joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eugèn Högström

Eugèn Alexander Nikolai Högström (; 5. joulukuuta 1871 Helsinki – 4. marraskuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän oli Venäjän 5. armeijan päämajoitusmestari 1917–1918.

Käytyään Haminan kadettikoulun Högström palveli vuodesta 1895 upseerina Venäjän armeijassa, ensimmäiset 12 vuotta Turkestanin tykistöprikaatissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli esikuntaupseerina eri yksiköissä ollen sotilasarvoltaan everstiluutnantti, vuodesta 1916 eversti. Kesällä 1917 hän toimi 45. armeijakunnan esikuntapäällikkönä ja sai ylennyksen kenraalimajuriksi. Högström nimitettiin joulukuussa 1917 Venäjän 5. armeijakunnan päämajoitusmestariksi, missä tehtävässä hän toimi kunnes vanhat keisarillisen armeijan yksiköt lakkautettiin huhtikuussa 1918. Venäjän sisällissodan aikana Högström palveli puna-armeijan riveissä, mutta sivussa rintamilta Galitsian ja Valko-Venäjän alueella. Vuosina 1919–1920 hän oli useiden sotakoulujen opettajana ja johtajana. Hän palasi Suomeen Tarton rauhan jälkeen kesällä 1921.

Högström oli vuodesta 1924 valkoisten emigranttien järjestön Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) tiedustelujohtaja Suomessa. Hän kuului kenraali Aleksandr Kutepovin johtamaan ROVS:n salaiseen tiedusteluorganisaatioon ja loi Neuvostoliittoon ulottuneen tiedottajaverkoston, jonka asiakkaiksi ryhtyivät niin Suomen kuin Britanniankin tiedustelupalvelut. Högströmin äkillinen kuolema marraskuussa 1926 johti salaliittoteorioihin, joiden mukaan Neuvostoliiton tiedustelupalvelu OGPU olisi myrkyttänyt hänet. Kuolema saattoi olla myös luonnollinen, sillä hänellä oli heikko sydän ja paha vatsahaava ja hän oli juuri toipumassa leikkauksesta.

Kirjailija Örnulf Tigerstedt on käsitellyt Högströmin vaiheita teoksessaan Vastavakoilu iskee (1943), mutta sen käsittelyä ei pidetä kovin luotettavana.

Lähteet

Aiheesta muualla
Гегстрем Евгений-Александр Элисович  Grwar.ru

Suomalaiset kenraalit
Venäläiset kenraalit
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Potsdam-Mittelmark

Potsdam-Mittelmark on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2 575 neliökilometriä ja asukasluku 204 388 (2012). Sen pääkaupunki on Bad Belzig. Potsdam-Mittelmark rajautuu pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Havellandin piirikuntaan, Brandenburgin ja Potsdamin piirittömiin kaupunkeihin, Berliiniin, Teltow-Flämingin piirikuntaan, ja Wittenbergin, Anhalt-Bitterfeldin sekä Jerichower Landin piirikuntiin Saksi-Anhaltin osavaltiossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Piirikunnan verkkosivut potsdam-mittelmark.de 

Brandenburgin piirikunnat
Kaarlo Ignatius

Kaarlo Yrjö Benedictus Ignatius (12. marraskuuta 1869 Helsinki – 13. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1923–1927.

Henkilöhistoria
Ignatiuksen vanhemmat olivat Karl Emil Ferdinand Ignatius (1837–1909) ja Amanda Kristina Bergman (1841–1921). Hän oli naimisissa vuodesta 1928 Maggie Danielsonin kanssa. Ignatius pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889, filosofian maisteriksi 1890, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894 sekä molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1900.

Ignatius oli Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan suomenkielen ylimääräisenä lehtorina 1903–1906 ja luennoi prosessioikeudesta vuosina 1907–1912. Ignatius toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1905–1906. Hän oli lainvalmistelukunnan jäsenenä 1906–1912, Suomen senaatin oikeusosaston protokollasihteerinä 1906–1908, Viipurin hovioikeuden asessorina 1908–1913, dosenttina 1914–1922 sekä Suomen Pankin sihteerinä 1915–1918. Tämän jälkeen hän oli Suomen edustajana Yhdysvalloissa 1917–1918, Suomen kaupunkien hypoteekkikassan toimitusjohtajana 1918–1921 sekä Helsingin yliopiston prosessi- ja rikosoikeuden apulaisena 1922–1923 ja prosessioikeuden vt. professorina 1920–1921. Viimeksi Ignatius toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1923–1927.

Teoksia 
 Tietoja Kangasalan pitäjästä ja vero-oloista Ylä-Satakunnassa v. 1540-1577. Etupäässä Suomen valtio-arkistosta koonnut Kaarlo Ignatius. Helsinki 1890
 Virallisen syyttäjistön kehittyminen, organisatsiooni ja syyteoikeus: Rikosprosessioikeutta koskeva tutkimus. Helsingin yliopiston väitöskirja. Weilin + Göös, Helsinki 1900
 Onko rikosasioissa todistelun uudestaan tutkiminen ylemmässä oikeudessa vastedes sallittava? ensimmäiselle yleiselle Suomen lakimiesten kokoukselle v. 1907 laadittu alustus. Helsinki 1907
 Sakkorangaistuksesta. Porvoo 1922
 Oikeudenkäyntilaitoksemme uudistaminen. Otava 1929 
 Vakuutussopimuslaki 12 päivältä toukokuuta 1933 selityksineen. Otava 1933, 2. tark. painos, toim. Antti Kivivuori Suomen vakuutuslakimiesten yhdistyksen julkaisuja 18. Helsinki 1967, 3. tark. painos, toim. Antti Kivivuori Suomen vakuutuslakimiesten yhdistyksen julkaisuja 20. Helsinki 1970

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomen hovioikeuksien presidentit 
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Ikola

Ikola tarkoittaa seuraavia:
 Ikola, kylä Karjalankannaksella

Sukunimi 
Heikki Ikola (s. 1947), ampumahiihtäjä
Henna Ikola (s. 1998), lumilautailija
Jaakko Ikola (1887–1951), toimittaja, kirjailija
Kaisa Ikola, myöh. Viitala (s. 1974), historiantutkija ja kirjailija
Niilo Ikola (1883–1971), kielitieteilijä
Osmo Ikola (1918–2016), kielitieteilijä, Turun yliopiston rehtori 1975–1981
Päivi Ikola (s. 1965), pesäpalloilija
Rinna Ikola-Norrbacka (s. 1973), Asikkalan kunnanjohtaja
Roy Ikola, amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti
Toni Ikola (s. 1976), näyttelijä
Willard Ikola (s. 1932), amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti.
Goldaun vuorensortuma

Goldaun vuorensortuma () oli 2. syyskuuta 1806 Arthissa Sveitsissä tapahtunut luonnonkatastrofi. Sortuma on Sveitsin lähihistorian pahin katastrofi, jossa kuoli 457 ihmistä.

Rossbergvuoren rinteeltä valui noin 40 miljoonaa kuutiometriä kiviä ja murentunutta kalliota alas laaksoon. Sortuman leveys oli puolisen kilometriä, korkeus jopa 80 metriä ja pituus lähes kaksi kilometriä. Vyörymä peitti Goldaun ja Röthenin kylät sekä aiheutti tuhoja Buosingenissa ja Lauerzissa. Lauerzerseessä syntyi hyökyaalto ja järvi pieneni arviolta kuudenneksella. Sortuma-alue on edelleen hyvin erotettavissa vuorenrinteellä.

Sortuma oli seurausta kovan pintakerroksen alla olevan pehmeämmän kallioaineksen murenemisesta ja liikkumisesta muun muassa veden vaikutuksesta. Rossbergin rinteen sortumat jatkuvat: vuoden 2005 elokuun runsaiden sateiden jälkeen irtosi rinteestä arviolta 0,1 milj. m³ kiviainesta.

Goldaussa on sortumaa, sen syitä ja seurauksia esittelevä museo. Alueen halki kulkee luontopolku. Goldaun eläinpuisto () sijaitsee sortuma-alueella Arth-Goldaun rautatieaseman pohjoispuolella.

Lähteet 
 Sortumasta Arthin kunnan www-sivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Harrastajasivut
 Turun Sanomien artikkeli

Arth
Onnettomuudet Sveitsissä
1806
Inger

Inger on alkuperältään skandinaavinen naisen nimi, muunnelma nimestä Ingrid tai Ingegerd. Nimen suomenkielinen vastine on Inkeri.

Suomessa nimi Inger on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston  tietojen mukaan 2 693 naispuoliselle henkilölle, joista hieman yli puolet on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla. Ingerin samoin kuin Ingridin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 5. lokakuuta, ja sama päivä on suomen­kielisen kalenterin mukaan Inkerin nimi­päivä.

Tunnettuja Inger-nimisiä 

 Inger-Mari Aikio, suomensaamelainen runoilija, toimittaja ja dokumenttielokuvien tekijä
 Inger Alfvén, ruotsalainen kirjailija
 Inger Andersen, tanskalainen ekonomisti ja ympäristönsuojelija
 Inger Andersson, ruotsalainen uimari
 Inger Aufles, norjalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja
 Inger Berggren, ruotsalainen laulaja
 Inger Christensen, tanskalainen runoilija
 Inger Ehrström, suomalainen diplomiekonimi ja päätoimittaja
 Inger Anne Frøysedal, norjalainen kolmiloikkaaja
 Inger Karoline Gaup, norjansaamelainen laulaja
 Inger Hagerup, norjalainen runoilija
 Inger Elisabeth Hansen, norjalainen runoilija ja kirjallisuuden kääntäjä
 Inger Lise Hansen, norjalainen poliitikko
 Inger Jacobsen, norjalainen laulaja ja näyttelijä
 Inger Jägerhorn, suomalainen toimittaja ja kirjailija
 Inger Hirvelä López, suomalainen poliitikko ja diplomaatti
 Inger Gammelgaard Madsen, tanskalainen kirjailija ja graafinen suunnittelija 
 Inger Miller, yhdysvaltalainen pikajuoksija
 Inger Nilsson, ruotsalainen näyttelijä 
 Inger Helene Nybråten, norjalainen maastohiihtäjä
 Inger Saltaag, norjalainen taidemaalari ja taidegraafikko
 Inger Smits, alankomaalainen käsipalloilija
 Inger Støjberg, tanskalainen poliitikko ja ministeri
 Siv-Inger Svensson, ruotsalainen iskelmälaulaja

Lähteet 

Etunimet
Teltow-Fläming

Teltow-Fläming on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2 092 neliökilometriä ja asukasluku 159 686. Sen pääkaupunki on Luckenwalde. Teltow-Fläming rajautuu pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Berliiniin, Dahme-Spreewaldin ja Elbe-Elsterin piirikuntiin, Wittenbergin piirikuntaan Saksi-Anhaltin osavaltiossa, ja Potsdam-Mittelmarkin piirikuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Piirikunnan verkkosivut teltow-fläming.de 

Brandenburgin piirikunnat
Bogdan Jakimov

Bogdan Jakimov (s. 4. lokakuuta 1994 Nižnekamsk) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä KHL-liigassa pelaavaa HK Sotšiia.

Jakimov on Edmonton Oilersin kolmannen kierroksen varaus NHL:n vuoden 2013 varaustilaisuudesta.

Lähteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Edmonton Oilersin varaamat pelaajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Gabapentiini

Gabapentiini on lääke, jota käytetään epilepsian, hermovaurion aiheuttamien kipujen, levottomat jalat -oireyhtymän ja vaihdevuosien kuumien aaltojen  hoitoon. Sitä myydään Suomessa valmistenimellä Gabapentin, Gabrion ja Neurontin. Lääkkeestä on edelleen jalostettu pregabaliini.

Haittavaikutukset 
Gabapentiinin pitkäaikaiskäyttö johtaa naisilla estrogeeninerityksen heikkenemiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Terveyskirjasto: Gabapentiini
PubChem: Gabapentin 
Human Metabolome Database (HMDB): Gabapentin 
DrugBank: Gabapentin 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Gabapentin 
ChemBlink: Gabapentin 
 http://www.medicinenet.com/gabapentin-oral/article.htm

Anksiolyytit
Antikonvulsantit
Kipulääkkeet
Aminohapot
Kalsiumkanavan salpaajat
Nintendocore

Nintendocore (myös nintendo rock, video rock tai nerdcore) on musiikin tyyilaji, joka yhdistelee modernin rockin aggressiivisia tyylejä chiptune -sekä videopelimusiikin kanssa. Nintendocore on kehittynyt hardcore punkista sekä metallimusiikista, ja se on ottanut otteita useista musiikin tyylilajeista.

Nintendocore-termin lanseerasi metalcoreyhtye Horse the Band, joka käytti sitä aluksi vitsinä.

Yhtyeitä 
 An Albatross
 Crystal Castles
 Hella
 Horse the Band
 Math the Band
 The Megas
 Minibosses
 The Octopus Project
 Rolo Tomassi
 Sky Eats Airplane

Lähteet

Fuusiomusiikin tyylilajit
Hardcore punkin tyylilajit
Metallimusiikin tyylilajit
Metalcoren tyylilajit
Post-hardcore
Videopelimusiikki
Kuninkaan punikit

Kuninkaan punikit – suomalaisia Muurmannin legioonassa 1918–1919 on Seppo Rustaniuksen ohjaama sisällissodan aikoihin liittyvä dokumentti, joka käsittelee Muurmannin legioonaa. 

Elokuva esitettiin Ylen Dokumenttiprojekti-sarjassa 7.10.2013, ja ennakkoon sitä esitettiin kutsuvierasnäytöksessä 26.2.2012 Suomen Elokuvasäätiön Kino K-13:ssa ja dokumenttiklubilla 29.4.2013 Venäjän tiede- ja kulttuurikeskuksessa.

Muurmannin legioonaksi kutsuttu ryhmä muodostui Vienan Karjalaan sisällissodan lopulla paenneista punaisista, jotka Britannian armeija värväsi. Seppo Rustanius on tehnyt sisällissodan vaiheista useita dokumenttielokuvia ihmiskohtaloiden kautta. Elokuvaan sisältyy Britannian Imperial War Museumista löytynyttä uutta arkistoaineistoa Murmanskista, Arkangelista ja Britanniasta ja lisäksi aineistoa monista muista arkistoista. Ajankohta on Neuvosto-Venäjän ensi vaiheet ja Suomen valtion syntyprosessi. Legioonan nimi oli virallisesti Suomalainen Legioona.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuninkaan punikit Ylen sivulla 
Kuninkaan punikit tuotantoyhtiö Illumen sivulla
Kuninkaan punikit, Savon Sanomat 

Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2013 dokumenttielokuvat
Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat
Suomen sisällissota
Kenny MacAulay

Kenneth "Kenny" MacAulay (s. 29. huhtikuuta 1984 Baddeck, Nova Scotia, Kanada) on kanadalaissyntyinen kroatialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on viimeksi edustanut EBEL-liigassa pelaavaa HC Innsbrukia kaudella 2015-2016. MacAulay pelasi vielä 2016 Kroatian maajoukkueessa D1B MM-turnauksessa, vaikka ei pelannut kauden aikana missään seurajoukkueessa.

Ennen ammattilaisuraansa MacAulay pelasi yliopistokiekkoa Vermontin yliopiston joukkueessa.

Lähteet

Kroatialaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Rastassurukki

Rastassurukki (Schiffornis turdina) eli aiemmalta nimeltään rastastanssija on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.

Levinneisyys
Rastassurukkia tavataan laajalla alueella Meksikon eteläosista Brasilian keskiosiin ja Boliviaan. Lisäksi sitä esiintyy erillään Brasilian itäosissa. Lajin kannaksi arvioidaan 500 000–4 999 999 yksilöä. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Lähteet

Tityrat
Henrik VII Luxemburgilainen

Henrik VII Luxemburgilainen (noin 1275–1313) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari. Hänestä tuli Saksan kuningas vuonna 1308 ja paavi Klemens V kruunasi hänet keisariksi vuonna 1312. Hän hallitsi kuolemaansa asti.

Hallitsijana 

Henrik pyrki palauttamaan keisarikuntansa loistokkuuden valtaamalla hajaantuneen Italian. Dante tuki ajatusta ja muun muassa mainitsi hänet Jumalaisen näytelmän Paratiisi-osassa. Henrik aloitti retken Italiaan ja kävi sotaa muun muassa Napolia vastaan. Retken aikana hänet kruunattiin keisariksi ja Italian kuninkaaksi. Valloitus jäi kuitenkin kesken ja yhdistetyt alueet hajosivat hänen kuolemansa jälkeen.

Perhe 

Henrik avioitui Margaret Brabantilaisen kanssa. Heidän vanhin poikansa Juhana Luxemburgilainen nai Böömin kuninkaan tyttären ja hänestä tuli Böömin kuningas. Henrikin tyttäristä kaksi avioitui ulkomaalaisten kuninkaiden kanssa, Marie Ranskan ja Beatrix Unkarin kuninkaan kanssa.

Lähteet 
  

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijat
Vuonna 1275 syntyneet
Vuonna 1313 kuolleet
Type 74 (panssarivaunu)

Type 74 (jap. 74式戦車, nana-yon-shiki-sensha) on japanilainen taistelupanssarivaunu. Se on tarkoitettu Japanin itsepuolustusvoimien käyttöön. Vaunutyypin tuotanto alkoi pienimuotoisesti vuonna 1975, valmistajanaan Mitsubishi Heavy Industries. Tuotantosarjat muodostuivat pieniksi, mikä kasvatti vaunuyksilön kappalehintaa. Vaunualusta toimi myöhempänä myös Type 87:n runkona.

Type 74:n panssarivaunuissa on NBC-suojaus, eli siinä on suojaus kemiallisia, biologisia ja ydinaseita vastaan, ja laser-etäisyysmittari ja tietokoneohjattu tulenosoitus. Vaunu on suunniteltu Japanin vuoristoisiin olosuhteisiin, ja siinä on hydropneumaattinen jousitusjärjestelmä, jonka tarkoitus on vakauttaa vaunua ammuntatilanteessa ja laajentaa korotuskulmia.

Vaunun miehistömäärä on kolme, johtaja, ajaja sekä ampuja. Aseistukseen kuuluu pääaseenaan 105 mm kanuuna, 7,62 mm vaunukonekivääri, 12,7 mm ilmatorjuntakonekivääri ja 2x3 suojasavunheitintä. V-10 dieselmoottori antaa 720 hv tehon (536 kW).

Vaunutyyppi on osittain poistettu vanhentuneena käytöstä, ja sen on korvannut Type 90.

Lähteet
Trewhitt, Philip: Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 92)

Viitteet

Aiheesta muualla

http://www.militaryfactory.com/armor/detail.asp?armor_id=95 (Luettu 5.10.2013)
http://www.army-guide.com/eng/product1807.html (Luettu 5.10.2013)
http://www.military-today.com/tanks/type_74.htm (Luettu 5.10.2013)
Japanin asevoimat
Japanilaiset taistelupanssarivaunut
Randan vuorensortuma

Randan vuorensortuma oli huhti-toukokuussa 1991 Randassa, Sveitsissä, Wallisin kantonissa tapahtunut luonnonkatastrofi. Sortuma tuhosi rakennuksia ja Vispajoen laakson liikenneyhteyksiä sekä esti Vispajoen juoksun. Henkilövahingoilta vältyttiin.

Kolmessa eri sortumassa (18. ja 21. huhtikuuta sekä 9. toukokuuta) irtosi ja valui Weisshornvuoren itäpuoliselta vuorenrinteeltä 1 600–2 300 metrin korkeudelta noin 33 miljoonaa kuutiometriä kiviä ja murentunutta kalliota alas Mattertalin laaksoon, noin 1 400 metrin korkeuteen. Kalliomassat peittivät alleen sekä Vispin ja Zermattin välisen maantien että rautatien. Vispajoen juoksu estyi ja patoutunut vesi kasteli rakennuksia. 

Sortumien syynä oli kosteuden ja lämpötilan vaihteluiden aiheuttama kallioperän rapautuminen.

Rauta- ja maantie rakennettiin uudelleen kiertämään vyörymäalue 100–200 metrin etäisyydeltä itäpuolelta. Vispan vesiä varten kaivettiin louhealueen läpi kanava.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Randa
Onnettomuudet Sveitsissä
Vuoden 1991 onnettomuudet
Bianka

Bianka, oikealta nimeltään Tatjana Lipnitskaja (s. 17. syyskuuta 1985 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläis-venäläinen laulaja-lauluntekijä. Biankaa pidetään yhtenä venäläisen R'n'B-tyylisuuntauksen edustajista, jolle tyypillistä on lyyrisyys sekä venäläisten kansallisinstrumenttien, kuten balalaikan ja harmonikan, käyttö. 

Vuonna 2005 hän julkaisi kappaleen ”Лебединая”, joka myöhemmin julkaistiin venäläisen Бой с тенью -elokuvan soundtrackilla. Vuonna 2006 hän julkaisi albumin Русский Народный R’n’B. Vuonna 2007 hän julkaisi albumin Про лето. Vuonna 2008 hän julkaisi albumin 38 замков ja vuonna 2011 albumin Наше поколение. Viimeisin albumi Музыка ilmestyi vuonna 2014.

Lähteet 

Venäläiset muusikot
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Pop-folklaulajat
Vyöongelma

Vyöongelma on ristissä olevan hihnan matemaattinen ongelma, missä pitää määrittää ristissä olevan hihnan pituus. Hihna yhdistää toisiinsa kaksi ympyränmuotoista taljaa, joiden säteet ovat  r1 ja r2 ja ympyrätaljojen keskipisteiden etäisyys on P. Ratkaisemisessa tarvitaan trigonometriaa ja sen käsitteitä tangenttilinja, suorakulma ja yhtenevät kulmat.

Ratkaisu 

Kolmiot ACO ja ADO ovat yhteneviä suorakulmaisia kolmioita. Samalla tavalla yhteneviä ovat myös kolmiot BEO ja BFO. Lisäksi kolmiot ACO ja BEO ovat yhteneviä. Siksi kulmat CAO, DAO, EBO ja FBO ovat yhtä suuria. Merkitään tätä kulmaa :lla. Hihnan pituus on

Käytetään hyväksi tietoa, jonka mukaan kaaren pituus = säde × kaarta vastaavankulman suuruus radiaaneina.

Ratkaistaan  yhtenevien kolmioiden ACO ja BEO avulla seuraavasti:

Havaitaan, että hihnan pituus riippuu tietyllä taljojen keskipisteiden välisellä etäisyydellä ainoastaan säteiden  summan r1 + r2 arvosta.

Taljaongelma 

Kahden väkipyörän välissä oleva hihnan pituus on samankaltainen pulma kuin ristissä olevan hihnan pulma. Tässä tapauksessa hihna ei ole kuitenkaan ristissä. 
Hihnan pituus lasketaan seuraavasti:

missä r1 on suuremman taljan säteen pituus ja r2 pienemmän taljan säteen pituus. Kulman suuruus saadaan laskettua seuraavasti:

Sovelluksia 

Vyöongelman ratkaisua sovelletaan käytännössä suunniteltaessa lentokoneita, polkupyörien vaihteistoja, autoja ja muita sellaisia laitteita, missä tarvitaan hihnoja ja väkipyöriä. Ongelman ratkaisun sovelluksina ovat myös lentokenttien matkalaukkujen kuljetinhihnat ja tehtaiden automaatiolinjastot.

Lähteet 

1. http://brainmass.com/math/trigonometry/77582
2. http://www.beltbrake.com/tech.htm

Trigonometria
Ríkisútvarpið

Ríkisútvarpið (RÚV),  (Islannin yleisradioyhtiö) on Islannin kansallinen yleisradioyhtiö. RÚV aloitti radiolähetykset vuonna 1930 ja televisiolähetykset vuonna 1966. Yhtiöön kuuluu kaksi televisiokanavaa, RÚV ja RÚV 2, sekä kolme radiokanavaa, Rás 1, Rás 2 ja Rondó. RÚV:ia rahoitetaan mm. televisiomaksuilla ja mainostuloilla. Sen yhdeksänjäsenisen johtoryhmän nimittää maan parlamentti. RÚV on Euroopan yleisradiounionin jäsen.

Lähteet

Islantilaiset yritykset
Viestintäyhtiöt
Televisioyhtiöt
Radioasemat
Julkisen palvelun mediayhtiöt
Arto Antturi

Arto Kai Antturi (s. 10. kesäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen pappi, joka on syyskuusta 2020 alkaen toiminut Medialähetys Sanansaattajat toiminnanjohtajana.

Hän valmistui Helsingin yliopistosta teologian maisteriksi vuonna 1989 ja toimi suurimman osan 1990-lukua tutkimusapulaisen, assistentin ja opettajan tehtävissä yliopiston eksegetiikan laitoksella. Vuoden 2000 alusta hänet valittiin Helsingissä toimivan Tuomasyhteisön toiminnanjohtajaksi, tuomaspapiksi. Tuomasyhteisöstä hän siirtyi vuonna 2003 Helsingin tuomiokirkkoon seurakuntapapiksi ja vuonna 2010 saman seurakunnan kappalaiseksi vastuualueenaan Helsingin Vanhan kirkko. Vuonna 2015 hänet valittiin Pitäjänmäen seurakunnan kirkkoherraksi. 

Antturi on toiminut Tuomasmessun uutisten päätoimittajana 2000–2003 sekä kolumnistina Askel- ja Kristityn Vastuu -lehdissä sekä Radio Deissä. Hän on pitänyt hartauksia Yle Radio 1:ssä. Antturi kuuluu vuodesta 1987 toimineen Exit-gospelyhtyeen perustajajäseniin ja soitti yhtyeessä bassoa 1987–1991.

Arto Antturi sai 1992 Alfred Kordelinin säätiön apurahan ja 1997 Suomen kulttuurirahaston apurahan. Hän on opiskellut myös Vanderbiltin yliopistossa Yhdysvaltain Nashvillessä ja asunut perheineen kaksi vuotta Dublinissa. Hän oli keskustapuolueen varavaltuutettu Helsingin kaupunginvaltuustossa vuonna 1997. 

Vuonna 2009 Antturi järjesti Helsingin Narinkkatorilla ”Pappi ja Idiootti” -hyväntekeväisyystempauksen, jossa hän luki Dostojevskin Idioottia kymmenen euroa sivu kerätäkseen varoja World Vision -järjestön kautta kenialaisille köyhille perheille.

Antturi on ollut vuodesta 2016 lähtien Helsingin hiippakunnan pappisedustaja kirkolliskokouksessa. 

Arto Antturin isä oli helluntailaissaarnaaja Kai Antturi.

Julkaisut

Lähteet

Aiheesta muualla
 Arto Antturin tv-haastattelu IRR-TV:ssä
 Arto Antturin blogi

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat
Suomalaiset basistit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
M163 Vulcan

M163 Vulcan on yhdysvaltalainen ilmatorjuntapanssarivaunu. M163 syntyi Rock Islandin asevarikon tekemänä 60-luvun alkupuolella ja sen kehittelytyön tuloksena. Vaunutuotannon aloitti sittemmin GEC. Vaunun pääase on useissa Yhdysvalloissa valmistetun hävittäjälentokoneen tykkiase: M61 Vulcan. Se on kuusiputkinen Gatling-tyyppinen revolveritykki. Se yltää sarjatulella laukaistuna 1 180 laukaukseen minuutissa. Aseen etuna voidaan nähdä sen tulinopeuden säädettävyys.

Asetyypin vaunualusta pohjautuu M113 -tyyppiin. M163 Vulcanin heikkouksina voitiin nähdä tulen epätarkkuus sekä suhteellisen lyhyt kantomatka. Näitä silmällä pitäen kehiteltiin tähän aselajin haaraan muita korvaavia aseita, jotka olivat usein tutkalla ohjattuja: kuten M247 Sergeant York.

Vaunu on nelimiehistöinen. Moottorina toimii Detroit 6V-53 dieselmoottori, teholtaan 215 hv (160 kW). Suurin maantienopeus on 67 km/t. Panssaroinnin vahvuus on 38 mm. Ajoneuvo on uintikykyinen, eli se on niin sanottu amfibiovaunu.

Usea Yhdysvaltain liittolaismaa on tätä asetyyppiä käyttänyt, mukaan lukien Israel − Etelä-Korean ohella. Yhdysvalloissa M163:n palvelusaika kesti vuodet 1968–1994. M42 Dusterin tavalla, tämä vaunutyyppi otti osaa Vietnamin sotaan. Siinä M163 palveli enimmäkseen jalkaväen tukiaseena.

Lähteet

Trewhitt, Philip: Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 246)

Aiheesta muualla
M163 Vulcan Self-Propelled Anti-Aircraft Gun | Military-Today.com
http://www.military-today.com/artillery/m163_vulcan.htm (Luettu 6.10.2013)
M163 Vulcan Air Defense System
http://www.fas.org/man/dod-101/sys/land/m163.htm (Luettu 6.10.2013)
M163 Vulcan Air Defense System (VADS) - Self-Propelled Anti-Aircraft Gun - - History, Specs and Pictures - Military Tanks, Vehicles and Artillery
http://www.militaryfactory.com/armor/detail.asp?armor_id=141 (Luettu 6.10.2013)
Weaponsystemsin sivusto, sis. mm. asetyypin levinneisyyden kartta
http://weaponsystems.net/weapon.php?weapon=EE03%20-%20M163%20Vulcan (M163, luettu 7.10.2013)
Golden Age Weaponsmiths M163 Vulcan Air Defense System (VADS)
http://www.kitsune.addr.com/Rifts/Rifts-Earth-Vehicles/Golden_Age/GAW_M163_VADS.htm (Luettu 7.10.2013)
M163 Vulcan
http://libellule.heavy.jp/site/vehicules/x-M163Vulcan.html (Luettu 7.10.2013)

Yhdysvaltain ilmatorjuntapanssarivaunut
Joonathan Kettunen

Joonathan Kettunen(Helsinki) on suomalainen lauluntekijä, ääninäyttelijä ja musiikkituottaja. Hän on säveltänyt kappaleita muun muassa seuraaville artisteille: Robin, Tiktak, Jani Wickholm, Mikko Sipola, Hurja ja Jani-Petteri; sekä soittanut Markus Niemen kanssa Miehuuskoe-yhtyeessä. 

Vuodesta 2008 hän on toiminut freelancer-äänittäjänä muun muassa Uptempo-studiolla, joka tuottaa pääasiassa jälkiäänityksiä mm. tv-sarjoihin, elokuviin ja peleihin. Kettunen on julkaissut soolotuotantoaan nimellä Kettu.

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Joonathan Kettunen - Elonet
 Joonathan Kettunen - Fono.fi

Suomalaiset ääninäyttelijät
Suomalaiset lauluntekijät
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset musiikkituottajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Martin Isaksson

Gunnar Martin Isaksson (20. kesäkuuta 1921 – 16. joulukuuta 2001) oli ahvenanmaalainen varatuomari, Ahvenanmaan maakunnan maaneuvos 1967–1972, Ahvenanmaan maaherra 1972–1982 ja sen jälkeen suurlähettiläs Reykjavikissa 1982–1985.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomen suurlähettiläät
Ahvenanmaan maaherrat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Mauri Isokoski

Mauri Kullervo Isokoski (s. 9. helmikuuta 1933 Ylivieska) on suomalainen lääkäri. Hän on ollut Tampereen yliopiston avotereydenhuollon professori 1973–1996 ja tutkinut epidemiologiaa ja yleislääketiedettä. sekä mahakatarria ja laktoosi-intoleranssia. Hän loi yliopiston lääketieteelliselle tiedekunnalle hyvää imagoa terveyskeskuslääkärien kouluttajana.

Lähteet 

Suomalaiset lääkärit
Tampereen yliopiston professorit
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Anselmi Hirvonen

Anselmi Hirvonen (s. 1979) on suomalainen teatteri- ja oopperaohjaaja.

Hirvonen valmistui vuonna 2008 ohjaajaksi ja teatteritaiteen maisteriksi Pietarin valtiollisesta teatteritaiteen akatemiasta. Aiemmin hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan teatteritiede. Musiikkiopinnot alkoivat sellonsoitolla Itä-Helsingin musiikkiopistossa 1985–1995 ja hän on toiminut monipuolisesti myös muusikkona.

Hirvosen debyyttiohjaus oli Leevi Madetojan ooppera Pohjalaisia Porin Oopperassa vuonna 2007. Hirvosen oopperaohjauksia on nähty eri puolilla Suomea, muun muassa Helsingissä, Turussa, Porissa, Vaasassa, Rovaniemellä, Kuopiossa, Espoossa sekä Naantalin, Oulun, Lemin ja Joensuun Musiikkijuhlilla, teoksina Mozartin Figaron häät, Taikahuilu, Così fan tutte ja Bastien und Bastienne, Tšaikovskin Jevgeni Onegin, Madetojan Pohjalaisia, Lehárin Paganini, Abrahamin Viktoria ja hänen husaarinsa, Rossinin Tuhkimo (Hirvosen lyhentämä ja sovittama 60 min. versio lapsille), Purcellin Dido ja Aeneas, Gian Carlo Menottin Puhelin, Nikolai Rimski-Korsakovin Mozart ja Salieri, Francis Poulencin Ihmisääni, Jukka Linkolan Myrkkyhuntu (kantaesitys), Antti Nissilän Pyhät seinät (kantaesitys) sekä Tze Yeung Hon minn(i)e Tallinnassa Virossa (kantaesitys). 

Hirvonen on tehnyt ohjaajana yhteistyötä muun muassa kapellimestareiden Philippe Auguin, Will Humburg, Srboljub Dinić, Lorenzo Passerini, Okko Kamu ja Pertti Pekkanen  

kanssa. 

Hän on sovittanut usean ohjauksensa dramaturgisesti uuteen muotoon ja kirjoittanut uudet dialogit Taikahuiluun, Paganiniin, Viktoriaan, Tuhkimoon ja Bastien und Bastienneen.

Uudelleenohjaajana Hirvonen on toiminut Savonlinnan Oopperajuhlilla (Tosca 2011, 2015 ja 2022, Taikahuilu 2012 ja 2014) sekä Viron Kansallisooppera Estoniassa (Jevgeni Onegin 2004). Aiemmin hän on toiminut muun muassa Ralf Långbackan ja Keith Warnerin apulaisohjaajana Suomen lisäksi Virossa ja Beijing Music Festivaleilla Kiinassa.

Hirvonen on esiintynyt myös näyttelijänä ja laulajana esimerkiksi Pietarin Zazerkalie-teatterin produktioissa vuosina 2005–2008 kuudessa eri roolissa, muun muassa Gianni Schicchin Notaarina. Lisäksi hän on dubannut ja dubbausohjannut animaatiosarjoja televisioon.

Hirvosen isä on ooppera- ja oratoriolaulaja Anssi Hirvonen ja sisar muusikko ja televisiojuontaja Siina Hirvonen, jonka Siina & Taikaradio -duossa Anselmi Hirvonen on esiintynyt kitaristina lastenkonserteissa eri puolella Suomea.

Hirvonen oli Suomen Wagner-seuran Bayreuth-stipendiaatti vuonna 2011.

Lähteet

Suomalaiset oopperalaulajat
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Birgit

Birgit on naisen etunimi, lyhentymä nimestä Birgitta. Birgitin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 7. lokakuuta.

Suomessa nimi Birgit on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 5 185 henkilölle.

Tunnettuja Birgitejä

 Birgit Brüel (1927–1996), tanskalainen laulaja ja näyttelijä
 Birgit Cullberg (1908–1999), ruotsalainen tanssija ja koreografi
 Birgit Finnilä (s. 1931), ruotsalainen konsertti- ja oopperalaulaja
 Birgit Fischer, Birgit Schmidt (s. 1962), saksalainen kilpameloja ja olympiavoittaja
 Birgit Friedmann (s. 1960), saksalainen keskimatkojen juoksija
 Birgit Gyllenbögel (1900–1989), suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä
 Birgit Hahn (s. 1958), saksalainen maahockeypelaaja
 Birgit Haveneth (s. 1938) suomalainen koripalloilija
 Birgit Heeb-Batliner (s. 1972), liechtensteinilainen alppihiihtäjä
 Birgit Jaakola (1943–2017), suomalainen kulttuuriperinnön tutkija ja kotiseutuneuvos
 Birgit Klockars (1912–1996), suomalainen lähetyssaarnaaja, historiantutkija ja kirjailija
 Birgit Klåvus (1940–1989), suomalainen laulaja
 Birgit Kronström (1905–1979), suomalainen näyttelijä ja laulaja
 Birgit Lunelund (1906–1972), suomenruotsalainen lastenkirjailija
 Birgit Meyer (s. 1960), saksalainen kulttuuriantropologi ja uskontotieteilijä
 Birgit Möller, oik. Birgit Anita von Born (1898–1945), suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä 
 Birgit Nilsson (1918–2005), ruotsalainen oopperalaulaja
 Birgit Nuotio (1911–1988), suomalainen näyttelijä
 Birgit Peter (s. 1964), saksalainen kilpasoutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Birgit Prinz (s. 1977), saksalainen jalkapalloilija
 Birgit Sarrap, o.s. Õigemeel (s. 1988), virolainen laulaja
 Birgit Schwab, yhdysvaltalainen kitaristi
 Birgit Selin (1903–1977), suomalainen kääntäjä
 Birgit Sergelius (1907–1979), suomalainen näyttelijä
 Birgit Th. Sparre (1903–1984), ruotsalainen kirjailija
 Birgit Tengroth (1915–1983), ruotsalainen näyttelijä ja kirjailija

Nimen muita merkityksiä 

 Birgit by Kristine Vikse, yksi norjalaisen muotisuunnittelija Kristine Viksen vaatemerkeistä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Ville-Valtteri Starck

Ville-Valtteri Starck (s. 3. helmikuuta 1995 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa KaaPo:a. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Starck teki ensiesiintymisensä Kakkosessa Åbo IFK:ssa 4. syyskuuta 2011, kun joukkue hävisi kotonaan Ilvekselle 0–1. Veikkausliigaan hän nousi Turun Palloseurassa kaudella 2012. Starckin ensimmäinen pääsarjaottelu oli 4–0-tulokseen päättynyt TPS–FC Lahti, joka pelattiin 22. heinäkuuta 2012. Starck pelasi sekä ÅIFK:ssa että TPS:ssä kauteen 2014 asti. Hän esiintyi kolmen kauden aikana yhteensä 30 liigaottelussa.

Helmikuussa 2015 Starck teki Ykkösessä pelanneen FC Jazzin kanssa kauden 2015 kattavan sopimuksen, jota kesti kaksi kautta. Sen jälkeen Starck siirtyi Ykköseen ja Valkeakoskelle FC Hakan riveihin. Hän oli mukana nostamaassa FC Hakaa kauden 2019 päätteeksi Veikkausliigaan. Veikkausliigakausi 2020 jäi Starckilla neljän ottelun mittaiseksi alkukaudesta tapahtuneen loukkaanumisen vuoksi.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Itikka (Seinäjoki)

Itikka on Seinäjoen 7. kaupunginosa Kantakaupungin suuralueella. Kaupunginosa jakaantuu kahteen pientilastoalueeseen: Itikkaan (020) ja Rengastiehen (023). 

Itikka sijaitsee Seinäjoen keskustan vieressä Vaasantien ja Kantatie 67:n risteyskohdassa. Aluetta rajaa pohjois-eteläsuunnassa Kantatie 67 ja itä-länsisuunnassa Seinäjoki–Vaasa-rautatie. 

Itikanmäki oli aiemmin tehdasaluetta, jossa sijaitsi Itikka-osuuskunnan toimitiloja. 2010-luvulla alueen ilme muuttui, kun suurin osa tehdasrakennuksista purettiin ja tilalle rakenttiin asuinkerrostaloja sekä Itikanmäkeä keskustaan yhdistävä silta. Uuden asuntoalueen on arvioitu asuttavan 500 henkilöä.

Itikan kaupunginosassa sijaitsee Rytmikorjaamo sekä 1890-luvulla rakennettu noin 5 000 neliömetrin kokoinen Kalevan navetta, joka avataan remontin jälkeen vuonna 2020 kulttuurikeskuksena.

Galleria

Lähteet
Varsovan sopimus

Varsovan sopimus voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Varsovan sopimus (1922) (myös reunavaltiosopimus), reunavaltiopolitiikkaan liittynyt toteutumaton sopimus Suomen, Baltian maiden ja Puolan liitosta
Varsovan sopimus (1955), Varsovan liiton perustamissopimus
Varsovan sopimus (1970), Länsi-Saksan ja Puolan välinen sopimus, jolla Länsi-Saksa tunnusti Oder-Neisse-linjan
Varsovan sopimus (ilmailu), joka määrittelee lentoyhtiöiden vastuun henkilöiden ja tavaran kansainvälisessä kuljettamisessa

Katso myös
Varsovan rauha
Ivalo (täsmennyssivu)

Ivalo tarkoittaa seuraavia:

Ivalo, Inarin kunnan taajama
Ivalo, Vesa-Matti Loirin musiikkialbumi vuodelta 2006
Ivalo, vuonna 2018 julkaistu suomalainen draamasarja
Ivalo.com, kansainvälinen muotisuunnittelijoiden nettikauppasivusto
Ivalo, grönlantilainen ja tanskalainen naisen etunimi

Sukunimi
Asko Ivalo (1901–1968), diplomaatti
Ellinor Ivalo (1875–1957), kotiteollisuuden ja käsityötaidon edistäjä
Jenny Ivalo (1854–1921), diakonissa, Sortavalan diakonissalaitoksen perustaja
Mielikki Ivalo o.s. Wikström (1907–1995), kirjailija 
Mikko Ivalo aik. Ingman (1903–1966), diplomi-insinööri ja Valtion rautateiden teknillinen johtaja
Santeri Ivalo alk. Herman Aleksander Ingman (1866–1937), kirjailija, toimittaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Juhani Jaakkola (professori)

Jaakko Eero Juhani Jaakkola (s. 1935) on ollut Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professori. Hän oli korkeakoulun rehtori vuosina 1977–1998. Hänen tutkimusalaansa on toimialarationalisointi.

Lähteet 

Lappeenrannan teknillisen yliopiston rehtorit
Lappeenrannan teknillisen yliopiston professorit
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Randy Schekman

Randy Wayne Schekman (30. joulukuuta 1948 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen biokemisti ja solubiologi. Hän on tutkinut erityisesti kalvorakkuloiden toimintaa koodaaviin geeneihin. Hänet on palkittu työstään muun muassa Lasker- ja Nobel-palkinnoilla, jonka hän jakoi James Rothmanin ja Thomas Südhofin kanssa. Schekman on toiminut lisäksi PNAS- ja eLife-lehtien päätoimittajana.

Elämäkerta 
Schekman syntyi Saint Paulissa vuonna 1948 ja opiskeli Kalifornian Los Angelesin yliopistossa ja Stanfordin yliopistossa, josta valmistui tohtoriksi vuonna 1974 vuoden 1959 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajan Arthur Kornbergin ohjauksessa.

Schekman kiinnostui siitä, miten proteiinit liikkuvat soluissa tehdessään väitöskirjan jälkeisiä tutkimuksiaan vuosina 1974–1976. Hän aloitti vuonna 1976 Kalifornian Berkeleyn yliopistossa itsenäisenä tutkijana ja päätti tutkia, kuinka hiivoissa proteiineja sisältävät kalvorakkulat siirtyvät soluun sisään ja sieltä ulos. Schekmanin tutkimuksen alkuvaiheissa tieteilijöillä oli vain yleiskuva soluliikenteestä. Schekman on löytänyt 50 geeniä, jotka vaikuttavat kalvorakkulaliikenteeseen. Schekmanin itsensä mukaan tärkein geeneistä on Sec61, joka koodaa kanavaa, jota pitkin valmisteilla olevat erityisproteiinit kulkevat solulimakalvostoon.

Schekmanin työ on tunnustettu useilla palkinnoilla. Vuonna 2002 hän jakoi James Rothmanin kanssa lääketieteellisen perustutkimustyön Lasker-palkinnon soluliikenteen mekanismien selvittämisestä. Vuonna 2013 Schekman ja Rothman olivat jakamassa Thomas Südhofin kanssa Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkintoa.

Schekman on toiminut uransa aikana myös tiedelehtien päätoimittajana. Vuodet 2006–2011 hän oli PNAS-lehden päätoimittaja ja sen jälkeen eLife-lehden päätoimittaja.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset biokemistit
Solubiologit
Yhdysvaltalaiset päätoimittajat
Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Katja Bargum

Katja Bargum on suomenruotsalainen toimittaja ja tutkija, joka työskentelee Yleisradiossa.

Bargum väitteli vuonna 2007 Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteellisessa tiedekunnassa evoluutiobiologian alalta aiheenaan muurahaisten sosiaalinen evoluutio. Vuosina 2007–2008 Bargum työskenteli Trends in Ecology and Evolution -lehden vt. päätoimittajana Lontoossa.

Bargum on toiminut tiedetoimittajana Yleisradion tv- ja radio-ohjelmissa sekä Hufvudstadsbladetissa. Vuonna 2008 Bargum ja professori Hanna Kokko julkaisivat kansantajuisen tietokirjan Kutistuva turska ja muita evoluution ihmeitä. Kirjalle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto sekä Svenska litteratursällskapetin palkinto vuonna 2009.  

Bargum toimi Tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan puheenjohtajana 2018–2021 ja varapuheenjohtajana kausilla 2012–2018. Bargum oli Oulun yliopiston hallituksen jäsen 2014–2017. Hän on myös ollut Suomen Tiedetoimittajien liiton hallituksen jäsen.

Bargumin kirjoittama ja Jenny Lucanderin kuvittama lastenkirja Muurahaisten ennätyskirja (suom. Veera Antsalo) valittiin lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaaksi 2022.

Bargumin isä on kirjailija Johan Bargum.

Kirjallinen tuotanto
 Katja Bargum & Hanna Kokko: Kutistuva turska ja muita evoluution ihmeitä, WSOY, 2008
 Katja Bargum & Heikki Helanterä: Suuri suomalainen muurahaiskirja, Minerva, 2019
 Katja Bargum & Jenny Lucander: Muurahaisten ennätyskirja, Teos, 2022

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Katja Bargum Kansallisen digitaalisen kirjaston Finna-palvelussa
 Katja Bargum Teos-kustantamon sivuilla

Suomalaiset biologit
Suomalaiset tiedetoimittajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Sari Seppälä

Sari Irene Seppälä (o.s. Virtanen, 4. huhtikuuta 1968 Tampere – 29. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen radiojuontaja ja toimittaja. Hän työskenteli muun muassa kanavilla Radio Ykkönen/Ettan, Radio Etelän ääni, Radio Kymppi, Radio Stadi ja Radio Nova. 

Seppälä valmistui parturi-kampaajaksi. Hän toimi kaupunginvaltuutettuna ja nuorisolautakunnassa Keravalla kaudella 2009–2012 SDP:n riveissä.

Seppälä oli naimisissa Hermanni Seppälän kanssa, ja heillä on kaksi lasta: tytär Bertta ja poika Womma.

Seppälä kuoli haimasyöpään 50-vuotiaana Helsingin Terhokodissa 29. tammikuuta 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sari Seppälän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
 Muistoissamme – Sari Seppälä (podcast). Player.fm.

Suomalaiset juontajat
Suomalaiset radiotoimittajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Keravan kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1968 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Socialist Party of America

Socialist Party of America (SPA) oli Yhdysvalloissa vuosina 1901–1972 toiminut demokraattinen sosialistipuolue. Sen seuraajaksi perustettiin joulukuussa 1972 Yhdysvaltain sosialidemokraattinen puolue.

Historia 
SPA syntyi vuonna 1901 Social Democratic Party of America ja Socialist Labor Party of America -puolueiden yhdistyessä. Sen suosio oli suurimmillaan 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä. Vuosina 1912 ja 1920 presidentinvaaliehdokkaana ollut Eugene V. Debs sai molemmilla kerroilla lähes miljoona ääntä. Puolueella oli myös kaksi edustajaa edustajainhuoneessa, Victor L. Berger ja Meyer London, sekä muun muassa yli 100 pormestaria ja lukemattomia alemmissa tehtävissä toimivia viranomaisia. Yhdysvaltain suurista kaupungeista Milwaukeessa oli kolme SPA:ta edustanutta pormestaria 1900-luvun aikana. 

Ensimmäisen maailmansodan aikana puoluetta alkoivat repiä sisäiset ristiriidat. SPA:n virallinen kanta oli Yhdysvaltojen sotaan osallistumista vastaan, kuitenkin osa sen jäsenistä kannatti liittymistä. Erimielisyydet johtivat muun muassa loikkauksiin ja jäsenten eroamisiin. Puoluetta hajotti lisää suhtautuminen vuonna 1917 tapahtuneeseen lokakuun vallankumoukseen sekä kahta vuotta myöhemmin perustettuun Kommunistiseen internationaaliin. 

1930-luvun alun lamavuosina SPA onnistui jälleen kasvattamaan suosiotaan kuusinkertaisen presidenttiehdokkaan Norman Thomasin johdolla. Vuosikymmenen lopulla suosio kuitenkin kääntyi jälleen laskuun presidentti Franklin D. Rooseveltin toimeenpaneman New Deal -ohjelman sekä Yhdysvaltain kommunistisen puolueen suosion kasvun myötä. Myös ammattiyhdistysliikkeen siirtyminen Demokraattisen puolueen kannattajaksi vähensi sosialistisen puolueen suosiota. 

1950-luvun jälkipuoliskolle tultaessa puolueen suosio oli romahtanut jo niin että SPA:n ehdokas Darlington Hoopes sai vuoden 1956 presidentinvaaleissa enää 6 000 ääntä. Lopulta vuonna 1972 linjaristiriitojen repimä puolue vaihtoi nimensä sosiaalidemokraateiksi (Social Democrats, USA). Samalla siitä erosi kaksi pienempää ryhmittymää, Democratic Socialist Organizing Committee ja Socialist Party USA.

Katso myös 
Amerikan Suomalainen Sosialistijärjestö

Lähteet 
Socialist Party of America (1897–1946) Marxist History

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset puolueet
Sosialistiset puolueet
Samuli Paulaharjun Säätiö

Samuli Paulaharjun Säätiö on suomalainen säätiö, joka perustettiin Kurikan kaupungin lahjoittamalla peruspääomalla vuonna 1998.

Säätiön tarkoituksena on tukea Pohjanmaan kulttuurielämää, kansanperinteen keräämistä ja keruutulosten julkaisemista sekä kotiseututyön ja perinteisen käsityötaidon ja rakennustaidon kehittämistä ja harrastamista, kulttuuriympäristön suojelua ja näihin liittyvää kirjallisuutta. Tarkoituksena on myös edistää Samuli Paulaharjun elämäntyön tunnetuksi tekemistä.

Säätiö on järjestänyt parin vuoden välein julkisia seminaareja näistä aihepiireistä ja julkaissut esityksiä vuosikirjoissaan. Se on jakanut pienehköjä apurahoja tarkoituksensa mukaisiin kohteisiin. Vuonna 2013 se julkaisi suurteoksen Kyröönjoki - Meirän joki, joka kuvaa monipuolisesti Kyrönjoen vesistöalueen historiaa, elinkeinoja, joen tilaa ja yhteiskunnallista kehitystä kartoin, piirroksin, valokuvin ja tekstein.

Lähteet

 Suomalaiset säätiöt
Ubangi

Ubangi (Oubangi) on Kongojoen oikeanpuoleinen sivujoki keskisessä Afrikassa. Se alkaa Etelä-Sudanin ja Kongon demokraattisen tasavallan eli Kinshasan Kongon rajalta Mbomou- ja Uele-nimisinä haaroina, jotka yhtyvät Kinshasan Kongon ja Keski-Afrikan tasavallan rajalla Ubangiksi. Joki jatkuu Kinshasan Kongon ja Brazzavillen Kongon rajajokena. Se laskee Kongojokeen Mbandakan lounaispuolella. Joen pituus on 2 250 kilometriä Uelea pitkin mitaten.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Afrikan joet
Kongojoen vesistö
Kongon demokraattisen tasavallan joet
Kongon tasavallan maantiede
Rajajoet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Uele

Uele, toisinaan Uelle, on joki Afrikassa. Se on Kongojoen toisen sivujoen Ubangin lähdejoki. Sen pituus on noin 1 200 km.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kongon demokraattisen tasavallan joet
Matkiva kulkuri (sketsiohjelma)

Matkiva kulkuri on suomalainen vuonna 1989 valmistunut Visa Mäkisen tuottama sketsiohjelma. Ohjelma julkaistiin VHS-kasettina.

Ohjelmassa Jope Ruonansuu esittää erilaisia sketsejä, ja imitoi julkisuuden henkilöitä. Lisäksi hän laulaa edellisenä vuonna julkaistun samannimisen debyyttialbuminsa kappaleita.

Lähteet

Vuoden 1989 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
1980-luvun suomalaiset sketsisarjat
Visa Mäkisen ohjaamat elokuvat
Jope Ruonansuu
Uhku

Uhku tarkoittaa jään päälle nousseen veden ja lumen sekaista hyhmää. Se voi tarkoittaa myös maan jäätyneen pintakerroksen alle jäänyttä vettä, joka tihkuu maan pinnalle ja tekee jääkerroksen ja joka purkautuessaan saattaa rikkoa maankamaran.

Uhkuavanto syntyy, kun jää rikkoutuu lumen painosta. Siitä nousee jään pinnalle vettä mutta toisaalta painuu myös veden alle happea.

Lähteet 

Lumi
Jää
Sysiseitikki

Sysiseitikki (Cortinarius anthracinus) on seitikkien sukuun kuuluva laji.

Ulkonäkö 
Lakin keskellä on kohouma. Lakin väri vaihtelee kosteuden mukaan. Kuivana se on harmaa ja reunasta vaalea. Kosteana se on musta tai purppura. Heltat ovat aluksi vaaleanpunaruskeita ja myöhemmin ruskeita. Malto on väriltään ruskeaa, purppuranpunaista tai lilanväristä.

Elinympäristö 
Sysiseitikkiä esiintyy lehdoissa, lehtomaisissa kuusikoissa ja sekametsissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
UniProt, Taxonomy: Cortinarius anthracinus 

Seitikit
Filmiyhtymä

Filmiyhtymä Oy oli 1950–1970-luvuilla toiminut audiovisuaalisia opetus- ja koulutusmateriaaleja tuottanut yritys.

Filmiyhtymä syntyi 1952 SOK:n Koulupalvelun, Maatalouskeskusten liiton, Hankkijan ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton yhdessä omistamaksi yritykseksi. Se tuotti kouluihin, maatalousneuvontaan ja muuhun opetuskäyttöön diasarjoja, rainoja ja yli 200 opetus- ja muuta dokumentaarista lyhytelokuvaa. Lisäksi Filmiyhtymä myi myös ulkopuolisille valokuva- ja elokuva-alan resurssejaan, kuten filmilaboratoriopalveluja.

1960-luvulla Yleisradion päiväsaikaan lähettämien Koulu-TV-opetusohjelmien myötä koulujen diasarjatarve alkoi nopeasti vähetä. Filmiyhtymä ajautui vaikeuksiin, kunnes sai yksinoikeuden myydä Demolux-piirtoheittimiä suomalaisiin kouluihin ja kokoustiloihin. Niitä myytiin kymmeniä tuhansia kappaleita. 1980-luvun alussa Filmiyhtymä siirtyi Wulffin omistukseen, joka muodosti siitä yritysten neuvottelutiloja suunnittelevan ja varustavan Wulff Viestintä -yksikön.

Lähteet

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Type 63 (panssarivaunu)

Type 63 on kiinalaisvalmisteinen ilmatorjuntapanssarivaunu, jota käytettiin ja valmistettiin myös Vietnamissa. Type 63 kehitettiin Kiinassa, joka poti liikkuvan ilmatorjuntakaluston puutetta. Vaunu ei kuitenkaan täyttänyt perimmäistä käyttötarkoitustaan maajoukkojen it-suojana. Siinä on ylhäältä avonainen torni, joka suojasi vain heikosti tykkimiehistöä, eikä siinä ole tutkaa. Lisäksi ammusten jakelu jouduttiin tekemään käsin. Nämä johtivat pienen tulinopeuden ohella, alhaiseen tuhoamistodennäköisyyteen (kill ratio/kill probablity). Vaunun ongelmat tekivät siitä suhteellisen helpon kohteen, esimerkiksi matalalla nopeasti lentäville vihollisen lentokoneille.

Philip Trewhitt esitti ihmetyksensä, panssaroituja ajoneuvoja käsitelleessä kirjassaan: viitaten Type 63:n pitkää käyttöikään, vaikka se soveltui jokseenkin heikosti käyttötarkoitukseensa. Kiinassa it-psv -asetta käytettiin 1980-luvun lopulle saakka. Asetyyppi on osallistunut Vietnamin sotaan, jolloin sitä käyttivät Vietkongin sissit.

Vaunumiehistön lukumäärä on 6 henkeä. Vaunun runkorakenne pohjautui Neuvostoliiton T-34:ään, jota vietiin Kiinaan suuria määriä ennen 1950-luvulla tapahtunutta maiden välistä välirikkoa. V-12 dieselmoottori on 500 hv (373 kW) tehoinen ja sallii 55 km/h enimmäisnopeuden tieolosuhteissa. Pääaseet ovat kaksi avonaisessa tykkitornissa sijaitsevaa 37 mm kanuunaa.

Lähteet
Trewhitt, Philip: Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 242)

Viitteet

Aiheesta muualla

http://www.fas.org/man/dod-101/sys/land/row/type-63-aaa.htm
http://tanknutdave.com/the-chinese-pgz88-spaag/#
http://www.army-guide.com/eng/firm64.html
http://www.militaryfactory.com/armor/detail.asp?armor_id=94
Kiinalaiset ilmatorjuntapanssarivaunut