erotettiin omiksi provinsseiksi. Augustuksen ajan provinssien jaossa Cilicia luettiin keisarin provinsseihin.

Cilician provinssin rajoja muutettiin muutoinkin usein ensimmäisellä vuosisadalla eaa. ja jaa. Keisari Vespasianus uudelleenorganisoi provinssin vuonna 72. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Noin vuonna 293 provinssista erotettiin Isaurian provinssi. Noin vuosina 293–395 jäljelle jäänyt, aiempaa pienempi Cilician provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulla se oli osa Oriensin prefektuuria.

Provinssi lakkautettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, ja jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Cilicia Prima ja Cilicia Secunda.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kilikia
Rooman provinssit
Cyrenaica (provinssi)

Cyrenaica () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Kyrenaikassa Pohjois-Afrikassa nykyisen Libyan alueella.

Maantiede 

Cyrenaican provinssi käsitti kreikkalaista alkuperää olleen Kyrenaikan (lat. Cyrenaica) alueen Libyassa Pohjois-Afrikassa. Provinssin länsipuolella sijaitsi alun perin Africa Proconsulariksen provinssi ja itäpuolella Aetyptuksen provinssi. Pohjoisessa aluetta rajasi Välimeri.

Provinssin alueella oli aikakaudesta riippuen neljästä kuuteen vanhaa kreikkalaiskaupunkia sekä paljon paikallista libyalaista väestöä ja myös paljon juutalaisia. Provinssin hallinnollinen keskus oli Kyrene (lat. Cyrene).

Kaupunkeja 

Cyrenaican roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Agabis
 Amastoros (Amastorus)
 Ampeloontes
 Anabukis (Anabucis)
 Antipyrgos
 Apollonia eli Sozopolis
 Astrokhonda (Astrochonda)
 Ausigda
 Automalaks (Automalax)
 Aziris
 Arsinoe eli Taukheira (Tauchira)
 Balagrai (Balagrae)
 Barka (Barca)
 Boreion (Boreum)
 Berenike (Berenice)
 Comicianum
 Darnis eli Darnai (Darnae)
 Diarrhoia (Diarrhoea)
 Diakhersis (Diachersis)
 Dionysos (Dionysus)
 Faia (Phaea)
 Fykus (Phycus)
 Hadrianopolis
 Hydraks (Hydrax)
 Kainopolis (Caenopolis)
 Kaminos (Caminus)
 Khairekla (Chaerecla)
 Khersis (Chersis)
 Kyrene (Cyrene)
 Lasamikes (Lasamices)
 Limnias
 Naustathmos (Naustathmus)
 Neapolis Theodorias
 Paliuros (Paliurus)
 Petras Megas (Petras Magna)
 Petras Mikros (Petras Parva)
 Plateia (Platea)
 Ptolemais
 Syke (Syce)
 Theotimaion

Historia 

Kyrenaika tuli Rooman alaisuuteen vuonna 96 eaa. sen jälkeen, kun sen viimeinen kuningas Ptolemaios Apion testamenttasi alueen Roomalle. Cyrenaican provinssi perustettiin vuonna 74 eaa. Sen organisoi kvestori Publius Cornelius Lentulus Marcellinus. Provinssin perustamista seurasi paikallisten tyrannioiden kausi. Provinssi organisoitiin uudelleen vuonna 67 eaa. Gnaeus Cornelius Lentulus Marcellinuksen johdolla Pompeius Suuren hallinnon alaisuudessa.

Provinssi lakkautettiin viimeistään vuonna 27 eaa., jolloin se muutettiin Creta et Cyrenen provinssiksi samalla, kun Kreetan saari liitettiin sen alueeseen (tai Creta et Cyrenen provinssi luotiin yhdistämällä Cyrenaican ja Cretan provinssit). Myöhemmin Diocletianuksen uudistuksesta vuodesta 293 lähtien entisestä Cyrenaican provinssin alueesta tuli osa Libya Superiorin ja Libya Inferiorin provinsseja.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kyrenaika
Rooman provinssit
Dalmatia (provinssi)

Dalmatia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Dalmatiassa  nykyisten Bosnia ja Hertsegovinan ja Kroatian alueilla.

