joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Syksyllä kaikki on toisin

Syksyllä kaikki on toisin on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Mikko Niskasen ohjaama suomalainen draamaelokuva. Niskanen esittää itse pääosan pankinjohtaja Kalervo Haapasena. Elokuva sijoittuu ohjaushetken nykyaikaan pienelle taloudellisissa vaikeuksissa olevalle keskisuomalaiselle paikkakunnalle ja kuvaa pankinjohtaja Haapasen viimeisiä kuukausia, jotka päättyvät hänen potkuihinsa ja itsemurhaansa. Hautajaiset aloittavat elokuvan ja muu on takaumaa. Elokuva oli myös nuoren Kari Heiskasen läpimurtorooli ennen komediasarjoja.

Kriitikko toteaa, että elokuvassa on patetiaa pelkäämättömälle Niskaselle ominaista herkkyyttä, ja on myös sitä mieltä, että realistinen elokuva on turhaan jäänyt unohduksiin. Toisaalta sen jännitteiden jäsentymisessä kantavaksi kokonaisuudeksi nähdään puutteita ja kerronnan rytmiikassa kompurointia.

Elokuva perustuu löyhästi tositapahtumiin ja Ilmari Eskolan romaaniin Tikapuut huipulle vuodelta 1960.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1978 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Mikko Niskasen ohjaamat elokuvat
Yhteiskunnalliset elokuvat
Kolmivuorotyö

Kolmivuorotyö tarkoittaa vuorotyötä, jossa työntekijällä on aamu-, ilta- ja yövuoroja. Kolmivuorotyötä on siellä, missä palveluja tai koneita käytetään keskeytyksettä ympärivuorokautisesti. Tällainen työrytmi on yleistä esimerkiksi teollisuustyöntekijän, sairaanhoitajan, poliisin, vartijan tai mielenterveyshoitajan työssä.

Kolmivuorotyön haittoja työntekijälle ovat mm. vuorokausirytmin sekoittuminen ja väsymys. Monissa kolmivuorotöissä työ on jaksotettu siten, että työjakson jälkeen on pidempi vapaa-jakso.

Työ
America Ferrera

America Georgine Ferrera (s. 18. huhtikuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan elokuvassa Neljä tyttöä ja maagiset farkut sekä television komedia/draamasarjasta Ruma Betty, jossa hän näytteli pääroolia, Betty Suarezia. Hän sai roolistaan Golden Globe- ja Screen Actors Guild Award -palkinnot. Lisäksi hän ääninäyttelee Astridia elokuvassa Näin koulutat lohikäärmeesi.

Yksityiselämä 

Ferrera syntyi Los Angelesissa kuusilapsisen perheen nuorimmaiseksi. Hänen vanhempansa muuttivat Yhdysvaltoihin Hondurasista 1970-luvulla. Ferreralla on neljä sisarta ja yksi veli. Ferreran äiti työskenteli Hilton-hotellissa siivouksen henkilöstöjohtajana. Äiti erosi Ferreran isästä ja kasvatti kuusi lasta yksin, toivoen heille parempaa koulutusta. Kotona puhuttiin espanjaa, mutta Ferrera puhuu myös aivan virheetöntä englantia.

Ferrera kasvoi Woodland Hillsin kaupunginosassa Los Angelesissa. Hän aloitti näyttelemisen jo kahdeksanvuotiaana koulunäytelmissä. 

Hän avioitui näyttelijä Ryan Pier Williamsin kanssa vuonna 2011 ja he odottavat perheenlisäystä kesällä 2018.

Filmografia

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Lammin reservikomppania

Lammin reservikomppania (pidemmin 25. Lammin reservikomppania) oli Hämeenlinnan tarkk'ampujapataljoonaan 1883–1899 kuulunut reserviläisiä kouluttanut sotilasyksikkö Lammilla. 

Komppanian entisellä kasarmialueella sijaitsee Mainiemen kuntoutuskeskus. Alueella on Lammin reservikomppanian aikuisia rakennuksia mm. alipäällystön asuinrakennus, ns. vääpelin talo sekä komppanian päällikön asuin- ja toimistorakennus, joista kumpikin on täysin muutettuja alkuperäisestä muodostaan sekä kolme ruutikellaria. Mainiemen kuntoutuskeskuksen keskellä on 1927 valmistunut Martti Pasasen suunnittelema kivinen asuntolarakennus, joka edustaa klassista rakennustyyliä.

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Suomalaiset sotilasyksiköt autonomian aikana
Lammi
Ostankinon televisiotorni

Ostankinon televisiotorni on 540 metriä korkea televisio- ja radiotorni Moskovassa Venäjällä. Sen on suunnitellut Nikolai Vasiljevitš Nikitin (1907–1973). Torni on Euroopan korkein rakennelma.

Tornin rakentaminen alkoi vuonna 1963, ja se valmistui vuonna 1967. Se piti maailman korkeimman vapaastiseisovan rakennelman titteliä kymmenen vuotta, kunnes vuonna 1976 Kanadan Torontoon valmistui CN Tower. 

Tornissa on tapahtunut muutamia onnettomuuksia, kuten esimerkiksi tulipalo 27. elokuuta 2000 ja basehyppääjä Christina Grubelnekin paiskautuminen tornin seinämään 1. heinäkuuta 2004.

Tulipalot 
Tornissa syttyi 27. elokuuta 2000 tulipalo, joka vaati neljän ihmisen hengen. Tulipalo häiritsi Moskovan radio- ja televisiosignaaleja. 

Tornissa syttyi uudestaan tulipalo 25. toukokuuta 2007, mutta se kuitenkin oli paljon pienempi palo kuin vuonna 2000. Kaikki sisällä olleet ehdittiin evakuoida, ja henkilövahingoilta säästyttiin.

Teknistä tietoa 
Tornin kattokorkeus: 385,4 m
Antennikorkeus: 540,1 m
Ylin kerros: 360 m
Lattiapinta-ala: 15 000 m²
Kerroksia: 120
Hissejä: 11

Katso myös

Luettelo maailman korkeimmista rakennuksista ja rakennelmista

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kotisivut 
 BBC:n uutinen
 Structure.de
 Ostankino Tower Above the Clouds

Moskovan rakennukset ja rakennelmat
Neuvostoliiton televisio
Televisiotornit
Näkötornit
Superstition

Superstition on Stevie Wonderin kirjoittama, tuottama, esittämä ja sovittama funk-kappale. Hän levytti sen Motown Recordsille vuonna 1972.

Superstition julkaistiin alun perin Talking Book -albumilla. Se julkaistiin myös singlenä, joka nousi Yhdysvalloissa myyntilistan ykkössijalle ja Britanniassa nelossijalle.

Kappaleesta on tehty useita cover-versioita, tekijöinä muun muassa Melvin Van Peebles, Raven-Symone, Stevie Ray Vaughan ja Widespread Panic. Rolling Stone -lehti arvioi kappaleen vuonna 2021 kaikkien aikojen 12. parhaaksi musiikkikappaleeksi.

Lähteet

Vuoden 1972 kappaleet
Stevie Wonderin kappaleet
Unkarin jääkiekkomaajoukkue

Unkarin jääkiekkomaajoukkue edustaa Unkaria miesten jääkiekon kansainvälisissä otteluissa. Maa liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton jäseneksi vuonna 1927.

Rekisteröityneitä miesjääkiekkoilijoita Unkarissa on yhteensä 1 330, jäähalleja 49. Nykyisin joukkuetta valmentaa Sean Simpson.

