joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kashmirin vuoden 2016 levottomuudet

Kashmirin vuoden 2016 levottomuudet olivat vuonna 2016 alkaneita Intian turvallisuusjoukkojen ja muslimiprotestoijien välisiä yhteenottoja Kashmirissa. Intia ja Pakistan ovat pitkään kiistelleet muslimienemmistöisestä Kashmirista. 

Intian turvallisuusjoukot surmasivat maailmalla terroristina yleisesti pidetyn nuoren separatistijohtaja Burhan Wanin. Kashmirin separatistit kutsuivat tämän jälkeen muslimeita protesteihin. Vihastuneet muslimit hyökkäsivät poliisiasemille ja heittelivät kivillä. Hallitus vastasi muslimien väkivaltaan ulkonaliikkumiskielloin, turvallisuusjoukkojen voimin väkivalloin ja estämällä puhelimia ja internetiä toimimasta. Intia ja Pakistan syyttelivät toisiaan väkivallasta. Levottomuudet rauhoittuivat hieman heinäkuun lopussa, mutta tämän jälkeen ne jatkuivat kuitenkin yhä seuraavina kuukausina. Levottomuuksissa loukkaantui yli 10 000 ihmistä ja kuoli yli 70. Syyskuussa 17 Intian sotilasta kuoli terrori-iskussa. Intian joukot tappoivat kaksi Pakistanin sotilasta raja-alueella. Tämä kiristi Intian ja Pakistanin välejä entisestään.

Protestien syy 
Intian turvallisuusjoukot tappoivat musliminuorison ihaileman 22-vuotiaan separatistijohtaja Burhan Wanin. Intialaiset epäilivät Wania turvallisuusjoukkojen jäsenten ja poliitikon surmista. Hänen johtamaansa Hizbul Mujahideen-järjestöä pidettiin yleisesti terroristijärjestönä. Pakistan taas kutsui Wania marttyyriksi. Intian pääministeri Singh syytti Pakistania levottomuuksien lietsomisesta. Separatistijohtajat kutsuivat kansaa protesteihin. Vastatoimena Intia julisti Kashmirin joihinkin osiin ulkonaliikkumiskiellon ja sulki Internetin palveluita.

Kapina 
9. heinäkuuta väkijoukot hyökkäsivät 20:lle poliisiasemalle, jolloin 200 ihmistä haavoittui ja yhdeksän kuoli. Protestoijat jatkoivat hyökkäyksiään intialaishallinnon kohteisiin. Protestoijien joukossa oli kranaatteja heitelleitä separatisteja. Hallitus evakuoi työntekijöitään levottomilta alueilta. Hallitus julisti 15. heinäkuuta ulkonaliikkumiskiellon koko Kahmiriin ja sammutti puhelinliittymät. Levottomuudet alkoivat hieman rauhoittua heinäkuun lopuilla. Mutta ne jatkuivat yhä elo-syyskuussa.

Intia milloin kovensi, milloin lievensi eri alueilla ulkonaliikkumiskeltoja ja muita keinoja tilanteen mukaan pyrkien hallitsemaan protestointia. Turvallisuusviranomaiset jahtasivat separatisteja.

Intian kirurgiset iskut 

Muslimimilitantit tappoivat 18 Intian sotilasta kun he hyökkäsivät armeijan tukikohtaan Urissa.
Intia ilmoitti julkisesti iskeneensä separatisteja vastaan Pakistanin ja Intian välisellä rajalla. Pakistan sanoi, että välikohtauksessa kuoli 2 sotilasta kiistäen Intian joukkojen käyneen alueellaan.

Seuraukset 

Kashmirin yhteenotoissa lokakuun alkuun mennessä oli kuollut yli 70 ihmistä. Lisäksi loukkaantui 4 000 turvajoukkojen jäsentä ja 7 000–13 000 siviiliä. Intia ja Pakistan kielsivät toistensa tuottamat elokuvat.

Lähteet

Kashmir
2016
Kapinat
Intian historia
Pakistanin historia
Pekka Prättälä

Pekka Johannes Prättälä (11. marraskuuta 1923 Haapajärvi – 11. syyskuuta 2016 Jyväskylä) oli Osuuskauppa Keskimaan toimitusjohtaja. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Prättälä aloitti Haapajärvellä osuuskaupan juoksupoikana. Hänellä oli lukuhaluja, mutta perheellä ei ollut varaa hänen koulunkäyntiinsä. Suomen Osuuskauppakoulussa hän suoritti kaksivuotisen kaupallisen kurssin. Vaihtelevien työtehtävien jälkeen hän nousi osuuskauppa Keskimaan toimitusjohtajaksi vuonna 1960 ja teki alkuaan velkaisesta ja vanhoillisesta osuuskaupasta 20 vuodessa Keski-Suomen suurimman vähittäiskauppaliikkeen. Prisma-nimi on Prättälän keksimä.

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Kauko Kokko

Kauko Erik Kokko (18. elokuuta 1923 Kurkijoki – 1. syyskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen arkkitehti ja tekniikan tohtori. Hän oli Rakennushallituksen yliarkkitehti.

Ura

Kokko kirjoitti ylioppilaaksi Käkisalmen yhteiskoulusta 1944, valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949, tekniikan lisensiaatiksi Oulun yliopiston teknillisestä tiedekunnasta 1970 ja väitteli 1971 Oulun yliopiston teknillisessä tiedekunnassa tekniikan tohtoriksi aiheenaan The general hospital ward.

Kauko Kokko aloitti arkkitehdin uransa Yhdysvalloista, jossa hän työskenteli 1949–1952 arkkitehtitoimistoissa John W Maloney ja Manley & Meyer Arch AIA. Suomeen palattuaan hän oli toimistoarkkitehtina Arkkitehtitoimisto Aarne Ervissä 1952–1953 ja yksityisenä arkkitehtina 1953–1959. Rakennushallituksen yliarkkitehtina Kokko työskenteli 1959–1975 ja Lahden teknillisen oppilaitoksen yliopettajana 1974–1983, jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle. Sivutoimenaan hän oli Arkkitehtitoimisto Kauko Kokko & Co:n vastuunalainen yhtiömies 1959–1977 ja Oulun yliopiston arkkitehtiosaston dosentti 1972–1983.

Kokko työskenteli vuodesta 1953 yhteistyössä Niilo Kokon kanssa. Hän oli mukana Tapiolan suunnittelussa.

Töitä
 Lauttasaarentie 17, 1954, yhdessä Niilo Kokon kanssa
 Ivalon kirkko, 1966

Julkaisut
Yleissairaala rakennustyyppinä, (Rakennushallitus 1968)
The general hospital ward, (Oulun yliopisto 1971)
Artikkeleita aikakaus-, ammatti- ja sanomalehdissä.

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Afiéroma ston Míki Theodoráki

Afiéroma ston Míki Theodoráki () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin livealbumi vuodelta 2009. Albumilla Farantoúri laulaa Míkis Theodorákisin säveltämiä kappaleita.

