joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alpo Ruuth

Alpo Armas Ruuth (17. maaliskuuta 1943 Helsinki – 24. toukokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, jonka teosten aihepiirinä ovat usein Helsingin Kallion ja Sörnäisten työläiskaupunginosat ja niiden asukkaat.

Ennen kirjailijaksi ryhtymistään Alpo Ruuth toimi muun muassa myyjänä, autonapumiehenä ja suutarina. Hänen läpimurtoteoksensa Kämppä (1969) kuvaa 1950-luvun lopun Sörkän nuorisojengiä. Ruuthin kirjoissa käsitellään paljon yhteiskunnallisia aiheita, esimerkiksi Ruotsiin muuttoa (Kotimaa, 1974), armeijaa (Korpraali Julin, 1971) ja 1990-luvun alun lamaa (Kolme miestä Toyotassa, 1993).

Läpimurtoromaanissaan Kämppä (1967) Ruuth käsitteli hänen omilla kotikulmillaan Sörnäisissä elävää poikasakkia. Teoksen päähenkilö Pera on monien Ruuthin romaanien tapaan vaatimattomista oloista lähtöisin oleva antisankari, jonka kehitystä ja epäonnistumisia romaanissa seurataan. Hänen vastapoolinaan on kieron pelin osaava Olli, joka hallitsee eteenpäin pyrkimisen taidon. Romaanissa kuvastuvat ryhmän sisäiset säännöt, jotka eroavat muun yhteiskunnan normeista. 

Alpo Ruuth käsikirjoitti Veli-Matti Saikkosen ohjaaman televisioelokuvan Tykkimies Kauppalan viimeiset vaiheet (1977), jonka pääosaa näyttelee Vesa-Matti Loiri.

Toukokuussa 2018 Alpo Ruuth sai nimeään kantavan polun Helsingin Sörnäisiin.

Teokset

Palkinnot 
 Valtion kirjallisuuspalkinto 1970, 1975, 1980, 1982
 Vantaan kulttuuripalkinto 1984
Pro Finlandia -palkinto 1984
 Stadin Kundi 2001

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Alpo Ruuthin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Alpo Ruuthin haastattelu : Alpo Ruuth 50-luvun Sörkan poikavuosistaan: ”Me mitää slangii puhuttu!”, Slangi.Net 1.2.2002

Suomalaiset kirjailijat
Pro Finlandia -palkitut
Vantaan kulttuuripalkinto
Vuonna 1943 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
James (farkut)

James on suomalainen farkkumerkki, jota valmisti Mattisen Teollisuus Oy. Yritys alkoi valmistaa farkkuja 1950-luvun puolivälissä. Esikuvana oli Vaaksa Oy:n valmistamat ”Väiski”-farkut, joiden tunnuksena oli jänishahmo. Vuonna 1959 Mattinen osti Warner Brosilta ”James Dean” tuotenimen käyttöoikeuden ja nimeksi tuli ”James Dean Style” -farkut. Kuolleen filmitähden nimen käyttö herätti arvostelua ja 1960-luvun alussa nimi lyhennettiin muotoon ”James”. Markkinoinnissa käytettiin monikkomuotoa ”Jamekset”. Kysynnän kasvaessa Mattisen Teollisuus siirsi tuotannon Helsingistä Heinolaan vuonna 1964, minne perustettiin pohjoismaiden suurin farkkutehdas. 

James oli Suomen farkkumarkkinoiden selvä markkinajohtaja 1960-luvulla. Sen menekkiä vauhditti yhteistyö ajan suurimpien suomalaisten rocktähtien kanssa. Näitä olivat muun muassa Raittisen veljekset Eero ja Jussi The Boys -yhtyeineen sekä Danny. Myös televisiomainoksia käytettiin. Mainoskampanjoiden yhteydessä nuorille jaettiin James-lippiksiä (niin sanottu James-kotsa), James-liinoja (vieressä kuva James-liinasta) ja äänilevyjä. Noihin aikoihin James-farkkujen mainosslogan oli James päällä joka säällä. 

James-farkkujen suosio romahti uuden nuorisosukupolven kasvaessa. Käytännöllisempi syy oli Suomeen rantautuneet ulkomaiset farkkumerkit, jotka lisäsivät kilpailua. 

James-farkut toi 2000-luvun alussa uudelleen markkinoille L-Fashion Group.

Lähteet

Aiheesta muualla
James-lehtimainos 1960-luvun lopulta

Viitteet

Vaatemerkit
Norma Rae

Norma Rae on vuoden 1979 yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka kertoo pienestä eteläyhdysvaltalaisesta kaupungista kotoisin olevasta naisesta, joka lähtee mukaan  ammattiliiton toimintaan tekstiilitehtaassa. Elokuvassa esiintyvät Sally Field, Beau Bridges, Ron Leibman, Pat Hingle, Barbara Baxley ja Gail Strickland.

Elokuvan on ohjannut Martin Ritt, joka esiintyy myös cameoroolissa tyytymättömänä tehdastyöläisenä , ja sen ovat käsikirjoittaneet Harriet Frank Jr. ja Irving Ravetch. Elokuva pohjautuu Crystal Lee Jordanin tositarinaan.

Sally Field voitti nimiroolista parhaan naispääosan Oscarin ja David Shiren säveltämä ja Norman Gimbelin sanoittama kappale It Goes Like It Goes palkittiin parhaana lauluna Oscar-gaalassa. Sally Field voitti myös roolityöstään näyttelijäpalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla ja Golden Globen.

Norma Rae valittiin vuonna 2011 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. 

The New York Timesin kriitikot valitsivat Norma Raen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Palkintoja

Oscarit 
 Paras naispääosa: Sally Field
 Paras laulu: David Shire, Norman Gimbel (It Goes Like It Goes)
Ehdokkaana:
 Paras elokuva
 Paras sovitettu käsikirjoitus: Harriet Frank Jr., Irving Ravetch

Golden Globet 
 Paras naispääosa draamaelokuvassa: Sally Field
Ehdokkaana:
 Paras draamaelokuva
 Paras käsikirjoitus: Harriet Frank Jr., Irving Ravetch

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuoden 1979 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Jukka Hildén

Jukka Henry Mikael Hildén (s. 3. elokuuta 1980 Helsinki) on Duudsonit-ryhmän jäsen.

Ura 
Hildén on esiintynyt useissa televisio-ohjelmissa ja elokuvissa. Hänen televisiouransa alkoi Duudsonit-ryhmässä vuonna 2001, ja hän on myös ryhmän tuotantoyhtiön Rabbit Filmsin osakas. Hildén on ollut mukana myös esimerkiksi Jackass 3D -elokuvassa (2010) ja Ice Age -animaatioelokuvissa ääninäyttelijänä.

Hildén oli vastaanottamassa palkintoa tammikuussa 2011, kun Duudsonit palkittiin Kultaisella Venlalla parhaasta kotimaisesta tv-ohjelmasta.

Lokakuussa 2022 ilmestyi Johnny Knigan julkaisema, Jani Niipolan kirjoittama elämäkertakirja Jukka Hildén – Kivun perintö (EAN: 9789510478325).

Yksityiselämä 
Hildén on Duudsonien ainoa jäsen, joka ei ole syntynyt Seinäjoella. Hän syntyi Helsingissä mutta kasvoi Alahärmässä ja Seinäjoella.

Hildén on suorittanut asepalveluksen laskuvarjojääkärinä Utin Jääkärirykmentissä.