Arvokisamenestys 
Unkari on osallistunut kolme kertaa olympialaisten jääkiekkoturnaukseen sijoittuen parhaimmillaan kahdeksanneksi Garmisch-Partenkirchenissä vuonna 1936. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa sen paras sijoitus on viides vuodelta 1937. Vuoden 1938 turnauksessa Unkari järjesti yllätyksen nappaamalla pisteen itseltään Kanadalta. Aiemmin tähän olivat eurooppalaisista joukkueista pystyneet vain Ruotsi vuonna 1931 ja Iso-Britannia vuoden 1936 olympiaturnauksessa.

2000-luvulla 
Vuonna 2001 1. divisioonan turnauksen viimeisessä ottelussa Unkari hävisi jatkoajalla ratkaisevassa ottelussa Italialle ja jäi näin maalin päähän pääsarjapaikasta.   

Unkari nousi korkeimmalle sarjatasolle 70 vuoden tauon jälkeen vuonna 2008, ja pelasi Sveitsissä jääkiekon maailmanmestaruusturnauksessa 2009. Se ei ole kuitenkaan pystynyt haastamaan jääkiekon suurmaita, mutta noissa kisoissa se hävisi niukasti Slovakialle yhden maalin erolla 4–3. Nykyisin Unkari on vakiintunut 1. divisioonan yhdeksi ennakkosuosikiksi, tosin ollen kisojen lohkossa usein täpärästi toiseksi paras. 

Sotšin talviolympialaisten karsinnoissa Unkarin tie päättyi esikarsintaan, kun se hävisi lohkonsa viimeisen ratkaisevan pelin Alankomaille rangaistuslaukauskilpailussa. 

Keväällä 2015 Unkari sijoittui 1. divisioonan A-lohkon turnauksessa toiseksi ja nousi ylimmälle tasolle maailmanmestaruusksoihin vuodeksi 2016.

Sijoitukset

Olympialaisissa 
 1928 – 11. 
 1936 – 7. 
 1964 – 16. 
 1998 – karsiutui
 2002 – karsiutui
 2006 – 22. (karsiutui)
 2010 – 21. (karsiutui) 
 2014 – 22. (karsiutui)
 2018 – 22. (karsiutui)
 2022 – 19. (karsiutui)

Maailmanmestaruuskilpailuissa

IIHF Ranking 
 2003 – 22.
 2004 – 22.
 2005 – 22.
 2006 – 22.
 2007 – 21.
 2008 – 20.
 2009 – 20.
 2010 – 20.
 2011 – 20.
 2012 – 19.
 2013 – 19.
 2014 – 19.
 2015 – 19.
 2016 – 19.
 2017 – 20.
2018 – 20.
2019 – 21.
2020 – 21.
2021 – 21.
2022, helmikuu – 21.

Tunnettuja pelaajia 
Kolme unkarilaista pelaajaa on varattu NHL-joukkueisiin:
 Tamás Gröschl (Edmonton Oilers)
 Levente Szuper (Calgary Flames)
 János Vas (Dallas Stars)

Myös unkarilainen maalivahti Adam Vay nousi kuuluisuuteen otteistaan vuoden 2016 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.

Vuonna 2015 kanadalaissyntyinen Frank Banham edusti Unkaria 1. divisioonan A-lohkon maailmanmestaruusturnauksessa sekä seuraavana vuonna olympiakarsinnoissa ja jälleen myös A-sarjan maailmanmestaruusturnauksessa.

Kokoonpanoja 
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2009

Katso myös 
 Unkarin naisten jääkiekkomaajoukkue
 Unkarin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Unkarin jääkiekkoliiton viralliset sivut 
 Unkari IIHF:n sivuilla 
 Unkari nationalteamsoficehockeyssä 

Jääkiekkomaajoukkueet
Unkarin jääkiekko
Mustakulma-albatrossi

Mustakulma-albatrossi (Thalassarche melanophris) on keskikokoinen eteläisen pallonpuoliskon 
albatrossi. Lajin nimesi Coenraad Jacob Temminck 1828.

Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on 80–95 cm ja siipien kärkiväli keskimäärin 2,4 m. Lajinimi on peräisin silmän yllä olevasta kapeasta mustasta juovasta. Vartalo ja pää ovat valkoiset, siipien yläpinta ja selkä ovat tummanharmaat ja siipien alapinta mustan ja valkoisen kuvioima. Pyrstö on tumma. Nokka on keltainen. Nuoret ja esiaikuiset linnut ovat aikuisen värisiä, mutta nokka on tumman luunvärinen ja siinä on tumma kärkitäplä. Sukupuolet ovat samannäköiset. Koiras on hieman naarasta kookkaampi. Laji voi elää yli 30-vuotiaaksi.

Esiintyminen 

Maailman populaation koko on 1–2,5 miljoonaa yksilöä, joista pesiviä pareja on noin 530 000–680 000. Laji on yksi runsaslukuisimmista albatrosseista. 60–80 % mustakulma-albatrosseista pesii Falklandinsaarilla, 10–20 % Etelä-Georgiassa ja 3–20 % Chilen edustan saarilla. Pienempiä populaatioita asuu myös Intian valtamerellä Kergueleninsaarilla ja Crozetsaarilla sekä Australian ja Uuden-Seelannin vesillä Heard, McDonald, Macquarie, Campbell, Antipodes ja Snares saarilla.

Lajin pesimäpopulaatioiden havaittiin 2010-luvulla tehdyissä tutkimuksissa olevan pääsääntöisesti kasvussa, vaikka pitkäsiimakalastus uhkaa lajia.

Elinympäristö 
Pesimäsaaret ovat yleensä jyrkkärantaisia ja vuoristoisia, paikoin myös tasaisia. Pesimäajan ulkopuolella mustakulma-albatrossit vaeltelevat Antarktiksen vesillä sekä eteläisellä Atlantilla ja Intian valtamerellä.

Lisääntyminen 

Pari muodostaa elinikäisen parisuhteen. Sukukypsä noin 10 vuoden ikäisenä. Laji pesii joka vuosi. Pesä on noin 60 cm korkea kasa, joka on koottu ruohoista ja mudasta. Naaras munii yhden munan, jota molemmat puolisot hautovat.

Ravinto 
Syö pääasiassa krillejä mutta myös mustekaloja, kaloja ja haaskoja.

Lähteet 
 Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8
 savethealbatross

Viitteet 

Ulappalinnut
Luikerot

Luikerot eli limakalat (Blenniidae) on pienehköjen kalojen heimo, johon kuuluu 345 lajia, jotka jaetaan 53 sukuun.

Koko ja ulkonäkö 
Luikeroiden pää on tylppäkuonoinen, eikä ihossa erotu suomuja. Silmät ovat suhteellisen suuret ja sijaitsevat pään yläosassa, mikä antaa kalalle hiukan sammakkoeläinmäisen ulkonäön.

Alkuperä 
Luikeroita elää Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren trooppisissa ja subtrooppisissa osissa, yleensä meressä, harvoin murtovedessä tai makeassa vedessä. Monet lajit ovat suosittuja akvaariokaloja. Välimeren seudulla elää luonnonvarainen jokiluikero.

Käyttäytyminen 
Luikerot nöpöttävät usein rintaeviensä varassa lähellä pohjaa samalla tavalla kuin tokot. Ne ovat luonnossakin hyvin reviiristään tietoisia kaloja, joten niitä ei kannata pitää monta samassa akvaariossa.

Luikerot sekoitetaan helposti tokkoihin. Anatomian selvin ero on selkäevä, joka luikeroilla jatkuu yhtenäisenä koko selän yli. Pohjalla maatessaan ne pitävät vartaloaan luonteenomaisesti kaarella. Luikerot ovat kovia hyppimään, ja siirtyvät luonnossa riutanlammikosta toiseen hyppäämällä.

