Etelä-Pohjanmaan maakunta

Etelä-Pohjanmaa () on maakunta, joka sijaitsee Länsi-Suomen alueella. Etelä-Pohjanmaa on kolmesta pohjalaismaakunnasta asukasluvultaan ja pinta-alaltaan suurin. Suomen maakuntien joukossa Etelä-Pohjanmaa on väkiluvulla mitattuna yhdeksänneksi suurin. Etelä-Pohjanmaa rajautuu lännessä Pohjanmaahan, pohjoisessa Keski-Pohjanmaahan, idässä Keski-Suomeen ja etelässä Pirkanmaahan ja Satakuntaan.

Seinäjoki on Etelä-Pohjanmaan väkirikkain kaupunki ja Suomen 16. suurin kaupunki väkiluvun mukaan. Seuraavaksi suurimpia kuntia Etelä-Pohjanmaalla ovat Kurikka, Kauhava, Lapua ja Kauhajoki. Seinäjoen jälkeen useimmat Etelä-Pohjanmaan kunnista luokitellaan maaseutumaisiksi kunniksi, vaikka osalla niistä onkin kaupunkinimitys. Etelä-Pohjanmaa on Suomen ainoa nykymaakunta, jossa ei sijaitse yhtäkään niin sanottua vanhaa kaupunkia.

Etelä-Pohjanmaalla on vahva kulttuuri-identiteetti. Kulttuurialueena Etelä-Pohjanmaalla tarkoitetaan aluetta, johon kuuluvat nykyisistä maakunnista Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnat. Yhdessä Keski-Pohjanmaan kanssa näistä kolmesta alueesta käytetään nimitystä pohjalaismaakunnat.

Etelä-Pohjanmaan vaakuna pohjautuu historiallisen Pohjanmaan kärppävaakunaan. Etelä-Pohjanmaan vaakunassa on sinisellä pohjalla kolme hopeista kärppää. Samat tunnukset toistuvat myös Etelä-Pohjanmaan lipussa.

Etelä-Pohjanmaalle on ominaista suhteellisen tiheä asutus myös taajamien ulkopuolella.

Historia

Esihistoriallinen aika ja asutuksen syntyminen 
Etelä-Pohjanmaan alue on entistä merenpohjaa. Maakunnan ensimmäiset asutukset ovat peräisin noin 8000 vuoden takaa, jolloin rantaviiva kulki nykyisen Kauhajoen, Jalasjärven, Alavuden, Töysän, Lehtimäen, Alajärven ja Lappajärven kautta. Maan kohoaminen mannerjään jälkeisen veden peitosta on yksi Etelä-Pohjanmaan esihistorian keskeisistä piirteistä. Aikakaudelta 6500–4200 eKr löytyy alueen itä- ja eteläosista noin 100 metriä nykyisen meren pinnan yläpuolella. Aikakauden kulttuurille ominaisia löytöjä ovat olleet kiviset reikänuijat ja pohjalaiset tasataltat. Kampakeraamisella aikakaudella Kyrönmaa näyttää olleen yksi maan tärkeistä asutuskeskuksista. Vasarakirveskulttuurin aikakaudella Etelä-Pohjanmaan alueelle on sijoitettu kivikauden lopulle jatkunut raja rannikon ja sisämaan välillä. Kiukaisten kulttuurin rikkaimmat löydöt ovat sijoittuneet Etelä-Pohjanmaalle.

Pronssikaudella alueella syntyivät yhteydet Skandinavian maanviljelykulttuureihin. Rautakaudella asutus jatkui ja yhteydet skandinaviaan olivat yhä vallitsevia, Kyrönmaan ollessa yhä merkittävä keskus. Kristillisen ajanlaskun ensimmäisillä vuosisadoilla asutus lisääntyi voimakkaasti ja kansainvaelluskaudella Etelä-Pohjanmaan kulttuuri kukoisti. Löytöjen määrän ja laadun perusteella seutu oli tuolloin Suomen vaurainta. Aikakauden kukoistus on liitetty Itämeren kaupan muutoksiin, kun Norlannista tuli turkiskaupan keskus, mihin myös Kyrönmaan vauraus olisi perustunut. Asutus seurasi nousevan rannikon myötä kohti länttä. Etelä-Pohjanmaan alueen muinaislöydöt loppuvat 800-luvun alkuun, jonka on tulkittu merkitsevän alueen autioitumista.