Hildén meni naimisiin pitkäaikaisen tyttöystävänsä Outi Haapasalmen kanssa 2011. Pariskunnan ensimmäinen lapsi, poika, syntyi tammikuussa 2012 ja toinen lapsi, tytär, vuonna 2014. He asuivat yhdessä Yhdysvalloissa. Helmikuussa 2018 he jättivät avioeropaperit. Hildénin mukaan he olivat tehneet eroamispäätöksen jo edellisenä vuonna. Hildén kihlautui elokuussa 2018 22-vuotiaan yhdysvaltalaisen Chachi Gonzalesin kanssa. Chachi on ammatiltaan tanssija, mutta hänet tunnetaan paremmin sosiaalisen median supertähtenä, sillä hänen Instagram-tiliään seuraa yli 1,6 miljoonaa ihmistä. Pari meni naimisiin Suomessa syyskuussa 2019. Heidän ensimmäinen tyttärensä syntyi marraskuussa 2019 ja toinen heinäkuussa 2021.

Oikeudenkäynnit ja rikostuomio

Hildén tuomittiin helmikuussa 2019 Helsingin käräjäoikeudessa maksamaan Nordea-pankille oikeudenkäyntikuluineen 214 000 euroa hänen jätettyä toukokuussa 2018 maksamatta pankin saatavat. Hilden tuomittiin syyskuussa 2021 Helsingin käräjäoikeudessa huumausaineen käyttörikoksesta kymmeneen päiväsakkoon, joka teki hänen tuloillaan 380 euroa. Rikos oli tapahtunut kesällä ja syksyllä 2019 Helsingissä.

Filmografia

TV-sarjat 
 Maailmankiertue (2001–2003)
 Viva La Bam (2003–2005)
 Duudsoni Elämää (2004)
 Duudsonit (2006–2015)
 Piilokamerapäälliköt (2008)
 Teräspallit (Duudsoneiden Turvallisuuslaboratorio-osio, 2010)
 Duudsonit Amerikassa (2010)
 Duudsonit tuli taloon (2012–2014)
 Lauantaiprojekti (2012)
 Paparazzit (2012)
 Posse (2014–2016)
 Huippujengi (2016)
 Duudsonit: Päällikkö (2019)

Elokuvat 
 Duudsonit-elokuva (2006)
 Ice Age 2 (ääni, 2006)
 Bam Margera Presents: Where the ♯$&% Is Santa? (2008)
 Minghags (2009)
 Ice Age 3: Dinosaurusten aika (ääni, 2009)
 Up – kohti korkeuksia (ääni, 2009)
 Jackass 3D (2010)
 Ice Age 4: Mannerten mullistus (ääni, 2012)
 Ice Age 5: Törmäyskurssilla (ääni, 2016)
 Iron Sky: The Coming Race (2017)
 Ice Age: Buck Wildin seikkailut (ääni, 2022)

Pelit 
 Let It Die (ääninäyttelijänä)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hildenin tiedot Extreme Duudsoneiden virallisilla sivuilla.
 
 
 

Suomalaiset sijaisnäyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Duudsonit
Seulonnan keskeiset artikkelit
NAIRU

NAIRU on taloustieteessä englanninkielinen lyhenne (), jolla tarkoitetaan makrotalouden teoriaa alhaisimmasta työttömyysasteesta, joka voidaan saavuttaa inflaatiota kiihdyttämättä.

Se sai alkunsa työttömyyden ja inflaatiota kuvaavan Phillips-käyrän tultua suosituksi. NAIRU:n mukaan pitkällä aikavälillä työttömyys ei riipu inflaatiosta, joten Phillips-käyrä on pystysuora. NAIRU liittyy läheisesti Milton Friedmanin käsitteeseen luonnollinen työttömyysaste.

NAIRU-konsepti määritteli uudelleen käsitteen "täystyöllisyys" tarkoittamaan NAIRU-tasoista työttömyyttä. Aikaisemmin käsitteellä oli tarkoitettu että avoimia työpaikkoja olisi vähintään yhtä paljon kuin työttömiä työnhakijoita. Tämä on yksi selitys sille miksi NAIRU-konseptin tultua muotiin ei ole enää saavutettu niin alhaisia työttömyysasteita kuin toisen maailmansodan jälkeisen talousbuumin aikana. Nykyään viranomaiset laskevat erilaisia arvioita NAIRU-konseptille ja työttömyyden uhatessa laskea liian alhaiseksi, he rupeavat hillitsemään talouskasvua työttömyyden kasvattamiseksi. Tällaisella talouspolitiikalla ei enää saavuteta niin alhaisia työttömyysasteita kuin oli mahdollista saavuttaa vielä ennen NAIRU-konseptin tuloa suosioon.

NAIRU-teorian mukaan "täystyöllisyyteen" viittaavaa työttömyysastetta voidaan alentaa vain tekemällä rakenteellisia uudistuksia: näillä tarkoitetaan esimerkiksi työttömyysturvan heikentämistä, jotta ihmisillä olisi enemmän kannustimia hakea työpaikkoja ja ammattiliittojen vallan rajoittamista jotta niiden toiminta ei häiritsisi työmarkkinoiden luonnollista toimintaa.

NAIRU on teoria, jonka avulla pyritään selittämään stagflaation syntymistä. Sen mukaan Phillipsin käyrä voidaan tulkita lyhyen aikavälin relaatioksi, kun taas NAIRU kuvaa pitkän aikavälin tasapainoa. Siis työllisyyttä ei NAIRU-teorian mukaan voida pitkän aikavälin tasapainossa kasvattaa ilman, että inflaatio kiihtyisi samanaikaisesti. Tämä ei kuitenkaan sulje pois finanssipolitiikan vaikutuksia lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä (sopeutumisjakso uuteen tasapainoon).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Cutting unemployment benefits will not decrease unemployment
 Paul Krugman: Potential mistakes in European Commission's NAIRU estimates

Makrotaloustiede
Taloustieteen käsitteet
Ela

Ela voi tarkoittaa seuraavia:

 Ela, Eine Lainen nimimerkki iskelmäsanoittajana
 Éla, Andromachen kappale, Kyproksen edustaja Eurovision laulukilpailussa 2022.
Marioff

Marioff Corporation Oy on suomalainen vesisumusammutusteknologiaan erikoistunut yritys, joka toimittaa sprinklerijärjestelmiä maailmanlaajuisesti. Yrityksen Hi-Fog-vesisumusammutusjärjestelmä tukahduttaa palon käyttäen merkittävästi vähemmän vettä perinteisiin sprinklerijärjestelmiin verrattuna, vähentäen vesivahinkoja ja toiminnan keskeytyksiä.

Göran Sundholmin perustama ja hänen sprinklerikeksintöään hyödyntävä Marioff on nykyisin osa UTC Building & Industrial Systems -yksikköä, joka kuuluu yhdysvaltalaiseen United Technologies -konserniin. UTC on ilmailun ja rakennusteollisuuden järjestelmien tuottaja, jonka toimintaan kuuluvat muun muassa Sikorsky-helikopterit, Otis-hissit ja Carrier-ilmastointilaitteet. Marioff-konserniin kuuluvat suomalaisen emoyhtiön lisäksi tytäryhtiöt Ruotsissa, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Italiassa, Ranskassa ja Espanjassa.

Yritys on kehittänyt vuodesta 1991 lähtien Hi-Fog-vesisumusprinklereitä, joissa vesi hajotetaan korkealla paineella hienojakoiseksi vesisumuksi. Pienet pisarat maksimoivat veden sammutustehokkuuden, jolloin tarvittavat vesimäärät ovat huomattavasti pienemmät kuin perinteisissä sprinklerijärjestelmissä. Ympäristöystävällisellä vesisumulla voidaan korvata myös kaasujärjestelmiä, joilla tyypillisesti on haitallisia terveys- ja ympäristövaikutuksia. Järjestelmä otettiin ensimmäisenä käyttöön risteilyaluksissa ja myöhemmin järjestelmän suosio on kasvanut merkittävästi muun muassa hotelleissa, sairaaloissa, tietokonesaleissa ja kulttuurihistoriallisissa kohteissa, mutta myös erilaisissa teollisuuslaitoksissa kuten esimerkiksi voimalaitoksissa ja autotehtaissa.

Järjestelmän on alun perin keksinyt ja kehittänyt tuusulalainen keksijä Göran Sundholm, joka perusti Marioffin vuonna 1985. Sundholm myi vuonna 2001 yrityksestä puolet sijoitusyhtiö Nordic Capitalille 50 miljoonan euron kauppasummalla. Loppuosuuden hän myi 132 miljoonalla eurolla yhdysvaltalaiselle United Technologies Corporationille vuonna 2007.

Marioff on suojannut vahvasti teknologiaansa maailmanlaajuisesti yli tuhannella jo myönnetyllä sekä vireillä olevalla patenttihakemuksella.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Marioffin kotisivut

Suomalaiset teknologiayritykset
Kouvolan yhteislyseo

Kouvolan Yhteislyseo on toinen kahdesta päivälukiosta Kouvolassa. Se sijaitsee keskustan tuntumassa Urheilupuiston alueella. Lukiossa opiskelee noin 800 opiskelijaa. Opetustarjonnassa painotetaan  kuvataiteita, urheilua ja kieliä. Lukion opiskelijoiden tulokset ylioppilaskirjoituksissa ovat vuosittain ylittäneet valtakunnalliset keskiarvot.

Kouvolan iltalukio toimii Kouvolan Yhteislyseon tiloissa.

Koulun historia 
Elokuussa 2015 Kouvolan Lyseon lukio ja Yhteiskoulun lukio yhdistyvät muodostaen uuden lukion, Kouvolan Yhteislyseon.

Kouvolan Lyseon lukiolla on kaksi edeltäjää, vuonna 1903 perustettu Kouvolan Suomalainen Yhteiskoulu ja vuonna 1936 perustettu Viipurin toinen tyttökoulu. Tyttökoulu siirrettiin Viipurista talvisodan jälkeen Kouvolaan ja sen nimi muutettiin Kouvolan tyttölyseoksi. Samalla Kouvolan Suomalainen Yhteiskoulu muutettiin Kouvolan lyseo -nimiseksi poikakouluksi.

Vuonna 1949 tyttölyseolle rakennettiin uusi rakennus, jossa Kouvolan Yhteislyseo nykyisin toimii. Vuonna 1980 perinteikkäät tyttö- ja poikakoulut, joiden nimet olivat jälleen ehtineet muuttua Torkkelin yhteislyseoksi ja Palomäen lukioksi, yhdistettiin Kouvolan Lyseon lukioksi. Vuonna 1971 perustettu lukion iltalinja muutettiin vuonna 1991 itsenäiseksi iltalukioksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Koulun kotisivu

Kouvolan lukiot
Action Quake 2

Action Quake 2 (lyhyemmin AQ2) on marraskuussa 1998 julkaistu, ja siitä asti kehitetty modifikaatio Quake II -peliin jonka kehittämisessä oli mukana mm. Minh Le (Gooseman), yksi Counter Strike -pelin kehittäjistä. Action Quake 2 kehitettiin mukailemaan toimintaelokuvista tuttua tunnelmaa, nopeatempoisuutta ja osittain myös realistisuutta humoristiseen sävyyn. Modifikaatiossa esiintyvät aseet ja peliympäristöt ovatkin hyvin yleisiä ja niistä löytyy paljon samankaltaisuuksia Hollywood-elokuvien kanssa.

Pelin historiaa 

Action Quake 2:n ilmestyessä, siitä tuli yksi suosituimmista Quake 2 -modifikaatioista. Jo ennen sen virallista julkaisua, se kiinnitti id Softwaren huomion Kesäkuussa 1998, joka tahtoi lisätä kyseisen modifikaation heidän Quake II Netpack I: Extremities- nimiseen kaupalliseen lisäosaan. Kyseinen lisäosa-CD julkaistiin 26 Marraskuuta 1998 Yhdysvalloissa, joka sisälsi lopullisen version (1.0c) Action Quakelle. Julkaisun jälkeen kehittäjätiimi siirtyi kehittämään Action Half-Life, sekä Counter Strike -modifikaatioita, joista jälkimmäinen julkaistiin beta-versiona Kesäkuussa 1999.

Peli nykyään 
Vaikka peli julkaistiinkin vuosia sitten, on sillä edelleenkin aktiivista pelaajakuntaa, suurimmilta osin Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, sekä joissakin Euroopan ja Amerikan maissa. Pelille on myös kehitetty vieläkin voimassa olevia eri peliportaaleja ja yhteisöjä, joilta löytyy yleistä keskustelua pelistä sekä eri kehitysideoita peliin liittyen. Peli on myös avoimen lähdekoodin omaava, jonka seurauksena siihen liittyviä mekaanisia muutoksia ja päivityksiä on vuosien aikana tehty useita, joista uusimmat ovatkin julkaistu vuonna 2017.

Tietoa pelistä 

Yleisimmät pelimuodot ovat Tiimipeli sekä Lipunryöstö.

Tiimipeli ( Team deathmatch ) 
Peliä pelataan erä kerrallaan kaksi joukkuetta vastakkain. Erä alkaa alusta kun toisesta tai molemmista joukkueista on jokainen pelaaja kuollut.

Lipunryöstö ( Capture the flag ) 
Tarkoituksena ryöstää toisen joukkueen lippu ja viedä se omalle tukikohdalleen kuolematta. Tässä pelimuodossa ei lasketa ollenkaan eriä, vaan pelaajien kuollessa he ovat pelistä kokonaan pois muutaman sekunnin ajan.

Pelissä on myös käytössä hitboxit eli ns. älykäs loukkaantumisen mallinnus. Pelaajan vahinko ja kohtalo määräytyy sen mukaan, mihin 'kehon' osaan pelaaja on vahinkoansa vastaanottanut.

Aiheesta muualla
https://actionquake.net/ 
AQ2 Discordissa 
AQ2 Suomi 
http://www.aq2world.com

Linux-pelit
Quake-pelit
Kalevi Mattila

Kalevi Kustaa Mattila  (s. 11. marraskuuta 1934 Ylivieska) on suomalainen entinen keskustan kansanedustaja. Hän edusti Oulun läänin vaalipiiriä 1975–1995. Mattila oli presidentin valitsijamies 1978, 1982 ja 1988. Valtiopäiväneuvoksen arvonimen Kalevi Mattila sai 2001.

Aiheesta muualla 
 

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Ylivieskan kaupunginvaltuutetut
Alavieskan kunnanjohtajat
Oulun vaalipiiri
Suomalaiset opettajat
Valtiopäiväneuvokset
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Brian George

Brian George (s. 1. heinäkuuta 1952 Jerusalem, Israel) on israelilais-englantilainen näyttelijä, joka yleensä näyttelee Lähi-idän ja aasialaisten elokuvien rooleissa. Hänen kuuluisin roolinsa on pakistanilainen ravintoloitsija televisiosarjassa Seinfeld.

Lapsuus 

George syntyi Jerusalemissa sefardijuutalaiseen perheeseen. Hänen äitinsä oli kotoisin Intiasta ja isä Irakista, mutta hän asui Mumbaissa. Vuosi sen jälkeen perhe muutti Israelista Lontooseen, sitten Torontoon vuonna 1966. George oli nuorin neljästä sisaruksesta.

Valikoitu filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Aiheesta muualla 
 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt

Lähteet
Eero Lattula

Eero Antero Lattula (8. kesäkuuta 1932 Muhos – 10. lokakuuta 1996 Oulu) oli suomalainen kansanedustaja Oulun läänin vaalipiiristä 1972–1983. Kokoomusta edustanut Lattula oli presidentin valitsijamies 1978 ja 1982.

Työurallaan hän toimi Rajaville Oy:n palveluksessa 1953–1968 ja L Kela Oy:n palveluksessa 1968–1971.