Akvaariossa suosittuja lajeja  
viherluikero Salarias fasciatus  
mokkaluikero Atrosalarias fuscus
kultaluikero Ecsenius midas 
kultapyrstöluikero Ecsenius bicolor  
diskomyrkkyluikero Meiacanthus smithi
saumamyrkkyluikero Meiacanthus atrodorsalis  
seepramyrkkyluikero Meiacanthus grammistes  
ruskomyrkkyluikero Meiacanthus mossambicus

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.reefkeeping.com/issues/2004-07/hcs3/index.php

Akvaariokalat
Venäjän rautatiet

Venäjän rautatiet eli RŽD () on koko Venäjän federaation rautatieliikenteestä vastaava konserni. Se perustettiin 1. lokakuuta 2003 korvaamaan Venäjän rautatieministeriön liikennetoiminta. Konsernille siirtyi Venäjän rautatieministeriöltä 987 yritystä ministeriön 2 046 yrityksestä, mikä edusti 95 prosenttia kirjanpidollisesta tasearvosta. Yhtiön omistaa Venäjän federaatio.

Venäjän alueelliset rautatiet

Venäjän rautatiet -konserniin kuuluu yhteensä 16 alueellista rautatieyhtiötä. Näitä ovat muiden muassa:

 Lokakuun rautatie (), kotipaikka Pietari
 Moskovan rautatie (Moskovskaja železnaja doroga), Moskova
 Gorkin rautatie (Gorkovskaja železnaja doroga), Nižni Novgorod
 Kaliningradin rautatie (Kaliningradskaja železnaja doroga), Kaliningrad
 Kuibyševin rautatie (Kuibyševskaja želesnaja doroga), Samara
 Pohjoinen rautatie  (Severnaja železnaja doroga), Jaroslavl
 Pohjois-Kaukasian rautatie (Severo-Kavkazskaja železnaja doroga), Donin Rostov

Lähteet

Aiheesta muualla

 Venäjän rautateiden kotisivu, http://www.rzd.ru/  
 Venäjän rautateiden kotisivu, http://www.eng.rzd.ru/  
 Venäjän rautateiden aikatauluhaku  (eng.rzd.ru)
 Venäjän rautateiden junalipun tiedot  (eng.rzd.ru)
 Junalla Venäjälle  (VR-yhtymä)
 RZD:n reitit EU:n alueelle (kartasta puuttuvat reitit Baltiaan ja Baltian kautta)  (rian.ru)
 RZD:n alueellinen yhtiö Lokakuun rautatiet, Pietari   (ozd.rzd.ru)
 RZD:n alueellinen yhtiö Moskovan rautatiet, Moskova   (mzd.rzd.ru)
 RZD:n alueellinen yhtiö Pohjoisen rautatie, Jaroslavl   (szd.rzd.ru)
 RZD:n alueellinen yhtiö Gorkin rautatiet, Nižni Novgorod   (gzd.rzd.ru)
 RZD:n alueellinen yhtiö Kuibyševin rautatiet, Samara  (kbsh.rzd.ru)
 RZD:n alueellisen yhtiön tietoja ja vastuualueen kartta: Pohjois-Kaukasian rautatiet, Rostov-na-Donu  (rzd.ru)

Rautatieyhtiöt
Venäjän rautatieliikenne
Venäläiset liikenneyhtiöt
Venäläiset valtionyhtiöt
Bonnierhuset

Bonnierhuset on tornitalo Tukholman Vasastanin kaupunginosassa, Vasaparken-puiston eteläpuolella Torsgatanin varrella. Se kohoaa 61 metrin korkeuteen. Rakennuksessa toimii Bonnierin konsernijohto ja Dagens Industri -sanomalehden toimitus. Talon omistaa Bonnier Cityfastigheter.

Bonnierhuset rakennettiin 1946–1949. Sen suunnittelivat arkkitehdit Ivar ja Anders Tengbom, jotka olivat voittaneet vuonna 1937 järjestetyn suunnittelukilpailun. Kyseessä oli ensimmäinen Ruotsiin toisen maailmansodan jälkeen rakennettu betonirunkoinen tornitalo. Seinät on verhoiltu keltaisella tiilellä. Toimistot sijaitsevat torniosassa, matalammassa siivessä on lehtipaino. Taloa on laajennettu 1964 ja 1972 Anders Tengbomin suunnittelemilla lisäosilla.

Bonnierhusetin eteläpuolelle valmistui vuonna 2006 Bonnierin taidehalli.

Nimeä Bonnierhuset käytetään myös Sveavägenin varrella Norrmalmilla sijaitsevasta Bonnierin vanhasta pääkonttorista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin tornitalot
Tukholman rakennukset ja rakennelmat
Bonnier
Colt Single Action Army

Colt Single Action Army (tunnettu myös nimillä Colt Peacemaker tai Colt Model 1873) on alkujaan Colt’s Patent Firearms Manufacturing Companyn ja myöhemmin Colt’s Manufacturing Companyn (CMC) valmistama yksitoiminen () revolveri. Yksitoimisen aseen iskuvasara on joka laukauksella ensin vedettävä vireeseen.

Vuonna 1872 patentoitu ja 1873 valmistukseen otettu revolveri kehitettiin suustaladattavien Colt -mallien patruunakäyttöisten muunnosten pohjalta. Yhdysvaltain armeija valitsi vuonna 1873 revolverin palvelusaseekseen .45 Colt (tunnettu myös nimillä .45 Long Colt tai .45 LC) -kaliiperisena. Armeijan ja ratsuväen mallissa oli 7,5 tuuman (191 mm) piippu, tykistömallissa piippu oli 5,5-tuumainen (140 mm). 

Colt Peacemaker on yksi tunnetuimmista niin sanotun villin lännen aseista. Ase sai nopeasti suuren suosion sekä sotilas- että siviilikäyttäjien keskuudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Pistoolit
Nikolai Lehto

Kaarlo Nikolai Lehto (15. joulukuuta 1905 Halikko – 6. marraskuuta 1994 Turku) oli suomalainen kuvataiteilija. 

Lehto aloitti taiteellisen uransa mainospiirtäjänä. Hän kiinnostui taiteesta muutettuaan Turkuun 1920. Aluksi hän maalasi traditionaalisia ja realistisia maisemia ja henkilökuvia. Vähitellen hän alkoi tietoisesti siirtyä naivistisempaan ja surrealistisempaan ilmaisuun. Hän jättäytyi vapaaksi taiteilijaksi vasta yli 50-vuotiaana.
Suurimman suosion Lehto saavutti töillään, joiden pääosassa ovat ihmiset tai eläimet. Henkilöt ovat vahvasti tyypiteltyjä ja poseeravat kuten vanhoissa perhevalokuvissa, katse kohti kameraa. Ihmiset ovat arvokkaan vakavia eikä töissä näy liikettä. Teokset ovat kertovia ja lämpimän humoristisia.

Lehto opiskeli Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1930–1932. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1972 ja hän sai professorin arvon vuonna 1982.

Lähteet 
 
 Turun Sanomat

Aiheesta muualla
 Nikolai Lehto Valtion taidemuseon kokoelmissa
 Nikolai Lehto Taide Salmelan kokoelmissa
 
Kansallisbiografia

Suomalaiset taidemaalarit
Naivistit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Aurora-mitalin saajat
Rauni Magga Lukkari

Rauni Magga Lukkari (s. 30. syyskuuta 1943 Utsjoki) on saamelainen runoilija ja kääntäjä. Hän kirjoittaa pohjoissaameksi.

Lukkari syntyi Utsjoen Vetsikossa, mutta on asunut yli 20 vuotta Norjan puolella Tromssassa.

