joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Michał Joachimowski

Michał Teodor Joachimowski  (26. syyskuuta 1950 Żnin – 19. tammikuuta 2014 Bydgoszcz) oli puolalainen kolmiloikkaaja ja sisäratojen Euroopan mestari.

Joachimowski voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden Göteborgissa 1974 tuloksella 17,03 metriä, joka oli tuolloin sisäratojen maailmanennätys. Hän saavutti lisäksi sisäratojen EM-hopeaa Rotterdamissa 1973 ja Katowicessa 1975. Joachimowski osallistui myös kaksiin olympiakisoihin: Münchenissä 1972 hän sijoittui seitsemänneksi ja Montréalissa 1976 13:nneksi. Hänen ennätyksensä kolmiloikassa oli 17,06 metriä. Joachimowski kuoli sydäninfarktiin 63 vuoden iässä Bydgoszczissa 19. tammikuuta 2014.

Lähteet 
 Michał Joachimowski Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet 

Puolalaiset kolmiloikkaajat
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Martin Vráblík

Martin Vráblík (s. 4. heinäkuuta 1982 Vsetin) on tšekkiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SKI Klub Šumperk -seuraa.

St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 Vráblík sijoittui syöksylaskussa 40:nneksi. Bormion MM-kilpailuissa 2005 hän oli pujottelussa 26:s. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi, pujottelussa 21:nneksi ja supersuurpujottelussa 38:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 sekä Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Vráblík jäi ilman tulosta. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 31:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Vráblík sijoittui superalppiyhdistetyssä 17:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 15:s, syöksylaskussa 36:s ja supersuurpujottelussa 41:s.  Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 16:nneksi, suurpujottelussa 31:nneksi, supersuurpujottelussa 33:nneksi ja syöksylaskussa 35:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Vráblík kilpaili ensimmäisen kerran Wengenin pujottelussa tammikuussa 2004. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kvitfjellin superalppiyhdistetyssä maaliskuussa 2007 oltuaan 30:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kolme kertaa sijalle 23, joka kerta superalppiyhdistetyssä. Nämä sijoitukset hän saavutti Val d’Isèressa joulukuussa 2008, Sotšissa joulukuussa 2012 sekä Wengenissä tammikuussa 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Martin Vráblíkin kotisivut 

Tšekkiläiset alppihiihtäjät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Kylmäketju

Kylmäketjulla tarkoitetaan elintarvikkeiden kuljettamista ja säilyttämistä niin, että ne pidetään koko ajan tiettyjä lämpötilarajoja kylmemmässä tilassa. Muun muassa lihan tuoreus pyritään takaamaan katkeamattomalla kylmäketjulla, joka alkaa teurastamolta ja päättyy kuluttajan jääkaappiin. Kylmäketjussa lihan lämpötila ei saa lain mukaan nousta missään vaiheessa yli 6–7 °C. Tässä lämpötilassa esimerkiksi jauhelihan sisältämä mikrobimäärä kaksinkertaistuu noin kuudessa tunnissa, joten käytännössä suositellaankin selvästi alempia säilytyslämpötiloja (2–4 °C).

Lähteet 
 Ruokavirasto: Elintarvikkeiden säilytyslämpötiloista kotikeittiössä

Aiheesta muualla 
 Ruokavirasto: Elintarvikkeiden säilyttäminen
 Ruokavirasto: Elintarvikkeiden vastaanotto
 Taina Niskanen: Ruokamyrkytysten ehkäisy, kirjassa H. Mussalo-Rauhamaa, W. Paile, J. Tuomisto, H. S. Vuorinen, Ympäristöterveys, Kustannus Oy Duodecim 2007, ss. 68-70. ISBN 978-951-656-161-8.

Elintarviketeknologia
Tom Niinimäki

Tom Niinimäki (s. 25. heinäkuuta 1982) on suomalainen vapaaottelija. Hän on kotoisin Turusta ja 175 cm pitkä.

Hän nousi vapaaottelumaailman huipulle UFC-sarjaan 31-vuotiaana vuonna 2013. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti brasilialaisen Rani Yahyan. Tätä ennen hän oli ammattilaisurallaan voittanut 20 ottelua.
Kahdessa seuraavassa UFC-ottelussa hän kuitenkin kärsi kummassakin tappiot, 31. toukokuuta 2014 ruotsalaista Niklas Bäckströmiä vastaan ja 23. elokuuta 2014 amerikkalaista Chas Skellyä vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.tomniinimaki.com

 http://www.sherdog.com/fighter/Tom-Niinimaki-5639

Suomalaiset vapaaottelijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Arman ja viimeinen ristiretki

Arman ja viimeinen ristiretki on Jim-kanavalla esitetty Armanin Maailma -tuotantoyhtiön realityohjelma, jonka ovat luoneet Arman Alizad ja Tuukka Tiensuu. Alizad juontaa ja toimittaa ohjelmaa, Tiensuu toimii ohjaajana. Ensimmäinen kausi esitettiin syksyllä 2013 ja se saavutti suurta suosiota. Ohjelma voitti vuoden 2013 Kultainen Venla -gaalassa kaksi palkintoa, toisen voitti itse ohjelma parhaana realitynä ja toisen Arman Alizad parhaana esiintyjänä.

Ohjelman idea ja sisältö 
Arman ja viimeinen ristiretki on dokumentaarinen realityohjelma, jossa Alizad yhdessä ohjaaja-kuvaaja Tuukka Tiensuun kanssa matkustaa kahdeksaan valtioon ympäri maailman, tutustumaan maiden kulttuuriin ja ihmisten elämäntapoihin. Alizad ja Tiensuu tekevät kymmenen päivän mittaisen matkan jokaiseen maahan, yrittäen päästä 10 päivän ajaksi osaksi jotain yhteisöä, ryhmää, heimoa tai ympäristöä. Kaikki yhteisöt ovat erilaisia, mutta niistä kaikki ovat täysin länsimaisen kulttuurin ja elämäntavan ulkopuolella. Sarjassa Alizad ja Tiensuu yrittävät nähdä mahdollisimman paljon heimon tai yhteisön kulttuurista ja jokapäiväisestä elämästä, ja näyttää saman myös katsojille. Jokaisessa jaksossa kuvausryhmän pitää ansaita yhteisön luottamus, jotta he pääsevät osaksi sitä.

Jimin mukaan ohjelman pääpiste on luottamuksessa ja ystävyydessä.

Jaksot

1. kausi

2. kausi

3. kausi

Lähteet 
 Arman ja viimeinen ristiretki  Jimtv.fi.

Suomalaiset tositelevisiosarjat
Matkailuohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Saario

Saario voi tarkoittaa seuraavia:

henkilöitä
 Esa Saario (s. 1931), näyttelijä
 Ismo Saario (1938–1993), näyttelijä
 Jasmin Saario (s. 2000), salibandyn pelaaja
 Jenna Saario (s. 1998), salibandyn pelaaja
 Juha Saario (s. 1981), jalkapalloilija
 Jyrki Saario (s. 1960), valmentaja, Defendo-kamppailulajin kehittäjä
 Martti Saario (1906–1988), taloustieteilijä
 Nadja Pyykkö, oik. Taina Melleri, o.s. Saario (1946–2007), elokuvaohjaaja, -näyttelijä, -maskeeraaja, ja -kuvaussihteeri
 Petteri Saario (s. 1961), dokumenttielokuvien tekijä
 Seppo Saario (s. 1938), yritysjohtaja ja tietokirjailija
 Seppo Saario (1929–2021), taitolentäjä
 Sulo Saario (1906–1985), jalkapalloilija
 Teemu Saario, Chebaleba (s. 1987), rap- ja reggae-artisti
 Tiina Saario (s. 1982), jalkapalloilija
 Timo Saario (s. 1961), kanttori, urkuri ja kuoronjohtaja
 Voitto Saario (1912–2001), Helsingin hovioikeuden presidentti
 Ulla Eho-Saario (s. 1959), kanttori, urkuri ja kuoronjohtaja
 Väinö Saario (1942–1996), kansanedustaja

paikkoja
 Saarioinen (myös Saario), historiallinen hallintopitäjä Hämeessä
 Saarion voimalaitos, vesivoimala Jänisjoessa Tohmajärvellä
 Saarion voimalaitosmuseo, voimalaitosmuseo Saarion kylässä Tohmajärvellä.
Pjotr Mašerov

Pjotr Mašerov (, ) (26. helmikuuta 1918 – 4. lokakuuta 1980) oli valkovenäläinen poliitikko ja partisaanijohtaja. Hän toimi Valko-Venäjän kommunistisen puolueen ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1965–1980.

Elämäkerta
Mašerov syntyi maanviljelijäperheeseen ja opiskeli Vitebskin pedagogisessa instituutissa valmistuen vuonna 1939. Opiskeluiden jälkeen hän toimi fysiikan opettajana vuoteen 1941 saakka. Elokuussa 1941 hän oli mukana perustamassa partisaaniliikettä Vitebskin alueella. Seuraavan vuoden lokakuussa hän sai komentoonsa oman yksikkönsä ja prikaatin maaliskuussa 1943. Lokakuussa 1943 hän siirtyi puolueen töihin. Neuvostoliiton joukkojen vallattua Vilnan alueen Mašerov toimi Komsomolin puheenjohtajana Maladzetšnan ja Vileika hallintopiireissä. Sodan jälkeen hän toimi kommunistisen puolueen töissä muun muassa Brestin kaupungissa ja myöhemmin koko maan kattaneissa viroissa.

Mašerov nousi Valko-Venäjän kommunistisen puolueen ensimmäiseksi sihteeriksi maaliskuussa 1965. Virkakaudellaan hän panosti Valko-Venäjän raskaaseen teollisuuteen, mikä osaltaan paransi alueen taloutta. Samaan aikaan kuitenkin maan venäläistyminen ja neuvostolaistuminen kiihtyi. Miltei koko nuoriso kuului Komsomoliin ja joka yhdestoista kommunistiseen puolueeseen. Mašerov kuoli auto-onnettomuudessa 4. lokakuuta 1980 ollessaan matkalla Baranavitšystä Minskiin. Hänen kuolemansa jälkeen syntyi huhuja siitä, että Leonid Brežnev oli ehkä määrännyt hänet tarkoituksellisesti surmattavaksi kilpailijana. Vaikka Mašerovin virkakaudella toteutettiin esimerkiksi valkovenäjän opetuksen lopettaminen kouluissa, hänellä oli etenkin kuolemansa jälkeen maine kansan johtajana ja "hyvänä kommunistina".

Lähteet

Valkovenäläiset poliitikot
Neuvostoliittolaiset poliitikot
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Tewfik pašša

Muhammad Tewfik pašša (myös muodossa Tawfiq; 30. huhtikuuta tai 15. marraskuuta 1852 Kairo – 7. tammikuuta 1892 Hulwan) oli Egyptiä vuosina 1879–1892 hallinnut kediivi. Hänen valtakautenaan Egypti päätyi vuonna 1882 Britannian miehitysvallan alle.

Tewfik oli kediivi Ismail paššan vanhin poika. Suvun muista jäsenistä poiketen hän kävi koulunsa Egyptissä eikä Euroopassa. Tewfikistä tuli kruununperijä vuonna 1866, kun Turkin sulttaani antoi Egyptille uuden kruununperimysperimysjärjestyksen, jonka mukaan kediivin asema periytyisi tämän vanhimmalle pojalle eikä aiempaan tapaan suvun vanhimmalle miehelle. Isänsä valtakaudella Tewfik toimi muun muassa valtakunnanneuvoston ja ministerineuvoston johtajana.

Tewfik tuli Egyptin pääministeriksi Ismailin erotettua Nubar paššan vuonna 1879. Muutamaa kuukautta myöhemmin, 26. kesäkuuta, Turkin sulttaani Abdul Hamid II erotti vuorostaan Ismailin, ja Tewfik kohosi kediiviksi. Sulttaani vahvisti hänen asemansa 8. elokuuta. Tewfikillä oli vain vähän kannatusta Egyptissä, joten hän joutui myötäilemään poliittisia vastustajiaan. Ismailin kauden perintönä Egypti oli ajautunut velkojen vuoksi Britannian ja Ranskan holhoukseen, ja Tewfikin valtakauden alussa brittiläinen Sir Evelyn Baring ryhtyi valvomaan maan asioita. Egyptissä nousi eurooppalaisten vaikutusvaltaa vastustanut kansallismielinen kapinaliike. Sen johtoon asettui upseeri Ahmed Urabi, joka liittoutui Muhammad Sharif paššan johtaman aiemman opposition kanssa. Liike sai niin suuren vallan, että 1882 Tewfik joutui nimittämään Urabin sotaministeriksi. Britit pelkäsivät Egyptin liukuvan pois otteestaan, ja lähettivät laivastonsa Aleksandrian edustalle. Laivojen tulitettua kaupunkia Urabin suosio kasvoi entuudestaan, jolloin Tewfik pyysi brittien apua. Garnet Wolseleyn johtama brittiarmeija nousi maihin, kukisti Urabin joukot ja miehitti maan syyskuussa 1882. Tewfik sai valtansa takaisin, mutta Britannian miehitys Egyptissä jäi pysyväksi. Maa oli näin käytännössä tullut irrotetuksi Ottomaanien valtapiiristä, joskaan ei muodollisesti. Egyptin tosiasiallisena hallitsijana oli tämän jälkeen Kairossa toiminut Britannian pääkonsuli, tammikuusta 1884 alkaen Evelyn Baring, jonka vaikutusvallan alaisena myös kediivi joutui toimimaan.

Vuonna 1888 Tewfik erotti pääministeri Nubar paššan ja nimitti hänen tilalleen Riaz paššan. Hallitsijakautensa myöhempinä vuosina Tewfik onnistui toteuttamaan Egyptissä muun muassa oikeusjärjestelmän uudistuksen, ja perusti lainsäädäntöneuvoston sekä yleiskokouksen. Hän kuoli yllättäen sairauteen 1892. Tewfikin seuraajaksi tuli hänen poikansa Abbas II. Myöhemmin myös Tewfikin nuoremmat veljet Hussein Kamel ja Fuad toimivat vuorollaan Egyptin hallitsijoina.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin kediivit
Egyptin pääministerit
Paššat
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Sarvihai

Sarvihai (Heterodontus francisci) on hitaasti liikkuva ja erakkomainen yöeläin, jota tavataan lähellä kivisiä, hiekkaisia tai päärynälevää kasvavia merenpohjia. Se pystyy `kävelemään` pohjassa parillisten eviensä avulla, jotka ovat lihaksikkaat ja joustavat. Päivisin se makaa paikallaan kivien lomassa tai luolissa; usein sen pää on kivenhalkeamassa. Sarvihain kuono muistuttaa sian kärsää, ja sillä on pieni suu. Isot, matalat hampaat ovat suun takaosassa, ja kala murskaa niillä merisiilejä, rapuja ja toisinaan luukalojakin. Sarvihain lisääntyminen tapahtuu joulu-tammikuussa: naaras laskee noin 30 munaa ja asettaa ne kivien alle tai halkeamiin. Munakoteloissa on kierukanmallinen muotoilu, jonka ansiosta ne kiinnittyvät tiukasti halkeamiin.

Lähteet

Hait
Willis Carrier

Willis Haviland Carrier (26. marraskuuta 1876 – 7. lokakuuta 1950)) oli Yhdysvaltalainen insinööri, joka tunnetaan ilmastoinnin kehittäjänä. Carrierin ilmastointikoneiden merkitys oli suuri Yhdysvalloissa, koska se mahdollisti Yhdysvaltojen "aurinkovyöhykkeen" avautumisen pohjoisista osavaltioista muuttaville ihmisille ja taloudelliselle kasvulle.

Varhainen elämä ja koulutus
Carrier syntyi Angolassa, New Yorkin osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat Duane Williams Carrier (1836-1908) ja Elisabet R. Havilland (1845-1888). Äiti kuoli pojan ollessa 11-vuotias. Willis Carrier opiskeli insinööriksi Cornellin yliopistossa valmistuen 1901.

Ilmastoinnin keksiminen

Buffalossa heinäkuussa 1902 Carrier toimitti New York-laiselle laatuongelmista kärsivälle painotalolle piirustukset ilmastointijärjestelmästä, jonka on tunnustettu olleen maailman ensimmäinen lajissaan. Vuoden 1902 järjestelmä paalutti ilmastointijärjestelmien vaatimuksia toiminnan suhteen. Ilmastoinnin täytyy huolehtia neljästä tehtävästä:
Lämpötilan hallinta
Ilmankosteuden hallinta
Ilmankierrosta ja vaihdosta huolehtiminen
Ilman puhdistaminen

Testattuaan ja paranneltuaan järjeltelmäänsä useita vuosia, Carrier sai vuonna 1906 patentin ilmankäsittelylaitteelleen, joka pystyi niin suihkuttamalla lämmintä vettä kosteuttamaan ilmaa kuin kuivaamaan ilmaa jäähdytämällä sitä.

Vuonna 1914 Buffalo Forge Company, jossa Carrier oli ollut työssä 12 vuotta, päätti rajoittaa toimintansa vain valmitukseen. Tämän seurauksena 7 nuorta insinööriä kokosivat säästönsä ja perustivat New Yorkiin Carrier engineering Companyn vuonna 1915. Vaikka ilmastoinnin käyttö lisääntyi, vuoden 1929 lama iski myös Carrierin yritykseen ja se yhdistyi kahden muun ilmastointialan yrityksen kanssa Carrierin jatkaessa hallituksen puheenjohtajana. 1930-luvulla perustettiin yhteisyritykset Toyo Carrier Japanissa ja Samsung Application Koreassa. 30-luvun lama ja toinen maailmansota hidastivat ilmastoinnin yleistymistä, mutta 50-luvulla alkoi voimakas kasvu.

Lisäämällä kesäkuukausien tuottavuutta teollisuudessa ilmastointi muutti yhdysvaltalaisten elämää. Aurinkovyöhykkeen siirtolaisuus alkoi kasvaa, kun asuntojen ilmastointi tuli mahdolliseksi 20-luvulla. Carrier Corporation on ollut vuodesta 1980 alkaen osa United Technologies Corporationia. Carrier on yrityksenä säilyttänyt asemansa maailmassa ilmastointialalla. Se työllistää noin 45000 työntekijää ja sen liikevaihto oli vuonna 2007 yli 15 miljardia dollaria.

Lähteet

Viitteet

Asiasta muualla
Carrierin Suomen tytäryhtiön kotisivu, Carrier Suomessa

Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Yhdysvaltalaiset insinöörit
Abbas II (Egypti)

Abbas II (myös Abbas Hilmi II tai Abbas pašša; 14. heinäkuuta 1874 Aleksandria – 20. joulukuuta 1944 Geneve, Sveitsi) oli Egyptiä vuosina 1892–1914 hallinnut viimeinen kediivi. Hän pyrki valtakautensa alussa ja lopussa vastustamaan Britannian miehitystä Egyptissä, joten britit syrjäyttivät hänet vuonna 1914.

Abbas oli kediivi Tewfik paššan vanhin poika. Hän kävi Wienin Theresianum-koulua, kunnes hänestä tuli vain 17-vuotiaana isänsä seuraaja tämän kuoltua yllättäen 7. tammikuuta 1892. Valtakautensa alussa Abbas II pyrki hallitsemaan itsenäisesti suhteessa Britannian pääkonsuli lordi Cromeriin. Hän sai tässä kansallismielisten tahojen tuen, sillä egyptiläiset olivat tyytymättömiä brittien vaikutusvaltaan maassa. Kun Abbas tammikuussa 1893 nimitti brittivastaisena tunnetun pääministerin ja vuotta myöhemmin arvosteli julkisesti Egyptin armeijan komentajana toiminutta Herbert Kitcheneriä, Cromer pakotti hänet takaisin ruotuun. Tämän jälkeen Abbas oli politiikassaan maltillisempi, mutta rahoitti edelleen Al-Mu’ayyad-nimistä brittiläisvastaista sanomalehteä. Vuonna 1906 hän torjui yhteisymmärryksessä brittien kanssa nationalistien vaatimukset perustuslaillisen hallinnon perustamisesta. Kitchenerin toimiessa Britannian pääkonsulina 1912–1914 Abbasin valta kapeni ja hänen tukemaansa Mustafa Kamilin Kansallispuoluetta vainottiin. Italian–Turkin sodan aikana 1911 Egyptin joukot miehittivät Tripolitanian rannikolla sijainneen Salluminlahden, josta tuli myöhemmin osa Egyptiä.

Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa kesällä 1914 Abbas oleskeli Konstantinopolissa, ja kieltäytyi palaamasta Egyptiin, asettuen siten yhä selkeämmin brittejä vastaan. Turkin liityttyä sotaan keskusvaltojen puolelle Britannia julisti 18. joulukuuta Egyptin protektoraatikseen ja erotti Abbasin seuraavana päivänä. Tilalle nostettiin hänen setäpuolensa Hussein Kamel, joka sai sulttaanin tittelin merkiksi siitä, että Egypti oli nyt täysin itsenäinen Ottomaanien valtakunnasta. Abbas asui loppuikänsä maanpaossa Sveitsissä. Toukokuussa 1931 hän ilmoitti Lausannessa luopuvansa oikeuksistaan Egyptin kruunuun.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin kediivit
Paššat
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Orkla Confectionery & Snacks Finland

Orkla Confectionery & Snacks Ab kuuluu Orklan suomalaisten elintarvikeyhtiöiden muodostamaan operatiiviseen kokonaisuuteen, Orkla Suomeen, ja on osa Suomessa toimiva norjalaista  Orkla-konsernia ja tämän Orkla Confectionery & Snacks liiketoimintayksikköä. Yhtiön kotipaikka on Ahvenanmaan maakunta. 

Orkla Confectionary & Snacks Finlandiin tuotemerkkeihin kuuluvat Taffel-perunalastut ja muut snacks-tuotteet, jotka valmistetaan Ahvenanmaalla, Panda-lakritsi ja suklaa jotka valmistetaan Vaajakoskella, Kantolan keksit, AnyDay-pähkinät sekä Oolannin einestuotteet ja perunapakasteet. Yrityksen liikevaihto on yli sata miljoonaa euroa ja yritys työllistää noin 400 henkilöä.

Chips-yrityksen toiminta alkoi vuonna 1969, kun se rakensi perunalastutehtaan. Chips Ab oli Suomen ensimmäinen perunalastuvalmistaja. Tehdas sijaitsee Saltvikin Haraldsbyssä ja yrityksen pääkonttori Maarianhaminassa.

Pandan toiminta juontaa juurensa vuoteen 1920, jolloin Vaajakoskelle perustettiin makeistehdas, josta vuosien saatossa kehittyi Panda-makeistehdas.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen kotisivut
 Taffelin ja Pandan historia. Orlka Suomi.
 Chips Oyj:n pörssihistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla

Ahvenanmaalaiset yritykset
Orkla
Suomalaiset elintarvikeyritykset
Hussein Kamel (Egypti)

Hussein Kamel (myös Kamil tai Kemal; 20. joulukuuta 1853 Kairo – 9. lokakuuta 1917 Kairo) oli Egyptin sulttaani vuosina 1914–1917.

Hussein Kamel oli kediivi Ismail paššan nuorempi poika. Hän opiskeli vuosina 1867–1870 Pariisissa ja toimi vuosina 1872–1878 useissa ministerinviroissa. Isänsä syrjäyttämisen jälkeen hän seurasi tätä 1879 maanpakoon, mutta palasi Egyptiin 1882 ja ryhtyi tukemaan Britannian miehitysvaltaa maassa. Vuosina 1909–1910 Hussein Kamel toimi lainsäädäntöneuvoston ja yleiskokouksen puheenjohtajana. Kun britit syrjäyttivät hänen veljenpoikansa Abbas II:n kediivin paikalta 19. joulukuuta 1914, Hussein Kamel nostettiin tämän tilalle. Hänelle annettiin sulttaanin arvo sen merkiksi, että Egypti oli nyt kokonaan irrotettu Osmanien valtakunnasta.

Hussein Kamelin kuoltua lokakuussa 1917 hänen seuraajakseen tuli hänen velipuolensa Ahmed Fuad. Hussein Kamelin poika syrjäytettiin perimysjärjestyksessä brittiläisvastaisten mielipiteidensä vuoksi.

Lähteet

Egyptin hallitsijat
Sulttaanit
Paššat
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet
Alivaryja

Alivaryja (), joskus myös Olivarija (), on Valko-Venäjän Minskissä toimiva perinteikäs olutbrändi ja historialtaan värikäs panimoyritys. Yritysrakenteeltaan tämä olutpanimo on nykyään tanskalaiseen Carlsbergin panimokonserniin kuuluva avoin osakeyhtiö (OAO). Panimoyhtiö käyttää tuotteissaan valkovenäjänkielistä nimeä Alivaryja (Аліварыя) yhdistettynä tuotemerkeihinsä.

Yritys on oluen tuotantomäärällä mitattuna yksi suurimmista valkovenäläisistä panimoista. Se tuottaa oluiden ohella muun muassa kvasia sekä virvoitusjuomia ja pullotettua vettä. Vuonna 2012 yhtiö valmisti kaikkiaan 76,64 miljoonaa litraa olutta. Tämä oli 15,3 prosenttia edellisvuotta vähemmän. Konsernisivuillaan panimo toteaa osuutensa olevan 17.4 % Valko-Venäjän olutmarkkinoista, toisen samalla sivulla olevan tiedon mukaan 26 prosenttia.  Syksyllä 2013 Alivaryjan toimitusjohtaja vaihtui.

Kaikkiaan vuonna 2012 Valko-Venäjällä tuotettiin 428,58 miljoonaa litraa olutta. Tuotannosta 70,69 miljoonaa litraa meni vientiin. Maasta viedään olutta erityisesti Venäjälle ja Liettuaan. Maahan tuodaan olutta erityisesti Venäjältä ja Ukrainasta, jonkun verran myös muualta kuten Tšekin tasavallasta.

Katso myös
 Lidskoje pivo, Valko-Venäjän Lidasta kotoisin oleva perinteikäs panimo, suomalaisen Olvin tytäryhtiö 
 Krinitsa, Valko-Venäjän suurin panimo, valtionpanimo Minskistä (suurin 2012)
 Brestskoje pivo, Brestissä toimiva keskisuuri valtionpanimo

Lähteet

Aiheesta muualla
Belarus’ First Beer Museum to Open at Alivaria Brewery (07/2011)  (democraticbelarus.eu)
 Review of Alivaria Brewery Museum, Minsk  (tripadvisor.com)
 Alivaria Brewery OJSC to invest more EUR 2mn in business development in 2013 (2/2013)  (doingbusinessby.com)
 Olivaria Brewery to produce Holsten (10/2012)  (belta.by)
 Carlsberg Group increases holding in Olivaria Brewery (Belarus) to 67.8% (1/2011)  (carlsberggroup.com)

Valkovenäläiset panimot ja olutmerkit
Minsk
Ella ja kaverit 2 – Paterock

Ella ja kaverit 2 – Paterock on joulukuussa 2013 ensi-iltansa saanut suomalainen lastenelokuva.  Elokuva on järjestyksessään toinen Ella ja kaverit -elokuva. Sen hahmot perustuvat Timo Parvelan Ella ja kaverit -kirjasarjaan.

Ella ja kaverit 2 – Paterock perustuu Parvelan Ella ja Paterock -kirjaan.

Pääosissa 

Lähde

Lähteet 

Suomalaiset lastenelokuvat
Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat
Hubert Gough

Sir Hubert de la Poer Gough (12. elokuuta 1870 Lontoo – 18. maaliskuuta 1963 Lontoo) oli brittiläinen kenraali, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa. Hänen setänsä oli sotamarsalkka Hugh Gough.

Gough kävi Sandhurstin sotilasakatemian ja liittyi vuonna 1889 keihäillä taistelevaan ratsuväen 16:een ulaanirykmenttiin. Hän osallistui 1897–1898 Tirahin sotaretkeen Intiassa sekä 1899–1902 buurisotaan, jossa hän vapautti piiritetyn Ladysmithin vastoin saamiaan käskyjä. Gough yleni 1907 everstiksi ja sai samana vuonna nimityksen rykmentinkomentajaksi sekä 1911 prikaatinkomentajaksi. Vuonna 1914 hän oli kolmannen ratsuväkiprikaatin komentajana Irlannin Curraghissa ja niin sanotun Curraghin välikohtauksen yhteydessä hän kieltäytyi käyttämästä joukkojaan Irlannin home rule -lakia vastustaneiden militanttien unionistien kukistamiseen.

Maailmansodan alussa 1914–1915 Gough komensi länsirintamalla toista ratsuväkidivisioonaa ja 1915–1916 ensimmäistä armeijakuntaa, minä aikana hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja kenraaliluutnantiksi. Heinäkuusta 1916 maaliskuuhun 1918 hän toimi viidennen armeijan komentajana ja johti sitä Sommen (1916) sekä Ypresin taistelussa (1917). Hän sai maineen kehnona hallinnoijana, joka puski joukkojaan hyökkäykseen tappioista riippumatta. Brittien ylipäällikkö Douglas Haig kuitenkin piti häntä yhtenä parhaista komentajistaan. Maaliskuussa 1918 saksalaiset onnistuivat Amiensia kohti edenneellä suurhyökkäyksellään murtamaan Goughin viidennen armeijan puolustuslinjat Gouzeaucourtin ja Oisen välillä, pakottivat sen perääntymään ja tuottivat sille suuret tappiot. Goughia syytettiin saksalaisten etenemisestä ja hänet korvattiin William Birdwoodilla. Hän ei enää sen jälkeen toiminut rintamakomentajana.

Venäjän sisällissotaan liittyneen kansainvälisen intervention aikana Gough johti toukokuusta elokuuhun 1919 Itämeren-aluetta valvonutta ympärysvaltojen sotilasvaltuuskuntaa asemapaikkanaan Helsinki. Hän välitti heinäkuun alussa Strasdenhofin aselepoehdot, jotka päättivät Landeswehrin sotana tunnetun konfliktin Viron ja Latvian sekä saksalaisen Landeswehr-armeijan välillä.

Kun Venäjän valkoisten penseä suhtautuminen Suomen ja Viron itsenäisyyteen näytti estävän Luoteis-Venäjän armeijan hyökkäyksen Pietariin, Gough määräsi elokuussa 1919 alaisensa, kenraalimajuri Frank G. Marshin muodostamaan Tallinnassa käsillä olleista valkoisista Luoteis-Venäjän hallituksena tunnetun nukkehallituksen. Kuultuaan sopimattomana pidetystä menettelystä Britannian hallitus määräsi Goughin palaamaan kotimaahan ja lomautti hänet. Venäjän valkoisen liikkeen muillakin armeijoilla oli niitä valvova hallitus.

Jättäessään armeijan 1922 Gough sai kenraalin arvon ja hänestä tehtiin 1937 Bathin ritarikunnan suurristin ritari.

Lähteet

Brittiläiset kenraalit
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Stephanie Venier

Stephanie Venier (s. 19. joulukuuta 1993 Innsbruck) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Sportverein Oberperfuss -seuraa.

Nuorten MM-kilpailuissa Venier saavutti Le Massifissa vuonna 2013 kultaa supersuurpujottelussa ja hopeaa syöksylaskussa sekä Jasnássa 2014 hopeaa supersuurpujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa syöksylaskussa ja sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 Venier oli syöksylaskun neljäs

Alppihiihdon maailmancupissa Venier kilpaili ensimmäisen kerran St. Antonin syöksylaskussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin supersuurpujottelussa marraskuussa 2013 oltuaan 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 oltuaan kymmenes Lake Louisen syöksylaskussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa tammikuussa 2017. Helmikuussa hän oli kolmas Crans-Montanan supersuurpujottelussa. Supersuurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi.

Venier sijoittui kaudella 2018−2019 Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa kolmanneksi ja voitti Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskun. Hän sijoittui syöksylaskucupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi. Kaudella 2019–2020 hän oli kolmas Lake Louisen ja Crans-Montanan syöksylaskussa. Supersuurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Stephanie Venierin kotisivut

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Tomi Björck

Tomi Björck (s. 16. elokuuta 1980 Rauma) on suomalainen kokki, keittiömestari ja ravintoloitsija.

Björck valmistui ravintolakokiksi vuonna 1998. Hän on työskennellyt muun muassa Chez Dominiquessa ja Pied à Terressä. Vuonna 2009 Björck perusti Helsinkiin ensimmäisen ravintolansa Farangin. Se valittiin Suomen parhaaksi ravintolaksi vuonna 2011, ja samana vuonna Björck avasi Helsingissä toisen ravintolansa Gaijinin. Hänen kolmas ravintolansa Boulevard Social avattiin Helsingissä vuonna 2012.

Björck on toiminut päätuomarina television kokkiohjelmissa MasterChef Suomi ja Junior MasterChef, ja hänellä on myös ollut oma Tomin keittiö -ruokaohjelma. Hän on tehnyt cameorooleja musiikkivideoilla, kuten Spektin ”Juomalaulu”-videolla, lahtelaisen rap-yhtye Ideaali & Jay Who?:n ”Siivet”-videolla sekä Jukka Pojan videolla ”Crzybailaaja”.

Björck on naimisissa. Pariskunnalla on kaksi poikaa ja he ovat vuoden 2016 alusta saakka asuneet Australian Sydneyssä, jossa hän vastaa lähellä Bondi Beachia sijaitsevan Blanca-nimisen ravintolan toiminnasta.

Kirjat

Lähteet 

Suomalaiset kokit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Leonid Bedarev

Leonid Vladimirovitš Bedarev (, s. 14. heinäkuuta 1979) on kazakstanilainen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Start, Nizhi-Novgorodia. 

Bedarein kasvattajaseura on nykyinen Akžaiyk, Uralsk, missä hän pelasi neljän kauden ajan vuosina 1995–1999 ennen siirtymistään Lokomotiv Orenburgin riveihin kausiksi 1999–2001. Sen jälkeen hän palasi kaudeksi 2001–2002 Uralskiin Karachaganaan. Sen jälkeen kaudesta 2002 lähtien hän on pelannut Start, Nizhi-Novgorodissa Venäjän jääpallon pääsarjassa. 

Koska entisen Neuvostoliiton seuraajavaltioilla on yhteinen menneisyys, toisen seuraajavaltion passin saaminen oli Bedareville mahdollista. Niinpä Bedarev edusti aikuisiällä Kazakstania kaudesta 1998 lähtien. Hän on ollut voittamassa pronssia neljä kertaa. Kaikkiaan Bedarev on pelannut seitsemät MM-kisat.

Saavutukset
Seurajoukkueissa
 Seuransa Start, Nizhi-Novgorodin paras pelaaja kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012.

Maajoukkueessa
 3 MM-pronssia: 2005, 2012, 2013 ja 2014,

Lähteet
 Bedarev Bandysidan-tietokannassa
 Bedarev rusbandy.ru-tietokannassa

Kazakstanilaiset jääpalloilijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Andrei Bahdanovitš

Andrei Viktaravitš Bahdanovitš (,  ; 15. lokakuuta 1987 Jelizava, Asipovitšyn piiri, Mahiljoun alue, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen ratameloja sekä lajin olympiavoittaja.

Bahdanovitš voitti Pekingissä 2008 olympiakultaa ratamelonnan kanadalaisessa kaksikossa 1 000 metrin matkalla. Samassa lajissa hän oli Lontossa 2012 hopealla.

Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Bahdanovitš on voittanut kultaa (kanadalainen nelikkö 200 m, 2009), hopeaa (kanadalainen kaksikko 1000 m, 2010) sekä pronssia (kanadalainen nelikko 1000 m, 2006 ja 200 m, 2019). EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kolme kultaa, viisi hopeaa ja viisi pronssia sekä Euroopan kisoista yhden kullan.

Bahdanovitšin parina olympialaisissa on toiminut hänen veljensä, Aljaksandr Bahdanovitš.

Lähteet 

Valkovenäläiset melojat
Valkovenäläiset olympiavoittajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Aljaksandr Bahdanovitš

Aljaksandr Viktaravitš Bahdanovitš (, ; 29. huhtikuuta 1982 Jelizava, Asipovitšyn piiri, Mahiljoun alue, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen ratameloja sekä lajin olympiavoittaja.

Bahdanovitš voitti Pekingissä 2008 olympiakultaa ratamelonnan kanadalaisessa kaksikossa 1 000 metrin matkalla. Samassa lajissa hän oli Lontossa 2012 hopealla.

Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Bahdanovitš on voittanut kultaa (kanadalainen nelikkö 200 m, 2009), kaksi hopeaa (kanadalainen nelikko 1 000 m, 2001; kanadalainen kaksikko 1 000 m, 2010) ja kolme pronssia (kanadalainen nelikkö 200 m, 2002; kanadalainen nelikkö 200 m, 2005; kanadalainen nelikko 1 000 m, 2006).

Bahdanovitšin parina olympialaisissa on toiminut hänen veljensä, Andrei Bahdanovitš.

Lähteet 

Valkovenäläiset melojat
Valkovenäläiset olympiavoittajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Guillermo Varela

Guillermo Varela Olivera (s. 24. maaliskuuta 1993 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa kasvattajaseuraansa Peñarolia.

Varela aloitti ammattilaisuransa Peñarolissa, jota edustaen hän teki ensiesiintymisensä Uruguayn Primera Divisiónissa 5. kesäkuuta 2011 Racing Club de Montevideota vastaan pelatussa kotiottelussa.

Varela siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Unitediin 7. kesäkuuta 2013 julkistamattomalla siirtosummalla. Hän oli ensimmäinen pelaajahankinta, jonka David Moyes teki ManU:n managerina. Kauden 2014–2015 Varela pelasi lainasopimuksella Real Madridin reservijoukkueessa Castillassa.

Lähteet 

Uruguaylaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Sotla

Sotla tai Sutla on joki, joka pääasiassa toimii Slovenian ja Kroatian välisenä rajana. Se on Tonavaan laskevan Savan sivujoki. Sotla on 89 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 584 neliökilometriä. Valuma-alue ulottuu sekä Slovenian että Kroatian puolelle. Joen alkulähde on 580 metrin korkeudella, ja sen suu on 135 metrin korkeudella.

Sotlan hydrologista valvomista hoitaa tätä nykyään Zelenjakin asema Kroatiassa.

Joen valuma-alueen pinta-alasta Kroatiassa ja Sloveniassa on erilaisia tietoja. Kroatian puoleisen valuma-alueen pinta-alaksi ilmoitetaan joko 343 km² tai 455 km². Slovenian puoleisen valuma-alueen pinta-alaksi ilmoitetaan joko 477 km² tai 451 km².

Vuonna 1981 perustettu Kozjen luonnonsuojelualue sijaitsee Sotlan länsipuolella, Sloveniassa. Kozjen luonnonsuojelualue kattaa 206 km², mukaan lukien Sotlan kosteikkoja. Kosteikoissa elää yli 120 lintulajia ja kasvaa 950 eri lajia putkilokasveja.

Lähteet 

Slovenian joet
Kroatian joet
Tonavan vesistö
Kroatian ja Slovenian raja
Rajajoet
Valkealan Kiekko

Valkealan Kiekko on Kouvolan Valkealassa toimiva jääkiekkoseura, joka pelaa II-divisioonassa. Seuran kotihalli on Valkealan kirkonkylällä sijaitseva, vuonna 1993 rakennettu Valkealan jäähalli.

Kasvatit SM-liigassa

Roope Elimäki
Miska Siikonen
Sami Tamminen

Lähteet

Kouvolalaiset urheiluseurat
Suomalaiset jääkiekkoseurat
 Valkeala
Ranskan naisten jääkiekkomaajoukkue

Ranskan naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Ranskaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Ranskan jääkiekkoliitto, ja joukkueen valmentajana toimii Grégory Tarle.

Ranskalla on vuonna 2017 noin 2 200 naisjääkiekkoilijaa. Vuonna 2022 maassa oli yli 2 600 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa. Vuoden 2022 lopussa joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n hallinnoimalla jääkiekon maailmanranking-listalla 12. sijalla.

Sijoitukset

Maailmanmestaruuskilpailuissa 
 1999 – B-sarja, 
 2000 – B-sarja, 5.
 2001 – 1. divisioona, 5.
 2003 – 1. divisioona, 4.
 2004 – 1. divisioona, 4.
 2005 – 1. divisioona, 4.
 2007 – 1. divisioona, 3.
 2008 – 1. divisioona, 4.
 2009 – 1. divisioona, 6.
 2011 – 2. divisioona, 2.
 2012 – 1. divisioonan B-lohko, 3.
 2013 – 1. divisioonan B-lohko, 1.
2014 – 1. divisioonan A-lohko, 4.
 2015 – 1. divisioonan A-lohko, 3.
 2016 – 1. divisioonan A-lohko, 2.
 2017 – 1. divisioonan A-lohko, 6.
 2018 – 1. divisioonan A-lohko, 1 
2019 – 10.
2020 – 1. divisioonan kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 1. divisioonan kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 1. divisioonan A-lohko, 1.

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 
 1991 – 7.
 1993 – B-sarja, 3. (kokonaistulosten 9.)
 1995 – 11.
 1996 – 11.

Maailmanranking 

 2003 – 12.
 2004 – 13.
 2005 – 12.

 2006 – 14.
 2007 – 12.
 2008 – 11.
 2009 – 13.
 2010 – 14.
 2011 – 16.
 2012 – 16.
 2013 – 16.
 2014, helmikuu – 16.
 2014, huhtikuu – 14.
 2015 – 14.
 2016 – 12.
 2017 – 13.
 2018, helmikuu – 11.
 2018, huhtikuu – 10.
 2019 – 10.
 2020 – 10.
 2021 – 12.
 2022, helmikuu  – 12.
 2022, syyskuu  – 12.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ranskan jääkiekkoliiton kotisivut 
 Ranska nationalteamsoficehockeyssä 

Naisten jääkiekkomaajoukkueet
Ranskan jääkiekko
Terror Hungry

Terror Hungry on suomalaisen thrash metal -yhtye Lost Societyn toinen studioalbumi. Terror Hungry on julkaistu Pohjois-Amerikassa 1. huhtikuuta 2014 ja Euroopassa 4. huhtikuuta 2014 levymerkillä Nuclear Blast. Edeltäjäänsä Fast Loud Deathiin verrattuna albumi on tyylitään rankempi.

Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Samy Elbanna – laulu, kitara
 Arttu Lesonen – kitara
 Mirko Lehtinen – bassokitara
 Ossi Paananen – rummut

Tuotanto
 Nino Laurenne – tuottaja, äänittäjä (Sonic Pump studios)
 Jan Meininghaus – kansikuva, grafiikka

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2014 albumit
Lost Societyn albumit
Nino Laurennen tuottamat albumit
Taipaleenkylän taistelu

Taipaleenkylän taistelu (myös nimellä Kivitaipaleen taistelu) oli 12.–14. lokakuuta 1944 käyty Lapin sodan taistelu.

Ylimaan taistelun jälkeen Saksan vuoristojääkärirykmentti 218 ja vuoristotiedustelupataljoona 99 ryhmittyivät viivytysasemiin Ranuantielle, Kivitaipaleen kylän maastoon. Kenraaliluutnantti Krakaun käskystä vuoristojääkärirykmentti aloitti perääntymisen Rovaniemelle, kun taas vuoristotiedustelupataljoona 99 ryhmittyi Perunkajärvelle puolustukseen. Kivitaipaleen pohjoispuolella suomalaisten taisteluosasto Kurenmaa pyrki saartamaan saksalaisjoukot paikallisten kyläläisten opastuksella. Samalla suomalaisten pääjoukko eteni tien suunnassa. Suomalaisjoukot koukkasivat Ranuantien itä- ja länsipuolelta metsien kautta, motittaen saksalaisten pataljoonan. Suomalaisten suunnitelma ei kuitenkaan onnistunut, sillä eräs suomalainen upseeri vaihtoi puolta ja kavalsi operaation saksalaisille. Tämän vuoksi vuoristojääkärirykmentti 218 palasi takaisin vapauttaakseen saarretut joukot, lisäksi saksalaiset saivat tykistön tukea Rovaniemeltä. Uupumuksesta ja ammuspulasta kärsivä suomalaisosasto joutui tunnin kestäneen yhteenoton jälkeen vetäytymään tieltä, ja saksalaiset saivat vapautettua toverinsa. Tämän jälkeen saksalaisjoukot perääntyivät Rovaniemelle. Vetäytyessään saksalaiset käyttivät poltetun maan taktiikkaa tuhoamalla sillat, katkaisemalla tiet, polttamalla taloja sekä miinoittamalla kylän lähiympäristöä.

Taistelusta on pystytetty muistomerkki Ranua – Rovaniemen tien itäpuolelle, noin 3-4 km Kivitaipaleen kylästä pohjoiseen.

Lähteet

Lapin sodan taistelut
1944
Rovaniemen historia
Yhdystie 2171

Yhdystie 2171 on tie, joka kulkee Eurajoen Irjanteelta saman kunnan alueella sijaitsevaan Lauhtuun. Tien pituus on 5 kilometriä.

Tien osoitenimenä toimii koko matkalta Kämpäntie. Kämpäntien ja valtatien 8 risteyksessä sijaitseva entinen metsäkämppä, jossa on toiminut myöhemmin kahvilayritys, on yksi Vuojoen metsäradan varrella olleista metsäkämpistä ja ainoa niistä vielä jäljellä oleva.

Tien varrelle jääviin kohteisiin kuuluu Eurajoen seurakunnan käytössä oleva, vuonna 1953 rakennettu Irjanteen kappeli ja sen vieressä vuonna 1869 rakennettu kellotorni. Kappelia ympäröi Irjanteen uusi hautausmaa. Irjanteen kirkko vuodelta 1752, kellotapuli vuodelta 1758 ja sitä ympäröivä Irjanteen vanha hautausmaa ovat kylän keskustassa.

Lähteet

2171
Eurajoen liikenne
Tulisalvia

Tulisalvia (Salvia splendens) kuuluu heimoon huulikukkaiskasvit (Lamiaceae). Sitä viljellään yksivuotisena koristekasvina, vaikka se on oikeasti monivuotinen. Tulisalvia on kotoisin Brasiliasta. Se kasvaa siellä pensasmaisena, jopa 90 senttimetriä korkeana perennanna. Viljelylajikkeet voivat olla monta kertaa matalampia. Kukinto on aluksi vaatimaton tupsu, joka tuuhenee kesän aikana. Lajikkeilla kukkien väri voi olla kirkkaanpunainen, vaaleanpunainen, valkoinen, violetti, liila tai kaksivärinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tulisalvia (Salvia splendens)
 Puutarha.net: Tulisalvia (Salvia splendens)
 ITIS: Salvia splendens 
 United States Department of Agriculture (USDA): Salvia splendens 
 Flora of China: Salvia splendens 

Salviat
Härmesalvia

Härmesalvia (Salvia farinacea) kuuluu heimoon huulikukkaiskasvit (Lamiaceae). Se on monivuotinen. Tosin Suomessa sitä käytetään yksivuotisena ryhmäkasvina.

Härmesalvia on kotoisin Amerikasta, Teksasista ja New Mexicosta. Se kasvaa siellä pensasmaisena perennanna. Kasvista on olemassa kaksi värimuunnosta: tummansinikukkainen ja valkokukkainen. Viljelyssä on myös lajike, jolla on kaksiväriset kukat. Härmesalvian verso ja lehdet ovat sinertävän tai harmahtavan vihreitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Härmesalvia (Salvia farinacea)
 Puutarha.net: Härmesalvia (Salvia farinacea)
 ITIS: Salvia farinacea 
 United States Department of Agriculture (USDA): Salvia farinacea 

Salviat
Kirjosalvia

Kirjosalvia (Salvia viridis) kuuluu heimoon huulikukkaiskasvit (Lamiaceae). Sitä viljellään hyötykäytössä yksivuotisena koristekasvina.
Kirjosalvia on kotoisin Välimeren seudulta. Se kasvaa 40–60 senttimetriä korkeaksi. Kukat ovat vaatimattomia ja kasvin koristearvo perustuukin kauniisti värittyneisiin kukkia suojaaviin ylälehtiin. Ne ovat tummansinisiä, vaaleanpunaisia tai valkoisia. Kasvi sopii leikkokukaksi ja myös kuivakukaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Kirjosalvia (Salvia viridis)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kirjosalvia (Salvia viridis)
Puutarha.net: Kirjosalvia (Salvia viridis)
ITIS: Salvia viridis 
United States Department of Agriculture (USDA): Salvia viridis 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Salvia viridis 
Pherobase: Floral volatiles of Salvia viridis 

Salviat
Mikko Kivimäki

Mikko Antero Kivimäki (s. 1939) on suomalainen yritysjohtaja ja varatuomari. Hän oli Rautaruukin apulaisjohtaja 1971–1976, hallinnollinen johtaja 1976–1980, varatoimitusjohtaja 1980–1982 ja sen jälkeen toimitusjohtaja. Hän on saanut vuorineuvoksen arvon 1992.

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuorineuvokset
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
June Squibb

June Louise Squibb (s. 6. marraskuuta 1929 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-ehdokkuuden saanut näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa About Schmidt, Saanko esitellä: Joe Black, Naisen tuoksu, Kaukana taivaasta ja Nebraska, josta hän sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta.

Aiheesta muualla 
 

Vuonna 1929 syntyneet
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Elävät henkilöt
Niuva

Niuva on Kuopion 28. kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Julkulaan, idässä Rypysuohon, etelässä Puijonlaaksoon ja lännessä Kallaveteen. Niuvan itäosassa on pieni Kangaslampi.

Niuvan alueella sijaitsee historiallinen Niuvanniemen sairaala. Maankäytön osalta Niuva on pääasiassa peltoaluetta sairaalan ympärillä. Kaupunginosassa on vain vähän asutusta ja palveluita, jotka sijaitsevat lähinnä sairaala-alueella. Suurmäentien varrella toimii kuitenkin Länsi-Puijon päiväkoti. Kallaveden rannalla, niukasti Niuvan kaupunginosan eteläpuolella Puijonlaaksossa on uimaranta.

Niuvan sairaalan entisillä mailla sijaitsee myös Fagernäsin kartano. Fagernäsin tila on mainittu historiallisissa lähteissä jo 1500-luvulla ja on yksi Kuopion seitsemästä kantatilasta.

Lähteet
Neulaniemi

Neulaniemi on Kuopion 29. kaupunginosa. Se rajoittuu etelässä Neulamäkeen, pohjoisessa Savilahden poukamaan, lännessä Kallaveteen ja idässä Savilahden kaupunginosaan. Alueen koillisosassa on uimaranta, pohjoisempana venesatama pitkän metsätien päässä. Kaupunginosaan rakennuksista monet ovat vapaa-ajan asuntoja eikä vakituista asutusta juuri ole.

Laajan, eteläpuoliseen Kolmisopen kaupunginosaan jatkuvan Neulaniemen ulkoilualueen taukopaikkoihin kuuluu Neulaniemessä muun muassa Tervaruukin maja. Kaupunginosaan kuuluvan Kaijansaaren eteläpäässä on laavu ja pohjoisosassa kaksi nuotiopaikkaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Neulaniemestä ja suarten takkoo, Tarinoita mökkikylästä kaapunnin kaenalossa. Toim. Sirpa Herranen. 2006.
 Kuopion kuntoladut 2018-2019 (latukartta: koko kaupunkialue, pdf)
 Kolmisoppi-Neulamäki (esite ulkoilualeen karttoineen, pdf) (kuopio.fi)

Kuopion kaupunginosat
Porin Karhu HT

Karhu HT on porilainen vuonna 2000 perustettu jääkiekkoseura, joka pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa.

Nykyinen kokoonpano

Lähteet 
 Karhu HT Eliteprospects.com –sivustolla

Aiheesta muualla 
 Karhu HT:n kotisivut

Suomi-sarjaseurat
Porilaiset urheiluseurat
Vuonna 2000 perustetut urheiluseurat
Felipe González (täsmennyssivu)

Felipe González voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:

 Felipe González Márquez (s. 1942), espanjalainen poliitikko
 Felipe González González (piispa) (s. 1944), espanjalainen roomalaiskatolinen piispa
 Felipe González González (s. 1947), meksikolainen poliitikko.
Lybiinae

on tukaanien alaheimo.

Tukaanit (heimo)
Onni Kustannus

Onni Kustannus Oy on oululainen ristikkolehtien ja -kirjojen kustantaja, jonka valikoimaan kuuluu 20 erilaista lehtipisteissä myytävää ristikkojulkaisua. Onni Kustannuksen tunnetuimmat tuotteet ovat Onnen Helpot Ristikot, Timantti Ristikot, Ristikko Aarre, Ristikko Pommi sekä 100 Ristikkoa, joka on tällä hetkellä Suomen lehtipisteissä kansihinnoilla mitattuna kaikkein myydyin ristikkolehti.

Ristikkolehdet 
 Onnen Helpot Ristikot
 Onnen Helpot Extra
Onnen Kausiristikot
 Ristikko Pommi
 Timantti Ristikot
 Ristikko Aarre
 Ristikko Jumbo
 Pommin Helpot Ristikot
Pommin Helppo Ristikkopaketti
100 Ristikkoa
Ristikko Pöllö

Krypto- ja sudokulehdet 
 Onnen Kryptot
Onnen Kausikryptot
 Krypto Pommi
Krypto Aarteet
Pommin Suuri Kryptopaketti
 Onnen Sudokut Extra

Kirjat 
 Ristikko Vuosikirja
 Krypto Vuosikirja
 Sudoku Vuosikirja

Aiheesta muualla 
 www.onnikustannus.fi

Suomalaiset lehtitalot
Suomalaiset kirjankustantamot
Tapporaha

Tapporaha oli julkisista varoista maksettava palkkio suurpedon tai vahinkoeläimeksi määritellyn eläimen tappamisesta. Palkkiosta luovuttiin Suomessa vuonna 1975. Silloisen metsästyslain mukaan suden ja ahman tappamisesta sai 500, ketusta 20 ja hylkeestä 40 markkaa. Muista petoeläimistä ja riistalle vahingollisiksi määritellyistä petoeläimistä valtioneuvosto saattoi maksaa valtion tulo- ja menoarviossa osoitetun määrärahan puitteissa. Valtioneuvostolla oli joissakin tapauksissa mahdollisuus korottaa tapporaha kaksinkertaiseksi. Ketun tapporaha nostettiin 1950-luvun puolivälissä 1 000 markasta 2 000 markkaan, jolloin eläin oli lähellä kadota Suomesta kokonaan.

Tapporahaa oli maksettu jo 1800-luvulla. Pitäjänkokous Helsingin pitäjässä oli päättänyt vuonna 1820 maksaa tapporahaa petojen kaatajille, koska jahtivoudin johtamien yleisten jahtien järjestäminen oli osoittautunut epäonnistuneeksi keinoksi petoeläinten tuhoamisessa. Varsinkin sudet olivat aiheuttaneet vahinkoa paikallisille karjanomistajille. Kaadetusta karhusta oli pitäjänkokouksen päätöksen mukaan maksettava 40 ruplaa sekä kaadetusta sudesta tai ilveksestä 20 ruplaa. Tapporaha oli saatettu maksaa myös viljana, jolloin sudesta oli saanut yhden ruistynnyrin.

Ahman, ketun ja suden tapporahan maksoi sen paikkakunnan poliisimestari tai nimismies, jossa eläin oli tapettu. Hylkeen tapporahan maksoi sen paikkakunnan poliisipäällikkö, jossa palkkion hakija asui.

Ahmasta ja sudesta palkkio maksettiin sille, joka esitti eläimen kokonaisen nahan poliisilaitoksella. Ketusta oli esitettävä koko eläin tai nahka, jonka oikea etujalka oli nylkemätön kynsistä ranneniveleen saakka. Hylkeestä oli esitettävä alaleuka molempine luineen.   

Vuonna 2016 nousi uutisiin, että susista maksetaan tapporahaa Venäjän Karjalassa metsästäjille. Venäjän valtio maksaa noin 50 euroa ja suomalaiset saman verran hännältä edellyttäen, että susi tulee Suomen puolelta Pohjois-Karjalasta.

Lähteet 

Metsästys
Vantaan historia
Namer

Namer (, leopardi) on israelilainen miehistönkuljetusvaunu, joka suunniteltiin Merkava-taistelupanssarivaunun pohjalta. Namerin käyttöönotto Israelissa alkoi vuonna 2008.

Suunnittelu

Namerin suunnittelussa otettiin huomioon korjaamisen helpottaminen, jonka takia ajoneuvossa on modulaarinen panssarointi. Ajoneuvossa on myös V-muotoinen alusta ja NBC-suojaus. Ajoneuvosta on myös sotilasambulanssiversio.

Aseistus
Namer aseistetaan Samson RCWS -asejärjestelmällä, jossa on joko M2 Browning -konekivääri tai Mk 19 -kranaattikonekivääri. Toissijaisena aseistuksena voi olla FN MAG -konekivääri, 60 mm kranaatinheitin tai 12 savukranaattia.

Moottori
Namerissa on Teledyne Continentalin 1 200 hevosvoiman (895 kW) 12-sylinterinen, ilmajäähdytteinen dieselmoottori. Voimakkaan moottorin ansiosta 60 000 kg painava ajoneuvo pystyy liikkumaan vaikeassakin maastossa.

Tekniset tiedot
Alkuperämaa: Israel
Suunnittelija: Israel Military Industries
Valmistaja: IDF Ordnance
Yksikköhinta: 3 miljoonaa USD
Paino: 60 000 kg
Miehistö: 3 (komentaja, ohjaaja, asejärjestelmän käyttäjä) ja jopa 12 sotilasta
Toimintakantama: 500 km
Nopeus: 60 km/h

Lähteet
http://www.israeli-weapons.com/weapons/vehicles/engineer_vehicles/merkava_arv/Merkava_ARV.htm (Haettu 8.11.2014)

Käyttäjävaltiot

Israelilaiset kuljetuspanssarivaunut
Serbian moottoritieverkko



Suunniteltu moottoritieverkko 

Moottoritiet (Autoput)

Moottoriliikennetiet (Brzi put)

Lähteet 
http://maps.google.fi/

http://motorways-exitlists.com/

Moottoritiet
Moottoritieverkko
New

New on Paul McCartneyn vuonna 2013 julkaisema studioalbumi. Se on kuuteen vuoteen, sitten vuoden 2007 Memory Almost Fullin, McCartneyn ensimmäinen albumi, joka sisältää uutta musiikkia. New on McCartneyn aiempia albumeita äänimaailmaltaan elektronisempi, ja vaikka se edustaa perinteistä rock-musiikkia, monien kappaleiden taustalla on elektronisia vivahteita. Kriitikot kehuivat albumia vuolaasti, ja se myös menestyi kaupallisesti hyvin: se oli sekä Yhdysvaltojen että Britannian albumilistan kolmas. Myyntimääriltään New oli McCartneyn menestynein albumi sitten vuoden 1989 Flowers in the Dirtin. Albumin kaikki kappaleet ovat McCartneyn itse tekemiä, mutta muutamat niistä on kirjoitettu yhdessä albumin tuottajien kanssa. 

Albumilta julkaistiin kaksi singleä, nimikappale "New" ja "Queenie Eye". New nousi Suomen virallisen listan sijalle 27.

Kappaleet

Deluxe & keräilijä painosten bonuskappaleet

Japanin bonuskappale

Keräilijä painoksen bonuslevy

Arvostelut 
 Metacritic: 77/100
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: A–
 Pitchfork Media: 7.8/10
 Rolling Stone:

Lähteet 

Vuoden 2013 albumit
Paul McCartneyn albumit
Orivirta

Orivirta on salmi Savonrannassa Saimaan vesistössä. Se yhdistää Paasiveden Pyyveden ja Enonveden kautta Haukiveteen.

Lähteet 

Saimaa
Oriveden–Pyhäselän alue
Savonranta