joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Miss Yyteri

Miss Yyteri (myös Hiekkarantojen kuningatar) oli vuosina 1950–2001 Porin Yyterissä järjestetty kauneuskilpailu. Se oli aikoinaan Miss Suomi -kilpailun jälkeen Suomen tunnetuimpia ja arvostetuimpia kauneuskilpailuja.

Kilpailun järjestämisen aloitti vuonna 1950 urheiluseura Porin Tarmo. Ensimmäisellä kerralla valittiin Miss Yyteri, mutta seuraavana vuonna kilpailun nimi muutettiin Hiekkarantojen kuningattareksi. Kilpailu oli suosittu yleisötapahtuma, ja parhaina vuosina sitä arveltiin olleen seuraamassa jopa 7 000 henkeä. Vuonna 1970 kilpailu muuttui jälleen Miss Yyteri -nimiseksi, ja se siirtyi hiekkarannalta sisätiloihin. Vuodesta 1974 lähtien se järjestettiin samana vuonna valmistuneen Yyterin kylpylähotellin tiloissa.

Kilpailun voittajista on myöhemmin Miss Suomeksi kruunattu Ritva Wächter vuonna 1961 ja Tanja Vienonen 1991. Vuoden 2003 Miss Suomi Anna Strömberg valittiin Miss Yyterin I perintöprinsessaksi vuonna 1999. Muita molemmissa kilpailuissa kolmen parhaan joukkoon sijoittuneita ovat muun muassa Marja Ryönä, Maila Östring, Arlene Kotala sekä Kati Nirkko.

Kilpailun voittajia 

1951 Irja Heikkilä
1958 Alvi Kalliokoski
1959 Ritva Wächter
1960 Marja Ryönä
1961 Astrid Frederiksen
1962 Helen Sundqvist
1963 Maila Östring
1964 Tarja Ruhanen
1965 Laila Kärkkäinen
1966 Hedy Rännäri
1967 Camilla Lassila
1969 Britt-Marie Sandqvist
1972 Paula Pärnänen
1975 Sirpa Mauriala
1976 Asta Seppälä
1977 Eija Laaksonen

1986 Marjo Honko (Mari Koskinen, Margit Iltanen)
1987 Johanna Järvensivu
1989 Anna Ahola
1990 Tanja Vienonen
1991 Arja Itkonen
1992 Arlene Kotala
1993 Marika Rantapere
1994 Päivi Lehmusvaara
1995 Minna Mäki-Kala
1996 Riikka Rantala
1997 Kati Nirkko
1998 Heidi Sjöblom
1999 Kirsi-Mari Mustonen
2000 Miia Lakkisto
2001 Jenni Anttila

Lähteet 
Hannes Tiira: Yyteri – Hiekkarantojen kuningatar, Ai-Ri Offset 2005. ISBN 952-91954-4-3

Aiheesta muualla 
 Hiekkarantojen kuningatar 1951 Ylen Elävässä arkistossa

Suomen kauneuskilpailut
Porin tapahtumat
Edvard von Boehm

Edvard von Boehm (vuoteen 1903 Boehm; 14. heinäkuuta 1841 Sortavala – 25. tammikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja senaattori.

Edvard Boehmin vanhemmat olivat kauppias Christian Edvard Boehm ja Emilia Aurelia Wahlberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lukiosta vuonna 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864. Hän opiskeli sen jälkeen lakia ja sai varatuomarin arvon 1869. Boehm toimi vuosina 1883–1895 Suomen passiviraston päällikkönä Pietarissa sekä Hämeen läänin kuvernöörinä 1895–1899. Vuosina 1900–1905 hän oli senaatin talousosaston jäsenenä sekä siviilitoimituskunnan päällikkönä ja sen jälkeen Helsingin keisarillisen palatsin hoitajana vuoteen 1917 asti.

Boehm sai valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1885 ja hänet aateloitiin vuonna 1903 nimellä von Boehm. Hänestä polveutuu von Boehmin aatelissuku, joka esiteltiin Ritarihuoneelle vuonna 1904. Edvard von Boehmin pojanpoika oli taidemaalari ja -graafikko Tuomas von Boehm.

Lähteet

Suomalaiset senaattorit
Hämeen läänin maaherrat
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1919 kuolleet
Johan Olofsson Stiernhöök

Johan Olofsson Stiernhöök (27. helmikuuta 1596 Rättvik, Kopparberg – 25. kesäkuuta 1675 Tukholma) oli ruotsalainen oikeustieteilijä, ”Ruotsin oikeustieteen isä”. Hän otti synnyinseutunsa Taalainmaan mukaan nimekseen Dalecarlus. 

Stiernhöökin vanhemmat olivat kirkkoherra Olaus Petri Hedemorensis ja Margareta Johansdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1619 ja valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1624 tai 1625. Hän opiskeli myös Saksassa Leipzigissä, Jenassa, Wittenbergissä ja Rostockissa.

Stiernhöök oli Västeråsin lukion oikeus- ja valtiotieteen lehtorina 1624–1630 ja opiskeli 1626-1628 Leidenissä, Oxfordissa ja Cambridgessä. Turun hovioikeuteen hän tuli 1630 asessoriksi, ja oli samalla Pohjois-Suomen laamannikunnan alilaamanni 1636–1640. Hän oli Turun akatemian ensimmäinen oikeustieteen professori vuodesta 1640. Ahvenanmaan tuomari hän oli 1641–1646. Hän siirtyi 1647 Ruotsiin, jossa hänestä tuli revisiosihteeri. Hänet aateloitiin 1649 nimellä Stiernhöök ja hän sai hovineuvoksen arvon 1666. Hän julkaisi svealaisten ja götalaisten vanhasta oikeudesta teoksen De jure Sueonum et Gothorum vetusto.

Lähteet

Ruotsalaiset oikeustieteilijät
Ruotsalaiset tuomarit
Turun akatemian professorit
Vuonna 1596 syntyneet
Vuonna 1675 kuolleet
Suomalaiset professorit
August Wilhelm Stiernstedt

August Wilhelm Stiernstedt (1812–1880) oli ruotsalainen numismaatikko ja vuodesta 1855 valtionheraldikko. Hänen pääteoksensa oli Sveriges ridderskaps och adels vapenbok, joka ilmestyi 1857–1865. Sitä jatkoi C. A. Klingspor. Myöhemmin H. F. Antell osti Suomeen hänen suuren rahakokoelmansa.

Lähteet 

Numismaatikot
Ruotsalaiset heraldikot
Vuonna 1812 syntyneet
Vuonna 1880 kuolleet
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1958

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1958 pelattiin Alankomaissa heinäkuussa. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta. Alankomaat joutui alkuotteluissaan tiukoille Saksan ja Italian kanssa voittaen molemmat vasta jatkovuoropareissa. Finaalissa Italia kaatui jo hieman helpommin 5-2.

Ottelut

Lopulliset sijoitukset

Euroopan mestari  1958
 Alankomaat
3. mestaruus

Lähteet

 the-sports.org/baseball

1958
Vuoden 1958 baseball
Alankomaiden baseball
Östman

Östman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Adina Östman (1895–1972), suomenruotsalainen uskonnollinen kirjailija
 Arnold Östman (s. 1939), ruotsalainen kapellimestari
 Kim Östman (s. 1978), suomalainen tutkija ja tietokirjailija
 Peter Östman (s. 1961), suomalainen poliitikko (kristillisdemokraatit)
 Richard Östman (s. 1992), suomalainen korkeushyppääjä
 Thyra von Beetzen-Östman (1872–1954), ruotsalaissyntyinen naisasianainen ja ihmisoikeusaktivisti.
Etelänruttojuuri

Etelänruttojuuri (Petasites hybridus) on asterikasvien heimoon ja ruttojuurten sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa alun perin viljelykarkulaisena Etelä-Suomessa. Sitä kasvatetaan myös perennana, ja se on tuotu Suomeen alkuaan rohdoskasviksi. Etelänruttojuuri on tullut Pohjolaan luostarien munkkien mukana. Sitä on käytetty nimensä mukaisesti keskiaikana haavoja parantavana, mutta ennen kaikkea ruttolääkkeenä. Harvinainen etelänruttojuuri luetaan Suomessa haitallisiin vieraslajeihin.