Tuotanto

Kirjat
 Jieŋat vulget (1980)
 Báze dearvan, Biehtar (1981)
 Losses beaivegirji (1986)
 Mu gonagasa gollebiktasat (1991)
 Čalbmemihttu (1995)
 Árbeeadni (1996)
 Dearvvuođat (1999)

Käännökset
 Laila Stien: Olle P ja imas beaivvás (1991)
 Einar Bragi: Vaikke jiehkki jávkkodivccii (1998)
 Marion Palmer: Utsatte strök/Rasis guovllut (1999)
 Kati-Claudia Fofonoff: Eana áđai nuppebeliid (2000)
 Dás álget johtolagat. Barents guovllu antologia (2001, käännös: Jovnna-Ánde Vest, Rauni Magga Lukkari ja Petter Johanas Lukkari)
 Riina Katajavuori: Gii halla (2004, käännös: Rauni Magga Lukkari ja Petter Johanas Lukkari)
 Edith Södergran: Manin munnje eallin addui (2004, käännös: Rauni Magga Lukkari ja Petter Johanas Lukkari)

Lähteet 

Saamelaiskirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Presidenttifoorumi

Presidenttifoorumi on Suomen tasavallan presidentin Tarja Halosen kehittämä ja järjestämä keskustelutilaisuus, joissa pohditaan ajankohtaisia aiheita. Presidenttifoorumeissa on ollut mukana useita kymmeniä aiheen asiantuntijoita. Tilaisuudet on kuvannut Yleisradio ja ne on myös noteerattu laajalti mediassa. Ensimmäinen presidenttifoorumi järjestettiin elokuussa 2006. Presidenttifoorumien puheenjohtajana ovat toimineet Tarmo Ropponen ja Hannu Lehtilä.

Presidenttifoorumit

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tarja Halosen puhe 1. Presidenttifoorumissa

Tarja Halonen
Suomen poliittiset keskustelutapahtumat
Sebringin 12 tunnin ajo

Sebringin 12 tunnin ajo on vuotuinen moottoriurheilun kestävyyskilpailu, joka ajetaan Sebring International Racewaylla Sebringissä, Floridassa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 12 tuntia.

Kilpailua on järjestetty vuodesta 1950 lähtien. Kilpailuun on osallistunut lukuisia Formula 1 -kuljettajia sen historian aikana, mm. suomalainen Jyrki Järvilehto on voittanut kilpailun kahdesti. Kilpailua pidetään hyvänä valmistautumisena myöhemmin järjestettävään Le Mansin 24 tunnin ajoon.

Voittajat

Lähteet

Aiheesta muualla
Nord

Nord (pohjoinen useilla kielillä) voi merkitä seuraavia:

Gare du Nord, rautatieasema Pariisissa
LGV Nord, Pariisista Kanaalin tunneliin johtava suurnopeusrata
Lega Nord, italialainen oikeistopuolue
Nord, Burkina Fason hallintoalue
Nord, Ranskan 59. departementti 
Nord, departementti Haitilla
Nord, maakunta Kamerunin pohjoisosassa
Nord, sotilas- ja tutkimusasema Grönlannissa
Nord Pool, Pohjoismaiden sähköpörssi
Radio Nord, ruotsalainen merirosvoradio
Sonderkommando Nord, saksalainen salainen vastarintajärjestö
Saksalainen yhdysesikunta Nord, Saksan toisen maailmansodan aikainen OKW:n esikunta 
6. SS-vuoristodivisioona Nord, toisen maailmansodan aikainen Waffen-SS:n kuulunut Saksan armeijan yksikkö
Nord Aviation, Ranskassa 1954-1970 toiminut ilmailuyhtiö
S/S Nord I, S/S Nord II ja S/S Nord III, Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön yhdistettyjä rahti- ja matkustajahöyrylaivoja
Nord, ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1991

Henkilöitä
Annika Nord, oik. Nordqvist, suomalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä
Mikael Nord (s. 1977), ruotsalainen jääkiekkotuomari
Mikael Nord Andersson (s. 1959), ruotsalainen musiikkituottaja.
Jan Timman

Jan Timman (s. 14. joulukuuta 1951) on hollantilainen shakinpelaaja, jonka parhaat pelivuodet olivat 1970–1980-luvuilla. Hän on voittanut Hollannin shakkimestaruuden yhdeksän kertaa ja ollut useasti maailmanmestaruuden haastajaehdokas. Kun hallitseva maailmanmestari Garri Kasparov ja hänen ykköshaastaja Nigel Short riitautuivat FIDE:n kanssa ja alkoivat pelata vuoden 1993 maailmanmestaruusottelua uuden, oman liittonsa, alaisuudessa, FIDE järjesti oman maailmanmestaruusottelunsa kakkoshaastaja Timmanin ja kolmos-neloshaastaja Anatoli Karpovin kesken. Toinen vaihtoehto olisi ollut Kasparovin ja Shortin ollessa poissa julistaa paras haastaja suoraan mestariksi, kuten tehtiin Bobby Fischerin ja Karpovin tapauksessa vuonna 1975. Näin Timman olisi ansainnut tämän ”varjomestaruuden” ilman ottelua, mutta Karpoville annettiin uusi mahdollisuus, jonka hän käytti sen hyväkseen ja voitti tuon taiston.

Timmania pidettiin 1980-luvulla ja 1990-luvun]alkupuolella parhaana ei-neuvostoliittolaisena pelaajana. Hänet tunnettiin ”lännen parhaana” (”The Best of the West”). Timman pelaa yhä aktiivisesti ja FIDE:n rankingissa hän oli maailman sadanneksi paras pelaaja huhtikuussa 2006. Hän voitti Sigeman Tournamentin Malmössä Ruotsissa 2006.

Timman on yksi New In Chess -lehden päätoimittajista. Hänen kirjaansa The Art of Chess Analysis pidetään yhtenä shakkikirjallisuuden modernina klassikkona.

Timman on toisen kerran naimisissa. Hänellä on tytär ensimmäisestä avioliitostaan.

Teoksia 

 

Shakin suurmestarit
Alankomaalaiset shakinpelaajat
Shakkikirjailijat
Shakin Hollannin-mestarit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Yrjö Hautala

Yrjö David Hautala (22. helmikuuta 1903 Kotka – 30. huhtikuuta 1969 Nivala) oli suomalainen poliitikko. Hautala edusti eduskunnassa Kansanpuoluetta 1933–1936, mutta siirtyi Talvisodan jälkeen Maalaisliittoon, jonka listoilta hän nousi eduskuntaan kolmesti sotien jälkeen vuosiksi 1945–1958 ja 1962–1966.

Hautala avioitui 1928 Katri Sulkion kanssa.

Lähteet

Kari & Seija Krapu: Yrjö Hautala  Kirjastovirma 2003

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Nivalan kaupunginvaltuutetut
Oulun vaalipiiri
Oulun läänin eteläinen vaalipiiri
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Progesterex

Progesterex on fiktiivinen treffihuume. Se on osa huijausta (hoax), joka alkoi kiertää sähköpostitse internetissä vuonna 1999. Ei ole olemassa tämän nimistä lääkeainetta, tai edes lääkettä, jolla olisi tällainen vaikutus, eikä tapahtumaa ole koskaan raportoitu tai vahvistettu. Myös Suomen poliisi tiedotti asiasta marraskuussa 2007.

Eräs versio huijauskirjeestä kiersi MySpace-sivustolla (heinäkuu 2006) Bebosta se löydettiin elo-syyskuussa 2006. Vuonna 2008 liikkui uusi muunneltu versio suomeksi ainakin Facebookissa, jossa kirjeen lopussa oli yksittäisen poliisin yhteystiedot.