Maantiede 

Dalmatian provinssi sijaitsi historiallisen Illyrian alueella, ja ulottui Adrianmeren rannasta Dinaarisille alpeille. Sen pohjoispuolella sijaitsivat Pannonia Superiorin ja Pannonia Inferiorin provinssit, itäpuolella Drina-joen (lat. Drinus) toisella puolella Moesia Superiorin provinssi, ja kaakkoispuolella Macedonian provinssi. Dalmatian provinssin hallinnollinen keskus oli Salona. Alueen rannikolla oli joitakin vanhoja kreikkalaiskaupunkeja.

Kaupunkeja 

Dalmatian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Aequum
 Ascrivium
 Doclea
 Epidauros (Epidaurum)
 Faros (Pharus)
 Narona
 Olicinium
 Salona (Salonae)
 Scodra

Historia 

Roomalaiset valloittivat Dalmatian lopullisesti keisari Augustuksen aikana taisteltuaan alueesta illyrialaissodissa 200-luvulta eaa. lähtien. Alue oli alun perin osa Illyricumin provinssia ja sitten Illyricum Superiuksen provinssia. Dalmatian provinssi perustettiin Flaviusten aikana 70-luvulla. Provinssien jaossa se luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa Rooman koko myöhemmän historian ajan, ja näin myös muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Pannonian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja nyt Illyricumin diokeesiin.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Dalmatia
Rooman provinssit
Alla Horska

Alla Oleksandrivna Horska (; 18. syyskuuta 1929 Jalta – 28. marraskuuta 1970) oli ukrainalainen taiteilija sekä ensimmäisiä ukrainalaisten taiteilijoiden underground-liikkeen jäseniä Neuvostoliitossa. Lisäksi hän oli aikansa merkittävimpiä dissidenttejä ja kansalaisaktivisteja.

Tausta ja yksityiselämä 
Horska syntyi 18. syyskuuta 1929 Jaltalla, joka kuului tuolloin vielä Venäjän sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan. Hoska ja hänen äitinsä selvisivät Leningradin piirityksestä (1941–1943). Hän opiskeli maalaustaidetta Kiovan valtiollisessa taideinstituutissa..

Horska oli naimisissa ukrainalaisen taidemaalarin Viktor Zaretskyn kanssa.

Ura taiteilijana ja poliittisena aktivistina 
Horska maalasi pääasiassa muotokuvia ja seinämaalauksia. Vuonna 1962 hän oli mukana perustamassa Luovan nuorison klubia, jonka rooli 1960-luvun kulttuuriliikkeessä oli suuri. Kulttuuriliike kantaa ukrainaksi nimeä шістдесятники ja tarkoittaa kutakuinkin "kuuskytlukulaisia". 

Myöhemmin vuonna 1962 Horska löysi yhdessä runoilija Vasyl Symonenkon ja ohjaaja Les Tanjukin kanssa Kiovan läheltä NKVD:n uhrien joukkohaudan ja teki siitä ilmoituksen kaupungin johdolle. Tarkoituksena oli pystyttää paikalle muistomerkki. Kolmikko joutui kuitenkin paineen alle ja Symonenko kuoli seuraavana vuonna poliisin pahoinpitelyn seurauksena..

Horska toteutti 1964 yhdessä Halyna Sevrukin ja Ljudmyla Semykinan kanssa Kiovan yliopiston tilaaman lasimaalauksen. Maalauksen tyyli oli tavallisuudesta poikkeava, ja sen viesti isänmaallinen: se kuvasi muun muassa vihaista Taras Ševtšenkoa, minkä vuoksi viranomaiset määräsivät maalauksen tuhottavaksi ja Horska erotettiin Ukrainan taiteilijoiden unionista..