Kokoomuksen oikeaan laitaan lukeutunut Lattula oli eduskuntakautensa aikana Tuure Junnilan ja Pentti Mäki-Hakolan ohella jyrkimpiä kommunismin ja presidentti Urho Kekkosen politiikan vastustajia. Vuoden 1978 presidentinvaaleissa Kokoomuksen valitsijamieheksi valittu Lattula ei suostunut äänestämään Kekkosta, vaikka Kokoomus puolueena tuki istuvaa presidenttiä, vaan hän loikkasi Kristillisen Liiton Raino Westerholmin valitsijamiesten riveihin.  

Eero Lattula toimi aikanaan aktiivisti Partioliikkeen ja Reserviupseeriliikkeen johtotehtävissä. Sotilasarvoltaan hän oli kapteeni.

Lattula tuomittiin törkeästä veropetoksesta, mutta presidentti Mauno Koivisto armahti hänet 11. syyskuuta 1987.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eero Lattulan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Oulun kaupunginvaltuutetut
Oulun vaalipiiri
Talousrikolliset
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
ThyssenKrupp

ThyssenKrupp on saksalainen monialainen teollisuuskonserni, jolla on yli 150 000 työntekijää. Konserni muodostuu 670:stä erillisestä yrityksestä. ThyssenKrupp on yksi maailman suurimmista teräksen tuottajista, ja toimii maailmanlaajuisesti kolmella liiketoimintalueella: teräs, tuotantohyödykkeet ja palvelut. ThyssenKruppin liikevaihto oli 53,4 miljardia euroa vuonna 2008. Vuonna 2005 yrityksen osakkeista noin 25 prosenttia omisti Alfred Krupp von Bohlen und Halbach -säätiö.

Tammikuussa 2020 Kone ilmoitti tehneensä ostotarjouksen Thyssenkruppin hissiliiketoiminnasta. Helmikuussa 2020 ThyssenKrupp hylkäsi Koneen tekemän ostotarjouksen ja ilmoitti jatkavansa neuvotteluita kahden pääomasijoittajan kanssa. 27. helmikuuta 2020 hissiliiketoiminta myytiin yksityiselle sijoitusryhmittymälle, johon kuuluvat yhdysvaltalainen Advent, englantilainen Cinven sekä saksalainen RAG. Kauppasumma oli 17,2 miljardia euroa.

Yrityksellä on neljä päätoimialaa:

ThyssenKrupp Steel
ThyssenKrupp Stainless
ThyssenKrupp Technologies
ThyssenKrupp Services

Historiaa
ThyssenKrupp syntyi Thyssen AG:n ja Friedrich Krupp AG Hoesch Kruppin fuusion seurauksena vuonna 1999. Euroopan suurin teräksentuottaja Thyssen AG oli syntynyt Phoenix-Rheinrohr-yhtymän sulauduttua August Thyssen-Hütte Smelter -yhtymään 1960-luvun taitteessa. Thyssen-yrityksen perusti vuonna 1860 August Thyssen ja toimintaa jatkoi hänen poikansa Fritz Thyssen, joka tunnetaan myös Hitlerin valtaannousun varhaisena päätukijana. 1960-luvulla konsernia hallitsivat Fritz Thyssenin leski ja tytär..

Lähteet

Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivu

DAX-indeksi
Monialayritykset
Teräsyhtiöt
Ajoneuvoteollisuuden osatoimittajat
Hissien valmistajat
Telakat
Saksalaiset pörssiyhtiöt
Kortteenperä

Kortteenperä on kylä Ranualla seututien 942 varrella noin 27 kilometriä Ranuan kirkonkylältä koilliseen. Se sijaitsee puhdasvetisen Simojärven rannalla.

Ranuan kylät
Livojärvi

Livojärvi on keskikokoinen järvi Posion kunnan alueella Lapin maakunnassa.  

Livojärven pinta-ala on 32,6 neliökilometriä. Suurimmat selkävedet ovat Kellinselkä, Varanganselkä, Pernunselkä ja Autioselkä. Livojärvi kuuluu Iijoen vesistöalueeseen; Livojärven länsipäästä lähtevä Livojoki on Iijoen sivujoki. Vedenjakaja Maanselkä kulkee Livojärven pohjoispuolelta. 

Livojärven vesi on erittäin kirkasta. Järven pohjoispuoli on harjumaastoa, joka jatkuu järveen pitkinä rantahietikoina ja vedenalaisina matalikoina ja selänteinä. 

Livojärven poikki Säikänsalmen yli kulkee Taivalkosken ja Posion välinen seututie 863. Kirveskanava yhdistää Livojärven Kostonjoen vesistöön kuuluvaan Kaukuanjärveen.

Aiheesta muualla
 Posiolapland.com – Posion matkailu
 Posiolapland.com – Livojärven–Hirsiniemen retkeilyreitti
 PosioShop.com  – Livojoen vesiretkeilyopas

Lähteet

 

Posion järvet
Livojoen valuma-alue
Säppi (saari)

Säppi () on saari Selkämerellä. Se sijaitsee Luvian ulkosaaristossa Lankoorin edustalla, noin 5,5 kilometrin päässä mantereesta, ja on kuulunut vuoden 2017 alusta Eurajoen kuntaan. Metsäpeitteinen saari on  pinta-alaltaan 150 hehtaaria. Sen korkein kohta, Kirkkoharju, kohoaa noin kahdeksan metrin korkeuteen merenpinnasta. Saarella sijaitsee vuonna 1873 rakennettu Säpin majakka.

Yhteisöjä
Säpin majakasta ja majakkakylän rakennuksista huolehtii ne Saaristomeren merenkulkupiiriltä vuokrannut, vuonna 2000 perustettu Säppi 2000 -yhdistys, joka myös esittelee saarta ja majakkaa vierailijoille yhteistyössä matkanjärjestäjien kanssa.

Samassa pihapiirissä, vanhassa majakanvartijan asuinrakennuksessa toimii vuonna 1959 perustettu lintuasema, joka on Ahvenanmeren Signilskärin jälkeen Suomen toiseksi vanhin. Lintuaseman toimintaa pitää yllä Porin lintutieteellinen yhdistys (PLY). Saari on varsinkin syksyisin lintuharrastajien suosima retkikohde.

Säpin luotsituparakennusta on 1950-luvun lopulta alkaen vuokrannut Reposaaren metsästäjät -yhdistys. Vuonna 1949 se tuotti saarelle muflonlampaita ja on sittemmin huolehtinut niiden riistanhoidosta ja metsästyksestä.

Kulttuuriympäristö
Museovirasto on määritellyt Säpin majakkayhteisön ja luotsiaseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Itse majakan ja luotsiaseman rakennusten ohella  valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön rajaukseen kuuluu myös koko Säpin saari.

Luonto
Säppi kuuluu Luvian Saariston Natura 2000 -suojelualueeseen. Saarella on luonnonsuojelualueita, ja osa saaresta kuuluu Selkämeren kansallispuistoon.

Kesien ajaksi Säppiin tuodaan laiduntamaan viitisentoista ylämaankarjaan kuuluvaa lehmää. Säppi on yksi seitsemästä suomalaisesta saaresta, joilla elää sinne istutettuja villilampaita, mufloneja. Monikymmenpäisestä populaatiosta metsästetään muutama yksilö joka syksy. Vuonna 1996 mufloninmetsästäjä ampui erehdyksessä lintuharrastajaa hirvikiväärillä jalkaan.

Elokuussa 1997 Säpin pohjoisrannalta löydettiin kuollut delfiini eli juoksiainen (Delphinus delphis). Kyseinen 5–7-vuotias uros oli vasta toinen Suomen aluevesillä tavattu tämän lajin yksilö. Myöhemmin selvisi, että muuan merikapteeni oli aikaisemmin elokuussa nähnyt delfiinin elävänä Säpin eteläpuolella.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Luvia
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Selkämeren kansallispuisto
Eurajoen saaret
Carl G. Gahmberg

Carl Gustav Gahmberg (s. 11. helmikuuta 1942 Kirkkonummi) on Helsingin yliopiston biokemian emeritusprofessori.

Gahmberg on saanut monia tunnustuksia urallaan. Vuonna 1981 hän sai nuoren tutkijan Anders Jahre -palkinnon. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1982. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen (vuodesta 1983) ja toimii sen hallituksen pysyvänä sihteerinä. Hän on myös Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ja lukuisien muiden kansainvälisten tiedeakatemioiden jäsen. Hän on ollut esimerkiksi Academia Europæan jäsen vuodesta 1989 lähtien. Vuonna 1995 Professoriliitto nimesi hänet Vuoden professoriksi. Vuonna 1997 hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto ja 2010 J. W. Runebergin palkinto.

Lähteet

Aiheesta muualla
Carl G. Gahmberg Helsingin yliopiston Tuhat-tutkimustietokannassa.

Helsingin yliopiston professorit
Matti Äyräpään palkinnon saajat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Matti Äyräpää

Matias (Matti) Anselmi Äyräpää (vuoteen 1876 Europaeus, ) oli lääkäri, hammaslääkäri sekä Suomen hammaslääketieteen uraauurtava tutkija. Häntä on kutsuttu jopa "Suomen hammaslääketieteen isäksi". Äyräpää oli myös kulttuurivaikuttaja ja tunnettu suomalaisuusmies, joka osallistui keskeisten suomenmielisten järjestöjen ja yritysten perustamiseen.

Elämäkerta 
Matti Europaeuksen vanhemmat olivat teologian tohtori, valtiopäivämies Anders Josef Europaeus ja Selma Augusta Europaeus, o.s. Lampa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta yksityislyseosta vuonna 1871. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1875 ja filosofian maisterin vuonna 1876. Jo opiskeluaikoinaan Europaeus oli vahva fennomanian kannattaja, ja suomensi sukunimensä aivan ensimmäisten joukossa, ottaen käyttöön sukunsa vanhan nimen Äyräpää. Hän oli ylioppilaskunnan puheenjohtaja ja johti jonkin aikaa myös suomenmielisten ylioppilaiden Suomalainen Nuija -opiskelijajärjestöä.

Hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi vuonna 1878 ja suoritti vielä sen jälkeen lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1883 ja sai lääketieteen ja kirurgian tohtorin arvon vuonna 1891.

Vielä 1800-luvulla hammaslääkärin toimi oli tyypillinen käsityöläisammatti, ja käytännössä ainoa käytössä ollut hoitomuoto oli viallisen hampaan poisto. Äyräpään vaikutuksesta siitä tuli yliopistossa opiskeltava tieteenala. Muun muassa hänen ponnistelujensa ansiosta aloitettiin Suomen hammaslääkärikoulutus Keisarillisessa Aleksanterin yliopistossa (nyk. Helsingin yliopisto) 1890-luvun alussa.

Äyräpää oli yksi Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin perustajista ja sen ensimmäinen puheenjohtaja. Myös Duodecimin perustaminen vuonna 1881 kytkeytyi kielitaisteluun, ja seuran ensimmäinen tehtävä oli luoda lääketieteen alalle suomenkielistä termistöä. Hän oli perustamassa myös Suomen hammaslääkäriseuraa, Kalevalaseuraa, KOP:ia, Takaharjun parantolaa, Vakuutusyhtiö Suomea, Instrumentariumia ja Suomen Tiedeseuraa.

Äyräpään nimeä kantaa Lääkäriseura Duodecimin vuodesta 1969 jakama Matti Äyräpään palkinto, joka on arvostetuin suomalainen lääketieteellisen tutkimuksen palkinto. Palkinnon suuruus on 20 000 euroa.

Äyräpään puolisoina olivat sisarukset Bertha Sofia ja Hilda Karolina Ingman. Jälkimmäisen kanssa syntyi heidän lapsensa taidemaalari Aune Äyräpää (1898–1981).

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla

 Forsius, Arno: Matti Äyräpää (1852–1928) – suomalaisuusmies ja hammaslääketieteen uranuurtaja.

Suomalaiset tieteilijät
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Suomalaiset hammaslääkärit
Eebenpuu

Eebenpuu eli mustapuu eli ebenholz tai eebenholtsi on puutavaratyyppi jota saadaan joidenkin eebenpuiden (Diospyros) suvun lajien ydinpuusta. Eebenpuu on kovapuulaji. Eebenpuuta tuottavat mm. lajit ceylonineebenpuu (Diospyros ebenum),  gabonineebenpuu (Diospyros crassiflora), celebesineebenpuu (Diospyros celebica) ja Diospyros tesselaria. Eebenillä on hyvin monta alkuperäisnimeä trooppisen vyöhykkeen eri kolkista. Alkuperäisnimet ovat: Kojoe itam, Congo moitomo, Mologotoe, Maitem, Mojondi, Camagon, Tendu, Temru, Tunki ja Timbruni. Eebenpuu on nimetty kaupallisessa kielenkäytössä Makassariksi Celebesin saaren samannimisen päävientisataman mukaan.

Ominaisuuksia 
Useimmat eebenpuulajit ovat pienehköjä ja ne saavuttavat yleensä noin 15 metrin korkeuden ja 40–50 cm läpimitan. Joillakin lajeilla rungon suorahko oksaton osa voi olla 20–25 m pitkä. Joskus kerrotaan tavatun jopa 30 metrin korkuisia ja 100 cm paksuisia puita. Eebenin pintapuun ja sydänpuun erottaa selvästi toisistaan.

Pintapuu 
Eebenpuun pintapuu on kellertävää ja puutyötarkoituksiin kelpaamatonta.

Sydänpuu 
Sydänpuu on lajista riippuen syvänmustaa, ruskeanmustaa tai mustajuovaista ruskealla pohjalla. Puuaines on erittäin kovaa, tiivistä ja raskasta mutta haurasta. Kuivanakin se uppoaa veteen, koska sen ominaispaino on 1,14.

Esiintyminen 
Eebenpuita kasvaa Afrikassa, Itä-Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa. Merkittävin eebenpuun kasvualue on Celebesin (Sulawesin) saaren metsät. Liiallisten hakkuiden takia eräät eebenpuulajit ovat nykyään uhanalaisia.

Käsittely 
Eebenpuun kuivaus on vaikeaa. Paksut sydänpuukappaleet on syytä kuivata hyvin hitaasti. Eebenpuu on kovuudestaan huolimatta työstettävissä kaikilla välineillä. Sahaaminen ja höylääminen sujuvat hitaasti, mutta sorvaus on helpompaa. Kiillotettaessa se saa kauniin, metallisen kiillon. Eebeniä voi myös leikata viiluiksi. Työstöpöly voi ärsyttää silmiä ja keuhkojen limakalvoja.

Käyttö 
Eebenpuuta käytetään esimerkiksi pianon koskettimissa, soittimien otelaudoissa ja viritystapeissa. Nykyään sitä harvemmin käytetään koriste-esineissä tai huonekaluissa. Kuitenkin esimerkiksi kansanomaiset afrikkalaiset koristeveistokset on usein tehty eebenpuusta.

Kuvia

Lähteet 
 Eebenpuu

Aiheesta muualla 

Eebenpuut
Puu
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tyttö lähtee kasarmiin

Tyttö lähtee kasarmiin on Aarne Tarkaksen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1956. Sen on tuottanut Mauno Mäkelä. Elokuva kuuluu Fennada-Filmin vuosina 1952–1958 tuottamaan seitsemän sotilasfarssin sarjaan, josta tämä oli viides. Elokuvan ensi-ilta oli 29. kesäkuuta 1956 Helsingissä Rexissä ja Tuulensuussa. Käsikirjoituksessa mainittu työnimi oli Tyttö kasarmissa.

Kriitikoiden arvioissa elokuvaa on sanottu "pikkukivaksi". Aikalaisarvioissa kiinnitettiin huomiota onnistuneeseen ohjaustyöhön. Arvioiden mukaan elokuva oli jo tasoltaan kohtuullinen, koska sitä ei muiden vastaavien liukuhihnaelokuvien tapaan tyrmätty täysin. Spede Pasanen oli jo näkyvässä roolissa elokuvassa "poskitrumpetteineen". Pasanen kohoaa selvästi alokasjoukon keulahahmoksi.

Tarina
Heikki Vuoren (Pentti Siimes) pitäisi astua varusmiespalvelukseen. Hän kuitenkin joutuu auto-onnettomuuteen, ja hänen siskonsa päättää esiintyä tilapäisesti Heikkinä. Hertta Vuori (Elina Pohjanpää) lähtee mieheksi naamioituneena varuskuntaan. Palveluksen läpivieminen naisena osoittautuu luonnollisesti vaikeaksi. Heikin toivuttua hän saapuu varuskuntaan ja onnistuu vaihtamaan siskonsa kanssa vaatteita. Hertta tavoitetaan alueelta ilman kulkulupaa ja hätäpäissään ilmoittaa tulleensa tapaamaan kapteeni Terästä. Hänet saatetaan Teräksen asunnolle, jossa hän nukahtaa sohvalle. Elokuvassa viritellään romanssia Esko Teräksen (Matti Ranin) ja Hertta Vuoren välille. Mukana on viatonta leikittelyä sukupuolirooleilla.

Spede Pasanen käyttää samaa nainen kasarmissa -teemaa myöhemmin tekemässään elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1956 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Aarne Tarkaksen ohjaamat elokuvat
Sotilasfarssit
Mary-Louise Parker

Mary-Louise Parker (s. 2. elokuuta 1964 Fort Jackson, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen teatteri- ja elo­kuva­näyttelijä. Hänet on palkittu Tony-, Emmy- ja Golden Globe -palkinnoilla. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan tuotoksissa Paistetut vihreät tomaatit, Boys on The Side – Matka ystävyyteen, West Wing, Angels in America ja Weeds.

Parkerin äiti on ruotsalainen, mutta hän ei itse osaa ruotsia.

Valikoitu filmografia 

 Paistetut vihreät tomaatit (1991)
 Boys on The Side – Matka ystävyyteen (1995)
 West Wing (2001–)
 Angels in America (2003)
 Weeds (2005–2012)

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Tony-palkinnon saajat
Aach (kaupunki)

Aach on kaupunki Etelä-Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Se sijaitsee lähellä Bodenjärveä ja Sveitsin rajaa. Sen asukasluku vuonna 2005 oli 2 230, ja sen pinta-ala on 10,69 neliökilometriä. Asukastiheys on 206 asukasta neliökilometrillä. Kaupungissa Saksan tuottoisin luonnollinen vesilähde Aachtopf.

Varhaisin maininta Aachista historiallisissa asiakirjoissa on vuodelta 1100. Noihin aikoihin se tunnettiin latinalaisella nimellään Oppidum Ach in Hegovia. Kaupunki Aachista tuli vuonna 1283 Saksan kuninkaan Rudolf I Habsburgilaisen myönnettyä sille kaupunginoikeudet.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin viralliset sivut

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Sivakkajoki (Kaavi)

Sivakkajoki on Vuoksen vesistön Juojärven reitin latvaosaan kuuluva vesitie Kaavin kunnassa Koillis-Savossa. Joki on vajaat 6 kilometriä pitkä. Se yhdistää Sivakkajärven ja Suuren-Kortteisen. Sivakkajoen virtapaikkoja ovat Pienikkikoski, Myllykoski ja Peltokankaankoski. 

Lintuharrastajille Sivakkajoki on tullut tunnetuksi talvisista koskikaroistaan. Sen varrella on kilometrin matkalla tavattu parhaimmillaan kerralla peräti 31 koskikaraa.

Aiheesta muualla 
Kaavin lintupaikat 

Kaavi
Suomen joet
Juojärven reitin valuma-alue
Lähi-idän esikeraaminen neoliittinen kausi

Lähi-idän esikeraaminen neoliittinen kausi () oli se kausi, jolloin maanviljely otti ensi askeleitaan Lähi-idässä. Tällä kaudella noin 10000–7500 eaa. ei käytetty saviastioita eli keramiikkaa. Kausi oli kivikautta. Kulttuuri vallitsi lähinnä Levantissa ja Syyrian ja Kaakkois-Turkin rajalla . Lähi-itään tuotiin kaudella terätyökalujen tekoon sopivaa obsidiaania Turkista ja Kurdistanista.

Silloin maanviljely alkoi villiviljan keräilystä, ja kylät kasvoivat aikaisempaa suuremmiksi. Talot olivat kauden alussa puoliksi maanalaisia pyöreitä savimajoja, mutta ajan myötä ilmestyi neliömäisiä, monihuoneisia taloja. Uudet neliömäiset talot saattoivat olla lattialtaan silattu kalkkikivilaastilla. Jeriko oli esikeraaminen neoliittinen asutuskeskus, jota on pidetty maailman vanhimpana kaupunkinakin, vaikka sen ala oli pieni.

Mikroliittien käyttö harvinaistui kaudella, tilalle tulivat kiillotetusta kivestä tehdyt terätyökalut. Maanviljelyyn liittyvinä pidetty äitijumalatar ja karjan kuvaaminen arkkitehtuurissa ilmestyivät Jerf El Ahmariin ja Mureybatiin Syyriaan noin 9000–8500 eaa. Monumenttirakennuksia ilmestyi, mm Jerikon muurit, Göbekli Tepen ja Nevali Corin kaiverretut kivilaatat. Kausi päättyi viimeistään 7000 eaa. keramiikan levitessä laajalle.

Eräiden arvioiden mukaan Palestiinan väestö kasvoi 6000:sta 45000:een n. 11000–9500 eaa.

Esikeraaminen neoliittinen A-kausi PPNA

PPNA-kausi oli noin 9500–8500 eaa. Ihmiset asuivat yleensä pyöreissä mutatiilitaloissa. Ehkä kauden lopulla syntyi maanviljely vuosien 9000–8500 eaa. välillä. Jotkut kauden keskuksista olivat jopa 3 ha kokoisia.

PPNB-kausi 

PPNB-kausi 8800–7100 cal. eaa. oli aikaa, jolloin neliömäiset talot yleistyivät. Ensimmäiset varmat todisteet viljasta, jossa on viljelyn aiheuttamia muutoksia. Ensimmäiset kotieläimet vuohi, lammas, sika ja nauta. Maanviljely levisi laajalle, ja jotkut asutuskeskukset kasvoivat suuriksi. Nauta kesytettiin 8000 eaa. Kaudelle olivat ominaisia myös kallot, joihin oli tehty kasvot savella.

Aikakaudet

Esikeraamisia neoliittisia kulttuureja 

Muutamia esikeraamisia neoliittisia kulttuureja.

Levantin PPN
Mureybat
Pohjois-Syyrian PPN 
Nemrikian Pohjois-Irak
M’lefaatian Lounais-Iran
Jarmo
Myöhäinen Acaram (Mesopotamia>
C-LPPN/C-MPPN/C-EPPN
Anatolian ECA I
Choirokoitía Kyproksella

Katso myös 
Neoliittinen Lähi-itä
Esikeraaminen
Esihistoriallinen Jeriko
Göbekli Tepe

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Köln context database
Near East HistoriansPPNA 
Agriculture

Kirjallisuutta 
 O. Bar-Yosef, The PPNA in the Levant – an overview. Paléorient 15/1, 1989, 57–63.
 J. Cauvin, Naissance des divinités, Naissance de l’agriculture. La révolution des symboles au Néolithique (CNRS 1994). Translation (T. Watkins) The birth of the gods and the origins of agriculture (Cambridge 2000).

Neoliittinen Lähi-itä
Lähi-idän keraaminen neoliittinen kausi

Lähi-idän keraaminen neoliittinen kausi (Lähi-idän myöhäisneoliittinen) on noin 7000–5500 eaa. alkanut esihistoriallinen ajanjakso, jolloin saviastioiden tekotaito levisi laajalle Lähi-idässä. Tällöin nauta otettiin kotieläimeksi. Myöhemmin savenpolttouuni mahdollisti kuparin valmistamisen, ja silloin oltiinkin jo kalkoliittisessa ajassa.

Varhaisin keramiikka 

Varhainen keramiikka esiintyi heti laajalla alueella Lähi-idässä. PPNB-kauden lopuilla alettiin jossakin Syyrian-Libanonin-Jordanian-Turkin seudulla tehdä "valkoista keramiikkaa". Alussa koreja alettiin tiivistää niin, että ne pitäisivät vettä. Käytetty aine oli poltettua kalkkikiveä tai kipsiä. Kipsi vaati kovettuakseen melko matalan lämpötilan, alle 170 °C, mutta kalkkikivilaastia piti kuumentaa  750–900 astetta. Sitten astioita tehtiin savesta, mutta kuorrutettiin kalkkikivilaastilla.

Keramiikka ilmestyi hedelmälliseen puolikuuhun noin 7000–6900 eaa. Syyrian, Pohjois-Irakin ja Kaakkois-Turkin seudulle. Ensimmäinen varsinainen keramiikka, mustapintainen poltettu keramiikka DFBW esiintyi Syyriassa, Israelissa ja Libanonissa noin 7000 eaa. alkaen. Syyrian varhaisin keramiikka on löydetty Pohjois-Syyrian Tell Sabi Abayd I:stä 6700–6200 eaa., ja se on joskus maalattua, toisin kuin monissa muissa varhaisissa paikoissa.

Keramiikka esiintyi ensin Pohjois-Levantissa, vasta myöhemmin Etelä-Levantissa. Tätä keramiikkaa on löydetty myös Kaakkois-Turkin Mersinin Yumuktepesta. Noin 6500 eaa. saviastiat yleistyivät huomattavasti.

Keraamisen neoliitti- ja kalkoliittikauden vaiheita 

Lähi-idän keraamisen neoliittikauden vaiheet.

Katso myös 
 Neoliittinen
 Neoliittinen Lähi-itä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Agriculture  University of Indiana
 Köln context database
 History Pages, Part 1: Ancient Civilizations

Kulttuurit
Neoliittinen Lähi-itä
Konehelsinki

Kone Helsinki oli suomalainen farkkujen valmistaja. Yritys teki pääasiassa miesten design-farkkuja, mutta myös muita tuotteita, kuten paitoja ja vöitä. Yritys perustettiin vuonna 1997. Sen pääsuunnittelija ja perustaja oli Kalle Kuusela, joka myi yrityksen kesällä 2007 Perttu Klaavolle. Kuusela jatkoi kuitenkin freelance-suunnittelijana.

Merkki oli vuonna 2003 Idols-kilpailijoiden vaatettaja. Antti Tuisku on jatkanut kilpailun jälkeenkin yhteistyötä yrityksen kanssa. Suomen Big Brother -kilpailun 3. tuotantokaudella voittanut Sauli ja samaisen kilpailun finaaliin selvinnyt Niko tekevät vaatesuunnittelua Kone Helsingille.
Yrityksen vaatteita ovat käyttäneet muun muassa The Rasmus, Kwan sekä Tiktak. Lisäksi yritys on valmistanut lavashow-esiintymisasuja Scandinavian Hunks -tanssiryhmälle kaudelle 2009–2010.

Kone Helsinki oli mukana Design Forum Finlandin, Suomen New Yorkin pääkonsulaatin ja Suomen New Yorkin kulttuuri-instituutin järjestämässä Hardcore-muotoilunäyttelyssä New Yorkissa toukokuussa 2008.

Vuonna 2009 Kone Helsinki toi markkinoille pääbrändin rinnalle alabrändin, erilaiseen jakelukanavaan ja edullisempaan hintakategoriaan sijoittuvan Kone Helsinki Jeans-tuotemerkin. Kuusela toimii alabrändin pääsuunnittelijana, ja jälleenmyynti tapahtuu Anttila-tavaratalojen kautta. Alkuperäinen merkki jatkaa yksilöllisten mallistojen tuotantoa. Tuotteita myydään nettikaupassa sekä omissa myymälöissä.

Lähteet

Vaatemerkit
Suomalaiset vaatetusalan yritykset
Venäjänkielinen Wikipedia

Venäjänkielinen Wikipedia () on Wikipedian venäjänkielinen versio. Venäjänkielisessä Wikipediassa on noin  artikkelia ja se on artikkelimäärältään seitsemänneksi suurin Wikipedia. Se perustettiin 20. toukokuuta 2001.

Historia 
Venäjänkieliseen Wikipediaan luotiin 100 000 artikkeli 16. elokuuta 2006. 500 000:s artikkeli luotiin 25. helmikuuta 2010. Vuosina 2006, 2007 ja 2009 venäjänkielinen Wikipedia sai Runet-valtionpalkinnon tieteen ja koulutuksen sarjassa.

Lähteet
 

Venäjänkielinen Wikipedia
Lähi-idän epipaleoliittinen kausi

Lähi-idän epipaleoliittinen kausi oli noin 21500–9500 kalenterivuotta eaa. Tällöin villiviljan keräily ja pienen riistan, muun muassa lampaiden ja gasellin metsästys tulivat yhä merkittävämmäksi Lähi-idän Levantin alueella. Kauden lopussa saatettiin viljellä maata. Kausi alkoi Kebaran kulttuurilla, ja päättyi maanviljelyn synnyttäneeseen tai sitä välittömästi edeltäneeseen Natufin kulttuuriin.

Epipaleoliittinen Lähi-itä 

Lähi-idän Levantin epipaleoliittinen eli mesoliittinen kausi oli Palestiinassa noin 20000/18000–9500 eaa., ja sen aikoina 
siirryttiin suurriistan metsästyksestä keräilemään yhä enemmän villiviljaa ja metsästämään pienempää riistaa, mm. gaselleja, hirvieläimiä, vuorikauriita, villisikaa, lampaan, vuohen, naudan ja hevosen sukuisten eläinten villejä muotoja.

Lähi-idässä Levantin tienoilla vallitsi ensin Kebaran metsästys-keräilykulttuuri, ja myöhemmin mikroliittisista piikivisirpeistään tunnettu Natufin kulttuuri. Ainakin jakson alussa ihmiset elivät melko liikkuvaa elämää vaeltaen riistan perässä. Kauden alussa noin 20000–18000 eaa. jääkauden loppuvaiheessa ilmasto ja kasvillisuus alkoivat muuttua, metsät hävisivät monien alueiden kuivuttua aroksi.
Valmistettiin piikiviteräisiä sirppejä.
Maata ei liene vielä tuolloin viljelty, mutta kerättyä villiviljaa varastoitiin jo Kebaran kulttuurin aikoina kuoppiin. Villien kasvien keräily alkoi uusien tietojen mukaan jo noin 21000 eaa., 10000 vuotta aikaisemmin kuin aiemmin ajoitettiin. Noin 11000 eaa. hyvin pienijyväiset kasvit katosivat ravinnosta..

Aikakaudet radiohiili- ja kalenterivuosina 

Varhainen epipaleoliitti 20000–14500 BP uncal (radiohiilivuosia), 22000–15450 cal eaa. (kalenterivuosia eaa.)
Keskinen epipaleoliitti 14500–12500 BP uncal, 15450–12800 cal eaa.
Myöhäinen epipaleoliitti, varhainen Natuf 12500–11250 BP uncal, 12800–11200 cal eaa.
Myöhäinen epipaleoliitti, myöhäinen Natuf  11250–10250 BP unncal,  11200–10000 cal eaa.

Aikakaudet ja kulttuurit 
Kebaran kulttuuri n. 21500–12500 eaa. Kebaran 
 Geometrinen Kebaran kulttuuri n. 16000–12500 cal. eaa. sirpit ilmaantuvat 13000 eaa.?
Natufin kulttuuri n. 12500–9500 eaa.
Varhainen Natuf 12500–11000 cal eaa.
Myöhäinen natuf 11000–10000/9500 cal, eaa.
Nizzanian
Hamran
Mushabian
Azraqin epipaleoliittinen
Qerenian
Madamaghan
Ramonian
Tell Abu Hureyra
Harifian

Katso myös 
Myöhäispaleoliittinen kausi
Neoliittinen Lähi-itä
Kebaran kulttuuri
Natufin kulttuuri

Lähteet

Aiheesta muualla 
Epipaleolithic , 
Köln kontext database Kebara
Transition to agriculture 
Mideast 

Kivikausi
Nokia 1600

Nokia 1600 on Nokian kesäkuussa 2005 julkistama matkapuhelin, joka on suunnattu lähinnä kehitysmaiden markkinoille.

Vuonna 2007 tehdyn tutkimuksen mukaan Nokia 1600 oli tuolloin Suomen kolmanneksi yleisin matkapuhelinmalli 3,2 prosentin käyttäjäosuudella.

Maailmanlaajuisesti 1600-mallia myytiin noin 130 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui kahdeksanneksi The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista.

Ominaisuudet 

Nokia 1600:lla voi puheluiden soittamisen lisäksi lähettää tekstiviestejä, joita mahtuu puhelimen muistiin noin 60. Puhelimessa on värinähälytys, ennakoiva tekstinsyöttöominaisuus, puhelukaiutin ja mahdollisuus handsfree-laitteen kytkemiseen. Puhelimen sisäiseen muistiin voi tallentaa 200 yhteystietoa, minkä lisäksi SIM-kortille mahtuu 250 yhteystietoa mikäli palveluntarjoaja sen mahdollistaa. Yhteystietojen nimet voivat olla enintään 14 merkkiä pitkiä ja niihin voi liittää vain yhden puhelinnumeron.

Nokian mukaan puhelimen BL-5C -tyyppinen akku kestää 5,5 tuntia puhuttaessa ja 450 tuntia valmiustilassa. Puhelin tukee polyfonisia eli 20-äänisiä soittoääniä. Puhelimen mukana tulevat soittoäänet ovat MP3-tasoisia, mutta käyttäjä ei itse voi ladata siihen muita kuin polyfonisia soittoääniä.

Nokia 1600:ssa on kolme peliä, jotka vaihtelevat alueittain. Mahdollisia pelejä ovat Snake Xenzia, Dice, Cricket Cup, Pocket Carrom, Soccer League, Adventure Quiz ja Rapid Roll.

Puhelimessa on myös soittoäänten sävellysohjelma, yksinkertainen laskin, yksikön muunnin, ajastin, sekuntikello ja puhuva kello. Puhelimessa on myös laskuri, joka kertoo prepaid-liittymissä jäljellä olevan saldon määrän.

Puhelimessa on vaihdettavat Xpress-on -kuoret.

Vastaanotto 

Cellularreviewer.com kehui Nokia 1600:aa kovaäänisestä ja äänenlaadultaan hyvästä puhelukaiuttimesta ja perustoimintoihin opastavasta esittelytilasta. Sivuston mukaan puhelin on erinomainen valinta niille, jotka haluavat pääasiassa soittaa puheluita ja lähettää tekstiviestejä eivätkä halua maksaa laitteesta paljoa.

Mobile-review.comin arvostelussa puhelin sai kehuja hyvästä mikrofonista ja pitkästä akkukestosta. Sivuston mukaan laitteen kaiutin on kuitenkin joskus liian hiljainen, pelien pelaaminen hankalaa pienen navigointinäppäimen ja numeronäppäinten asettelun vuoksi ja puhelimen takakansi liian heikkotekoinen. Kritiikkiä esitettiin myös huonolaatuisesta näytöstä, joka himmenee auringossa. Näyttöä kuitenkin kehuttiin selkeästä valikosta.

Symplification.com mainitsi laitteen eduiksi hyvän mikrofonin ja akkukeston.

Vuonna 2007 tehdyn tutkimuksen mukaan Nokia 1600 oli tuolloin Suomen kolmanneksi yleisin matkapuhelinmalli 3,2 prosentin käyttäjäosuudella.

Katso myös 

 Luettelo Nokian tuotteista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Käyttöohjeet 
 Nokia 1600 - Tuki

1600
Vuoden 2005 matkapuhelimet
Jalopähkinät

Jalopähkinät (Juglans) on jalopähkinäkasveihin kuuluva suku, jossa on noin 15 lajia. Luontaisena jalopähkinäpuita kasvaa Balkanilta Itä-Aasiaan sekä Pohjois-Amerikasta Andeille saakka. Useat lajit tuottavat arvostettua puutyöainetta ja syötäviä pähkinöitä.

Jalopähkinät ovat kesävihantia, isoja jopa 25 metriä korkeita ja laajalatvuksisia puita. Pohjois-Amerikasta tunnetaan enimmillään 50-metrisiäkin mustajalopähkinöitä. Lehdet ovat isoja, vuorottaisia ja parilehdykkäisiä. Hedekukinnot ovat oksilla roikkuvia norkkoja. Hedelmät ovat meheväkuorisia luumarjoja halkaisijaltaan 4,5–6,5 cm.

Käyttö 
Jalopähkinöistä käytetään usein yleisnimitystä pähkinäpuu. Niiden puuaines soveltuu mainiosti puusepäntöihin. Eurooppalaisen pähkinäpuun eli saksanjalopähkinän (Juglans regia) puuaines on vaalean- tai harmaanruskeaa. Puuaineksen huokoset ovat tasaiset ja hienot. Se on ominaispainoltaan kuivana noin 0,60, joten se on verrattain raskasta. Amerikkalaisen pähkinäpuun eli mustajalopähkinän (Juglans nigra) puuaines on punaisempaa sinipunaisin vivahduksin. Se on myös keveämpää ja pinnaltaan karkeampaa. Pähkinäpuuta käytetään muun muassa viiluina tai kokopuuna hienoihin koriste-esineisiin, soittimiin, ampuma-aseiden periin, huonekaluihin ja sisustustöihin. Erityisen arvostettua on ranskalainen Dordognen alueen jalopähkinäpuu.

Jalopähkinät ovat huomattavan paljon hiiltä sitovia puita.

Lajeja 
 Juglans ailantifolia (tai ailanthifolia) – japaninjalopähkinä
 Juglans cinerea – amerikanjalopähkinä
 Juglans mandshurica – mantsurianjalopähkinä eli mantšurianjalopähkinä
 Juglans nigra – mustajalopähkinä
 Juglans regia – saksanjalopähkinä eli saksanpähkinä 

Näistä japaninjalopähkinä menestyy Keski-Suomessa ja Pohjois-Karjalassakin; amerikanjalopähkinä ja mantšurianjalopähkinä talvehtivat suotuisilla paikoilla vain eteläisimmässä Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Den virtuella floran: Juglans 
 ITIS: Juglans 
 United States Department of Agriculture (USDA): Juglans 
 Flora of China: Juglans
The Seventh Song

The Seventh Song on kitaristi  Steve Vain kokoelmalevy. Levy julkaistiin 2000.

Kappalelista 
For The Love Of God  06:02  
Touching Tongues  05:32  
Windows To The Soul  06:25  
Burnin' Down The Mountain  06:24  
Tender Surrender  05:09  
Hand On Heart  05:26  
Melissa's Garden  07:54  
Call It Sleep  05:09  
Christmas Time Is Here  04:22  
The Wall Of Light  02:41  
Boston Rain Melody  04:30

Lähteet 
 http://www.guitar9.com/7thsong.html

Seventh Song, The
Seventh Song, The