Nykymuotoinen asutus syntyi Etelä-Pohjanmaalle 1200-luvun aikana, jolloin sekä hämäläiset ja satakuntalaiset erämiehet jäivät asumaan alueelle. Samoihin aikoihin myös ruotsalaiset siirtolaiset saapuivat maakuntaan. Asutusta täydensi savolaisten uudisasukkaiden saapuminen Järviseudun 1500-luvulla. Maakunnan uudisasutus jatkui vilkkaana 1700-luvulle saakka. Uudisasutusta lisäsivät isojaon toimittaminen ja tervanpolton laajentuminen.

Kristinuskon saapuminen ja Ruotsin vallan aika 

Kristinuskon juurruttua Suomeen Etelä-Pohjanmaa laskettiin kuuluvaksi Turun hiippakuntaan. Maakunnassa sijaitsivat Mustasaaren, Pietarsaaren, Pohjankyrön ja Närpiön seurakunnat, jotka jakautuivat myöhemmin useiksi paikallisiksi seurakunniksi. Useimmat kirkot rakennettiin puusta. Pohjankyrön kirkko oli suomenkielisen Etelä-Pohjanmaan ainoa kivikirkko. 1300-luvulla Korsholman linnasta muodostui maakunnan hallinnon keskus. Kartano toimi samaan aikaan maanviljelyn ja karjanhoidon mallitilana. Korsholman linnalääni muutettiin vuonna 1634 Pohjanmaan lääniksi. Kustaa III jakoi läänin edelleen Vaasan ja Oulun lääneiksi.

Linnaleirirasituksen myötä väestön tyytymättömyys puhkesi nuijasotana. Sodan yhteydessä huovit surmasivat talonpoikia ja ryöstivät maakuntaa. Suurvalta-ajan sodat eivät ulottuneet Etelä-Pohjanmaalle, mutta väestö osallistui sotaveroihin ja väenottoihin sotaväkeen. Venäläiset miehittivät Etelä-Pohjanmaan kahdesti 1700-luvulla ja uudelleen Suomen sodan yhteydessä 1800-luvulla. Isonvihan aikana miehittäjä hävitti laajasti maakuntaa. Haminan rauhan yhteydessä Vaasan lääniin kuulunut Etelä-Pohjanmaa luovutettiin Venäjän keisarikunnalle.

Suuriruhtinaskunnan aika 
Suomen suuriruhtinaskunnan aikana Etelä-Pohjanmaan yhteiskunnalliset erot olivat vähäiset. Valtaosa väestöstä oli itsenäisiä tilallisia, joiden varallisuus perustui 1800-luvun puoliväliin erityisesti tervanpolttoon. Varallisuus ilmeni erityisesti kaksikerroksisten pohjalaistalojen rakentamisena. Tervanpolton vähetessä elinkeinot siirtyivät peltojen raivaukseen, jolloin torpparien ja palkollisten osuus väestöstä kasvoi. Yhteiskunnalliset muutokset aiheuttivat joukkoliikkeitä, jotka ovat antaneet leimansa eteläpohjalaiselle yhteiskunnalle.

Venäläistämistoimien alettua 1900-luvun vaihteessa eteläpohjalaisten osuus kutsuntalakoissa ja jääkäriliikkeessä nousi keskeiseksi. Keisarivallan kaatumisen myötä maakunnassa esiintyi omaehtoista kuntakohtaista toimintaa venäläisten sotilaiden aseistariisumiseksi ja pyrkimyksissä itsenäisyyteen. Toiminta ilmeni palokuntien ja suojeluskuntajärjestöjen perustamisena. Suomen sisällissodassa maakunnan suojeluskuntalaisilla oli ratkaiseva osuus Ruoveden ja Vilppulan rintamilla. Maakunnan enemmistö oli valkoisten takana.

Itsenäisyyden aika 
1920- ja 1930-luvuilla Etelä-Pohjanmaa nousi huomion kohteeksi, kun Lapuan liike pyrki estämään Kommunistisen puolueen toiminnan. Liike saavutti kommunistilait, porvarillisen eduskunnan ja Svinhufvudin valinnan presidentiksi. Liikkeen toiminta päättyi Mäntsälän kapinaan. Eteläpohjalaisten enemmistö tuomitsi liikkeen laittomat toimet.

Talvisodassa ja jatkosodassa eteläpohjalaiset taistelivat erityisesti Kannaksella ja Laatokan ympäristössä. Neuvostoliitto pommitti talvisodan aikana Vaasaa, Kaskista, Kristiinankaupunkia ja Seinäjokea sekä eräitä sisämaan kohteita. Jatkosodan aikana koneet eivät yltäneet Etelä-Pohjanmaalle. Sotien siirtolaiskuljetukset saapuivat joulukuussa 1939 Seinäjoelle, josta ne ohjautuivat eri puolille maakuntaa. Talvisodan aikana Vaasan lääniin sijoittui kuudesosa siirtolaisista. Jatkosodan jälkeen siirtolaisväestön kokonaismääräksi tuli n. 5 %, mikä oli muuta maan keskiarvon alapuolella.

Maantiede

Geologia
Etelä-Pohjanmaa oli aikoinaan veden alla, jolloin sinne kasaantui kivennäismaita. Nämä sedimentit ja maan sisästä purkautunut kivi kokivat suurmuutoksen, kun alueelle kohosi 1,8 miljardia vuotta sitten Svekofennidien poimuvuoristo. Tällöin syntyivät alueen nykyiset gneissit ja kiilleliuskeet. Svekofennideistä on nykyisin jäljellä enää vain sen tasaiseksi kulunut juuriosa. Noin 77 miljoonaa vuotta sitten avaruudesta syöksynyt meteoriitti tunkeutui kallioperään ja räjähti, jolloin syntyi Lappajärven allas.

Jääkaudella kallioperä painui muutaman sadan metrin syvyyteen. Silloin Itämeren ja sen alkuvaiheiden alla ollessaan Etelä-Pohjanmaa peittyi jälleen kallioperästä irronneiden kivennäismaalajien alle. Näin ennestäänkin melko tasaisesta alueesta tuli mannerjäätikön ja veden tasoittelema savinen Etelä-Pohjanmaan lakeus. Noin 10 000 vuoden kuluessa alue on kohonnut, ja maankohoaminen jatkuu edelleen.

Etelä-Pohjanmaan maakunnan itäosa ulottuu Suomenselälle, joka on Pohjanmaan lakeuksien ja Järvi-Suomen välinen vedenjakaja. Kallioperä on enimmäkseen graniitin ja sitä tummemman dioriitin välimuotoa granodioriittia. Suurin osa tästä alueesta on metsien peitossa, metsät ovat tyypiltään karuja kangasmetsiä, ja pääpuulajina on mänty. Tasaiset ja hitaasti vettä läpäisevät moreenimaat ovat monin paikoin soistuneet, ja suot ovat enimmäkseen kituvaa mäntyä kasvavia rämeitä ja puuttomia nevoja. Joet alkavat tältä alueelta ja ovat latvaosissaan kapeita ja vähävetisiä. Soiden ojituksen vuoksi jokiin kertyy sadevettä tai lumesta sulavaa vettä, minkä vuoksi ne tulvivat herkästi.

Etelä-Pohjanmaan korkein kohta on Raitamäki (240 m mpy.) Soinissa. Muita korkeita maastonkohtia ovat Löytömäki Soinissa (236 m mpy.), Lauhanvuori Isojoen ja Kauhajoen rajalla (231 m mpy.) ja Suokonmäki Alajärven Lehtimäellä (234 m mpy.) Huomattavasti ympäristöään korkeammalle kohoaa myös Simpsiö Lapualla (131 m mpy.) Myllymäen rautatieasema Ähtärissä on Suomen korkeimmalla sijaitseva henkilöliikenteen rautatieliikennepaikka (178 m mpy.)

Vesistöt
Etelä-Pohjanmaalla on vain vähän järviä. Suurimmat niistä ovat Lappajärvi, Evijärvi ja Ähtärinjärvi. Järvettömille alueille on rakennettu tekojärviä tulvien säännöstelemiseksi. Suurin osa maakunnasta kuuluu Pohjanlahteen laskevien jokien vesialueisiin. Huomattavimmat joet ovat Kyrön-, Lapuan- ja Ähtävänjoet. Ähtärissä ovat Kokemäenjoen vesistöön kuuluvien Ähtärin ja Pihlajaveden reittien latvavedet.

Taajamat  
Vuonna 2017 Etelä-Pohjanmaalla sijaitsi 47 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu maakunnan 10 suurinta taajamaa.

Maakuntakeskusta vastaava keskustaajama on lihavoitu.

Väestö

Väkiluku 
Etelä-Pohjanmaan väkiluku oli vuoden 2018 lopussa 189 715. Maakunnan asukasluku on 3,4 % koko Suomen väkiluvusta. Eniten asukkaita on Seinäjoella (63 288) ja vähiten Karijoella (1 274). Seutukunnista väkiluvultaan suurin on Seinäjoen seutu 126 876 asukkaallaan. Muut seutukunnat ovat keskenänsä suunnilleen samaa kokoluokkaa ja selvästi Seinäjoen seutukuntaa pienempiä. 

Etelä-Pohjanmaan väestön sukupuolirakenne oli vuoden 2018 lopussa 50,2 % naisia ja 49,8 % miehiä. Suurimmat erot sukupuolten osuuksien välillä ovat Isojoella ja Karijoella. Molemmissa miehiä oli naisia enemmän; Isojoella 53,8 % ja Karijoella 52,4 % asukkaista oli miehiä. Naiset olivat enemmistönä kolmessa kunnassa: Seinäjoella (51,3 %), Lapualla (50,5 %) ja Lappajärvellä (50,1 %). 

Alle 15-vuotiaita Etelä-Pohjanmaan väestöstä on 16,7 %, mikä on hieman koko Suomen keskiarvoa (16,0 %) korkeampi. Työikäisiä Etelä-Pohjanmaalla on 58,6 %. Tämä on koko maan keskiarvoa pienempi, kun 15-64-vuotiaiden osuus koko maan väestöstä on 62,2 %. Etelä-Pohjanmaalla yli 65-vuotiaita oli 24,7 % väestöstä, kun koko maan keskiarvo oli 21,8 %.  Etelä-Pohjanmaan huoltosuhde, eli huollettavien suhde työikäiseen väestöön on koko maan neljänneksi heikoin: 70,7 sataa työikäistä kohden. 

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty maakunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

Talous 
Etelä-Pohjanmaa tunnetaan yrittäjyydestä, vahvasta maataloussektorista sekä monipuolisesta kulttuuritarjonnasta. Työ- ja elinkeinoministeriön arvion mukaan maakunnan muutosjoustavuus on varsin hyvä, sillä alueella ei ole voimakasta riippuvuussuhdetta yksittäiseen kapeaan toimialaan. Etelä-Pohjanmaan vahvimpia klustereita ovat kone- ja metalliteollisuuteen painottunut teknologiateollisuus, elintarviketuotanto sekä puutuote- ja huonekaluteollisuus.

Taloudellinen rakenne 
Etelä-Pohjanmaan yritystiheys on Suomen korkeimpia. Etelä-Pohjalaista yrittäjyyttä voidaan luonnehtia mikro- ja pienyritysvaltaiseksi. Maakunnan kannalta elintarvikesektorilla ja kone- ja metalliteollisuudella on suuri merkitys. Maakunnassa on toteutettu lukuisia omistajanvaihdosten edistämiseen tähtääviä hankkeita vuodesta 1999 lähtien. 

Alueen elinkeinoista maa- ja metsätaloudella on keskimääräistä suurempi merkitys, erityispiirteenä ovat pienyritysten suuri määrä ja niiden muodostamat alueelliset keskittymät esimerkiksi puu-, metalli- ja tekstiiliteollisuudessa.

Etelä-Pohjanmaalla on merkittävää elintarviketeollisuutta: muun muassa Atria on eteläpohjalainen yritys. Seinäjoella sijaitsee myös valtakunnallinen elintarvikealan osaamiskeskus.

Teollisuus 
Muita suurempia Etelä-Pohjanmaalla toimivia yrityksiä ovat Ruukki, Ilkka-Yhtymä ja Valio. Etelä-Pohjanmaan järviseudulla on laaja teollisen hirsitalorakentamisen keskittymä. Esimerkiksi Honkarakenne ja Finnlamelli valmistavat hirsitaloja Etelä-Pohjanmaalla.

Turismi 

Suosittuja matkailukohteita Etelä-Pohjanmaalla ovat Alahärmässä sijaitseva PowerPark-huvipuisto, Suomen toiseksi suurin eläintarha Ähtärin eläinpuisto, Lappajärven kraatterijärvi ja Veljekset Keskinen Oy -kyläkauppa, joka on Helsingin Stockmannin jälkeen myynniltään Suomen toiseksi suurin tavaratalo.

Liikenne

Maantieliikenne
Etelä-Pohjanmaan kautta kulkevat valta- ja kantatiet:
 valtatie 3 Helsinki–Tampere–Vaasa
 valtatie 16 Ylistaro–Lapua–Alajärvi–Kyyjärvi
 valtatie 18 Vaasa––Seinäjoki–Ähtäri–Jyväskylä
valtatie 19 Jalasjärvi–Seinäjoki–Lapua–Uusikaarlepyy
kantatie 44 Sastamala–Kankaanpää–Kauhajoki
kantatie 63 Kauhava–Ylivieska
kantatie 66 Orivesi–Virrat–Alavus–Lapua
kantatie 67 Kaskinen–Seinäjoki
kantatie 68 Virrat–Ähtäri–Alajärvi–Pietarsaari

Raideliikenne
Etelä-Pohjanmaan rautateiden solmukohta on Seinäjoen rautatieasema, josta lähtevät radat viiteen suuntaan: Tampereelle, Ouluun, Vaasaan, Keuruun Haapamäelle ja Kaskisiin. Rataosat Seinäjoelta Tampereelle, Ouluun ja Vaasaan on sähköistetty. Suupohjan radalla Seinäjoelta Kaskisiin on vain tavaraliikennettä.

Kristinusko 

Etelä-Pohjanmaa kuuluu luterilaisen kirkon piirissä Lapuan hiippakuntaan, jonka piispana on toiminut vuodesta 2022 lähtien Matti Salomäki. Etelä-Pohjanmaa on perinteisesti ollut herännäisyyden tukialuetta. Herännäisyyden yhtenäinen voimakas kannatus keskittyy erityisesti Lapuanjokilaakson alueelle: Lapuan, Nurmo, Seinäjoen, Ylistaron, Ylihärmän ja Isonkyrön kuntiin. Liikkeen keskusjärjestö Herättäjä-Yhdistys toimii Lapualta käsin, mikä merkitsee tukea myös liikkeen toiminnalle.

Samoilla alueilla on myös evankelisuudella on voimakasta kannatusta. Evankelisuutta tavataan lisäksi myös useimmilla muillakin Etelä-Pohjanmaan paikkakunnilla. Evankelisuus on ominaista varsinkin Seinäjoen länsi- ja eteläpuolisilla alueilla, Suupohjassa, etelärajan kulkiessa Isojoen tienoilla. Maakunnan itäosissa evankelisuus on epäyhtenäistä, mutta yhtyy osin Keski-Suomen kannatusalueeseen. Järviseudulla esiintyy jonkin verran vanhoillislestadiolaisuutta. Evankelioiva herätyskristillisyys on saanut kannattajaryhmiä muutamissa asutuskeskuksissa.

Vapaakirkollisuudella on niin ikään ollut vahva asema maakunnassa. Ruotsinkielisellä rannikkoseudulla voimakkaasti 1860-luvulta lähtien vaikuttaneella baptismilla on ollut vaikutusta myös suomenkieliseen maakuntaan. Suurin suomenkielinen baptistiyhteisö on sijainnut Jurvassa. Vapaakirkollisuuden osalta juuri Etelä-Pohjanmaalla on sijainnut vanhan Vaasan läänin vapaaseurakuntien selvä enemmistö. 1900-luvun helluntaiherätyksen keräsi aluksi hajanaista kannatusta ympäri maakuntaa. 1970-luvun loppupuolella helluntaiherätys alkoi Niilo Yli-Vainion johtamana kerätä suuria ihmismääriä ensin Lapualle ja pian muuallekin ympäri maata. 2000-luvulla helluntaiherätyksen keskukseksi on kasvanut Seinäjoen helluntaiseurakunta.

Etelä-Pohjanmaalle ovat kautta aikojen olleet ominaisia suuret, uskonnolliset, valtakunnalliset tai alueelliset juhlat. Tunnetuimpia näistä ovat Herättäjäjuhlat ja Evankeliumijuhlat. Näille valtakunnallisille juhlille on kertynyt tavallisesti 30 000–35 000 sanankuulijaa.

Kulttuuri

Identiteetti 
Etelä-Pohjanmaalla heimo- ja maakunnallinen identiteetti on keskimääräisesti vahvempaa kuin useimmissa Suomen maakunnissa. Eteläpohjalaisuuteen liitettyjä tyypillisiä ominaisuuksia ovat olleet muun muassa kotiseuturakkaus, oikeudenmukaisuus, perinteiden kunnioitus, yhteisöllisyys, yrittelijäisyys, kilpailuhenkisyys, rohkeus ja oma murre.

1800-luvun puukkojunkkari-ilmiöstä kehittynyt myytti on jättänyt jälkensä mielikuvaan Etelä-Pohjanmaasta. Sen vaikutus näkyy muun muassa eteläpohjalaisessa kansannäytelmässä Pohjalaisia. Häjymyyttiä on verrattu Robin Hood -legendaan, mutta sen liittämistä eteläpohjalaisuuteen on pidetty joskus myös huonona asiana.

Murre 
Etelä-Pohjanmaan murre kuuluu suomen kielen länsimurteisiin. Jotkin murteen piirteistä ovat ominaisia vain sille, ja murre on joistakin alueellisista eroavaisuuksistaan huolimatta perin yhdenmukainen sen koko puhealueella.

Etelä-Pohjanmaan maakunnan itäosassa sijaitseva Järviseudun alue eli ”savolaiskiila” on kuitenkin varsinaisen eteläpohjalaisen murrealueen ulkopuolella; siellä puhutaan omaleimaista savolaismurretta, jossa on pohjalaisia vaikutteita.

Tapahtumat 
Useiden Etelä-Pohjanmaan kulttuuritapahtumien pohja on maakunnan perinnejuhlissa ja talkoo- eli ”kökkätöissä”. Maakunnan tunnetuimpia kulttuuritapahtumia ovat Seinäjoen Provinssirock, Ilmajoen Musiikkijuhlat, Tangomarkkinat ja 1970-luvulla aloitetut Vauhtiajot. Maakuntaa kiertävä tapahtuma Eteläpohjalaiset Spelit ylläpitää eteläpohjalaisen kansanmusiikin perinnettä. Lisäksi Kauhajoen Nummijärvellä järjestetään joka juhannus metallimusiikkiin keskittynyt Nummirock-festivaali.

Rakennuskulttuuri ja maisema 

Etelä-Pohjanmaan tunnetuinta arkkitehtuuria edustavat muun muassa kuortanelaissyntyisen Alvar Aallon suunnittelema Lakeuden risti -kirkko ja sen yhteyteen rakennettu Aalto-keskukseksi kutsuttu alue Seinäjoella. Pohjalaistalot ovat pohjalaista rakennusperinnettä, ja niitä on myös museokäytössä nähtävillä muun muassa Etelä-Pohjanmaan museossa Seinäjoella, Yli-Lauroselan talomuseossa Ilmajoella ja Isonkyrön kotiseutumuseossa.

Etelä-Pohjanmaa on tunnettu lakeuksistaan, ja muun muassa Ilmajoen Alajoen lakeusmaisema luokitellaan valtakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi. Geologisia nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Simpsiön vuori Lapualla, Pirunpesä Jalasjärvellä ja Karijoen Susiluola, jossa on ehkä säilynyt merkkejä jääkautta aikaisemmasta ihmisasutuksesta.

Urheilu 
Etelä-Pohjanmaalta on tullut valtakunnallisesti tunnettuja urheilijoita, myös pienemmiltä paikkakunnilta. Esimerkiksi 2010-luvun urheilijoista Seinäjoen Seudun Urheilijoita edustava keihäänheittäjä Tero Pitkämäki on kotoisin Ilmajoelta. Etelä-Pohjanmaan eräs keskeinen urheilu- ja liikuntainstituutti on Kuortaneen urheiluopisto, jonka läheisyydessä on myös Kuortaneen urheilulukio.

Ruoka 
Eteläpohjalaisiin perinneruokiin kuuluvat esimerkiksi erilaiset silakkaruoat, kropsu, leipäjuusto, klimppisoppa ja ohrakryynipuuro.

Perinneasut 
Naisille on useita erilaisia eteläpohjalaisia kansallispukuja ja miehille kolme, mutta termi Etelä-Pohjanmaan kansallispuku voi tarkoittaa nimenomaisesti Härmän-Isonkyrön naisen kansallispukua ja tiettyä miesten kansallispukua, jota kutsutaan myös Jussi-puvuksi. Jussipaita on villapaita, josta on muodostunut pohjalaisuuden symboli.

Hallinto ja politiikka

Maakuntaliitto 

Etelä-Pohjanmaan liitto on lakisääteinen kuntayhtymä, joka vastaa Etelä-Pohjanmaan maakunnan strategisesta suunnittelusta ja kehityksestä. Maakuntaliitto toteuttaa demokraattisen päätöksenteon mukaisesti tehtäviä aluekehityksen, edunvalvonnan ja viestinnän, kansainvälistymisen ja kulttuurin kehittämisen aloilla. Etelä-Pohjanmaan maakuntajohtajana on toiminut vuodesta 2022 lähtien Heli Seppelvirta.

Politiikka 
Maakuntavaltuuston kokoonpano puolueittain.

Kunnat 

Etelä-Pohjanmaan maakunnassa on 18 kuntaa, joista kahdeksan on kaupunkeja. 
Vuoden 2021 alusta maakuntaan liittyi 18. kunnaksi Isokyrö. 

  Alajärven kaupunki
  Alavuden kaupunki 
  Evijärven kunta
  Ilmajoen kunta 
  Isojoen kunta
  Isonkyrön kunta
  Karijoen kunta 
  Kauhajoen kaupunki
  Kauhavan kaupunki
  Kuortaneen kunta
  Kurikan kaupunki
  Lappajärven kunta
  Lapuan kaupunki
  Seinäjoen kaupunki
  Soinin kunta
  Teuvan kunta
  Vimpelin kunta
  Ähtärin kaupunki

Entiset kunnat

  Alahärmän kunta
  Jalasjärven kunta
  Jurvan kunta
  Kortesjärven kunta
  Lehtimäen kunta
  Nurmon kunta
  Peräseinäjoen kunta
  Seinäjoen maalaiskunta
  Töysän kunta
  Ylihärmän kunta
  Ylistaron kunta

Seutukunnat
Etelä-Pohjanmaan maakunta jakautuu neljään seutukuntaan:
 Järviseudun seutukunta (Alajärvi, Evijärvi, Lappajärvi, Soini, Vimpeli)
 Kuusiokuntien seutukunta (Alavus, Kuortane, Ähtäri)
 Seinäjoen seutukunta (Ilmajoki, Isokyrö, Kauhava, Kurikka, Lapua, Seinäjoki)
 Suupohjan seutukunta (Isojoki, Karijoki, Kauhajoki, Teuva)

Katso myös 
 Etelä-Pohjanmaan maakunnan kuntien vaakunat
 Etelä-Pohjanmaan urheiluseurat
 Luettelo Etelä-Pohjanmaan kansakouluista

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Etelä-Pohjanmaan liiton kotisivut
 YLE Elävä arkisto: Etelä-Pohjanmaata ja pohjalaisia

Seulonnan keskeiset artikkelit