Ulkonäkö ja koko 
Etelänruttojuuri on monivuotinen, juurakollinen ruohokasvi, jonka kasvukorkeus on 15–40 senttimetriä. Punaruskea-sinipunainen varsi on etenkin latvasta karvainen. Kasvin lehdet ovat laakeita, kookkaita ja pitkäruotisia; suvun tieteellinen nimi (Petasites) tuleekin kreikan kielen sanasta "petasos", joka tarkoittaa leveälieristä hattua. Jopa 50–70 senttimetriä leveä lehtilapa on herttatyvinen, kulmikas, tylppähampainen, alta tiheäkarvainen ja päältä kaljuuntuva; tyviliuskat ovat pyöreäkärkisiä.

Etelänruttojuuri kukkii varhain keväällä, joskus jo maalis–huhtikuussa, mutta tavallisimmin kesäkuuhun asti. Se on kaksikotinen eli sen hede- ja emikukat ovat eri kasveissa. Suomessa emikasvit ovat kuitenkin hyvin harvinaisia. Kukinto on 15–50 kukasta koostuva punertava mykerö. Kussakin kukassa on joko viisi hedettä tai yksi kaksiluottinen emi. Hedelmä on kellanruskea pähkylä, jonka päässä on hapsihaivenia; Suomessa hedelmää ei kuitenkaan muodostu ja kasvi lisääntyy suvuttomasti.

Elinympäristö 
Etelänruttojuuri kasvaa ojanvarsilla, järvenrannoilla, pellon- ja tienpientareilla, metsänlaiteilla, pihoilla, puistoissa ja joutomailla. Se viihtyy mangaanipitoisessa maassa.

Käyttö 
Etelänruttojuuren juurta ja tuoreita lehtiä voi käyttää rohdoksena. Ruttojuurelle tyypillisiä yhdisteitä ovat seksviterpeenialkoholeihin luettavat petasinolit, petasiini, isopetasiini, fukinoni ja furanopetasiini. Petasiinilla ja isopetasiinilla väitetään olevan kouristuksia laukaiseva vaikutus, ja kasvia on käytetty kouristuskipua lievittävänä, maksan ja mahan toimintahäiriöissä, suoliston vaivoissa sekä kuukautiskivuissa.

Ruttojuuren rohdoksilla on arveltu olevan hidastava vaikutus syöpäkasvainten kasvussa Sen epäillään johtuvan kasvin, etenkin lehtien, suuresta mangaanipitoisuudesta. Kasvi onkin mangaaninsuosija ja mangaanin puutteen ravinnossa arvellaan edistävän syöpiä.

Kasvi sisältää myös maksamyrkyiksi luettavia senekioniineja, jotka ovat myös muta- ja teratogeenisia.  Siksi kasvia ei tule itse kerätä rohdostuotteeksi. Ruttojuuren kaupallisista rohdoksista ja valmisteista nämä haitalliset pyrrolitsidiinialkaloidit on mahdollisesti poistettu.

Lähteet 
 
 Luontoportti: Etelänruttojuuri (Petasites hybridus)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Yrttitarha: Etelänruttojuuri (Petasites hybridus)
 ITIS: Petasites hybridus 
 United States Department of Agriculture (USDA): Petasites hybridus 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Petasites hybridus 

Ruttojuuret
Lääkekasvit
Stoppage in transitu

Stoppage in transitu eli pysäyttämisoikeus, stoppausoikeus on kaupankäynnin termi, joka tarkoittaa myyjän oikeutta estää tavaran luovutus ostajalle, jos tämä on osoittautunut maksukyvyttömäksi. Suomen laissa on säädöksiä asiasta kauppalaissa, konkurssilaissa ja merilaissa. Oikeutta voidaan käyttää niin että myyjä pitää tavaran hallussaan tai jos se on jo lähetetty, estää sen luovuttamisen ostajalle. Kauppalain 54 §:n mukaan myyjä menettää pysäyttämisoikeutensa sinä hetkenä, jolloin esineen hallinta on luovutettu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lectric Law Library, Lectlaw: Stoppage in transitu 
 

Kauppaoikeus
Valkiajärvi (Kankaanpää, Niinisalo)

Valkiajärvi  on Satakunnassa Kankaanpäässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Valkiajärvi on osa Taulunojan valuma-aluetta.

Kankaanpäässä on toinenkin Valkiajärvi Hemiänkylällä.

Maantietoa 
Järven pituus on 1,7 kilometriä, leveys 1,3 kilometriä ja sen pinta-ala on 129 hehtaaria. Se sijaitsee Hämeenkankaan ja Pohjankankaan yhtymäkohdassa Kankaanpään Niinisalon varuskunnan itäpuolella. Järven länsi- ja pohjoisrantaan laskee vain muutama pikkuoja, mutta sen itärantaa, jossa on soita, laskee kymmenkunta suo-ojaa. Itäsrannalla sijaitsee myös järven laskuoja Tauluoja, joka laskee 3,7 kilometrin pituisena Kivijoen valuma-alueen alapäähän kohtaan, mistä alkaa Naurisjoen alue. Rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä. Rannat ovat heikkapohjaista kangasmetsää tai taajama-aluetta, mutta itärannoilla rantaan rajautuu myös soita. Länsi- ja pohjoisrannat kuuluvat Puolustusvoimille.  Itärannalla on lähes 20 vapaa-ajan asuntoa tai muuta kiinteistöä. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13225. Järven pohjoisrannalla on uimaranta ja etelärannalla on laavu.

Luonto 
Hämeenkangas ja Pohjankangas ovat merkittäviä pohjavesialueita. Valkiajärvi saa varmasti suuren osan vedestään pohjavesistä, sillä järvi lähes katkaisee harjujakson leveydellään. Näin leveä katkos yhtenäisessä harjujaksossa selitetään suuren kuolleen jään kappaleella, joka jäi hiekan alle puristukseen ja suli jääkauden jälkeen pois. Paikalle jäänyt painauma peittyi vedellä, jolloin järvi oli syntynyt. Järven alla on todennäköisesti vielä kymmeniä metrejä hiekkaa.

Historiaa 
Valkiajärven kautta kulki vanha keskiaikainen maantie Kyrönkankaantie.

Niinisalon kasarmialuetta rakennettaessa vuosina 1934–1935 päätettiin johtaa kasarmialueen jätevedet sellaisinaan Valkiajärveen. Tämän seuraukset olivat nähtävissä varsin pian, ja keväällä 1937 lähetettiin järvestä vesinäytteet Puolustusvoimien Kemialliselle Koelaitokselle. Tilanne paheni seuraavina vuosina ja elokuussa 1939 uusien vesinäytteiden lähettämisen yhteydessä mainittiin, että todennäköisesti helteisen sään vaikutuksesta järven pinnalle oli muodostunut limakerros, joka peitti liki puolet järvestä ja kulkeutui tuulen mukana lauttana rannalta toiselle. Saman kuun lopulla mainittiin lisäksi, ettei järven vesi kelvannut enää pyykinpesuun ja pienten kalojen kuolleisuus oli huomattavasti lisääntynyt. Järven tilanne pysyi samankaltaisena 1950-luvulle saakka, jolloin varuskunnan jätevesihuolto järjestettiin uudelleen. Näillä toimenpiteillä järvi onnistuttiin pelastamaan. Varuskunnan jätevedenpuhdistamo rakennettiin vuosina 1965–1966.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen ympäristökeskuksen Järviwiki
 Puolustusvoimat: Niinisalon varuskunta 

Jämijärven valuma-alue
Kankaanpään järvet
Santasport Lapin Urheiluopisto

Santasport Lapin Urheiluopisto on suomalainen, Rovaniemellä sijaitseva liikunnan ja vapaa-ajan keskus. Santasport on aloittanut toimintansa vuonna 1972 nimellä Lapin Urheiluopisto, ja se on vapaan sivistystyön oppilaitos ja valtakunnallinen liikunnan koulutuskeskus. Se on Suomen urheiluopistoista uusin ja osa Lapin Urheiluakatemiaa. Nykyään nimellä Santasport Lapin Urheiluopisto toimiva yritys tarjoaa lisäksi kattavasti eri liikunnan ja vapaa-ajan palveluita.

Urheiluopiston ovat suunnitelleet arkkitehdit Marjatta ja Martti Jaatinen.

Tilat ja liikuntapaikat

Santasport Lapin Urheiluopiston tiloissa:
 urheiluhalli
 sauna- ja allasosasto
 kuntosali
 ryhmäliikuntatilat
 keilahalli
 majoitustilat (Sporthotel-huoneet, Kammi-huoneet)
 eri kokoisia kokoustiloja
 Lappset Funpark
 CrossFit -sali
 ravintolamaailma (Buusti, Puhti ja Leiripaikka)
 
Samassa pihapiirissä:
 jalkapallokenttä
 palloiluhalli Ounashalli
 jäähalli Lappi Areena
 Seikkailupuisto Huima

Keskuksen välittömässä läheisyydessä:
 Frisbeegolf-rata
 kattava pururata- ja hiihtolatuverkosto
 Ounasvaaran Hiihtokeskus
 Sky Hotel Ounasvaara

Keilahalli

Santasportin keilahallissa on 12 rataa, hohtokeilausta sekä automaattinen pistelaskujärjestelmä. Keilahallin yhteydessä toimii Buusti Lounge & Deli, josta voi ostaa virvokkeita, välipaloja, keittolounaan, salaattiannoksia, burgereita sekä pientä purtavaa. Buustissa on A-oikeudet.

Lähteet 
http://www.santasport.fi

Viitteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu
Lappi oppilaitokset
Studentum Santasport Lapin Urheiluopisto

Suomen urheiluopistot
Rovaniemen oppilaitokset
Johannes Suhola

Johannes Suhola  (synt. Smirnov, 5. marraskuuta 1908 Salmi – 2. syyskuuta 1984 Kuopio) oli suomalainen rovasti. Hän toimi ortodoksisen pappisseminaarin opettajana vuodesta 1935 ja oli sen rehtori vuodesta 1942. Suhola oli myös Ortodoksisten Nuorten Liiton puheenjohtaja 1943–1957.

Julkaisuja
Askeesi ja sen ilmenemismuodot Valamossa, 1936
Suomen kreikkalaiskatolisen pappisseminaarin vaiheita 1918–1948 teoksessa Suomen kreikkalaiskatolinen pappisseminaari, 1948

Lähteet

Suomalaiset papit
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Suomen ortodoksisen kirkon papit
Suolahti (täsmennyssivu)

Suolahti tarkoittaa seuraavia:

 Suolahti, entinen kaupunki
 Suolahti, Lappeenrannan kaupunginosa

Sukunimi 
 Suolahden suku
 Edvard Wilhelm Suolahti, vuoteen 1906 Palander; (1845–1914), Hämeenlinnan lyseon saksan ja venäjän kielen lehtori 
 Eino E. Suolahti (1914–1977), kustannuspäällikkö ja Akateemisen Kirjakaupan johtaja
 Eino Suolahti (1879–1951), kenraali ja Suomen armeijan ylilääkäri
 Ernesti Suolahti (1873–1947), everstiluutnantti, Etelä-Hämeen suojeluskuntapiirin päällikkö
 Gunnar Suolahti (1876–1933) Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian professori
 Heikki Suolahti (1920–1936),  säveltäjä
 Hugo Suolahti (1874–1944), Helsingin yliopiston germaanisen filologian professori ja rehtori
 Jaakko Suolahti (1918–1987), Helsingin yliopiston yleisen historian professori
 Olli Suolahti (alkuaan Palander, 1885–1952) laulaja

Katso myös
Palander

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Karkia Mistika Records

Karkia Mistika Records on Porissa toimiva lähinnä uuteen jazziin ja underground-musiikkiin keskittynyt levy-yhtiö, jonka on perustanut porilainen Jyrki Laiho vuonna 2002.  

Se on julkaissut muun muassa Halme Prospektin, Hot Herosin, Faarao Pirttikankaan, Sound & Furyn, Ville Leinosen sekä Mama Longhornin albumeja. Lisäksi Karkia Mistikalta on ilmestynyt Kansanturvamusiikkikomissio- ja The Leo Bugariloves -yhtyeiden koko tuotanto uudelleenjulkaisuna. Vuonna 2017 Nikolai Bladin Kotiinpaluu sai Etno-Emma-palkintoehdokkuuden. 2018 Jazzmuusikot ry valitsi Laihon Vuoden Jazzdiggariksi. Yleisradion Jazzradio myönsi 2019 Jyrki Laiholle Varjo-Yrjö -tunnustuksen suomalaisen jazzkulttuurin eteen tehdystä edistämistyöstä. 2020 Laiho sai Suomen Musiikintekijät ry:n Pro Musiikintekijät -kunniamaininnan, joka myönnetään suomalaisen kevyen musiikin aseman edistämisestä.

Julkaisuja 

Hot Heros feat. Iro Haarla: Vodjanoi (11/2020)
Lampen: s/t (9/2020) (Kalle Kalima & Tatu Rönkkö)
Emola-Hatsina String Band: Hobo Sapiens (9/2020) (Esa Kuloniemi & Antero Mentu)
Tampo: TampoMambo - Live Vastavirta-clubilla 21.7.2018 (2019) 
Astro Can Caravan: Outer Space Takes - Unheard Journey 2002 - 2008 (2019)
 Faarao Pirttikangas & Nubialaiset: Syvä Sawo (2019)
 Halme Prospekt: Bluespektor (2018)
 Sound & Fury: Thundering Of Dawn (2018)
 Veli-Matti O Äijälä: Keskellä Ei Mitään (2018)
 The Leo Bugariloves: Help! (2018)
 Kalmisto Trio: Meeting (2017)
 Eero Savela & Affe Forsman: Affe Ja Eero (2017)
 Nikolai Blad: Kotiinpaluu (2017)
 The Kolmas: Kolmas Musiikki (2017)
 Talmud Beach & Faarao Pirttikangas: s/t (2017)
 Saijaa Saijaa: Dyynimukulakuukunen (2017)
 Veli-Matti O Äijälä: Raskas Alzheimer (2017)
 Rakka/Black Motor: s/t (2017)
 Mama Longhorn: Age Two (2017)
 The World Mänkeri Orchestra feat. Jone Takamäki: Polaire (2016)
 Hot Heros: Fill Up With Old TIme Salvation (2016)
 David Ornette Cherry: Ensemble For Improvisors (2015)
 Cosmo Jones Beat Machine: Skunkadelicatess (2015)
 Ville Leinonen: Death Black Dream (2014)
 500 Kg Lihaa: Yksinäinen Ratsastaja (2014)
 Aki Peltonen: Armor, Gravil, Fernum (2014)
 Sur-rur: Ajan Paksu Lakana (2013)
 Riko Goto Trio: Six Colors (2013)
 Black Motor: Vaarat Vastukset (2013)
 New Garden Orchestra: Le Depart (2012)
 Sokea Piste: Ajatus Karkaa (2011)
 The Flying Luttenbachers: Infection And Decline (2010)
 Verde: Kärmes (2009)
 KTMK: Valkenee - Koko Tuotanto (2007) 
 Baby Sweetcorn: Small Hour Drama / Heart Of Gold (2002)

Viitteet

Lähteet 
Karkia Mistika Recordsin kotisivut
Porilaista linjattomuutta Rumba 9.4.2018

Suomalaiset levy-yhtiöt
Porin musiikki
Death Trip

Death Trip on vuosina 1988–1994 toiminut ja vuonna 2012 uudelleen aktivoinut suomalainen rock-yhtye. 

Se on yksi Terveet Kädet -yhtyeestä tunnetun Läjä Äijälän lukuisista sivuprojekteista. Myös muut Death Tripin muusikot ovat soittaneet Terveissä Käsissä.

Suurta kulttimainetta nauttivalta yhtyeeltä ilmestyi alun perin vain kolme singleä, jotka julkaisi oululainen Bad Vugum. Vuonna 2011 porilainen Ektro Records julkaisi Death Tripin koko tuotannon cd:llä. Levy sisältää 1980- ja 1990-luvulla singleillä ilmestyneiden kuuden kappaleen lisäksi myös kuusi live-esitystä sekä kaksi demokappaletta.

Diskografia

Singlet 
Death Trip / We're Gonna Die Tonight (Bad Vugum 1989)
Chainsaw Goddess / Deep Red (Bad Vugum 1990)
Please! Skin Me Alive / Something (Bad Vugum 1995)

Albumit 
Pain Is Pain - The Complete Death Trip 1988-1994 (Ektro Records/Karkia Mistika Records 2011)
Madhouse (Full Contact Records 2017)

Lähteet 
Karkia Mistika Records
Discocs

Viitteet 

Suomalaiset hardcore punk -yhtyeet
Bedřich Schejbal

Bedřich Schejbal (1874 – ?) oli böömiläinen miekkailija. Hän oli mukana saamassa pronssia säilän joukkuekilpailussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän kilpaili siellä lisäksi kalvan ja säilän yksilökilpailuissa.

Vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa Schejbal osallistui taas säilän joukkuekilpailuun ja sijoittui joukkueineen neljänneksi.

Lähteet 

Tšekkiläiset miekkailijat
Böömiläiset olympiamitalistit
Vuonna 1874 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Maggia

Maggia on joki Etelä-Sveitsissä. Sen pituus on 58,1 km

Joen kulku 
Maggia saa alkunsa Lepontinen Alpeilta, Nufenenpassin ja Cristallinavuoren (2 912 m) itäpuolelta sekä Airolon eteläpuolelta noin 2 400 metrin korkeudessa. Joki laskee Maggiorejärveen Locarnon kaupungissa. Maggian sivujokia ovat Bavona, Rovana ja Melezza.

Maggia virtaa Ticinon kantonin alueella. Merkittävimmät paikkakunnat joen varrella ovat Locarno ja Ascona. Joki on antanut nimen muun muassa kunnalle (Maggia) ja laaksolle (Valle Maggia).

Vesivoima 
Maggiassa ja sen sivujoissa on yhteensä kahdeksan vesivoimalaa.

Virtaama 
Maggian virtaama vaihtelee vuosien 1985-2008 tietojen perusteella todella paljon: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Locarnossa on ollut 23 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1993 (52 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 2005 (6 m³/s). Lyhyemmän jakson vaihtelu on paljon isompaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 1992 elokuussa (3 090 m³/s) sekä pienin vuoden 1995 marraskuussa (0,7 m³/s).

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ticinon joet
Pon vesistö
Suomen Vilnan-suurlähetystö

Suomen Vilnan-suurlähetystö edustaa Suomea Liettuassa. Suomi solmi diplomatiasuhteet Liettuan kanssa vuonna 1991 ja myös suurlähetystö perustettiin saman vuoden joulukuussa.

Suurlähettilään virka-asunto
Suurlähettilään virka-asunto on rakennettu vuosina 1910–1911 alun perin asuinkäyttöön. Vuonna 1935 rakennettiin muuriaita ja portti. Talon ovat suunnitelleet A. Filipovicius-Dubovikas ja J. Smorgonskis. Suomi osti talon virka-asunnoksi vuonna 1992 ja se restauroitiin 1995. Talossa on aiemmin toiminut mm. KGB:n jaosto. Rakennus edustaa tyyliltään uusklassismia.

Suurlähettiläät

Yhteystoimisto Valko-Venäjällä

Suomen Liettuan suurlähettiläs on akkreditoitu Valko-Venäjälle. Suomella on Valko-Venäjällä yhteystoimisto Ruotsin suurlähetystön tiloissa. Toimisto on perustettu 1. lokakuuta 2010. Toimistossa on yksi työntekijä ja se ei hoida passi-, viisumi- ja oleskelulupa-asioita.

Lähteet

Vilna
Liettuan rakennukset ja rakennelmat
Aleksei Suvorin

Aleksei Suvorin (1834–1912) oli venäläinen kirjailija ja toimittaja, alun perin upseeri. Hän julkaisi vuodesta 1876 Novoje vremjaa, joka oli alkuun vapaamielinen, mutta ajan mittaan muuttui taantumukselliseksi ja kansalliskiihkoiseksi. Häntä on luonnehdittu sanoilla ”Suomen syöjä”. Hänen päiväkirjansa on julkaistu saksaksi käännettynä vuonna 1925.

Lähteet

Aiheesta muualla
Aleksej Suvorin, Nordisk familjebok (Runeberg.org) 

Venäläiset päätoimittajat
Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1834 syntyneet
Vuonna 1912 kuolleet
Otto Sverdrup

Otto Sverdrup (31. lokakuuta 1854– 26. marraskuuta 1930) oli norjalainen naparetkeilijä. Hän osallistui vuonna 1888 Fridtjof Nansenin retkikunnassa hiihtoretkeen Grönlannin poikki. Vuosina 1893–1896 hän oli Nansenin Fram-laivan kapteeni ja johti 1898–1902 tutkimusmatkaa Amerikan arktiseen saaristoon. Hänen mukaansa on nimetty Sverdrupinsaaret.

Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Sverdrupin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön. Sverdrupin kuva on ollut aiemmin myös yhtiön Boeing 737-300 -koneen pyrstössä.

Julkaisuja
Nyt land, 1903, suomennettu nimellä Uusia maita : neljä vuotta pohjoisilla napaseuduilla, 1904 (ilmestyi vihkosina)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjalaiset tutkimusmatkailijat
Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Sverdrup

Sverdrup tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi
 Anne Sverdrup-Thygeson (s. 1966), norjalainen luonnonsuojelubiologian professori
 Georg Sverdrup (1770–1850), norjalainen filologi, professori ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja
 Harald Sverdrup (1888–1957), norjalainen geofyysikko ja napatutkija
 Johan Sverdrup (1816–1892), norjalainen poliitikko
 Otto Sverdrup (1854–1930), norjalainen tutkimusmatkailija

Muita
 sverdrup, veden virtauksen yksikkö
 Sverdrupinsaaret, saariryhmä Kanadan pohjoisessa saaristossa
 Sverdrupin saari, saari Siperin pohjoisrannikolla
 KNM Otto Sverdrup (F312), Norjan laivaston Fridtjof Nansen -luokan fregatti

Sukunimet
Sørensen

Sørensen tai Sörensen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Aksel Sørensen (1891–1955), tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti
Birgitte Hjort Sørensen (s. 1982), tanskalainen näyttelijä
Carl Theodor Sørensen (1893–1979), tanskalainen maisema-arkkitehti
Chris Anker Sørensen (1984–2021), tanskalainen maantiepyöräilijä
Frederik Sørensen (s. 1992), tanskalainen jalkapalloilija
Frode Sørensen (s. 1946), tanskalainen poliitikko ja ministeri
George Sørensen (s. 1995), tanskalainen jääkiekkomaalivahti
Hans Christian Sørensen (1900–1984), tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti
Hans Laurids Sørensen (1901–1974), tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti
Henrik Sørensen (1882–1962), norjalainen taidemaalari
Inge Sørensen (1924–2011), tanskalainen kilpauimari
Jacob Sørensen (1915–1990), tanskalainen poliitikko ja ministeri
Jan Derek Sørensen (s. 1971), norjalainen jalkapalloilija
Jani Sörensen (s. 1976), suomalainen seiväshyppääjä ja moniottelija
Jens Smærup Sørensen (s. 1946), tanskalainen kirjailija
John Sørensen (s. 1934), tanskalainen meloja ja olympiamitalisti
Lars Sörensen (s. 1959), suomalainen yleisurheilija
Lasse Sørensen (s. 1996), tanskalainen moottoriurheilija
Marco Sørensen (s. 1990), tanskalainen moottoriurheilija
Marcus Sörensen (s. 1992), ruotsalainen jääkiekkoilija
Nick Sörensen (s. 1994), ruotsalais-tanskalainen jääkiekkoilija
Nicki Sørensen (s. 1975), tanskalainen maantiepyöräilijä
Nicoline Sørensen (s. 1997), tanskalainen jalkapalloilija
Niels Holst-Sørensen (s. 1922), tanskalainen yleisurheilija
Palle Sørensen (1927–2018), tanskalainen rikollinen
Poul Sørensen (1904–1969), tanskalainen poliitikko ja ministeri
Rolf Sørensen (s. 1955), tanskalainen maantiepyöräilijä
Simone Boye Sørensen (s. 1992), tanskalainen jalkapalloilija
Søren Peter Lauritz Sørensen (1868–1939), tanskalainen kemisti
Theodor Sörensen (1846–1914), tanskalais-suomalainen säveltäjä ja urkuri
Thomas Sørensen (s. 1976), tanskalainen jalkapalloilija
Torolf Sörensen (1910–1990), Nokian toimitusjohtaja
Villy Sørensen (1929–2001), tanskalainen kirjailija ja filosofi.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 2002

Vuonna 2002 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin kahdessa erillisessä ryhmässä. Pelipaikkoina olivat Alby ja Skarpnäck Ruotsissa, jossa pelattiin 30. heinäkuuta - 3. elokuuta. Turnauksen voitti isäntäjoukkue Ruotsi, joka nousi Euroopan-mestaruuskilpailujen A-sarjaan kaudeksi 2003. Toisessa ryhmässä, joka pelattiin Szentendressä, Unkarissa, voittajaksi selvisi Kreikka.

Suomen joukkueessa, joka jäi ryhmässään kahdeksanneksi, pelasi myös pesäpalloilijana paremmin tunnettu Toni Kohonen.

Ryhmä 1

Lohko A

Lohko B

Pudotuspelit 

 Sijat 5 ja 6:  -  0-11
 Sijat 7 ja 8:  -  Suomi 14-10

Ryhmä 2

Lohko A

Lohko B

Pudotuspelit 

 Sijat 5 ja 6:  -  10-12
 Sijat 7 ja 8:  -  7-14

Lähteet

 www.beisbolas.lt
 Suomen baseballmaajoukkueen turnaukset
 Kreikan baseball historiaa 
 Ta Matia Oct 02 - Wellington Olympic AFC 
 ARTICLES BY DATE By Frank Carroll, Sentinel Staff Writer, August 2, 2002 
 Grand Slam stats & news by Marco Stoovelaar
 Tulokset

Viitteet

B-2002
Vuoden 2002 baseball
Tukholman urheilutapahtumat
Unkarin urheilutapahtumat
Albatros de Brest

Albatros de Brest on ranskalainen jääkiekkojoukkue Brestin kaupungista. Joukkue on pelannut joitakin kausia Ranskan alimmilla sarjatasoilla, mutta kauden 2012–2013 päätteeksi joukkue nousi Ranskan ylimmälle sarjatasolle Ligue Magnusiin. Joukkue on perustettu vuonna 1991 ja se onnistui voittamaan maan mestaruuden kahtena vuonna peräkkäin 1996 ja 1997. Lisäksi joukkue oli hopealla vuonna 1995. Hyvän aloituksen jälkeen joukkue tippui kuitenkin alemmas, mistä se onnistui nousemaan takaisin pääsarjaan 2000-luvun alussa. Visiitti ylös oli kuitenkin nopea ja joukkue ylsi takaisin pääsarjaan vasta kaudeksi 2013–2014. Kausi 2013-2014 päättyi kuitenkin karvaaseen pettymykseen ja tippumiseen takaisin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.

Joukkue kaudella 2022-2023 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 
 Joukkueen viralliset kotisivut

Viitteet 

Ranskalaiset jääkiekkoseurat
Brest (Ranska)
Vuonna 1991 perustetut urheiluseurat
Lisäkiveskysta

Lisäkiveskysta eli spermatoseele on yleisin kystinen vaiva, jota tavataan kiveksissä. Sitä tavataan jopa 10–30 %:lla miehistä. Se syntyy todennäköisesti siementiehyiden tukosten seurauksena. Kystanesteestä on useimmiten löydettävissä siittiöitä. Ikääntymisen aiheuttaman degeneraation sekä lisäkivestulehdusten ja -traumojen on epäilty lisäävän kystien muodostumisen riskiä.

Yleensä kystat ovat pieniä ja oireettomia. Ne sijaitsevat tavallisesti lisäkiveksen pään alueella ja voivat olla monilokeroisia. Tutkimuksiin potilaat hakeutuvat resistenssin, kivun tai epämiellyttävän tunteen vuoksi. Kysta on tuolloin yleensä tunnettavissa pehmeähkönä resistenssinä kiveksen yläpuolella tai yläosan takana, ja se voi aristaa tunnustelua. Kysta läpäisee valoa. Jos diagnoosi em. tutkimusten jälkeen on epävarma, on syytä tehdä kaikukuvaus, joka yleensä varmistaa diagnoosin. Hyvin suuren, kivespussin täyttävän kystan erottaminen hydroseelestä voi olla vaikeaa kaikukuvauksellakin. Lopullinen diagnoosi selviää monesti vasta leikkaushoidon yhteydessä.

Pieni, oireeton kysta ei vaadi hoitoa. Oireiset hoidetaan yleisimmin leikkauksella. Toimenpide on pieni ja tehdään yleensä päiväkirurgisesti selkäydinpuudutuksessa. Näin hoidettuna kysta ja siitä aiheutuva kipu paranevat yli 90 %:lla potilaista. Komplikaatioita, kuten leikkausalueen verenvuotoa ja jälki-infektioita, esiintyy paljon, jopa 10 %:lla leikatuista. Kysta voidaan hoitaa myös polikliinisesti kuivauksella samaan tapaan kuin hydroseele. Vaikka tulosten on yleensä arvioitu olevan hydroseelen hoitoon verrattuna hieman huonompia, kysta kuitenkin häviää tai pienenee 60–90 %:lla hoidetuista, ja hoitoon tyytyväisten potilaiden osuus on suunnilleen samaa luokkaa. Hoito voidaan tarvittaessa uusia. Mahdollisesti kysta sinänsä mutta myös sen leikkaus- tai kuivatushoito voivat vaurioittaa lisäkivestä ja siten huonontaa hedelmällisyyttä, mikä tulee huomioida nuoria miehiä hoidettaessa.

Perinteinen kiinalainen lääketiede yrittää hoitaa lisäkiveskystan ilman leikkausta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kivespussin resistenssit aikuisilla www.duodecimlehti.fi

Uroksen sukupuolielimistön sairaudet
Protyre Formula Renault Championship

Protyre Formula Renault Championship (aiemmin nimellä Formula Renault BARC Championship) oli brittiläinen autourheilusarja. Sarjan järjesti vuodesta 1995 lähtien British Automobile Racing Club. Sarjassa ajettiin Tatuusin valmistamilla autoilla, Renaultin moottoreilla ja Michelinin renkailla. Sarjassa jaettiin pisteitä 20 parhaalle kuljettajalle järjestyksessä 32, 28, 25, 22, 20, 18, 16, 14, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1. Lisäksi kilpailun nopeimmasta kierroksesta sai kaksi lisäpistettä. Sarjasta tuli ainoa Britanniassa ajettava Formula Renault-sarja, kun Formula Renault UK lopetti toimintansa vuoden 2011 jälkeen.

Vuosi 2014 jäi sarjan viimeiseksi kaudeksi.

Protyre Formula Renault-sarjan mestaruudet

Formula Renault BARC-sarjan mestaruudet

Lähteet

Aiheesta muualla
 BARC Formula Renault official website website by Renault Sport UK
 BARC Formula Renault official website website by BARC

Formula Renault BARC Championship
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 2004

Vuonna 2004 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin kahtena erillisenä turnauksena.

Ryhmä 1 
Rybnik ja Zory, Puola

Lohko A

Lohko B

Pudotuspelit 

 Sijat 5 ja 6:  -  3-4
 Sijat 7-9:

1 Alkulohkon keskinäinen ottelu laskettu mukaan.

Ryhmä 2 
Regensburg, Saksa

Lohko A

Lohko B

Pudotuspelit 

 Sijat 5 ja 6:  Suomi -  2-16
 Sijat 7-9: 

1 Alkulohkon keskinäinen ottelu laskettu mukaan.

Lähteet

 www.beisbolas.lt
 Suomen baseballmaajoukkueen turnaukset
 BOSTON IRISH:Irlanti-Serbia ja Montenegro
 BOSTON IRISH:Irlanti-Suomi
 BOSTON IRISH:Irlanti-Serbia ja Montenegro - pronssiottelu
 Saksan joukkue ja ottelut 2004
 Irlanti 2004 ja 2006 
 Israel 
 Tuloksia
 saksankielinen sivusto kisoista

B-2004
Vuoden 2004 baseball
Reposaaren kalasatama

Reposaaren kalasatama on Porin Reposaaressa sijaitseva kalasatama. Se on Suomen suurin kalasatama ja koko Pohjanlahden suurin silakanpurkusatama, joka Maa- ja metsätalousministeriön luokituksessa on yksi maan kuudesta keskuskalasatamasta. Kalasatama perustettiin vuonna 1967 kymmenisen vuotta aikaisemmin toimintansa lopettaneen Reposaaren sataman alueelle. 
 
Reposaaren kalasatamaan johtaa 3,9 metrin syvyinen väylä ja se on avoinna ympäri vuoden. Kesäaikaan Reposaarta pitää kotisatamanaan noin 20 kalastusalusta. Talvisin niiden määrä lähes kaksinkertaistuu, kun Perämeren aikaisen jäätymisen vuoksi osa siellä toimivista aluksista siirtyy Reposaareen. Leudoimpina jäätalvina Reposaaren kalasatama saattaa pysyä sulana koko talven. Laituritilaa aallonmurtajien suojaamassa satamassa on yhteensä 220 metriä. Lisäksi Reposaaren kalastamasta löytyy muun muassa jääasema, silakan imupurkain, varastoja kalan säilytystä varten sekä troolareille tarkoitettu telakka.

Vuonna 2001 Reposaaren kalasatamaan valmistui osittain EU:n rahoittama kalaravintola Merimesta. Ympärivuotisesti avoinna olevan ravintolan yhteydessä on lisäksi kalan käsittely- ja myyntitiloja. Kalaravintolan myötä Reposaaren kalasatamasta on kehittynyt myös matkailukohde.

Lähteet 
Kalasatamaselvitys 2001

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kalaravintola Merimestan kotisivut

Suomen kalasatamat
Porin rakennukset ja rakennelmat
Suomen Itämeren satamat
Kōben yliopisto

Koben yliopisto on vuonna 1949 perustettu yliopisto Kōbessa, Japanissa.

Merkittäviä alumneja 
 Sosuke Uno, 75. Japanin pääministeri
 Masayuki Naoshima, poliitikko, Japanin talous-, kauppa- ja teollisuusministeri (2009-2010)
 Sanae Takaichi, poliitikko, Japanin nykyinen kauppa- ja tietoliikenneministeri
 Sazo Idemitsu, Idemitsu Kosan Co, Ltd:n perustaja
 Tadahiro Sekimoto, IEEE Medal of Honor -palkinnon saaja, ex-toimitusjohtaja, NEC Co, Ltd
 Tomio Tatsuno, ex-toimitusjohtaja, Marubeni Corp.
 Akio Tanii, ex-toimitusjohtaja,  Panasonic / Matsushita Electric Industrial Co, Ltd
 Takahiro Moriguchi, toimitusjohtaja, JP Morgan Securities Japan Co
 Toshio Miyoshi, ex-toimitusjohtaja,  Matsushita Electric Works
 Masaya Hanai, ex-toimitusjohtaja, Toyota Motor Corporation
 Shigeyoshi Imai, ex-toimitusjohtaja, Kawasaki Heavy Industries, Ltd
 Tadaharu Ohashi, toimitusjohtaja, Kawasaki Heavy Industries, Ltd
 Kyoichi Itō, ex-toimitusjohtaja, Toyobo Co, Ltd, Itochu Corp.
 Takeo Murakami, ex-toimitusjohtaja, Tokyo Gas Co, Ltd
 Yukio Maki, toimitusjohtaja, Credit Suisse (Japani)
 Shinya Yamanaka, kantasolujen tutkija, myönsi Nobelin fysiologian tai lääketieteen vuonna 2012
 Shirin Nezammafi, iranilainen kirjailija
 Kuranosuke Sasaki, japanilainen näyttelijä
 Kumi Tanioka, japanilainen videopelisäveltäjä ja muusikko

Merkittäviä työntekijöitä 
 Yasutomi Nishizuka, biokemisti

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kobe yliopiston sivuilta (Englanti)
 Koben yliopisto / Virtual Tour of Kobe University - Ocean Breeze alkaen Kobe (elokuva) 
 Koben yliopisto (elokuva) 
 Research Institute for Economics & Business Administration 
 Graduate School of International coopetation Studies
 Suuri Hanshin-Awajin maanjäristys Materiaalit Collection, Digital Archive (EDMC)
 Kobe University International Student Center 
 EU Institute in Japan

Japanin yliopistot ja korkeakoulut
Kōbe
Tuntomimosa

Tuntomimosa eli tuntokasvi (Mimosa pudica) on mimosiin kuuluva hernekasvi, joka on tullut tunnetuksi siitä, että sen lehtiä kosketettaessa lehdykät painuvat nopeasti vastakkain ja lehtiruoti taipuu alaspäin. Liikkeen mekanismia ei tarkkaan tunneta, eikä tiedetä, miksi kasvilla on tällainen ominaisuus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Puutarha.net: Tuntokasvi (Mimosa pudica)
ITIS: Mimosa pudica 
United States Department of Agriculture (USDA): Mimosa pudica 
Flora of China: Mimosa pudica 

Hernekasvit
Luettelo hiihdon Suomen mestareista

Tämä on luettelo hiihdon Suomen mestareista. Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailuja on käyty vuodesta 1909 lähtien. Kilpailuja järjestivät aluksi rinnakkain sekä Liitto Suomen hiihtourheilun edistämiseksi että SVUL. SVUL:n ensimmäisissä mestaruuskilpailuissa 1909 ratkaistiin virallisesti vain yleismestaruus, jonka saavuttaakseen oli saavutettua kaksi matkavoittoa kolmesta eri kilpailusta. Alkuperäinen Hiihtoliitto järjesti vain kahdet mestaruuskilpailut 1909 ja 1910 ennen kuin se ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja lakkautettiin. Vuodesta 1911 lähtien kilpailut järjesti SVUL:n hiihto-, luistelu- ja pyöräilyjaosto, josta 1915 irtautui SVUL:n hiihtojaosto. Vuonna 1931 jaostosta muodostui Hiihtoliitto, joka jäi SVUL:n jäsenliitoksi, kuten muutkin samaan aikaan lajiliitoiksi muuttuneet jaostot.

Henkilökohtaiset kilpailut

Vuodet 1909–1976

Vuodet 1977–2022

Viestit ja joukkuekilpailut

Mestarit 1919–1937
{|
|- valign=bottom
| Miehet

Miesten viestin mestarit 1938–2022

Naisten viestin mestarit 1951–2022

Sprinttiviestien mestarit 2003–2022

Eniten mestaruuksia
Alla olevaan taulukkoon on koottu SM-hiihdoissa henkilökohtaisilla matkoilla ja viesteissä yhteensä vähintään viisi mestaruutta voittaneet. Viestimestaruuksiin on laskettu vain vuodesta 1938 hiihdetyt viestit.

Päivitetty 3.4.2022

Lähteet
 Vuodet 1909–1998: 
 Vuodet 1999–2012: 
 Vuodet 2013–: tulokset.hiihtoliitto.fi

Viitteet

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut
hiihdon Suomen mestareista
Venäjän alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Venäjän alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Venäjää jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. .

Sijoitukset

MM-Kisoissa

EM-Kisoissa 
 1992 – pronssia
 1993 – hopeaa
 1994 – hopeaa
 1995 – 4.
 1996 – kultaa
 1997 – 4.
 1998 – pronssia

Katso myös 
 Venäjän alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueet
Venäjän jääkiekko
Paul-Mounged El-Hachem

Paul-Mounged El-Hachem (s. 8. syyskuuta 1934 Akoura) on libanonilainen maroniitteihin kuuluva katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Antiokian patriarkaattiin 28. maaliskuuta 1959 ja nimitettiin Baalbek-Deir El-Ahmarin eparkian piispaksi 10. kesäkuuta 1995. Konsekroinnin suoritti 13. syyskuuta Nasrallah Pierre Sfeir, jota avustivat Boutros Gemayel ja Roland Aboujaoudé.

El-Hachem nimitettiin 27. elokuuta 2005 Darniksen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Kuwaitiin, Bahrainiin, Jemeniin ja Qatariin. Lisäksi hän sai 4. elokuuta 2007 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Arabiemiirikuntiin. Hän jäi eläkkeelle 2. joulukuuta 2009.

Lähteet 

Libanonilaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Sofron Stefan Mudryi

Sofron Stefan Mudryi (; 27. marraskuuta 1923 Zolotšiv – 31. lokakuuta 2014) oli ukrainalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Pyhän Josafatin sääntökunnan papiksi Ivan Bucko 25. joulukuuta 1958, ja hänet valittiin 24. marraskuuta 1995 Ivano-Frankivskin koadjuuttoripiispaksi. Mudryin konsekroi 12. toukokuuta 1996 Miroslav Stefan Marusyn, jota avustivat Stephen Sulyk ja Sofron Dmyterko.

Mudryista tuli 7. marraskuuta 1997 Ivano-Frankivskin piispa, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 81-vuotiaana 2. kesäkuuta 2005.

Lähteet 

Ukrainalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Lawrence Okoye

Lawrence Okoye (s. 6. lokakuuta 1991 Croydon, Englanti) on brittiläinen kiekonheittäjä ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi linjamies. 

Okoye sijoittui kiekonheitossa kuudenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 ja  voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011 tuloksella 60,70. Hän heitti Britannian ennätyksen 68,24 Hallessa 19. toukokuuta 2012. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui 11:nneksi. Hän selviytyi kiekonheiton loppukilpailuun vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisissa. Hän jäi kuitenkin loppukilpailun viimeiseksi eli 12. sijalle 61,03 metriä kantaneella heitollaan.

Okoye sai paljon huomiota siirtyessään amerikkalaisen jalkapallon pariin. Hän teki sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa vuonna 2013, muttei pelannut ollenkaan tuona kautena. Sittemmin hän on harjoitellut useamman NFL-seuran kanssa, muttei ole saanut sopimusta. Hän on pelannut myös kanadalaisessa CFL-liigassa ja AAF-liigassa.

Okoye palasi kiekonheiton pariin kuuden vuoden tauon jälkeen 2019. Hän voitti kiekkokilpailun Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigassa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän jäi karsinnassa ilman tulosta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui loppukilpailusta. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti hopeaa tuloksella 64,99 ja Münchenin EM-kilpailuissa pronssia tuloksella 67,14.

Lähteet

Brittiläiset kiekonheittäjät
Brittiläiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Solveig Fiske

Solveig Margrete Fiske (s. 26. lokakuuta 1952) on norjalainen luterilaisen kirkon piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä tammikuussa 1982, ja hänet vihittiin Hamarin piispaksi 17. joulukuuta 2006. Fiske on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.

Fiske varttui Freissä. Hän sai Det teologiske Menighetsfakultetista oppiarvon teologiassa vuonna 1980 ja käytännöllisessä teologiassa 1981.

Lähteet 

Norjalaiset piispat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Torsten Tawast (intendentti)

Torsten Tawast (1752–1823) oli suomalainen sotilas, joka haavoittui vuosien 1788–1790 sodassa ja jäi venäläisten vangiksi. Vuonna 1796 hän sai ylennyksen everstiluutnantiksi ja 1808 nimityksen Savon muonituskomissariaatin intendentiksi. Hän erosi, kun Kainuu oli hänen vastustuksestaan huolimatta antautunut. Hän ryhtyi viljelemään maata Leppävirralla.

Lähteet

Kirjallisuutta
E. S. Tigerstedt, Torsten Tawast och hans omgifning, Söderström, 1909

Suomalaiset upseerit
Vuonna 1752 syntyneet
Vuonna 1823 kuolleet
Carl Gustaf Tawaststjerna

Carl Gustaf Tawaststjerna (1774–1855) oli suomalainen virkamies. Hän oli Ruotsin kenttämaanmittausviraston opetusupseeri ja hoiti ja järjesti vuodesta 1805 alkaen perustettua sota-arkistoa. Hän mutti 1810 Suomeen, ja oli ensin sotilasuralla vuosina 1823–1828. Erotessaan hän oli everstiluutnantin arvoinen. Hänestä tuli ensin päämaanmittauskonttorin vt ylijohtaja, sitten vakituinen. Valtioneuvos hänestä tuli 1849.

Lähteet

Ruotsalaiset virkamiehet
Suomalaiset virkamiehet
Valtionlaitosten johtajat‎
Vuonna 1774 syntyneet
Vuonna 1855 kuolleet
Unescon tiedepalkinto

Unescon tiedepalkinto on Unescon vuodesta 1968 myöntämä tiedepalkinto, jonka summa on  15 000 dollaria. Palkinnon saajan valitsee Unescon pääsihteeri yhdessä tuomarikunnan kanssa, joka koostuu insinööreistä ja tiedemiehistä.

Palkinnon saajat

Lähteet

Unesco
Tieteen ja tekniikan palkinnot
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen C-sarja 2014

Baseballin C-sarjan EM-karsinnat pelattiin 28. heinäkuuta - 3. elokuuta 2014 Ljubljanassa, Sloveniassa. Turnauksen voitti Israel, joka yhdessä Slovenian kanssa nousi vuoden 2015 B-sarjaan.

Alkulohkot 

A-lohko:

B-lohko:

Pudotuspelit

Loppusarja sijoista 5-8 

Alkusarjassa pelatut keskinäiset ottelut laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.

Lähteet

 International Baseball Federation ]
 Otteluohjelma 
 Suomen Baseball ja Softball liiton yhteenveto kisosta

Vuoden 2014 baseball
C-2014
Ilario Antoniazzi

Ilario Antoniazzi (s. 23. huhtikuuta 1948 San Polo di Piave) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Jerusalemin patriarkaattiin Giacomo Giuseppe Beltritti 24. kesäkuuta 1972. Hänet nimitettiin Tunisin arkkihiippakunnan johtajaksi Tunisiaan 21. helmikuuta 2013, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 16. maaliskuuta Fouad Boutros Twal, jota avustivat Maroun Elias Nimeh Lahham ja Giacinto-Boulos Marcuzzo. Antoniazzi asetettiin virkaansa 7. huhtikuuta.

Äidinkielensä italian lisäksi Antoniazzi puhuu arabiaa, ranskaa ja englantia.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Maroun Elias Nimeh Lahham

Maroun Elias Nimeh Lahham (; s. 20. heinäkuuta 1948) on jordanialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Jerusalemin patriarkaattiin 24. kesäkuuta 1972 ja nimitettiin Tunisin hiippakunnan johtoon 8. syyskuuta 2005. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. lokakuuta Michel Sabbah, jota avustivat Pietro Sambi ja Fouad Boutros Twal.

Tunis korotettiin arkkihiippakunnaksi 22. toukokuuta 2010, jolloin Lahhamista tuli sen arkkipiispa. 19. tammikuuta 2012 hän sai uuden nimityksen Jerusalemin vihkipiispaksi ja Medaban titulaariarkkipiispaksi. Vuonna 2013 hän oli mukana konsekroimassa Ilario Antoniazzia piispaksi.

Lähteet 

Jordanialaiset henkilöt
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Luis Guillermo Eichhorn

Luis Guillermo Eichhorn (26. kesäkuuta 1942 – 25. toukokuuta 2022) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Gualeguaychún hiippakuntaan 21. joulukuuta 1968 ja nimitettiin sen johtoon 5. joulukuuta 1996. Piispaksi konsekroinnin suoritti 19. maaliskuuta 1997 Pedro Boxler, jota avustivat Estanislao Esteban Karlic ja Adolfo Gerstner.

Eichhorn sai 30. marraskuuta 2004 nimityksen Morónin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. maaliskuuta 2005.

Lähteet 

 Monseñor Luis Guillermo Eichhorn 

Argentiinalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Kemet

Kemet on elektroniikan komponentteja valmistava yritys. Yrityksen pääpaikka on Carolinassa, Pohjois-Amerikassa. Kemetin tehtaita on ympäri maailmaa ja myös Suomessa. Yksi Kemetin tehtaista sijaitsee Kainuussa, Suomussalmella. Kemet onkin yksi suurimmista työllistäjistä Suomussalmella Kemet tunnettiin ennen nimellä Evox Rifa.

Aiheesta muualla 

Yhtiön sivusto

Yhdysvaltalaiset elektroniikkayhtiöt
William M. Tweed

William Magear Tweed (3. huhtikuuta 1823 New York – 12. huhtikuuta 1878 New York) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka johti New Yorkin kaupungin politiikkaa hallinnutta Tammany Hall -järjestöä ja syyllistyi laajaan korruptioon. Hänet tunnettiin lisänimellä Boss (”pomo”) Tweed. Hän antoi kasvot korruptoituneelle poliitikolle New Yorkissa 1800-luvun jälkipuolella.

Tweed oli alkujaan kirjanpitäjä ja vapaapalokuntalainen. Hänen valittiin vuonna 1851 toisella yrittämällä New Yorkin kaupunginvaltuustoon ja seuraavana vuonna Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen sekä vuonna 1856 New Yorkin uuteen valvojalautakuntaan, mistä alkaen hän toimi erilaisissa vaikutusvaltaisissa asemissa kaupunginhallinnossa. Hän kasvatti vähitellen valtaansa Tammany Hallin piirissä ja järjesti ystäviään tärkeisiin tehtäviin. Vuoteen 1860 mennessä Tweed oli kohonnut Tammany Hallin johtoon ja kontrolloi käytännössä kaikkia demokraattisen puolueen virkanimityksiä New Yorkissa. Hän perusti oman lakitoimiston ja vastaanotti yrityksiltä suuria summia nimellisesti palkkioina palveluksistaan. Hänet valittiin myös New Yorkin osavaltion senaattiin vuonna 1868.

”Tweedin piirin” valta kasvoi lopulta niin suureksi, että Tweed sai tukemansa henkilöt valittua New Yorkin pormestariksi, osavaltion kuvernööriksi sekä osavaltion edustajainhuoneen puhemieheksi. Vuonna 1870 Tweed ajoi läpi uuden peruskirjan hyväksymisen New Yorkin kaupungille. Sen nojalla perustettiin erityinen tilintarkastuslautakunta, jonka kautta Tweed liittolaisineen pääsi valvomaan kaupungin varojen käyttöä. Seuraavien vuosien aikana he siirsivät erilaisten valelaskujen ja olemattomien menoerien avulla itselleen kaupungin kassasta arviolta 30 miljoonaa – 200 miljoonaa dollaria. Myös vaalituloksia peukaloitiin useasti.

Tweedin häikäilemättömyys teki hänestä lopulta poliittisten uudistajien hyökkäysten pääkohteen. New York Times -lehti, Harper’s Weeklyn pilapiirtäjä Thomas Nast ja poliitikko Samuel J. Tilden aloittivat häneen kohdistuneen ajojahdin. Tweed tuomittiin vuonna 1873 oikeudessa väärennöksestä ja varkaudesta vankeuteen, mutta hänet vapautettiin 1875. Hieman myöhemmn hänet pidätettiin ja tuomittiin uudelleen, mutta hän onnistui pakenemaan. Hän pakeni ulkomaille, ensin Kuubaan ja sitten Espanjaan, jossa hän kuitenkin jäi kiinni. Hänet palautettiin Yhdysvaltoihin uudelleen tuomittavaksi. Hän kuoli vuonna 1878 vankilassa New Yorkissa.

Elokuvissa
Elokuvissa Tweediä ovat näytelleet muun muassa Jim Broadbent Martin Scorsesen ohjaamassa aikalaiskuvauksessa Gangs of New York sekä Vincent Price William A. Seiterin ohjaamassa elokuvassa Oi, millainen tyttö.

Lähteet

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Newyorkilaiset poliitikot
Yhdysvaltalaiset rikolliset
Vuonna 1823 syntyneet
Vuonna 1878 kuolleet
Gameloft

Gameloft on ranskalainen pelitalo, joka on erikoistunut mobiilipelien valmistamiseen. Yritys on perustettu vuonna 1999. Se on yksi suurimmista mobiilipeliyrityksistä. Yrityksessä työskentelee yli 5 000 pelinkehittäjää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Gameloftin kotisivut

Ranskalaiset videopeliyritykset