Inkluusio (kasvatustiede)

Inkluusio tarkoittaa jokaisen oppilaan oikeutta päästä opetuksen piiriin tavallisissa koululuokissa riippumatta siitä, onko hänellä oppimisvaikeuksia tai jokin vamma tai sairaus. Inklusiivisessa opetuksessa oppilaita kohdellaan tasaveroisesti, eikä heitä luokitella ominaisuuksien tai taipumusten mukaan. Inklusiivisessa koulutusjärjestelmässä ei ole erillisiä erityiskouluja tai erityisluokkia, vaan lähikoulu on kaikkien oppilaiden yhteinen koulu alusta asti.

Inkluusion toimimisen edellytyksenä on se, että lähikouluille taataan resurssit vastata kaikkien oppilaiden tarpeisiin. Inkluusio vaatii joustavia ja kaikkien oppilaiden osallisuutta korostavia opiskelujärjestelyjä.

Inkluusiota edeltää integraatio, jossa yksittäinen haasteelliseksi katsottu tai erityistukeen oikeutettu oppilas sijoitetaan osittain yleisopetuksen ryhmään, tai erityiskoulu sijoitetaan fyysisesti yleisopetuksen koulun yhteyteen.

Historia

Kansainvälinen historia 
Alun perin inkluusio on Yhdistyneiden kansakuntien ja Unescon piirissä kehitetty ajattelutapa, jossa korostetaan kaikkien vammaisten henkilöiden oikeutta kuulua tavallisiin yhteisöihin sen sijaan, että heidät sijoitettaisiin omiin erillisiin palvelujärjestelmiinsä. Inkluusion käsite esiintyi ensimmäisen kerran YK:n ohjelmista Salamancan julistuksessa  vuonna 1994. Siinä vaadittiin periaattessa kaikkien vammaisten henkilöiden oikeutta päästä opetuksen piiriin tavallisissa koululuokissa. Erityisluokkasijoitusten tuli olla vain "harvinainen poikkeus". 

Inkluusion käsite tuli korvaamaan YK:n aikaisemmissa julistuksissa (esim. Standard Rules, 1993)  käytettyjä ilmaisuja "täysi osallistuminen ja tasa-arvo" (full participation and equality) tai "täysi integraatio" (full integration). Uusi käsite omaksuttiin yhdysvaltalaiselta tieteelliseltä seuralta TASH , joka oli alkanut puhua inkluusiosta 1990-luvun alussa. Uuden käsitteen avulla haluttiin havainnollistaa keskeistä ajattelutavan muutosta. Integraation käsite oli kytkeytynyt ajatukseen porrasteisesta palvelujärjestelmästä, jossa vammaiset henkilöt pääsivät tavallisten palvelujen piiriin "mahdollisuuksien mukaan". Yhteisöön liittyminen eli integraatio oli riippuvaista henkilön vamman asteesta ja hänen kuntoutumisestaan. Inkluusio puolestaan merkitsi jokaisen henkilön suoraa osallistumista. Sen tekivät mahdolliseksi normaaliympäristöön tuodut yksilölliset tukitoimet. 

Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö OECD alkoi 1990-luvulla käyttää myös käsitettä inkluusio, kuitenkin muuttuneessa merkityksessä siten, että sana oli vain perinteisen integraatiokäsitteen synonyymi. Enimmäkseen näin ymmärrettynä inkluusion käsite on levinnyt myös suomalaiseen käyttöön. Inkluusiosta puhuttaessa on tarpeen aina tarkentaa, käytetäänkö OECD:n uudelleen määrittelemää vai alkuperäistä Unescon käsitettä.

Suomessa
Ensimmäinen suomalainen vammaispoliittinen "inklusiivinen" laki oli vuoden 1987 vammaispalvelulaki . Siinä todetaan, että "kunnan on huolehdittava siitä, että kunnan yleiset palvelut soveltuvat myös vammaiselle henkilölle".

Suomalaisessa koulutuspolitiikassa inklusiivisuus on otettu 2000-luvulla ihanteeksi. Inklusiivisuutta perustellaan kansainvälisillä ja kansallisilla sopimuksilla, kuten lapsen oikeuksien sopimuksilla ja yleissopimuksella vammaisten henkilöiden oikeuksista.

Suomessa vuonna 2014 julkaistussa ja vuosina 2016–2019 käyttöön tulleessa perusopetuksen opetussuunnitelmassa edellytetään, että perusopetuksessa noudatetaan inkluusioperiaatetta. Inkluusion käsitettä ei opetussuunnitelmassa avata tai tulkita, eikä suunnitelmassa kuvata, miten inkluusion edellyttämä oppilaille annettava tuki tulee toteuttaa. Suomen kunnat ovatkin toteuttaneet inkluusiota eri tavoin. Erityiskoulujen määrä on laskenut. Joissain tapauksissa erityisoppilaan aiemmin pienryhmissä saama tuki on katkennut, kun hänet on integroitu. Opettajien ammattijärjestön mukaan inklusiivisuutta onkin käytetty kunnissa säästökeinona, vaikka inklusiivisuus vaatii resursseja. Lisäksi käytöshäiriöisten ja tukea tarvitsevien lasten integroinnin on katsottu heikentäneen oppimisrauhaa.

Lähteet 
 Salamanca Statement,1994
 UN:Standard Rules, 1993

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Inkluusio eli osallistava kasvatus

Koulutus
Seulonnan keskeiset artikkelit