Seuraavassa huijauspostin tyypillinen sisältö
"Nainen joka vietti iltaa ___ nimisessä yökerhossa lauantai-iltana, pahoinpideltiin viiden miehen toimesta, jotka poliisien ja sairaalan raporttien mukaan joukkoraiskasivat hänet ennen jättämistään. Nainen ei muista tapahtumista mitään, mutta testeissä hänen verestään löytyi Rohypnolia ja Progesterexia, joka on sterilisaatiolääke. Tätä lääkettä on nykyisin käytetty raiskauksissa, tarkoituksena raiskata ja steriloida uhrit. Progesterexia on myytävänä eläinlääkäreillä suurten eläinten sterilointiin. Sitä käytetään yhdessä Rohypnolin kanssa treffihuumeena. Raiskaaja pudottaa lääkkeet naisen juomaan, ja nainen ei muista seuraavana päivänä edellisen illan tapahtumista mitään. Progesterex liukenee juomaan helposti ja aiheuttaa sen, että nainen ei voi tulla raskaaksi raiskauksesta ja raiskaajan ei tarvitse huolehtia DNA-testistä joka saattaisi paljastaa hänet raiskaajaksi myöhemmin. LÄÄKKEEN VAIKUTUS EI OLE OHIMENEVÄÄ, Progesterex on suunniteltu hevosten sterilointiin. Nainen, joka ottaa lääkkeen EI VOI KOSKAAN TULLA RASKAAKSI. Huijarit saavat tätä lääkettä helposti eläinlääkäreiltä, ja siitä on tulossa seuraava yleinen treffihuume. Internetissä on ohjeita siitä, kuinka sitä käytetään.
Lähetä tämä eteenpäin kaikille jotka tunnet, varsinkin naisille. Ole varovainen ollessasi yökerhossa äläkä koskaan jätä juomaasi vartioimatta. Käytä hieman viitseliäisyyttäsi ja lähetä tämä kaikille jotka tunnet... Miehet, kertokaa kaikille naispuolisille tutuillenne."

Hevosille ei ole olemassa sterilisaatiopillereitä. Sterilisaatio tehdään orien kuohinnalla, eli niistä tehdään ruunia. Tammoja ei yleensä käsitellä. Viestissä mainittu Rohypnol on kuitenkin todellinen lääkeaine, jota on käytetty tyrmäystippoina.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Snopes.com: Progesterex 
 Urban Legends: Progesterex, the New Date Rape Drug 

Huijaukset
Taideteollisuus

Taideteollisuus () on käyttö- ja koriste-esineiden suunnittelua ja valmistusta. Taideteollisuus voi olla käsityötä, mutta materiaalien muokkaamiseen voidaan käyttää myös erilaisia apuvälineitä. Sana viittaa teollistumiseen, jonka seurauksena alettiin tuottaa taiteellisesti suunniteltuja esineitä teollisena sarjatuotantona aikaisemman manufaktuuriteollisuuden sijaan.

Taideteollisuudesta innovaatioihin

Henki ja aine 

Renessanssi vahvisti käsitystä, jonka mukaan voitaisiin jakaa taiteen tekeminen neron henkisesti painottuneeseen sekä sitä vanhempaan keskiaikaiseen käsityön perinteisiin. Sitä vahvisti myös myöhemmin yleistynyt taidekoulutus, jossa Eurooppaan perustetut taideakatemiat tähdensivät taiteen tekemisen akateemista ja ”käsitteellistä” puolta erottaen sen materiaalien kanssa tekemisissä olleista käsityöstä ja koristetaiteista.

Reagoidessaan teollistumisen seurauksena syntyneisiin tuotteisiin useat taiteilijat pyrkivät yhdistämään taiteen, käsityön ja teollisuuden. Ensimmäinen merkittävä hanke oli John Ruskinin ja William Morrisin ajatusten pohjalta luotu arts and crafts -liike Englannissa 1800-luvun lopulla. Vastaavia taideteollisuusliikkeinä tunnettuja pyrkimyksiä oli lähes kaikissa anglosaksisissa maissa.

Taideteollisuusliikkeisiin saattoi liittyä erilaisia painotuksia. Esimerkiksi art nouveau korosti taidekäsityötä, mutta 1900-luvun alkuvuosikymmeninä varsinkin Saksassa tuotiin esille modernismin ja demokratian periaatteiden mukaista joukkotuotantoa. Taideteollisuuteen liittyi usein ajatus yhteiskunnan uudistamisesta – kauneutta kaikille, ei vain yläluokalle.

Korkea ja matala 

Näitä tasavaltalaisia ajatuksia ”korkean” ja ”matalan” taiteen yhdistämisestä viljeli myös Bauhaus-koulu Saksassa vuosina 1919–1933. Venäjällä ja Neuvostoliitossa ajatus taiteen ja teollisuuden liitosta sai vastineen tuotantotaiteeksi kutsutun konstruktivismin piirissä, jota harjoitettiin ennen kuin Josif Stalin määräsi sosialistisen realismin ainoaksi sallituksi taidesuunnaksi.

Toisen maailmansodan jälkeen taideteollisuudesta tuli useissa maissa, kuten myös Suomessa, kansallinen kilpailuvaltti.

Muotoilu ja innovaatio

Taideteollisuus-sanan sijasta on alettu käyttämään yhä useammin sanoja muotoilu tai sen synonyymia design. Esimerkiksi vuonna 1873 perustettu Helsingissä sijaitseva Taideteollisuusmuseo muutti nimensä Designmuseoksi vuonna 2002. 

Taideteollinen korkeakoulu Helsingissä määrittelee olevansa ”muotoilun, audiovisuaalisen viestinnän,
taidekasvatuksen ja taiteen kansainvälinen yliopisto”. Koulu yhdistyi vuonna 2009 kahden muun yliopiston kanssa Aalto-yliopistoksi.

Katso myös 
 Teollinen muotoilija
 Suomen taide

Lähteet 
Taideteollinen korkeakoulu.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Designmuseo, Helsinki.
 Taideteollisuus Valtion taidemuseon kokoelmissa.
 Kuopion muotoiluakatemian asiasanasto.
 Suomen Taideteollisuusyhdistyksen Design Forum Finland.

en:applied art
ko:공예
Rajakreivi

Rajakreivi (, suomeksi joskus markkreivi) oli keskiaikainen aatelisarvo, joka annettiin valtakunnan rajaprovinssien hallitsijoille. Rajakreiveillä oli usein valtakunnan muuta maa-aatelia suurempi armeija ja itsenäisempi asema kuninkaaseen nähden, vaikka erot tasoittuivatkin keskiajan loppua kohden. Myös ranskalainen aatelisarvo markiisi tarkoittaa rajakreiviä.

Aateli
Antti Rantamaa

Antti Johannes (Antti J.) Rantamaa (26. marraskuuta 1904 Merikarvia – 17. elokuuta 1987 Sveitsi) oli suomalainen pappi ja pitkäaikainen Maalaisliiton kansanedustaja.

Rantamaan vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Vilhelm Rantamaa ja Amanda Sofia Riutta. Hän pääsi ylioppilaaksi 1925 ja suoritti teologisen erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1928. Pastoraalitutkinnon Rantamaa suoritti 1931 ja rovastin arvonimen hän sai 1962.

Rantamaa toimi apulaispappina Parkanossa 1928, Vampulassa 1929–1930 ja Karttulassa 1931–1932. Hän oli Joroisten kappalaisena 1932–1968. Rantamaa työskenteli myös uskonnon, historian ja suomen kielen opettajana eri oppikouluissa ja hän oli vapaaehtoisena kenttäpappina talvisodassa Kollaan rintamalla 1939–1940 ja jatkosodassa 1941–1944.

Rantamaa oli Maalaisliiton kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä vuosina 1939–1962. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1950, 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Rantamaa toimi Joroisten kunnanvaltuuston jäsenenä. Hänellä oli myös luottamustehtäviä eri järjestöissä.

Antti Rantamaan tyttärenpoika on sveitsiläinen taloustieteilijä ja osakeanalyytikko Edgar van Tuyll.

