joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mackenzie Crook

Paul Mackenzie Crook (s. 29. syyskuuta 1971) on englantilainen näyttelijä.

Parhaiten Crook tunnetaan rooleistaan Ragettina elokuvasarjassa Pirates of the Caribbean ja Gareth Keenanina televisiosarjassa Konttori.

Crook on kotoisin Maidstonesta, Kentistä. Hän oli lapsesta lähtien innostunut näyttelemisestä ja liittyi 15-vuotiaana nuorisoteatteriin. Crook tapasi nykyisen vaimonsa Lindsayn vuonna 2000, ja heillä on kaksi lasta.

Filmografia

Elokuvat 
 Still Crazy (1998)
 Ant Muzak (2002)
 The Gathering (2002)
 The Principles of Lust (2003)
 Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous (2003) 
 Blake's Junction 7 (2004)
 The Merchant of Venice (2004)
 Sex Lives of the Potato Men (2004) 
 The Life and Death of Peter Sellers (2004)
 Finding Neverland – tarinan lähteillä (2004)
 Grimmin veljekset (2005)
 World of Wrestling (2006)
 Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu (2006)
 I Want Candy (2007)
 Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla (2007)
 Röllin sydän (2007) (ääninäyttelijänä)
 Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus (2011) (ääninäyttelijänä)

Televisio 
 Konttori (2001–2003)
 Skins – liekeissä (2009)
 Game of Thrones (2013)
 Me metallinetsijät (2014–)
 Britannia (2018–)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mackenzie Crookin kotisivut 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuolema (sarjakuvahahmo)

Kuolema () on Marvel-kustantamon sarjakuvahahmo. Kuolema esiintyi ensimmäisen Captain Marvel -lehden numerossa 27 (heinäkuu 1973) lehden numerossa. Kuoleman loivat Mike Friedrich ja Jim Starlin. Kuolema käyttää yleensä Marvel-universumin sarjakuvissa liilaa viittaa ja hänen piirteensä ovat joko luurangon tai nuoren naisen. Kuoleman tiedetään esiintyneen myös nuorena mustiin pukeutuneena tyttönä, mutta on ilmeistä, että olento kykenee ottamaan minkä tahansa muodon itselleen. 

Suomessa Kuolema esiintyi ensimmäisen kerran MARVEL-lehden numerossa 5 (1993).

Historia 

Kuoleman synty ajoittuu hetkeen, jolloin muut suuret kosmiset voimat, Ikuisuus, Äärettömyys ja Kadotus luotiin yhdessä tuntemamme universumin kanssa. Kuolema pitääkin näitä olentoja sisaruksinaan. Myös Galactus luotiin samalla hetkellä alkuräjähdyksen aikaan. Kuolemalla on hyvin voimakas side Kadotuksen kanssa ja on luultavaa, että olennot ovat edustamansa voiman kaksi samaa aspektia, kuten Ikuisuus ja Äärettömyyskin. Ikuisuuden ja Äärettömyyden edustaessa universumin ja sen elämän kasvua, Kuolema ja Kadotus edustavat kuolemaa ja olemattomuutta. Kaksikot ovat tasapainossa toistensa kanssa ja Galactus edustaa näiden välillä olevaa tasapainottavaa voimaa. Onkin sanottu, että Ikuisuus, Kuolema ja Galactus ovat Marvel-universumin kolme perustavaa voimaa. Kuolemalla on luurankomainen sauva mikä pystyy esim. muokkaamaan materiaa, murhaamaan, räjäyttämään ja aiheuttamaan täydellisen pimeyden ja jäätymisen. Sauvalla pystyy myös tunkeutumaan toisen mieleen. Sauvan sisälmys on tehty kirotusta metallista ja lumotusta kuolemattomuuden lähteestä. Sauvan ulkomuoto on tehty sieluista, luusta ja kristallista. 

Kuolema voi näyttäytyä joko naisena tai miehenä, vaikka olento näyttäytyykin useimmiten purppuraiseen kaapuun verhoutuneena naisena hahmona. 

Väkivaltainen olento nimeltään Thanos kehitti lapsena sairaalloisen fiksaation Kuolemaan. Thanos on lukuisia kertoja laatinut hulluja suunnitelmiaan palvomansa Kuoleman rakkauden voittamiseksi. Hän on valloittanut galakseja ja murhannut lukuisia ihmisiä, mukaan lukien oman äitinsä. Kuolema on kuitenkin irrationaalinen olento ja hän kehitti romanttisen kiintymyksen palkkatappaja Deadpooliin Thanoksen tyrmistykseksi. Raivostunut Thanos nosti Deadpoolin kuolleista, jotta tämä ei voisi olla Kuoleman kanssa yhdessä. Ainoastaan niinä lyhyinä hetkinä, jolloin Deadpool on kuoleman kielissä taistelun jälkeen, voivat hän ja valtiatar Kuolema olla yhdessä. 

Marvel-universumin superroistot
Marvel-universumin kosmiset olennot
Marvel-universumin kuolemattomat henkilöt
Espanjalainen ratsastuskoulu

Espanjalainen ratsastuskoulu () on Wienissä sijaitseva vuonna 1572 perustettu ratsastuskoulu. Se on saanut nimensä ratsastuskoulun hevosista, jotka olivat alun perin kotoisin Espanjasta. Espanjalainen ratsastuskoulu on maailman vanhin edelleen toimiva klassista kouluratsastusta harjoittava ratsastuskoulu. Se kouluttaa tarkkaan valikoituja oppilaitaan kymmenen vuotta, ennen kuin nämä voivat edetä varsinaisiksi ratsastuskoulun kuuluisissa näytöksissä esiintyviksi ratsastajiksi. Koulun oppilaiksi hyväksyttiin pitkään ainoastaan miehiä, mutta vuonna 2008 ratsastajaoppilaiksi otettiin ensi kertaa myös kaksi naista.

Itävallan keisari Maksimilian II toi vuonna 1562 espanjalaista syntyperää olevia hevosia Wieniin. Tavoitteena oli perustaa kuninkaallinen ratsastuskoulu kaupungin keskustaan. Ennen vuotta 1919 ratsastuskoulu ei pitänyt avoimia yleisönäytöksiä. Nykyisin Espanjalaisen ratsastuskoulun tavoitteena ja tarkoituksena on pitää yllä klassisen kouluratsastuksen taitoa, esiintyä yleisölle ja sekä ylläpitää ja jalostaa lipizzanhevosia. Itävaltalaisille ratsastuskoulu on tunnettu ylpeydenaihe.

Näytökset ja esitykset 

Wienin Espanjalaisen ratsastuskoulun esitykset ovat erittäin suosittuja ja tunnettuja ympäri maailman. Liput näytöksiin joutuu yleensä varaamaan jo puoli vuotta etukäteen, joskin näkyvyydeltään huonoille paikoille saattaa viime tingassakin saada lippuja. Itse näytösten lisäksi voi päästä seuraamaan aamuharjoituksia, joissa hevosia koulutetaan näytöksiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Espanjalaisen ratsastuskoulun sivusto.  
 Wienin espanjalainen ratsastuskoulu.  Sukuposti.net.
 Wienin "Espanjalainen ratsastuskoulu", Kuva, 20.10.1937, nro 2, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Ratsastuskoulut
Wien
Ardahanin maakunta

Ardahanin maakunta (, ) on maakunta Itäisessä-Turkissa lähellä Georgian ja Armenian rajaa. 

Maakunnalla on pinta-alaa 5 661 km². Maakunnan pääkaupunki on Ardahan. Turkkilaisten lisäksi alueella asuu paljon kurdeja, georgialaisia ja muita vähemmistöjä.

Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 99 200.

Piirikunnat 
Ardahanin maakunta on jaettu 6 piirikuntaan.