Horka löydettiin murhattuna appensa asunnosta Vasylkivin kaupungista 28. marraskuuta 1970. Oikeus katsoi, että Horskan appi olisi murhannut tämän ja tehnyt sen jälkeen itsemurhan, mutta Neuvostoliiton viranomaisilla uskotaan olevan kytköksiä Horskan kuolemaan..

Alkujaan Horskan hautajaiset oli tarkoitus pitää 4. joulukuuta, mutta päivälle suunniteltujen suurten väenkokoontumisten takia viranomaiset määräsivät hautajaiset siirrettäväksi kolmella päivällä. Viranomaiset myös kielsivät Horskan arkun viemisen hänen kotiinsa tai työhuoneelleen..

Lähteet 
  

Ukrainalaiset taidemaalarit
Neuvostoliittolaiset toisinajattelijat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Dilleniales

Dilleniales on koppisiemenisten kasvien lahko, johon kuuluu heimo Dilleniaceae.

Historia 
Lahkon sijoittelu koppisiemenisten luokittelussa on vaihdellut eri aikoina. Tunnetuimmissa luokitteluissa Takhtajanin luokittelussa 1960-luvulla se kuului alaluokkaan Dilleniidae ja sen alla erilliseen ylälahkoon Dillenianae ja sisälsi heimon Dilleniaceae. Cronquistin luokittelussa 1980-luvulla lahkossa oli toisena heimona pionikasvit. Uusimmassa APG-luokittelussa lahko sijoittuu aitokaksisirkkaisiin ja niiden pääryhmän tyvipuoliskoon, rosideihin ja asterideihin johtavien suurten kehityslinjojen kanssa rinnakkaiseksi ryhmäksi. Dilleniales-lahko on mukana vasta APG:n neljännessä systeemissä, jossa siihen kuuluu yksi heimo Dilleniaceae, joka luokittelun edellisissä versioissa on ollut ilman lahkosijoitusta.

Tuntomerkit 
Lahkon ainoassa heimossa on 11 sukua ja reilut 500 lajia. Suurin osa niistä on puuvartisia. Lahkon kasveja luonnehtii esimerkiksi hedelmätyyppinä oleva tuppilo ja siemenkuoren sisempi kerros on paalumainen, voimakkaan puutunut. Ulompi siemenkuori on usein mehevä.

Lähteet 
 Stevens, P. F. (2001–) Angiosperm Phylogeny Website: Dilleniales Version 14, July 2017.  Viitattu 10.3.2021.

Viitteet
Taidon maailmanmestaruuskilpailut

Ensimmäiset taidon MM-kilpailut järjestettiin 1993 Japanissa ja seuraavat MM-kilpailut järjestettiin Suomessa vuonna 1997. MM-kilpailut järjestetään nykyisinkin neljän vuoden välein, samoin EM-kilpailut.

MM-tasolla kilpaillaan yksilölajien (hokei ja jissen) lisäksi joukkuelajeissa (dantai hokei ja dantai jissen), sekä tenkaissa. Dantai hokeissa viisihenkinen joukkue tekee liikesarjansa mahdollisimman yhtäaikaisesti, jonka tuomarit arvostelevat pistein. Dantai jissenissä viisihenkinen joukkueet ottelevat yksi kerrallaan toisen joukkueen ottelijaa vastaan. Enemmän voittoja saavuttanut joukkue voittaa. Dantai jissenissä on kuitenkin mahdollista päätyä tasapeliin yksittäisten otteluiden osalta, ja mikäli voittojen määrä on lopussa tasan, otteluissa saavutettujen pisteiden määrä ratkaisee voittajan.

Tokiossa Japanissa järjestettiin ensimmäiset kansainväliset kilpailut (1st International Taido Friendship Championship) vuonna 1984. Näissä kilpailuissa suomalainen Jukka Kirsi voitti sekä ottelussa että liikesarjoissa kultaa. Japanissa järjestettiin vastaavat kilpailut Sendaissa vuonna 1989.

International Taido Friendship Championship (Tokio, 1984) tulokset: (Suomen Taido)

Miehet ottelu: 1. Jukka Kirsi, Fin 2. Naoki Ogura, Jpn 3. Nagatsuku Ogura, Jpn - Miehet Hokei: 1. Jukka Kirsi, Fin 2. Tony Antinazi, Usa 3. Hiroaki Tohara, Jpn - Naiset hokei: 1. Miyoko Takashima, Jpn 2. Akiko Yahata, Jpn 3. Yoko Somemiya, Jpn - Joukkueottelu: 1. Tokio A 2. Suomi 3. Tokio C - Joukkuehokei: 1. Japan D 2. U.S.A. 3. Japan A - Tenkai: 1. Japan C 2. Japan A 3. Japan B

International Taido Friendship Championship (Sendai, 1989) tulokset: (Gamae, 3/1989)

Miehet ottelu: 1. Takeshi Abe, Jpn 2. Jukka Kirsi, Fin 3. Taiji Muruyama, Jpn 3. Akihiko Katoh, Jpn -
Miehet hokei: 1. Mitsuji Doi, Jpn 2. Mitsuo Katoh, Jpn, 3. Jukka Kirsi, Fin 3. Nayo Tanzawa, Jpn -
Naiset hokei: 1.Teruko Miyahara, Jpn 2. Riitta Korhonen (o.s. Airamo), Fin 3. Fumiko Takahashi, Jpn 3. Noriko Dakurige, Jpn 

Lisäksi Suomi oli joukkuelajeissa ottelussa ja tenkaissa pronssilla Japanin viedessä muut mitalit.

Maailmanmestaruuskilpailujen tulokset  
Lähde:

1993 Tokio, Japani

1997 Helsinki, Suomi

2001 Okinawa, Japani

2005 Göteborg, Ruotsi

2009 Hiroshima, Japani

2013 Helsinki, Suomi

2017 Yamanashi, Japani

Taidon euroopanmestaruuskilpailut 

Taidon euroopanmestaruuksista on kilpailtu vuodesta 1987 lähtien. Joinakin vuosina kilpailut ovat olleet avoimet, jolloin kilpailuihin on osallistunut runsaasti japanilaisia taidokoita.

Taidon EM tulokset: (Ahava, 2003 & Gamae/Kamae 1987—2013 & Suomen Taido)

1987 Uddevalla, Ruotsi (avoimet)

1991 Lissabon, Portugali (avoimet)

1995 Angers, Ranska

1999 Örebro, Ruotsi

2003 Hollola, Suomi

2007 Leiden, Hollanti

2011 Angers, Ranska

2015 Grebbestad, Ruotsi

2019 Tampere, Suomi

Lähteet 
 Gamae ja Kamae -lehdet. Suomen taidoliitto ry:n jäsenlehti (1987—2013)
 Suomen taido

Viitteet 

Taido
Torsten Tiebout

Torsten Tiebout on jazz- ja klassinen muusikko  Helsingistä. Hänen soittimiinsa kuuluvat alttoviulu ja viulu.

Tiebout opiskeli Internationale Händel-Akademie -ssa Karlsruhessa, Saksassa. Tällä hetkellä (2020) hän soittaa HKO -ssa ja kamariorkesterissa Avanti!. Klassisten konserttien lisäksi hän on soittanut yhdessä jazz- ja rockmuusikkojen kanssa, esimerkiksi John Storgårds, Antti Sarpila ja Pave Maijanen.

Vapaa-ajallaan hän on pelannut jalkapalloa useissa harrasteliigan seuroissa vuodesta 2012 lähtien, mm Saksan maahanmuuttajaklubille FC Germania Helsinki.


Diskografia 
Pehr Henrik Nordgren Violin Concerto No. 4 / Cronaca, 1996, Ondine
Yari Ihanat naiset rannalla / Tuliportaat, 1998, Pyramid
Pave Maijanen Mestarit Areenalla, 1999, Emi Finland/BMG Finland
Antti Sarpila, Severi Pyysalo New moods, new sounds, 2001, Blue Note Records
Erkki-Sven Tüür Oxymoron, 2007, ECM Records
Johanna Grüssner, Patrick Wingren, Marcus Söderström & Wegeliuskvartetten I Sagans Värld, 2014, Wonderland
Torsten Tiebout, Päivi Severeide, Erica Nygård Ensemble Transparent : Finnish Music for Flute, Viola and Harp, 2020, Pilfink Records

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Torsten Tiebout, Discogs
 Torsten Tiebout, Helsingin kaupunkiorkesteri

Musiikkikustantamot
Elävät henkilöt
Syttyköön toinen aurinko

Syttyköön toinen aurinko on Kauniin Kuolemattoman kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2020. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 18 ja fyysisten äänitteiden listan sijalle 7.

Kappaleet 
 Sub idem tempus 2:43
 Syttyköön toinen aurinko 5:47
 Hautajaiset 5:04
 Mustavalkoinen 5:59
 Kylmä maa 7:01
 Kuolevan surun alla 6:44
 Paha ihminen 6:17
 Särkynyt 5:09
 Hyvästi 7:32

Arvostelut 
 Imperiumi: 

 Kaaoszine: 10- /10

Lähteet 

Doom metal -albumit
Vuoden 2020 albumit
Chenjerai Hove

Chenjerai Hove (9. helmikuuta 1956 Mazvihwa, Rhodesia – 12. heinäkuuta 2015 Stavanger, Norja) oli zimbabwelainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti.

Elämä 
Hove syntyi Rhodesian maaseudulla lähellä Zvishavanen kaivoskaupunkia paikallisen päällikön poikana. Hän opiskeli kotimaansa katolisissa kouluissa, sitten yliopistoissa Etelä-Afrikassa ja Hararessa. Opintojensa jälkeen Hove työskenteli opettajana ja kustannustoiminnassa. Vuonna 1984 hänestä tuli Zimbabwen kirjailijaliiton ensimmäinen puheenjohtaja, jona hän toimi vuoteen 1992. Vuonna 1990 hänestä tuli Zimbabwen ihmisoikeusjärjestön perustavan johtokunnan jäsen.

Toimiessaan Zimbabwen PEN:n puheenjohtajana Hove sai osakseen Robert Mugaben hallinnon vihamielisyyden. Hän asui maanpaossa vuodesta 2000-luvun alkuvuosista lähtien. Hove matkusti laajalti ja toimi yliopistojen residenssikirjailijana länsimaissa. Aluksi hän pakeni Ranskaan ja sitten Yhdysvaltoihin. Välillä hän vietti aikaansa myös Alankomaissa, mutta lopulta hän siirtyi Norjaan, jossa kuoli 59-vuotiaana maksan vajaatoimintaan. Leskeksi jäi vaimo Tekla. Hovella oli myös kuusi lasta.

Kirjallisuus 
Hoven tuotantoon kuuluu romaaneja, runoutta, näytelmiä ja esseitä. Hän kirjoitti sekä äidinkielellään shonaksi että englanniksi. Kansainväliseen näkyvyyteen hän nousi ensimmäisellä englanninkielisellä romaanillaan (Bones, 1988), joka toi hänelle Noma-palkinnon julkaisusta Afrikassa ja josta on tehty käännökset lukuisille kielille. Bones sijoittuu aiheeltaan Rhodesiaan ennen maan itsenäistymistä Zimbabwena. Runokokoelmia Hove julkaisi neljä.

Lähteet 

Zimbabwelaiset kirjailijat
Zimbabwelaiset runoilijat
Näytelmäkirjailijat
Ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Leonard Peikoff

Leonard Sylvan Peikoff (s. 15. lokakuuta 1933 Winnipeg, Kanada) on yhdysvaltalainen filosofi. Hänet tunnetaan parhaiten Ayn Randin työn jatkajana objektivistisen filosofian kehittämisessä. Peikoff oli perustamassa Ayn Rand Institutea vuonna 1985.

Kirjallisuus 

 The Ominous Parallels (1982) ISBN 0-452-01117-5
 The Early Ayn Rand (toimitti ja sisältää esitteleviä esseitä Peikoffilta) (1984) ISBN 0-453-00465-2
 The Voice of Reason: Essays in Objectivist Thought (toimitti ja sisältää esseitä lisäksi Peikoffilta) (1989) ISBN 0-453-00634-5
 Introduction to Objectivist Epistemology (laajennettu toinen painos) (Harry Binswangerin, PhD, kanssa joka toimitti) (1990) ISBN 0-453-00724-4
 Objectivism: The Philosophy of Ayn Rand (1991) ISBN 0-452-01101-9
 The Ayn Rand Reader (with Gary Hull, PhD, toimittaja) (1999) ISBN 0-452-28040-0
 Understanding Objectivism: A Guide to Learning Ayn Rand's Philosophy (Michael Berliner, PhD, editor) (2012) ISBN 0-451-23629-7
 The DIM Hypothesis: Why the Lights of the West Are Going Out (2012) ISBN 0-451-46664-0
 Objective Communication: Writing, Speaking and Arguing (2013) ISBN 0-451-41815-8
 Teaching Johnny to Think: A Philosophy of Education Based on the Principles of Ayn Rand's Objectivism (2014) ISBN 0-9794661-6-4
 The Cause of Hitler's Germany (2014) ISBN 0-14-218147-1
 Discovering Great Plays: As Literature and as Philosophy (2017) ISBN 978-0979466199

Ateistifilosofit
Yhdysvaltalaiset filosofit
Tietoteoreetikot
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Epirus (provinssi)

Epirus (), noin vuodesta 293 Epirus Vetus (), oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti varhaisemman Epeiroksen maakunnan ja vastasi suunnilleen Epeiroksen aluetta nykyisessä Kreikassa.

Maantiede 

Epiruksen provinssi sijaitsi Luoteis-Kreikassa nykyisen Kreikan Epeiroksen alueella. Siihen kuuluivat myös muun muassa Korkyran, Leukaksen, Ithakan ja Kefallonian saaret. Sen pohjois- ja itäpuolella sijaitsi alun perin Macedonian provinssi ja eteläpuolella Achaean provinssi. Myöhemmässä vaiheessa provinssin pohjoispuolella sijaitsi Epirus Novan provinssi ja itäpuolella Macedonian lisäksi myös Thessalian provinssi. Epiruksen hallinnollinen keskus oli Nikopolis (lat. Nicopolis).

Kaupunkeja 

Epiruksen ja Epirus Vetuksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Buthroton (Buthrotum)
 Dodona
 Foinike (Phoenice)
 Hadrianopolis
 Justinianopolis
 Krane (Crane)
 Korkyra (Corcyra)
 Leukas (Leucas)
 Nikopolis (Nicopolis)
 Pale
 Pronnoi (Proni, Pronesus)
 Same

Historia 

Epiruksen alue oli aiemmin osa Macedonian provinssia. Epiruksen provinssin perustamisvuodeksi mainitaan toisaalta 67 ja toisaalta 103–114. Tuolloin se erotettiin Macedonian provinssista omaksi provinssikseen. Tämä saattoi tapahtua useamman kerran, mutta varmuudella Epirus oli siis olemassa omana provinssinaan 100-luvun alkupuolelta.

Keisari Diocletianuksen vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin provinssin nimi muutettiin Epirus Vetukseksi eli ”Vanhaksi Epeirokseksi”, samalla kun sen pohjoispuolelle perustettiin uusi Epirus Novan eli ”Uuden Epeiroksen” provinssi. Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 lähtien provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja nyt Macedonian diokeesiin.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet 

Antiikin Epeiros
Roomalainen Kreikka
Rooman provinssit
Epirus Nova

Epirus Nova () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Illyriassa ja käsitti suunnilleen nykyisen Albanian alueen.

Maantiede 

Epirus Nova käsitti historiallisen Illyrian alueen eteläosan pääosin nykyisen Albanian alueella aivan nykyvaltion pohjoisosaa lukuun ottamatta. Epirus Novan pohjoispuolella sijaitsi Praevalitanan provinssi, itäpuolella Macedonian provinssi (myöhemmin Macedonia Prima ja Macedonia Secunda) ja eteläpuolella nykyisen Kreikan Epeiroksen alueella Epirus Vetuksen provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Dyrrhakhion (lat. Dyrrachium).

Kaupunkeja 

Epiruksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Albanopolis
 Amantion (Amantium)
 Antipatreia (Antipatria)
 Apollonia
 Aulon
 Beue
 Byllis
 Dimalion (Dimalium)
 Dyrrhakhion (Dyrrachium) eli Epidamnos (Epidamnus)
 Hekatompedon (Hecatompedum)
 Keraks (Cerax)
 Lykhnidos (Lychnidus)
 Nikaia (Nicaea)
 Skampa (Scampa)

Historia 

Epirus Novan alue oli aiemmin osa Macedonian provinssia. Epirus Novan provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Sen nimi, ”Uusi Epeiros”, viittaa provinssin eteläpuolella sijainneeseen vanhaan Epeirokseen, jonka alueella sijaitsi aiemmin Epiruksen provinssi. Se nimettiin Epirus Novan perustamisen aikoihin Epirus Vetuksen eli ”Vanhan Epeiroksen” provinssiksi.

Noin vuosina 293–395 Epirus Novan provinssi kuului Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja nyt Macedonian diokeesiin.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet 

Albanian historia
Antiikin Epeiros
Rooman provinssit
Galatia (provinssi)

Galatia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähän-Aasian keskiosissa nykyisen Turkin alueella.

Maantiede 

Galatian provinssi käsitti alun perin historiallisen Galatian maakunnan alueen, sekä myös osia Fryygian, Lykaonian ja Pisidian maakunnista. Alue sijaitsi Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin keskiosissa. Myöhäisroomalaisessa vaiheessa provinssiin kuului vain alkuperäisen Galatian maakunnan alue. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi alun perin Bithynia et Pontuksen provinssi, länsipuolella Asian ja Lycia et Pamphylian provinssit, kaakkoispuolella Cilician provinssi ja itäpuolella Cappadocian provinssi.

Alueella oli lukuisia hellenistisellä kaudella kreikkalaistuneita kaupunkeja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Ankyra (lat. Ancyra).

Kaupunkeja 

Galatian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Abrostola
 Acitoriziacum
 Aliassos (Aliassus)
 Amorion (Amorium)
 Ankyra (Ancyra)
 Aspona
 Bolegasgus
 Dagrum
 Eccobriga
 Eudoksias (Eudoxias)
 Germe (Germa)
 Gordion (Gordium)
 Ikonion (Iconium)
 Kinna (Cinna)
 Klaneos (Claneus)
 Lagania eli Anastasiopolis
 Laskoria (Lascoria)
 Manezardum
 Mnizos (Mnizus)
 Myrika (Myrica)
 Orkistos (Orcistus)
 Orsologiakon (Orsologiacum)
 Papira
 Pessinos (Pessinus)
 Petinessos (Petinessus)
 Pteria
 Tavium
 Troknades (Trocnades)
 Vindia

Historia 

Galatian provinssi perustettiin vuonna 25 eaa. Augustuksen ajan provinssien jaossa se luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa Rooman koko myöhemmän historian ajan, ja näin muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Sen alueessa tapahtui kuitenkin ajan kuluessa paljon muutoksia.

Vespasianuksen aikana vuonna 74 Galatiaan yhdistettiin aiempi Cappadocian provinssi. Trajanuksen aikana 98–117 Cappadocia erotettiin jälleen omaksi provinssikseen. Noin vuonna 293 Galatian provinssista oli erotettu Pisidian provinssi ja noin vuonna 395 Galatia Salutariksen provinssi.

Noin vuodesta 293 jäljellä ollut Galatian provinssi kuului Pontican diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Galatia
Rooman provinssit