Suomen käsityön museo

Suomen käsityön museo on käsityöhön ja käsiteollisuuteen keskittynyt valtakunnallinen vastuumuseo Suomessa. Museo sijaitsee Jyväskylässä kävelykadulla ja sen osana toimivat Suomen kansallispukukeskus ja Konservointikeskus.

Museon historiaa
Keisarillisen Senaatin perustamispäätös tehtiin 14.12.1888 ja silloin myönnettiin määräraha käsityömuseon  toimintaa varten vuodesta 1890 alkaen. Museo toimi Suomen Taideteollisuusyhdistyksen alaisuudessa Taideteollisuusmuseon yhteydessä. Vuodesta 1908-1926 museo toimi nimellä Valtion kotiteollisuusmuseo (Helsinki) Valtion kotiteollisuustoimiston alaisuudessa. Vuodesta  1927-1933 museo toimi  jälleen Taideteollisuusmuseon yhteydessä. Vuoden 1933 jälkeen museon kokoelmat varastoitiin ja museotoiminta lopetettiin. Vuonna 1982 museo aloitti toimintansa uudelleen itsenäisenä museona Jyväskylässä  nimellä Suomen kotiteollisuusmuseo (Seminaarinkatu 32). Museo avattiin yleisölle 10.6.1983. Vuonna 1992 museo sai viiden ensimmäisen museon joukossa nimityksen valtakunnalliseksi erikoismuseoksi. Vuonna 1992 perustettiin Suomen kansallispukukeskus, joka nykyään on osa museota ja toimii museon yhteydessä. Vuonna  1995 museon yhteyteen liitettiin aiemmin Jyväskylän taide- ja tiedesäätiön ylläpitämä Konservointikeskus. 1.1.1997 museon nimeksi tuli Suomen käsityön museo

Vanha suomalainen kokoelma 
Vuosina 1906-1945 kerätyssä vanhassa kokoelmassa on tällä hetkellä noin 2910 luetteloitua esinettä. Niistä suurin osa on tekstiilinäytteitä, nauhoja ja liinoja. Kokoelmassa runsaasti myös erilaisia punontatöitä, kuten koreja, tuohiastioita ja tuohirasioita. Puuesineistöstä valtaosa on rasioita, astioita, erilaisia talousesineitä ja pienoismalleja.

Ulkomainen kokoelma 
Ulkomainen kokoelma kerättiin vertailuaineistoksi ja malliksi kotimaiselle tuotannolle. Kokoelman esineet ovat pääasiassa peräisin Venäjältä, Ruotsista, Norjasta ja Ranskasta. Ulkomaiseen kokoelmaan kuuluu noin 1200 esinettä.

Kokoelmat tänään 

Museon peruskokoelman muodostavat muutoissa säilyneet ja Helsingistä Jyväskylään siirretyt vanhat kokoelmat.

Kokoelmien karttuminen 
Museon uudelleenavaamisen jälkeen vuonna 1983 kokoelmat ovat karttuneet pääasiassa lahjoituksin. Nämä lahjoituksina saadut esineet edustavat yleensä vanhempaa materiaalia tiedossa olevine käyttöhistorioineen.

Vuosittaisilla esinehankintamäärärahoilla ostetaan pääasiassa uusia käsityötuotteita. Niiden  avulla tallennetaan tietoa materiaalien käytöstä, käsittelystä ja muotoilusta. Esimerkit näistä ovat pääosin ammattikäsityöläisten, taiteilijoiden ja suunnittelijoiden töitä ja tuotteita.

2000-luvulla hankintoja on tehty myös harkinnanvaraisen projektirahoituksen turvin valtakunnallisin hankkeisiin liittyen kuten alueellisessa käsityöläisdokumentoinnissa sekä ilmiökeskeisessä nykytallennuksessa.

Vuonna 2010 Suomen Käsityön museoon siirrettiin Tyyne-Kerttu Virkki -säätiön lahjoituksena Virkki-käsityömuseon kokoelmat. 	Kokoelmat on nyt samannimisenä tallennettu pysyvästi Jyväskylään palvelemaan laajempaa käsityön dokumentaatiota ja tutkimusta. Noin 3000 esineen kokoelmat ovat käytettävissä tutkimustoimintaan ja niitä täydennetään edelleen harkitusti. 

Vuonna 2013 kokoelmiin liitettiin Hämeenlinnasta siirretyt Wetterhoff säätiön esinekokoelmat ja oppilastöiden arkistokokoelmat.

Osa on valtion, osa kaupungin omistuksessa 
Kokoelmat jakaantuvat valtion omistamaan kokoelmaan ja kaupungin omistamaan kokoelmaan.

Valtion kokoelmaan kuuluvat ennen vuotta 1982 muodostuneet kokoelmat sekä vuoden 1982 jälkeen lahjoituksina saadut kokoelmat (esineet ja muu aineisto). Museon kokoelmaan kuuluvat 1982 jälkeen ostoina hankitut esineet ja muu aineisto.

1.5.2004 jälkeen lahjoituksena saatavien esineiden tai muiden aineistojen kuuluminen museon tai valtion kokoelmiin ja sitä kautta niiden omistusoikeus määräytyy lahjoittajien tahdon mukaisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Käsityö kunniaan - nostalgiaa ja nykyaikaa. Kirjoituksia käsityöstä ja Suomen käsityön museosta. Jyväskylä 1998.

Jyväskylän museot
Käsityöt
Käsityön museo