joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Wadi Halfa

Wadi Halfa () on kaupunki Sudanin Pohjoisessa osavaltiossa. Se sijaitsee Niilin muodostaman Nasserjärven itärannalla lähellä Egyptin rajaa. Asukkaita on 10 600 henkeä (vuonna 2010).

Maantiede
Wadi Halfa sijaitsee Niilin itärannalla noin 10 kilometriä etelään joen toisesta kataraktista lähellä Sudanin ja Egyptin välistä rajaa. Osa alkuperäisestä kaupungista jäi Nasserjärven alle Assuanin padon rakentamisen yhteydessä ja uusi Wadi Halfa rakennettiin alkuperäisestä paikasta kaakkoon lähelle Kassalan kaupunkia.

Historia
Wadi Halfa oli alun perin pieni kylä Niilin itärannalla. Egyptin armeija käytti sitä tukikohtanaan maan valloittaessa Sudania vuosina 1820-21. Mahdistien sotiessa myöhemmin Egyptiä vastaan he valtasivat Wadi Halfan ja siitä tuli osapuolten välinen rajakaupunki, joka kärsi sodan aikana huomattavasti. Myöhemmin brittien komentaja Herbert Kitchener valitsi Wadi Halfan päämajakseen brittien edetessä Sudaniin mahdisteja vastaan vuonna 1895. Kitchener rakennutti kaupunkiin vuonna 1897 valmistuneen rautatien, jota laajennettiin myöhemmin Atbaraan ja al-‘Ubaydiin. Lopulta rautatiehen oli yhdistetty koko Sudan. Vuosien 1911 ja 1931 Wadi Halfa oli erityisen tärkeässä asemassa, sillä Assuanin ensimmäinen pato vaati sen vaikutusten jatkuvaa tarkkailua. Toisen maailmansodan aikana se oli puolestaan tärkeä brittien tukikohta, joka erotti toisistaan Italian hallussaan pitämät Etiopian ja Libyan. Assuanin padon rakentamisen yhteydessä alkuperäinen Wadi Halfa piti siirtää padon myötä nousevan veden takia. Siirtojen takia kaupungissa oli poliisin väkivaltaisesti hajottamia mellakoita. Lopulta kaupungin asukkaat oli kuitenkin siirretty uuteen Wadi Halfaan vuoteen 1964 mennessä.

Liikenne
Wadi Halfasta on maantie- ja rautatieyhteys Khartumiin sekä viikoittainen lauttayhteys Assuaniin.

Väestö
Kaupungin asukkaat ovat nubialaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sudanin kaupungit
61 (luku)

61 (kuusikymmentäyksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 60 ja seuraa luku 62.

Matematiikassa 
 61 on alkuluku ja Pythagoraan alkuluku.
 61 on 59:n alkulukukaksonen.
 61 on Mersennen alkuluvun 261 − 1 eksponentti.
 61 on keskitetty neliöluku ja keskitetty kuusikulmioluku.
 61 voidaan ilmaista kahden kuutioluvun erotuksena: 53 − 43.
 61 voidaan ilmaista kahden tai kolmen neliöluvun summana: 62 + 52 tai 62 + 42 + 32.
 61 on palindromi senaarijärjestelmässä: 1416.
 61 on toinen alkuluku takaperin binäärijärjestelmässä: 61 = 1111012 ja 1011112 = 47.

Luonnontieteissä 
 61 on prometiumin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
 Nikkeli-61 on nikkelin vakaa isotooppi.

Muualla 
 61 on Australian kansainvälinen suuntanumero.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Kudeneule

Kudeneule Oy oli vuosina 1951–1975 toiminut suomalainen trikoo- ja sukkatehdas. Sen tuotemerkki oli Hyvon (Hyvon < hyv(ä) + on). Kudeneule aloitti toimintansa Helsingissä 1951 ja vuonna 1955 Hankoon valmistui Viljo Revellin suunnittelema tehdas, jonne Helsingin tuotanto siirtyi 1957. Vuonna 1961 Kudeneule oli Pohjoismaiden suurin puuvillaisten alusasujen valmistaja. Tuolloin henkilökuntaa oli 550. Vuonna 1963 rakennettiin tehdas myös Saloon. Yhtiön perustaja ja johtaja oli Aarne Karjalainen.

Kun yritys oli vahvimmillaan 1970-luvun alussa, mainosmies Matti Viherjuuri kehitti sille mieleenjäävän iskulauseen "Hyvon yllä ja hyv'on olla". Kun Aarne Karjalaisen terveys alkoi heiketä, hän luopui käytännön johtajuudesta. Toimitusjohtajana toimi hänen jälkeensä vuosina 1971–1973 Veikko Sjöblom. Yritys päätyi konkurssiin 1976. Silloin sillä oli Hangon ja Salon lisäksi tehtaat myös Haukiputaalla ja Simossa. Aarne Karjalaisen poika Jussi Karjalainen aloitti tuotannon uudelleen 1977 nimellä Hyvon Oy. Tuotemerkki Hyvon siirtyi myöhemmin Finnwearin omistukseen ja Finnwear 2001 Nanson omistukseen. Hangon-tehtaassa on vuodesta 1978 lähtien toiminut alumiinisia tölkkejä ja putkiloita valmistava Printal Oy.

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 

Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Hangon historia
Suomalaiset vaatetusalan yritykset
Vaatemerkit
Viljo Revellin suunnittelemat rakennukset
Pekka Joutsi

Pekka Kalervo Joutsi (s. 1. marraskuuta 1949 Pori) on suomalainen ristikonlaatija.

Joutsin ensimmäinen lehteen hyväksytty ristikko julkaistiin Suuri Ristikko Kilpa -lehden numerossa 5/1965. Hän on toiminut ammattimaisena ristikonlaatijana yli 50 vuotta. Hänen ristikoitaan julkaistaan tai on julkaistu mm. Kolmiokirjan Iisakki-lehtiperheessä (joukossa nyt jo lopetettu nimikkolehti Pekan Helpot Ristikot), Hymyssä, Suomen Kuvalehdessä sekä Bulls Pressin jakelemana useissa  sanomalehdissä. Hän on myös Ilta-Sanomien ja Sanaristikkoseura Sanaseppojen järjestämän ristikonratkonnan SM-kisan laadintatiimin jäsen vuodesta 1993 eli alusta lähtien.

Joutsi tekee edelleenkin ristikkonsa lähes kokonaan käsityönä, vaikka monet laatijat ja piirtäjät ovat siirtyneet käyttämään työssään runsaasti tietokonetta. Ristikoittensa pääkuvina Joutsi käyttää piirroksia sekä eri puolille maailmaa suuntautuneilla matkoilla ottamiaan valokuvia. Hänen muut pääharrastuksensa matkailun ohella ovat urheilu, elokuvat ja country-musiikki. Joutsi on myös tehnyt visailukysymyksiä lehtiin ja ajanvietepeleihin sekä yhteen kirjaan.

Sanasepot on perustanut ristikkopalkinnon, jota myönnetään ansioituneille ja arvostetuille alan ihmisille. Palkinnon ensimmäinen saaja oli Pekka Joutsi. Palkinto luovutettiin Porissa hänen 60-vuotispäivänään 1.11.2009 tunnustuksena suuresta vaikutuksesta suomalaisten sanaristikkojen kehittämiseen ja laadun nostamiseen. Toisena kunnianosoituksensa Sanasepot julistivat 1.8.2015 elokuun ensimmäisen päivän Suomalaisen ristikon päiväksi eli Pekka Joutsin päiväksi. Tuolloin tuli 50 vuotta hänen ensimmäisen ristikkonsa julkaisusta.

Kirjat 
  Visailukirja nimistä vuoden jokaiselle päivälle

Lähteet

Viitteet 

Ristikonlaatijat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Ripsitähystäjät

Ripsitähystäjät (Dactyloscopidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lejaj tavataan trooppisista vesistä Pohjois- ja Etelä-Amerikan rannikoilta.

Lajit ja anatomia
Ripsitähystäjiin kuuluu noin 41 lajia yhdeksässä suvussa, esimerkiksi rusoripsitähystäjä (Dactyloscopus pectoralis). Ulkonäöltään ripsitähystäjät ovat pitkulaisia kaloja ja muistuttavat paljon kookkaampia taivaantähystäjiä (Uranoscopidae). Eräs laji voi saavuttaa 15–17 cm:n pituuden, mutta yleensä ne jäävät pienemmiksi, alle 6 cm pitkiksi. Silmät sijaitsevat lajeilla päälaella ja ovat liikuteltavissa. Suu on vino ja suuntautunut ylöspäin. Rintaevät ovat kaloilla kookkaat, ja pitkä selkäevä voi olla yhtenäinen tai jakautunut kahteen osaan. Ripsitähystäjien ainutlaatuinen piirre viuhkaeväisten kalojen joukossa on niiden hengitystapa. Kalojen suussa ja kiduskansissa on ripsimäisiä tai sormimaisia ulokkeita, joiden tehtävänä on estää hiekan pääsy kiduksiin. Väriltään ripsitähystäjät ovat yleensä ruskehtavia.

Levinneisyys ja elintavat
Ripsitähystäjiä tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä Atlantin rannikolta Yhdysvalloista Brasilian ja Tyynenmeren rannikolta Yhdysvalloista Chileen. Ne elävät yleensä lähellä rantaa matalissa vesissä alle 15 metrin syvyydessä, mutta Gillellus semicinctus -lajia on tavattu lähes 140 metrin syvyydestä. Ripsitähystäjät viettävät piilottelevaa elämää kaivautuneena hiekkaan, niin että vain silmät näkyvät. Osa lajeista suosii kivikkoisia alueita tai koralliriuttoja, ja jotkut elävät myös murtovedessä. Niiden ravintoa ovat pienet kalat ja selkärangattomat eläimet, joita ripsitähystäjät vaanivat kaivautuneena pohjaan. Kalojen lisääntymisestä ei tiedetä paljoa, mutta koiraat vartioivat munia pitämällä niitä palloina rintaevissään.

Lähteet

Luikerokalat
Racquets kesäolympialaisissa 1908

Vuoden 1908 kesäolympialaisten racquets järjestettiin 27. huhtikuuta 1908 Queen's Clubilla, Länsi-Kensingtonissa, Lontoossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli seitsemän osanottajaa. 

Racquets on squashin sukulaislaji, ja se on Britteinsaarten ulkopuolella tuntematon laji. Raquetsissa järjestettiin kaksi tapahtumaa vuoden 1908 olympialaisissa ja kaikki osanottajat olivat Iso-Britannian urheilijoita. Kumpikin tapahtuma oli vain miehille.

Mitalistit

Kaksinpeli

Nelinpeli

Mitalitaulukko

Lähteet 
1908 London Olympic Games Offical Report

Viitteet 

Kesäolympialaiset 1908
Racquets olympialaisissa
Piers Morgan

Piers Stefan Pughe-Morgan (syntyjään Piers Stefan O'Meara) (s. 30. maaliskuuta 1965, Sussex, Englanti) on brittiläinen journalisti ja televisiojuontaja. 

Morgan syntyi Sussexissa Englannissa vuonna 1965. Hänen isänsä kuoli Morganin ollessa nuori, ja hän otti isäpuolensa sukunimen Pughe-Morgan, jonka myöhemmin lyhensi Morganiksi.

Morgan opiskeli journalismia Harlow Collegessa ja työskenteli paikallisissa sanomalehdissä Etelä-Lontoossa, kunnes sai oman viihde-elämäkolumnin The Sun -lehdestä. 28-vuotiaana hänestä tuli News of the World -lehden päätoimittaja vuonna 1994. Seuraavana vuonna hänestä tuli nuorin brittiläisen päivittäisen sanomalehden päätoimittaja, kun hän siirtyi Daily Mirror -lehteen. Morgania kritisoitiin tungettelevasta raportoinnista, etenkin Britannian kuninkaallista perhettä kohtaan. Vuoden 2001 terrori-iskujen jälkeen hän muutti lehteä vakavamman uutisoinnin suuntaan. Lehti vastusti Irakin sodan aloittamista. Vuonna 2004 Morgan sai potkut, kun lehti julkaisi kuvia irakilaisia vankeja kiduttavista brittisotilaista ja kuvat osoittautuivat väärennöksiksi. 

Vuonna 2008 Morgan voitti amerikkalaisen Diili-ohjelman julkkisversion. Hän on myös ollut Britain's Got Talent - ja America's Got Talent -ohjelmien tuomarina.

Vuodesta 2011 alkaen Morgan juonsi omaa Piers Morgan Live -keskusteluohjelmaa amerikkalaisella CNN-kanavalla. Ohjelmaa näytettiin samalla ohjelmapaikalla, jolla aikaisemmin oli esitetty Larry King Live -ohjelmaa. Morgan aiheutti suuttumusta Yhdysvaltain konservatiivien keskuudessa kritisoimalla ohjelmassaan toistuvasti maan aselakeja. Ohjelma lopetettiin maaliskuussa 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Englantilaiset toimittajat
Brittiläiset päätoimittajat
Brittiläiset juontajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Dag Englund

Dag Englund (19. lokakuuta 1906 Oulu – 1. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Englundin tärkeimpiin töihin lukeutuvat yhdessä arkkitehti Vera Rosendahlin kanssa suunniteltu, vuonna 1938 valmistunut funktionalistinen Helsinki-Malmin lentoaseman terminaali sekä Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisen tiedekunnan rakennukset. Lisäksi Englund on suunnitellut useita teollisuus- ja asuinrakennuksia eri puolille Suomea, samoin kuin Vaalan kirkon, joka valmistui 1961.

Englund voitti suunnistuksessa ensimmäisen viestin Suomen-mestaruuden HIFK:n joukkueessa veljiensä Bengtin ja Kajn kanssa vuonna 1936. Sama kokoonpano saavutti viestissä SM-pronssia vuonna 1944.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset arkkitehdit
Suomalaiset suunnistajat
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Omar Rabie Yassin

Omar Rabie Yassin (s. 18. elokuuta 1988 Kairo, Egypti) on egyptiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa RoPSia.

Egyptiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen moottoripyörämuseo

Suomen moottoripyörämuseo on Riku Roudon perustama toukokuussa 2011 yleisölle avautunut moottoripyörämuseo Niemen satamassa Lahdessa, osoitteessa Veistämönkatu 1. Sisäänpääsymaksu on 12 €, lapsilta 6 €. Museo on yleisölle avoinna kesäisin ja loka-maaliskuussa vain tilauksesta ryhmille. Museon tueksi ja varainhankintaan on perustettu Suomen Moottoripyörämuseon tuli ry -niminen yhdistys ja toiminta pyritään tulevaisuudessa säätiöittämään.

Museorakennus on alun perin toiminut vuodesta 1959 alkaen puukuivaamona, mutta museokäytössä sille on rakennettu alkuperäisen näköisistä tiilistä lisäosa. Museossa on vaihtuva näyttely, jossa on esillä harrastajien omia moottoripyöriä. Yksi museon harvinaisuuksista on neuvostoliittolaisen upseerin elokuussa 1945 käydyssä taistelusta Mantšuriasta saatu, Pietarista hankittu sivuvaunullinen sotasaalismoottoripyörä, joka on Harley-Davidsonin lisenssillä 1935 alkaen valmistettua tyyppiä. Selvitäkseen 1930-luvun lamasta Harley-Davidson myi lisenssin Japaniin. Tyynenmeren sodan aikana moottoripyörätehdas alkoi valmistaa torpedoja.

Museolla järjestetään useita kokoontumisajotapaamisia, kuten britti(moottori)pyöräpäivä, Classic Motocross -päivä, KTM-päivä, Lahti Cruising & Hot rod -päivä, mopomiitti, Mustang Owner's Club of Finlandin tapaaminen, off road -päivä, Triumph-päivä ja volkkaripäivä.

Museossa avataan huhtikuussa 2017 Moottoripyörä Suomessa 100-vuotta -näyttely.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Moottoripyoramuseo.fi - Museon oma sivusto
 Moottoripyörämuseon avajaiset  - Lahdessa.info, museon avajaiset 28.5.2011.

Lahden museot
Lahden nähtävyydet
Liikennemuseot
Järvenpää (sukunimi)

Järvenpää on suomalainen sukunimi. Se on voinut syntyä sijaintia ilmaisevista talonnimistä.

Tunnettuja Järvenpää-nimisiä:

 Aleksanteri Järvenpää (1856–1916), kirjailija
 Allen Järvenpää (1915–2006), diplomi-insinööri, ammattienylitarkastaja ja työsuojeluteknologian professori
 Anelma Järvenpää-Summanen (s. 1947), kirjailija
 Anni Järvenpää (s. 2000), taitoluistelija
 Hannu Järvenpää (s. 1963), entinen jääkiekkoilija
 Heikki Järvenpää (s. 1948), yritysjohtaja ja kokoomuslainen poliitikko
 Iisakki Järvenpää (1859–1929), puukkoseppä ja puukkotehtailija
 Ilmari Järvenpää, näyttelijä
 Janne-Olli Järvenpää (s. 1971), Mehiläisen toimitusjohtaja
 Jari Järvenpää (s. 1979), kilpa-autoilija
 Jarkko Järvenpää (s. 1986), kestävyysjuoksija
 Juha Järvenpää (s. 1965), entinen jääkiekkoilija
 Juha Järvenpää (s. 1989), jääkiekkomaalivahti
 Juha Järvenpää (s. 1986), lentopalloilija
 Jösse Järvenpää (s. 1961), laulaja-lauluntekijä
 Lassi Järvenpää (s. 1996), jalkapalloilija
 Maarit Järvenpää, matemaatikko, Oulun yliopiston professori
 Mari Järvenpää (s. 1981), juoksija
 Markus Järvenpää (s. 1983), näyttelijä
 Matti Järvenpää (1923–1988), poliitikko, SKDL:n kansanedustaja
 Minna Järvenpää (s. 1981), juoksija
 Pauli Järvenpää (s. 1948), tutkija, entinen suurlähettiläs
 Sakke Järvenpää (s. 1954), muusikko ja näyttelijä
 Sami Järvenpää (s. 1975), rullakiekkoilija
 Satu Verho (o.s. Järvenpää, s. 1978), kiekonheittäjä
 Tero Järvenpää (s. 1984), keihäänheittäjä
 Torsti Järvenpää (s. 1954), jääkiekkoilija
 Veli-Matti Järvenpää (s. 1967), haitaristi ja säveltäjä
 Väinö Järvenpää (s. 1933), entinen nyrkkeilijä

Lähteet
Zacarias Kamwenho

Zacarias Kamwenho (s. 5. syyskuuta 1934) on angolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 9. heinäkuuta 1961 ja nimitettiin Luandan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tablan titulaaripiispaksi 26. elokuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Américo Henriques, jota avustivat Manuel Nunes Gabriel ja Eduardo André Muaca.

10. elokuuta 1975 Kamwenho sai nimityksen Novo Redondon piispaksi ja 3. maaliskuuta 1995 Lubangon arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi. 15. tammikuuta 1997 Kamwenhosta tuli Lubangon arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 5. syyskuuta 2009.

Kamwenho on myös rauhanaktivisti. Hänelle myönnettiin Saharov-palkinto vuonna 2001.

Lähteet 

Angolalaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
José Francisco Moreira dos Santos

José Francisco Moreira dos Santos (s. 12. lokakuuta 1928) on angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu kapusiineihin. Hänet vihittiin papiksi 20. tammikuuta 1952 ja nimitettiin Carmona e São Salvadorin hiippakunnan piispaksi 14. maaliskuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximilien de Fürstenberg, jota avustivat Ernesto Sena de Oliveira ja Florentino de Andrade e Silva.

Carmona e São Salvadorin hiippakunnan nimi vaihtui Uijeksi 16. toukokuuta 1979. Moreira dos Santos johti hiippakuntaa, kunnes jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 2008.

Lähteet 

Angolalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Emílio Sumbelelo

Emílio Sumbelelo (s. 5. maaliskuuta 1964) on angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Benguelan hiippakunnassa 4. elokuuta 1991 ja nimitettiin Uijen hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 1. joulukuuta 2006. Oscar Lino Lopes Fernandes Braga konsekroi Sumbelelon piispaksi Giovanni Angelo Becciun ja José Francisco Moreira dos Santosin avustamana 25. helmikuuta 2007.

2. helmikuuta 2008 Sumbelelosta tuli José Francisco Moreira dos Santosin seuraaja Uijen piispana.

Lähteet 

Angolalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Keskinen

Keskinen voi viitata:

Sukunimenä 
Keskinen on seuraavien suomalaisten sukunimi:
 A-J Keskinen (s. 1986), laulaja ja muusikko, Heijaste-yhtyeen jäsen
 Esa Keskinen (s. 1965), jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
 Gary Keskinen (s. 1980), kitaristi (oik. Tuomas Mikael Keskinen)
 Heikki Keskinen (1959–2021), muusikko, kapellimestari, säveltäjä ja sovittaja
 Hulda Keskinen (1893–1955), näyttelijä
 Jonna Keskinen (s. 1982), näyttelijä
 Jorma Keskinen, aerosolifysiikan professori
 Jouko Keskinen (s. 1950), näyttelijä
 Juho Keskinen (s. 1983), futsalmaalivahti
 Kalle Keskinen (s. 1980), tapahtumapromoottori ja ralliautoilija
 Kyösti Keskinen (1927-2014), raviohjastaja ja -valmentaja
 Martti Keskinen (s. 1939), raviohjastaja ja -valmentaja
 Matias Keskinen (1922–1997), kansantaiteilija, valokuvaaja, elokuvantekijä ja kuvanveistäjä
 Merja Keskinen (s. 1959), tekstiilitaiteilija
 Olavi Keskinen (1918–1992), kirjailija ja pakinoitsija
 Olli Keskinen (s. 1966), näyttelijä ja televisiojuontaja
 Pentti Keskinen (1932–2019), kirjailija
 Raimo Keskinen (1935–2007), fyysikko 
 Risto Keskinen (1924–2014), tekniikantutkija, professori
 Sanna Keskinen (s. 1974), päätoimittaja
 Soili Keskinen, kasvatustieteen professori
 Sylvi Keskinen (1933–2013), aitajuoksija
 Toivo Keskinen (1921–2013), talousneuvos ja kauppias
 Vesa Keskinen (s. 1967), Veljekset Keskinen Oy:n toimitusjohtaja

Järviä 
 Keskinen, järvi Asikkalassa
 Keskinen, järvi Hankasalmen Halttulassa
 Keskinen, järvi Hankasalmella lähellä rautatieasemaa
 Keskinen, järvi Hartolassa
 Keskinen, järvi Heinolassa ja Sysmässä
 Keskinen, järvi Jyväskylän Tikkakoskella
 Keskinen, järvi Jämsän Hallissa
 Keskinen, järvi Jämsän Runttimäellä
 Keskinen, järvi Konnevedellä
 Keskinen, järvi Kuhmoisten Jyrkysenkulmalla
 Keskinen, järvi Kuhmoisten Kylämässä
 Keskinen, järvi Laukaassa
 Keskinen, järvi Lemillä
 Keskinen, järvi Luumäellä
 Keskinen, järvi Multian Linnankylässä
 Keskinen, järvi Pertunmaan Hyväniemessä
 Keskinen, järvi Pertunmaan Kuortissa
 Keskinen, järvi Ruovedellä
 Keskinen, järvi Tammelassa
 Keskinen, järvi Toivakan Kankaisissa
 Keskinen, järvi Uuraisissa
 Keskinen, järvi Ähtärissä ja Alajärvellä
 Keskinen, järvi Äänekoskella
 Keskinen-Pylppynä, järvi Porissa ja Lavialla

Muita merkityksiä 

 Ravikeskus Keskinen, Ylivieskassa toimiva ravirata
 Veljekset Keskinen on tavaratalo Tuurin kylässä Alavudella, Etelä-Pohjanmaalla.

Järvien täsmennyssivut
Poppe Berg

Ralf-Erik ”Poppe” Berg (17. maaliskuuta 1921 Helsinki – 18. heinäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, juontaja ja tietokilpailujen vetäjä. Berg työskenteli Yleisradiossa ja vuosina 1973–1988 televisioyhtiö ZDF:n palveluksessa Saksassa.

Berg oli vuodesta 1960 ensimmäisiä suomalaisten televisiotietokilpailujen vetäjiä. Kaikissa Pohjoismaissa esitetty Arpa on heitetty teki Bergistä tunnetun koko Pohjolassa. Muita hänen juontamiaan tietokilpailuja olivat Salaisuuksien salonki ja Visailu puolalaisittain. Television ensimmäisiä ruokaohjelmia oli Maukkaita matkoja ja mukavia muistoja.

Elämä 
Kotikieleltään ruotsinkielinen Berg kävi suomenkielisen koulun. Kesätöissä Saksassa hän oppi saksan. Jatkosodan syttyessä Berg kutsuttiin palvelukseen, mutta hän siirtyi pian Kauppahuone Hilbertiin valvomaan Saksasta tulevien aseiden kuljetusta. Vuonna 1942 hän siirtyi kauppahuoneen palvelukseen Berliiniin. Rauhan palattua Berg työskenteli John Nurmisen palveluksessa. Myöhemmin hän työskenteli vapaana toimittajana radiossa ja Yleisradion ruotsinkielisten ohjelmien juontajana, kunnes hänet vuonna 1960 palkattiin vakituisesti vetämään Pohjoisvisiota, ja tällöin alkoivat myös tietokilpailujen juontotehtävät.

Ylen Eurovisio-toimiston päällikkönä Berg työskenteli vuosina 1964–1969, ja tehtäviin kuului myös yhteistyötä Intervision kanssa. Ylen ulkomaantoiminnan ohjelmapäällköksi hänet nimitettiin vuonna 1969, mutta heti 1970 hän muutti Saksaan Beta-FILMin palvelukseen, jossa hän vastasi Pohjoismaiden ja Neuvostoliiton alueista. Vuonna 1973 hän siirtyi televisioyhtiö ZDF:n palvelukseen ohjelmanmyynnin apulaismyyntipäälliköksi ja 1975 kansainvälisen osaston johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1988 ja palasi Suomeen 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla
 1960-luvun tv-visailut synnyttivät koko kansan julkkiksia, Yle.fi 6.10.2009
 Visailua puolalaisittain, Ylen Elävä arkisto

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset tietokilpailujuontajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Sami Hyypiä Akatemia

Sami Hyypiä Akatemia on suomalaisen jalkapalloilijan Sami Hyypiän mukaan nimetty jalkapallon valmennus-, tutkimus- ja kehitystoiminnan keskus. Akatemia aloitti toimintansa helmikuussa 2011 ja sijaitsee Eerikkilän urheiluopiston tiloissa Tammelassa. Akatemian tehtävänä on suomalaisen jalkapalloilun kehittäminen siten, että pääosa resursseista kohdennetaan seuraaville painopistealueille:

 Pelaajan yksilöllisen kokonaisvaltaisen kehittymisen seurantakonseptin luominen 10–14-vuotiaille pelaajille ja maajoukkueille
 Valmentajakoulutusten sisältöjen ja toimintatapojen kehittäminen
 Sähköisen ympäristön kehittäminen valmennuksen ja koulutuksen tueksi
 Huippu-urheilun vaatimusten mukaisten tapahtumien toteuttaminen eri ikäluokille
 Tiedon jakaminen kentälle

Akatemian johtajana toimii Kyösti Lampinen ja projektikehittäjänä Hannele Forsman.

Lähteet 
 Sami Hyypiä Akatemian verkkosivu

Suomen urheiluopistot
Antonio Cantisani

Antonio Cantisani (2. marraskuuta 1926 – 1. heinäkuuta 2021) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 16. kesäkuuta 1949 ja nimitettiin Rossanon arkkipiispaksi 18. marraskuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta 1971. Pääkonsekraattorina toimi Federico Pezzullo, jota avustivat Enrico Nicodemo ja Umberto Luciano Altomare.

7. huhtikuuta 1979 Cantisanin johtama arkkihiippakunta yhdistyi Cariatin hiippakunnan kanssa Rossano e Cariatin arkkihiippakunnaksi. Cantisani jatkoi sen arkkipiispana, kunnes siirtyi Catanzaron arkkipiispaksi ja Squillacen piispaksi saatuaan nimitykset 31. heinäkuuta 1980. Catanzaro ja Squillace yhdistyivät 30. syyskuuta 1986 Catanzaro-Squillacen arkkihiippakunnaksi, jota Cantisani johti, kunnes jäi eläkkeelle 31. tammikuuta 2003.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Giuseppe Agostino

Giuseppe Agostino (25. marraskuuta 1928 Reggio Calabria – 24. maaliskuuta 2014) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Santa Severinan arkkipiispaksi sekä Crotonen piispaksi 21. joulukuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Ferro, jota avustivat Antonio Mauro ja Santo Bergamo.

Agostinon johtamat hiippakunnat yhdistyivät 30. syyskuuta 1986 Crotone-Santa Severinan arkkihiippakunnaksi. Agostino jatkoi sen arkkipiispana, kunnes sai uuden nimityksen Cosenza-Bisignanon arkkipiispaksi 6. kesäkuuta 1998. Hän jäi eläkkeelle 18. joulukuuta 2004.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Klenberg

Klenberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Bo Klenberg (1924–2011), suomalainen kontra-amiraali
 Gotthelm Klenberg (1887–1973), suomalainen eläinlääkintäkenraalimajuri
 Jan Klenberg (1931–2020), suomalainen amiraali, puolustusvoimain komentaja 1990–1994 ja merivoimien komentaja 1980–1983
Surun naamio

Surun naamio () on Magadanin kaupungissa Magadanin alueella Venäjän kaukoidässä sijaitseva muistomerkki. Kaupungin laidalla korkealla kukkulalla sijaitseva 15 metrin korkuinen veistos rakennettiin muistoksi niille, jotka menehtyivät pahamaineisilla Kolyman alueen gulag-vankileireillä neuvostoaikana. Magadan oli Kolyman leirialueen hallintokeskus. Veistos on valmistettu betonista. Sen on suunnitellut kuuluisa venäläinen kuvanveistäjä Ernst Neizvestnyi, ja se valmistui vuonna 1996.

Lähteet 

Magadanin alue
Muistomerkit
Venäjän rakennukset ja rakennelmat
Carl Johan Walleen

Carl Johan Walleen (5. syyskuuta 1781 Turku – 21. maaliskuuta 1867 Helsinki) oli suomalainen maaherra ja valtioneuvos. Walleen oli vuodesta 1811 lähtien Pietarin Suomen asiain komitean jäsen. Vuonna 1816 Walleen nimitettiin Viipurin läänin maaherraksi ja hänet aateloitiin. Vuonna 1820 Walleenista tuli senaattori ja vuonna 1822 senaatin prokuraattori. Valtioneuvoksen arvon Walleen sai jo vuonna 1812 ja salaneuvoksen arvon vuonna 1832. Vapaaherraksi hänet korotettiin vuonna 1854.

Walleen avioitui 1816 Eva Gustava Stjernvallin (s. von Willebrand) (1781– 1844) kanssa. Aiemmassa avioliitossaan maaherra Carl Johan Stjernvallin (1764–1815) kanssa Eva Stjernvall oli synnyttänyt jo 11 lasta, mutta näistä vain neljä oli tuolloin elossa: Carl Emil Knut, Eva Aurora Charlotta (Karamzin), Emilia (Musin-Pushkina) ja Alexandra (Aline) Correia Henriques de Seisal. Uudesta avioliitosta syntyi vielä viisi lasta, joista kolme eli aikuisikään: Vladimir Alfons, Theodor ja Carl Edward.

Walleenin poikapuolesta Emil Stjernvall-Walleenista tuli myöhemmin ministerivaltiosihteeri. Walleenin oma poika Vladimir Alfons Walleen oli sittemmin kenraalimajuri ja Uudenmaan läänin kuvernööri.

Walleen hankki 1820-luvulla Espoon Järvenperän kaupunginosassa sijaitsevan Träskändan kartanon, jonka ylläpitoon, uudisrakennuksiin ja puistotöihin hän uhrasi paljon varojaan. Vuonna 1840 hän myi kartanon tytärpuolelleen Aurora Demidoville ja rakennutti myynnistä saamillaan varoilla Helsingin Töölönlahden rantaan Hakasalmen huvilan, joka valmistui 1844.

Lähteet
Biografiakeskus
Uppslagsverket Finland

Viipurin läänin maaherrat
Suomalaiset senaattorit
Suomen prokuraattorit
Vuonna 1781 syntyneet
Vuonna 1867 kuolleet
Viherfasaani

Viherfasaani eli japaninfasaani (Phasianus versicolor) on Aasiassa elävä peltokanalintu. Se on läheistä sukua tavalliselle fasaanille (Phasianus colchicus), ja joidenkin asiantuntijoiden mielestä viherfasaani olisi vain fasaanin alalaji. Viherfasaanilla koiras on kookkaampi kuin naaras. Viherfasaani on Japanin kansallislintu.

Lähteet 
Green Pheasant (Phasianus versicolor)

Viitteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Phasianus versicolor 

Aitokanat
Robert Winchelsey

Robert Winchelsey tai Winchelsea (n. 1240–1313) oli englantilainen teologi ja Canterburyn arkkipiispa. Hän opiskeli Pariisin ja Oxfordin yliopistoissa, joissa myöhemmin myös opetti. Vaikka hänellä oli Edvard I:n tuki arkkipiispaksi valittaessa, hänestä tuli kuninkaan voimakas vastustaja. Entisen kuninkaan virkailijan tultua valituksi paaviksi nimellä Klemens V, kuninkaan onnistui karkottaa hänet maanpakoon. Kuninkaan pojan Edvard II:n noustua valtaan, Winchelsey sai palata Englantiin.

Winchelsey vihittiin arkkipiispaksi 12. syyskuuta 1294, julistettiin pannaan 1301 ja sai synninpäästön seuraavana vuonna.

Winchelsey kuoli vuonna 11. toukokuuta 1313. Vaikka hänen haudallaan on väitetty tapahtuneen ihmeitä, häntä ei julistettu pyhimykseksi.

Lähteet 

Canterburyn arkkipiispat
Katoliset arkkipiispat
1240-luvulla syntyneet
Vuonna 1313 kuolleet
Rahul Gandhi

Rahul Gandhi (; s. 19. kesäkuuta 1970) on intialainen poliitikko, Intian kongressipuolueen entinen puheenjohtaja 2017–2019 ja Intian parlamentin jäsen Wayanadin vaalipiiristä.

Poliittinen ura 
Gandhin poliittinen ura alkoi vuoden 2004 parlamenttivaaleista, jolloin hän pääsi parlamenttiin Amethin vaalipiiristä, josta useat hänen sukulaisensa ovat tulleet valituiksi. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hän menetti Amethin vaalipiirin kannatuksen, mutta pääsi parlamenttiin Wayanadin vaalipiiristä.

Lok Sabhassa Gandhi on istunut kolme kautta, joiden aikana hän on ollut useiden valiokuntien jäsen:

 Sisäasiainvaliokunta (2004–2006)
 Henkilöstökehittämisen valiokunta (2007–2009)
 Henkilöstökehittämisen valiokunta sekä maaseudun kehittämisen neuvoa-antava komitea (31.8.2009–toukokuu 2014)
 Ulkoasiainvaliokunta sekä valtiovarain- ja yritystoiminnan ministeriön neuvoa-antava komitea (1.9.2014–toukokuu 2019)
 Puolustusvaliokunta (13.9.2019–)

Erityisiksi kiinnostuksen kohteikseen parlamentissa hän nimeää mm. peruskoulun ja kansainvälisen politiikan.

Yksityiselämä ja perhetausta 
Rahul Gandhi on naimaton. Vuonna 2004 hän tosin ilmoitti, että hänellä on espanjalainen naisystävä.

Gandhin isoisoisä oli Jawaharlal Nehru, isoäiti oli Indira Gandhi, isä oli Rajiv Gandhi ja äiti Sonia Gandhi. Gandhia on kritisoitu siitä, että hänen poliittinen menestyksensä perustuu arvostelijoiden mukaan vain maineikkaisiin sukulaisiin eikä omiin kykyihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Intian kongressipuolueen poliitikot
Lok Sabhan jäsenet
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Yhdysvaltain korkeimmista rakennuksista

Tämä on luettelo Yhdysvaltain korkeimmista rakennuksista niiden virallisen korkeuden mukaan.

Ennen vuonna 2001 tapahtuneita syyskuun 11. päivän iskuja World Trade Centerin kaksoistornit olivat toiseksi ja kolmanneksi korkeimmat rakennukset Yhdysvalloissa. Näistä ensimmäinen torni oli 417 metriä ja toinen torni 415 metriä. Kaksoistornien paikalle rakennettu Freedom Tower on Yhdysvaltain korkein rakennus. Chicago Spire oli Chicagoon suunniteltu torniprojekti, jonka ajateltiin valmistuvan 2010. Tornin oli tarkoitus olla 610-metrinen eli Freedom Toweriakin korkeampi. Vuonna 2007 alkaneesta finanssikriisistä johtuvat rahoitusvaikeudet johtivat rakentamisen loppumiseen ennen kuin perustuksiakaan oli saatu valmiiksi. Toinen projekti Las Vegas Tower Las Vegasissa Nevadassa toteutuu sen valmistuessa vuoden 2010 aikana ja tulee myös olemaan korkeampi kuin Freedom Tower 575 metrillään.

Chicagossa sijaitsee eräät Amerikan mantereen korkeimmista rakennuksista. Vuosina 1972–1974 rakennettu Willis Tower oli maailman korkein rakennus 24 vuoden ajan (1974–1998). Willis Tower oli myös vuoteen 2014 asti Amerikan korkein rakennus. Kaupungin kolmanneksi korkein rakennus, Trump Tower, on vastaavasti nykyään Yhdysvaltain kolmanneksi korkein rakennus.

Muita Yhdysvalloissa meneillään olevia rakennusprojekteja ovat Signature Tower Nashvillessä Tennesseessä (319 metriä), Comcast Center Philadelphiassa (297 metriä), Trump International Hotel and Tower (415 m) ja Waterview Tower (319 m) Chicagossa. Mikäli kaikki nämä projektit valmistuvat, Yhdysvalloissa sijaitsee yhdeksän uutta korkeaa rakennusta, joissa kolme New Yorkissa (Freedom Tower, Empire State Building ja Chrysler Building), kuusi Chicagossa (Chicago Spire, Willis Tower, Trump International, Aon Center, John Hancock Building ja Waterview Tower) ja yksi Nashvillessä (Signature Tower).

New Yorkiin marraskuussa 2014 valmistunut One World Trade Center on The Height Committee of the Council on Tall Buildings and Urban Habitat, kansainvälisen komitean mukaan 100 metriä Chicagon Willis Toweria pidempi, joka tekee WTC 1 Yhdysvaltojen korkeimman rakennuksen.

Järjestys virallisen korkeuden mukaan 
Tämä luettelointi perustuu rakennuksen rakenteelliseen korkeuteen (vertikaalinen pituus rakennuksen perustuksen ja sen korkeimman arkkitehtonisen elementin välillä):

Järjestys antennin mukaan 
Tämä järjestys perustuu rakennuksen korkeimpaan kohtaan, kattoon tai antenniin: (Listaan ei ole lisätty One World Trade Centerin korkeutta)

Katso myös 
 Yhdysvaltain arkkitehtuuri
 Luettelo Euroopan pilvenpiirtäjistä
 Luettelo maailman korkeimmista rakennuksista ja rakennelmista

Links 

 SkyscraperCity

Luettelot rakennuksista ja rakennelmista
Yhdysvaltain rakennukset ja rakennelmat
Korkeimmista rakennuksista
Ignatius Paul Pinto

Ignatius Paul Pinto (s. 18. toukokuuta 1925) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 24. elokuuta 1952. Hänet konsekroi piispaksi John Baptist Sequeiran ja Maxwell Valentine Noronhan avustama Alphonsus Mathias 31. tammikuuta 1989.

Pinto sai 14. marraskuuta 1988 nimityksen Shimogan hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes sai 10. syyskuuta 1998 uuden nimityksen Bangaloren arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Pinto jäi eläkkeelle 22. heinäkuuta 2004, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Bernard Blasius Moras.

Lähteet 

Intialaiset katoliset arkkipiispat
Vuonna 1925 syntyneet
Elävät henkilöt
Rubén Miño

Rubén Miño Peralta (s. 18. tammikuuta 1989 Cornellà de Llobregat, Katalonia, Espanja), on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Mallorcaa.

Seurajoukkueura

Rubén Miño aloitti Barcelonan junioreissa vuonna 2000. Hän pelasi Barçan reservijoukkueessa FC Barcelona B:ssä kaudesta 2008–2009 kauteen 2011–2012.

Miño kuului Barcelonan 23 pelaajan ryhmään, joka voitti seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2009. Hän ei saanut turnauksessa peliaikaa.

Ensiesiintymisensä Barcelonan edustusjoukkueessa Miño teki 14. elokuuta 2010 Supercopa de Españan ottelussa Sevillaa vastaan. Barcelona hävisi ottelun maalein 1–3.

Maajoukkueura

Rubén Miño pelasi kaksi ottelua Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän oli mukana vuoden 2011 Euroopan mestaruuden voittaneessa joukkueessa.

Seurajoukkuetilastot

Päivitetty 3. kesäkuuta 2012

Saavutukset

Barcelona

 Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2009
 Supercopa de España: 2010

Espanjan alle 21-vuotiaat

 Euroopan mestaruus: 2011

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Katalonialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Sergi Gómez

Sergi Gómez Solà (s. 28. maaliskuuta 1992 Arenys de Mar, Katalonia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Espanyolia. Gómez on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura

Sergi Gómez saapui FC Barcelonan nuorisoakatemiaan ollessaan 14-vuotias. Reservijoukkueessa Barcelona B:ssä hän on pelannut vuodesta 2010 lähtien.

Edustusjoukkuedebyyttinsä Gómez teki 14. elokuuta 2010 Supercopa de Españan ottelussa Sevillaa vastaan Barcelona-valmentaja Josep Guardiolan lepuutettua monia joukkueen vakiopelaajia. Gómez pelasi täydet 90 minuuttia ottelussa, jonka Barcelona hävisi 1–3.

Maajoukkueura

Sergi Gómez on pelannut Espanjan ikäkausimaajoukkueissa. Hän oli osa Espanjan joukkuetta, joka voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden kesällä 2011.

Seurajoukkuetilastot

Päivitetty 17. syyskuuta 2011

Saavutukset

Barcelona
 Supercopa de España: 2010

Espanjan alle 19-vuotiaat

 Euroopan mestaruus: 2011

Aiheesta muualla 
 Sergi Gómezin tilastot Soccerway-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Oriol Romeu

Oriol Romeu Vidal (s. 24. syyskuuta 1991 Ulldecona) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on vuodesta 2015 edustanut Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia. Hänen aiempia seurojaan ovat Barcelona, Chelsea, Valencia ja Stuttgart.

Romeu on kauden 2018–2019 loppuun mennessä pelannut Espanjan La Ligassa 14 ottelua, Saksan Bundesliigassa 27 ottelua ja Englannin Valioliigassa 151 ottelua. Valioliigassa hän on tehnyt neljä maalia.

Romeu on pelannut Espanjan eri nuorisomaajoukkueissa yhteensä noin 40 maaottelua. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 ja 2011, alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2008 sekä alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 ja 2010.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Katalonialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
The Merciless

The Merciless on norjalaisen black/thrash metalli -yhtye Aura Noirin vuonna 2004 julkaistu albumi. Albumilla vierailee Darkthrone ja Carpathian Forest -yhtyeiden jäseniä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Aggressor – basso, rummut, kitara, laulu
 Apollyon – basso, rummut, kitara, laulu
 Blasphemer – kitara

Vierailevat muusikot
 Fenriz (Darkthrone) – laulu kappaleessa "Upon the Dark Throne"
 Nattefrost (Carpathian Forest) – laulu kappaleessa "Funeral Thrash"

Aiheesta muualla 
 
 The Merciless discogs.com -sivustolla

Vuoden 2004 albumit
Aura Noirin albumit
Contra (videopeli)

Contra (, tunnetaan myös nimillä Gryzor ja Probotector) on Konamin kehittämä ja julkaisema shoot 'em up. Peli julkaistiin vuonna  kolikkopelinä ja Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1988 sekä useille muille alustoille tämän jälkeen.

Pelaaminen 

Pelaajan tehtävä on ohjata toista aseistautunutta armeijan komentajaa, Billiä tai Lanceä, riippuen pelimoodista. Lancellä voi pelata vain kaksinpelimoodissa. Heidän tehtävänään on tuhota Red Falcon -niminen organisaatio, joka aikoo valloittaa maailman. Pelaaja voi ampua aseellaan eri ilmansuuntiin, myös hypätessään ja ollessaan maassa.

Pelin nimi on peräisin Nicaragualaisista Contra-sisseistä. Nimi on kirjoitettu atejilla, eli kanjilla, joka on tarkoitettu enemmän lausumista varten kuin merkitystä.
Peli on saanut inspiraationsa 1980-luvun toimintaelokuvista kuten Rambo, Predator ja Aliens.

Sivustakuvattujen kenttien ohella pelissä oli myös muutama kenttä, joissa ammuttiin ensimmäisestä persoonasta esteiden takaa. 

Peli käytti näytön vieritystä lukuun ottamatta MSX-versiota, joka liikkui näyttö kerrallaan. MSX-versio oli vain yksin pelattava ilman yhteistyöpeliä.

Peliä on sanottu hyväksi muun muassa haastavien vastustajien ja ympäristön vaarojen vuoksi. Pelissä pystyi myös aiheuttamaan harmia kanssapelaajalle eri tavoilla.

Juoni 
Pelin alussa mystinen meteoriitti on törmännyt Maahan. Kaksi sotilasta nimeltä Bill Rizer ja Lance Bean lähetetään tutkimaan. He löytävät muukalaisia, joita johtaa Red Falcon -organisaatio tavoitteenaan laajentaa vaikutusvaltaansa ja hallita maailmaa.

Vastaanotto ja merkitys 

Nintendo Power -lehti äänesti Contran seitsemänneksi parhaaksi NES-peliksi.

Peli esiintyy useilla parhaimpina pidettyjen videopelien luetteloissa.
Peli on tunnettu yhtenä parhaimmista yhteistyöpeleistä.
Peli on tunnettu yhtenä vaikeimmista peleistä läpäistä.

Peli myös teki Konami-koodin tunnetuksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 
 Gryzor spectrumcomputing.co.uk
https://contra.fandom.com/wiki/Contra_(video_game)

Vuoden 1987 videopelit
Konamin kolikkopelit
Amstrad CPC -pelit
Commodore 64 -pelit
MSX 2 -pelit
Nintendo Entertainment System -pelit
ZX Spectrum -pelit
Virtual Console -pelit
Elämä pieninä palasina

Elämä pieninä palasina on Maukka Perusjätkän tupla-albumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2011. Albumilla on kaksi CD:tä. Ensimmäinen sisältää uusia kappaleita ja toinen vanhoja kappaleita uusina live- ja studioversioina.

Kappaleet

CD 1 
 Lihaksia ja liituraitaa 
 Tuomari 
 Antaa partnerin laulaa
 Ankkurit ylös
 Buutsit
 Viikatemies 
 Sairas loma
 Irti arjesta 
 Kohta vainaa 
 Kuppi kaatuu kumminkin
 Rock on the kokko
 Kuuhullu 
 Rajat kaatuu 
 Hiljainen kumpu

CD 2 
 Duunarin blues
 Stadin kundi
 Herneenpalot
 Pulverilumi
 Jätkän rakkaus
 Koiranpennut
 Meidän perhe
 Meidän piha
 Hidas 1
 Ska 2
 Kun sä tuomitset mut
 Vaalituki
 Herneenpalot
 Meidän piha
 Kallio 
 Sairas loma
 Säpinää

Lähteet 
 Albumi Rocket Recordsin sivuilla 

Maukka Perusjätkän albumit
Vuoden 2011 albumit
Rocket Recordsin albumit
Eufemia Khalkedonilainen

Pyhä suurmarttyyri Eufemia Kaikkienylistämä Khalkedonilainen on keisari Diocletianuksen hallituskaudella (284-305) Khalkedonissa elänyt ja uskonsa tähden kidutettu suurmarttyyri. Hän koki martyyrikuoleman noin vuonna 304. Häntä kidutettiin erittäin julmalla tavalla ja lopuksi heitettiin petojen eteen. Pyhä Eufemia teki ihmeen kotikaupungissaan järjestetyssä Neljännessä yleisessä kirkolliskokouksessa, jonka kautta monofysiittien eksytys tuomittiin harhaopiksi.
Ortodoksinen kirkko muistelee tätä suurmarttyyria vuosittain syyskuun 16. päivänä ja hänen tekemänsä ihmeen heinäkuun 11. päivänä.

Aiheesta muualla 
Suurmarttyyri Eufemia Kaikkienylistämä Kalkedonialainen / Ortodoksi.net
Pyhä suurmarttyyri Eufimia / Kosmas.fi

300-vuosikymmenellä kuolleet
Kristityt marttyyrit
Pyhät
Luettelo Suomesta löydetyistä meteoriiteista

Luettelo Suomesta löydetyistä meteoriiteista 

Suomesta on löydetty tähän mennessä 14 meteoriittia, joista kuuden on nähty putoavan. Löydetyt meteoriitit ovat olleet kivimeteoriitteja sekä yksi rautameteoriitti Toukokuussa 2017 ulkoilija teki Suomen ensimmäisen rautameteoriittilöydön. Myöhemmin on löydetty kaksi kappaletta lisää jotka osoittavat alueelle pudonneen rautameteoriittisateen, joita Euroopasta tunnetaan entuudestaan viisi.
Turun meteoriitti on alkuperäisestä meteoriitista tutkittavaksi lähetetty näyte. Pääosa tuhoutui Turun palossa 1827. Valkealan meteoriitti on muinainen meteoriittisade ja kappaleita on tiedossa 3,8 kg. Ensimmäinen löytö käsitti neljä kappaletta, joiden yhteispaino on 700 grammaa.

Lähteet 

Meteoriitit
Apapane

Apapane (Himatione sanguinea) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintulaji. Laji esiintyy ainoastaan Havaijilla, jossa se on kotoperäinen laji. Linnun kirkkaanpunaiset sulat olivat aikoinaan hyvin suosittuja ja niitä käytettiin Havaijin ylhäisön vaatteiden koristeina. Apapane muodostaa pieniä ryhmiä kerätessään ravintoa  ʻōhiʻa lehua-puista. Linnut toimivat samalla myös puiden pölyttäjinä.

Apapanea pidetään aktiivisena laululintuna. Koirailla on tunnistettava laulukuvio ja ne laulavat kaikkina vuorokaudenaikoina. Se koiras, jonka kutsuhuuto on voimakkain, saa naaraan huomion. Parinmuodostuksen jälkeen molemmat osallistuvat pesänrakentamiseen. Koiras laulaa  hautomisaikana jatkuvasti, mutta naaras ei laula lainkaan. Koiraan laulu pitää muut koiraat etäällä pesäpuusta. Apapanella on kaksi lentokuviota: suora ja ympyränmuotoinen.

Lähteet 

Peipot
Google-tili

Google-tilin voi luoda kuka tahansa. Profiilissa esiinnytään omalla nimellä. Google Plus -palvelun avauduttua vuonna 2011 silloiset Google-profiilit yhdistyivät automaattisesti palveluun.

Google
Elisa Aaltola

Elisa Aaltola (s. 1976 Petäjävesi) on suomalainen filosofi, joka on erikoistunut eläimiä koskeviin eettisiin ja filosofiin kysymyksiin, ympäristöetiikkaan sekä normatiiviseen moraalipsykologiaan. Aaltola väitteli Turun yliopistosta filosofian oppiaineesta vuonna 2006, ja hänen väitöskirjansa käsitteli eläinten moraalista arvoa. Hän on eläin- ja ympäristöetiikan dosentti ja vanhempi tutkija Turun yliopistossa. Aiemmin Aaltola on toiminut yliopistolehtorina ja yliopistotutkijana Itä-Suomen yliopistossa sekä tutkijana ja opettajana Lancasterin yliopistossa ja Manchester Metropolitan -yliopistossa.

Aaltola on julkaissut muun muassa teokset Eläinten moraalinen arvo (2004), Animal Suffering: Philosophy and Culture (2012), Johdatus eläinfilosofiaan (2013), Empatia: Myötäelämisen tiede (yhdessä Sami Kedon kanssa, 2017), Varieties of Empathy: Moral Psycholology and Animal Ethics (2018), Häpeä ja rakkaus: ihmiseläinluonto (2019) ja Esseitä eläimistä (2022). Hän on myös kirjoittanut kymmeniä kansainvälisiä artikkeleita. 

Tutkijan työn lisäksi Aaltola on osallistunut aktiivisesti eläinten oikeuksia käsittelevään yhteiskunnalliseen keskusteluun. Animalia myönsi vuonna 2021 Aaltolalle elämäntyöpalkinnon hänen työstään ei-ihmislajisten eläinten puolesta. Vuonna 2022 hänet palkittiin Vuoden Maailmanparantaja -palkinnolla.

Aaltolan vanhemmat ovat professori Juhani Aaltola ja runoja julkaissut opettaja Sinikka Aaltola. Hänen veljensä on Ulkopoliittisen Instituutin johtaja Mika Aaltola.

Kirjat 
 Esseitä eläimistä. Helsinki: Into, 2022. ISBN 9789523518483. 
 Me ja muut eläimet: Uusi maailmanjärjestys (toim. yhdessä Birgitta Wahlbergin kanssa). Tampere: Vastapaino, 2020. ISBN 978-951-768-814-7.
 Ihminen kaleidoskoopissa (toim. yhdessä Vilma Hännisen kanssa). Helsinki: Gaudeamus, 2020. ISBN 978-952-345-076-9.
 Häpeä ja rakkaus: Ihmiseläinluonto. Helsinki: Into, 2019. ISBN 978-952-351-155-2.
 Varieties of Empathy: Moral Psychology and Animal Ethics. Rowman & Littlefield Int., 2018. ISBN 978-1-78660-612-9.
 Empatia – myötäelämisen tiede (yhdessä Sami Kedon kanssa). Helsinki: Into, 2017. ISBN 978-952-264-822-8.
 Eläimet yhteiskunnassa (toim. yhdessä Sami Kedon kanssa). Helsinki: Into Kustannus, 2015. ISBN 978-952-264-372-8.
 Animal Ethics and Philosophy: Questioning the Orthodoxy(toim. yhdessä John Hadleyn kanssa). Rowman & Littlefield, 2014. ISBN 978-1-783-48181-1.
 
 
 
 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ihmisen tuntematon ystävä. Elisa Aaltolan haastattelu. Helsingin Sanomat 18.11.2020.
Filosofi: Eläimiä kohdellaan väärin, ellei niitä huomioida itsenään ja yksilöinä. Elisa Aaltolan haastattelu. Sunnuntaisuomalainen 22.10.2017.
 Jako ihmisiin ja eläimiin pitäisi lopettaa. Elisa Aaltolan haastattelu. Helsingin Sanomat 23.4.2017.
Aaltolan blogi
 Aaltola, Elisa: Sentimentaalisuus vs. analyyttinen järki - Tunteiden asema eläinetiikassa. niin & näin 2/2001, 45–52.

Suomalaiset filosofit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Deleonismi

De Leonismi, jota on kutsuttu myös marxism-deleonismiksi, on Daniel De Leonin luoma syndikalistisen marxismin muoto.  De Leon oli ensimmäisen yhdysvaltalaisen sosialistisen puolueen, Amerikan sosialistisen työväenpuolueen varhainen johtaja.

De Leon yhdisti syndikalismin perinteisen marxismin kanssa. De Leonistisen teorian mukaan militantit teollisuusliitot(erikoistettuja ammattiliitoja) ovat luokkataistelun eteenpäin vievä voima. Työläisten etuja ajavat teollisuusliitot tulevat tuomaan sosialistisen järjestelmän rakentamiseksi tarvittavan muutoksen. Tämä eroaa anarkosyndikalismista siten, että deleonismin mukaan työläisten etujen ajamiseksi politiikassa tarvitaan myös vallankumouksellinen puolue.

Taktiikka 
De Leonistisen teorian mukaan työläiset muodostaisivat sosialistisia teollisuusliittoja työpaikoilla ja sosialistisen puolueen. Kun puolue saavuttaisi vaaleissa voiton, saisi deleonistinen ohjelma kansan valtuutuksen. Oletuksen mukaan sosialistiset teollisuusliitot ovat siinä vaiheessa saaneet riittävästi valtaa työpaikoilla, jotta työläiset voivat ottaa tuotantolaitoikset valtaansa.

De Leonistista voittoa vaaleissa seuraisi tehtaiden, kaivosten, maatilojen ja muiden tuotantolaitosten hallinnan siirtäminen teollisuusliittoihin järjestäytyneille työläisten neuvostoille. De Leonistit erottavat tämän tapahtuman anarkosyndikalistien kannattamasta yleislakon kautta tapahtuvasta työpaikkojen valtaanottamisesta ja kutsuvat sitä sen sijaan "hallitsevan luokan yleiseksi työsuluksi". 

Olemassa oleva hallitus korvattaisiin sosialististen teollisuusliittojen vaaleilla valituilla edustajilla, ja vastavalittu sosialistinen hallitus hyväksyisi nopeasti mitkä tahansa tarvittavat perustuslailliset muutokset tai muut uudistukset hallituksen rakenteessa lainvoiman saamiseksi uudistuksille. Muutosten jälkeen hallitus kokoontuisi vain tarvittessa.  Työläiset äänestäisivät tuotannon jatkamisen vuoksi tarvittavat paikalliset toimikunnat ja omaa teollisuusalaansa edustavat edustajat paikallisiin ja kansallisiin neuvostoihin.

Työläiset äänestäisivät myös edustajat keskusliittoon, koko teollisuuden liittoon, joka toimisi keskushallintona ts.hallituksena. Nämä edustajat olisivat milloin tahansa äänestettevissä pois tehtävistään. De Leonismi järjestelisi uudelleen kansallisen hallituksen teollisten alojen mukaan, jolloin edustajat valittaisiin teollisuusalan eikä maantieteellisen alueen mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 www.deleonism.org
 Marxist Internet Archive

Marxilaisuuden suuntaukset