joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Yövahti (televisiosarja)

Yövahti (engl. The Night Manager) on brittiläis-yhdysvaltalainen draamasarja, joka perustuu John le Carrén romaaniin Yön pakolainen. Sarja alkoi brittiläisellä BBC One -kanavalla ja yhdysvaltalaisella AMC-kanavalla keväällä 2016. Suomessa sarjan esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 22. kesäkuuta 2016.

Juoni

Jonathan Pine (Tom Hiddleston) on entinen brittisotilas, joka työskentelee egyptiläisen hotellin yövastaavana. Pine tutustuu asekauppaan sotkeutuneen mahtimiehen rakastajattareen. Pine saa häneltä asiakirjoja, jotka liittyvät Kairon asekauppoihin. Rakastajatar kumminkin murhataan, koska oli antanut asiakirjat Pinelle. Tämän vuoksi Pine muuttaa toimipisteensä luksushotelliin Alpeille. Neljä vuotta myöhemmin hän kohtaa työssään Richard Onslow Roperin (Hugh Laurie), miehen, jonka epäilee olevan Kairon tapahtumien takana.

Jonathan päätyy brittiläisen tiedustelupalvelun operaatioon, jossa hänen kontaktinaan toimii Angela Burr (Olivia Colman). Operaation myötä Pine saa uuden identiteetin, jonka turvin hän soluttautuu asekauppias Roperin sisäpiiriin. Roper on erittäin älykäs, vaikutusvaltainen miljardööri, jonka lähipiiriin kuuluvat tyttöystävä Jed (Elizabeth Debicki) ja luotettava yhteistyökumppani Corkoran (Tom Hollander).

Rooleissa

Päärooleissa

Sivurooleissa

Jaksot 
Britanniassa sarja näytettiin kuutena jaksona. Suomessa sarjassa on kahdeksan jaksoa, koska alkuperäiskanava BBC Onella ei ole mainoskatkoja, mutta Suomen esityskanava MTV3:lla puolestaan on mainoskatkot.

Esittäminen 
Sarjaa on esitetty Iso-Britannian ja Yhdysvaltojen lisäksi monissa muissakin maissa, esimerkiksi Suomessa, Espanjassa, Uudessa-Seelannissa, Australiassa, Alankomaissa, Puolassa ja Saudi-Arabiassa.

Lähteet 

2010-luvun televisiosarjat
Golden Globe -palkitut televisiosarjat
Herää Suomi!

Herää Suomi! on Arvid Genetzin (nimimerkki Arvi Jännes) sanoittama ja hänen veljensä Emil Genetzin säveltämä suomalainen isänmaallinen laulu. Suomenmielisissä piireissä sitä tarjottiin 1800-luvun lopulla vaihtoehtoiseksi Suomen kansallislauluksi alkuperältään ruotsinkielisen Maamme-laulun tilalle, ja se säilytti suosionsa pitkään myöhemminkin.

Emil Genetz sävelsi laulun mieskuorolle Hämeenlinnassa vuonna 1881. Laulu oli ehdolla mieskuoro Muntra Musikanterin järjestämässä kuorolaulujen sävellyskilpailussa ja palkintolautakunta kannatti sitä voittajaksi, mutta se diskattiin lopulta sillä perusteella, että se ehdittiin kilpailun sääntöjen vastaisesti esittää vuoden 1882 Lönnrot-juhlilla ja julkaista juhla-albumissa ennen kilpailun ratkeamista. Laulun ensimmäinen julkinen esitys Helsingissä oli 23. marraskuuta 1882 suomenmielisten ylioppilaiden professori Yrjö Sakari Yrjö-Koskiselle järjestämässä läksiäisjuhlassa, joka oli samalla suomenkielisen laulukuoron Ylioppilaskunnan Laulajien ensimmäinen esiintyminen. Marseljeesiin rinnastettu uhmakas laulu sai suomenkielisten keskuudessa riemastuneen vastaanoton. Laulu ja sen suosio yhdistettiin niin voimakkaasti fennomaanien tavoitteisiin, että ruotsinmieliset tulkitsivat sen pelkäksi puoluelauluksi ja kielikiihkoiluksi. Jos 1800-luvun lopulla konserteissa esitettiin sekä Herää Suomi! että Maamme, kävi joskus niin, että osa yleisöä nousi seisomaan toisen ja osa toisen laulun aikana. Runoilija K. A. Tavaststjerna käänsi Herää Suomen! ruotsiksi Päivälehden pyynnöstä vuonna 1890 nimellä Suomi, vak upp!.

Laulun suosio lisääntyi sortovuosien aikana, koska sanat kannustivat uskomaan Suomen tulevaisuuteen. Varsinkin juuri Ylioppilaskunnan Laulajat pitivät Genetzien laulua esillä vielä itsenäisyyden aikanakin. Esimerkiksi kuoron 50-vuotisjuhlissa vuonna 1932 esitettiin päätösnumerona Herää Suomi! kun taas Maammelaulua ei esitetty lainkaan. Myös Lapuan liikkeen piirissä Herää Suomea! pidettiin Suomen oikeana kansallislauluna.

Jean Sibeliuksen orkesteriteos Finlandia sai alkunsa ohjelmamusiikkina, joka liittyi Suomen historiaa kuvanneen kuvaelman ”Suomi herää” -nimiseen osaan. Sibelius tunsi Genetzit kouluajoiltaan, joten on pidetty mahdollisena, että hän sai teokseensa innoitusta Herää Suomesta!. Matti Hyökki esitti väitöskirjatutkimuksessaan vuonna 2003, että Sibelius olisi itse asiassa lainannut Finlandia-hymnin alkutahtien sävelkulun ja soinnutuksen suoraan Genetzin Herää Suomesta!.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset isänmaalliset laulut
Kilkíksen arkeologinen museo

Kilkíksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Kilkíksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee kaupunista ja sen lähialueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1972–1973. Sen alkuperäiset kokoelmat perustuivat lähinnä tavallisten ihmisten tekemiin löytöihin. Myöhemmin kokoelmat ovat laajentuneet järjestelmällisten arkeologisten kaivausten myötä. Museorakennus on yksikerroksinen ja siinä on kolme näyttelysalia. Se sijaitsee Kilkíksen kaupungin pohjoisosassa.

Kokoelmat  

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä esihistorialliselta ajalta antiikin ajan lopulle. Museossa on löytöjä paitsi Kilkíksen kaupungista myös muualta Kilkíksen alueyksikön alueelta. Salissa 1 on esihistoriallisen ajan löytöjä, kuten figuriineja ja työkaluja, muun muassa Kolchíksen neoliittisen kauden asutuksesta. Salissa on myös varhaisen rautakauden pronssiesineitä, kuten koruja, sekä antiikin ajan löytöjä. Salissa 2 on Palaió Gynaikókastron rautakautisen hautausmaan löytöjä, mukaan lukien hautauhreja, aseita ja koruja. Salissa 3 on historiallisen ajan löytöjä, kuten veistoksia, keramiikkaa, koruja ja arkipäiväisiä esineitä.

Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat muun muassa suurikokoinen niin kutsuttu Evropóksen kuros 500-luvulta eaa.; Dionysosta esittävä veistos Palatianósta; Apollonia esittävä veistos Mikró Dásoksesta; Afroditea esittävä veistos Chorýgista; neljä veistosta Palatianósta löydetystä heroonista 100-luvulta jaa.; Filyriásta tehdyt hautalöydöt; sekä Morryloksen (nykyinen Áno Apóstoloi) kaupungista löydetty kunniapiirtokirjoitus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kilkís
Kreikan arkeologiset museot
Míloksen arkeologinen museo

Míloksen arkeologinen museo (; myös Meloksen arkeologinen museo) on arkeologinen museo Plákan kylässä Míloksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä helladista ja antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1985. Se toimii Míloksen pääkylän Plákan keskustassa Ernst Zillerin suunnittelemassa uusklassisessa rakennuksessa vuodelta 1870. Museorakennuksessa on neljä salia. Lisäksi esineitä on myös museon ulkotiloissa.

Kokoelmat  

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kaudelta, helladiselta/mykeneläiseltä kaudelta sekä antiikin ajalta. Merkittävimpiin esihistoriallisiin löytöihin lukeutuvat Míloksen Fylakopín helladisen asutuksen kaivauksista tehdyt löydökset sekä löydökset muista saaren esihistoriallisista kohteista kuten Nýchia ja Demenagáki. Niihin lukeutuvat muun muassa niin kutsuttu Fylakopín nainen eli Fylakopísta löydetty jumalattaren tai papittaren 45 cm korkea helladinen pienoispatsas LH IIIA -kaudelta 1300-luvulta eaa.; lukuisat muut uskonnollisessa käytössä olleet figuriinit; vulkaanisesta kivestä tehty alttari; sekä keraamiset astiat. Esihistoriallisiin löytöihin lukeutuvat myös Chálakaksen Rivárista löydetty varhaiskykladisen talon pienoismalli, joka on ajoitettu noin ajalle 2200–2000 eaa. ja antaa arvokasta tietoa tuon ajan rakentamisesta, sekä lukuisat obsidiaanista tehdyt esineet.

Lisäksi museossa on muun muassa antiikin aikaista keramiikkaa, mukaan lukien arkaaiselta kaudelta noin 650–600 eaa. oleva amfora, jonka koristelussa esiintyvät muun muassa Dionysos, Ariadne, Apollon, Artemis ja Leto, sekä hautauksessa käytetyt pithokset; veistoksia erityisesti hellenistiseltä ja roomalaiselta ajalta; käyttöesineitä ja rahoja; sekä piirtokirjoituksia, mukaan lukien kirjoituksia arkaaisella meloslaisella aakkostolla. Museossa on myös saarelta löydetyn Milon Venuksen eli Meloksen Afroditen nykyaikainen kopio. Alkuperäinen noin vuodelta 120 eaa. peräisin oleva veistos on Louvressa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan arkeologiset museot
Mílos
Náxoksen arkeologinen museo

Náxoksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Náxoksen kaupungissa eli Chórassa Náxoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löytynyttä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1973. Se toimii Náxoksen kaupungin frankkivallan aikaisessa linnassa eli Kástrossa. Alun perin venetsialainen museorakennus on rakennettu vaiheittain noin vuosina 1600–1800. Se on viisikerroksinen ja rakennettu kiinni linnan muuriin, ja siihen kuuluu kaksi linnan torneista. Alun perin 1600-luvulla rakennuksessa toimi jesuiittojen koulu, ja 1800-luvulla sekä 1900-luvun alussa kauppakoulu.

Náxoksella toimii myös kaksi muuta arkeologista museota, Apeíranthoksen arkeologinen museo ja Gýroulaksen arkeologinen museo Sagkríssa.

Kokoelmat  

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kaudelta 5300 eaa. alkaen aina varhaiskristilliselle ajalle 400-luvulle jaa. saakka. Esineet ovat peräisin arkeologisilta kaivauksilta eri puolilta saarta, mukaan lukien Grótta, Aplómata ja Plíthos Chórassa; Mélanes, Sagkrín Demeterin temppeli, Ýrian Dionysoksen pyhäkkö ja Tsikalarió saaren keskiosissa; sekä Pánormos ja Korfí t' Aronioú saaren itäosissa.

Esineisiin kuuluu muun muassa varhaiskykladisia idoleita, keramiikkaa ja kiviastioita ajalta 3200–2300 eaa.; mykeneläistä keramiikkaa ja kultakoruja 1000-luvulta eaa.; geometrisen kauden keramiikkaa 800–700-luvuilta eaa; veistoksia, terrakottafiguriineja, keramiikkaa ja koruja arkaaiselta, klassiselta ja hellenistiseltä kaudelta; sekä lattiamosaiikkeja ja lasiesineitä roomalaiselta kaudelta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan arkeologiset museot
Náxos (kaupunki)
Poliisin tietohallintokeskus

Poliisin tietohallintokeskus (PTHK) oli vuosina 2000–2008 toiminut valtion virasto, joka sijoittui sisäministeriön alaisuuteen. 

Poliisin tietohallintokeskuksen tehtävänä oli vastata kokonaisvaltaisesti poliisin tietohallinnosta, tuottaa ja hankkia poliisin tietotekniset palvelut sekä vastata infrastruktuurista poliisin toiminta- ja tietohallintostrategioiden mukaisesti.

Historia

Perustaminen
Poliisin tietohallintokeskus aloitti toimintansa 1.1.2000. Se muodostettiin organisoimalla uudelleen poliisin ylijohdon tekniikan yksikön ja keskusrikospoliisin valtakunnalliset tietohallintotehtävät.  Poliisin tietohallintokeskuksen perustamisen myötä lakkautettiin sisäasiainministeriön poliisiosaston tekniikan yksikkö. Keskuksen tietohallintojohtajaksi valittiin Heikki Riippa. Poliisin tietohallintokeskus aloitti toimintansa ensin keskusrikospoliisin tulosyksikkönä. Sen henkilöstö koostui käynnistymisvaiheessa sisäasiainministeriön poliisiosastolta siirtyvistä virkamiehistä sekä keskusrikospoliisin lakkautetun tietojärjestelmäpalvelu-yksikön valtakunnallisia tehtäviä hoitavista virkamiehistä. Keskuksessa työskenteli käynnistymishetkellä 47 työntekijää.

Syyskuun 2002 alusta Poliisin tietohallintokeskuksesta muodostettiin poliisihallinnossa sisäasiainministeriön alaisuudessa toimiva itsenäinen virasto, johon siirtyi myös poliisin lääninjohdon alaisuudessa toimivien tietotekniikkakeskusten henkilöstö.

Alueellistaminen Rovaniemelle
Poliisin tietohallintokeskuksen sijoittamisesta Rovaniemelle päätettiin lokakuussa 2001. Päätöksen tavoitteena oli edistää hallituksen aluepoliittisen tavoiteohjelman mukaisesti maan tasapainoista kehitystä sijoittamalla keskushallinnon yksiköitä ja muita valtakunnallisesti tai keskitetysti hoidettavia toimintoja maan eri osiin. Keskuksen tehtävät siirrettiin Rovaniemelle vaiheittain useiden vuosien aikana. Vantaan Tikkurilassa toimintansa aloittaneen keskuksen työntekijöistä vain muutama oli valmis muuttamaan Rovaniemelle.

Keskuksen päätoimipaikan siirryttyä Rovaniemelle, alueelliset tietotekniikkakeskukset jatkoivat toimintaansa sen sivutoimipisteinä. Vuonna 2007 PTHK:lla oli 16 alueellista toimipaikkaa seuraavilla paikkakunnilla: Joensuu, Jyväskylä, Kajaani, Kouvola, Kuopio, Kuusamo, Mikkeli, Oulu, Raahe, Savonlinna, Vaasa, Vantaa, Varkaus, Tampere, Turku ja Ylivieska.

Lakkauttaminen
Poliisin tietohallintokeskus lopetti toimintansa 1.3.2008, kun sen tehtävät ja henkilöstö siirrettiin koko sisäasiainhallintoa palvelevaan Hallinnon tietotekniikkakeskukseen.

Katso myös 
 Hallinnon tietotekniikkakeskus
 Sisäministeriö
 Poliisin informaatioteknologiakeskus

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sisäasiainministeriön kotisivut

Suomen sisäministeriö
Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Leimet

Leimet Oy on Rauman Lapissa vuodesta 1964 toiminut metalli­alan yritys, joka valmistaa paalu­tuksessa tarvittavia betoni­paalujen teräksisiä jatkos- ja kärki­kappaleita. Leimetin asiakkaita ovat betoni­paalu­valimot Pohjois­maissa ja läntisessä Euroopassa. Tuotannosta noin 90 prosenttia menee vientiin.

Paalutus­tarvikkeiden valmistamisen aloitti kolmannen polven seppä Eino Leino vuonna 1964 silloisen Lapin kunnan Kodiksamin kylässä. Hän esitteli kehittämäänsä paalukenkää tamperelaisen elementti­tehtaan osto­johtajalle, ja toiminta pääsi alkuun. Isän ja kaksi poikaa työllistäneeseen yritykseen palkattiin ensimmäinen ulkopuolinen työntekijä vuonna 1968. Vuonna 1973 tehdas muutti Kodiksamista Lapin kirkonkylän teollisuusalueelle. Nykyisin Leimet Oy työllistää yli 40 henkilöä, ja liikevaihtoa syntyy noin 9 miljoonaa euroa vuodessa.

Vuosina 1980–1982 Leimet Oy oli lahtelaisen Teräspeikko Oy:n omistuksessa, kunnes Eino Leinon poika Erkki Leino osti koko osakekannan takaisin. 2000-luvun alussa Leimet osti ruotsalaisen Hercules Grundläggning AB:n Etelä-Ruotsissa sijaitsevan konepajan koko konekannan ja solmi Herculeksen kanssa pitkän toimitussopimuksen. 2000-luku olikin Leimetin vahvaa kasvuaikaa, kun taas 2010-luvulla liikevaihto on suhdanteiden takia laskenut.

Satakunnan Yrittäjät myönsi Leinon perheelle vuonna 2011 Satakunnan yrittäjäperhe -palkinnon. Yritystä johtaa nyt perustajan Eino Leinon pojanpoika Antti Leino.

Lähteet

 Suomalaiset rakennustuotevalmistajat
Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt
Rakentamisen tuotemerkit
LOT:n lento 5055

LOT:n lento 5055 oli LOT:n reittilento Varsovasta New Yorkiin. Lennolla käytetty Iljušin Il-62 syöksyi maahan Varsovassa 9. toukokuuta 1987. Kaikki 172 matkustajaa ja 11 miehistön jäsentä kuolivat onnettomuudessa.

Koneen noustessa matkalentokorkeuteen moottorin numero 2 turbiini hajosi kappaleiksi vaurioittaen ohjausvaijereita ja sytyttäen tulipalon rahtitilassa. Miehistö onnistui lentämään pahoin vahingoittunutta konetta 31 minuutin ajan, mutta menetti lopulta sen hallinnan.

LOT:n lennolla 7 sattui seitsemän vuotta aiemmin Varsovassa samankaltainen onnettomuus, jossa kuoli 87 ihmistä.

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 1987 lento-onnettomuudet
Lento-onnettomuudet Puolassa
Tulipalot lentokoneissa
1980-luvun tulipalot
Shirly Karvinen

Shirly Johanna  Karvinen (s. 3. syyskuuta 1992 Jyväskylä) on suomalainen juontaja ja missi. Karvinen juontaa aamushowta yhdessä Janne Lehmosen kanssa Basso-kanavalla.

Karvinen valittiin Miss Suomeksi vuonna 2016. Vuosina 2017–2020 hän toimi radiojuontajana SuomiRock-kanavalla ja juonsi kanavan aamuohjelmaa. Vuonna 2020 hän toimi radiojuontajana Kiss-kanavalla.

Karvinen osallistui vuonna 2020 Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan parinaan Jani Rasimus. He putosivat kilpailusta neljäntenä parina.

Karvinen oli yksi Selviytyjät Suomi -ohjelman kuudennen kauden kilpailijoista. Hän voitti kilpailun ja palkintona olleet 30 000 euroa.

Karvinen teki keväällä 2022 "En osaa" -nimisen kappaleen yhdessä Janne Lehmosen kanssa. Kappale on kuultavissa Spotify-suoratoistopalvelussa.

Yksityiselämä 
Shirly Karvisen äiti on kiinalainen ja isä suomalainen. Hänen äidinkielensä ovat suomi ja englanti, ja hän osaa myös kiinan alkeet.

Karvinen on syntynyt Suomessa mutta asunut lapsuudessaan isänsä työn takia Sambiassa, Tansaniassa, Keniassa ja Saudi-Arabiassa. Hän on asunut myös vaihto-opiskelijana Pekingissä Kiinassa sekä työharjoittelijana Suomen suurlähetystössä Washingtonissa Yhdysvalloissa. Suomessa Karvinen asui ennen Jyväskylässä, nykyään Helsingissä. Hän seurusteli vuosina 2016–2018 Vertti Harjuniemen kanssa. Karvinen asuu nykyään avoliitossa naisystävänsä, laulaja Sanni Kurkisuon kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Shirly Karvinen Instagramissa

Miss Suomi -kilpailun voittajat
Suomalaiset juontajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Alenius

Alenius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 C. A. Alenius (1878–1964), suomalainen lyseon rehtori ja Turun ruotsalaisen kauppakorkeakoulun vt. professori
 Ele Alenius (s. 1925), suomalainen poliitikko, tietokirjailija, SKDL:n ent. kansanedustaja ja ministeri
 Kari Alenius (s. 1966), suomalainen historioitsija ja yliopistonlehtori
 Raija Jääskä, o.s. Alenius, Raya (s. 1947), suomalainen laulaja ja näyttelijä
 Sigyn Alenius (1912–1992), suomalainen Tanskassa asunut toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja
Kimmo Ohtonen

Kimmo Ohtonheimo (o.s.  Ohtonen, s. 22. tammikuuta 1981) on suomalainen luontokuvaaja ja -toimittaja. Hän tuli tunnetuksi uituaan Saimaalla 140 kilometrin matkan saimaannorpan hyväksi. Tempauksestaan Ohtonen palkittiin Kultaisella Venlalla vuoden TV-tekona 2013.  Ohtonen seikkaili vuonna 2018 ohjelmassa Villien jäljillä Pirjo Heikkilän kanssa. Ohtonen osallistuu keväällä 2022 Nelosella ja Ruutu-suoratoistopalvelussa alkavaan tosi-tv-ohjelmaan Erikoisjoukot.

Kirja 
 Ikimaa – Kuiskaajien Kilta (2019)
Ikimaa – Soturin tie (2018)
Karhu – voimaeläin (2016)

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset luontokuvaajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Livia

Livia on alkujaan roomalainen naisen etunimi. Se on latinalaisen Livius-nimen naispuolinen vastine. Nimen alkuperä liittyy mahdollisesti latinan sanaan lividus, joka merkitsee sinistä, mutta myös kateellista. Englanninkielisissä maissa Livia käsitetään kuitenkin yleensä Olivia-nimen lyhentyneeksi muodoksi.

Suomessa nimi Livia oli jonkin verran käytössä jo 1800-luvulla, mutta yleistyi vasta 2010-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Livia-nimisiä henkilöitä on ollut vuoden 2019 loppuun mennessä noin 970, joista yli puolet on 2010-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2015 lähtien Livian nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 29. toukokuuta, joka ennestäänkin oli muun muassa Olivian nimipäivä.

Tunnettuja Livioita

Roomalaisia 
 Livia Drusilla, keisari Augustuksen puoliso
 Livia Orestilla, Rooman keisari Caligulan puoliso

Nykyajan henkilöitä 

 Livia Altmann, sveitsiläinen jääkiekkoilija
 Lívia Járóka, unkarilainen poliitikko ja europarlamentaarikko 
 Lívia Rév,  unkarilainen pianisti 
 Livia Viitol, virolainen runoilija, kääntäjä ja kulttuurihistorioitsija
 Livia Väresmaa, suomalainen kilpapurjehtija

Lähteet 

Etunimet
Luotaus (vesistöt)

Luotaus tarkoittaa vesistön syvyyden määritystä. Vesistön syvyystietoja käytetään vesitöiden suunnittelussa sekä esimerkiksi vesiliikenteen, kalastuksen, hydrologian ja ympäristönsuojelun tarpeisiin. Mitattavia kohteita ovat useimmiten lammet, järvet, joet ja merien matalat osa-alueet.

Mittaustapoja

Luoti 
Luoti on alkeelinen ja varma tapa mitata matalien vesistöjen syvyyksiä. Luoti on yleensä metallinen kappale, jonka tehtävä on jännittää siihen kiinnitettyä narua. Kun luoti lasketaan venestä, laivasta tai jäältä veteen, tuntee laskija narua pitelevällä kädellään painon aiheuttaman vedon häviämisestä, milloin luoti osuu vesistön pohjalle. Vanhoissa luotinaruissa saattoi olla solmut tai merkkilaput tasavälein ilmaisemassa lasketun narun pituutta. Vaikka kaikuluotaus on yleistynyt, käytetään luotia edelleen sen rinnalla paremman mittatarkkuuden takia.

Syvyysmittarit 
Syvyysmittari toiminta perustuu hydrostaattisen paineen mittaamiseen. Paine kasvaa syvyyden mukaisesti lineaarisesti ja on melko luotettava syvyyden mittaustapa. Syvyysmittari tulisi kiinnittää sukelluslaitteeseen, sukeltajaan tai alas laskettavaan luotiin.

Kaikuluotaus 
Kaikuluotauksen syvyysmittaus perustuu veteen lähetetyn äänipulssin kulkuaikaan, kun se heijastuu takaisin vedenalaisista kohteista. Vahvin heijastuspulssi saadaan vesistön pohjasta, jota käytetään pohjan syvyyden määrittämiseen. Syvyyden arvo ei ole tarkka, sillä ääni leviää matkallaan pohjalle ja takaisin heijastuneeseen pulssiin sekoituu suurelta alalta tulevia heijastuksia. Paluupulssin ajallinen leviäminen jää kuitenkin pieneksi, jos pohja on tasainen.

Aiheesta muualla 
 Alapuranen, Mika: Luotaus roboottiveneellä, Aquamarine Robots Oy, 2014
 Viitanen, Heikki: Syvyyskartta soutamalla, Erälehti, 2011
 SYKE: Järvien ja jokien syvyysaineisto 
 DigiToday: Cassini luotasi järven Saturnuksen jättikuusta, 2008
 Tiede: Mikä on Suomen syvin järvi, 2004
 Pro Valkjärvi: Valkjärven viistokaikuluotaus 2005 

Mittaustekniikka
Hydrologia
Eväpalmut

Eväpalmut (Caryota) on kasvisuku, joka kuuluu palmukasvien heimoon. Siihen kuuluu 14 lajia. Eväpalmut ovat Aasian ja Tyynenmeren alueen palmuja. Eväpalmut ovat semelparisia ja kuolevat kannettuaan hedelmää. Muista palmuista poiketen eväpalmujen lehdet ovat toistamiseen parilehdykkäiset eli parilehdykkäisen lehden lehdykät ovat myös itsessään parilehdykkäisiä.

Tuntomerkit 

Eväpalmut ovat yksikotisia puumaisia tai pensasmaisia palmuja. Varsia voi olla vain yksi tai useampia. Varsia peittävät lehtiarvet. Kunkin varren latvassa on 4–20 toistamiseen parilehdykkäistä päätölehdykällistä lehteä. Yksittäiset lehdykät ovat kolmiomaisia. Kukat kasvavat monihaaraisissa kukinnoissa, joiden haaroissa on päädyssä emikukka ja sivuilla kaksi hedekukkaa. Hedelmät ovat luumarjoja, joissa on 1–2 siementä. Eväpalmut ovat semelparisia eli monokarppisia ja kuolevat ensimmäisestä ja ainoasta kukinnastaan seuraavien hedelmien kypsyttyä.

Levinneisyys 
Eväpalmuja kasvaa Intiasta Kaakkois-Aasiaan ja Tyynellemerelle.

Lajit 
Eväpalmuihin kuuluu 14 lajia.

 Caryota albertii
 Caryota angustifolia
 Caryota cumingii
 Caryota kiriwongensis
 Caryota maxima
 burmaneväpalmu (Caryota mitis)
 Caryota monostachya
 isoeväpalmu (Caryota no)
 Caryota obtusa
 Caryota ophiopellis
 Caryota rumphiana
 Caryota sympetala
 malesianeväpalmu (Caryota urens)
 Caryota zebrina

Lähteet 

Palmukasvit
Terry Kath

Terry Alan Kath (31. tammikuuta 1946, Chicago, Illinois – 23. tammikuuta 1978, Woodland Hills, Kalifornia) oli amerikkalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä, joka nousi kuuluisuuteen progressiivista rockia soittavan Chicagon perustajajäsenenä sekä alkuperäisenä kitaristina. Kathin uran aikana Jimi Hendrix sanoi pitävänsä Kathia itseään parempana kitaristina.

Kath kamppaili aikuisiällään päihderiippuvuuden kanssa ja kuoli tammikuussa 1978 ammuttuaan itseään vahingossa aseella ohimoon.

Elämä ja ura 

Teini-ikäinen Kath soitti bassoa lukuisissa eri yhtyeissä 1960-luvun puolivälin tienoilla ennen kuin hänen soittimekseen vakiintui sähkökitara. Chicago perustettiin vuonna 1969 ja Kath soitti siinä kuolemaansa saakka. Kath käytti urallaan pääasiassa Fenderin Stratocasteria ja Telecasteria, joista jälkimmäisen Kathin käytössä ollut yksilö, joka oli varustettu humbucker-mikrofonilla ja koristeltu useilla tarroilla - mm. NHL-jääkiekkojoukkue Chicago Blackhawksin logolla - tuli omaperäisyytensä johdosta tunnetuksi.

Chicagossa päälaulut jaettiin Kathin mukana ollessa pääasiassa hänen, basisti Peter Ceteran ja kosketinsoittaja Robert Lammin kesken. Kath myös kirjoitti useita Chicagon kappaleita, kahdesta kolmeen jokaiselle levylle, joiden tekoon hän osallistui.

Kuolema 

Kathilla oli tapana kuljettaa mukanaan aseita ja leikitellä niiden kanssa. Chicagon roudarin ja teknikon, Don Johnsonin, luona järjestetyn juhlan jälkeen hän otti 38-kaliiperisen revolverin, asetti sen piipun päätään vasten ja painoi liipaisinta useita kertoja tietäen, ettei aseessa ollut luoteja. Johnson huolestui Kathin käytöksestä ja kehotti tätä useaan otteeseen olevan varovainen. Seuraavaksi Kath otti puoliautomaattisen 9-millimetrisen pistoolin ja vakuutteli Johnsonille, ettei ase ole ladattu. Kath jopa näytti Johnsonille tyhjää makasiinia, jonka asetti takaisin pistooliin. Kath asetti aseen kohti ohimoaan ja painoi liipaisinta. Panospesässa kuitenkin oli luoti ja Kath kuoli välittömästi.

Muut Chicagon jäsenet olivat Kathin kuoleman johdosta järkyttyneitä ja suunnittelivat lopettavansa yhtyeen. Tonight Shown musiikkiohjaaja Doc Severinsenin kehotuksesta he päättivät kuitenkin jatkaa ja yhtye on edelleenkin toiminnassa. Kathin tilalle Chicagon kitaristiksi valittiin Donnie Dacus.

Kathilta jäi leski Camelia sekä kuolinhetkellä kaksivuotias tytär Michelle. Hänet on haudattu Kalifornian Glendaleen.

Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät
Nuori Morse

Nuori Morse (engl. Endeavour) on brittiläinen televisiosarja, joka kertoo kirjailija Colin Dexterin luoman hahmon Endeavour Morsen nuoruusvuosista poliisivoimissa 1960-luvun Britanniassa. Sarjan ensimmäinen osa, televisioelokuva, valmistui vuonna 2012. Britanniassa sarjaa esittää ITV ja Suomessa Yle TV1. 

Iäkkäämmästä Morsesta kertonutta televisiosarjaa, Komisario Morsea, tehtiin vuosina 1987–2000.

Asetelma 
Sarjan tapahtumat alkavat vuodesta 1965. Endeavour Morse on lopettanut kolme vuotta kestäneet opintonsa Lonsdale Collegessa Oxfordissa vailla tutkintoa. Yliopiston jälkeen hän palvelee vähän aikaa armeijassa ennen ryhtymistään poliisiksi.

Sarjan tapahtumapaikkana on Oxford ja rikoskonstaapeli Morsea esittää Shaun Evans. Muissa päärooleissa nähdään Roger Allam rikoskomisario Fred Thursdayna ja Anton Lesser ylikomisario Bright'na.

Tuotanto 
Sarjan käsikirjoittaja on Russell Lewis. Musiikin sarjaan on säveltänyt Barrington Pheloung. Sarjaa on tehty kahdeksan tuotantokautta, ja ITV on tilannut sarjaan yhdeksännen tuotantokauden.

Sarjassa esiintynyttä toimittaja Dorothea Frazia esittänyt Abigail Thaw on alkuperäistä ylikomisario Morsea esittäneen John Thawin tytär.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

2010-luvun televisiosarjat 
Brittiläiset televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Sokeriannoona

Sokeriannoona (Annona squamosa) on pienikokoinen trooppinen hedelmäpuu.

Puu kasvaa 3-6 metrin korkuiseksi. Lehvästö on avoin. Lehdet ovat asettuneet vuorotellen lyhyisiin, karvaisiin versoihin. Tuoksuvat kukat puhkeavat lähelle oksien kärkeä joko yksitellen, kaksittain tai neljän ryhmissä. Käpymäisessä hedelmässä on 20-38 siementä, joskus enemmänkin. Joissakin yksilöissä kasvaa siemenettömiä hedelmiä. 

Sokeriannoonan alkuperää ei tunneta. Sitä kasvatetaan yleisesti Etelä-Amerikassa ja Meksikon eteläosissa, mutta ei niinkään Keski-Amerikassa. Se on levinnyt viljelyksistä luontoon Jamaikalla, Puerto Ricossa, Barbadoksella ja Australiassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Annona squamosa 

Annoonat
Lauri Niinioja

Lauri Aleksanteri Niinioja (aik. Gustafsson, 8. joulukuuta 1883 Vaasa –  22. lokakuuta 1962 Vaasa) oli suomalainen tukkukauppias, joka toimi 35 vuotta Lassila & Tikanoja Oy:n eri johtotehtävissä vuodesta 1919 alkaen ja toimitus­ohtajana 1952–1954. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1949.

Lauri Niinioja syntyi junailijaisän pojaksi Vaasassa, jonne perhe oli muuttanut Hattulasta. Kansakoulun jälkeen hän pääsi 1897 myymäläapulaiseksi Carl Finnilän vähittäiskauppaan. Hänen kykynsä huomattiin, ja hän eteni Finnilän tukkukaupan puolelle; se oli alueen suurin tuontiliike, joka teki kauppaa monilla eri artikkeleilla Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla sekä Keski-Suomessa. Niinioja sai vastatakseen Finnilän sivuliikkeen Ähtärissä. Finnilän palveluksessa hän tutustui Frithiof Tikanojaan ja Josef Lassilaan, jotka lähtivät 1905 perustamaan omaa yritystään. Niinioja peri Tikanojan työn Finnilän kauppamatkustajana, kunnes lähti vuonna 1909 mukaan Berglund & Ylkänen -nimiseen tukkuliikkeeseen, jonka neljä perustajaa olivat myös lähtöisin Finnilältä. Kymmenen vuoden osto- ja myyntipäällikön tehtävien jälkeen Niinioja siirtyi 1919 Lassilan ja Tikanojan perustaman tukkukaupan toimitusjohtajan apulaiseksi. Hän sai Lassila & Tikanojassa vähitellen muitakin tehtäviä, kuten yhtiön suuren puku- ja paitatehtaan toimitus­johtajuuden. Kauppaneuvos Tikanojan siirryttyä eläkkeelle Niinioja toimi koko yhtymän toimitusjohtajana 1952–1954. Yhtymän johtokunnan jäsenenä hän oli vuodesta 1919 kuolemaansa 1962 saakka.

Niinioja sai myös elinkeinoelämän monia luottamustehtäviä. Hän toimi Suomen Pankin Vaasan konttorin valvojana sekä johtokunnan jäsenenä Suomen Tukku­kauppiaiden Liitossa, Vaatetus­teollisuuden Yhdistyksessä ja Vaatetus­teollisuus­liitossa. Perheetön Niinioja tunnettiin myös lahjoittajana sekä harrastelijamaanviljelijänä Hattulan Nuuttilan tilalla 1918–1945, kunnes viranomaiset ottivat tilan siirtoväen käyttöön.

Katso myös 
 Maija ja Lauri Niiniojan rahasto, Lauri Niiniojan testamenttirahasto

Lähteet

 Vuonna 1883 syntyneet
 Vuonna 1962 kuolleet
 Kauppaneuvokset
 Suomalaiset yritysjohtajat
Käpyannoona

Käpyannoona (Annona reticulata) on  trooppinen hedelmäpuu. 

Käpyannoonan lehdet ovat pitkulaiset, 10-20 cm pitkät ja haisevat pahalle. Käpymäisen hedelmän halkaisija on 8-16 cm, ja siinä on kymmeniä siemeniä (55, 60 tai 76).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Käpyannoona (Annona reticulata)
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Annona reticulata 

Annoonat
Inka (yritys)

Inka Oy on suomalainen tekstiilialan yritys, joka on erikoistunut nauhojen, hihnojen ja nyörien valmistamiseen. Inka valmistaa, jatkojalostaa ja myy kudottuja ja punottuja nauhatuotteita nykyisin etupäässä teollisiin tarpeisiin. Inkan tehdas sijaitsee Virtain Killinkoskella.

Historiaa
Inka Oy:n juuret juontavat vuonna 1886 Killinkoskelle perustettuun Virtain Kehruu- ja Kutomotehtaaseen. Sen perustivat oululainen vuori-insinööri P. G. Holm ja kolholainen Matias Bonn. P. G. Holm perusti vuonna 1898 sen oheen Suomen ensimmäisen nauhatehtaan, josta muodostettiin vuonna 1900 Ab P. G. Holm Oy.

Inka Oy syntyi Lassila & Tikanojan yritysryhmään kuuluneen turkulaisen Kutomo & Punomo Oy:n ostettua P. G. Holmin yrityksen vuonna 1967. Vanhasta tuotemerkistä nimensä saaneen Inka Oy:n hallinto keskitettiin Kutomo & Punomon Turussa sijainneen tehtaan yhteyteen. P. G. Holmin tehdas Helsingissä, alun perin vuonna 1933 ostettu Ab Helsingfors Sidenväfveri Oy, lopetettiin keväällä 1968. Uuden Inka-yhtiön värjäämö ja kutomo sijaitsivat Turussa, kun taas punomo ja neulomo sekä jacquardkutomo Killinkoskella. Vuonna 1972 Inka Oy työllisti noin 550 henkeä.

1990-luvulla suomalaisen vaatetusteollisuuden romahdettua idänkaupan loppumisen myötä Inka alkoi valmistaa ammattikäyttöön tarkoitettuja kuormansidontahihnoja ja muita järeitä ammattituotteita, joista muodostettiin joksikin aikaa erillinen Inka Sling Oy. Vuonna 1996 toiminnot palautettiin kuitenkin yhden yhtiön alle. Teknisten nauhojen kehittäminen ja valmistus oli alkanut jo 1960-luvulla ajoneuvojen turvavyöhihnoista.

Vuonna 1993 ostettiin Pietarsaaresta kevyissä nauhoissa Inkan kanssa kilpaillut Anders Lassfolk Oy, jonka tehdas lakkautettiin ja koneet siirrettiin Killinkoskelle. Ammattituotteet toivat kotimarkkinavaltaiselle Inkalle uusia vientimarkkinoita Pohjoismaista, Keski-Euroopasta ja hiljattain avautuneista itäblokin maista, ja Inka oli yksi kannattavimmista Lassila & Tikanoja -konsernin osista. Vuonna 1996 Killinkoskella alettiin valmistaa itse materiaalinkäsittelynauhojen materiaalia, polypropeenipohjaista Inkafil-kuitua.

Kesällä 1998 alkanut Venäjän ruplakriisi heikensi kysyntää ja kannattavuutta, jotka alkoivat taas elpyä vuosituhannen vaihduttua. Lassila & Tikanojan laajoissa uudelleenjärjestelyissä vuosituhannen vaihteen jälkeen Inka Oy yhdistettiin Amerplastin kanssa Suominen-yhtiöön nimellä Suominen Nauhatuotteet Oy, kunnes vuonna 2005 Inkan omistajaksi tuli Midinvest Management Oy ja palattiin nimeen Inka. Samana vuonna Turussa toiminut tehdas lopetettiin ja toiminta keskitettiin Killinkoskelle. Vuonna 2015 Midinvest myi Inka Oy:n sen toimivalle johdolle.

Killinkosken tehdasyhdyskunta kuuluu Museoviraston luokittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Yhtiö- ja osakehistoriaa (porssitieto.fi)

 Virrat
Suomalaiset vaatetusalan yritykset
Tekstiilivalmistajat
Krookila

Krookila on Raision Inkoisten kaupunginosassa sijaitseva asuinalue ja yksi Raision kylistä. Alue koostuu rivi- ja omakotitaloista. Alueella on myös pienteollisuutta.

Alueella on Krookilan koulu -niminen alakoulu, jossa toimivat vuosiluokat 1–2.

Krookilan kotiseutukeskuksessa toimii ravintola Krookilan Wanha Tupa.

Alueella on hiekottettuja ulkoilureittejä ja pururata. Krookilan alueella sijaitsee myös Upalingon Temppelivuori, jossa on hyviä ulkoilureittejä. Kallion korkein kohta kohoaa lähes 40 metrin korkeuteen. Mäelle pääsee kahta polkua pitkin.

Krookilan länsipuolella on laaja ruovikko ja useita puroja.

Krookilan postinumero on 21200.

Lähteet 

Suomen asuinalueet
Raision kaupunginosat
Varsinais-Suomen maakunnan kylät
Michael Jace

Michael Andrew Jace (s. 12. heinäkuuta 1962 Paterson, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa tv-sarjassa Shield – lain varjolla. 

Jace vangittiin vaimonsa murhasta vuonna 2014. Yli kahden vuoden tutkintavankeuden jälkeen tuomioistuin totesi hänet syylliseksi murhaan ja langetti hänelle 40 vuoden vankeustuomion.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset murhaajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Seppälänkangas

Seppälänkangas on kaupunginosa, joka sijaitsee Jyväskylän koillisosassa Laukaan tien varressa. Se kuuluu Lohikoski-Seppälänkankaan suuralueeseen. Sen väkiluku oli 1 254 joulukuussa 2020.

Seppälänkangas on pääosin teollisuusaluetta, mutta Heinälammen pienalueella on kerros-, rivi- ja omakotitaloasutusta. Seppälänkankaalla on mm. autoliikkeitä, katsastusliikkeitä ja autokorjaamo. Siellä oli ennen myös Puukeskus, joka muutti pois.

Seppälänkangas on myös tilastoalueen nimi, joka eroaa aluerajoiltaan Seppälänkankaan kaupunginosasta.

Lähteet

Jyväskylän kaupunginosat
Lohikoski–Seppälänkangas
Carrus Star

Carrus Star (aikaisemmin Delta Star) on Carruksen valmistama linja-autosarja. Sarjan kehittely ja valmistus aloitettiin jo Delta-Planin aikana. Sarjaan kuului pääosin taajama-auto (30x), pikavuoroauto (50x) ja turistiauto (60x), joita valmistettiin vuoteen 2002 saakka.

Ensimmäinen sukupolvi 
Ensimmäisen sukupolven Delta Star vastasi myöhemmin tullutta Star 50:tä. Delta Star korvasi 500-mallin vuonna 1981. Star 50 korvasi tämän vuonna 1984.

Toinen sukupolvi 
Toisen sukupolven Delta Star oli valmistuksessa vuosina 1983–1988. Malleja olivat Star 30, Star 50 ja Superstar.

Kolmas sukupolvi 
Kolmannen sukupolven Delta Star (vuodesta 1989 Carrus Star) sisälsi mallit Star 301, Star 501, Star 601 (Superstar) ja Star 701 (Jumbostar). Malleja valmistettiin vuosina 1986–1995. Myöhemmin sarjaan lisättiin harvinaiseksi jääneet pikkubussit Star 102 ja Star 202, jotka saivat jo uuden sarjan merkinnät.

Neljäs sukupolvi 
Neljännen sukupolven Carrus Starin valmistus aloitettiin vuonna 1995. Sarjaan kuuluivar Star 302, Star 502 ja Star 602. Malleja valmistettiin myös Puolassa nimillä Volvo 7350, Volvo 7450 ja Volvo 7550. Neljännen sukupolven Starista kehitettiin viides sukupolvi vuonna 2001.

Carrus Star 502 on turistilinja-auto. Sitä käytetään myös pikavuoroissa. Se perustuu Delta-Planin Delta Stariin. Myöhemmin mallin on korvannut Volvo 9700.

Viides sukupolvi 
Viidennen sukupolven Carrus Star oli Volvo 9700 -bussin versio toisen valmistajan (tarkemmin sanoen Scanian) alustalle. Siitä valmistettiin malleja Star 503 ja Star 603, joiden Volvo-versiot olivat 9700H ja 9700HD. 603 jäi harvinaiseksi, sillä sitä valmistettiin vain kaksi kappaletta. Vuonna 2002 valmistus lopetettiin Carruksen keskittyessä Volvoihin.

Lähteet 

 Carruksen valmistamia koreja Bussidatassa
 Deltan valmistamia koreja Bussidatassa

Star
Averrhoa bilimbi

Averrhoa bilimbi on kasvilaji, joka kuuluu rihlahedelmien (Averrhoa) sukuun. Se on pieni puu, jota kasvatetaan tropiikissa hedelmäpuuna. Lajia ja sen hedelmää kutsutaan usein maailmalla bilimbiksi. Bilimbi on paremmin tunnetun karambolan (Averrhoa carambola) eli tähtihedelmän lähisukulainen. Toisin kuin karambolan viisilohkoiset hedelmät, bilimbin hedelmät ovat poikkileikkauksestaan pyöreitä.

Tuntomerkit 

Bilimbi on pieni, mutta pitkäikäinen puu, joka kasvaa 5–10 metriä korkeaksi. Se muistuttaa paljon toista trooppista hedelmäpuuta, karvaslaipikkaa, joka ei kuitenkaan ole sille sukua. Rungot ovat monihaaraisia ja oksat pystyjä. Lehdet ovat vuorottaisia, parilehdykkäisiä ja 30–60 cm pitkiä. Lehdykät ovat puikeita tai pitkänpyöreitä, pyöreätyvisiä, teräväkärkisiä, 2–10 cm pitkiä ja 1,2–1,25 cm leveitä. Pienet viisiterälehtiset tuoksuvat kukat ovat suoraan rungosta ja vanhoista paksuista oksista tulevissa kukinnoissa. Hedelmät ovat soikean lieriömäisiä ja 4–10 cm pitkiä. Kypsinä ne ovat kellertäviä, vihertäviä tai lähes valkoisia. Hedelmien kuoret ovat hyvin ohuet. Hapan malto on vihreää ja hyytelömäistä. Hedelmissä on muutamia litteitä, 6 mm leveitä siemeniä.

Levinneisyys 
Puun uskotaan olevan kotoisin Indonesiasta. Sitä on kasvatettu hedelmäpuuna jo vuosisatoja, ja se on hyvin yleinen sekä puutarhoissa että villiintyneenä suuressa osassa trooppista Aasiaa ja osissa Afrikkaa. 1700- ja 1800-luvuilla sitä alettiin kasvattaa myös trooppisessa Amerikassa ja Australiassa.

Käyttö 
Bilimbiä käytetään hedelmäpuuna. Hedelmiä syödään harvoin sellaisenaan, mutta niistä tehdään säilykkeitä ja hilloja. Niitä käytetään myös chutneyn ja curryjen valmistuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ITIS: Averrhoa bilimbi 
 United States Department of Agriculture (USDA): Averrhoa bilimbi 
 Flora of China: Averrhoa bilimbi 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Averrhoa bilimbi 

bilimbi
Hedelmät
Hydraulic Press Channel

Hydraulic Press Channel on suomalaisen Lauri Vuohensillan luoma YouTube-kanava. Kanavalla Vuohensilta hajottaa vaimonsa Anni Vuohensillan kanssa erilaisia esineitä hydraulipuristimen avulla. Kanava luotiin lokakuussa 2015, mutta se nousi suosioon seuraavan vuoden maaliskuussa. 

Hydraulic Press Channel nousi suosioon maaliskuussa 2016, kun kanavan paperinmurskausvideo jaettiin Reddit-palvelussa. Kanavan videoissa on murskattu myös muun muassa keilapallo, jääkiekko ja Nokian 3310-puhelin. Huhtikuussa 2016 Vuohensillalle tuli Valkoisesta talosta pyyntö kaapeliboksin murskaamisesta. Valkoinen talo julkaisi murskausvideon sosiaalisessa mediassaan.

Tammikuussa 2019 kanavalla oli yli kaksi miljoona tilaajaa ja yli 312 miljoonaa näyttökertaa YouTubessa. Toukokuussa 2016 Vuohensilta vieraili myös Arto Nyberg -ohjelmassa sekä Possessa.

Lähteet 

Internet-ilmiöt
YouTube-kanavat
Ashley C. Williams

Ashley Christina Williams (s. 24. tammikuuta 1984) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Williams tunnetaan parhaiten The Human Centipede elokuvasta.

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut http://www.ashleycw.com

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikel Oyarzabal

Mikel Oyarzabal Ugarte (myös muodossa Oiarzabal, s. 21. huhtikuuta 1997 Eibar) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia. Vasenjalkainen Oyarzabal on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Espanjan jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura 

Oyarzabal on Eibarin kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2011 seurasta Real Sociedadin juniorijoukkueeseen. Kaudella 2014–2015 hän pelasi seuran kakkosjoukkueen paidassa Segunda División B:ssä viisi ottelua. Debyyttinsä Real Sociedadin edustusjoukkueen paidassa Primera Divisiónissa Oyarzabal teki lokakuussa 2015 Levantea vastaan. Avausmaali syntyi helmikuussa 2016 Espanyolin verkkoon. Hän pelasi debyyttikaudellaan 22 Primera Divisiónin ottelua ja teki niissä kuusi maalia.

Kaudella 2016–2017 Oyarzabal pelasi joukkueensa kaikki 38 liigaottelua mutta teki vain kaksi maalia. Tämän jälkeen hän on tehnyt liigassa kausittain 12, 13, 10 ja 11 maalia. Hän on tehnyt maalin FC Barcelonaa vastaan liigaottelussa kotikentällä huhtikuussa 2016 ja joulukuussa 2019 sekä Espanjan supercupin loppuottelussa tammikuussa 2021, jolloin hän sitten epäonnistui maalintekoyrityksessään ottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. Real Madridia vastaan hän ei ole yhtään maalia tehnyt. Oyarzabal voitti Espanjan cupin kaudella 2019–2020 ja teki tuolloin maalin molemmissa välieräotteluissa Mirandésia vastaan kuten myös ainoan maalin loppuottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 13 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Maajoukkueura 

Oyarzabal on edustanut Espanjaa nuorten maajoukkueissa. Hän saavutti alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa EM-hopeaa 2017, joskaan ei pelannut loppuottelussa. Hän voitti EM-kultaa saman ikäluokan EM-kilpailuissa 2019 ja teki maalin alkulohko-ottelussa Puolaa sekä välieräottelussa Ranskaa vastaan.

Debyyttinsä Espanjan A-maajoukkueessa Oyarzabal teki toukokuussa 2016 ystävyysottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Toista maaotteluaan hän odotti kesäkuulle 2019 ja pelasi loppuvuoden aikana kuusi EM-karsintaottelua. Hänet valittiin kesän 2021 EM-kilpailuihin, ja hän on päässyt vaihdosta kentälle kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa sekä neljännesvälieräottelussa, jossa hän teki jatkoajalla Kroatiaa vastaan joukkueensa viidennen maalin. Hän on kesäkuun 2021 loppuun mennessä pelannut 17 A-maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

Maalit Espanjan maajoukkueessa 
Espanjan maalit mainittu ensin.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Särkijärvi (Ikaalinen, Luhalahti)

Särkijärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Luhalahdessa ja osittain Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Särkijärvi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.

Maantietoa 
Järven pituus on lähes kolme kilometriä, leveys 400 metriä ja sen pinta-ala on 56 hehtaaria. Se sijaitsee Luhalahden kaakkoispuolella mäkisessä ja avokallioisessa metsämaastossa. Järven yli työntyy idästä lähes järven pituinen niemi, joka jakaa järven kahtia ja tekee siitä U-kirjaimen muotoisen. Järvellä on kolme noin 60 metrin kapeikkoa ja yksi noin 20 metrin kapeikko. Salmien vuoksi voidaan puhua pohjoisesta, läntisestä ja eteläisestä järvialtaasta. Eteläinen allas on 1,2 kilometriä pitkä ja siinä on useita lahtia sekä yksi 120 metrinen autio saari. Monet sen rannoista viettävät jyrkkivä suoraan veteen ja siihen laskee vain kolme lyhyttä metsäojaa. Vapaa-ajan asuntoja on täällä alle 15. Läntinen allas yhtyy eteläiseen altaaseen 20 metrisen kapeikon välityksellä ja pohjoiseen altaaseen sen yhdistää pohjoisessa Kouvonsalmi. Läntisen altaan pituus on alle 800 metriä. Sen rannat ovat loivat ja siinä on vain kaksi pientä luotoa. Tähän osaan laske yksi suo-oja ja pari lyhyttä metsäojaa. Vapaa-ajan asuntoja on myös täällä alle 15. Pohjoisen altaan pituus on yli 800 metriä, se on saareton ja siihen laskee vain kolme metsäojaa. Vapaa-ajan asuntoja on täällä 15. Järven laskuoja lähtee pohjoisen altaan pohjoispäässä olevasta lahdesta. Laskuoja laskee 2,3 kilometriä pohjoisessa olevaan Ohistonlampeen. Rantaviivan pituus on 10,1 kilometriä. Järven ympäristössä on vain yksi maatila. Järvelle johtaa tiet yhdysteiltä 13285 ja 2763. Ylöjärven ja Ikaalisten välinen raja ylittää eteläisen järvialtaan itäpään suuremman lahden.

Historiaa 
Vuonna 1955 painetussa peruskartassa järven rannoilla ei ole yhtään vapaa-ajan asuntoa eikä sinne johda yhtään tietä. Vain Koivistonkylään johtava tie kulki järven lounaisrannan läheltä ohi. Järven sisälle työntyvän niemen etelärannassa lukee ”Viinakoppelinvuori”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suunnistuskartta: Särkijärvi, Luhalahti

Sipsiönjärven–Vahojärven alue
Ikaalisten järvet
Viljakkalan järvet
Luhalahti
Raimo Kulli

Raimo Kulli (s. 29. marraskuuta 1981 Tallinna) on virolainen autourheilija. Kaudella 2016 hän kilpailee Suomen Porsche GT3 Cup Challengessa. Kulli aloitti uransa rallicrossin parissa vuonna 1997. 

Kulli voitti vuonna 2004 ensimmäisen mestaruutensa VW Golf Baltic -sarjassa. Hän on juhlinut mestaruutta myös Baltian vakioautosarjassa ja NEZ Championshipissä vuonna 2006, Viron BMW 325 Cupissa vuosina 2011–2013 ja Viron Formula Scandic -luokassa vuonna 2014.

Kulli sai sukunimensä vuoksi huomiota osakseen Suomessa toukokuussa 2016 voittaessaan Suomen Porsche GT3 Cup Challengen osakilpailun Ahveniston moottoriradalla. Hänen sukunimensä tarkoittaa viron kielessä haukkaa.

Kulli on voittanut uransa kilpailuista lähes 36 prosenttia ja ollut palkintokorokkeella lähes 65 prosentissa kilpailuistaan.

Lähteet 

Virolaiset autourheilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Qinzhou

Qinzhou (, ) on prefektuuritason kaupunki Etelä-Kiinan Guangxin zhuangien autonomisen alueen eteläosassa. Kaupungin pinta-ala on 10 728 neliökilometriä ja väkiluku 3,08 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 100 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Nanningista eteläkaakkoon.

Hallinnollinen jako 
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu kahteen kaupunkipiiriin ja kahteen piirikuntaan.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 ChinaTravel.com: Qinzhou Travel Guide 
 TravelChinaGuide.com: Qinzhou Travel Guide 

Guangxin kaupungit
Guangxin prefektuurit
Legends of Tomorrow

Legends of Tomorrow on  yhdysvaltalainen supersankariaiheinen televisiosarja, jonka ovat luoneet tuottajat Phil Klemmer, Andrew Kreisberg, Greg Berlanti ja Marc Guggenheim. Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa The CW -kanavalla 21. tammikuuta 2016. Suomessa sarjaa esittää Netflix. Legends of Tomorrow on DC Comicsin hahmoihin perustuvien televisiosarjojen Arrow ja The Flash spin-off, ja se sijoittuu samaan fiktiiviseen universumiin, Arrowverseen.

The CW -kanava ilmoitti tilanneensa 16:n jakson pituisen toisen tuotantokauden maaliskuussa 2016. Myöhemmin saman vuoden marraskuussa toisen kauden jaksojen määrää nostettiin neljällä. The CW kertoi tilanneensa kolmannen tuotantokauden tammikuussa 2017.

Juoni 
Sarjassa aikaherra Rip Hunter (Arthur Darvill) matkustaa ajassa vuoteen 2016 ja kokoaa joukon sankareita ja roistoja estämään kuolematonta vihollista Vandal Savagea (Casper Crump) tuhoamasta maailmaa sekä itse aikaa.

Rooleissa

Tuotanto 
Helmikuussa 2015 The CW tiedotti suunnittelevansa sisarsarjaa sarjoille Arrow ja The Flash.

Toukokuussa 2015 Garber kertoi sarjan kuvaamisen alkavan heti kesän jälkeen elokuussa. Myöhemmin yksi sarjan kehittäjistä, Marc Guggenheim kertoi Twitterissä kuvauksien alkavan vasta 8. syyskuuta.

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto 
 
 Legends of Tomorrow TV.comissa  

2010-luvun televisiosarjat
DC-universumiin perustuvat televisiosarjat
The CW:n televisio-ohjelmat
Koskenkartano

Koskenkartano on kartano Koskella Tl Varsinais-Suomessa. Kartano sijaitsee Kosken Tl kirkonkylän pohjoispuolella. Kartanon länsipuolella virtaa etelään Paimionjoki ja sen itäpuolitse kulkee yhdystie 2810.

Aiheesta muualla
 Koskenkartano

Koski Tl
Suomen kartanot
Rurik (nimi)

Rurik on miehen etunimi. Se on ruotsalainen muoto saksalaisesta nimestä Roderick, muinais­germaaninen kantamuoto on Hrodridc. Nimen alkuosa hrood merkitsee mainetta, loppuosa rich mahtavaa tai valtiasta. Nimen muinaisskandinaavinen muoto oli Rørik. Samaa alkuperää ovat englannin Roderick sekä espanjan ja portugalin Rodrigo. Nimen on tehnyt tunnetuksi ennen kaikkia legendaarinen viikinki­päällikkö, varjagi Rurik, joka perimätiedon mukaan perusti Novgorodin. Hänen vaikutuksestaan nimi tuli käyttöön myös Venäjällä.

Suomessa nimi Rurik on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 708 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Rurikin nimipäivä on 30. toukokuuta.

Tunnettuja Rurikeja 

 Rurik (830–879), varjagi, perimätiedon mukaan Novgorodin perustaja
 Rurik Ahlberg (s. 1972), Mustasaaren kunnanjohtaja 
 Rurik Calamnius (1872–1921), suomalainen kirkkoherra ja runoilija
 Rurik Ekroos (1902–1977), suomalainen näyttelijä
 Rurik Frilander (1880–1940), suomalainen kirjakauppias ja lintuaiheisten maalausten ja veistosten tekijä
 Rurik Kellgren (1831–1899), suomalainen pankinjohtaja, liike- ja valtiopäivämies
 Rurik Lindquist (1870–1950), suomalainen kuvataiteilija
 Rurik Pihkala (1885–1973), suomalainen maanviljelystalouden professori
 Rurik Wasastjerna (s. 1952), suomalainen arkkitehti ja tietokirjailija

Lähteet 

Etunimet