 Ardahan
 Çıldır
 Damal
 Göle
 Hanak
 Posof

Lähteet 

Turkin maakunnat
Hiusmeduusa

Hiusmeduusa (Cyanea capillata) on suurin tunnettu meduusalaji (Scyphozoa). Sen uimakellon halkaisija on useimmiten 30–60 cm, mutta suurin tavattu yksilö oli yli kaksimetrinen ja sen pyyntilonkerot 36 metriä pitkiä. Hiusmeduusa on viileiden ja kylmien Pohjois-Atlantin vesien eläin, mutta lähisukuisia ja mahdollisesti samaan lajiin kuuluvia meduusoita elää Tyynenmeren pohjoisosassa ja myös Uuden-Seelannin ja Australian eteläisillä vesillä.

Hiusmeduusoita esiintyy harvalukuisena Etelä-Itämeressä, mutta vain suolapulssien yhteydessä niitä on kulkeutunut Pohjois-Itämereen. Hiusmeduusa tavattiin ensi kerran Suomessa 1956 ja niitä ajautui runsaasti Suomen etelärannikolle syksyllä 1978, mutta sen jälkeen havaintoja ei ole tehty.

Hiusmeduusan uimakello on kahdenksanlohkoinen, ja lonkerot ovat ryhmittyneet kahdeksaan ryhmään, joissa kussakin on 70–150 lonkeroa. Toisin kuin korvameduusan, hiusmeduusan lonkeroiden kosketus voi olla ihmiselle kivulias, muttei kuitenkaan vaarallinen. Joidenkin kalojen, muun muassa valkoturskan, poikaset elävät hiusmeduusan lonkeroiden suojassa itse vahingoittumatta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Animal Diversity Web  (Kuva, Michigan Science Art)
Tyrskyturska.net (Videopätkä .avi)

Kiekkomeduusat
Risti ja liekki

Risti ja liekki on vuonna 1957 valmistunut mustavalkoinen suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Armand Lohikoski. Se pohjautuu virolaiseen kansantarinaan Haapsalun piispanlinnan valkeasta neidosta, josta Larin-Kyösti on kirjoittanut runon "Valkea neitsyt" (kokoelma Uusia balladeja ja legendoja, 1934). Runon pohjalta Hilve ja Veli Mustosen kirjoittivat kuunnelman Ristinlähde ja muokkasivat siitä elokuvan käsikirjoituksen. Elokuva on tyypiltään harvinainen Lohikosken ohjausten joukossa, sillä hän pääsi tekemään lähinnä Pekka Puupää -tyyppisiä elokuvia.

Yleisömenestys oli vähäinen, mutta tuotantokustannukset olivat korkeat linnalavastusten sekä rekvisiitan ja puvustuksen vuoksi.

Tarina
Elokuvan tapahtumien ajankohta on 1500-luvun alkupuoli, jolloin uskonpuhdistus valtaa alaa Suomessa. Kalparitari Gideoninpoika kohtaa Mirjam Raakelintyttären ja rakastuu tähän. Kuoropojaksi naamioitunut Mirjami paljastuu, sillä myös munkki Rasmus haluaa Mirjamin itselleen. Rasmus paljastaa naamioituneen Mirjamin, joka tuomitaan kuolemaan muuraamalla elävältä kivimuurin sisälle.

Arviot
Aikalaisarvioissa Fagerin lavastus, Raichin kuvaus ja Pylkkäsen musiikki saavat kiitosta, ja niiden ansiosta elokuva ei olekaan täydellinen pannukakku, toteaa Heimo Kallio (Uusi Aura).

Myöhemmin 2000-luvulla televisioesityksen yhteydessä erään kriitikon mukaan elokuva on suomalaisten historiallisten elokuvien joukossa poikkeus, sillä sen tapahtuma-aika ei ole 1800-luvun lopulta eteenpäin vaan se sijoittuu 1500-luvulle uskonpuhdistuksen aikaan. Laadultaan se on "taattua studiokauden romanttista huttua", eikä Puupää-ohjaaja Lohikoski ole ihan omassa lajissaan. Pertti Avolan mielestä elokuvan toteutus on tahattoman hölmö.

Palkinnot
 Karl Fager, Jussi-palkinto lavastuksesta, samalla myös elämäntyöpalkinto

Näyttelijät

Lähteet

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1957 suomalaiset elokuvat
Armand Lohikosken ohjaamat elokuvat
Suomalaiset historialliset elokuvat
Historialliset seikkailuelokuvat
Unto Koskela

Unto Iisakki Koskela (3. joulukuuta 1908 Rauma – 19. lokakuuta 1934 Helsinki)  oli Tulenkantajiin kuulunut suomalainen runoilija ja kirjailija, joka nykyään tunnetaan lähinnä Kuubalainen serenaadi -nimisestä runostaan, johon urkuri Juhani Pohjanmies teki sävellyksen. Koskela kirjoitti runon jo koulupoikana ja se julkaistiin hänen 1930 ilmestyneessä esikoiskokoelmassaan.

Henkilöhistoria
Koskelan vanhemmat olivat tehtailija Iisak Viktor Koskela (ent. Grönfors) ja Elli Aliina Tamminen. Hän tuli ylioppilaaksi 1928 ja toimi rautatievirkailijana 1925-1927. Koskelan nuorempi veli oli kirjailija ja opettaja Tauno Koskela. Hän opiskeli Helsingin ja Turun yliopistoissa ja työskenteli Länsi-Suomi-lehden toimittajana ja pakinoitsijana.  Koskela kuului opiskeluaikanaan V. A. Koskenniemen johtamaan kirjalliseen piiriin, mutta siirryttyään Helsinkiin hän liittyi Tulenkantajiin.

Kirjallinen tuotanto
Koskela julkaisi meriaiheisen esikoisteoksensa, runokokoelman Purjeet sumussa, vuonna 1930. Hän julkaisi seuraavaksi kaksi omaelämäkerrallisia aineksia sisältänyttä psykologista romaania, ensimmäisenä Hedelmätön puu 1932 ja sen jatko-osana romaani Helena ja valhe 1933. Koskela jatkoi Hj. Nortamon perinteitä Rauman murteen käyttäjänä. Hän julkaisi Reimrin gyljest-otsikon alla murrepakinoita ja kirjoitti myös Pohjois-Atlantilta Islannin sillivesiltä raumankielisen matkakertomuksen Valaskaloild ruakka prakkamass. Tulenkantaja-vuosinaan hän ystävystyi runoilija Uuno Kailaan kanssa ja avusti tätä muun muassa esikoisrunokokoelman julkaisussa. Kailaan kuolema keuhkotuberkuloosiin Nizzassa maaliskuussa 1933 oli kova isku Koskelalle, joka kuoli lokakuussa 1934 syfiliksen aiheuttamaan keuhkokuumeeseen vain 25-vuotiaana.

Teokset 
 Purjeet sumussa, runoja. Otava 1930, uusi painos Painorauma, Rauma 1986
 Hedelmätön puu, psykologinen romaani. Gummerus 1932, 1944
 Helena ja valhe, psykologinen romaani. Gummerus 1933
 Valaskaloild ruakka prakkamas : sillinguristajan gokemuksi, Rauman murteella kirjoitettu matkakertomus Pohjois-Atlantin sillivesiltä. Gummerus 1933
 Rauma ja meri, (osa runoista uusintapainoksena). Länsi-Suomi 1991

Suomennoksia 
 Vicki Baum : Uimaopettaja Urban Hell. Otava 1931, 2. painos 1941, 3. painos 1951, 4. painos 1975 (alkuteos Hell in Frauensee)
 Robert Cromie : Haaksirikko. WSOY 1941

Aiheesta muualla 
 Vapaasti ladattavia Unto Koskelan e-kirjoja Projekti Lönnrotilta

Lähteet 
 Raumalaisia kirjailijoita - Unto Koskela 
 Ihana Kuuban yö, Aimo-Kalevi Hotanen
 Taiteilijaelämää raumalaisittain, Turun Sanomat 10.9.2013

Viitteet

Kirjallisuutta

 

 Suomalaiset kirjailijat
 Tulenkantajat
 Suomalaiset runoilijat
 Suomalaiset matkakirjailijat
 Suomalaiset murrekirjailijat
 Pakinoitsijat
 Suomentajat
 Suomalaiset virkamiehet
 Suomalaiset toimittajat
 Vuonna 1908 syntyneet
 Vuonna 1934 kuolleet
Väinö Putkonen

Väinö Johannes Putkonen (28. heinäkuuta 1931 Kajaanin maalaiskunta – 14. joulukuuta 1993 Lappeenranta) oli suomalainen runoilija ja kansakoulunopettaja.

Putkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Väinö Putkonen ja Anna Kustaava Korhonen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1955 ja toimi opettajana Varpaisjärvellä 1956–1962.

Putkonen julkaisi kaksi runoteostaan 1960-luvun alussa.  Hän kirjoitti myös lehtiartikkeleita ja hänen runojaan on ilmestynyt eri antologioissa.

Teokset 
Päivät ja yöt, runoja.  WSOY 1962
Majanmuuttoa, runoja.  WSOY 1964

Kirjallisuutta 
Juri Nummelin: Unohdetut kirjailijat.  BTJ Kustannus 2007 ISBN 978-951-692-646-2

Lähteet 
Kuopion kirjaston sivut 

Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Jiří Mazoch

Jiří Mazoch (s. 2. tammikuuta 1990 Frydek Mistek) on tšekkiläinen mäkihyppääjä. Myös hänen isoveljensä Jan Mazoch on mäkihyppääjä. Veljesten isoisä Jiří Raška oli parhaimmillaan maailman eturivin mäkihyppääjiä.

Mazoch on osallistunut nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 2005-2008. Joukkuekilpailussa hän oli vuonna 2005 viides ja vuonna 2007 seitsemäs. Henkilökohtaisessa kilpailussa hänen paras saavutuksensa on vuodelta 2006, jolloin hän oli 15.

Ensimmäisen kerran mäkihypyn maailmancupiin hän otti osaa 8. helmikuuta 2008 Liberecissa, jolloin hän sijoittui 29:nneksi saaden ensimmäiset maailmancupin pisteensä.

Aiheesta muualla
 Mazochin viralliset sivut 
 

Tšekkiläiset mäkihyppääjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Vesi-ilmapallo

Vesi-ilmapallo on lateksikumista tehty ilmapallo, joka täytetään vedellä. Pallon haltija voi sen jälkeen heittää pallon haluttuun kohteeseen, jolloin se usein hajoaa ja vedet tulevat sieltä ulos. Vesi-ilmapalloja käytetään käytännön piloissa ja vesisodassa.

Tavalliset ilmapallot voidaan myös täyttää vedellä, mutta ne hajoavat turhan helposti, koska niitä ei ole tarkoitettu siihen tarkoitukseen. Vesi-ilmapallot eivät hajoa helposti käsiteltäessä, mutta toisaalta hajoavat helposti osuessaan kohteeseen riittävän kovalla vauhdilla. Vesi-ilmapallot ovat pienempiä ja osasta vesi-ilmapalloista tulee täytettyinä pallomaisempia kuin tavallisista ilmapalloista. Tällöin niitä on helpompi heittää. 

Vesi-ilmapalloilla käytävissä sodissa kaksi (tai useampi) joukkuetta heittelevät toisiaan ilmapalloilla pyrkien kastelemaan toisensa tai sitten kaikki sotivat kaikkia vastaan. Pallot täytetään usein sodan alussa. Veden voi laittaa mahdollisimman kylmäksi tai kuumaksi, jotta osuma koettaisiin epämiellyttävänä. Usein vesi-ilmapalloja käytetään myös eräänlaisina "käsikranaatteina" vesisodissa, joissa osanottajilla on pääasiallisena aseenaan vesipistoolit.

Pilailuvälineet
Ilmapallot
Leikkikalut

ja:風船#水風船
Hel Looks

Hel Looks on verkkosivusto, joka esittelee valikoitua helsinkiläistä katutyyliä. Kuvia on otettu kadulla ja klubeilla kesästä 2005 lähtien. Vuonna 2014 Jokinen perusti San Franciscoon sisarsivusto SF Looksin ja vuonna 2017 New Yorkiin NYC Looksin.

Sivustoja ylläpitävät harrastuksenaan toimittaja-valokuvaaja Liisa Jokinen ja Sampo Karjalainen. Valokuvausharrastuksesta alkunsa saanut sivusto on laajennut valokuvanäyttelyksi asti. Idea sivustoon lähti mm. japanilaisista Fruits- ja Street-lehdistä.

Vuoden 2012 kunnallisvaalien alla Hel Looks -blogista tehtiin parodiasivusto nimeltä Per-looks, jossa on kuvia perussuomalaisten silloisista kunnallisvaaliehdokkaista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hel Looks

Muotisivustot
Helsingin kulttuuri
Tane Ikai

Tane Ikai (18. tammikuuta 1879 – 12. heinäkuuta 1995) oli Japanin historian neljänneksi tai viidenneksi vanhin sekä maailman historian kolmanneksitoista tai neljänneksitoista vanhin ihminen. Epävarmuuden järjestyksessä selittää Shigechiyo Izumin (väitetysti 120) kiistelty asema maailman toiseksi vanhimpana ihmisenä.

Ikai eli 116 vuotta ja 175 päivää. Hän on kiistatta historian neljänneksi iäkkäin tunnettu japanilainen ja aasialainen nainen. Hän ei kuitenkaan koskaan ollut maailman vanhin elossa oleva ihminen, sillä Jeanne Calment eli vuoteen 1997. Japanilaisista ja aasialaisista häntä vanhemmaksi ovat eläneet todistetusti ainoastaan Misao Ōkawa, joka kuoli 1. huhtikuuta 2015 117 vuoden ja 27 päivän iässä, Nabi Tajima, joka kuoli 21. huhtikuuta 2018 117 vuoden ja 260 päivän iässä sekä Chiyo Miyako, joka kuoli 22. heinäkuuta 2018 117 vuoden ja 81 päivän iässä.

Ikai menehtyi munuaisvaurioon vuonna 1995.

Lähteet

Yli 110-vuotiaiksi eläneet japanilaiset
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Haukiputaan Pallo

Haukiputaan Pallo (HauPa) on vuonna 1993 perustettu jalkapallon erikoisseura nykyisin Oulun kaupunkiin kuuluvalta Haukiputaalta.

HauPan miesten edustusjoukkue on pelannut parhaimmillaan Kakkosessa kausina 2000 ja 2011–2012. Seuran A-juniorit pelasivat kaudella 2010 SM-sarjaa.

Vuonna 2007 seurassa toimi 16 joukkuetta, 372 rekisteröityä pelaajaa sekä noin 1 000 jäsentä. HauPan kasvatit Henri Hanhela, Juuso Haapala, Jesse Leppänen ja Lassi Nurmos ovat pelanneet Suomen poikamaajoukkueissa.

HauPalla on Haukiputaan Annalankankaalla oma halli, joka soveltuu lähinnä harjoitteluun pienen kokonsa vuoksi. Hallissa on kuitenkin tekonurmi, mikä parantaa harjoitteluolosuhteita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran sivusto

Suomalaiset jalkapalloseurat
Haukiputaan urheilu
Vuonna 1993 perustetut urheiluseurat
Alsikeapila

Alsikeapila (Trifolium hybridum, syn. Amoria hybrida) on Euroopasta lähtöisin oleva apilalaji, jota käytetään yleisesti myös viljelykasvina. Muista apilalajeista alsikeapila muistuttaa eniten valkoapilaa (T. repens), joka on kuitenkin matalampi, pitempivartinen ja kokonaisuudessaan pienikokoisempi.

Nimensä alsikeapila on saanut Alsiken pitäjästä, joka sijaitsee Ruotsissa Uppsalasta kaakkoon. Tieteellinen nimi ”hybridum” tulee Carl Linnéltä, joka luuli lajin olevan valko- ja puna-apilan risteymä.

Ulkonäkö ja koko 

Monivuotinen alsikeapila kasvaa 20–50 cm korkeaksi. Varsia on lukuisia ja ne ovat kohenevia tai lähes pystyjä. Lehdet ovat kolmisormisia ja niiden korvakkeet ovat pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Lehdykät ovat 1–2 cm pitkiä, puikeita, tylppiä ja nirhalaitaisia. Kukinto on pallomainen ja sijaitsee tavallisesti varren kärjessä. Kukintoperä on tukilehteä pitempi. Teriö on tyveltä yhdislehtinen, verhiö lähes kalju. Kukan väri vaihtelee valkoisesta punertavaan, ja on lopulta ruskea. Alsikeapila kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.

Alsikeapila jaetaan kahteen alalajiin, rehualsikeapilaan (ssp. hybridum) ja rentoalsikeapilaan (ssp. elegans).

Levinneisyys 
Alsikeapilaa tavataan koko Euroopassa Islantia, Pyreneiden niemimaata ja maanosan pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Laji on levinnyt ihmisen mukana suurimpaan osaan Pohjois-Amerikkaa. Suomessa alsikeapilaa voi tavata koko maassa, mutta pohjoisimmassa Lapissa laji on harvinainen. Runsas laji on Oulun korkeudelle saakka. Alalajeista rehualsikeapila on huomattavasti rentoalsikeapilaa yleisempi.

Elinympäristö 
Alsikeapilaa esiintyy erilaisissa ihmisen muovaamissa kulttuuriympäristöissä, kuten tienvarsilla, joutomailla, kaatopaikoilla, niityillä ja pelloilla. Alalaji rehualsikeapila on Suomessa luonnonvaraisena esiintyessään viljelyjäänne tai -karkulainen.

Käyttö 
Rehualsikeapila on tärkeä nurmi- ja rehukasvi, jota viljellään yleisesti muun muassa Suomessa ja Skandinaviassa. Ruotsissa sitä on viljelty jo 1700-luvun lopulta alkaen.

Lähteet 
 Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle. Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Alsikeapila (Trifolium hybridum)
Valokki - Nettikasvio: Alsikeapila (Trifolium hybridum)
Luontoportti: Alsikeapila (Trifolium hybridum)
ITIS: Trifolium hybridum 
United States Department of Agriculture (USDA): Trifolium hybridum 
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Trifolium hybridum 

Apilat
Rumble

Rumble on suomalainen komediapainotteinen road-movie vuodelta 2002. Sen on ohjannut Jani Volanen ja käsikirjoittanut Jari Nissinen. Rumble on saanut kulttimainetta karkeudellaan ja levottomuudellaan.

Sisältö 
Neljä ikääntyvää teddyrokkaria - Leo, Mäkinen, Ake ja Pera - matkustaa kesäisen päivän ja yön Suomen maaseudulla punaisella vuoden 1960 avo-Cadillacilla juoden alkoholia. Lisäksi he saavat päähänsä muun muassa tilata pizzaa suoraan liikkuvaan autoonsa, metsästävät kadonnutta nahkarotsia, ostavat viinaa venäläiseltä rekkakuskilta ja telovat poliisipartion. Sivuosista tärkein on Sami, jonka nelikko kaappaa mukaansa avoauton takaluukkuun.

Arvio 
Tommi Partanen arvioi Rumblen "rosoiseksi roadmovieksi" ja kutsui sitä "kaurismäkeläisen pateettisuuden käänteismaailmaksi". Taitava kameratyöskentely onnistuu pitämään hyvän maun rajoja sivuavan elokuvan rajan paremmalla puolella.

Julkaisut 
Rumble sai ensi-iltansa Helsingissä vuonna 2002 Rakkautta ja Anarkiaa -festivaaleilla. Televisiossa YLE TV1 esitti sen ensimmäisen kerran 2003.

PAN Vision Publishing Oy julkaisi Rumblen DVD:nä vuonna 2020. Elokuvan ääni on Dolby Digital 5.1.

Näyttelijät

Musiikki 
 Gene Vincent & His Blue Caps: B-I-Bickey-Bi, Bo-Bo-Go
 The Johnny Otis Show: Willie And The Hand Jive
 Johnny Burnette & The Rock'n Roll Trio: The Train Kept A'Rollin
 Don & Dewey: Koko Joe
 Roy Orbison & Teen Kings: Go! Go! Go!
 Augie Rios: Linda Lou
 Elvis Presley: Blue Moon
 Freddie Cannon: Tallahassie Lassie
 Sandy Nelson: Let There Be Drums
 The Flamingos: I Only Have Eyes For You
 Ray Sharpe: Linda Lu
 Thurston Harris: Little Bitty Pretty One
 Ronnie Dee: Action Packed
 Ronnie Self: Bop-A-Lena
 Jackie Morningstar: Rockin' In The Graveyard
 The Teen Queens: Eddie My Love
 Shep And The Limelites: Daddy's Home
 Lord Dent & His Invaders: Wolf Call
 The Wailers: Mau Mau
 The Capris: There's A Moon Out Tonight
 The Jive Bombers: Bad Boy

Lähteet 

Vuoden 2002 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
Suomalaiset road moviet
Ruokonata

Ruokonata (Festuca arundinacea, syn. Schedonorus arundinaceus) on tuulipölytteinen, monivuotinen heinäkasvi jota käytetään rehuseoksissa. Suomessa lajista kasvaa kaksi eri muunnosta, rehukasvina viljelty rehuruokonata Festuca arundinacea var. aspera ja Etelä-Suomessa merenranoilla niityillä ja kivikkorannoilla alkuperäisenä meriruokonata Festuca arundinacea var. arundinacea.

Ulkonäkö ja koko 
Ruokonata on 60-150 cm korkea, muistuttaa lähisukulaistaan nurminataa, mutta kookkaampi ja sen lehdet ovat leveämmät, noin 5–10 mm, lehtilapa voi olla 40 cm, meriruokonadalla tavallisesti harmaanvihreät. Lehtitupen laidoissa nuorena harvakarvaiset korvakkeet. Kukinto on röyhy, alimmat nivelessä yleensä samanpituisia 4 haaraa joista 3–10 tähkylää. Tähkylät yleensä 8–15 mm leveitä, 3–8 kukkaa, vihne 1–3 mm. Tähkylä lyhyempi ja harvempikukkainen kuin nurminadalla. Suomessa luonnonkanta kärkivihneellinen, vihneettömiä lajikkeitakin esiintyy. Tähkylä lyhyempi ja harvempikukkainen kuin nurminadalla. Suomessa luonnonkanta kärkivihneellinen, vihneettömiä lajikkeita esiintyy. Jyvä liisteellinen.

Ruokonadan juuret tunkeutuvat syvemmälle maaperään kuin nurminadan, jopa kahden ja puolen metrin syvyyteen.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Iso-Britannia, Keski-Euroopan korkeudella aina Aasiaan asti, Välimeren ympäristö. Pohjois-Amerikassa ei alun perin luonnonvaraisena.

Suomessa merenrantakasvi merenrantaniityillä, tuoreilla ja kosteilla niityillä sekä satamissa. Nykyisin kasvatetaan myös nurmiheinänä. Pelloilta karanneita yksilöitä löytyy myös joutomailta ja tienvarsilta.

Käyttö 
Ruokonataa viljellään paljon Yhdysvalloissa ja Keski-Euroopassa. Se on yleistymässä Pohjoismaissa, kun on kehitetty talvea kestäviä lajikkeita. Uusia lajikkeiden kehityksen jälkeen ruokonataa käytetään rehuseoksissa, koska se kasvaa nopeasti, talvehtii hyvin ja tuottaa suuren sadon. Syvälle ulottuvan juuriston takia se kestää kuivia kausia.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 Suomen Lajitietokeskus: Ruokoraiheinä (ruokonata) – Lolium arundinaceum
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Festuca arundinacea
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ruokoraiheinä (Lolium arundinaceum)

Nadat
Nurmiheinät
Englanninraiheinä

Englanninraiheinä (Lolium perenne) on raiheinien sukuun kuuluva heinäkasvi. Se on leveälehtinen ja nopeakasvuinen, mutta sillä on huono talvenkestävyys. Englanninraiheinää käytetään nurmikoiden siemenseoksissa siksi, että nurmikko alkaisi vihertää nopeasti. Se leviää myös kasvullisesti tasaisena mattona, joka ei kuki eikä siemennä.

Englanninraiheinää esiintyy luonnonvaraisena Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa, mutta sitä viljellään kuitenkin ympäri maailman, myös Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Englanninraiheinä (Lolium perenne)
 Kasviatlas 2018: Englanninraiheinän (Lolium perenne) levinneisyys Suomessa
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Englanninraiheinä (Lolium perenne)
 Valokki – Nettikasvio: Englanninraiheinä (Lolium perenne)
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Lolium perenne 
 Flora of North America: Lolium perenne 
 Flora of China: Lolium perenne 

Raiheinät
Nurmiheinät
Alnwickin linna

Alnwickin linna [] on keskiaikainen linna ja Northumberlandin herttuan asunto Alnwickissä, Northumberlandissa, Englannissa. Pitkään historiallisten elokuvien kulisseina käytetty linna on ehkä parhaiten tunnettu Harry Potter -elokuvien Tylypahkana. Varhaisimmat tunnetut maininnat linnasta ovat 1000-luvun lopulta. Vuodesta 1309 lähtien sen on omistanut Percyn suku.

Linnassa on puutarha nimeltä Poison garden. Puutarhassa kasvaa noin 100 lajia myrkyllisiä, huumaavia, sekä narkoottisia kasveja. Puutarhassa järjestetään opastettuja kierroksia.

Elokuvassa Harry Potter ja viisasten kivi linnan sisäpihalla  opetellaan luudilla lentelyä ja huispausta. Hagridin mökki on sijoitettu linnan ulkopuolella olevaan "piknik-paikkaan", ja sen takana oleva metsä tunnetaan elokuvassa Kiellettynä metsänä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 

Englannin linnat
Northumberlandin rakennukset ja rakennelmat
Punaniska (sarjakuva)

Punaniska on Harri "Wallu" Vaalion piirtämä ja Rauli Nordbergin käsikirjoittama parodinen lännensarjakuva. Sitä julkaisi Helsinki Media.

Ilmestyneet sarjakuvat

Punaniska 1: Vain yhden Dollyn tähden [1993]
Punaniska 2: Pesunkestävä lehmipoika [1993]
Punaniska 3: Marilynin soittorasia [1994]
Punaniska 4: Punaniskan lapsuus [1994]
Punaniska 5: Punaniskan kauhea valinta [1994]
Punaniska 6: Rykmentin totisin torvensoittaja [1994]
Punaniska 7: Luolassa Sierra Nevadan [1995]
Punaniska 8: Wyatt Waitonaisen paluu [1995]
Punaniska 9: Sacramento express [1995]
Punaniska 10: Kaktus & tähti [1995]
Punaniska 11: Amatsonin paras tawara [1996]
Punaniska 12: Kullan Kaipuu [1996]
Punaniska 13: Viheltävät luodit [1996]
Punaniska 14: Kivikasvot [1996]
Punaniska 15: Banjomiesten Taivas [1997]
Pancho Villan Nahkahousut (Juba Tuomola) [1997]

Aiheesta muualla 

 Aivojumppaa Punaniskan tahtiin

Western-sarjakuvat
Suomalaiset sarjakuvat
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sarjakuvalehdet
Sarjakuvahahmot
Yves Leterme

Yves Camille Désiré Leterme (s. 6. lokakuuta 1960 Wervik) on belgialainen poliitikko, joka toimi Belgian pääministerinä ensin maalis–joulukuussa 2008 ja myöhemmin marraskuusta 2009 huhtikuuhun 2010 saakka. Tämän jälkeen Belgiassa oli pitkä hallituskriisi, jonka vuoksi Leterme oli toimitusministeristön pääministerinä aina joulukuuhun 2011 asti.

Pääministerinä 
Johdettuaan kristillisdemokraattisen CD&V-puolueensa vaalivoittoon Belgian parlamenttivaaleissa kesäkuussa 2007 ja saatuaan suuren äänisaaliin hän oli vahva ehdokas maan seuraavaksi pääministeriksi. Kuningas Albert II nimittikin hänet hallitusmuodostajaksi, mutta ns. oranssi-sinisen hallituksen muodostamisneuvottelut epäonnistuivat, ja Leterme erosi tehtävästä 23. elokuuta 2007. Kuningas nimitti hänet toistamiseenkin hallitusmuodostajaksi, mutta tämäkin kerta päätyi Letermen eroon 1. joulukuuta 2007.

Hallituskriisi ratkesi, kun vaalit hävinnyt entinen pääministeri Guy Verhofstadt kokosi väliaikaishallituksen, johon Leterme tuli varapääministeriksi vastuualueenaan valtion varat. Seuraten aiempaa ilmoitustaan Verhofstadt astui sivuun pääministerin toimesta 23. maaliskuuta 2008 mennessä ja kuningas nimitti 20. maaliskuuta Letermen pääministeriksi.

Oltuaan pääministerinä vain muutamia kuukausia Leterme jätti 14. heinäkuuta kuninkaalle eronpyyntönsä epäonnistuttuaan esittelemään Belgian hallintouudistuksen parlamentille luvatussa aikataulussa. Kuningas ei kuitenkaan myöntänyt eroa, joten Letermen hallitus jatkoi toimessaan. Leterme jätti 19. joulukuuta 2008 uudelleen eronpyyntönsä, jonka kuningas tällä kertaa hyväksyi. Eronpyynnön syynä oli Fortis-pankin myyntiin BNP Paribasille liittynyt jupakka.

Leterme nousi uudelleen hallitukseen, tällä kertaa ulkoministeriksi, seuraajansa Herman Van Rompuyn pääministerikaudella. Van Rompuy valittiin marraskuussa 2009 Eurooppa-neuvoston ensimmäiseksi pysyväksi puheenjohtajaksi (jota nimitetään joskus harhaanjohtavasti "Euroopan unionin presidentiksi"), ja Leterme nimitettiin 25. marraskuuta uudestaan pääministeriksi.

Eronpyyntönsä Leterme jätti kuninkaalle 22. huhtikuuta 2010 Flaamien liberaalipuolueen jätettyä aiemmin hallituksen johtuen kiistasta, joka koski ranskankielisten oikeuksia hollanninkielisellä alueella Brysselin ympäristössä.

Yves Leterme sai kyseenalaista kunniaa, kun 21. elokuuta 2007 RTBF:n toimittaja pyysi häntä laulamaan Belgian kansallislaulun La Brabançonnen ja Leterme alkoikin hyräillä Ranskan kansallislaulua Marseljeesia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Belgian pääministerit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Kocaelin maakunta

Kocaelin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee Pohjois-Turkissa, Istanbulin itäpuolella, rajautuen pohjoisessa Mustaanmereen. Lännestä maakuntaan työntyy Marmaranmeren Izmitinlahti.

Maakunnan pääkaupunki on İzmit. Maakunnalla on pinta-alaa 3 397 neliökilometriä.

Kocaelin naapurimaakunnat ovat Bursa etelässä, Yalova lounaassa, Istanbul luoteessa, sekä Sakarya idässä.

Piirikunnat 

Kocaelin maakunta jakautuu paikallishallintoa varten 12 piirikuntaan.  

 Başiskele
 Çayırova
 Darıca
 Derince
 Dilovası
 Gebze

 Gölcük
 İzmit
 Kandıra
 Karamürsel
 Kartepe
 Körfez

Lähteet

Aiheesta muualla

Turkin maakunnat
Jim Hines

James Ray ”Jim” Hines (s. 10. syyskuuta 1946 Dumas, Arkansas) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Hines on jäänyt historiaan ensimmäisenä 10 sekunnin alittajana sadan metrin juoksussa. Hän piti 15 vuotta hallussaan 100 metrin juoksun maailmanennätystä rikottuaan Armin Haryn ennätyksen.

Ura 
Hines syntyi Arkansasin Dumasissa, mutta varttui Kalifornian Oaklandissa, jossa hän valmistui McClymonds High Schoolista vuonna 1964. Nuorempana hän pelasi baseballia kunnes hänen juoksijan lahjat huomattiin, ja hänestä tuli pikajuoksija. Vuonna 1968 Yhdysvaltojen mestaruuskilpailuissa Sacramentossa Hinesistä tuli ensimmäinen mies, joka virallisesti rikkoi 10 sekunnin rajan 100 metrin juoksussa. Hän juoksi kilpailun välierässä käsiajanotolla ajan 9,9, vaikka epävirallisella sähköisellä ajanotolla ajaksi saatiinkin 10,03. Samassa juoksussa Hinesin perässä tulleelle Ronnie Ray Smithille (sähköaika 10,13) ja myöhemmässä välierässä juosseelle Charles Greenelle (sähköaika 10,09) mitattiin käsiajanotolla myös aika 9,9. Finaalin Greene voitti, Hinesin jäädessä toiseksi. Edellisenä vuonna miesten järjestys oli ollut toisin päin 100 jaardin kisassa.

Joitain kuukausia myöhemmin Méxicon olympialaisissa Hines voitti 100 metrin olympiakultaa. Viralliseksi ajaksi sähköisellä ajanotolla saatiin 9,95. Se oli uusi maailmanennätys ja ensimmäinen 10 sekunnin alitus sähköisellä ajanotolla. Hines oli mukana myös toisessa maailmanennätyksessä, kun Yhdysvaltojen 4 x 100 metrin joukkue voitti olympiakultaa ennätysajalla.  

Olympialaisten jälkeen Hines tavoitteli uraa amerikkalaisen jalkapallon pelaajana Miami Dolphins -joukkueessa, mutta ei menestynyt siinä.

Hinesin 100 metrin maailmanennätys säilyi poikkeuksellisen pitkään. Vasta vuonna 1983 Calvin Smith rikkoi sen ajalla 9,93.

Lähteet 
 

Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Cartoon Network

Cartoon Network (lyhenteenä CN) on yhdysvaltalainen kaapelitelevisiokanava, joka keskittyy animaatioihin. Se näkyy myös eri puolilla maailmaa digitaalitelevisioverkon ja satelliitin kautta. Ohjelmat on suunnattu lapsille ja nuorille. CN-kanava lähettää sarjoja joka päivä 24 tuntia viikossa. Kanava on maksullinen, ja siellä on harvoin ylimääräisiä mainoskatkoja. Kanava on pääasiassa nuorille suunnattu kanava, mutta Yhdysvalloissa sen myöhäisilloissa esitetään Adult Swim -nimisessä osiossa enemmän aikuisemmille nuorille suunnattua animaatiota. Viime vuosina CN:llä on esitetty myös näytelmäsarjoja ja elokuvia.

Cartoon Network aloitti toimintansa Yhdysvalloissa vuonna 1992 lokakuussa, jolloin sen ensimmäinen ohjelma oli Looney Tunes. Skandinaviassa kanava aloitti toimintansa vuonna 2000. Cartoon Network aloitti lähetykset Suomessa toukokuussa 2017.

Ohjelmistoa
Pohjoismaissa esitettäviä ohjelmia:

Seikkailuhetki
Ben 10
Chowder
Clarence
Courage the Cowardly Dog
Cow & Chicken
Dexterin laboratorioDr. DimensionpantsEd, Edd n EddyExchange Student ZeroGumballin mieletön maailmaJohnny BravoJustice LeagueThe Marvelous Misadventures of FlapjackLego Nexo KnightsLego NinjagoRegular ShowSetä-PappaSteven UniverseSupernoobsTeen Titans Go!TehotytötTotal Drama Presents: The Ridonculous Race Transformers: Robots in DisguiseWe Bare BearsYo-Kai WatchNäytettyjä/tauolla olevia ohjelmia
Skandinaviassa esitettyjä ohjelmia.The Amazing Adrenalini Brothers
AikamatkaArttu
Atomic BettyBattle B-Daman
Best EdBeyblade
Beyblade V-ForceCamp Lazlo
Class of 3000Codename: Kids Next Door
CubixCramp Twins
Evil Con CarneHalinallet
Hero: 108Hi Hi Puffy AmiYumi
I Am WeaselIhmeneloset
JetsonitJogi-karhu
Johnny TestKaksi tyhmää koiraa
Kiviset ja SorasetLassen maailma
Lelumaan NiksuThe Life and Times of Juniper LeeMaa aikojen alussa
Magilla GorillaManu ja Matti

Mestarietsivä LurppaMike, Lu & Og
Mucha LuchaMy Gym Partner's a Monkey
Pet AlienPororo
PrätkähiiretPuuha-Pete
Rasmus NalleRepe Sorsa on Duck Dodgers
Richie RichSabrina's Secret Life
Scooby-DooShaggy & Scooby-Doo Get a Clue!
Sheep in the Big CitySpaced Out
Star Wars: Clone WarsStorm Hawks
Squirrel BoyTeini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat
TenavatTom & Jerry
Topi-kattiTotal Drama Island
Transformers: CybertronTransformers: Energon
Tuomas VeturiVelhokoira Merlin
X-Men: EvolutionXiaolin Showdown
''Yu-Gi-Oh! GX

Katso myös 
 Cartoon Network Studios

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Pohjoismaiden sivusto
 Cartoon Network sivusto
Elukka

Elukka () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Luke Greenfield ja pääosassa on Rob Schneider.

Elokuva kertoo Marvinista, joka toimistotyössään poliisiasemalla haaveilee oikeasta poliisin työstä. Haavensa toteuttamiseksi hänen täytyisi läpäistä kuntotesti, joka on kuitenkin Marvinille melkein mahdotonta. Eräänä päivänä Marvin joutuu auto-onnettomuuteen ja syöksyy autossaan jyrkänteeltä. Hullu tiedemies pelastaa Marvinin ja käyttää tätä koekaniininaan. Marvin herää autossaan tietämättä mitään hänelle tehdyistä kokeista, mutta pian tiedemiehen kokeiden tuloksena Marvinin käytös alkaa muuttua eri eläimiä muistuttavaksi.

Näyttelijät 

Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Luke Greenfieldin ohjaamat elokuvat
Kari Tamminen

Kari Tamminen (s. 2. joulukuuta 1959) on suomalainen muusikko, ohjaaja ja ääninäyttelijä. Häntä on kuultu lukuisissa animaatioissa sekä monilla äänilevyillä.

Ääniroolit

Ääniohjaukset
 Kirikou ja Paha Noita
 Jake Long – amerikkalainen lohikäärme (2005)
 Finias ja Ferb (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Voice Chasers 

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset ääninäyttelijät
Ääniohjaajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Esko Heikkinen

Esko Heikkinen (s. 1953) on suomalainen trumpetisti, säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja, joka on saanut kansainvälistä tunnustusta lead-trumpetistina. Hän oli Helsingin Poliisisoittokunnan kapellimestari 2002–2012. Hän on toiminut Sibelius-Akatemian jazz-osastolla trumpetinsoiton opettajana. Hän on myös puhallinorkesterikouluttaja.

Suomen Jazzliitto myönsi Heikkiselle vuoden 1998 Yrjö-palkinnon

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Esko Heikkisen esittely Lieksan Vaskiviikon kotisivuilla

Suomalaiset kapellimestarit
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset trumpetistit
Suomalaiset jazzmuusikot
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaasmarkku

Kaasmarkku () on maaseutukylä ja 607 asukkaan taajama Ulvilan itäosassa Satakunnan maakunnassa. Kaasmarkun merkittävimpiä rakennuksia ovat koulu, VPK:n talo ja rukoushuone. Kaasmarkku sijaitsee lähellä Valtatie 11:tä, joka kulkee Porista Tampereelle. Vuonna 2005 Kaasmarkku valittiin Satakunnan vuoden kyläksi.

Historiaa 
Kaasmarkun asutuksen on päätelty alkaneen vuoden 1250 paikkeilla. Vuoden 1590 asiakirjoissa puhutaan neljästä maatilasta, hieman myöhemmin viidestä. Yhdestä näistä tehtiin Ulvilan pappila, jossa asui ensimmäisenä vuosina 1616–1628 Ulvilan kirkkoherrana toiminut Johannes Sigfridinpoika Forskål. 1600-luvulla pappila siirrettiin lähemmäs kirkkoa Ulvilan Gammelgårdiin. Muut Kaasmarkun tilat joutuivat 1600-luvun puolivälissä kruunun haltuun ja liitettiin 1651 Porin kreivikuntaan. 1600-luvun lopun reduktiossa kolmesta tilasta tuli sotilaspuustelleja. Pian tiloja kylässä oli kuusi, ja kaikki talonpoikien hallussa: Hintsala, Paavola, Simula, Jaakola, Rotkus sekä Maunula eli Maula, joka paloi isonvihan aikana. Sittemmin tiloja  jaettiin, mistä syntyi uusina tiloina Huhtala, Anttila, Hintsala-Mäkelä, Äijälä ja Maria Mäkelä.

Kaasmarkun verkatehdas sai alkunsa, kun lukkari Juho Fredrik Nyström perusti vuonna 1860 Mäkelän tilalle villakehräämön, jonka hän 1875 luovutti Kaasmarkun tehtaan Osakeyhtiölle, ja tällöin siitä muodostettiin verkatehdas ja osa Kaasmarkun tehdasosakeyhtiötä. Verkaa valmistettiin Kaasmarkussa vuoteen 1926 saakka, etenkin vihreää verkaa Venäjän sotaväen vaatetukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Ulvilan kylät
Satakunnan vuoden kylät
Ulvilan taajamat

sv:Karlsmark
Suomen Lehdistö

Suomen Lehdistö on media-alaa käsittelevä aikakauslehti, jota julkaisee Uutismedian liitto. Suomen Lehdistö ilmestyy kahdeksan kertaa vuodessa. Lehden numero neljä on erikoisnumero, joka sisältää muun muassa sanomalehtien myyntilukuja, yhteystiedot, levikit, sekä muita tilastoja. Lehden päätoimittaja on Riikka Virranta.

Suomen Lehdistö käsittelee muun muassa media-alan tulevaisuutta, journalismia, uusia ansaintamalleja sekä alan tutkimusta ja kehitystä.

Aiheesta muualla 
 Suomen Lehdistön verkkosivut
 Uutismedian liitto

Suomalaiset ammattilehdet
Behind Silence and Solitude


Behind Silence and Solitude on All That Remainsin esikoisalbumi, joka julkaistiin 26. maaliskuuta 2002. Albumi eroaa huomattavasti tyylisuunnaltaan yhtyeen uudemmista albumeista, sillä se on enemmän melodiseen death metalliin kallistuvaa, eikä albumilla kuulla esimerkiksi ollenkaan puhdasta laulua.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Philip Labonte – laulu
 Chris Bartlett – kitara
 Oli Herbert – kitara
 Dan Egan – basso
 Michael Bartlett – rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

All That Remainsin albumit
Vuoden 2002 esikoisalbumit
This Darkened Heart


This Darkened Heart on All That Remainsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2004.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Philip Labonte – laulu
 Mike Martin – kitara
 Oli Herbert – kitara
 Matt Deis – basso, piano
 Michael Bartlett – rummut

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Imperiumi.net: 
 The Metal Forge: 9/10

Lähteet 

All That Remainsin albumit
Vuoden 2004 albumit
Suomen naisten lentopallomaajoukkue

Suomen naisten lentopallomaajoukkue on Suomen Lentopalloliiton alaisuudessa toimiva lentopallomaajoukkue. Sen nykyinen päävalmentaja on Tapio Kangasniemi, joka aloitti tehtävässä tammikuussa 2014.

Naisten maajoukkue on esiintynyt MM-kisoissa yhden kerran, vuonna 1978 Neuvostoliitossa. EM-kisoissa Suomi on pelannut neljästi. Kotikisoissaan vuonna 1977 ja Saksassa vuonna 1989 tuloksena oli 12. sija. Vuoden 2019 EM-kisoihin Suomi selviytyi voittamalla elokuussa 2018 kaikki neljä karsintaotteluaan. Lopputurnauksessa Suomi sijoittui Ankaran alkulohkossa viidenneksi ja kokonaistuloksissa 18:nneksi. 2021 Romanian Cluj Napocassa Suomi oli jälleen alkulohkonsa viides ja kokonaistuloksissa 18:s.

Syksyllä 2017 maajoukkue sijoittui Taiwanin kesäuniversiadeissa viidenneksi, joka on kaikkien aikojen paras palloilujoukkueen sijoitus kisojen suomalaishistoriassa.

Arvokilpailusijoitukset 
MM-kilpailut

Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1978 – 21. sija

EM-kilpailut

Lentopallon naisten Euroopanmestaruuskilpailut 1977 – 12. sija
Lentopallon naisten Euroopanmestaruuskilpailut 1989 – 12. sija
Lentopallon naisten Euroopanmestaruuskilpailut 2019 - 18. sija
Lentopallon naisten Euroopanmestaruuskilpailu 2021 - 18. sija

Euroopan liiga

 Hopeaa 2017

Euroopan Kultainen liiga

 Final4 2018
 7:s 2019

Tunnetuimpia pelaajia 
 Riikka Lehtonen
 Saara Esko
 Mariliisa Salmi
 Laura Pihlajamäki
 Piia Korhonen
 Roosa Koskelo
 Kaisa Alanko

A-maajoukkue

Joukkue 2022 
Maaottelumäärä EM-karsintojen 2022 jälkeen.

Valmennusjohto

Lähteet

Viitteet 

Suomen lentopallo
Naisten lentopallomaajoukkueet
Jani Bäckman

Jani Bäckman (s. 20. maaliskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja. Juniorina ja ammattilaisuransa alussa Bäckman pelasi pääosin hyökkääjänä.

Kaudella 2007–2008 Bäckman pelasi HJK:n reservijoukkueessa Klubi 04:ssä, jonka kapteeniksi hänet valittiin keväällä 2007. Helmikuussa 2008 Bäckman siirtyi FC Honkaan. Kaudella 2009 Bäckman edusti FC Hakaa. Sittemmin hän on pelannut Veikkausliigassa myös Jaron, FC Lahden ja HIFK:n joukkueissa. Bäckman on edustanut Suomea eri ikäkausijoukkueissa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Voltaj

Voltaj on romanialainen yhtye, joka soittaa pääasiassa popahtavaa rockia. Yhtyeen nimi Voltaj tarkoittaa jännitettä.

Voltaj perustettiin vuonna 1982. Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä Pericol de moarten vuonna 1996, 14 vuotta yhtyeen perustamisen jälkeen. Albumin nimi tarkoittaa kutakuinkin ’kuolemanvaaraa’. Levylle oli koottu sen ajan yhtyeen suosituimpia hittejä. Heidän seuraava julkaisunsa oli single, Asta-i viaţa (Tällaista on elämä, vapaasti suomennettuna "Sellaista sattuu"). Single julkaistiin helmikuussa 1999 ja pian sen jälkeen media julkisti kappaleen yhdeksi Romanian suurimmaksi hitiksi sinä vuonna. Samoihin aikoihin yhtye alkoi valmistella seuraavaa levyään, joka lopulta julkaistiin heinäkuussa samana vuonna. Levyn nimi oli Risk Maxim 2 (Enimmäisriski 2) ja se sisälsi niin Asta-i viatan kuin 11 muutakin kappaletta, joista suosituimpia olivat bändin alkuajoilta peräisin oleva Arma ta `99, Ora de germană (Saksan kielen oppitunti), sekä Lumina (Valo), joka oli myös uudelleentehty versio yhtyeen alkuajoilta olevasta Luminasta. Vuonna 2000 julkaistiin heidän kolmas albuminsa, Bungee. Levyltä hitiksi asti nousi kappale Albinuţă (Pikku mehiläinen), joka ylsi Romanian top-5 listan joukkoon. Muita suosittuja kappaleita levyltä olivat Zodiac C (Eläinrata C) ja Un pas în faţă. Loppuvuodesta he myös julkaisivat uuden singlensä, Iarnan (Talvi). Iarna oli hyvin tarttuva kappale, ja vuoden 2001 puolella kappaleelle tehtyä musiikkivideota soitettiin lähes jokaisella Romanian musiikkikanavalla. Yhtye vaihtoi levy-yhtiötään kesäkuussa 2001, ja sen alla he myös julkaisivat seuraavan kappaleensa 3D:n.

Huhtikuussa 2002 julkaistiin yhtyeen seuraava tuplasingle, ...TU (...SINÄ), jonka oli tarkoitus olla omistettu jokaiselle yhtyeen fanille ja satunnaiselle kuuntelijalle. Sitä seuraava levy julkistettiin jo saman vuoden elokuussa, ja se kantoi nimeä 424. Se sisälsi raidan nimeltä Scrisoare (Kirje), joka nousi sen levyn suosituimmaksi kappaleeksi. Joulukuussa 2003 yhtye julkaisi ensimmäisen Best of -levynsä sekä tuplasinglen kappaleesta Noapte bună! (Hyvää yötä!). Single sisälsi niin alkuperäisen version kappaleesta kuin uudelleenmiksattuja ja yhden karaokeversion. Yhtyeen tuorein albumi on vuodelta 2004, Povestea oricui (Jokaisen tarina). Levyn kappaleista Eu cu mine (Itseni ja minä), Şi ce? (Entä sitten?), Povestea oricui (Jokaisen tarina) ja Patapetine tehtiin musiikkivideot. Toinen kokoelmalevy julkaistiin vuonna 2005, ja se sisälsi kappaleiden parhaimmistoa yhtyeen alkuajoilta tähän päivään asti.

Voltaj on myös julkaissut yhden kuvakirjan ja DVD:n.

Vuonna 2015 yhtye edusti Romaniaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella De la capăt.

Jäsenet

Călin Goia, solisti

Oliver Sterian, rummut

Gabi Constantin, kitara

Bobby Stoica, kosketinsoittimet

Valeriu Ionescu, basso

Lähteet 

Romanialaiset yhtyeet
Romanian euroviisuedustajat
Vuoden 2015 euroviisuedustajat
Rygar

Rygar on japanilaisen Tecmon kehittämä toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  Nintendo Entertainment System -alustalle. Peli yhdistää seikkailun ja roolipelin elementtejä.

Pelaaminen 
￼Pelin tarkoituksena on auttaa Rygaria keräämään viiden Indoran jumalan aarteet. Niiden avulla hän pääsee lähemmäs päämääräänsä, joka on Ligarin linnake.  Rygarin tavoitteena on palauttaa rauha Argooliin.

Tarina 

Tarina sijoittuu Argoolin maahan miljoonia vuosia maapallon syntymisen jälkeen. Rygar kutsutaan pelastamaan Argoolin asukkaat, koska pahuuden kuningas Ligar on hyökännyt sinne ja varastanut "Rauhan Oven" (Door of Peace).

Antiikin soturi Rygar saapuu auttamaan, koska Argoolin asukkaat alkoivat rukoilla armahdusta. Ihmisten rukoukset kulkivat yli vuorien Algosun maahan asti, jolloin Rygar nousi kuolleista tavoitteenaan palauttaa rauha.

Vastaanotto 
Mikrobitti antoi arvostelussaan pelille 84 pistettä sadasta.

Lähteet 
 RPG Classics

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 Classic Game Review 
 RPG Classics 

Nintendo Entertainment System -pelit
Vuoden 1987 videopelit
Tecmon kolikkopelit
Anja Silja

Anja Silja (s. 17. huhtikuuta 1940 Berliini) on saksalainen sopraanolaulaja. Hänet tunnetaan hänen monipuolisesta repertoaaristaan, johon kuuluu mm. Richard Wagnerin, Ludwig van Beethovenin, Sergei Prokofjevin, Richard Straussin, Alban Bergin, Hans Werner Henzen sekä Leoš Janáčekin tuotantoa. 

Silja aloitti oopperan laulamisen hyvin nuorena ja esitti jo vuonna 1956 Rosinan roolin Gioacchino Rossinin teoksessa Sevillan parturi. Hän esitti muutaman vuoden kuluttua Yön kuningattaren osan Wolfgang Amadeus Mozartin Taikahuilussa Wienin valtionoopperassa ja Aix-en-Provencen juhlilla. 

Silja esiintyi vuonna 1960 Bayreuthin juhlilla. Hän rakastui pian oopperaohjaaja Wieland Wagneriin (Richard Wagnerin jälkeläinen), jonka kanssa hän solmi avioliiton. Wagner kuitenkin menehtyi keuhkosyöpään vuonna 1966. Silja aloitti uuden suhteen kapellimestari André Cluytensin kanssa, mutta myös hän kuoli 1967. Myöhemmin hän oli naimisissa kapellimestari Christoph von Dohnányin kanssa ja sai kolme lasta. Suhde kuitenkin päättyi avioeroon. 

Saksalaiset oopperalaulajat
Grammy-palkinnon saajat
Sopraanot
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Attack of the Killer B’s


Attack of the Killer B’s on thrash metal -yhtye Anthraxin kokoelmalevy, joka sisältää covereita, B-puolia ja harvinaisuuksia. Albumi julkaistiin kesäkuussa 1991.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joey Belladonna – laulu
 Dan Spitz – kitara
 Scott Ian – kitara, laulu
 Frank Bello – basso
 Charlie Benante – rummut

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 1991 kokoelma-albumit
Anthraxin kokoelma-albumit