Kappaleet 

 Tin pórta anoígo to vrády (Την πόρτα ανοίγω το βράδυ)
 Antonio Torres Herredia I
 I pólis (Η πόλις)
 Káto ap' ta roúcha mou (Κάτω απ’ τα ρούχα μου)
 Déntra neroú (Δέντρα νερού)
 Prodoméni agápi (Προδομένη αγάπη)
 Cháthika (Χάθηκα)
 Chrysoprásino fýllo (Χρυσοπράσινο φύλλο)
 Sto parathýri stékosoun (Στο παραθύρι στέκοσουν)
 Méra Magioú mou mísepses (Μέρα Μαγιού μου μίσεψες)
 Vasílepses astéri mou (Βασίλεψες αστέρι μου)
 Epouránioi potamoí (Επουράνιοι ποταμοί)
 O Antónis (Ο Αντώνης)
 Aftoktonía efédrou minós (Αυτοκτονία εφέδρου μηνός)

Lähteet 
 farantouri.gr

María Farantoúrin albumit
Vuoden 2009 konserttitallenteet
Thomas Davis (pääministeri)

Sir Thomas Robert Alexander Davis (11. kesäkuuta 1917 Rarotonga, Cookinsaaret – 23. heinäkuuta 2007), myös Sir Tom Davis tai Papa Tom tunnetaan muun muassa johtajana, poliitikkona, tohtorina ja merenkävijänä. Davis on säveltänyt  Cookinsaarten kansallislaulun, Te Atua Mou En, vuonna 1981.

Akateeminen ura 
Davis kävi koulunsa Kings Collegessa Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa. Hän sai lääketieteen opinnot päätökseen Otagossa vuonna 1945. Tämän jälkeen hän palasi Cookinsaarille. Muita Davisin akateemisia saavutuksia on Sydneystä tohtoriasteen tutkinto Trooppisessa lääketieteessä ja hygieniassa ja vuonna 1952 hän sai apurahan Harvard School of Public Healthiin Bostonissa. 60-luvulla hän mm. työskenteli NASA:ssa, avaruusohjelman biologisella osastolla, johtaen ”apinat avaruuteen” –projektia. Otagon yliopisto myönsi Sir Thomasille oikeustieteen kunniatohtorin arvon (an honorary degree of Doctor of Laws) vuonna 2005. Akateemisen uransa aikana hän julkaisi kaksi kirjaa ja yli 60 tieteellistä julkaisua.

Poliittinen ura 
Davis palasi Cookinsaarille vuonna 1971. Samana vuonna hän perusti Cookinsaarten Demokraattisen Puolueen (the Cook Islands Democratic Party). Davisin tarkoituksena oli syrjäyttää silloinen pääministeri Sir Albert Henry. Tämä yritys epäonnistui. Davisista kuitenkin tuli lopulta pääministeri, 61-vuotiaana, vuoden 1978 vaalien jälkeen. Hän toimi pääministerinä vuodesta 1978 vuoteen 1987. Dr Thomas Davis aateloitiin vuonna 1981. Hän sai arvon ”Ordinary Knight Commander of the Civil Division of the said Most Excellent Order” ja hänestä tuli Sir Thomas Davis.

Lähteet 

Cookinsaarten pääministerit
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Nousuvesi (televisiosarja)

Nousuvesi (ruots. Springfloden) on ruotsalainen Cilla ja Rolf Börjlindin rikosromaaneihin perustuva SVT:n rikosdraamasarja. Sarjan pääosissa näyttelevät Julia Ragnarsson ja Kjell Bergqvist. Bergqvist sai roolistaan parhaan miespääosan esittäjän Kristallen-palkinnon vuonna 2016.

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi ruotsissa SVT1-kanavalla maaliskuussa 2016. Suomessa sarja alkoi Yle TV1 -kanavalla 11. syyskuuta 2016.

Sarjan toisen tuotantokauden esitys YLE TV1:llä alkoi 9. elokuuta 2021.

Juoni
Nuori poliisiopiskelija Olivia Rönning (Julia Ragnarsson) saa kesäksi kotitehtäväksi tutustua vuonna 1990 tapahtuneeseen ratkaisemattomaksi jääneeksi rantamurhaan. Tapausta tutki aikoinaan Olivian edesmennyt isä. Olivia kiinnostuu jutusta ja alkaa tutkia murhaa. Olivia saa apua murhan tutkintaa aikoinaan johtaneelta rikoskomisario Tom Stiltonilta (Kjell Bergqvist), joka on nykyään raihnainen asunnoton.

Samaan aikaan nettiin julkaistaan videoita, joissa joukko naamioituneita nuoria miehiä pahoinpitelee asunnottomia. Kaupungin asunnottomat pelkäävät pian henkensä puolesta. Kun Stiltonin ystävätär tapetaan, hän alkaa kuntoilla ja tutkia pahoinpitelyjä.

Rooleissa

Jaksot

Lähteet

Ruotsalaiset draamasarjat
Ruotsalaiset rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
SVT:n televisio-ohjelmat
Kaaban musta kivi

Kaaban musta kivi (, 'musta kivi') on Mekassa sijaitsevan Kaaban pyhäkön itäiseen seinään kiinnitetty, hopeisella kehyksellä koossa pidetty musta kivi. Kivi koostuu nykyisin kolmesta suuresta ja useasta pienestä palasta. Kaaban musta kivi on muslimeille tärkeä pyhiinvaelluskohde. Muslimin pyhiinvaellukseen kuuluu temppelin kiertäminen seitsemään kertaan ja mustan kiven suuteleminen tai koskettaminen mikäli mahdollista.

Perinteisen islamilaisen näkemyksen mukaan Aadam sai kiven jouduttuaan lähtemään paratiisista. Kivi on musta, mutta islamilaisen tarinan mukaan se oli alun perin valkoinen ja muuttui sitä suudelleiden pyhiinvaeltajien syntien vuoksi mustaksi.

Kivi on peräisin islamia edeltävältä ajalta. Alkuperältään se on ilmeisesti meteoriitti. Vaihtoehtoisena mahdollisuutena on esitetty, että kyseessä on Saudi-Arabian Rub’ al-Khaliin osuneen meteoriittitörmäyksen lasittamaa ainesta Wabarin (Al-Hadida) meteorikraaterista.

Lähteet

Islam
Mekka
Meteoriitit
Nelsonin patsas

Nelsonin patsas on William Railtonin suunnittelema monumentti Lontoon Trafalgar Squarella. Se koostuu Edward Hodges Baileyn amiraali Nelsonia esittävästä patsaasta, pylväästä ja jalustasta. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1840 ja se valmistui kolme vuotta myöhemmin.

Rakenne 
Monumentin juurella on jalusta, jonka jokaisella sivulla on neliön muotoinen pronssinen reliefi, mitoiltaan 5,5 × 5,5 metriä. Ne ovat tehneet Musgrave Watson, William F. Woodington, John Ternouth ja John Edward Carew. Jalustan vierellä on neljä vuonna 1867 lisättyä pronssista leijonapatsasta, jotka on suunnitellut Sir Edwin Landseer. Graniittinen pylväs edustaa korinttilaista tyyliä. Itse patsas, jonka korkeus on 5,2 metriä, on hiekkakiveä. Sen on tehnyt Edward Hodges Bailey. Koko monumentin korkeus jalustan juuresta Nelsonin hattuun on 51,6 metriä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lontoon nähtävyydet
Grade I -luokan rakennukset City of Westminsterissä
Muistopylväät
Veistokset
Kadonneet kirjaintyypit

Kadonneet kirjain­tyypit, Suoma­lainen kirjain­muotoilu 1920–1985 on Markus Itkosen väitös­kirja suoma­laisesta typo­grafisesta suunnit­telusta. Teos ilmestyi 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla
Näyte kirjasta Julkaisija.fi-sivustolla (PDF)
Kirjan arvostelu Helsingin Sanomissa

Typografia
Suomalaiset tietokirjat
Vuoden 2012 kirjat
Haapasalo Goes America

Haapasalo Goes America on vuonna 2014 Nelonen-kanavalla esitetty viihdeohjelma, jonka pääosassa on Ville Haapasalo. Ohjelmassa Haapasalo matkustaa Yhdysvaltoihin tutustumaan paikallisiin ihmisiin ja kulttuuriin.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Matkailuohjelmat
Porin Saskiat

Porin Saskiat ry on vuonna 1959 perustettu yhdistys. Sen tavoitteena on edistää ja tukea kuvataiteita, kehittää jäseniensä taiteen tuntemusta ja tukea satakuntalaisia taiteilijoita. 2000-luvulla toiminnassa on painotettu nuorten taiteilijoiden tukemista vuosittain haettavalla näyttelystipendillä. Apurahoja jaetaan myös Satakunnassa pitkään vaikuttaneille taiteilijoille.

Yhdistys järjestää jäseniltoja, luentotilaisuuksia sekä taideretkiä. Vuodesta 1981 on järjestetty Akseli Gallen-Kallela -juhlaa. Tilaisuus on avoin yleisölle. Se on saskiavuoden päätapahtuma, jossa julkistetaan stipendien saajat. Juhlassa on myös asiantuntijan pitämä taide-esitelmä.

Historia 
Porin Saskia ry:n perustava kokous pidettiin 26.4.1959 Akseli Gallen-Kallelan syntymäpäivänä. Mallina käytettiin Helsingin Saskioilta saatuja sääntöjä. Porin Saskia oli järjestyksessä seitsemäs Saskia-yhdistys Suomessa (Helsingin Saskia perustettiin 1948, Tampereen 1954, Turun 1955, Hämeenlinnan 1957 ja Jyväskylän 1958). Yhdistys perustettiin tilanteessa, jossa Porin taidenäyttelytoiminta oli hiljentynyt ja näyttelytiloista oli puutetta. Porin Saskia asetti tehtäväkseen kuvaamataiteen harrastuksen edistämisen "järjestämällä ns. hyvän taiteen näyttelyitä siten ohjaamalla harrastusta oikeaan suuntaan" ja näyttelytilojen aikaansaamisen Poriin "pyrkimyksenä mahdollistaa sekä paikkakunnallisen että ulkopuolisen taiteen esittely". Kolmantena tavoitteena oli "Porin taiteilijaseuraan kuuluvien, vaikeuksiin joutuneiden taiteilijoiden ja heidän omaistensa tukeminen henkisesti ja aineellisesti". Vuonna 1962 sääntöjä muutettiin, ja taiteilijoiden tukitoiminta ulotettiin koskemaan Satakunnan alueen taiteilijoita ja heidän omaisiaan.

Stipendiaatit 
1980-luvun lopulta lähtien Porin Saskiat järjesti vuosittain Poriginal-galleriassa stipendiaattinäyttelyitä, jotka ovat esitelleet lahjakkaita nuoren polven taiteilijoita ja palkinneet vanhemman polven paikallisia taiteilijoita.

Stipendiaattinäyttelyt vuosittain 
 13.8.-30.8.1988 Anneli Hilli, Saija Hairo
 2.9.-19.9.1989 Risto Keinonen
 1.9.-18.9.1990 Taiteilijaryhmä Ekskonst, Arja Korja, Liisa Lindqvist, Terttu Suominen, Jorma Lahti, Markku Mäkelä
 7.9.-24.9.1991 Hanna Tammi, Kristiina Lehtonen, Leena Nevanpää
 5.9.-22.9.1992 Sievä Kauppinen
 25.9.-29.10.1993 Länsi-Porin yläasteen ja lukion kuvaamataitopainotteiset ryhmät, 10-vuotisnäyttely
 22.10.-8.11.1994 Eila Minkkinen, Tuula Solin
 30.9.-17.10.1995 Ilkka Aronen
 28.10.-15.11.1996 Marjo Heino, Pasi Vainionpää
 27.9.-14.10.1997 Sinikka Santikko, Elina Rebers
 26.9.-14.10.1998 Kirsi Backman, Maija Kantanen, Minna Soininen
 25.9.-10.10.1999 Veli Granö
29.9.-17.10.2000 Paula Salmela
 29.9.-16.10.2001 Anna-Leena Haaramäki, Mari Syrén, Jaana Kirjonen
28.09. - 15.10.2002 Eeva-Leena Eklund, Miia Rinne ja Tommi-Wihtori Roström
27.09. - 14.10.2003 Kirsi Jaakkola, Elina Sillanpää, Jaana Liukkonen
23.10. - 09.11.2004 Leena Kleemola, Kati Lehtonen 
29.09. - 16.10.2007 Laura Lehenkari ja Sanna Pajunen
06.09. - 23.09.2008 Nelli Lindholm, Minna Sulonen

Lähteet

Aiheesta muualla
Porin Saskiat ry:n kotisivut 
Porilaiset yhdistykset
Porin kulttuuri
Varsinais-Suomen Viro-keskus

Varsinais-Suomen Viro-keskus (viroksi käytetään epävirallista nimeä Turu Eesti keskus) on Turun seudulla toimiva Viron ystävien yhdistys. Se perustettiin 1994 alueen eri Viro-yhdistysten yhteistyöfoorumiksi. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Markku Lehtonen. Vuonna 2002 tehtävään valittiin Harri Raitis ja vuonna 2007 Armas Lahoniitty. Vuosina 2019-2021 puheenjohtajana oli Mari Jurtom, vuonna 2022 puheenjohtajana aloitti Kirsi Vainio-Korhonen.

Yhdistyksen jäsenmäärä tällä hetkellä on noin 500. Yhdistys järjestää kulttuuritapahtumia, osallistuu Suomen ja Viron välisiin EU-projekteihin, järjestää neuvontapalveluja Varsinais-Suomessa asuville virolaisille sekä toimii Viron kunniakonsulin toimistona Turussa. Vuoden 2021 alusta alkaen Viron kunniakonsuli Turun ja Varsinais-Suomen alueella on toimitusjohtaja Andrus Junolainen. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli professori, yliopiston rehtori emeritus  Keijo Virtanen, joka toimi kunniakonsulina 2001 - 2020. Viro-keskus osallistuu näkyvästi Turun kulttuuritapahtumiin, esimerkiksi jokakesäisiin Keskiaikaisiin markkinoihin. Vuonna 2014 perustettiin Viro-keskuksen osaksi Eestlaste klubi erityisesti alueen virolaisia palvelemaan.

Toiminnan keskus on Turun Vanhalla suurtorilla, Brinkkalan sisäpihalla sijaitseva Konttori, jota johtaa Viro-keskuksen toiminnanjohtaja Kirsi Äyräs.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Varsinais-Suomen Viro-keskus ry

Suomalaiset kulttuurijärjestöt
Turun kulttuuri
Suomen ja Viron väliset suhteet
Marja Leinonen

Ulla Marja-Leena Leinonen (16. tammikuuta 1946 Varkaus – 8. kesäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija ja Tampereen yliopiston slaavilaisen filologian professori.

Leinonen kirjoitti ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta vuonna 1964 ja suoritti kirjeenvaihtajatutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa ja valmistui kauppatieteen kandidaatiksi (1967). Sitten hän opiskeli venäjän kieltä ja yleistä kielitiedettä Helsingin yliopistossa valmistuen filosfian kandidaatiksi (1975), lisensiaatiksi (1979) ja tohtoriksi (1983). Hänen väitöskirjansa Russian  aspects, ”temporal’naja lokalizacija” and definiteness/indefiniteness
käsitteli venäjän verbiaspektin semantiikkaa ja pragma­tiikkaa.

Työurallaan Leinonen toimi yleisen kielitieteen virkaatekevänä lehtorina Helsingin yliopisto (1975–1978). Tänä aikana hän laati muun muassa laati opetusmonisteen Venäjän fo­netiikan perusteet (1977), jota on käytetty vielä 2010-luvun lopullakin monen korkeakoulun venäjänopetuksessa. Hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti vuosina 1979–1983 ja Tampereen yliopiston  slaavilaisen filologian assistentti (1978–1981). Vuodesta 1981 lähtien Leinonen opetti Tampereen yliopistossa, ensin yleisen kielitieteen lehtorina ja sitten slaavilaisten kielten professorina vuodesta 1985 vuoteen 2004 saakka. Hän jäi ennenaikaiselle eläkkeelle kyllästyttyään yliopistomaailman silloiseen henkeen.

Leinosen väitöskirjan aiheena oli venäjän kielen verbien aspektien merkitykset, ja tämä tutkimus nauttii kansainvälistä arvostusta. Myöhemmin hän vertaili suomen ja venäjän lauserakenteita sekä tutki puhutun venäjän piirteitä. Hän myös pani alulle Suomen venäläisen populaation muistitiedon tutkimuksen, erityisesti Karjalan kannaksen venäläisten evakkojen, josta aiheesta hän ohjasi useita opinnäytetöitä. Leinosen omat tutkimukset tältä alueelta koskevat kielikontakteja sekä suomenvenäläisten perinteitä ja arkihistoriaa. Leinonen kiinnostui myös Stadin slangin venäläisperäisistä sanoista.

Myöhemmällä iällään Leinonen opetteli komin kielen ja laati komilaisten kollegojen kanssa tutkimuksia tuon kielen rakenteesta sekä sen alueella olleista kielikontakteista. Hän tutki myös laajemmin Pohjois-Venäjän suomalais-ugrilaisten kielten ja kansojen tutkimushistoriaa.

Leinonen oli myös arkistotutkija. Lisäksi hän käänsi suomeksi pohjoisia alueita käsitteleviä kansa- ja kielitieteellisiä tutkimuksia ja matkakertomuksia. Hän osallistui myös Michael Branchin A. J. Sjögren -projektiin kirjoittamalla tämän päiväkirjoja puhtaaksi Kansalliskirjaston nettijulkaisua varten.
Eläkevuosinaan Leinonen ryhtyi harrastamaan balttilaisia kieliä sekä niiden alueella tapahtuneita kielikontakteja. Hän opetteli latvian kielen ja käänsi myös latvialaista kirjallisuutta suomeksi. Lisäksi hän harrasti latvian kulttuuria laulamalla Helsingin latvialaisen kuoron riveissä.

Leinonen harrasti myös taidemaalausta sekä lintujen tarkkailua ja matkailua.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Marja Leinosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset kielitieteilijät
Suomalaiset professorit
Tampereen yliopiston professorit
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Cheer Up

Cheer Up on Christy Garlandin ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-kanadalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2016.

Elokuva on urheilu- ja henkilödokumentti rovaniemeläisestä nuorten cheerleaderjoukkueesta. Joukkueen teini-ikäiset tytöt tekevät kaikkensa täyttääkseen omat ja muiden odotukset, mutta joukkue menestyy kisoissa kuitenkin huonosti. Patricialle, Ainolle ja Miialle itsensä, oman paikkansa sekä perheen merkityksen löytäminen on lopulta paljon tärkeämpää kuin yhdenkään kilpailun voitto.

Aiheesta muualla 
Tuotantoyhtiö napafilms oy
Elokuvan IMDB-sivu
Elokuvan Facebook-sivu
Yleisradion uutinen
Elokuvan traileri

Lähteet 

Vuoden 2016 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Zero (Kypckin albumi)


Zero (ven. Зеро) on suomalaisen doom metal -yhtye Kypckin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2016 levymerkillä Ranka Kustannus. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 20.

Kappaleesta ”Ja svoboden” julkaistiin musiikkivideo.

Vastaanotto 
Albumi sai positiivisen vastaanoton. Kaaoszinen Sirpa Pelli piti albumia erinomaisena, ja kehui erityisesti yhtyeen kiinnostusta historiaan, kieleen ja kulttuuriin sekä mustaan huumoriin. Imperiumin Tuomio Harju arvioi albumin yhtyeen sen astisista harkituimmaksi kokonaisuudeksi sekä yhdeksi parhaimmista vuonna 2016 julkaistuista levyistä. V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen totesi albumin olevan yhtyeen tähän mennessä monipuolisin julkaisu, jonka karu kauneus sykähdyttää. Hän nimesi levyn yhdeksi vuoden vaikuttavimmista kokonaisuuksista.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Erkki Seppänen – laulu
 Sami Lopakka – kitara
 Sami Kukkohovi – kitara
 Jaska Ylä-Rautio – basso
 Antti Karihtala – rummut

Vierailevat muusikot 
 Jussi Kulomaa – taustalaulu
 Anna Jousne – laulu (kappale 5)
 Ampe Rautiainen – muu kitara (kappale 1)

Tuotanto 
 Hiili Hiilesmaa – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
 Jussi Kulomaa – tuottaja (laulu), äänittäjä (laulu)
 Petri Laurell – kansikuva, valokuvat
 Lopakka – design, layout, logo

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 9–/10
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2016 albumit
Kypckin albumit
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
Masmalot

Masmalot (Anthyllis) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu 22 lajia. Pohjoismaissa esiintyy yksi suvun laji, hyvin monirotuinen masmalo eli euroopanmasmalo. Lajista erotetaan Pohjoismaissa seitsemän ja Suomessa neljä eri alalajia.

Lajeja 
 partamasmalo (Anthyllis barba-jovis)
 oramasmalo (Anthyllis hermanniae)
 madeiranmasmalo (Anthyllis lemanniana)
 rakkomasmalo (Anthyllis tetraphylla)
 masmalo eli euroopanmasmalo (Anthyllis vulneraria), jonka alalajeja ovat muun muassa:
 alppimasmalo (subsp. alpestris)
 parimasmalo (subsp. carpatica)
 pohjanmasmalo (subsp. lapponica)
 idänmasmalo (subsp. polyphylla)
 ketomasmalo (subsp. vulneraria)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Masmalot (Anthyllis)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Masmalot (Anthyllis)
Den virtuella floran: Anthyllis 
ITIS: Anthyllis 
United States Department of Agriculture (USDA): Anthyllis 
Pherobase: Floral volatiles of Genus Anthyllis 

Hernekasvit
Zoetis

Zoetis on yhdysvaltalainen lääketeollisuuden yritys, joka on keskittynyt yksinomaan eläinten lääkkeisiin. Zoetis on maailman suurin eläinlääkkeiden valmistaja. Zoetiksen historia on Pfizer-yrityksen eläinlääkeyksikössä, josta tehtiin itsenäinen pörssiyhtiö.

Yhdysvaltalaiset yritykset
Lääkevalmistajat
Fraser Stoddart

Sir J. Fraser Stoddart (s. 1942 Edinburgh) on skotlantilainen orgaaninen kemisti. Hänet tunnetaan erityisesti supramolekulaarista kemiaa ja nanotekniikkaa koskevista tutkimuksista. Stoddartille myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2016 yhdessä Jean-Pierre Sauvagen ja Bernard Feringan kanssa molekyylikoneiden ja -mopottorien synteesistä ja suunnittelusta.

Fraser Stoddart väitteli tohtoriksi Edinburghin yliopistosta vuonna 1966. 1980-luvulta alkaen Stoddart on tutkinut Sheffieldin yliopistossa sisäkkäisiä rengasrakenteita sisältävien makrosyklisten molekyylien kuten katenaanien ja rotaksaanien synteesiä ja ominaisuuksia. Erityisesti hän on ryhmineen tutkinut molekyylejä, jotka pystyvät liikkumaan pitkin toisen molekyylin muodostamaa akselia ja ensimmäiset tulokset hän julkaisi vuonna 1991. Nämä rotaksaanit parakvattirakenteiset rotaksaanit liikkuivat pitkin aromaattisesta polyeetteristä koostuvaa akselia ja liike voidaan aktivoida esimerkiksi muuttamalla pH:ta, sähkökemiallisin hapetus-pelkistysreaktioihin perustuvilla menetelmillä tai säteilyttämällä valolla. Niiden synteesi perustui elektronirikkaiden aromaattisten yhdisteiden ja elektroniköyhien aromaattisten yhdisteiden välisiin reaktioihin. Myöhemmin Stoddart ryhmineen on tutkinut rotaksaaneihin perustuvia molekyylimmoottoreita.

Vuodesta 2008 alkaen Stoddart on toiminut professorina Northwestern-yliopistossa. Siellä hänen ryhmänsä tutkimuskohteita ovat muun muassa molekyylikytkimet, makrosykliset rotaksaanit ja katenaanit sekä itsestään järjestäytyvät molekyylit.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Skotlantilaiset kemistit
Nobelin kemianpalkinnon saajat
Brittiläiset professorit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Läpisävelletty

Läpisävelletty on musiikkikäsite, joka tarkoittaa yleisesti ottaen sävellystapaa, jossa käytetään vain vähän toistoa ja kertautuvia piirteitä. Se tarkoittaa etenkin kahta asiaa, eli läpisävellettyä laulua ja läpilaulettua oopperaa.

Läpisävelletty laulu 
Läpisävelletty laulu tarkoittaa, että laulun melodia, säestys tai kumpikaan ei kertaudu säkeistöittäin samanlaisena, vaan vaihtelee laulutekstin eri kohdissa läpi koko laulun. Läpisävelletyssä laulussa tekstikään ei välttämättä jakaudu tasamittaisiin säkeistöihin, vaan sen säkeet voivat vaihdella runomitaltaan ja rytmiltään. Toisena ääripäänä ovat laulut, joissa lauluosuus toistuu melodialtaan samanlaisena säkeistöittäin, mutta säestys on läpisävelletty niin, että se on eri säkeistöissä erilainen. Esimerkkinä tästä on Franz Schubertin ”Erlkönig”. Läpisävellystekniikkaa kaikissa muodoissaan käytetään erityisesti saksalaisissa lied-lauluissa.

Läpisävelletty tai läpilaulettu ooppera 
Läpisävelletty tai läpilaulettu ooppera, musikaali tai muu laaja musiikkidraama tarkoittaa teosta, jossa käytetään vähän tai ei lainkaan puherepliikkejä tai resitatiivia, vaan kaikki vuorosanatkin on sävelletty esitettäviksi laulaen. Läpisäveltämisen tekniikka musiikkidraamassa syntyi varhaisbarokin aikana monodian ja oopperan kehityksen myötä, kun katsottiin että näyttämöteoksen musiikin tuli kunakin hetkenä seurata ja korostaa teoksen tekstiä ja draamallisia tapahtumia. Läpisävellettyjä ovat muun muassa Richard Wagnerin oopperat, Andrew Lloyd Webberin monet musikaalit kuten Les Misérables sekä Michel Legrandin säveltämät ja Jacques Demyn ohjaamat musikaalielokuvat Cherbourgin sateenvarjot ja Rochefortin tytöt.

Lähteet

Taidemusiikin muodot
Kolkko kaupunki

Kolkko kaupunki: Toinen romaani neiti Peregrinen eriskummallisista lapsista (Hollow City: The Second Novel of Miss Peregrine’s Children) on yhdysvaltalaiskirjailija Ransom Riggsin menestyneen esikoisromaanin toinen jatko-osa. Kirja julkaistiin alkuperäiskielellään englanniksi 14. tammikuuta 2014.  Romaani julkaistiin suomen kielellä vuonna 2016.  

Sarjan ensimmäinen osa Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille  julkaistiin vuonna 2011.  Sarjan kolmas osa Library of Souls'' julkaistiin syyskuussa 2015.

Lähteet 

Vuoden 2014 kirjat
Yhdysvaltalaiset fantasiaromaanit
Nuorten fantasiaromaanit
Shaftesburyn suihkulähde

Shaftesburyn suihkulähde (), josta käytetään usein virheellisesti nimeä Eros-patsas tai Eroksen patsas, on suihkulähde Lontoon Piccadilly Circus -aukiolla. Se rakennettiin vuosina 1892–1893 poliitikkona ja filantrooppina tunnetuksi tulleen Anthony Ashley-Cooperin, Shaftesburyn 7. jaarlin, muistoksi.

11 metrin korkuisen lähteen huipulla on Alfred Gilbertin veistos, jonka usein luullaan kuvaavan kreikkalaista rakkauden jumala Erosta. Harhakäsitys on peräisin siitä, että suuri yleisö, jonka tietämys antiikin jumalista oli hatara, oletti automaattisesti alastoman, jousipyssyä pitelevän hahmon olevan Eros. Tosiasiassa se esittää Eroksen kaksoisveli Anterosta, epäitsekkään rakkauden jumalaa. Se on maailman ensimmäinen alumiininen veistos.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Grade I -luokan rakennukset City of Westminsterissä
Lontoon nähtävyydet
Veistokset
Suihkulähteet
Iiro irti

Iiro irti vuosina 2010–2011 Yle Teema-kanavalla esitetty televisio-ohjelma, jonka pääosassa on Iiro Rantala. Ohjelmassa Rantala matkaa keikkabussillaan ympäri Suomea soittamassa eri artistien keikoilla.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Aiheesta muualla 
 Iiro irti Ylen sivuilla

Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Matti Linko

Matti Arto Edvard Linko (s. 30. toukokuuta 1932 Helsinki) on suomalainen biotekniikan tutkija. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1956 ja väitteli tekniikan tohtoriksi 1962. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun elintarviketeknologian professori 1968–1974, Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen tekniikan tutkimusprofessori 1974–1984 ja biotekniikan laboratorion johtaja (professori) vuodesta 1984. Hänen tutkimuskohteinaan ovat olleet panimo- ja kasvibiotekniikka.

Lingon veli on professori Pekka Linko.

Lähteet 

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
VTT
HK 32 Liptovský Mikuláš

HK 32 Liptovský Mikuláš on slovakialainen jääkiekkoseura Liptovský Mikulášin kaupungista. Se pelaa maansa pääsarjatasolla Tipos Extraliga. Seura on perustettu vuonna 1932.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Milan Jančuška 
 Apuvalmentaja: Pavel Paukovček 
 Maalivahtivalmentaja: Peter Lepiš 
 Fysiikkavalmentaja: Dávid Matejovie 
 Toimitusjohtaja: Vlastimil Škandera 
 Pelaajakehitysjohtaja: Milan Sejna 

Lähde: EliteProspects

NHL-pelaajat
 Jerguš Bača
 Martin Cibák
 Ivan Droppa
 Milan Jurčina
 David Moravec
 Aleksandr Nikulin
 Jozef Stümpel
 Radoslav Suchý

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut

Slovakialaiset jääkiekkoseurat
Žilinan alue
Esko Linnakangas

Esko Linnakangas (s. 15. kesäkuuta 1947 Helsinki) on suomalainen oikeustieteilijä. Hän on oikeustieteen tohtori ja ekonomi.

Ennen yliopistouraa Linnakangas työskenteli vuosina 1970–1972 Hämeen lääninhallituksessa ja 1972–1983 korkeimmassa hallinto-oikeudessa.

Linnakangas oli Lapin yliopiston julkisen talouden professorina 1984-2007. Lapin yliopiston vararehtorina hän oli 1986–1989 ja 1993–1997. Oikeustieteiden tiedekunnan varadekaanin tehtäviä hän hoiti 2000–2004 ja dekaanina hän oli 2006-2007. Helsingin yliopiston finanssioikeuden professorina hän oli vuosina 2007-2015. Vuonna 2015 hän siirtyi eläkkeelle. Hän on kirjoittanut yksin ja muiden kanssa teoksia ja artikkeleita tuloverotuksesta ja arvonlisäverotuksesta sekä autoverotuksesta ja muista erityisistä kulutusveroista.

TeoksetProfessorimatrikkeli 

 Urheilu ja verotus (väitöskirja), 1984
 Urheiluverotuksen käsikirja (Markku Hirvosen ja Kari Miettisen kanssa), 1985
 Verojen kohtuullistaminen, 1987
 Elokuvaverotus, 1990
 Kulutusverotus, 1991
 Arvonlisäverotus ja muu uusi kulutusverotus (Leila Juannon ja Päivi Laatikaisen kanssa), 1994
 Uusi arvonlisäverotus ja tulliverotus (Leila Juannon ja Päivi Laatikaisen kanssa), 1995
 Arvonlisäverotuksen ja muun kulutusverotuksen perusteet (Leila Juannon kanssa), 1996, 1998, 2002
 Arvonlisäverotus ja muu kulutusverotus (Leila Juannon kanssa), 2004, 2008
 Verotusmenettely ja muutoksenhaku (Matti Myrskyn kanssa), 1996, 2000, 2002, 2004, 2007
 Verotuskäytäntö (Raimo Immosen ja Pertti Purosen kanssa),1998, 1999, 2000
 Verotuskäytäntö, Arvonlisäverotuksen ennakkopäätökset (Leila Juannon kanssa), 2001
 Tuloverotus ja varallisuusverotus (Edward Anderssonin kanssa), 2002
 Tuloverotus (Edward Anderssonin kanssa), 2006
 Tuloverotus (Edward Anderssonin ja Joakim Fränden kanssa) 2016
 Kansainvälinen henkilö- ja yritysverotus (Matti Myrskyn kanssa), 2005, 2009
 Verosuunnittelu ja yritysverotus (Esko Tuomisen kanssa), 1995
 Johdatus elinkeinoverotukseen (Matti Myrskyn kanssa), 2003
 Elinkeinotulon verotus (Matti Myrskyn kanssa), 2006, 2010
 Autoverotus, 1988
 Tieliikenneverot (Leila Juannon kanssa), 2000 
 Autojen verotus, 2007
 Autoveron saattohoito ja tieliikenneverotuksen kehittäminen – autovero 60 vuotta, 2018 
 Historiallinen verokirja, 2014
 Verojen historia – Synty, kehitys, kuolema, ylösnousemus, reinkarnaatio (Leila Juannon kanssa), 2016
 Suomen kulutusverotuksen historia ja veneveron haaksirikko, 2017
 Lentoveron ylösnousu? Ilma- ja avaruusliikenteen verotus (Leila Juannon kanssa), 2018
 Verokarhun keitto- ja drinkkikirja - Terve elintarvikeverotus, 2019
 Kansanvalta, ikä, vero-oikeus, 2020
 Synti- ja haittaverokirja - Anekaupasta paheveroihin ja kompensaatiomaksuihin (Leila Juannon kanssa), 2020
Taideverokirja - Verot taiteessa ja taiteet verotuksessa, 2021

Lähteet 

Suomalaiset oikeustieteilijät
Suomalaiset professorit
Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit
Lapin yliopiston professorit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Nir Barkat

Nir Barkat (s. 1959 Jerusalem, Israel) on israelilainen liikemies ja poliitikko. Hänet valittiin Jerusalemin pormestariksi vuonna 2008 ja jatkokaudelle vuonna 2013. Sekulaarinen Barkat seurasi virassa ääriortodoksista Uri Lupolianskia.

Barkat on entinen laskuvarjojääkäri. Hän opiskeli tietojenkäsittelytiedettä sekä liikkeenjohtoa ja perusti ohjelmistoyhtiön BRM Group.

Barkat pyrki Jerusalemin pormestariksi jo vuoden 2003 vaalissa, jonka Lupolianski voitti. Vuodesta 2003 lähtien hän oli oppositiojohtajana kaupunginvaltuustossa, kunnes hän vuonna 2008 voitti pormestarinvaalissa ääriortodoksisen ehdokkaan Meir Porushin, ja vuonna 2013 hänet valittiin virkaan uudelleen.

Helmikuussa 2015 Barkat otti kiinni palestiinalaisen hyökkääjän, joka oli puukottanut israelilaista miestä. Lokakuussa 2015 hän neuvoi kaupungin asukkaita kantamaan asetta terrori-iskujen varalta.

Vuoden 2015 lopulla Barkat ilmoitti liittyvänsä Likud-puolueeseen. Hän on tukenut puolueen puheenjohtajaa Benjamin Netanjahua useissa valtiollisissa vaaleissa.

Barkat vastustaa Jerusalemin jakamista arabi- ja juutalaisväestön kesken.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pormestarit
Israelilaiset poliitikot
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Make Lievonen

Markku ”Make” Lievonen (16. helmikuuta 1947 Lahti – 14. joulukuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja säveltäjä, joka tuli tunnetuksi 1960- ja 1970-luvulla basistina monista jazz- ja progressiivisen rockin kokoonpanoista. Hän teki hyvät arvostelut saaneen sooloalbumin Make Lievonen (1977), jolta paljon radiosoittoa sai instrumentaalikappale ”Rain Dance”.

Lahdessa varttuneen Make Lievosen isä oli harmonikansoiton opettaja ja harmonikkojen korjaaja Aarre ”Aki” Lievonen ja kummisetä soittimen legenda Vili Vesterinen. Hanureiden lisäksi kotona oli myös piano, jota tapailemalla ja kidekoneella Voice of Americaa kuunnellen poika alkoi kiinnostua jazzista. Koulunkäynnin ja Lahden musiikkiopiston piano-opintojen ohella Make Lievonen alkoi keikkailla kontrabassonsa kanssa eri yhtyeissä.

1960-luvun puolivälissä Lievonen vietti puolisen vuotta Olavi Virran kiertueyhtyeessä eri puolilla Suomea, sitten ravintolamuusikkona Suomen ja Saksan välisellä laivalla kunnes pääsi opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan. Kontrabasso-opintojen ohella Lievonen hankki Fender Jazz -bassokitaran ja perusti ensimmäisen oman yhtyeensä Make Lievonen Quintet. Siinä soittivat Olli Ahvenlahti (piano), Hasse Walli (kitara), Pekka Untovuori (saksofonit) ja Reino Laine (rummut), ja kaikki sävellykset olivat basisti Lievosen. Sitä seurasivat Edward Vesalan Karelia ja siviilipalvelusvuoden jälkeen Dave Lindholmin Pen Lee & Co.

Vuonna 1977 Lievonen pääsi tekemään ainoaksi jäänyttä sooloalbumiaan Love Recordsin upouudessa studiossa, elokuvaäänitöistä musiikin pariin siirtyneen Paul Jyrälän ja Suomen huippumuusikoiden kanssa. Sen avausraita ”Rain Dance” nousi Yleisradiossa paljon soitetuksi radiohitiksi, vaikka Lievonen olisi halunnut jättää kappaleen pois albumilta.

Diskografia
1977: Make Lievonen (Love Records, uusintajulkaisu v. 2016 Svart Records)
1988: Loru, yhdessä Jarmo Savolaisen kanssa (Beta)
2016: Jazz-Liisa 1 & 2 - Unisono Quartet / Taivaantemppeli (Yleisradion Studio Liisan nauhoitukset vuodelta 1973, Svart Records)

Lähteet

 Suomalaiset basistit
 Vuonna 1947 syntyneet
 Vuonna 2016 kuolleet
Suomalaiset jazzmusiikin säveltäjät
Antiikkieno

Antiikkieno on vuosina 2007–2008 Yle TV2-kanavalla esitetty suomalainen komedisarja, jonka on käsikirjoittanut Anna-Maija Valonen ja ohjannut Jussi Niilekselä.

Rooleissa

Päärooleissa

Muissa rooleissa

Jaksot

Aiheesta muualla 
 Antiikkieno Ylen sivuilla

Suomalaiset komediasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Projekti 4.1

Projekti 4.1 oli Yhdysvalloissa tehty lääketieteellinen tutkimus Marshallinsaarten asukkaille, jotka kokeessa altistettiin radioaktiiviselle laskeumalle 1. maaliskuuta 1954 alkaen. Kyse oli Castle Bravo -nimisestä ydinkokeesta Bikinin atollille. Sillä oli odottamattoman suuri vaikutus. Viranomaiset ja valtavirran historialliset lähteet osoittavat, että tutkimus tehtiin kuusi päivää Bravo-kokeen jälkeen joko 6. maaliskuuta tai 7. maaliskuuta 1954.

Lähteet 

1954
Lääketieteellinen tutkimus
Marshallinsaarten historia
Räjähdys

Räjähdys on yleisnimitys rajulle ja äkilliselle energianpurkaukselle, johon usein liittyy kaasujen nopea laajeneminen. Räjähdys voi saada aikaan väliaineessa etenevän paineaallon, joka lisää räjähdyksen tuhovaikutusta. Räjähdyksiä käytetään hyödyksi muun muassa energiantuotannossa, maarakennuksessa ja sodankäynnissä, jolloin räjähdyksen tuottamiseen käytetään yleensä kemiallisia räjähteitä.

Räjähdystyypit 
Erilaisia räjähdyksiä ovat:
  Kemiallinen räjähdys
  Kaasuräjähdys
 Mekaaninen räjähdys
 Höyryräjähdys
 Ydinräjähdys
 Vulkaaninen räjähdys (ks. vulkaaninen räjähdysasteikko)
 Tähden räjähdys eli supernova

Katso myös 
 Alkuräjähdys
 Impakti

Lähteet
Fine Brothers

Fine Brothers on YouTube-kanava, johon sisältyy pääasiassa reaktiovideoita. He saavuttivat 14 miljoonan tilaajan rajapyykin kesän 2016 aikana. Kanavan suosituimpiin videoihin kuuluu Kids React to Harlem Shake, jossa lapset reagoivat Harlem Shake -internet-meemiin. Kids Reactin, josta kanava sai AOL Best Viral Video -palkinnon vuoden 2012 Daytime Emmy -gaalassa, lisäksi Fine Brothersin sarjoihin kuuluvat muun muassa Elders React, Teens React ja Adults React.

Lähteet 

YouTube-kanavat
Clinton Foundation

Clinton Foundation (alun perin William J. Clinton Foundation, vuosina 2013–2015 Bill, Hillary & Chelsea Clinton Foundation) on entisen Yhdysvaltain presidentti Bill Clintonin vuonna 1997 perustama humanitaarinen säätiö.

Säätiö on toiminnallinen, sen keräämät rahalahjoitukset käytetään suoraan säätiön toimintaan, eikä niitä lahjoiteta eteenpäin.  Säätiö on kerännyt vuoteen 2016 mennessä noin 2 miljardia Yhdysvaltain dollaria lahjoituksia, ja sillä oli 2015 2000 työntekijää.

Toiminta

Clinton Global Initiative 

Clinton Global Initiative on vuosittainen maailman johtajien ja vaikuttajien tapaaminen.

Terveys

Säätiö jakaa malarialääkkeitä Afrikassa. HIV:n ja AIDSin vastainen projekti on jaettu omaksi säätiökseen Clinton Health Access Initiative (CHAI).

The Alliance for a Healthier Generation on Clinton-säätiön ja Yhdysvaltain American Heart Associationin projekti lasten liikalihavuuden ehkäisyyn. Se toimii lähinnä kouluissa pyrkien elintarviketeollisuuden kanssa takaamaan tervellisempää kouluruokaa kouluruokailussa ja myyntiautomaateissa.

Ilmastonmuutos

Säätiö toimii ilmastonmuutosta vastaan rakennuksia uusimalla. Viisi suurta pankkia takasivat kukin miljardi dollaria Clinton Foundation's Climate Initiative -ohjelman käyttöön 2007.

Kehitysyhteistyö

Clinton Development Initiative on skottilaisen Sir Tom Hunterin  Hunter Foundation kanssa yhteistyössä toteutettu projekti kitkemään köyhyyden syitä Afrikassa ja edistämään kestävää talouskasvua.

Clinton Giustra Sustainable Growth Initiative on kanadalaisen Frank Giustran kanssa toteutettu projekti köyhyyden helpottamiseen.

Onnettomuuksien raivaus

Clinton Foundation on osallistunut avustustöihin Intian valtameren maanjäristyksen ja Hurrikaani Katrinan ja Haitin maanjäristyksen jälkeen.

Tasa-arvo

Vuonna 2013 Hillary Clinton aloitti projektin Bill ja Melinda Gatesin säätiön kanssa selvittämään naisten ja tyttöjen aseman kehittymistä YK:n vuoden 1995 Pekingin neljännen naisten asemaa käsittelevän kokouksen jälkeen. Projektin tulokset julkaistiin 2015.

Clinton Global Citizen Awards

Säätiö palkitsee vuosittain henkilöitä jotka "toimivat esimerkillisesti globaalin kansalaisuuden puolesta visioidensa ja johtajuuden kautta".

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hyväntekeväisyysjärjestöt
Yhdysvaltalaiset säätiöt
Bill Clinton
Joku kaltaiseni

Joku kaltaiseni on vuonna 2008 MTV3-kanavalla esitetty 3-osainen suomalainen psykologinen trilleri, jonka ovat käsikirjoittaneet Mika Ripatti ja Seppo Vesiluoma ja ohjannut Johanna Vuoksenmaa.

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 Joku kaltaiseni Jarowskij sivuilla 

Suomalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Aarne Jämsä

Aarne Tapio Jämsä (9. elokuuta 1956 Jokioinen) on suomalainen kuvanveistäjä.  

Jämsän vanhemmat ovat rehtori Samuli Jämsä ja lehtori Ritva Ketola. Hänen puolisonsa vuodesta 1970 on taidemaalari, opettaja Arja Leena Suutari. Jämsä suoritti Suomen Taideakatemian koulun 1981. Hän on osallistunut moniin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla ja pitänyt yksityisnäyttelyitä. Hänen teoksiaan on muun muassa Oulun taidemuseossa ja Suomen valtion ja Tampereen kaupungin kokoelmissa. Jämsä sai Mäntän kuvataideviikkojen palkinnon vuonna 1993 ja taiteilijaeläkkeen vuonna 2017.

Jämsän julkisia teoksia ovat muun muassa seuraavat:   
 Kenkä-veistos, Toivolan koulu, Helsinki, 1995
 Katse metsän siimeksestä, Teatterikorkeakoulu, Helsinki, 2000
 Piilopaikka suljettujen silmien takana, Jollas, Helsinki, 2001
 Taivaan katsoja, Kämmenniemi, Tampere, 2002
 Aalto ja oliot, Myyrmäen uimahalli, Vantaa, 2003

Jämsä voitti teoksellaan Helman heilahdus Kehäradan taidekilpailun vuonna 2011, teos paljastettiin Lentoaseman rautatieasemalla vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla

Taiteilijan kotisivut (Viitattu 6.10.2010)

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Sangha (Kongo)

Sangha on Kongon tasavallan pohjoisosassa sijaitseva hallintoalue. Alueen pinta-ala on 55 800 km². Asukasluku oli 85 738 vuonna 2007. Sanghan hallinnollinen keskus on Ouésso. Aluetta rajaa Cuvetten ja Cuvette Ouestin alueet sekä Kamerun, Gabon ja Keski-Afrikan tasavalta.

Lähteet

Kongon tasavallan alueet
Green Card (elokuva)

Green Card on Peter Weirin tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama draamakomedia vuodelta 1990. Elokuvan pääosia esittävät Andie MacDowell ja Gérard Depardieu ensimmäisessä englanninkielisessä roolissaan.

Australialais-ranskalais-yhdysvaltalaisena yhteistyönä tuotetussa elokuvassa ranskalainen Georges (Depardieu) avioituu amerikkalaisen (MacDowell) kanssa saadakseen oleskeluluvan Yhdysvaltoihin. He asuvat aluksi erillään, mutta kun viranomaiset kiinnostuvat tapauksesta, he alkavat näytellä kuin avioliitto olisi aito.

Vastaanotto
Peter Weir sai Green Cardista Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Golden Globessa elokuva palkittiin vuoden parhaana komedia- tai musiikkielokuvana. Myös Depardieu sai Golden Globen ja MadDowell ehdokkuuden.

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano  kutsui elokuvaa ”Weirin joviaaliksi arkidraamaksi” ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Aiheesta muualla

Peter Weirin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1990 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vuoden 1990 australialaiset elokuvat
Vuoden 1990 ranskalaiset elokuvat
Leisure Painter

Leisure Painters on Iso-Britannian eniten myyvä ”opi maalaamaan” –lehti. Lehti tarjoaa taiteellista inspiraatiota, ohjausta, opetusta ja kannustusta sekä aloittelijoille, harrastajataiteilijoille, että ammattilaistaiteilijoille.

Lähteet 

Taidelehdet
Booky.fi

Booky.fi Oy on kirjojen vähittäismyyntiä harjoittava suomalainen verkkokirjakauppa.

Oikeudenkäynnit 
Booky.fi Oy on haastanut oikeuteen kirjakauppoja, joiden osalta yrityksellä on oikeus periä lakisääteinen 40 euron vakiokorvaus myöhästyneistä laskuista. Kritiikkiä on herättänyt se, että Booky.fi Oy on ostanut yrityksiä ja käyttänyt oikeuttaan periä vakiokorvaus takautuvasti kolmen vuoden ajalta kaikista viivästyneistä laskuista. Myös yrityksen tapaa merkitä eräpäivä lauantaille, jolloin maksun välittyminen siirtyy seuraavalle maanantaille ja näin ollen oikeuttaa vakiokorvaukseen on arvosteltu mediassa.

Yrityskaupat 
Booky.fi-konserni on laajentunut viime vuosina kirja-alan merkittäväksi yritykseksi.

Suomen Kirjastopalvelu 

Vuoden 2017 alussa Booky.fi osti enemmistön (90 %) kirjastoalan tukkukauppaa harjoittavasta Suomen kirjastopalvelu Oy:stä (ent. BTJ Finland Oy). Yrityksen toinen omistaja on Suomen Kirjastoseura. Yritys muutti nimensä Suomen kirjastopalvelu Oy:ksi vuonna 2018.

Porvoon Kirjakeskus 
Booky.fi osti vuoden 2018 alussa kirjojen tukkukauppaa harjoittavan Porvoon Kirjakeskus Oy:n. Yritys oli perustettu vuonna 2011, kun WSOY:n Kirjakeskus yhtiöitettiin.

Ostinato 
Vuoden 2018 kesällä Booky.fi osti enemmistön (54 %) paperisten nuottien vähittäiskauppaa harjoittavasta Ostinato Oy:stä. Yrityksen toinen omistaja on Taideyliopiston ylioppilaskunta.

Lähteet

Suomalaiset verkkokaupat
Suomalaiset kirjakaupat
Pitääkö olla huolissaan?

Pitääkö olla huolissaan? on 29. syyskuuta 2016 MTV3-kanavalla alkanut paneelishow, jossa käsitellään suomalaisten ihmisten huolenaiheita. Ohjelman juontajana toimii Jenni Pääskysaari ja vakiopanelisteina toimivat Miika Nousiainen, Kari Hotakainen ja Tuomas Kyrö. Kahdeksannella kaudella Nousiainen ei ollut kaikissa kuvauksissa, häntä paikkasi Pirjo Heikkilä. Kaudella 11 jaksoissa 9–10 Jenni Pääskysaarta tuurasi Nina Rahkola. Kari Hotakainen jäi pois ohjelmasta kauden 11 jälkeen.

Jaksot

1. tuotantokausi

2. tuotantokausi

3. tuotantokausi

4. tuotantokausi

5. tuotantokausi

6. tuotantokausi

7. tuotantokausi

8. tuotantokausi

9. tuotantokausi

10. tuotantokausi

11. tuotantokausi

Aiheesta muualla 
 Ohjelman kotisivut

Viitteet 
Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Antturi

Antturi on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:

Kai Antturi, helluntailainen saarnaaja
Arto Antturi, luterilainen pappi.
Baltimoren roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Baltimoren roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on Yhdysvaltain katolisen kirkon vanhin hiippakunta. Se on perustettu vuonna 1789 ja siihen kuului noin puoli miljoonaa katolista vuonna 2012 eli 16,2 % väestöstä. Paavi Pius IX:n päätöksellä vuonna 1858 Baltimoren arkkipiispa on korkeimmalla asteikolla Yhdysvaltain katolisen kirkon hierarkiassa.

Piispat ja arkkipiispat 
 John Carroll (1784–1815)
 Leonard Neale (1815–1817)
 Ambrose Maréchal (1817–1828)
 James Whitfield (1828–1834)
 Samuel Eccleston (1834–1851)
 Francis Kenrick (1851–1863)
 Martin John Spalding (1864–1872)
 James Roosevelt Bayley (1872–1877)
 James Gibbons (1877–1921)
 Michael Joseph Curley (1921–1947)
 Francis Patrick Keough (1947–1961)
 Lawrence Shehan (1961–1974)
 William Donald Borders (1974–1989)
 William Henry Keeler (1989–2007)
 Edwin Frederick O'Brien (2007–2011)
 William E. Lori (2012– )

Lähteet 

Maryland
Yhdysvaltain katoliset hiippakunnat
Balticconnector

{
"type": "FeatureCollection",
"features": [

{
"type": "Feature",
"properties": {"stroke": "#ff0000","stroke-width": 7},
"geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
[24.05, 59.35],
[24.005556, 60.045833]
 ]
 }
}

]
}Balticconnector on kaasuputki Suomen ja Viron välillä. Se yhdistää Suomen ja Viron kaasuverkon toisiinsa Suomenlahden läpi Inkoon ja Viron Paldiskin välillä.

Euroopan komissio on myönsi 187,5 miljoonan euron rahoituksen Balticconnectorin rakentamiseen.  EU-rahoitus Balticconnector-hankkeelle tulee Verkkojen Eurooppa -ohjelmasta. Rahoitus kattoi 75 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista. Suomen hallitus myönsi rakentamiseen 28 miljoonaa euroa.

Putken rakensivat yhteistyössä suomalainen Baltic Connector ja virolainen Elering. Putki koostuu kolmesta osuudesta: Suomen maaperällä 22 km, merellä 80 km ja Viron maaperällä 50 km. Putki on otettu tuotantokäyttöön joulukuussa 2019.

Katso myös
 Finngulf LNG

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Balticconnector Oy

Kaasunsiirto
Merenalaiset putkijohdot
Suomen rakennukset ja rakennelmat
Viron rakennukset ja rakennelmat