joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jukka Latva-Rasku

Jukka Latva-Rasku (s. 2. elokuuta 1974 Kannus) on suomalainen fysiikkavalmentaja jääkiekkojoukkueessa Oulun Kärpät. Hän on Kärppien valmennusryhmässä kaudesta 2008–2009 lähtien. Lisäksi hän on entinen yleisurheilija.

Ura yleisurheiluvalmentajana 

33-vuotias Jukka Latva-Rasku on kuuden vuoden ajan toiminut yleisurheiluvalmentajana Ouluseutu Urheiluakatemiassa (OSUA). Hän on myös pari vuotta ollut Pyrinnön valmennuspäällikkö.

”Mielenkiintoisin odotuksin lähden uuteen tehtävään. Näin isoa roolia minulla ei aiemmin ole joukkuetyöstä ollut, vaikka olenkin tehnyt jonkin verran konsultaatioita ja valmennuksia. Jääkiekon parissa en ole aiemmin töitä tehnyt, ainoa jääkontakti tähän asti on ollut Susanna Pöykiö, jonka kanssa olen pari vuotta tehnyt yhteistyötä”, Latva-Rasku kertoo.

Latva-Raskun työn kuva muotoutuu vähitellen valmennustiimin kanssa yhteistyössä. Kesäharjoittelukaudelle uusi tiimin jäsen tekee liigajoukkueelle yksilölliset valmennusohjelmat omatoimista harjoittelua varten. Syksymmällä kauden lähestyessä ja sen aikana ylläpitävä oheisharjoittelu on hänen vastuullaan.

Latva-Rasku muistetaan lahjakkaana ja menestyneenä 400 metrin aitajuoksijana. Hän oli mukana nuorten ja aikuisten maajoukkueessa. Latva-Rasku on opiskellut Jyväskylän liikuntatieteellisessä biomekaniikkaa, valmennusta ja liikuntafysiologiaa.

Lähteet 

Oulun Kärpät
Suomalaiset urheiluvalmentajat
Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiss (kappale)

Kiss on Princen ja The Revolutionin kappale vuodelta 1986. Se julkaistiin Parade-albumin ensimmäisenä singlenä, ja siitä tuli yksi Princen suurimmista hiteistä.

Kiss on minimalistinen tanssikappale, jonka Prince oli alun perin luvannut The Family -nimisen yhtyeen ensilevytykseksi. Princen antaessa kappaleen The Familyn työstettäväksi, siitä oli olemassa vain noin minuutin kestävä demoversio, jossa oli yksi säe ja yksi kertosäe. The Family sovitti kappaleen uudestaan, ja syntyi Kissin tunnettu minimalistinen funk-kitarasäestys. Kuultuaan, mitä The Family oli tehnyt kappaleelleen, Prince päättikin levyttää sen itse. Hän sävelsi kappaleen loppuun ja äänitti sen itse The Revolution -yhtyeensä kanssa. Kappaleen suola löytyy vaihtelusta cis- ja c-nuottien välillä laulumelodiassa. Minimalistisen kompin lisäksi The Familyn versiosta lopulliselle Kiss-singlelle jäi yhtyeen taustalauluosuus, jonka Prince jätti kuitenkin taka-alalle kappaleen masterointivaiheessa. Kissista tuli Princen kolmas listaykkönen, ja Prince lisäsi sen viime hetkellä vuoden 1986 Parade-albumilleen.

Kaksi vuotta myöhemmin Art of Noise yhdessä Tom Jonesin teki kappaleesta kuuluisan cover-version. Siitä tuli suuri hitti erityisesti Isossa-Britanniassa. Princen alkuperäisen levytyksen ollessa listaykkösenä USA:n listalla, oli samanaikaisesti sijalla kaksi The Banglesin kappale Monic Monday, joka on myös Princen kirjoittama laulu. Tämä teki Princestä historian viidennen laulunkirjoittajan, jolla on ollut kaksi Top-10 hittiä samanaikaisesti Yhdysvaltain singlelistalla.

Vuoden 1986 kappaleet
Princen kappaleet
Afganistanin sota (täsmennyssivu)

Afganistanin sota tai Afganistanin sisällissota voi viitata useiseen eri konflikteihin:

 Ensimmäinen afgaanisota 1838–1842
 Toinen afgaanisota 1878–1880
 Kolmas afgaanisota 1919
 Afganistanin sisällissota (1928–1929)
 Afganistanin sota 1979–1989  Neuvostoliiton miehitys
 Afganistanin sisällissota (1989–1992) Najibullahin hallinnon kaatuminen
 Afganistanin sisällissota (1992–1996) Taliban valtasi eteläisen Afganistanin ja Pohjoinen liitto pohjoisen
 Afganistanin sisällissota (1996–2001) Talibanin  ja  Pohjoisen liiton välillä
 Afganistanin sota (2001–)

Katso myös
Afganistanin sotahistoria
Dökött

Dökött on ruotsalainen "metsämetalliyhtye" Taalainmaalta. Yhtye tuli tunnetuksi 1990-luvun lopulla kun sen jäsenet Hjalle och Heavy olivat Ruotsin TV4:n viihdeohjelmassa På rymmen. Dökött on julkaissut kaksi levyä, Dökött (1998) ja Amazing grejs (2000).

Yhtye kieltää olevansa rasistinen, vaikka esimerkiksiksi laulussa "Far och flyg" ollutta kehotusta puolalaisia marjanpoimijoita palaamaan kotiin, on saatettu tulkita rasistiseksi.

Yhtyeen jäsenet ovat Heavy, Pecka ja Ryttarn.

Diskografia 
 Dökött (1998)
 Amazing Grejs (2000)
 Årets album (2009)
 Best of Dökött 1998-2012: Live från Rockstad falun (2012)

Lähteet

Ruotsalaiset metalliyhtyeet
Machinery

Machinery Oy on vuonna 1911 perustettu suomalainen yritys.

Machineryn perustajia olivat Frans Hall, Arthur Lindeberg, Ferdinand Tefke ja Ferdinand Jacobsson, joista viimeksi mainittu sai kauppaneuvoksen arvonimen, toimi pitkään yrityksen johdossa ja oli sen pääosakas.

Machineryn toimialaan kuuluvat koneiden ja laitteiden sekä teknisten tarvikkeiden maahantuonti, markkinointi, asennus, korjaus- ja huoltopalvelut. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Vantaalla ja toinen toimipiste Tampereella.

Machinery Oy myy, asentaa ja huoltaa koneita ja laitteita metallintyöstön, rakentamiseen sekä voimantuoton toimialalle. He toimittavat työvälineitä metallintyöstöön ja rakentamiseen sekä varavoimalaitteita, moottoreita ja vaihteistojaerilaisiin teollisuuden erilaisiin tarpeisiin. 

Machinery Oy.n omistaa Boreo Oyj.

Vuonna 2020 liikevaihto oli 32 miljoonaa euroa ja se työllisti 81 henkeä.

Lähteet

Kirjallisuutta
 L. Kaila: 40 vuotta kauppatekniikan palveluksessa. Oy Machinery Ab 1911–1951. Turku 1951.
 Armas J. Pulla: 50 vuotta Suomen konekaupan historiaa. Helsinki 1960.
 Machinery uudelle vuosisadalle. 100-vuotisjulkaisu 2012.

Aiheesta muualla
 Yrityksen kotisivu
 Machinery Oy:n yhtiö- ja omistushistoriaa

Suomalaiset yritykset
Bocuse d’Or

Bocuse d’Or (’kultainen Bocuse’) on arvostettu kansainvälinen kokkikilpailu, joka on järjestetään kahden vuoden välein Ranskan Lyonissa. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1987. Kilpailu on nimetty maineikkaan, uutta ranskalaista keittiötä edustaneen ranskalaiskokin Paul Bocusen (1926–2018) mukaan.

Kansallinen ja alueellinen karsinta

Suomen joukkue on osallistunut tähän kokkien maailmanmestaruuskilpailuksikin kutsuttuun ruuanlaittokilpailuun vuodesta 1991 lähtien. Kilpailun Suomen-karsinnan järjestää suomalaisen ruokakulttuurin edistämiseen keskittynyt ELO-säätiö, joka toimii myös kilpailijoiden taustatukena. Aiemmin taustaryhmänä on toiminut Vuoden kokki ry.

Kaudella 2013–2015 Suomen edustaja oli keittiömestari Matti Jämsén assistenttinaan Antti Lukkari. Joukkueen vuonna 2015 saavuttama neljäs sija oli Suomen siihen mennessä paras sijoitus.

Vuoden 2016 Euroopan aluekarsinta järjestettiin 10.–11. toukokuuta Unkarin Budapestissä. Suomen edustaja Eero Vottonen selvitti tiensä – yhtenä 11 aluekarsinnasta valittuna – vuoden 2017 kilpailuun.

Vuonna 2019 Suomea edustanut Ismo Sipeläinen sijoittui sijalle 4.

Suomen edustajat Bocuse d’Or -kilpailussa

 1991 – Eero Mäkelä
 1993 – Juha Niemiö
 1995 – Antti Vahtera
 1997 – Aki Wahlman
 1999 – Michael Björklund, Bocuse d’Or -kilpailun 5. sija
 2001 – Petteri Luoto
 2003 – Henry Tikkanen
 2005 – Petteri Luoto
 2007 – välivuosi
 2009 – Filip Langhoff
 2011 – Matti Jämsén, Bocuse d’Or -kilpailun 5. sija
 2013 – Mika Palonen
 2015 – Matti Jämsén, Bocuse d’Or -kilpailun 4. sija
 2017 – Eero Vottonen
 2019 – Ismo Sipeläinen, Bocuse d’Or -kilpailun 4. sija

Kilpailun parhaimmisto

Katso myös
Vuoden kokki -kilpailu

Lähteet

Aiheesta muualla

Bocuse d’Or -kilpailun sivusto   (bocusedor.com)
Luonnehdintoja kisan mitalisteista   (saga-bocusedor.com)
Vuoden 2019 finaalin teemalautaset maittain  (finedininglovers.com)
18.1.2019 Puoli seitsemän vieraana Suomen Bocuse d'Or -kisajoukkueen valmentaja Tommi Tuominen, joka kertoi siitä, miten joukkue valmistautui maailman kovimpaan kokkikisaan

Ruoka
Kilpailut
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2001

Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2001 järjestettiin 28.4.-9.5.2001 Egyptin Kairossa. Kisojen menestynein maa oli 12 mitalia kerännyt Yhdysvallat (4 kultaa, 5 hopeaa ja 3 pronssia). Suomalaisista mitaleille ylsivät Marko Kemppainen (pronssia skeetissä), Ville Laitinen (poikien trap) sekä poikien joukkue kaksoistrapissa.

Miehet

Naiset

Pojat

Tytöt

Mitalitaulukko

Uudet ennätykset

Lähteet
Kilpailun tulokset

2001
Vuoden 2001 urheilu
Egyptin ampumaurheilu
Egyptin tapahtumat
Kairon urheilu
Kaikkien aikojen parhaat (Lapinlahden Linnut)

Kaikkien aikojen parhaat on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään seitsemäs kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Se sisältää yhtyeen vanhempia hittikappaleita uudelleen levytettyinä sekä uuden, singlenäkin julkaistun kappaleen ”Äideistä rumin”. Albumi ansaitsi myynnillään platinalevyn.

Kappaleet 
 Lipputangon nuppi
 Köyhän taivas
 Miksei asioista puhuta
 Edes kerran
 Älä pure mun ananasta
 Pikkumiesten laulu
 Kalliossa
 Tuoli kaatuu
 Tapasin naisen
 Tyttö huutaa Hii!
 Mun puutarhassa
 Saako niin tehdä
 Lääketiedettä vai elokuvia
 Äideistä rumin
 Sateet tulevat
 Työtön, hullu ja eläkeläinen
 Elämä janottaa
 Sedät jaksaa heilua
 Wanha suomalaisten poikain vitutuslaulu

Kokoonpano 
 Timo Eränkö – laulu, saksofoni, sähistimet
 Pekka Hedkrok – laulu, koskettimet
 Matti Jaaranen – laulu, trumpetti
 Harri Kinnunen – rummut
 Heikki Salomaa – laulu, bouzouki, huuliharppu
 Pekka Virtanen – kitarat
 Ari Wahlsten – laulu

Lähteet 

Lapinlahden Lintujen kokoelma-albumit
Vuoden 2002 albumit
Ei oikotietä sankaruuteen 1983–1989

Ei oikotietä sankaruuteen 1983–1989 on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään toinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vinyylinä vuonna 1989, ja sen CD-painos ilmestyi seuraavana vuonna.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 22, ja se pysyi listalla yhteensä 9 viikkoa.

Kappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ei oikotietä sankaruuteen 1983–1989 discogs.com -sivustolla 

Lapinlahden Lintujen kokoelma-albumit
Vuoden 1989 kokoelma-albumit
Doggtown

Doggtown on turkulainen kokeneista muusikoista muodostunut rockyhtye.

Entinen basisti Jankke Kuismin ja rumpali Petri Rinne olivat soittaneet yhdessä pitkään eri kokoonpanoissa. Kitaristi Kari Riihimäki on toiminut aiemmin Wardance-yhtyeen kitaristina ja soittanut useilla kotimaisten artistien levyillä. Yhtyeen laulaja Tumppi Niemelä, kokenut oululainen muusikko ja levytuottaja, hankittiin kesken levytyksen. Aikaisemmin muun muassa House Of Mirrors -yhtyeessä soittanut Juha-Pekka Paananen aloitti basistin tehtävissä vuonna 2007.

Doggtownin esikoisalbumi November Road julkaistiin vuonna 2005 Bluelight-levymerkillä. Albumi sai hyvän vastaanoton, ja keikkaili muun muassa Puistobluesissa. Yhtyeellä on valmiina toinen albuminsa re:construction.

Jäsenet
 Tumppi Niemelä – laulu, perkussiot
 Kari Riihimäki – kitara
 Juha Paananen – bassokitara, taustalaulu
 Petri Rinne – rummut, perkussiot

Julkaisut

Studioalbumit

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset alternative rock -yhtyeet
Ahmattiankeriaskalat

Ahmattiankeriaskalat (Saccopharyngiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko, johon kuuluu neljä heimoa ja 28 lajia.  Ne muistuttavat  ulkoisesti ankeriaskaloja, mutta sisukalut ovat hyvin erilaiset. Niiltä puuttuu monia luita, esimerkiksi kylkiluut. Niillä ei ole myöskään parillisia eviä eikä uimarakkoa. Kita on suhteettoman suuri kalan kokoon verrattuna. 

Useimmat ahmattiankeriskalat elävät merten syvyyksissä. Joillakin lajeilla on pyrstössään valoa säteilevä elin, jolla ne houkuttelevat saalista.

Luokittelu 
Ahmattiankeriaat jaetaan neljään heimoon kahdessa alalahkossa:

 Alalahko Cyematoidei
 Cyematidae (nuoliankeriaat)
 Alalahko Saccopharyngoidei
 Eurypharyngidae (pelikaaniankeriaat)
 Monognathidae (kita-ankeriaat)
 Saccopharyngidae (ahmattiankeriaat)

Lähteet

Aiheesta muualla
Bhairon Singh Shekhawat

Bhairon Singh Shekhawat (23. lokakuuta 1923 – 15. toukokuuta 2010) oli intialainen Intian kansanpuolueen  (BJP)  poliitikko. Hän toimi maansa varapresidenttinä vuosina 2002–2007. Edeltäjänä oli Krishan Kant ja seuraajana Mohammad Hamid Ansari.

Lisäksi Shekhawat oli kolmeen otteeseen Rajasthanin pääministerinä (1977–1980, 1990–1992, 1993–1998).

Lähteet 

Intian varapresidentit
Rajasthanin pääministerit
Rajya Sabhan jäsenet
Intian kansanpuolueen poliitikot
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Mohammad Hamid Ansari

Mohammad Hamid Ansari (s. 1. huhtikuuta 1937) on intialainen poliitikko ja maansa entinen varapresidentti. Vuonna 2007 hänet äänestettiin Bhairon Singh Shekhawatin seuraajaksi varapresidentin virkaan, jossa hän toimi kymmenen vuotta.

Ansari on luonut huomattavan uran diplomaattina. Hän on ollut myös Aligarhin muslimiyliopiston rehtorina (2000–2002) ja Kansallisen vähemmistökomission johdossa (2006–2007). Hänelle myönnettiin vuonna 1984 Padma Shri.

Ansari on Delhin yliopiston entinen kansleri.

Lähteet

Aiheesta muualla

Intian varapresidentin verkkosivujen profiili

Intian varapresidentit
Intian kongressipuolueen poliitikot
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Trio-90

Trio-90 Jyväskylästä oli kaukalopalloliigassa pelannut joukkue. Joukkue saavutti 2 liigan mestaruutta ja 3 pronssimitalia. Trio Junioreilla Jyväskylässä on myös aktiivista toimintaa nykyäänkin. Trio Juniorit on suomen ainoa kaukalopalloseura, mikä on saanut arvokkaan Nuori Suomi-sinettiseura-valinnan.

SM-mitalit kaukalopalloliigassa 

90-91: Kultaa
91-92: Pronssia
92-93: Kultaa
95-96: Pronssia
97-98: Pronssia

Suomalaiset kaukalopalloseurat
Jyväskyläläiset urheiluseurat
Craig Anderson

Craig Anderson (s. 21. toukokuuta 1981 Park Ridge, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti joka edustaa NHL-joukkue Buffalo Sabresia.

Ura
Hänen seuransa kauden 2019–2020 loppuun saakka oli Ottawa Senators, jonne hän siirtyi vuonna 2011 Colorado Avalanchesta vaihdossa Brian Elliottiin. Joulukuussa 2020 Anderson teki Washington Capitalsin kanssa try-out sopimuksen. Ennen kauden 2020–2021 Anderson teki Capitalsin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen. 

Heinäkuussa 2021 Anderson solmi vuoden ja arvoltaan 750 000 dollarin sopimuksen Sabresin kanssa.

Vuoden 2008 maailmanmestaruuskilpailuissa Anderson toimi Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueen kolmosvahtina ja pelasi vain yhdessä ottelussa maalivahti Tim Thomasin loukkaannuttua.

Lähteet 

  Viitattu 23.7.2010
  Viitattu 23.7.2010
  Viitattu 23.7.2010

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkomaalivahdit
Bill Masterton Memorial Trophy -voittajat
Buffalo Sabresin pelaajat
Calgary Flamesin varaamat pelaajat
Chicago Blackhawksin varaamat pelaajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Junkkeri

Junkkerit (saks. Junker, äännetään [ˈjʊŋ kɐ]) olivat maanomistajaylimystöä Elben itäpuolisilla alueilla Preussissa ja Saksassa.

Historia

Junkkerisukujen kantaisät olivat saksalaisia aatelisia, jotka valloittivat keskiajalla länsislaavien maita ja asettuivat asumaan niille. He toivat mukanaan kristinuskon. Muuttoliike oli tärkeä osa saksalaisten idänsiirtolaisuutta, niin sanottua Ostsiedlungia. Vastineeksi sotapalveluksistaan soturit saivat maata ja verovapauden. Nimitys junkkeri periytyy keskiajan yläsaksan sanasta Juncherre, joka tarkoittaa nuorta herraa (). Tämä johtuu siitä, että itään lähteneet olivat usein perheidensä nuorempia poikia, joille ei ollut luvassa perintömaata.

Junkkereiden välillä oli suuria varallisuuseroja. Itä-Preussin junkkereista pieni vähemmistö oli erittäin rikkaita magnaattisukuja, joiden perustajat olivat taistelleet palkkasotureina Saksalaisen ritarikunnan joukoissa kolmitoistavuotisessa sodassa Puolaa vastaan (1453–1466). Brandenburgissa junkkerit olivat enimmäkseen aatelisten siirtolaisten jälkeläisiä ja heidän omistuksensa vaatimattomia Euroopan mittakaavassa. Maaomistusten pieni koko oli seurausta siitä, että keskiajan hallitsijoiden kannatti asuttaa uusille rajamaille mahdollisimman monta aatelista, jotta näitä olisi riittänyt puolustautumaan slaavien kostoiskuilta. Oli jopa tapauksia, joissa useampi suku jakoi yksittäisen kylän omistuksen keskenään. Rikkailla junkkereilla oli varallisuutensa vuoksi enemmän poliittista vaikutusvaltaa kuin köyhillä. Varakkaat suvut solmivat avioliittoja keskenään ja muodostivat eräänlaisen sisäpiirin, joka kävi neuvotteluja keskusvallan kanssa muidenkin puolesta.

Toisen maailmansodan häviäminen ja Itä-Saksan maauudistukset merkitsivät junkkeriluokan loppua. Varsinainen aatelisluokka oli jo lakkautettu siirryttäessä Weimarin tasavaltaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Nykyään Junker on käyttönimi Saksan tittelittömästä ylimystöstä. Se lyhennetään Jkr. ja sijoitetaan yleensä ennen akateemisia arvoja ja nimeä (esimerkiksi Jkr. Heinrich von Hohenberg). Feminiinimuotoa Junkfrau käytetään vain satunnaisesti.

Katso myös 
 Von

Lähteet

Viitteet

Aateli
Arvonimet
Pommerin historia
Preussi
Saksan historia
Ammatinvalinnanohjaus

Ammatinvalinnanohjauksen tavoitteena on auttaa asiakasta löytämään itselleen sopiva uravalinta (työ ja koulutus). Ohjaus tapahtuu yhteistyössä ammatinvalintapsykologin kanssa.

Suomessa ammatinvalinnanohjaus katsotaan alkaneen 1939 Helsingin kunnallisen työnvälitystoimiston perustaessa erillisen nuoriso-osaston. Tarkoitus oli tuolloin ohjata kansakoulunsa päättäneitä nuoria jatko-opintoihin yhteiskunnan ollessa murroksessa teollistumisen ja kaupungistumisen myötä.

Nykyisin ammatinvalintaa pohditaan myös jo ennen työelämään astumista. Työterveyslaitos on kehittänyt peruskoulun päättöluokkien sekä ammatillisten oppilaitosten ja lukioiden käyttöön Kohti työelämää -ryhmämenetelmän, joka tukee nuorten uravalintoja.

Miten ammatinvalinnanohjaukseen pääsee?
Työ- ja elinkeinotoimistoista annetaan ohjeet, kuinka ammatinvalinnanohjaukseen pääsee. Eri toimistoissa on erilaisia käytäntöjä ammatinvalinnanohjaukseen pääsyn suhteen. Työ- ja elinkeinotoimiston tarjoama ammatinvalinnanohjaus on henkilöasiakkaalle maksutonta.

Mitä ammatinvalinnanohjauksessa tehdään?
Ammatinvalinnanohjauksessa käydään noin tunnin mittainen luottamuksellinen keskustelu asiakkaan elämäntilanteesta, odotuksista ja urataustasta. Tämän ns. alkuhaastattelun perusteella ohjaaja ja ohjattava sopivat ohjausprosessin jatkosta, sillä yleensä keskustelukertoja tarvitaan enemmän kuin yksi toteuttamiskelpoisen suunnitelman luomiseksi. Lisäksi apuna käytetään psykologisia testejä, kuten kykytestejä, persoonallisuustestejä ja kiinnostavuusarviointeja. Mahdollisia ohjaustoimia ovat myös erilaiset työ- tai koulutuskokeilut ja terveydentilan tutkimukset. Näitä tietoja ei luovuteta ulkopuolisille tahoille ilman asiakkaan suostumusta.

Lisäksi on olemassa myös jonkin verran sähköisiä palveluita ammatinvalinnanohjauksen tukena. Esimerkiksi internetissä oleva AVO-ohjelma (http://www.mol.fi/avo/avo.htm) tarjoaa erilaisia uravaihtoehtoja, mutta ei kerro asiakkaan soveltuvuutta niihin.

Lähteet
 Ammatinvalintapsykologin antaa vastauksia ammatinvalinnanohjauksesta (www.ammatinvalinta.fi)
 Kohti työelämää Työterveyslaitoksen sivuilla, 26.9.2013

Työ
Richard Schallert

Richard Schallert (s. 21. huhtikuuta 1964 Brand in Vorarlberg) on itävaltalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1981–1988.

Schallert oli mukana Itävallan joukkueessa, joka sijoittui neljänneksi Engelbergin MM-kisoissa 1984. Vuoden kuluttua Seefeldissä hän sijoittui normaalimäessä 29:nneksi. Oberstdorfissa 1987 hän oli Ernst Vettorin, Franz Neuländtnerin ja Andreas Felderin kanssa voittamassa joukkuemäestä pronssia Suomen ja Norjan viedessä kirkkaimmat mitalit. Lisäksi hän oli suurmäessä 37:s.

Vuoden 1983 lentomäen MM-kilpailuissa Harrachovissa hän sijoittui viidenneksi.

Maailmancupissa Schallert ylsi neljästi palkintosijalle, mutta ei voittanut yhtään kilpailua. Hän sijoittui kauden 1982–1983 kokonaispisteissä kahdenneksitoista.

Maailmancupin palkintosijat 
 Suurmäki
 Kausi 1982–1983: Bischofshofen toinen, Planica kolmas
 Kausi 1984–1985: Štrbské Pleso kolmas
 Normaalimäki
 Kausi 1984–1985: Štrbské Pleso toinen

Lähteet 
 Richard Schallert FIS:n tietokannassa

Itävaltalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha Rantasila -palkinto

Juha Rantasila -palkinto on jääkiekon SM-liigan pelaajayhdistyksen vuosittain jakama palkinto, joka annettiin ensimmäisen kerran kauden 2007–2008 jälkeen. Sen saa puolustaja, joka on tehnyt eniten maaleja runkosarjassa. Ensimmäisen kerran palkinnon vei kaudella 2007–2008 Tapparan Anssi Salmela. Palkinto on nimetty puolustaja Juha Rantasilan mukaan.

Palkinnon saajat

* Janne Niskalan maalimäärä kaudella 2014–2015 oli sama kuin Ässien Esa Lindellillä. Molemmat tekivät myös yhtä paljon voittomaaleja. Kilpailun käänsi Niskalan eduksi kolmantena tarkasteltu laukaisuprosentti, joka Niskalalla oli 5,1 % ja Lindellillä 4,2 %.

** Pelicansin Juha Leimu teki kaudella 2016–2017 saman verran maaleja kuin Lukon Janne Niskala, mutta Leimu teki yhden voittomaalin enemmän kuin Niskala.

Lähteet

Jääkiekon SM-liigan palkinnot
Salah al-Din (maakunta)

Ṣalāḥ ad-Dīn () eli Saladinin maakunta on yksi Irakin yhdeksästätoista maakunnasta (kuvernoraatista), ja sijaitsee pohjoiseen Bagdadista. Sen pinta-ala on 24 075 neliökilometriä (5,6 % Irakista) ja pääkaupunki Tikrit. Maakunta on nimetty kurdisyntyisen, ristiretkeläisiä vastaan taistelleen sulttaani Saladinin mukaan. Salahuddinin maakunta on muunnelma maakunnan nimestä.

Maakunnan naapurina ovat lounaassa Anbarin, luoteessa Ninawan, pohjoisessa Erbilin ja Kirkukin, idässä Sulaimaniyyan ja Diyalan, sekä etelässä Bagdadin maakunnat.

Väestö
Vuoden 1997 väestönlaskennassa maakunnan asukasluku oli 904 432. Irakin sodan loppuvaiheessa vuonna 2011 Yhdysvaltain armeija arvioi väkiluvuksi 1,158 miljoonaa. Heistä sunneja oli noin 96 %, šiioja 3 % ja kurdeja 1 %. Vuonna 2013 väkiluvuksi arvioitiin 1 336 600 (4,2 % Irakin väestöstä). Väestöstä kaupunkilaisia on 44,2 prosenttia.

Piirikunnat 

Vuonna 2013 maakunta jakautui kahdeksaan piirikuntaan seuraavin väestöosuuksin (prosenttia 1 336 600 as. kokonaisväestöstä):

 Baijin piirikunta (14 %; Baiji) 
 Baladin piirikunta (18 %; Balad) 
 Ad-Daurin piirikunta (4 %; Ad-Daur) 
 Ad-Dijailin piirikunta (7 %; Ad-Dijail) 
 Ash-Shirqatin piirikunta (14 %; Ash-Shirqat) 
 Samarran piirikunta (15 %; Samarra) 
 Tikritin piirikunta (16 %; Tikrit) 
 Toozin piirikunta (12 %; Tooz)

Kaupunkeja 

Amirli
Baiji
Balad
Dijail (Dujail, Ad-Dijail, Al Dhuluiya)
Ad-Daur (Al-Dour)

Al-Faris
Al Ishaqi
Sa’ad
Salman Pak
Samarra

Al Seniyah
Ash-Shirqat (Al Sherqat)
Tikrit
Touz
Yatherb

Lähteet

Aiheesta muualla

Some Iraqis are ditching the fight against ISIS for life in Europe (Reuters, 21.9.2015)  (businessinsider.com)

Irakin maakunnat
Nikolai Karamzin

Nikolai Mihailovitš Karamzin (; 12. joulukuuta (J: 1. joulukuuta) 1766 Mihailovsk, Simbirskin ujesti – 3. kesäkuuta (J: 22. toukokuuta) 1826 Pietari) oli venäläinen kirjailija, kielimies ja historioitsija. Hän oli merkittävä kirjakielen kehittäjä ja loi runsaasti uudissanoja venäjän kieleen.

Karamzin opiskeli Moskovan yliopistossa kirjoittamista 1781–1782. Karamzin matkusteli Keski-Euroopassa 1789–90 ja julkaisi klassiseksi tulleen matkakuvauksen Pisma russkogo putešestvennika (1791–92). Hänen päätyönsä on 12-osainen Venäjän historia Istorija gosudarstva rossijskogo (1816–29). Hänet nimettiin Pietarin keisarillisen tiedeakatemian kunniajäseneksi ja Venäjän keisarillisen akatemian täysjäseneksi. Nämä nimitykset tulivat hänen ansioidensa lisäksi Napoleonin hyökkäyksestä Venäjälle, mikä sai tsaari Aleksanteri I:n nimittämään Karamzinin entisen vastustajan ja akatemian puheenjohtajan amiraali Aleksandr Šiškinin valtiosihteeriksi. 

Karamzin lasketaan venäläiseksi vastineeksi Jules Micheletille, Edward Gibbonille, E.G. Geijerille ja Topeliukselle. Karamzin oli myös konservatiivi ja tuki niitä Venäjän aatelisia, jotka vastustivat tsaarin reformeja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset historioitsijat
Venäläiset kirjailijat
Venäläiset kielitieteilijät
Vuonna 1766 syntyneet
Vuonna 1826 kuolleet
Romantiikan kirjailijat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Eva LaRue

Eva Maria LaRue (oik. Eva Maria LaRuy, s. 27. joulukuuta 1966 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen juurensa ovat Puerto Ricossa ja Ranskassa.

Elämä 

LaRue syntyi Long Beachissa, Kaliforniassa vuonna 1966. Hänellä on sukujuuria Puerto Ricossa, Ranskassa, Hollannissa ja Skotlannissa. Hän on Bahá'í-uskonnon seuraaja: hänen äitinsä kääntyi uskontoon LaRuen ollessa teini-ikäinen. LaRue valmistui Kalifornian Norco Senior High Schoolista vuonna 1985.

LaRue ryhtyi näyttelemään kuusivuotiaana. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Barbaarit-nimisessä miekka ja magia -elokuvassa. Sittemmin hän esiintyi useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Suurta julkisuutta LaRue sai ensimmäisen kerran näytellessään All My Children -saippuasarjassa vuosina 1993–1997 ja 2002–2005. LaRue on palkittu roolistaan All My Childrenissä tohtori Maria Santos Greynä, samoin kuin hahmoaan varten tekemästään tunnuskappaleesta Dance Again with You.

Vuonna 2005 LaRue sai roolin CSI: Miamista Natalia Boa Vistana. Se on tällä hetkellä luultavasti hänen tunnetuin roolinsa. Lisäksi hän on vuosien saatossa esiintynyt useissa elokuvissa, mukaan lukien Cries in the Dark, Menneisyyden tuulet (Remembrance), Tappavaa peliä (Legal Tender), Sydänystävät (Heart Condition) ja Vaaralliset kurvit (Dangerous Curves). Hän on myös vieraillut muun muassa televisiosarjoissa Sielun ruokaa (Soul Food), Hädän hetkellä (Third Watch), S.O.F. - Vainukoirat, Diagnoosi: Murha (Diagnosis Murder), Kipusiskot (Nurses) ja Dallas.

Yksityiselämä 

Vuodet 1992–1994 LaRue oli naimisissa John O'Hurleyn kanssa. Myöhemmin hän meni naimisiin John Callahanin kanssa. LaRue tutustui Callahaniin All My Childrenin kuvauksissa, joissa Callahan esitti LaRuen aviomiestä. Pariskunta oli naimisissa 1996–2004, jona aikana LaRue käytti nimeä Eva LaRue Callahan. Heillä on vuonna 2001 syntynyt tytär. Vuonna 2010 LaRue avioitui liikemies Joe Cappuccion kanssa, mutta sekin avioliitto päättyi eroon vuonna 2014..

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu
 Eva LaRue IMDb:ssä
 Eva LaRue  TV.comissa
 Haastattelu vuodelta 2008
 Haastattelu vuodelta 2007 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Ove Andersson

Ove Andersson (3. tammikuuta 1938 – 11. kesäkuuta 2008) oli ruotsalainen rallikuljettaja ja Toyota -formulatallin tallipäällikkö. 

Andersson ajoi rallia itse kymmenkunta vuotta, ja hän ajoi rallia pääosin Saabilla, Lancialla, Fordilla, Alpinella ja Toyotalla. Andersson voitti uransa aikana mm. Monte Carlon rallin 1971, ja Safari-rallin vuonna 1975, joka jäi hänen uransa ainoaksi MM-tason voitoksi.   

Anderssonin aktiiviuran aikana hän perusti Andersson Motorsport -rallitiimin, josta kehittyi myöhemmin Toyotan rallitalli, Toyota Team Europe. Tallin ensimmäinen voitto tuli vuonna 1975, kun suomalainen Hannu Mikkola voitti Jyväskylän Suurajot. Talli voitti rallin kuljettajien maailmanmestaruudet vuosina 1990 ja 1992, jolloin mestariksi ajoi Carlos Sainz ja vuonna 1993, jolloin mestariksi ajoi suomalainen Juha Kankkunen.

Toyota voitti myös autonvalmistajien maailmanmestaruuden vuosina 1993, 1994 ja 1999.

Toyota vetäytyi rallista 2000-luvun alussa, ja Andersson siirtyi tallipäälliköksi Toyotan Formula 1 -talliin vuonna 2002. Hän vetäytyi tehtävästä seuraavana vuonna, mutta säilyi tallin neuvonantajana. Andersson kuoli rallionnettomuudessa Etelä-Afrikassa.

WRC-voitot

Lähteet

Ruotsalaiset ralliautoilijat
Formula 1 -tallipäälliköt
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Ruotsalaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Marianne Curley

Marianne Curley (s. 20. toukokuuta 1959 Windsor, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa oli vuonna 2000 ilmestynyt Muinainen taika, ja hänen tuotoksiinsa kuuluu myös neliosainen fantasiakirjasarja Aikavartio. Curleyn kirjoja on julkaistu Australian lisäksi Yhdysvalloissa, Britanniassa, Espanjassa, Saksassa, Tanskassa ja Suomessa.

Curley on naimisissa John Curleyn kanssa ja hänellä on kolme lasta.

Teoksia

Aikavartio 
 
 
 
  Ei julkaistu suomeksi.

Muut suomennetut teokset

Lähteet 

Australialaiset fantasiakirjailijat
Australialaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Santana (Madeira)

Santana on kunta Portugalille kuuluvalla autonomisella Madeiran saarella. Siellä on arviolta 6 992 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 95,6 neliökilometriä.

Kunta on nimetty Pyhän Annan () mukaan. Se sijaitsee Madeiran pääsaaren pohjoisreunalla. Kunnan pääelinkeinot ovat maatalous ja matkailu. Kunnassa sijaitsee Madeira Theme Park, jossa matkailija voi perehtyä Madeiran ja Porto Santon historiaan ja nykypäivään. Santanassa ovat myös kuuluisat olkikattotalot.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Madeiran kunnat
Alanen

Alanen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Henkilö 
 Alanen (Kauhavan suku)
 Aapeli Alanen (s. 1996), koripalloilija
 Aatos Alanen (1894–1974), oikeustieteilijä, professori
 Aleksi Alanen (s. 1991), koripalloilija
 Anni-Linnea Alanen (s. 2002), keihäänheittäjä
 Antti Alanen (s. 1955), KAVAn erikoistutkija
 Asko Alanen (s. 1956), kustannustoimittaja ja sarjakuvaneuvos
 Aulis Alanen (1929–1998), kasvatustieteilijä, professori
 Aulis J. Alanen (1906–1987), historioitsija, professori
 Emmi Alanen (s. 1991), jalkapalloilija ja painija
 Erkki Alanen (1942–2005), arkkitehti ja pilapiirtäjä
 Ivar Alanen (1863–1936), poliitikko
 Jere-Matias Alanen (s. 1996), jääkiekkoilija
 Johannes Alanen (s. 1978), jääkiekkoilija
 Joseph Alanen (1885–1920), taidemaalari
 Juha Alanen (1938–2019), Ylen urheilupäällikkö ja Teksti-TV:n urheilusivujen kehittäjä
 Juha-Pekka Alanen, kitaristi ja musiikkituottaja
 Julius Alanen (1882–1952), vuorineuvos
 Jussi-Pekka Alanen (s. 1938), pääjohtaja
 Kaarina Alanen (1945–2005), filosofian maisteri ja Yleisradion radiotoimittaja
 Lilli Alanen (1941–2021), filosofi ja professori
 Marianna Alanen eli Kana, rap-artisti ja juontaja
 Milka Alanen (s. 1972), valokuvaaja
 Outi Alanen (s. 1967), näyttelijä
 Pekka Alanen (1945–2017), painija
 Pekka Alanen (1946–2021), hallintotieteen maisteri, virkamies ja Suomen Ladun ent. puheenjohtaja
 Petteri Alanen (s. 2002), pesäpalloilija
 Pirre Alanen (s. 1965), näyttelijä ja ravintoloitsija, Spede Pasasen tytär
 Raimo Alanen (s. 1952), aitajuoksija
 Sami Alanen (s. 1971), juoksija
 Timo Alanen (s. 1979), lentopalloilija
 Timo Alanen (1952–2014), historiantutkija
 Timo Alanen, sellisti
 Veikko Alanen, painija
 Virpi Alanen (s. 1978), runoilija, aforisti, kriitikko ja kirjallisuudentutkija
 Yrjö Alanen  (1860–1944), pappi, kirjailija ja historiantutkija
 Yrjö J. E. Alanen (1890–1960), teologian professori
 Yrjö O. Alanen (s. 1927), psykiatri.

Vesistö 
 Alanen, järvi Alajärvellä 
 Alanen, järvi Hartolassa
 Alanen, järven osa Joensuussa 
 Alanen, järvi Juuassa
 Alanen, järvi Juvalla
 Alanen, järvi Jämsässä
 Alanen, järvi Kajaanissa
 Alanen, järvi Keuruun Haapamäellä
 Alanen, järvenosa Keuruun Huhkoperällä 
 Alanen, järvi Kuhmossa
 Alanen, järvi Kuhmoisissa
 Alanen, järvi Lahdessa
 Alanen, järvi Laukaan Moisionkylässä
 Alanen, järvi Laukaan Vehniällä
 Alanen, järvi Muoniossa
 Alanen, järvi Mäntyharjulla
 Alanen, järvi Paltamolla
 Alanen, järvi Petäjävedellä
 Alanen, järvi Puolangassa
 Alanen, järvi Rantasalmella
 Alanen, järvi Rautavaaran Angervikossa
 Alanen, järvi Rautavaaran Sievisenmäellä
 Alanen, järvi Soinin Kuoppaperällä
 Alanen, järvi Soinin Pahankalanperällä
 Alanen, järvi Sotkamossa
 Alanen, järvi Tammelassa
 Alanen, järvi Ähtärissä
 Alanen, järvi Äänekoskella.
George Engleheart

George Engleheart (s. lokakuu 1752 Kew, Englanti – 1829 Blackheath) oli englantilainen miniatyyrimuotokuvien maalari ja Richard Coswayn kilpailija.

Engleheart sai taiteilijan koulutuksen ensin George Barretin ohjauksessa ja sitten Joshua Reynoldsin ohjauksessa. Hän aloitti itsenäisenä taiteilijana 1773 ja piti samana vuonna näyttelyn Royal Academyssa. Hän jatkoi ammatin harjoittamista vuoteen 1813, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänen säilynyt palkkiokirjansa, joka sisältää luettelon mallina olleista henkilöistä ja kustakin muotokuvasta maksetut palkkiosummat, osoittaa että 39 vuoden aikana hän maalasi 4 853 miniatyyriä ja että hänen taiteilijantulonsa saattoivat vuosien ajan ylittää 1 200 puntaa vuodessa. Hän asui suuren osan elämäänsä Hertford Streetillä Mayfairissa, jossa hän asui eläkkeelle jäämiseen asti. Hän kuoli Blackheathissa 1829, ja hänet haudattiin Kewiin.

Hän maalasi Englannin kuninkaan Yrjö III:n muotokuvan 25 kertaa, ja hänellä oli laaja suosijajoukko, johon kuuluivat lähes kaikki hovin kanssa tekemisissä olevat merkittävät henkilöt. Hän teki tarkkoja kopioita monista Joshua Reynoldsin tunnetuista maalauksista, ja ne ovat monista kadonneista Reynoldsin maalauksista  ainoa olemassa oleva tieto. Englehartin palkkiokirja, värit, maalausvälineet ja suuri miniatyyrikokoelma ovat yhä hänen jälkeläistensä omistuksessa.

Hän signeerasi työnsä usein "E" tai "G.E.".

Englantilaiset taidemaalarit
Keinotekoinen riutta

Keinotekoinen riutta on ihmisen merenpohjalle luoma alusta, jossa voi kasvaa muun muassa koralleja, levää, merirokkoja ja muita mereneläviä. Keinotekoisia riuttoja voi tehdä lähes mistä tahansa materiaalista, kunhan se ei ole ympäristölle vaarallista eikä riutasta saisi irrota mitään, joka vaarantaisi ympäristöä tai eliöitä.

Rakennukset ja rakennelmat
Ekologia
Kaisu Puuska-Joki

Kaisu Puuska-Joki (17. heinäkuuta 1907 Helsinki – 9. heinäkuuta 1996 Helsinki) oli filosofian maisteri ja Yleisradion pitkäaikainen radiokuuluttaja. Hän esiintyi myös näyttelijänä muutamassa 1930-luvulla valmistuneessa elokuvassa (Siltalan pehtoori, Roinilan talossa, Onnenpotku).

Puuska-Joki pääsi ylioppilaaksi 1925, valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja maisteriksi 1932. Puuska-Joki julkaisi muistelmansa nimellä On aika illan..., Kuvia muistojeni albumista (WSOY 1976).

Tehtäviä Ylessä 
Puuska-Joki aloitti Ylen kuuluttajana vuonna 1935. Hän toimi radioäänenä vuoden 1936 kesäolympialaisten merkeissä mainonnassa radiovastaanottimien myynnin lisäämiseksi. Talvisodan aikana vuonna 1939 hän luki evakuointiohjeita radiossa. Hän jäi eläkkeelle Ylen palveluksesta 1972.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä Arkisto – Radiokuuluttaja Kaisu Puuska-Joki

Ylen henkilöstö
Suomalaiset radiokuuluttajat
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Le Mans Series

Le Mans Series (lyhenteeltään LMS) (alun perin Le Mans Endurance Series)  oli eurooppalainen urheiluautokilpasarja, joka perustui Le Mansin 24 tunnin ajon ympärille. Sarjaa pyöritti Automobile Club de l'Ouest, ja ensimmäinen kausi ajettiin vuonna 2004 ja viimeinen 2011. Sen katsottiin korvanneen yhden kauden kestäneen European Le Mans Series -sarja, joka teki paluun takaisin kaudeksi 2012, kun sarja nimettiin uudelleen European Le Mans Series. Le Mans Series on samantapainen kuin Yhdysvalloissa ajettava American Le Mans Series.

LMS:ssä ajetaan GT- ja Le Mans Prototype -autoilla, jotka on jaettu luokkiin LMP1, LMP2, GT1 ja GT2. GT1-luokka tunnettiin aikaisemmin nimellä GTS ja GT2-luokka nimellä GT. Voitot ja mestaruudet jaetaan luokkakohtaisesti eikä yleissijoituksella ole merkitystä.

LMS-sarjaan kuuluu tunnettuja kestävyysajoja, kuten Monzan, Nürburgringin ja Span tuhannen kilometrin ajo.

Mestarit

Lähteet

Aiheesta muualla

European Le Mans Seriesin verkkosivu

Urheiluautosarjat
Lauri Heiskari

Lauri Heiskari (s. 8. syyskuuta 1983 Espoo) on suomalainen entinen lumilautailija. Hän keskittyy lumilautaelokuvien tekemiseen, sekä kutsukilpailuihin. 

Heiskari löi itsensä läpi vuonna 2003 Defective Filmsin lumilautailuelokuvassa "Video Gangs". Sen jälkeen hänellä on joka vuosi ollut oma osio alan elokuvayhtiöiden tuotoksissa. Tulokasvuotenaan Lauri oli myös ehdolla arvostetun Transworld Snowboarding -sivuston vuosittaisessa palkintogaalassa sarjassa Vuoden tulokas (2003). Heiskari kuuluu myös Trulli Clan -lumilautailutiimiin, josta julkaistiin dokumentti "Trulli Love" vuonna 2005.

Yksityiselämä 
Heiskari kihlautui laulaja Anna Abreun kanssa elokuussa 2012. Naimisiin hän meni Abreun kanssa kesäkuussa 2013.

Lumilautailuelokuvat 
Video Gangs (2003)
Promo Copy (2004)
Derelictica (2005)
Trulli Love Documentary (2005)
That (2006)
White Out (2007)
DC Mountain Lab 1,5 (2007)
Double Decade (2008)
Cheers (2010)
Euro Gap 3 (2010)
Good Look (2011)

Lähteet 

Suomalaiset lumilautailijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Runar Salminen

Runar Ensio Salminen (14. marraskuuta 1912 Vårdö – 23. helmikuuta 1989 Vårdö) oli suomenruotsalainen Ahvenanmaalla asunut pienviljelijä, puuseppä ja runoilija.

Salmisen vanhemmat olivat pienviljelijä Hindrik Albin Salminen ja Erika Maria Eriksson. Hänen sisaruksiaan olivat kirjailijat Sally Salminen, Uno Salminen ja Aili Nordgren.

Salminen julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Rummet fullt med svalor vuonna 1974.

Teoksia 
  Rummet fullt med svalor, dikter.  Schildt, Helsingfors 1974
  Spånorna yr då jag hyvlar, dikter.  Schildt, Helsingfors 1976
  Och till sist sprack himlarna alla, dikter.  Schildt, Helsingfors 1978
  Lykta mig större ljus.  Schildt, Helsingfors 1982
  Som ett skepp efter seglats, dikter.   Schildt, Helsingfors 1985

Palkinnot 
  Längmanin palkinto 1977

Kirjallisuutta 
 Ralf Nordgren:  Runar Salminen : diktare i ord och trä.  PQR-kultur, Mariehamn 2003 ISBN 951-98915-8-7

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Compuline.fi: Ralf Nordgren

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Elämäntapaliitto

Elämäntapaliitto oli vuosina 1993-2011 toiminut, valtakunnallinen yhteistoiminta- ja kansalaisjärjestö, joka tavoitteena oli edistää terveyttä ja sosiaalista hyvinvointia päihdehaittoja ehkäisemällä. Liiton toiminnan lähtökohtana oli näkemys jonka mukaan päihdekysymysten yhteiskunnallisesta ratkaisuista riippuu hyvinvointimme tulevaisuus, sillä päihteiden aiheuttamat haitat koskevat kaikkia tavalla tai toisella. Ehkäisevä päihdetyön tavoitteet toteutuvat parhaiten, kun  yhteiskunnassa on jokaiselle tarjolla hyvän elämän rakennusaineita, jotta päihteet eivät asetu niitä korvaamaan. Elämäntapaliitto pyrki suomalaisten alkoholinkäytön puolittamiseen vuoteen 2040 mennessä. Tupakkaan ja huumeisiin liittyen tavoiteltiin Suomea ja maailmaa missä riippuvuuksiin ajautuminen on mahdollisimman vaikeaa, ja jossa riippuvaisia ei syrjitä eikä heidän kustannuksellaan rikastuta. Elämäntapaliittoon kuului 26 varsinaista jäsenjärjestöä ja 39 yhteistyöjärjestöä.

Elämäntapaliitto, Terveys ry ja Elämä On Parasta Huumetta ry yhdistyivät Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry:ksi 1. tammikuuta 2012.

Toiminta  

Elämäntapaliiton toimintomuotoja olivat muun muassa:

Paikallistasolla toimivat, kaikille avoimet Elokolot ja muut kansalaisten kohtaamispaikat.
Taitolaji-toiminta, jolla edistetään aikuisten alkoholinkäytön hallintaa ja vaikutetaan alkoholin käyttökulttuuriin sekä yksilö- että yhteisötasolla.
HUUGO, Elämäntapaliiton ja Työturvallisuuskeskuksen työelämän alkoholihaittojen vähentämisen viestintä- ja koulutushanke
HuuMaa - huumeet ja kehitys -ohjelma
Tarinanet on opetushallituksen kanssa yhteistyössä syntynyt, kouluille suunnattu terveyskasvatuksen väline.

Lisäksi järjestö pyrki edistämään toimintaansa erilaisin projektein, kuten ”Neliveto vai etukeno?” ja ”Hissun Kissun”. Elämäntapaliitto julkaisi neljästi vuodessa ilmestyvää Myötäote-lehteä.

Historia 
Suomen Elämäntapaliitto Elo ry, Kansan Raittiusliitto ry, Kunnon elämä ry sekä Suomen Akateeminen Raittiusliitto perustivat Suomen Elämäntapaliitto ry:n yhteiseksi kattojärjestökseen vuonna 1993. Sekä sosiaali- ja terveysministeriön että rahoittajien taholta esitettiin toive, että raittiusjärjestökentässä on purettava päällekkäisyyksiä, uudistettava työmuotoja ja lisättävä yhteistyötä. Samaan aikaan perinteinen kansanliikepohjainen raittiusliike oli alkanut hiipua, kun raittiusaatteen ja -valistuksen katsottiin jääneen jälkeen ajastaan.

Vuoden 1997 vuosikokouksessa ehkäisevä päihdetyö ja elämänhallinnan tukeminen muotoiltiin Elämäntapaliiton pääasialliseksi tavoitteeksi. Samana vuonna Elokoloissa ja muissa kohtaamispaikoissa rekisteröitiin 42 000 käyntikertaa vuodessa ja Elokolo-nimikkeestä tehtiin tavaramerkki. Kun liiton jäsenehtoja vuonna 1999 muutettiin, perustettiin yksityisille ihmisille suunnattu Ihmisenvirka henkilöjäsenyyttä korvaamaan.  Vuonna 2004 Suomen Elämäntapaliiton nimi muutettiin muotoon Elämäntapaliitto ry.

Lähteet 
 Elämäntapaliiton toimintakertomus 2006

Aiheesta muualla 

Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry

Suomalaiset päihdepoliittiset järjestöt
Simon Marsden

Sir Simon Neville Llewelyn Marsden, Grimsbyn 4. baronetti (1. joulukuuta 1948 – 22. tammikuuta 2012) oli brittiläinen valokuvaaja. Hänet tunnetaan lähinnä useista kuvista, joita hän on ottanut tunnetuista kummituskohteista. 

Marsdenin kuvia on esitelty museoissa eri puolilla maailmaa. Hän on julkaissut myös useita kirjoja. Hän peri vuonna 1997 veljensä Nigelin arvon baronettina. 

Marsdenin kuvia käytettiin Cradle of Filthin Dusk and Her Embrace -levyn (1996) kannessa ja sisäsivuilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Marsdenin sivusto 

Brittiläiset valokuvaajat
Baronetit
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Rainer Kaunisto

Rainer Aaro Uolevi Kaunisto (s. 27. toukokuuta 1950 Toholampi) on suomalainen näyttelijä ja nukketeatteritaiteilija. Kaunisto on näytellyt monissa näytelmissä Helsingin seudun teattereissa, mutta häntä on nähty myös sivurooleissa televisiosarjoissa sekä elokuvissa ja hänen ääntään on kuultu monissa piirretyissä, kuten esimerkiksi Villen Taikasaappaissa, Olipa kerran löytöretkillä, Sherlock Koirassa ja Tontuissa.
 
Kaunisto oli kiinnitettynä harjoittelijaksi Savonlinnan Teatteriin 1971-73, näyttelijäksi Imatran Teatteriin 1973-75, Joensuun kaupunginteatteriin 1975-81 ja  Jyväskylän kaupunginteatteriin 1981-96. Taiteellinen ja tekninen vastaava ja omistaja Nukketeatteri Roomassa hän on ollut vuodesta 1996 lähtien. 

Kaunisto aloitti nukketeatterityöt vuonna 1973, ja pitää nykyään omaa yhdenmiehen nukketeatteriaan, Nukketeatteri Roomaa. Yli 30 vuoden nukketeatterityön jälkeen Kaunisto on tehnyt satoja nukkeja sekä ohjannut ja näytellyt kymmenissä nukketeatteriesityksissä.

Rainer Kaunisto on UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.

TV-sarjat 
Avaruusarkki
Pikku veturi (lastensarja) juontaja Toivo Taivas, 1997-2000
Kaverille ei jätetä (tv-sarja, 2004)

Ääniroolit

Lähteet 
 Suomen teatterit ja teatterintekijät, (1974), (1993), Teatterit ja teatterintekijät (2005)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Peltonen, Leila ja Tawast, Marjut (toim.): Nukketeatteria suomalaisilla näyttämöillä. Like, Helsinki 2009. ISBN: 978-952-01-0297-5
Peltonen, Leila: Nukketeatterin tekijänä Lapissa. Atrain & Nord, Kemi 2019. ISBN 978 952 315 418 6.
Siren, Eero (väitöskirja): Nukketeatteri ja näyttelijän maailma, Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu, Helsinki 2017. http://urn.fi/URN:ISBN:978-952-7218-12-9.
Siren, Eero: Veitsi ja sukka: Nukketeatteri toi tutkijaksi. NIVEL. Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu, Helsinki 2015. https://nivel.teak.fi/veitsi-ja-sukka/veitsi-ja-sukka-nukketeatteri-toi-tutkijaks....
Siren, Eero: Lectio Praecursoria, (Väitöstilaisuuden alkupuheenvuoro.) Acta Scenica. Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu, Helsinki 2017.  https://actascenica.teak.fi/lectio/siren-eero-lectio/.

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Karl Staaff

Karl Albert Staaff (21. tammikuuta 1860 Tukholma – 4. lokakuuta 1915 Tukholma) oli oman aikansa merkittävä ruotsalainen poliitikko, joka teki pääministerinä 1905-1906  aloitteen yleisestä äänioikeudesta ja enemmistövaalitavasta, joita ei kuitenkaan hyväksytty Valtiopäivien 1. kamarissa.

Staaff oli 1882 perustamassa radikaalia ylioppilasyhdistystä Verdandia ja tuli sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Vuonna 1896 hän pääsi toiseen kamariin kansanpuolueen radikaalin ryhmän jäsenenä. Staaff oli norjalaisystävällinen ja arvosteli hallituksen unionipolitiikkaa. 

Vuonna 1905–1906 Staaff oli ensimmäisen vasemmistohallituksen pääministeri ja 1909–1910 toisen kamarin varapuhemies. 

Parlamentarismin ohjelmakseen ottaneiden liberaalien vaalivoiton jälkeen 1911 Staaffista tuli jälleen pääministeri. Hän asettui vastustamaan kuningasta, porvaristoa ja talonpoikaisluokan enemmistöä maan puolustuskysymyksissä, jolloin hän joutui eroamaan vuonna 1914 hallituksineen kuningas Kustaa V:n talonpoikaismarssin yhteydessä pitämän ns. linnanpihapuheen jälkeen. 

Kuningas nimitti 17. helmikuuta 1914 uudeksi pääministeriksi Hjalmar Hammarskjöldin.

Lähteet 

Ruotsin pääministerit
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Rickard Sandler

Rickard Johannes Sandler (29. tammikuuta 1884 Torsåker – 12. marraskuuta 1964 Hägersten) oli ruotsalainen sosialidemokraattinen poliitikko.

Vuonna 1912 Sandler perusti työväen sivistysliiton, jonka puheenjohtajana hän oli 1919–1938. Hän oli salkuttomana ministerinä 1920 ja 1921–1923, finanssiministerinä 1920, kauppaministerinä 1924–1925, pääministerinä 1925–1926 ja Hanssonin toisen hallituksen ulkoministerinä 1932–1939. Sandler pyrki Ruotsin kansainvälisen aseman voimistamiseen varsinkin Kansainliiton piirissä ja pohjoismaisen yhteistyön edistämiseen. Vuonna 1938 hän ehdotti, että Ahvenanmaa linnoitettaisiin ja että Ruotsi ja Suomi puolustaisivat sitä yhdessä. Suunnitelman rauettua muun muassa Neuvostoliiton vastustuksen vuoksi Sandler joutui luopumaan Ruotsin ulkoasiainministerin tehtävistä Hanssonin toisen hallituksen erottua 13. joulukuuta talvisodan vuoksi. Hanssonin kolmas hallitus oli sota-ajan yhteishallitus ilman Ruotsin kommunistista puoluetta. Se istui vuoteen 1945.

Sandleria ei enää valittu Per Albin Hanssonin seuraavaan, Hanssonin kolmanteen hallitukseen. Saksan lehdistö oli talvisodan alkupäivinä arvostellut liittolaiselleen Neuvostoliitolle uskollisena muun muassa Ruotsia Suomen yllyttämisestä sotaan Neuvostoliittoa vastaan. Vuosina 1941–1950 Sandler toimi Gävleborgin läänin maaherrana. Hän toimi myös Tilastollisen keskustoimiston ylijohtajana ministerivuosiensa välissä 1926–1932.

Sandler toimi Kansainliiton neuvostossa 2. lokakuuta 1936 alkaen 20. tammikuuta 1939 saakka.

Lähteet

Ruotsin pääministerit
Ruotsin ulkoministerit
Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot
Kansainliitto
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Neaera (yhtye)

Neaera on melodista death metallia  soittava yhtye, joka tulee Münsterista Saksasta.

Julkaisut

Jäsenet 
 Benjamin Hilleke - laulu
 Stefan Keller - kitara
 Tobias Buck - kitara
 Benjamin Donath - bassokitara
 Sebastian Heldt - rummut

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhtyeen kotisivut

Saksalaiset death metal -yhtyeet
Eino Mykkänen

Eino Henrik Mykkänen (2. helmikuuta 1909 Lapinlahti – 1947 Sodankylä) oli suomalainen kirjailija, metsätyönjohtaja ja toimittaja.

Henkilöhistoria
Mykkäsen vanhemmat olivat työmies Juho Heikki Mykkänen ja Liisa Leinonen ja puoliso vuodesta 1937 Martta Rissanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 Terijoen yhteiskoulusta ja opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1929−1933. Samaan aikaan hän toimi Kadettikoulun nyrkkeilyn opettajana ja teki nyrkkeilijänä kilpailumatkoja Viroon ja Skandinavian maihin. 1933 Mykkänen siirtyi Pohjois-Suomeen, ensin metsätyömieheksi ja sitten Kemi-yhtiön metsätyönjohtajaksi. 1936 hän palasi Helsinkiin, toimien  Helsingin Sanomien oikolukijana ja uutistoimittajana. 1943−1944 hän oli Pohjolan Sanomien toimittaja Sodankylässä, jossa hänellä oli asutustila. Mykkänen oli reservin luutnantti (1940), joka haavoittui vakavasti talvisodan alkupäivinä ja vietti useita jaksoja sotasairaalassa jääden pysyvästi sotainvalidiksi.

Eino Mykkäsen poika on entinen kansanedustaja Jouni Mykkänen ja pojanpoika kansanedustaja ja entinen ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Kai Mykkänen.

Teokset 
 Takaisintulo, romaani ajasta osa 1.  WSOY 1945, 2. painos 1946
 Takaisintulo, romaani ajasta osa 2.  WSOY 1946, 2. painos 1947

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia: Eino Mykkänen 
 Iisalmelaisia kirjailijoita: Eino Mykkänen

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset upseerit
Suomalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet