joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rabbit Films

Oy Rabbit Films LTD on suomalainen tuotantoyhtiö, jonka ovat perustaneet Duudsoneiden Jarno Laasala, Jarno Leppälä, Jukka Hilden ja Hannu-Pekka Parviainen. He perustivat sen, jotta voisivat julkaista stunttinsa/temppunsa televisiossa. Rabbit Filmsin tuottamat ensimmäiset Duudsonit-jaksot nähtiin MoonTV:llä 2000-luvun alussa. Yhtiön toimitusjohtajana on toiminut syyskuusta 2014 lähtien Olli Suominen.

Rabbit Films vastaa Madventures ja Kill Arman -ohjelmien kansainvälisestä levityksestä. Lisäksi Rabbit Films toimi Biisonimafia-sarjan vastaavana tuottajana, sekä Kingissä.

Rabbit Filmsissä työskentelee yli 60 työntekijää.

Historia 
MoonTV:llä harjoittelijana työskennellyt Jarno Laasala perusti Rabbit Filmsin vuonna 2000 Duudsonien stunt-videoita varten. Laasala työskenteli yhtiön toimitusjohtajana vuoteen 2014 asti, jolloin tilalle palkattiin tv-kanava Nelosen johtaja Olli Suominen. Syynä oli Jukka Hildénin ja Laasalan halu laajentaa yhtiön toimintaa Yhdysvaltoihin. Vuonna 2013 yhtiön luovana johtajana aloitti Tuomas Summanen.

Summasen aloittaessa yhtiön kaikki tuotannot liittyivät vielä Duudsoneihin. Suomisen ja Summasen aikana Rabbit Films alkoi kasvaa kotimaisen tv-alan suurtoimijaksi. Samalla Aku Hirviniemestä, joka oli työskennellyt aiemmin Summasen kanssa Putouksessa, tuli tuotantoyhtiön ohjelmien vakiokasvo.

Helmikuussa 2015 Rabbit Films avasi toimiston Los Angelesissa. Yhtiön Yhdysvaltojen toimintaa johtaa Jukka Hildén.

Tuotannot ja yhteistuotannot

Televisiosarjat 

 Maailmankiertue (2001–2003) ¹
 Duudsoni Elämää (2004) ¹
 Duudsonit (2006–2015) ¹
 Piilokamerapäälliköt (2008) ¹
 Kill Arman (2009–2010)
 Madventures (2009)
 Biisonimafia (2010–2013)
 Duudsonit Amerikassa (2010) ¹
 Siperia opettaa (2011) ¹
 Duudsonit tuli taloon (2012–2018) ¹
 Arman ja viimeinen ristiretki (2013–2018)
 Posse (2014–2021) ¹
 Aku ja 7 ihmettä (2014–2016) ¹
 Kingi (2015–2018) ¹
 Pop’n’Roll (2015–2016) ¹
 Tuulitunneli (2015) ¹
 Haluatko miljonääriksi? (2016–2020)
 Saturday Night Live (2016)
 Huippujengi (2016) ¹
 Lakon ja Herban BOKSI (2016) ¹

 Hyvät kaupat (alkuperäisidea, 2016) ¹
 Arman LIVE (2016)
 Pitääkö olla huolissaan? (2016–2021) ¹
 Olipa kerran elämä (2017) ¹
 Stadi vs. Lande (2017–2021) ¹
 Anssi Kela ja isot biisit (2017) ¹
 BumtsiBum! (2017)
 Atlantin yli (2017–2019)
 Game Night (2017)
 Harkimot (2017–2018) ¹
 Mökkireissu (2017–2018) ¹
 Alasti-klubi (2017–2018) ¹
 Leijonan luola (2018)
 Kaunis elämä (2018) ¹
 Vedetään hatusta (2018)
 Kymppitonni (2018–2021) ¹
 Kupla (2018) ¹
 Pallon ympäri (2018) ¹
 Gaala (2018) ¹
 Et sä tiedä kuka mä oon? (2018) ¹

 Villien jäljillä (2018) ¹
 Suhdesoppa (2019) ¹
 Duudsonit: Päällikkö (2019) ¹
 Mestaritekijä (2020)
 Suurmestari (2020-2021)
 Kirppiksen Kingi (2020-2021) ¹
 Supertähtien yllätysremontit Suomi (2021)
 Kioski (2021) ¹
 Remppa vai muutto Suomi (2021)
 Ultimate Escape Suomi (2021)
 Onnenpyörä VIP (2021)
 Made in Finland (2022)
 Munkkivuori (2022)

¹ oma formaatti

Elokuvat 
 Duudsonit-elokuva (2006)
 Kupla (2021)
 MC Helper beKINGs (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Rabbit Filmsin kotisivut

Suomalaiset tuotantoyhtiöt
Joe Bar Team

Joe Bar Team on ranskalainen moottoripyöräilijöistä kertova sarjakuva, jonka ensinumero julkaistiin 1990. Sarjassa hahmot kokevat kaikenlaisia tilanteita ja seikkailuja, joita moottoripyöräilijät kokevat päivittäin. Sarjakuvaa alun perin julkaisi Vents d'Ouest. Sarjakuvan loivat Christian Debarre ja Stéphane Deteindre, joka myös loi kolme uutta nuorempaa hahmoa sarjakuvaan.

Hahmojen seikkailut alun perin ajoittuivat vuoden 1975 Pariisiin, mutta sittemmin heidän moottoripyöränsä vaihdettiin uudempiin malleihin.  

Uudet käännökset ilmestyivät suomeksi heinäkuussa 2021, numeroiden 1 ja 2 osalta.

Albumit
Kaiken kaikkiaan Joe Bar Teamia on julkaistu kahdeksan sarjakuva-albumia ja yksi erikoisjulkaisu. Ensimmäisen ja viidennen julkaisi Debarre, loput neljä sarjakuvaa julkaisi Deteindre. Suomeksi on julkaistu kaksi albumia.

Hahmot ja heidän pyöränsä
Mukana ensimmäisestä sarjakuvasta
Joe, kahvilanpitäjä. Ei yleensä aja pyörällänsä, mutta on ajanut Moto Guzzilla ainakin kahdesti.
Edouard Bracame - Honda CB750 toisesta sarjakuvasta lähtien : Honda CB 1300 Big One
Guido Brasletti - Ducati 750 sport toisesta sarjakuvasta lähtien : Ducati 900SS
Jean-Raoul Ducable - Kawasaki 750 H2 toisesta sarjakuvasta lähtien : Suzuki GSXR 750
Jean Manchzeck - Norton Commando 850 toisesta sarjakuvasta lähtien : Triumph Daytona 900

Toisessa sarjakuvassa ensimmäistä kertaa esiintyneet hahmot:
Paul Posichon (ranskaksi "Pauli Paalupaikka") - Yamaha XT600
Pierre Leghnome - Yamaha V-Max
Jérémie Lapurée - Harley-Davidson XL883R Sportster
Uudessa suomennoksessa 2021 hahmojen nimet ovat:

Edouard Bracame - (Arbre à cames : camshaft) / Aksel Nokkala aka Aksu Kahva

Guido Brasletti An Italian looking wording of "guidon bracelet" which was a very typical modification on Italian bikes or with Italian parts / Stefan Puikotti aka Tukaani

Jean-Raoul Ducable Pun on " J'enroule du cable" (rolling in cable) a slang way of saying accelerating on a bike since you twist the handle to "roll in cable" / Risto Kaasula aka Ripa Ranne tai Ranne

Jean Manchzeck - (pun on "j'emmanche sec" a slang way of saying I drive very fast ) Juuso Hurjavaara aka Jusa Horna tai Horna

Paul Posichon (Gallicization of "pole position") Pauli Paalumäki aka Pate Hana

Pierre Leghnome - (Leghnome : the gnome; bearing in mind the sheer size of the V-Max) / Veikka Pikkarainen aka Kärppä

Jérémie Lapurée Pun on "J'ai remis la purée" a slang way to say I accelerated again, la purée is a metaphor for power- / Ilmo Mäkiritin aka Vapari

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
Suomenkielinen sivu

Ranskalainen sarjakuva
Sarjakuva-albumisarjat
Noch

Noch on  saksalainen pienoisrautatietarvikkeita valmistava ja maahantuova yritys. Sen valikoimassa on yli 1000 tuotetta. Ne kattavat G-koon (1:22,5 asteikko), H0-koon (1:87), N-koon (1:160) ja Z-koon (1:220).

Yhtiön historia 

Vuonna 1911 Oswald Noch alkoi valmistaa pienoisrautatieleikkikaluja Glauchaun kylässä. Hänen liiketoimintansa kasvoi, kunnes toisen maailmansodan jälkeen DDR:n hallitus kansallisti hänen yrityksensä. 

Hänen poikansa, Erich Noch, päätti muuttaa Länsi-Saksaan ja aloittaa alusta. Vuonna 1957 hän jatkoi isänsä työtä Wangenissa.

Katso myös
Märklin
Faller

Lähteet 
Noch

Aiheesta muualla

Noch 
Risteysasema
Hobby Point
Skandinavian model shop Oy

Pienoisrautatiet
Saksalaiset leikkikaluvalmistajat
Saksalaiset pienoismallivalmistajat
Brent Seabrook

Brent Seabrook (s. 20. huhtikuuta 1985 Richmond, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija.  Seabrook pelasi WHL-junioriliigaa Lethbridge Hurricanesin joukkueessa ja siirtyi sieltä Medicine Hat Tigersiin. Hän teki 42 pistettä kaudella 2002–2003 ja Chicago Blackhawks varasi Seabrookin vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Ensiksi Seabrook pelasi Norfolk Admiralsissa, silloisessa Chicagon AHL-joukkueessa vain kolme ottelua ja hänet nostettiin heti Chicago Blackhawksin riveihin. Hän teki tulokkaana 5 maalia ja 32 pistettä kaudella . Kaudella  Seabrook teki jälleen 32 pistettä ja teki 9 maalia, mikä on hänen henkilökohtainen maaliennätyksensä. Seabrook muodostaa pakkiparin Duncan Keithin kanssa.

Seabrook voitti kaudella  Chicagossa Stanley Cupin. Seabrook voitti myös kaudella  Stanley Cupin Chicagossa. Hän voitti Stanley Cupin Chicagossa kolmannen kerran

Kansainväliset ottelut
Seabrook on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta kaksi kertaa junioreiden MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän teki 3 pistettä Suomessa pidetyissä kisoissa, joissa he olivat hopealla häviten Yhdysvalloille 3–4. Vuonna 2005 Seabrook teki jälleen kolme pistettä ja hän auttoi joukkuettaan kaatamaan Venäjän finaalissa 6–1. Aikuisten kisoissa Seabrook teki debyyttinsä vuonna 2006 Latviassa pidetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Seabrook oli mukana Kanadan jääkiekkomaajoukkueen olympiakultajoukkueessa Vancouverissa 2010.

Lähteet
  Viitattu 22.7.2010
  Viitattu 22.7.2010
  Viitattu 22.7.2010

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset olympiavoittajat
Chicago Blackhawksin varaamat pelaajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Koivula ja tähdet

Koivula ja tähdet on suomalainen viihteellinen keskusteluohjelma, joka valmistui ja esitettiin keväällä 2000. Ohjelma esitettiin MTV3-kanavalla ja sen juontajina toimivat Pertti Koivula sekä Jope Ruonansuu. 

Ohjelmassa vieraili julkisuuden henkilöitä, joita Koivula ja Ruonansuu haastattelivat. Jarkko Tamminen esiintyi monessa jaksossa. Juontaja Ruonansuu esitti ohjelmassa myös imitaatioita sisältäviä sketsejä ja lauluesityksiä.

Kaija Kärkisen & Ile Kallion esittämä kappale "Aikaan oikeaan" oli ohjelman tunnusmusiikkina.
Ohjelman orkesterina toimi Kaartin Combo johtajanaan Raine Ampuja.

Keskusteluohjelmat
Viihdeohjelmat
Jope Ruonansuu
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Riihimäen Uimaseura

Riihimäen Uimaseura on vuonna 1963 perustettu riihimäkeläinen urheiluseura. 

Seuran tarkoituksena on uimataidon, uintiharrastuksen ja vesiliikunnan edistäminen. Se järjestää jäsenilleen uimaopetusta, kunto- ja terveysliikuntaa, kilpaurheiluun tähtäävää valmennustoimintaa sekä uintikilpailuja. Toiminta tähtää pitkäaikaiseen ja mielekkääseen harrastamiseen seurassa.

Aiheesta muualla

http://www.riihimaenuimaseura.fi/

Suomalaiset uintiseurat
Riihimäkeläiset urheiluseurat
Vuonna 1963 perustetut urheiluseurat
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2002

Vuoden 2002 koripallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Yhdysvalloissa, Indianapolisissa 29. elokuuta - 8. syyskuuta 2002. Kisat olivat järjestyksessään 14. Turnauksen voitti Jugoslavia. Saksan joukkueen valmentajana toimi suomalainen Henrik Dettmann.

Osallistuneet joukkueet

Areenat 
Pelit pelattiin kahdella areenalla. Conseco Fieldhouse isännoi semifinaalit, finaalin sekä pronssipelin. Muutoin areenat isännöivät vuorotellen.

Alkulohkot 
Lohkojen kolme parasta pääsivät jatkolohkoihin. Viimeiseksi sijoittunut joutui sijoituspeleihin. Pelit pelattiin 29. elokuuta-31. elokuuta.

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Jatkolohkot 
A-, B- ja E-lohkojen joukkueet yhdistettiin yhdeksi lohkoksi sekä C-, D-, ja F-lohkojen joukkueet yhdistettiin yhdeksi lohkoksi. Jatkolohkojen neljä parasta pääsivät pudotuspeleihin. Pelit pelattiin 2. syyskuuta - 4. syyskuuta.

Lohko E

Lohko F

Pudotuspelit

Sijoitukset

Aiheesta muualla 
Tilastot

Koripallon maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2002 koripallo
Yhdysvaltain koripallo
Iron Horsemen

Iron Horsemen on Gilles Charmantin ohjaama elokuva vuodelta 1994. Sen tapahtumat sijoittuvat kuvitteellisesti vuoden 1967 Kaliforniaan, ja juoni pyörii Cannibals-nimisen moottoripyöräjengin ympärillä. Kaikki kuvaukset on tehty Suomessa. 

Elokuvan tuottajina olivat Aki Kaurismäki ja Cedomir Kolar. Tuotannosta vastasivat Villealfa Filmproductions, U.G.C ja N.O.E. Productions. Näyttelijöinä olivat muun muassa Dominic Gould, Laura Favali, Kari Väänänen, Nicky Tesco, Matti Pellonpää, Sakari Kuosmanen ja Antti Reini. Avustajina elokuvan teossa toimivat moottoripyöräkerhot Ylästö MC, Tonocks MC, Niska MC, Walkka MC ja Jerusalem MC.

Iron Horsemen julkaistiin DVD:nä vuonna 2006.

Rooleissa

Vastaanotto 

Film-O-Holic.com-verkkosivustolla julkaistussa elokuvan dvd-julkaisun arviossa Eliisa Savola pitää elokuvassa esiintyvää road-movie-genren parodiointia onnistuneena sen alkupuolella, mutta kokee parodian muuttuvan myöhemmin sisäpiirivitsin tuntuiseksi. Hänen mielestään elokuva ei myöskään istu suomalaiseen kuvausympäristöön.

Aiheesta muualla
 
 
 

 Iron Horsemen -DVD

Lähteet 

Vuoden 1994 suomalaiset elokuvat
Vuoden 1994 ranskalaiset elokuvat
Moottoripyöräily
Elämänlangat

Elämänlangat (Ipomoea) on kiertokasvien heimon suurin suku, johon kuuluu yli 500 lajia. Niitä tavataan luonnonvaraisina maapallon eri puolilla trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Joukossa on myös useita koristekasveina viljeltyjä lajeja, sekä bataatti (Ipomoea batatas), jota kasvatetaan ravinnoksi. Osa lajeista on yksi- ja osa monivuotisia, useimmat ovat kasvutavaltaan köynnöstäviä.

Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kolme elämänlankalajia, jotka ovat levinneet ihmisen mukana Amerikasta: aitoelämänlanka, liuskaelämänlanka ja kaljuelämänlanka.

Lajeja 
 Ipomoea acuminata – learinelämänlanka
 Ipomoea alba – kuuelämänlanka
 Ipomoea aquatica – pinaattielämänlanka
 Ipomoea arachnosperma
 Ipomoea arborescens – puuelämänlanka
 Ipomoea arenaria – hiekkaelämänlanka
 Ipomoea batatas – bataatti
 Ipomoea barlerioides
 Ipomoea bonariensis – liilaelämänlanka
 Ipomoea cairica – kaironpäivänsini
 Ipomoea campanulata
 Ipomoea carnea
 Ipomoea cheirophylla
 Ipomoea coccinea – punamiinanköynnös (syn. Quamoclit coccinea)
 Ipomoea coptica
 Ipomoea eriocarpa
 Ipomoea hederacea – liuskaelämänlanka
 Ipomoea hederifolia – heloelämänlanka
 Ipomoea horsfalliae – prinsessanelämänlanka eli kardinaalinelämänlanka
 Ipomoea imperati
 Ipomoea imperialis
 Ipomoea indica – taivaanelämänlanka
 Ipomoea jalapa – rohtoelämänlanka (syn. Convolvulus jalapa)
 Ipomoea kituiensis – kenianelämänlanka
 Ipomoea laciniata
 Ipomoea lacunosa – kaljuelämänlanka
 Ipomoea lobata – liuskamiinanköynnös eli miinanköynnös (syn. Quamoclit lobata)
 Ipomoea mauritiana
 Ipomoea marginata
 Ipomoea nil – keisarinelämänlanka
 Ipomoea obscura
 Ipomoea ochracea – keltapäivänsini
 Ipomoea parasitica
 Ipomoea pes-caprae – dyynielämänlanka
 Ipomoea pes-tigridis – tiikerinelämänlanka
 Ipomoea pileata – kehtoelämänlanka
 Ipomoea pulchella
 Ipomoea purpurea – aitoelämänlanka
 Ipomoea quarmoclit
 Ipomoea quinquefolia
 Ipomoea sindica
 Ipomoea sinensis
 Ipomoea tricolor – kirjopäivänsini eli päivänsini
 Ipomoea triloba
 Ipomoea violacea – lumoelämänlanka
 Ipomoea wightii – hopeaelämänlanka
 Ipomoea wrightii
 Ipomoea × multifida – kardinaalielämänlanka

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Funet: Elämänlangat (Ipomoea)
 United States Department of Agriculture (USDA): Ipomoea 
 Flora of China: Ipomoea
Antti Ikonen

Antti Ikonen (s. 1963 Helsinki, Suomi) on suomalainen kosketinsoittaja. Hän on soittanut koskettimia yhtyeissä Stratovarius, Cartes Art Machine ja Juhlavammat, sekä Timo Tolkin sooloalbumilla Classical Variations and Themes. Ikonen aloitti säveltäjän ja äänisuunnittelijan uransa jo 1980-luvun alussa. Ikosen tuotanto sisältää musiikkia ja ääniä tanssiteoksiin, näytelmiin, performansseihin, lyhytelokuviin, radioon, taidenäyttelyihin, tilateoksiin ja vuorovaikutteiseen mediaan, sekä ääni-installaatiota ja sävellyksiä erilaisille kokoonpanoille. Ikonen on toiminut radiomainos- ja multimediatuottajana 1980 – 90-luvuilla, mm. Miracle Sound OY:ssä. Äänisuunnittelutöitä Antti tekee satunnaisesti.

Antti Ikonen on valmistunut Taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta ja toiminut äänisuunnittelun ja musiikkiteknologian opetustehtävissä useissa yliopistoissa ja korkeakouluissa 1990-luvun alusta saakka. Tällä hetkellä hän työskentelee musiikin ja äänisuunnittelun lehtorina Aalto-yliopiston Medialaboratoriossa vastuullaan englanninkielinen Sound in New Media –maisteriohjelma. Ikonen on valittu Taideteollisen korkeakolun Vuoden opettajaksi vuosina 2004 ja 2010. Ikonen on myös Median laitoksella toimivan Sound and Physical Interaction (SOPI) –tutkimusryhmän perustajajäsen.

Yksityiselämä
Antti Ikosella on entisen vaimonsa Hanna Brotheruksen kanssa neljä lasta: Robert, Johannes, Amos ja Elsa Brotherus. Ikonen ja Brotherus erosivat vuonna 2013. 

Johannes ja hänen veljensä Robert ja Amos esiintyvät yhtyeenä nimellä Brotherus Brothers.

Lähteet

Suomalaiset metallimusiikin kosketinsoittajat
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset äänisuunnittelijat
Suomalaiset jazzmuusikot
Stratovariuksen jäsenet
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Pim Fortuynin lista

Pim Fortuynin lista (, LPF) oli Alankomaissa toiminut oikeistopopulistinen puolue. Puolueen perusti Pim Fortuyn, jonka oli alun perin tarkoitus osallistua vuoden 2002 parlamenttivaaleihin Leefbaar Nederland -puolueen puheenjohtajana. Fortuyn kuitenkin syrjäytettiin puheenjohtajan tehtävistä helmikuussa 2002, kun hän kritisoi maahanmuuttoa lehtihaastattelussaan, jonka seurauksena hän perusti LPF:n muutamaa päivää myöhemmin. Saavutettuaan kannatusta kyselytutkimuksissa, Fortuyn joutui salamurhaajan uhriksi 6. toukokuuta 2002, vain yhdeksää päivää ennen vaaleja. LPF:n kannatus kuitenkin säilyi, ja se nousi vaaleissa toiseksi suurimmaksi puolueeksi.

LPF muodosti hallituskoalition yhdessä CDA:n ja VVD:n kanssa, mutta puolueen sisäiset konfliktit johtivat hallituksen hajoamiseen ja uusiin vaaleihin vain muutamaa kuukautta myöhemmin. Vuoden 2003 vaalien jälkeen puolue jäi oppositioon. Puolue ei enää saavuttanut samanlaista suosiota ilman alkuperäistä johtajaansa, ja se joutui syöksykierteeseen, kunnes lakkautettiin lopullisesti vuonna 2008.

Alankomaalaiset puolueet
Oikeistopopulistiset puolueet
Devínin linna

Devínin linna (, , ) on linna Devínissä Bratislavassa Slovakiassa. Linna sijaitsee strategisella paikalla kallion rinteellä 213 metrin korkeudessa Tonavan ja Moravan jokien yhtymäkohdassa.

Kuvia alueelta

Aiheesta muualla

Devín linna castles.sk sivustolla

Bratislavan rakennukset ja rakennelmat
Slovakian linnat
Bahia-luokka (risteilijä)

Bahia-luokka oli Brasilian laivaston kahden tiedusteluristeilijän muodostama alusluokka. Siihen kuuluivat Bahia ja Rio Grande do Sul.

Hankinta 
Luokan alusten tilaus valtuutettiin 1904 laivasto-ohjelmassa, joka muutamaa vuotta myöhemmin toteuduttuaan modernisoi Brasilian laivaston ajan hengen mukaiseksi. Tilaussopimuksen voitti Armsrong Whitworth Elswickistä. Alusten propulsiojärjestelmät tilattiin Vickersiltä. Laivat olivat rakenteeltaan modernisoituja Britannian kuninkaalliselle laivastolle 1905 valmistuneita Adventure-luokan risteilijöitä.

Propulsiojärjestelmä 
Aluksiin asennettiin uudet kolmivaiheiset Parsons-turbiinit, jotka tuottivat 18 000 hevosvoimaa. Näin alusten huippunopeudeksi saatiin 26,5 solmua. Koeajoissa todettiin Bahian saavuttavan 21 000 hevosvoimalla 27,02 solmua ja Rio Grande do Sulin peräti 27,41 solmua. Hiilikoneilla nopeuden ylläpitäminen oli kuitenkin risteillessä mahdotonta.

Aseistus 
Alusten aseistukseksi asennettiin kymmenen 4,7 tuuman (102 millimetrin) Elswickin 50 kaliiperin BL () tykkiä, jotka käyttivät 45 naulan kranaatteja. Tykit asennettiin yksittäin kilvellisiin kasematteihin. Tykeistä sijoitettiin kaksi eteen ja kaksi taakse ja loput laidoille. Alusten aseistuksen täydensivät kuusi kolmen naulan tykkiä ja kaksi 18 tuuman torpedoputkea.

Lähteet

Viitteet
Tallinnan laulujuhlat

Tallinnan laulujuhlat () on suuri kuorojuhla, joka järjestetään Tallinnassa nykyään joka viides vuosi yleensä heinäkuun alussa. Ensimmäisen kerran laulujuhlat järjesti Johann Voldemar Jannsen vuonna 1869 Tartossa. Vuodesta 1896 lähtien ne on aina pidetty Tallinnassa. Kuorojen lisäksi laulujuhlilla esiintyy puhallinorkestereita. Osallistujamäärä on ollut . Keskeinen juhlapaikka on Tallinnan laululava. Laulujuhlien yhteydessä pidetään myös Viron tanssijuhlat.

Laulujuhlat kuuluvat Unescon henkisen ja suullisen maailmanperinnön luetteloon.

Luettelo laulujuhlista 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laulujuhlien sivut 

Tallinna
Virolainen kansanperinne
Viron musiikki
Laulu
Musiikkitapahtumat
Etelä-Suomen Kaukopuhelin

Etelä-Suomen Kaukopuhelin Osakeyhtiö (Södra Finlands Interurbana Telefon) oli vuosina 1892–1935 toiminut suomalainen puhelinyhtiö joka omisti kaukopuhelinverkon Etelä-Suomessa. Yhtiö pääkonttori sijaitsi Helsingissä Korkeavuorenkatu 37:ssä. 

Ensimmäiset kaukopuhelinlinjat Suomeen rakennettiin vuonna 1884 Helsinki–Porvoo ja Turku–Naantali väleille. 1880-luvun loppuun mennessä kaikkien Etelä-Suomen kaupunkien välillä oli jo puhelinyhteys. Kaukopuhelinliikenteessä oli kuitenkin paljon teknisiä ongelmia ja näiden ratkaisemiseksi kaukopuhelinlinjojen omistajat perustivat Etelä-Suomen Kaukopuhelin Oy:n jonka sai toimiluvan 1894.

Ruotsalainen L. M. Ericsson alkoi ostaa 1930-luvun alussa yhtiön osakkeita niin että sen hallussa oli lopulta niistä 43 prosenttia. Tämä ulkomaalaisomistuksen kasvu herätti huolta Suomessa. Yhtiön katsottiin keskittyneen vain hyvin kannattavien linjojen rakentamiseen ja jättäneen syrjäseudut kokonaan huomiotta. Arvostelijoiden mielestä yhtiö jakoi osinkoina ne varat joita olisi pitänyt käyttää harvaan asuttujen alueiden puhelinverkon kehittämiseen.  

Suomen valtio osti Ericssonin osuuden Etelä-Suomen Kaukopuhelin Oy:stä 1934. Posti- ja Lennätinlaitos lunasti 1. huhtikuuta 1935 yhtiön koko puhelinverkon ja muun omaisuuden 41 miljoonan markan hinnasta ja samalla yhtiön toiminta päättyi. Virallisesti yhtiö lakkautettiin 1937. Tämän jälkeen valtio vastasi kaukopuhelinliikenteestä ja yksityiset puhelinlaitokset toimivat paikallisesti. Valtio oli tullut mukaan puhelinalalle 1918 kun Suomi sai haltuunsa Venäjän lennätinlaitoksen sekä Venäjän armeijan Suomessa sijainneet puhelinverkot.

Lähteet 
 Pörssitieto: 1912-1972 poistuneet pörssiyhtiöt A-J
 Puhelin - herraskammarista jätkän taskuun.  Turun Sanomat 3.3.2002

Entiset suomalaiset yritykset
Suomalaiset tietoliikenneyhtiöt
Laulujuhlat

Laulujuhlat ovat suuria kuorojen kokoontumisia, joissa voi olla kymmeniätuhansia esiintyjiä. Esiintymisiä varten on usein erityinen suuri katettu laululava. Laulujuhlien perinne rantautui 1800-luvun loppupuolella Suomeen Virosta .

Laulujuhlia 

 Kirkon musiikkijuhlat (Suomi: joka neljäs vuosi)
 Latvian laulujuhlat (joka viides vuosi)
 Sortavalan Laulujuhlat (Suomi: 1896, 1906, 1926 ja 1935 sekä Venäjä: vuodesta 2012)
 Viron laulujuhlat (joka viides vuosi)

Entisiä laulujuhlia 

 Joensuun laulujuhlat (Suomi: 1981-1997)
 Viipurin laulujuhlat (Suomi: 1889, 1908 ja 1937)
Turun laulujuhlat (Suomi: 1892)
Helsingin laulujuhlat (Suomi: 1900, 1930)

Lähteet 

 Musiikkitapahtumat
Jack Johnson (jääkiekkoilija)

John Joseph Louis "Jack" Johnson III (s. 13. tammikuuta 1987 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Johnson pelaa tällä hetkellä NHL-joukkue Chicago Blackhawksissa. 

Carolina Hurricanes varasi Johnsonin vuonna 2005 varaustilaisuuden kolmannella vuorolla, mutta myi hänet syyskuussa 2006 yhdessä Oleg Tverdovskin kanssa Los Angeles Kingsiin, josta sai vaihdossa Éric Bélangerin ja Tim Gleasonin. Johnson aloitti NHL-uransa maaliskuussa 2007, kauden 2006–2007 lopulla, pelattuaan sitä ennen loppuun toisen kautensa Michiganin yliopiston joukkueessa yliopistosarja CCHA:ssa.  

Johnson edusti Los Angeles Kingsiä helmikuuhun 2012 asti, jolloin hän siirtyi Columbus Blue Jacketsiin osana pelaajakauppaa, jossa Kings sai vaihdossa hyökkääjä Jeff Carterin.

Nashin lähdön jälkeen työsulun lyhentämällä kaudella  Johnsonista tuli yksi Columbuksen varakapteeneista. Hänen katsottiin olevan johtaja, joka vei Blue Jacketsin melkein pudotuspeleihin. Johnson oli yksi mahdollinen ehdokas seuraavaksi joukkueen kapteeniksi.

Kausi  alkoi Johnsonin kannalta vaikeasti hänen kerätessä vain 11 pistettä 43:ssa ottelussa. Tämän vuoksi hän jäi myös Yhdysvaltain talviolympialaisjoukkueen ulkopuolelle. Loppukausi onnistui Johnsonilta paremmin hänen tehdessä 22 pistettä loppukauden 39:ssä ottelussa, auttaen Blue Jacketsin toista kertaa historiansa aikana pudotuspeleihin. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Pittsburgh Penguinsia vastaan Johnson oli sarjan paras maalintekijä kolmella maalilla. Columbus kuitenkin hävisi sarjan voitoin 2–4.

Lokakuussa 2020 Penguins osti ulos viimeiset kolme kautta Johnsonin sopimuksesta. Tämän jälkeen Johnson teki vapaana agenttina New York Rangersin kanssa yksivuotisen ja 1,15 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Lokakuussa 2021 Johnson teki vapaana agenttina Colorado Avalanchen kanssa try-outin jälkeen yksivuotisen sopimuksen.

Elokuussa 2022 Johnson teki vapaana agenttina Chicago Blackhawksin kanssa yksivuotisen sopimuksen.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Chicago Blackhawksin pelaajat
Carolina Hurricanesin varaamat pelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Purus

Purus on 3 211 kilometriä pitkä joki Etelä-Amerikassa. Se alkaa Ucayalista, Perusta ja virtaa pääosin koilliseen Perun ja Brasilian osavaltion Acren sademetsien läpi. Joki yhtyy Amazoniin (jota kutsutaan alueella nimellä Solimões) Manausin lähellä. Joen suualue on 1 200 metriä leveä.

Purusin valuma-alue on pinta-alaltaan 63 166 km² ja siitä laskee 8 400 kuutiometriä vettä sekunnissa.

Lähteet 

Brasilian joet
Amazonin vesistö
Brasilian ja Perun raja
Rajajoet
Kumtähden kenttä

Kumtähden kenttä (tai Kumtähdenkenttä; ) on pieni puistoalue Helsingin Toukolassa. Se sijaitsee Hämeentien ja Kustaa Vaasan tien välissä näiden haarautumiskohdan pohjoispuolella, noin kolme kilometriä Helsingin keskustasta pohjoiskoilliseen. Lähellä Kustaa Vaasan tien toisella puolella sijaitsee nykyisin Helsingin yliopiston Kumpulan kampus.

Vielä 1800-luvulla Kumpulan kartanon maihin kuulunut Kumtähden kenttä oli selvästi kaupungin ulkopuolella, joskin kaupunkiin johtavan tien varrella. Ylioppilaat pitivät siellä useita kertoja kevätjuhlan kukanpäivänä eli Floran päivänä 13. toukokuuta. Juhlia vietettiin paikalla ensimmäisen kerran vuosina 1831–1834. Kuuluisin näistä juhlista pidettiin vuonna 1848, jolloin myös Maamme-laulu esitettiin ensimmäisen kerran julkisesti. Paikalle pystytettiin tapahtuman satavuotispäivänä 13. toukokuuta 1948 Erik Bryggmanin ja Viktor Janssonin suunnittelema Maamme-laulun muistomerkki, jonka kustansivat Pro Helsingfors -säätiö ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunta. Ei tosin tiedetä varmuudella, vietettiinkö juhlia täsmälleen nykyisen puiston kohdalla vai jossain lähistöllä. Nykyisen puiston paikalla oli välillä puutaloja, jotka purettiin 1920-luvulla.

Välillä puiston nimenä on ollut myös Toukoniitty (), joka viittasi toukokuussa pidettyihin kevätjuhliin, kuten myös kaupunginosan nimi Toukola (). Vuonna 1990 vanha nimi kuitenkin palautettiin viralliseen käyttöön Helsingin yliopiston ehdotuksesta. Nimi johtuu Kumpulan kartanon ruotsinkielisestä nimestä Gumtäkt, joka on myös Kumpulan kaupunginosan ruotsinkielisenä nimenä. Myös kaupunginosan suomenkielisenä nimenä oli Kumtähti vuosina 1909–1928, kunnes se muutettiin Kumpulaksi. Nykyisin Kumpulan ja Toukolan kaupunginosien välinen raja kulkee Kustaa Vaasan tietä pitkin, ja näin ollen puisto luetaan kuuluvaksi Toukolaan.

Lähteet 

Helsingin puistot
Toukola
Kolmisoppi (kauppakeskus)

Kauppakeskus Kolmisoppi on kauppakeskus Kuopion Neulalammen kaupunginosassa, Kolmisoppi-nimisen järven ja kaupunginosan kaakkoispuolella. Kauppakeskus sijaitsee aivan moottoritien (valtatie 5) ja Savon radan länsipuolella. Kauppakeskus rakennettiin vuosina 1994–1995. Kauppakeskuksessa on yli 1000 pysäköintipaikkaa.

Liikkeet

 K-Citymarket Kolmisoppi 
 Tokmanni
 Asko
 Hesburger
 Kotipizza
 KP parturi-kampaamo
 Kultajousi
 Kuopion uusi apteekki 
 Musti ja Mirri
Subway
Hyvät Remontit
Forever LITE
 Posti
 Ravintola Hyvä huomen
 Pelaamo
 Sotka
 Specsavers
 Unikulma

Kauppakeskuksen parkkipaikan vieressä palvelee myös Neste.

Lähteet

Aiheesta muualla
http://www.kolmisoppi.fi/

Kuopion kauppakeskukset
Arkadia-teatteri

Arkadia-teatteri sijaitsi 1861–1908 Helsingissä nykyisen Paasikiven aukion paikkeilla. Teatterirakennuksessa toimi Suomalainen Teatteri vuosina 1875–1902. 

Teatterirakennus sijaitsi alkujaan aivan kaupungin rakennetun alueen rajalla, nykyisen Lasipalatsin paikalla sijainneen Turun kasarmin ja Töölön kaakkoiskulmassa sijainneen Arkadian huvila-alueen välissä. Sen kohdalla myös kaupunkimainen puistokatu, Läntinen Heikinkatu, vaihtui maantieksi, Läntiseksi viertotieksi (nykyisin molemmat ovat Mannerheimintien osia). 

C. L. Engelin suunnittelema puinen uusklassinen teatterirakennus valmistui alun perin 1827 Esplanadin puistoon, Korkeavuorenkadun ja nykyisen Ruotsalaisen teatterin rakennuksen väliselle alueelle, mutta kun Ruotsalainen teatteri sai uuden rakennuksen 1860, vanha puuteatteri myytiin huutokaupalla ja siirrettiin 1861 Arkadiaan. Ruotsalainen teatteri joutui toimimaan vielä 1863–1866 Arkadia-teatterin rakennuksessa, kun tulipalo oli tuhonnut uuden teatterirakennuksen 1863. Tämän jälkeen Arkadia-teatterin rakennuksessa toimi 1868–1875 Venäläinen valtionteatteri, jossa esiintyivät pääasiassa Pietarista tulleet teatteriseurueet.

Suomalainen Teatteri toimi sitten Arkadia-teatterin tiloissa vuoteen 1902 saakka, jolloin se muutti Onni Tarjanteen suunnittelemaan Kansallisteatterin rakennukseen. Arkadia-teatterin tilat olivat jo tällöin huonossa kunnossa, ja teatteri jouduttiin pitämään ajoittain suljettuna tulipalovaaran takia.

Kansallisteatterin valmistuttua vanha Arkadia-teatteri vuokrattiin ruotsinkieliselle Folkteaternille. Viimeinen teatteriesitys siellä pidettiin uudenvuodenpäivänä 1907. Rakennus purettiin 1908. Liikemies Sergei Nikolajeff rakennutti paikalle tiilisen liikerakennuksen, jossa vuosina 1918–1976 toimi Keskusosuusliike Hankkijan pääkonttori. Edelleen se tunnetaan Hankkijan talona. Sen edessä olevalle aukiolle on myöhemmin pystytetty Harry Kivijärven tekemä J. K. Paasikiven muistomerkki.


Lähteet

Kirjallisuus
 Pieni Tietosanakirja 1. 1925–1928. (Projekt Runeberg.)
 Helsingin venäläinen valtionteatteri. Kansalliskirjasto-lehti 1/2007.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat
Carl Ludvig Engelin suunnittelemat rakennukset
Helsingin teatterit
Kamppi
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Masonna

Masonna on japanilaisen muusikon Takushi "Maso" Yamazakin (, Yamazaki Takushi, s. 1966 Kioto) noise-projekti. Hän aloitti projektin vuonna 1987. Livenä hän on esiintynyt vuodesta 1991 alkaen.

Masonna tunnetaan erityisesti lyhyistä mutta intensiivisistä live-esityksistään, jotka päättyvät yleensä joko esiintyjän tai välineistön vahingoittumiseen. Musiikissaan hän on yhdistellyt vokaaleja ja elektronisia efektejä.

Masonna on toiminut mm. Beckin, Slipknotin ja Faustin lämmittelijänä näiden Japanin keikoilla.

Masonnan ohella Yamazakin muita projekteja ovat mm. Christine 23 Onna, Space Machine sekä Flying Testicle yhdessä Merzbown kanssa.

Osittainen diskografia 
 Shinsen Na Clitoris (1990)
 Mademoiselle Anne Sanglante Ou Notre Nymphomanie Aureole (1993)
 Noskl In Ana/Rare Trackss Collection (1994)
 Super Compact Disc (1995)
 Noisextra (1995)
 Ejaculation Generator (1996)
 Inner Mind Mystique (1996)
 Hyper Chaotic (1996)
 Freak-Out Electrolyze (1997)
 Spectrum Ripper (1998)
 Frequency L.S.D. (1998)
 Vestal Spacy Ritual (1999)
 Beauty Beast (1999)
 John Peel Sessions Live (1999)
 Shock Rock (2002)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maso Yamazakin viralliset kotisivut
 Allmusic: Masonna
 Discogs: Masonna

Japanilaiset elektronisen musiikin artistit
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Adapta World Rally Team

Adapta World Rally Team on norjalainen yksityistalli, joka osallistuu Rallin MM-sarjaan. 

Kaudella 2009 tallin Subaru Impreza WRC -autoa ajoi Mads Østberg kartanlukijanaan Ole Kristian Unnerud. Tallipäällikkönä toimii Mads Østbergin isän, entinen rallikuski Morten Østberg.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Rallin MM-sarjan tallit
Norjalaiset autourheilutallit
Mohamed Boudabbous

Mohamed Boudabbous (, s. 29. kesäkuuta 1983 Sfax, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa tällä hetkellä Ligue Professionnelle 1:ssä pelaavaa EGS Gafsaa.

Saavutukset 
 Tunisian-mestaruus: 2005
 Tunisian cup: 2004
 Arabian Mestarien liiga: 2004
 Tunisian liigacup: 2003

Lähteet 
 Kawarji.com 

Tunisialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Fray Bentosin sellutehdas

Fray Bentosin sellutehdas on UPM:n sellutehdas Fray Bentosissa Uruguayssa Argentiinan rajalla.

Ennen joulukuussa 2009 loppuun saatettuja yritysjärjestelyjä tehdas kuului Metsä-Botnialle, joka avasi tehtaan syksyllä 2007. Tehdas tuottaa miljoona tonnia selluloosaa vuodessa.

Sopimus 
Tehdas sijaitsee Uruguayssa sitä varten luodulla verovapaalla vyöhykkeellä. Ennen toiminnan aloittamista Uruguayn hallitus allekirjoitti Suomen hallituksen kanssa sopimuksen, joka velvoitti Uruguayn hallituksen maksamaan Botnialle mahdolliset mellakoiden aiheuttamat menetykset. Uruguayn hallitus lähetti poliiseja ja sotilaita suojaamaan rakennustyömaata mielenosoittajien häirinnältä.

Rahoitus 
Vuosina 2005–2007 rakennettu tehdas maksoi 1,2 miljardia dollaria.

Botnian sellutehtaan julkiseen rahoitukseen sisältyi:
 Maailmanpankin kansainvälinen rahoitus: laina 170 milj. $
 Maailmanpankin investointitakuu: 350 milj. $
 Finnveran takuu 330 milj. $
 Pohjoismaiden investointipankki 79 milj $

Plantaasit 
UPM:n tytäryhtiö Forestal Oriental toimittaa 90 % tehtaan raaka-aineesta. Forestal Oriental tuottaa siitä 70 % omilla viljelmillään ja ostaa 30 % puusta.

Rajajokikiista 
Argentiina syytti Uruguayta rajajokisopimuksen rikkomisesta ja vei asian Haagin kansainväliseen oikeuteen. Huhtikuussa 2007 sellutehtaan vastaiseen mielenosoitukseen osallistui 130 000 ihmistä.

Haagin kansainvälinen tuomioistuin antoi päätöksensä asiassa huhtikuussa 2010 ja totesi, ettei sellutehdas ole rikkonut maiden välisen sopimuksen ympäristösäädöksiä. Tuomioistuin kritisoi kuitenkin Uruguayta puutteellisesta tiedottamisesta. Molemmat maat lupasivat tyytyä oikeuden päätökseen.

Katso myös
 Uruguayn metsäpolitiikka

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Paperitehdas vei Suomen, Argentiinan ja Uruguayn diplomaattiseen kiistaan Ylen Elävä arkisto.

Selluloosatehtaat
Uruguayn rakennukset ja rakennelmat
Metsä Group
UPM
Tsingtao (panimo)

Tsingtao () on Qingdaon mukaan nimensä saanut Kiinan suurin olutpanimo, joka valmistaa Tsingtao-olutta. Saksa hallitsi Shandongia toimilupa-alueenaan ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Saksalaiset siirtolaiset perustivat olutta valmistavan panimon 1903, jolloin se oli nimeltään Germania-Brauerei. Japanilaiset valtasivat ensimmäiseen maailmansotaan liittyneinä panimon 1915 saksalaisilta, ja se oli japanilaisessa johdossa vuoteen 1945 saakka. Japanin hävittyä toisen maailmansodan panimo siirtyi Nanjingissa valtaa pitävän Kiinan tasavallan haltuun. Kun Kiinan kansantasavalta perustettiin, siitä tuli kiinalainen valtionyhtiö.

Panimo on Hongkongin pörssissä noteerattu yhtiö, ensimmäisiä kiinalaisia yhtiöitä, joille se sallittiin. Se on Kiinan suurin panimo, jonka markkinaosuus on 15 prosenttia. Tsingtao-olutta tuodaan Suomeen, ja se on tavallinen ruokajuoma kiinalaisravintoloissa. Tsingtaon maahantuoja Suomessa on Oy Bornicon & Salming Ab.

Nimen translitterointi perustuu vanhaan järjestelmään, ja tätä muotoa yritys käyttää markkinoinnissaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tsingtaon maahantuojan sivut 

Olutmerkit
Kiinalaiset pörssiyhtiöt
Panimot
Escape (radiokuunnelma)

Escape oli yhdysvaltalainen jännitys- ja seikkailukuunnelmasarja, jota CBS esitti 1947–1954.

Sarjan pilottijakso tehtiin 21. maaliskuuta 1947, ja ensimmäinen jakso esitettiin 7. heinäkuuta samana vuonna. Jaksojen kesto oli 30 minuuttia. Sarja oli suurimman osan elinajastaan sponsoroimaton, ja sen jaksojen lähetysajankohdat vaihtelivat suuresti. Kaikkiaan sarjalla oli ainakin 18 eri lähetysaikaa seitsemän vuoden aikana. 

Sarjan alkujuonnon ääninä toimivat vuoroin William Conrad ja Paul Frees. Molemmat esiintyivät myös itse kuunnelmissa sekä pää- että sivurooleissa. Muita sarjassa esiintyneitä näyttelijöitä olivat muun muassa Jack Webb, Frank Lovejoy, Luis Van Rooten ja Jeff Chandler.

Sarjassa esitettiin kuunnelmasovitukset muun muassa Rudyard Kiplingin novellista The Man who would be a King, F. Scott Fitzgeraldin novellista The Diamond as Big as Ritz ja Joseph Conradin novellista Typhoon. Yhteensä jaksoja esitettiin yli 240 kappaletta, joista useimmat ovat säilyneet. Useista sarjan ohjelmista on olemassa kaksi versiota, joista toinen on esitetty Yhdysvaltain itärannikolla, ja toinen muutamaa vuorokautta myöhemmin samalla näyttelijäkaartilla länsirannikolla. Eri versiot voidaan erottaa toisistaan lähinnä musiikin perusteella. Viimeinen jakso esitettiin 25. syyskuuta 1954. Monet jaksoista tehtiin uudestaan radiosarjassa Suspense

Lähteet

Aiheesta muualla
Sarjan jaksoja jezner.comissa MP3-muodossa 

Yhdysvaltalaiset radiokuunnelmat
Terminaattorigeeni

Terminaattorigeeni on muuntogeeniseen orgamismiin siirrettävä geeni, joka estää organismia tuottamasta uutta sukupolvea omista siemenistään. Terminaattorigeenejä käytetään geenitekniikan kaupallisilla aloilla, jotta geenimuunneltujen tuotteiden viljelijät eivät voisi kierrättää tuotteiden siemeniä, vaan joutuisivat ostamaan uudet siemenet jokaiselle kylvökerralle.

Linkit
Monsanton nykyään omistama terminaattorigeenipatentti Yhdysvalloissa (USPTO Patent Number 5,723,765)

Geenit
Vaasan puuvilla

Vaasan Puuvilla Osakeyhtiö (nimi vuoteen 1928 Vaasan Puuvillatehdas Osakeyhtiö – Wasa Bomulls Manufaktur Aktiebolag) oli suomalainen vuosina 1857–1964 toiminut tekstiiliteollisuusyritys, jolla oli tuotantolaitokset Vaasan Palosaarella.

Vaasan puuvillatehtaan perusti 1857 kauppaneuvos August Alexander Levón, joka oli perustamassa myös toista merkittävää vaasalaista teollisuusyritystä Vaasan Höyrymylly Oy:tä. Yhtiön kehruutehdas valmistui 1859 ja kutomo 1868. Jo 1900-luvun alussa yhtiön palveluksessa oli yli 1 000 työntekijää. 1930-luvun alussa Vaasan Puuvillan osuus koko Suomen puuvillatuotannosta oli 12,5 prosenttia. Lamakausi pakotti suomalaiset puuvillatehtaat yhteistyöhön ja niinpä ne perustivat 1933 Tampereelle yhteisen myyntiorganisaation nimeltä Puuvillatehtaitten Myyntikonttori Oy (PMK). Vuonna 1936 puuvillatehtaat sopivat myös tuotannon jakamisesta eri tehtaiden kesken ja Vaasan tehtaan kiintiöksi tuli 9,2 prosenttia. Vuonna 1950 yhtiön tehdaslaitoksiin kuuluivat puuvillakehräämö, ompelulankatehdas, kutomo, värjäämö ja viimeistelylaitos. Samana vuonna yhtiön myynti oli 490 miljoonaa markkaa ja 1950-luvulla työntekijöiden määrä oli suurimmillaan noin 1 300. Vaasan puuvillatehdas erikoistui 1950-luvulla ompelulangan tuottamiseen.

Ulkomainen tuontikilpailu ja kohonneet tuotantokustannukset johtivat siihen, että Vaasan Puuvilla Oy fuusioitiin 1964 Finlayson-Forssa Oy:hyn. Finlayson, Tampella ja Porissa toiminut Porin Puuvilla Oy olivat jo 1941 hankkineet haltuunsa Vaasan Puuvillan osake-enemmistön. Fuusion jälkeen Vaasan tehtaiden osuus Finlaysonin tuotannosta oli noin 15 prosenttia. Vaasan kehräämö lopetettiin 1960-luvun lopulla ja kutomon toiminta päättyi 1980. Vaasan puuvillatehtaan tiloissa toimii nykyisin Vaasan yliopisto sekä useita pienyrityksiä.

Toimitusjohtajia
 1857–1875 August Alexander Levón
 1906–1925 Bernhard Abraham Hahl
 1926–1931 Lennart Sipola
 1931–1965 Kaarlo Rautio (1896–1989)

Lähteet 
 
 Turun Hahl-suku  Genos 40(1969), s. 10–23. Suomen Sukututkimusseura – Författarna och Genealogiska Samfundet i Finland

Aiheesta muualla 
 https://www.porssitieto.fi/poistuneet/vaasanpuuv.shtml Vaasan Puuvillatehdas perustettu 1856.

Vaasan historia
Tekstiilivalmistajat
Porin Puuvilla

Porin Puuvilla Oy oli suomalainen vuosina 1898–1974 toiminut puuvillakankaita ja lankaa valmistanut tekstiiliteollisuusyritys, jonka tuotantolaitokset sijaitsivat Porissa.

Yritys
Yrityksen perustivat vuonna 1898 Gustav Efraim Ramberg ja joukko porilaisia liikemiehiä. Se toimi vuosina 1898–1921 Porin Puuvillateollisuus Oy-nimisenä, mutta tämä yhtiö lakkautettiin juridisista syistä. Sen omaisuus myytiin uudelle Porin Puuvilla Oy -nimiselle yhtiölle, jolla oli kuitenkin samat omistajat. Yhtiön suurin omistaja oli A. Ahlström Oy (30–40 prosenttia osakkeista) ja Ahlströmin suku.

Vuonna 1912 yhtiöllä oli 650 työntekijää ja myynti oli 4,5 miljoonaa markkaa. 1926 Poriin perustettiin kankaanpainolaitos johon hankittiin kolmi- ja kuusiväriset telapainokoneet Saksasta. Tämä painolaitos oli toinen Suomessa, ensimmäinen oli perustettu 1861 Forssaan. Painolaitosta uudistettiin 1930-luvulla ja vuonna 1938 otettiin käyttöön filmipaino joka mahdollisti leveämpien kankaiden painamisen suuremmilla kuvioilla ja kirkkaammilla väreillä. Tehtaan oma painokangassuunnitteluateljee aloitti toimintansa 1956 ja se toimi vuoteen 1977 saakka jolloin kankaiden suunnittelu siirrettiin Forssaan.

Porin Puuvilla Osakeyhtiö fuusioitiin 1974 Oy Finlayson Ab:hen. Puuvillatehtaan kutomon palon jälkeen vuonna 1981 sen tuotantoa alettiin ajaa alas niin, että tuotanto päättyi lopullisesti kesällä 1994.

Puuvillatehtaan rakennukset
Porin Puuvillan tehdaslaitokset sijaitsivat Kokemäenjoen pohjoisrannalla Porin Isosannan kaupunginosassa.  Tehdasalueen ja sen rakennukset suunnitteli arkkitehti August Krook. 

Puuvillakehräämö ja -kutomo aloittivat toimintansa 1900 ja värjäämö 1902. Vuonna 1934 valmistui arkkitehti Rainer Finnilän suunnittelema konttorirakennus, joka käsitti myös johtajan asunnon. 

Vuonna 1981 puuvillatehtaan kutomo tuhoutui suuressa tehdaspalossa, joka oli Suomen kaikkien aikojen suurin teollisuuslaitosta kohdannut tulipalo.

Tehdas nykypäivänä
Puuvillatehtaan tiloissa toimii nykyään Porin yliopistokeskus sekä lukuisa joukko eri alojen yrityksiä.  Vuonna 2012 puuvillatehtaan entisen kutomon paikalle alettiin rakentaa suurta ostoskeskusta. Kauppakeskus Puuvilla valmistui syksyllä 2014 ja se on yksi Suomen suurimmista kauppakeskuksista.  

Puuvillatehtaan alue kuuluu Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin yhdessä vieressä sijaitsevan Porin konepajan alueen kanssa.

Lähteet 
 Pörssitieto: 1912–72 poistuneet pörssiyhtiöt K–R
 Porin puuvillatehtaan historiaa

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Porin Puuvillan nettisivut
 Satakunnan Museon Teollisuustyön jäljillä -verkkoaineisto

Tekstiilivalmistajat
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Pori
Isosanta
Axel Leijonhufvud

Axel Steninpoika Leijonhufvud (Lewenhaupt-suku; 11. helmikuuta 1554, Jönköping, Ruotsi – 1619, Rosheim, Elsass) oli ruotsalainen valtaneuvos, Suomen käskynhaltija 1587–1589 ja Raaseporin kreivikunnan kreivi. Hän oli hyvän koulutuksen saanut aatelismies, josta tuli Suomen ensimmäinen laajoin valtuuksin hallinnut virkamies. Hänen maineensa on kuitenkin varsin negatiivinen johtuen kovista otteista alaisiaan kohtaan ja monista poliittisista puolenvaihdoista.

Leijonhufvud sai Raaseporin kreivikunnan haltuunsa 1585 äitinsä Ebba Lilliehöökin luopuessa siitä. Kreivikuntaan kuului Raaseporin linna, Inkoon ja Karjaan pitäjät sekä Lohjan Töytäri ja Tammisaaren kartano ja kaupunki. Hän asui kartanossa 1585–1589, muutti Ruotsiin eikä enää palannut tiluksilleen. Vuonna 1585 hänestä tuli myös Raaseporin ja Hämeenlinnan linnaläänien käskynhaltija. Suomen käskynhaltijana hän johti Karjalaa lukuun ottamatta koko muun maan yleishallintoa, johon ei kuulunut verotus eikä tilintarkastustoimi.

Leijonhufvud otti osaa aatelisopposition kokoukseen Tallinnassa 1589 kannattaen Sigismundin paluun vastustajia. Hän menetti kuningas Juhana III:n ystävyyden sekä virkansa ja läänityksensä. Hänen korkea aatelinen syntyperänsä ja laajat tietonsa mahdollistivat toiminnan jatkamisen Ruotsissa. Juhanan kuoleman jälkeen 1592 hän yritti Sigismundin puolesta aikaansaada levottomuuksia Länsi-Götanmaalla Kaarle-herttuaa vastaan, mutta hänen oli paettava Puolaan turvaan.

Leijonhufvud vaihtoi puolta ja ryhtyi Kaarlen kannattajaksi, jolloin hänet nimitettiin laamanniksi ja Länsi-Götanmaan käskynhaltijaksi. Hän oli ainoa valtaneuvos, joka osallistui Arbogan valtiopäiville 1597 ja Linköpingin valtiopäivillä 1600 hän vastusti valtaneuvosten tuomitsemista kuolemaan. Tämä teki Kaarlen epäluuloiseksi ja välttääkseen vangitsemisen Leijonhufvud pakeni Saksaan, jossa harjoitti Kaarlen vastaista mielipiteenmuokkausta. Vuonna 1613 hän yritti palata Ruotsiin, mutta Kustaa II Aadolf ei antanut siihen lupaa.

Lähteet
 Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965.
 Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966.
 

Ruotsalaiset kreivit
Suomi Vaasa-ajalla
Valtaneuvokset
Vuonna 1554 syntyneet
Vuonna 1619 kuolleet
Vanuvuori

Vanuvuori on mäki Kuopion kaupungin eteläosissa noin 13 kilometriä keskustasta etelään. Mäen korkin huippu Ukko-Vanu on 212 metriä merenpinnasta, joten se on Kuopion neljänneksi korkein mäki. Vanuvuori kohoaa Kallaveden pinnasta 130 metriä, ja se sijaitsee Hiltulanlahden rannalla. Vanuvuorella sijaitsee yksi Kuopion suurimmista luonnonsuojelualueista.

Vanuvuoren kaupunginosa
Kuopion 39. kaupunginosana Vanuvuori sijaitsee Hiltulanlahden kaupunginosan itäpuolella ja Pirtin kaupunginosan eteläpuolella. Se on veden rajaama kolmesta ilmansuunnasta: idässä se rajoittuu Kallaveden Mustalahteen, pohjoisessa Koiraveteen ja lännessä (Koiraveden) Hiltulanlahteen. Tieyhteys kaupunginosaan johtaa etelästä Hiltulanlahden kautta. 

Vanuvuorelle aiotaan rakentaa vuoden 2015 jälkeen asuinalue.

Lähteet

Kuopion kaupunginosat
Kuopion mäet
Vaajasalo

Vaajasalo on 973 hehtaarin kokoinen saari Kallavedessä Kuopiossa. Se on Kallaveden suurimpia saaria. Vaajasalon asukasluku on 84.

Vaajasalon ja Itkoniemen välille aurataan talvisin jäätie. Maakuntakaavan suunnitelmissa Valtatien 17 uusi linjaus kulkee tulevaisuudessa Vaajasalon kautta. Vaajasaloon aiotaan rakentaa myös 5 000 asukkaan kaupunginosa. Saareen on tällä hetkellä lossiyhteys. Saaressa toimii Alahovin Viinitila.

Lähteet

Kuopion saaret
Kallaveden saaret
Haukiveden–Kallaveden alue
Autotekniikka

Autotekniikka on yksi ajoneuvotekniikan osa-alueista. Autotekniikkaan kuuluu mm. auton rakenne ja toiminta, tuotanto, turvallisuus, ympäristövaikutukset ja käyttö.

Kuten muunkin tekniikan, autotekniikankin tieteellinen perusta on luonnontieteellinen.

Suomessa autotekniikkaa voi opiskella ammattikorkeakouluissa sekä teknillisissä yliopistoissa, joista opiskelijat valmistuvat insinööreiksi (AMK) sekä diplomi-insinööreiksi.

Aiheesta muualla 
Turun ammattikorkeakoulu/Auto- ja kuljetustekniikan koulutusohjelma

Teknillinen korkeakoulu/Koneenrakennustekniikan laitos
77 punk

77 punk on punk-musiikkityylin alalaji, jota soitettiin erityisesti punkin tehtyä kansainvälisen läpimurron populaarikulttuuriin 70-luvun lopulla vuoden 1977 tienoilla. Tyylilajin edustajiksi voidaan lukea kutakuinkin kaikki 70-luvulla toimineet punkyhtyeet.

Nimitys 77 punk on syntynyt vasta jälkikäteen, kun punkkiin alkoi syntyä selkeästi erilaisia tyylisuuntauksia. Tämä alkoi 1980-luvun alussa, kun 77 punkista kehittyi uusi rajumpi ja nopeatempoisempi punksuuntaus hardcore punk.

77 punk Suomessa
77 punkkiin voidaan laskea mukaan kaikki 70-luvun suomalaiset bändit ennen hardcore punkin syntyä, kuten Eppu Normaali, Pelle Miljoona, Problems?, Kollaa kestää, Korroosio, Sehr Schnell, Sensuuri, Ypö-Viis, Vandaalit, jne. 1980-luvun alussa valtasi hardcore punk alaa myös suomessa ja se näytti syrjäyttävän 77 punkin monien bändien lopettaessa toimintansa tai suuntaamalla tyylinsä Eppu Normaalin tapaan alkuaikojen punkista populaarimmaksi uuden aallon musiikiksi.

77 punk on kuitenkin pysynyt mukana punkin tyylilajien kirjossa ja yhtenä merkittävänä tyylinlajin edustajana voidaan Suomessa pitää Tumppi Varosen jo 70-luvulta asti luotsaamaa Problems-yhtyettä. Punk-musiikin täytettyä 30 vuotta on 77 punk saanut osakseen aikaisempaa enemmän huomiota mm. levyjen uusintapainosten ja kokoelmien muodossa. Monet 77 punk-yhtyeet ovat myös koonneet rivinsa uudelleen ja ryhtyneet jälleen esiintymään.

77 punk ei ole jäänyt vain alkuperäisten 70-luvun bändien tyylilajiksi, vaan se on saanut myös uusia edustajia, joista tunnetuin on Kakka-hätä 77, jonka esikoisalbumi Totaalinen kakkahätä nousi vuonna 2007 ilmestymisviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 15. Muita uusia 77 punkin edustajia ovat mm. Nazi Death Camp, The Dwyers, Heartburns ja Maakuntaradio. Muista punkin alalajeista 80-luvun lopulla ja 90-luvulla suosittu, 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä vahvasti elpynyt ja omaan suuntaansa kehittynyt ramopunk on tyylillisesti melko lähellä 77 punkkia.

Lähteet
Yle Punklandia dokumenttisarja.
Punknet77: http://www.hiljaiset.sci.fi/punknet/punkidx.htm 
Punk 77!: http://www.punk77.co.uk/

Viitteet

Punk
Pitkämäen tunneli

Pitkämäen tunneli on moottoritien tunneli ykköstiellä. Se sijaitsee Lohjalla. Tunnelin pituus on noin 700 m.

Lähteet

Suomen tieliikennetunnelit
Lohjan rakennukset ja rakennelmat
Valtatie 1