Teokset
  Hätähuuto yössä: herätyksen sanoja Suomen nuorille kansalaisille.  Kristillisen työväen nuorisoliitto 1929
  Nuori mies ja nuori nainen : herätyksen sanoja Suomen nuorisolle.  Kristillisen työväen nuorisoliitto 1929, 2. painos 1930
  Suruttomuuden kirot: herätyksen sanoja Suomen nuorisolle.  Kristillisen työläisnuorison liitto 1931
 Parlamentin palkeilta Kollaanjoen kaltahille: irtolehtisiä sotavuosien 1939–40 päiväkirjasta.  WSOY 1942
  Onnellinen avioliitto: ystävän sanoja nuorille. Kuva ja sana 1947
  Kansalaiskunnon aakkoset: ystävän sanoja nuorille. Kuva ja sana 1950
 Sillanrakentajana Yhdysvalloissa ja Kanadassa: irtolehtisiä kahden vierailukäynnin matkapäiväkirjasta.  Gummerus 1954
 J. E. Lampinen, talonpoika – aatteenmies – kristitty / esikuvatalonpojan elämäkertatietoja koonnut Antti J. Rantamaa.  Pellervo 1954
Olympiavoittajien testamentti : kahdenkymmenenkuuden suomalaisen olympiavoittajan harjoitusneuvoja ja elämänohjeita nuorisolle / toimittanut Antti J. Rantamaa.  Pellervo 1954
Kansalaissopu – menestyksemme ehto / toimittanut Antti J. Rantamaa ; kirjoittajina yhdeksän kansanedustajaa seitsemästä puolueesta  WSOY 1960
 Punainen valhe eli kujanjuoksu mallia SKP: mikä on totuus? / analysoi ja arkistoi Pohto Pohjanpoika.  1962,  5. täyd. ja uusittu painos 1964,  6.-7. täyd. ja uusittu painos 1964, 8.-10. täyd. ja uusittu painos 1965

Lähteet

Aiheesta muualla
Antti Rantamaa pitämässä kenttähartautta Kollaalla jouluaattona 1939 

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Joroisten kunnanvaltuutetut
Etelä-Savon vaalipiiri
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Georgi Ivanov

Georgi Ivanov (alun perin Georgi Kakalov, s. 2. heinäkuuta 1940 Lovetš) oli ensimmäinen bulgarialainen kosmonautti. 

Ivanov oli Bulgarian ilmavoimien kenraalimajuri, kun hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen SEV-maiden Interkosmos-ohjelman puitteissa. Hänen nimenmuutoksensa liittyi siihen, että nimi olisi ollut ruokoton venäjäksi kirjoitettuna.

Hän lensi avaruuteen 10. huhtikuuta 1978 Baikonurin kosmodromilta Sojuz 33 -lennolla. Telakoituminen Saljut 6 -avaruusasemaan epäonnistui ja lento jäi lyhytkestoiseksi (1 vuorokausi ja 23 tuntia).

Sotilasuransa jälkeen Ivanov toimi maansa eduskunnassa. Hän on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.

Aiheesta muualla 
spacefacts.de.

Bulgarialaiset avaruuslentäjät
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksandr Viktorenko

Aleksandr Stepanovitš Viktorenko (, s. 29. maaliskuuta 1947) on venäläinen kosmonautti. 

Hän syntyi Olginkassa, Kazahtanin SNT:ssä. Hän on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta. Hän on Venäjän ilmavoimien eversti ja koelentäjä. 

Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 23. maaliskuuta 1978 ja siirtyi eläkkeelle kosmonauttijoukoista 30. toukokuuta 1997. Hän lensi avaruudessa neljä kertaa: Sojuz TM-3, Sojuz TM-8, Sojuz TM-14 ja Sojuz TM-20. Hän vietti 489 vuorokautta avaruudessa.

Venäläiset avaruuslentäjät
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Leonid Kadenjuk

Leonid Kostjantynovytš Kadenjuk (; 28. tammikuuta 1951 Kliškivtsi, Tšernivtsin alue, Ukrainan SNT – 31. tammikuuta 2018 Kiova) oli itsenäisen Ukrainan ensimmäinen astronautti.

Kadenjuk toimi Neuvostoliiton ilmavoimissa lentäjänä ja sai koulutuksen kosmonautiksi, kuuluen avaruusjoukkoihin vuosina 1976–1983 sekä 1988–1992. Neuvostoliiton hajotessa hän valitsi ensin Venäjän kansalaisuuden. Vuonna 1995 hän siirtyi Ukrainan avaruusjärjestön palvelukseen, osallistui vuonna 1997 NASA:n sukkulalennolle STS-87 ja yleni kenraalimajuriksi Ukrainan ilmavoimissa.

Hän osallistui politiikkaan vuoden 2002 vaaleissa, jolloin hän oli presidentti Leonid Kutšman kannattaja ja tuli valituksi Ukrainan korkeimpaan neuvostoon. Vuoden 2006 vaaleihin hän osallistui Volodymyr Lytvynin tukipuolueessa joka jäi kuitenkin alle äänikynnyksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 2004 interview with Leonid Kadeniuk Dzerkalo Tyzhnya lehdessä
 NASA biography

Avaruuslentäjät
Ukrainalaiset henkilöt
Vuonna 1951 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Spasskaja-torni

Spasskaja-torni (, "Vapahtajan torni") on Punaisen torin laidalla sijaitseva Moskovan Kremlin  torni, jossa on Kremliin johtava portti. Se on Kremlin toiseksi korkein torni Iivana Suuren kellotornin jälkeen. 

Torni rakennettiin vuonna 1491 italialaisen arkkitehdin Pietro Antonio Solarin piirustusten mukaan. Aluksi sen nimi oli Frolovskaja-torni Kremlissä aiemmin sijainneen kirkon mukaan. Nykyinen nimi tulee kahdesta Vapahtajan (Spas) ikonista, jotka asennettiin Kremlin porttien yläpuolelle vuonna 1658. Näistä jäljellä oleva Smolenskin Vapahtajan ikoni peitettiin laastilla vuonna 1937, mutta restauroitiin ja paljastettiin uudelleen vuonna 2010.

Tornin alkuperäinen kello tehtiin vuosien 1491 ja 1585 välisenä aikana. Se tunnetaan myös Kremlin kelloina (Kremljovskije kuranty). Kremlin kellot soittavat tasatunnein; kauan ne soittivat Internationalen päätahteja ja sittemmin sävelmää Unohtumaton ilta. 

Tornin huipulla 71 metrin korkeudessa sijaitsi aikoinaan Venäjän kaksoiskotkavakuuna aiheinen patsas, joka vuonna 1935 korvattiin nykyisellä punaisella tähdellä.

Moskovan Kreml
Heikki Niskakangas

Heikki Niskakangas (s. 19. helmikuuta 1948 Rautio) on ollut Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun vero-oikeuden professori ja on yksi Suomen johtavista verotuksen asiantuntijoista. Niskakangas jäi eläkkeelle kesällä 2015.

Niskakangas on osallistunut myös lainvalmisteluun muun muassa Yritysverotuksen kehittämistyöryhmä 2005:ssä. Hän on Suomen Keskustan johtavia veroasiantuntijoita ja ollut puolueen rivijäsen vuodesta 1964.Puolueen entinen puheenjohtaja ja pääministeri, kansanedustaja Juha Sipilä on hänen serkkunsa.

Koulutukseltaan Niskakangas on oikeustieteen tohtori ja kauppatieteiden maisteri.

Kirjoja

 Heikki Niskakangas, Veropolitiikka, WSOY 2011.

Luottamustehtävät
Niskakangas on Alexandria Pankkiiriliikkeen hallituksen puheenjohtaja.

Lähteet
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu

Viitteet

Helsingin kauppakorkeakoulun professorit
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Suomalaiset oikeustieteilijät
Jura Bedic

Jura Bedic (s. 1980) on kroatialainen taidemaalari. Hänen tyypillisiä aiheitaan ovat figuratiiviset- ja asetelma-aiheet. Hän toimii ohjaajana Florence Academy of Artissa.

Vuonna 2000 Bedic aloitti 19-vuotiaana opinnot Florence Academy of Artissa ja päätti opintonsa 2002 ja ryhtyi ohjaajaksi ensin piirustus- ja sitten maalausopinto-ohjelmassa. Hän on osallistunut useisiin ryhmänäyttelyihin Yhdysvalloissa ja Florence Academy of Artin ryhmänäyttelyihin Firenzessä ja Saksassa. 2001 hän voitti Art Renewal Center International apurahakilpailun, ja hänen työnsä olivat mukana American Artistin "Drawing" magazinessa, "Classical Approaches to the Teaching of Drawing" artikkelissa 2003. Hänen maalauksiaan on yksityiskokoelmissa ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja.

Aiheesta muualla
 http://www.florenceacademyexhibition.com/Bedic.htm

Kroatialaiset taidemaalarit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Dynamiitti Napoleon

Dynamiitti Napoleon () on vuonna 2004 ensi-illan saanut amerikkalainen independent-teinikomedia. Elokuva oli suosittu kotimaassaan Yhdysvalloissa. Se keräsi suuret lipputulot ja tehtiin vaatimattomalla budjetilla. Elokuva on ohjaaja Jared Hessin ensimmäinen. 

Päähenkilö Napoleonia näyttelee Jon Heder. Muissa rooleissa ovat muun muassa Efren Ramirez, Tina Majorino ja Jon Gries. Elokuvasta tuli kulttielokuva, ja se sisältää monia vitsejä, joita on parodioitu monissa muissa elokuvissa. Elokuvassa näkyvää t-paitaa, jossa lukee ”Vote For Pedro” (), valmistettiin Amerikassa suuria määriä. Napoleon Dynamite -elokuvaa on parodioitu muun muassa elokuvassa Date Movie.
	
Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset independent-elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Asukaspuisto

Asukaspuisto eli perhepuisto on avoin kohtaamispaikka asukkaille. Asukaspuistoissa on lasten leikkipuistoja leluineen sekä sisätiloja, jotka ovat asukkaiden yhteisessä käytössä. Asukaspuistoissa työskentelee kaupungin työntekijöitä, jotka järjestävät asukkaille vapaan toiminnan lisäksi ohjattua toimintaa yhdessä asukkaiden kanssa. Asukaspuistojen toiminta painottuu aamuisin alle kouluikäisten toimintaan, iltapäivisin sisätilat on varattu kouluikäisille. Puiston yhteiset pelisäännöt on sovittu yhdessä asukkaiden ja työntekijöiden kesken. Monet kaupungit tarjoavat kesäisin ilmaisen puistoruokailun alle 16-vuotiaille. Useimpia asukaspuistojen tiloja voi vuokrata iltaisin ja viikonloppuisin omaan käyttöön.

Toiminta on keskittynyt Etelä-Suomeen. Esimerkiksi Espoossa on kolmetoista asukaspuistoa,
 samoin Helsingissä. Vantaalla puistoja on kolme ja myös Kirkkonummi on harkinnut toiminnan aloittamista.

Katso myös 
Päiväkoti
Koululaisten iltapäivätoiminta

Lähteet 

Rakennukset ja rakennelmat
Puistot
Ankaran maakunta

Ankaran maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee Keski-Turkissa.  Vuonna 2014 maakunnan pinta ala oli 25 632 neliökilometriä ja väkiluvuksi arvioitiin 5 270 575 (2015). Ankara on Turkin toiseksi väkirikkain (Istanbulin maakunnan jälkeen) ja pinta-alaltaan kolmanneksi suurin maakunta. 

Maakunnan hallinnollinen keskus on Turkin pääkaupunki Ankara (4 587 558 as., 31.12.2014 arvio).

Piirikunnat 

Maakunta on jaettu 25 piirikuntaan, joista moni on käytännössä Ankaran kaupunginosia. 

Akyurt
Altındağ
Ayaş
Balâ
Beypazarı
Çamlıdere 
Çankaya
Çubuk
Elmadağ
Etimesgut
Evren
Gölbaşı
Güdül

Haymana
Kalecik
Kahramankazan
Keçiören
Kızılcahamam
Mamak
Nallıhan
Polatlı
Pursaklar
Sincan
Yenimahalle
Şereflikoçhisar

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Turkin maakunnat
Rolf Labbart

Rolf Labbart (2. huhtikuuta 1922 Mänttä – 17. lokakuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hänen aktiivisin elokuvauransa ajoittui 1940- ja 1950-luvuille. Labbart näytteli päätyökseen teatterissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa Soli Labbart oli myös näyttelijä. Toisen vaimonsa, näyttelijä-ohjaaja Eira Jauckensin kanssa hän meni naimisiin vuonna 1969 ja he olivat yhdessä Labbartin kuolemaan saakka.

Labbart oli tunnettu kasvo 1950-luvun liukuhihnaelokuvissa, mutta sen jälkeen häntä nähtiin enää harvoin valkokankaalla. Labbart oli mukana useissa televisiosarjoissa, muun muassa Yhdeksän miehen saappaat sekä Sodan ja rauhan miehet.

Labbart oli myös iskelmälaulaja ja esiintyi useissa Yleisradion ohjelmissa.

Rolf Labbart on yksi kuuluisuuteen nousseista suomalaismiehistä, jotka palvelivat ja sotivat SS-Wiking -divisioonan suomalaisessa SS-vapaaehtoispataljoonassa (Finnischen Freiwilligen Bataillon der Waffen SS) Saksan itärintamalla vuosina 1941–1943.

Elokuvat 
Kalle Aaltosen morsian (1948)
Neljästoista vieras (1948)
Onnen-Pekka (1948)
Keittiökavaljeerit (1949)
Isäntä soittaa hanuria (1949)
Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta (1950)
Köyhä laulaja (1950)
Radio tekee murron (1951) 
Yö on pitkä (1952)
Komppanian neropatit (1952) 
Se alkoi sateessa (1953)
Syntipukki (1957)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Pohjantähti (1973)
Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti (1979)
Täältä tullaan, elämä! (1980)
Nuoruuteni savotat (1988)
Kuutamosonaatti (1988)
Valkoinen nainen (1989)
Isänmaan kaikuja – Asiamies (1990)
Kadunlakaisijat (1991)
Rölli – hirmuisia kertomuksia (1991)

Televisiosarjat 
Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja (1968)
Yhdeksän miehen saappaat (1969)
Sodan ja rauhan miehet (1978)
Harjunpää ja kylmä kuolema (1983)
Tuntemattomalle jumalalle (1993)
Isänmaan toivot (1998)

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Suomalaiset SS-sotilaat
Kütahyan maakunta

Kütahyan maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Sen pinta-ala on 11 889 km². Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 571 463. Vuonna 1990 Kütahyan asukasluku oli 578 020.

Piirikunnat 
Kütahya on jaettu 13 piirikuntaan. Pääkaupungin nimi lihavoitu.

 Altıntaş
 Aslanapa
 Çavdarhisar
 Domaniç
 Dumlupınar
 Emet
 Gediz
 Hisarcık
 Kütahya
 Pazarlar
 Şaphane
 Simav
 Tavşanlı

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuvia Kütahyasta 

Turkin maakunnat
Luettelo Iranin lentoasemista

Luettelo Iranin lentoasemista, sijainnin mukaan lueteltuina.

Aiheesta muualla

Great Circle Mapper
FallingRain.com
Aircraft Charter World
The airport Guide
World Aero Data
A-Z Worldin airports

Luettelot Iranista
Iranin
Lentiira

Lentiira on Kuhmon kaupunkiin kuuluva kylä, joka sijaitsee samannimisen järven rannalla. Lentiirassa on noin 180 vakituista asukasta. Kesämökkejä on noin 250. 

Lentiirassa poltettiin maailman suurin tervahauta vuonna 2000. Lentiiran kyläkoulu lakkautettiin 2009. Matti Piirainen laittoi luudan kaupan ovelle marraskuussa 2015.

Lentiiran kirkossa pidetään Kuhmon kamarimusiikkijuhlien konsertteja.

Lähteet

Aiheesta muualla
Lentiiran kyläyhdistyksen sivut
   

Kuhmon kylät
Exit (albumi)


Exit on grindcore-yhtye Rotten Soundin vuonna 2005 julkaistu neljäs albumi. Hieman albumin julkaisun jälkeen Rotten Soundin tunnetuin ja pitkäaikaisin rumpali Kai Hahto erosi yhtyeestä, koska halusi keskittyä perheeseensä ja Wintersuniin.

Albumin tuotti ruotsalaisen grindcore-yhtyeen Nasumin vokalisti Mieszko Talarczyk, joka menehtyi vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttamassa tsunamissa 26. joulukuuta 2004.

Kappaleet

Vinyylipainoksen bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Keijo Niinimaa – laulu
 Mika Aalto – kitara
 Toni Pihlaja – bassokitara
 Kai Hahto – rummut

Tuotanto 
 Mieszko Talarczyk – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
 Håkan Åkesson – masteroija
 Ville Angervuori – layout

Arvostelut 
 Lammaszine: positiivinen
 Metal Storm: 8/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Exit discogs.com -sivustolla

Vuoden 2005 albumit
Rotten Soundin albumit
Taskuvarkaus

Taskuvarkaus on etenkin suurkaupungeille tyypillinen rikosmuoto. Taskuvaras yrittää varastaa uhriltaan lompakon tai muuta arvokasta ilman, että uhri huomaa asiaa. Monesti taskuvaras apureineen yrittää harhauttaa tavalla tai toisella uhrin huomion, jotta varsinainen varkaus voidaan suorittaa. Harhautus voi perustua katutaiteeseen tai rihkaman kaupusteluun.

Taskuvarkaiden sesonkiaikaa on turistikausi ja heidän suosiossaan ovat turistien suosimat kaupungit.

Aiheesta muualla 

Rikokset
Šīrāz

Šīrāz () on kaupunki Iranin lounaisosassa. Šīrāz on Fārsin provinssin pääkaupunki. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 1 565 572 asukasta. Kaupungissa sijaitsee kansainvälinen lentoasema.

Ystävyyskaupungit 
  Chongqing, Kiina
  Dušanbe, Tadžikistan
  Nanjing, Kiina
  Nikosia, Kypros
  Pécs, Unkari
  Weimar, Saksa
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Allting som ni gör kan jag göra bättre

Allting som ni gör kan jag göra bättre on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1987 julkaistu albumi. Albumi on Ugglan kahdeksas studioalbumi ja se sisältää pelkästään cover-versioita tunnetuista ruotsalaisista kappaleista. Eräs albumin tunnetuimmista kappaleista on sen viimeinen kappale, Lasse Tennanderin Ska vi gå hem till dig.

Albumia on myyty yli 135 000 kappaletta.

Kappalelista

Kappaleen perässä on mainittu kappaleen alkuperäinen esittäjä.

Puoli 1

Puoli 1
  (Nationalteatern)
  (Ola Magnell)
  (Mikael Wiehe)
  (Ulf Neidemar)
  (Tomas Ledin)

Puoli 2
  (Peps Persson)
  Margareta Garpe, Suzanne Osten ja Gunnar Edander) / 1000 systrar (Jösses Flickor)
  (Philemon Arthur and the Dung)
  (Nationalteatern)
 (Pugh Rogefeldt)
  (Lasse Tennander)

Muusikot
 Magnus Uggla (laulu)
 Per Lindvall (rummut)
 Sam Bengtsson (basso)
 Henrik Jansson (kitara)
 Jonas Isaksson (kitara)
 Benna, Birken, Ljung & Henkan, Selective Servicies ja Tjejmaffian (taustalaulu)

Lähteet
 Magnus Uggla – The Uggly Strix-Site

Viitteet 

Magnus Ugglan albumit
Vuoden 1987 albumit
Cover-albumit
Petopoika

Petopoika () on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä muotoaan muuttava supersankari. Arnold Draken ja Bob Brownin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1965 Doom Patrol -sarjakuvalehden numerossa 99. Petopoika tunnetaan myös nimellä Vaihdokas ().

Sarjakuva
Gar Logan on genetiikkaan erikoistuneiden tiedemiesten Mark ja Marie Loganin poika. Gar sairastui harvinaiseen Sakutia-tautiin saatuaan tartunnan eräältä vanhempiensa koehenkilöltä. Mark ja Marie yrittivät parantaa poikansa vihreästä apinasta tehdyn seerumin avulla ja onnistuivatkin siinä, mutta Garfieldin ihon ja hiusten pigmentti muuttui vihreäksi. Hän myös pystyi muuttamaan olomuotoaan miksi tahansa eläimeksi. Myöhemmin ilmeni, että hän saattoi muuttua myös avaruusolennon hahmoon, esimerkiksi Darkseidin parademoniksi - tosin ilman näiden erikoisvoimia ja väriltään edelleen kokovihreänä. 

Garfieldin vanhemmat kuolivat veneonnettomuudessa pojan ollessa vasta 10-vuotias, ja sen jälkeen hän vietti elämänsä useissa eri sijaisperheissä. Myöhemmin Doom Patrollin Rita Farr adoptoi Garfieldin ja teki hänestä osa-aikaisen jäsenen ryhmässään, joka käytti hänestä nimeä Petopoika. Doom Patrollin tuhouduttua Petopojasta tuli hetkeksi näyttelijä Space Trek 2002 TV-sarjassa, jossa hänellä oli avaruusolion rooli. Sarjan jälkeen Garfield vaihtoi nimensä Petopojasta Vaihdokkaaksi ja liittyi Teinititaaneihin. Garfieldista tuli läheinen ystävä ryhmän jäsenten kanssa, varsinkin Kyborgin. Samoihin aikoihin hän asui Hollywoodissa samassa asunnossa serkkunsa Mattin ja sankaritar Flamebirdin kanssa, joka pakotti Garfieldin perustamaan uuden ryhmän länsirannikon Titaanit.

Eräässä Teinititaanien ja Ryhmä-X:n yhteisseikkailussa Garfield vitsailee Wolverinelle:

- mihin Wolverine ärähtää:

Muissa medioissa

Animaatio

Teen Titans
Greg Cipes ääninäytteli Petopoikaa vuoden 2003 Teen Titans animaatiosarjassa, jossa se oli yksi Teinititaanien pääjäsenistä. Hahmo oli lähinnä ryhmän koomisin jäsen, joka teki jekkuja muille ryhmän sankareille.

Videopelit
Petopoika esiintyy vuoden 2011 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.

Lähteet

DC-universumin supersankarit
Kuvitteelliset näyttelijät
Kuvitteelliset muodonmuuttajat
Teinititaanit
Heikki Railevirta

Heikki Ilkka Ilari Railevirta (s. 7. joulukuuta 1950 Ruovesi) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut näyttelijäksi vuonna 1977 Tampereen yliopiston III Näyttelijäkurssilta. Nykyisin hän työskentelee Tampereen Komediateatterissa, mutta aiemmin hän on ollut mm. Turun, Kuopion ja Lappeenrannan kaupunginteattereissa. Lisäksi hän on esiintynyt televisiosarjassa Sodan ja rauhan miehet ja Anssi Mänttärin ohjaamassa elokuvassa Mestari.

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Nyt kerrotaan
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt