joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lincoln Bank Tower

Lincoln Bank Tower (suom. 'Lincolnin pankkitorni') on art deco -tyyliin rakennettu pilvenpiirtäjä Fort Waynen kaupungissa Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennusta ryhdyttiin rakentamaan vuonna 1929 ja se valmistui vuonna 1930. Rakennus on 95 metriä korkea. Arkkitehtina toimi Alvin M. Strauss. Lincoln Bank Tower oli Indianan osavaltion korkein rakennus aina vuoteen 1962 asti, ja Fort Waynen korkein rakennus vuoteen 1970, jolloin rakennettiin 103-metrinen Fort Wayne National Bank (nykyään PNC Center). Rakennus on nykyään toimistokäytössä.

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain pilvenpiirtäjät
Indianan rakennukset ja rakennelmat
Fort Wayne
Ratsastus kesäolympialaisissa 2016

Ratsastuksessa kilpailtiin Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 25:ttä kertaa. Kilpailut käytiin 7.–19. elokuuta Centro Nacional de Hipismossa, jonne mahtuu yleisöön 14 000 henkilöä.

Mitalistit

Mitalitaulukko

Lähteet

Aiheesta muualla

Ratsastus Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla. 

Kesäolympialaiset 2016
2016
Jonas Ferdinand Bergenheim

Jonas Ferdinand Bergenheim (5. tammikuuta 1796 Ilmajoki – 5. marraskuuta 1847 Vaasa) oli Bergenheim-sukuun kuulunut maanmittari ja sotilas, joka toimi  Maanmittaushallituksen ylitirehtöörinä eli pääjohtajana, samoin kuin Vaasan läänin kuvernöörinä.

Bergenheimin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti Erik Johan Bergenheim ja Hedvig Sofia Hannelius. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1813 ja opiskeli sitten matematiikkaa, mutta siirtyi 1814 Venäjälle, ensin yleisesikunnan palvelukseen ja sitten vuodesta 1822 Pietarin topografiseen virastoon. Vuonna 1827 Bergenheim piirsi ja julkaisi Inkerinmaan kartan, jonka nimistö perustui Ruotsin hallituksen toimittamaan vuoden 1676 asutuskarttaan.  

Bergenheim osallistui Venäjän käymiin Persian ja Turkin sotiin ja hänet määrättiin 1833 Moldaun ja Valakian hallinnon käytettäväksi. Hän laati näistä alueista ranskankielisen tilastollisen sotatieteellisen esityksen ja sai palkkiona Venäjän hallitukselta 2000 hehtaaria maata. Hän erosi sotapalveluksesta everstinä vuonna 1836, siirtyen Suomen Maanmittaushallitukseen. Siellä hänellä oli hoidossaan muun muassa rajantarkistustehtäviä. Vuonna 1843 hänestä tuli viraston ylitirehtööri, mutta kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Vaasan läänin kuvernööriksi. 

Bergenheim oli taiteellisesti lahjakas henkilö, maisema-akvarellisti, joka oli kehittänyt taitojaan jo poikavuosista saakka. Hän maalasi akvarelleja sekä Suomesta että Romaniasta. Hän kuoli naimattomana.

Lähteet 

Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset maanmittarit
 Suomalaiset upseerit
Valtionlaitosten johtajat
 Vaasan läänin maaherrat
Vuonna 1796 syntyneet
Vuonna 1847 kuolleet
Luck by Chance

Luck by Chance on Zoya Akhtarin ohjaama ja käsikirjoittama intialainen draamaelokuva vuodelta 2009. Elokuva tuotti vain noin 4,5 miljoonaa dollaria, mutta sai positiiviset arvostelut monilta kriitikoilta. Elokuvassa vierailee monia Bollywood-tähtiä.

Luck by Chance kertoo näyttelijästä, joka saapuu Mumbaihin haaveenaan tulla elokuvatähdeksi.

Näyttelijät

Erikoisesiintymiset

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2009 intialaiset elokuvat
Intialaiset draamaelokuvat
Hindinkieliset elokuvat
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016

Jalkapallossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 26:tta kertaa. Kilpailut käytiin 3.–19. elokuuta. Miesten joukkueessa sai olla korkeintaan kolme yli 23-vuotiasta pelaajaa. Miesten turnauksen voitti isäntämaa Brasilia, joka voitti loppuottelussa Saksan rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Kolmanneksi sijoittui Nigeria. Naisten turnauksen voitti Saksa, joka voitti loppuottelussa Ruotsin. Olympiapronssia saavutti Kanada. Saksa oli ainoa maa, joka saavutti mitalin kummassakin sarjassa.

Kilpailupaikat
Jalkapallotapahtumat pidettiin viidellä eri kilpailupaikalla. Jokaisella viidellä stadionilla pelattiin myös vuoden 2014 jalkapallon MM-kisojen otteluita.

Mitaliyhteenveto

Mitalitaulukko

Katso myös 
 Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2014

Lähteet

Aiheesta muualla

Jalkapallo Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla  

Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016
Golf kesäolympialaisissa 2016

Golfissa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa kolmatta kertaa, ensimmäisen kerran sitten vuoden 1904. Kilpailut käytiin 11.–20. elokuuta. Tapahtumia on kaksi, joista toinen on miehille ja toinen naisille. Miesten turnauksen voitti brittiläinen Justin Rose ennen ruotsalaista Henrik Stensonia ja yhdysvaltalaista Matt Kucharia. Naisten turnauksen voitti eteläkorealainen Inbee Park. Toiseksi sijoittui uusiseelantilainen Lydia Ko ja kolmanneksi kiinalainen Feng Shanshan.

Kilpailupaikka oli Barran alueella sijaitseva Reserva Marapendi.

Mitaliyhteenveto

Kilpailut

Lähteet

Aiheesta muualla
 Golf Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla  

Kesäolympialaiset 2016
2016
Voimistelu kesäolympialaisissa 2016

Voimistelussa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 28:tta kertaa. Kilpailut käytiin 6.–21. elokuuta Arena Olympica do Riossa, jonne mahtuu yleisöön 12 000 henkilöä.

Mitalistit

Telinevoimistelu

Miehet

Naiset

Rytminen voimistelu

Trampoliini

Mitalitaulukko

Lähteet

Aiheesta muualla

Voimistelu Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla.  

Kesäolympialaiset 2016
2016
Judo kesäolympialaisissa 2016

Judossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 13:tta kertaa. Kilpailut käytiin 6.–12. elokuuta Centro Olímpico de Treinamenton kolmannessa hallissa, jonne mahtuu 10 000 katsojaa. Tapahtumia oli 14, joista seitsemän oli miehille ja seitsemän naisille. Menestynein maa oli Japani, joka voitti kolme kultaa ja yhteensä 12 mitalia.

Mitalitaulukko

Mitalistit
Lähde: Rio2016

Miehet

Naiset

Lähteet

Aiheesta muualla
Judo Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla.  

Kesäolympialaiset 2016
2016
José Gervasio Artigas

José Gervasio Artigas (19. kesäkuuta 1764-1850) on Uruguayn kansallissankari.  Hän osallistui tapahtumiin jotka edelsivät itsenäistymistä, vaikka ei kuulunut entisistä asetovereistaan muodustuneeseen varsinaiseen 33 kapinallisen joukkoon.

Artigas kasvoi varakkaassa perheessä ja oppi ratsastamaan työskennellessään karjapaimenena perheen maatilalla Uruguayn maaseudulla. Hän liittyi armeijaan 1790-luvulla ja hänet sijoitettiin rajavartiojoukkoihin Uruguayn ja Brasilian väliselle rajalle.  Hän osallistui Buenos Airesin ja Montevideon taisteluihin, haavoittui ja jäi sotavangiksi. Helmikuussa 1811 hän pääsi eroon armeijasta ja liittyi vapaustaistelijoihin. Hänen johdollaan vapaustaistelijat antoivat Mercedesin julistuksen ja löivät espanjalaiset Las Piedrasin taistelussa.
Artigas joukkoineen piiritti Montevideota toukokuusta lokakuuhun 1811. Espanjalaiset kutsuivat Portugalin apuun. Kenraali Artigas, hänen 3000 sotilastaan ja 13000 siviiliä asettuivat leiriin Uruguay-joen varrelle Ayuín kaupunkiin. Tätä on pidetty ensimmäisenä Uruguayn kansakunnan syntyyn liittyvänä tapahtumana. Espanjalaiset ja portugalilaiset joukot pysyivät asemissaan vuoteen 1812 asti.

Vuonna 1815 Artigas osallistui Argentiinan itsenäisyyskongressiin, missä Espanjan siirtomaiden itäiset provinssit (nykyinen Uruguay) julistautuivat itsenäiseksi liittovaltioksi. Portugali valtasi Itäiset provinssit, ja Artigas joutui vetäytymään Paraguayhin vuonna 1821. Siellä hän pysyi sivussa politiikasta. Vuonna 1845 hänelle tarjottiin mahdollisuutta palata, mutta hän kieltäytyi.

José Gervasio Artigasin syntymäpäivä, 19. kesäkuuta, on nykyisin kansallinen juhlapäivä. Hänen mukaansa on nimetty kouluja, rakennuksia, muistomerkkejä, kaupunki, yksi Uruguayn maakunnista ja tukikohta Antarktiksella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uruguaylaiset kenraalit
Vuonna 1764 syntyneet
Vuonna 1850 kuolleet
Lyhtyahvenet

Lyhtyahvenet (Acropomatidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja elää kaikissa valtamerissä.

Taksonomia ja anatomia
Lyhtyahventen heimoon kuuluvien sukujen ja lajien määrä vaihtelee eri lajeissa. Nykyään heimoon katsotaan kuuluvaksi yleensä noin seitsemän sukua ja 25–30 lajia. Osa aikaisemmin tähän heimoon kuuluvista lajeista on siirretty etelänbassien (Percichthyidae) ja peikkoahventen (Scomprobidae) heimoihin. Ruumiinmuodoltaan lyhtyahvenet ovat pitkulaisia ja suurimmat lajit saavuttavat noin 80 senttimetrin pituuden. Silmät ja suu ovat kaloilla suuret ja selkäeviä on kaksi, joista etummainen on piikikäs. Pyrstöevä on lajeilla haarautunut. Acropoma-suvun lajeilla, kuten lyhtyahvenella (Acropoma japonicum), on valoelimiä. Väritykseltään lyhtyahvenlajit ovat tyypillisesti harmaita, mustia tai tumman violetteja.

Levinneisyys
Lyhtyahvenia tavataan melko harvinaisina Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Lajien elintavoista tiedetään vain hyvin vähän. Ne elävät 87–910 metrin syvyyessä merenpinnasta, tyypillisimmin 300–400 metrin syvyydessä.

Lähteet

Percoidei
The Brooding Soldier

Saint Julien Memorial eli The Brooding Soldier (suom. Saint Julienin muistomerkki) on ensimmäisessä maailmansodassa kuolleiden kanadalaisten muistoksi pystytetty muistomerkki. Muistomerkki sijaitsee Belgiassa Länsi-Flanderissa sijaitsevassa Sint-Juliaanin kylässä Langemark-Poelkapellessa. Se valmistui vuonna 1923.

Aiheesta muualla 

Belgian rakennukset ja rakennelmat
Muistomerkit
Horacio Quiroga

Horacio Quiroga (1878–1937) oli uruguaylainen kirjailija, joka kirjoitti yli 200 novellia sekä näytelmiä ja runoja. Novelleissaan hän käsittelee paljon kuolemaa, ihmisten heikkouksia ja outoja tilanteita.

Viidakkoympäristöön sijoittamissaan kertomuksissa hän yliluonnollisuuksien ja kummallisuuksien avulla pyrkii esittämään ihmisen ja eläimen selviytymiskamppailua. Hän kuvaa taitavasti myös psyykkisiä sairauksia ja aistiharhoja. Häntä on verrattu Edgar Allan Poena ja häntä pidetään eteläamerikkalaisen fantasianovellin uranuurtajana. Häneltä ovat saaneet vaikutteita esimerkiksi Gabriel García Márquez latinalaisamerikkalaiseen maagiseen realismiinsa ja Julio Cortázar postmoderniin surrealismiinsa.

Quiroga matkusteli nuorena Euroopassa ja vietti pitkiä aikoja Argentiinassa, missä hän asui Buenos Airesissa. Hän teki retkiä viidakkoon Misionesin viidakkoalueelle, josta hän sai paljon aineistoa kertomuksiinsa.

Suomennetut teokset 
 Viidakkotarinoita (Cuentos de la Selva, 1918.) Suomentanut Antti Immonen. Helsinki: Alligaattori, 2014. ISBN 978-952-7011-02-7.
 Höyhenpielus, novelli, antologiassa Kolmas maailma: uutta proosaa espanjankielisestä Amerikasta, toim. ja suom. Matti Rossi, Helsinki: Tammi 1966

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uruguaylaiset kirjailijat
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
La Sexorcisto: Devil Music Volume One


La Sexorcisto: Devil Music Volume One on White Zombien kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 1992. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 26.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Rob Zombie – laulu
 Jay Yuenger – kitara
 Sean Yseult – basso
 Ivan de Prume – rummut
 Iggy Pop – puhe ( kappaleet 4 & 5)

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 1992 albumit
Yhdysvaltalaiset industrial metal -albumit
Nail Jakupov

Nail Railovitš Jakupov () (s. 6. lokakuuta 1993 Nižnekamsk, Tatarstan, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa KHL:ssä pelaavaa Avangard Omskia.

Edmonton Oilers varasi Jakupovin ensimmäisenä vuoden 2012 varaustilaisuudessa. Tatarstanissa syntynyt ja kasvanut Jakupov on kansallisuudeltaan tataari, ja hän on yksi ensimmäisistä muslimivaltaisen tasavallan jääkiekkotähdistä. Häntä pidetään yleisesti epäonnistuneena ykkösvarauksena. Pistemäärät ovat olleet vaatimattomia odotuksiin nähden.

Ura

Jakupov aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueessa Neftehimik Nižnekamskissa. 16-vuotiaana hän siirtyi seuran MHL-joukkueeseen Reaktor Nižnekamskiin. Jakupov pelasi Reaktorissa vain yhden kauden ennen siirtymistään Kanadan OHL-junioriliigan Sarnia Stingiin.

Kahden OHL-kauden aikana Jakupov onnistui nousemaan yhdeksi ikäluokkansa parhaista pelaajista. Edmonton Oilers varasi hänet vuoden 2012 NHL:n varaustilaisuudessa, koko tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Tilaisuuden kolmantena pelaajana varattiin Jakupovin ketjukaveri Alex Galchenyuk.

Jakupovin NHL-uran alku viivästyi liigan työsulun myötä, jonka ajan hän pelasi KHL:ää kotikaupunginsa joukkueessa Neftehimik Nižnekamskissa. Ennen työsulun loppumista Jakupov ehti pelata yhteensä 22 ottelussa, joissa syntyi 18 tehopistettä.

Hyppääminen NHL-liigaan

Edmontonissa pelinumeron 64 valinnut Jakupov sai NHL-debyyttinsä 20. tammikuuta 2013 ottelunsa Vancouver Canucksia vastaan.

Ensimmäisen maalinsa hän teki kaksi päivää myöhemmin Minnesota Wildia vastaan. 

Jakupov palasi kaudella 2018–2019 KHL-liigaan. Hän teki kaksivuotisen sopimuksen SKA Pietarin kanssa. Kesäkuussa 2019 Jakupov solmi kaksivuotisen jatkosopimuksen SKA:n kanssa, joka ulottuu kevääseen 2022 asti.  Toukokuussa 2020 Jakupov siirtyi vaihtokaupassa HK Vitjaziin. Kesäkuussa Vitjaz myi Jakupovin rahallista kompensaatiota vastaan KHL-joukkue Amur Habarovskiin. Lokakuussa 2020 Jakupov siirtyi KHL-joukkue Avangard Omskiin rahallista korvausta vastaan.

Lähteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Edmonton Oilersin varaamat pelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Skeptoid

Skeptoid on viikoittain ilmestyvä noin kymmenen minuutin pituinen podcast joka käsittelee kriittisesti paranormaaleja ilmiöitä ja näennäistiedettä. Podcastin takana on yhdysvaltalainen skeptikko Brian Dunning.

Vastaanotto 
Skeptoid on voittanut 2010 Parsec Awards palkinnon kategoriassa Best Fact Behind the Fiction Podcast.
Kuuntelijoita podcast kerää viikoittain keskiarvoisesti 146000 (otettu 18.9.2011).

Ulkopuoliset linkit 
 Skeptoidin kotisivut
 Skeptoid iTunesissa

Lähteet

Tieteellinen skeptismi
Podcasting

en:Skeptoid
Purjehdus kesäolympialaisissa 2016

Purjehduksessa kilpaillaan Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 26:tta kertaa. Kilpailut käytiin 8.–18. elokuuta Marina da Glóriassa Guanabaranlahdella.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Sekajoukkue

Mitalitaulukko

Lähteet

Aiheesta muualla

Purjehdus Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla. 

Kesäolympialaiset 2016
2016
Moraalipsykologia (kirja)

Moraalipsykologia. Hyvän ja pahan tällä puolen on Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian professori Klaus Helkaman vuonna 2009 ilmestynyt kirja moraalipsykologiasta. Helkama tarkastelee sosiaalipsykologisesti moraaliarvoja ja pahan syntyä. Helkaman mukaan moraalissa tarvitaan arvostelukykyä ja tahtoa, ja sillä on kolme tehtävää: ristiriitojen ratkaisu, hyvän edistäminen ja pahan ehkäiseminen. Helkaman mukaan arvostusten tutkimus on osoittanut, että ihmiset ovat kaikkialla yhtä mieltä tärkeimmistä arvoista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Wahlstedt, Pekka: Jokapäiväisen elämän moraali. Tieteessä tapahtuu 2/2010.

Kirjat sosiaalipsykologiasta
Suomalaiset tietokirjat
Vuoden 2009 kirjat
Ammunta kesäolympialaisissa 2016

Ammunnassa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 26:tta kertaa. Kilpailut käytiin 6.–14. elokuuta Deodoron alueella Centro Nacional de Tirossa, jonne mahtuu katsojia tapahtumasta riippuen 500–2 000 henkilöä.

390 urheilijaa kilpailivat videssätoista eri lajissa. Kilpailu oli säännöiltään ja muutoksiltaan samanlainen kuin vuonna 2012.

Mitaliyhteenveto

Miesten kilpailut 

* Al-Deehani ja Al-Rashidi kilpailivat Kansainvälisen olympiakomitean lipun alla Kuwaitin olympiakomitean hyllytyksen takia.

Naisten kilpailut

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ammunta Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla 

Kesäolympialaiset 2016
2016
Kallioimarteet

Kallioimarteet (Polypodium) on saniaissuku ja kallioimarrekasvien (Polypodiaceae) heimon tyyppisuku.

Pohjois-Euroopassa kasvaa kaksi kallioimarrelajia: pohjankallioimarre ja etelänkallioimarre. Niiden tuntomerkkejä ovat maanalainen suikertava maavarsi, josta nousevat yksittäiset, kertaalleen pariliuskaiset tai pariosaiset lehdet.

Lajeja 
 azorienkallioimarre (Polypodium azoricum)
 etelänkallioimarre (Polypodium interjectum), risteymäperäinen
 makaronesiankallioimarre (Polypodium macaronesicum)
 pohjankallioimarre eli kallioimarre (Polypodium vulgare), lajin lakritsinmakuista juurakkoa on käytetty lääkkeiden valmistukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Polypodium
 Funet: Kallioimarteet (Polypodium)
 Den virtuella floran: Polypodium 
 ITIS: Polypodium 
 United States Department of Agriculture (USDA): Polypodium 
 Flora of North America: Polypodium 

Kallioimarrekasvit
Bergholm

Bergholm on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 A. H. Bergholm (1876–1949), filosofian tohtori ja eduskunnan kirjastonhoitaja
 Axel Bergholm (1841–1924), rehtori, professori ja sukututkija
 Edith Bergholm (1867–1925), koulunjohtaja, Porvoon naisopiston perustaja
 Eija-Elina Bergholm (s. 1943), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Hanna Bergholm (s. 1980), elkuvaohjaaja
 Heikki Bergholm (s. 1956), yritysjohtaja ja diplomi-insinööri
 Karl Axel Bergholm (1841–1924), filosofian tohtori, opettaja, professori
 Katri Bergholm (1878–1949), kirjailija, Suomen Sotilaskotiliiton perustaja
 Tapio Bergholm (s. 1958), historiantutkija ja poliitikko
 Timo Bergholm (s. 1941), teatteriohjaaja.
Ylermi Rajamaa

Ylermi Rajamaa (s. 1981) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän valmistui ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta vuonna 2000 ja näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2010. Hän on myös Plutonium 74 -yhtyeen laulaja ja kosketinsoittaja. Hänen näyttelijäuransa on lähtenyt käyntiin Masalan nuorisoteatterista.

Rajamaa on myös mukana Osakeyhtye-nimisessä kokoonpanossa laulajana ja kitaristina. Lisäksi hän on tehnyt yhtyeelle kappaleen "Kahden tähden cowboytarina". Munamiehelle hän on tehnyt myös kappaleen "Usein öisin uneksin".

Plutonium 74 -yhtyeessä Rajamaa on myös toiminut lauluntekijänä, esimerkiksi Alakerran orkesteri on kokonaan Rajamaan käsialaa. Rajamaa on ollut yhtyeen kappaleiden sävellystyössä mukana.

Rajamaa vierailee myös laulajana LBJ:n levyllä Live material jolle hän on sanoittanut kappaleen Murhataan mies.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Teattereita 
 Kansallisteatteri
 Masalan nuorisoteatteri
 Q-teatteri
 Ryhmäteatteri
 Teatteri Takomo

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaipio

Kaipio voi tarkoittaa seuraavia:

 Kaipio, suomalainen kassakaappeja, aikoinaan myös linja-autonkoreja valmistanut yritys
 Kaipio, sukunimi:
 Eetu Kaipio (s. 1989), suomalainen jalkapalloilija
 Oskar Kaipio (1874–1918), suomalainen kansanedustaja (SDP)
 Sirkka Kaipio, suomalainen taitoluisteluvalmentaja
 Toivo Kaipio (1882–1949), suomalainen Kaipio Oy:n toimitusjohtaja ja kauppaneuvos.

Katso myös
 Kaipion talo, Tampereella sijainnut rakennus

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Green Lantern: The Animated Series

Green Lantern: The Animated Series on Warner Bros. Animationin ja DC Entertainmentin tuottama animaatiosarja, joka perustuu DC Comicsin samannimiseen sarjakuvasankariin. Sarjan ilmoitettiin ilmestyvän Yhdysvalloissa Cartoon Networkilla keväällä 2012. Lopulta sarjan avausjaksot esitettiin 40-minuutin mittaisena erikoispilottijaksona 11. marraskuuta 2011. Sittemmin Green Lantern: The Animated Series jatkui 3. maaliskuuta 2012. Sarja kesti yhden tuotantokauden verran, joka sisältää 26 jaksoa. Viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 16. maaliskuuta 2013.

Juoni

Hal Jordan ja Kilowog seikkailevat avaruussektorinsa rajamailla. Kaksikko taistelee yhdessä muiden Vihreiden Lyhtyjen kanssa Atrocitusin johtamaa Punaisia Lyhtyjä vastaan, jotka ovat aikeissa valloittaa Vihreiden Lyhtyjen planeetan hakiessaan kostoa Universumin vartijoille. Myöhemmin he joutuvat kohtaamaan myös Metsästäjien joukot.

Hahmoluettelo

Sankarit
Hal Jordan
Kilowog
Carol Ferris
Salaak
Sayd
Saint Walker

Viholliset
Atrocitus
Metsästäjät
Razer
Zilius Zox

Jaksoluettelo
Beware My Power, osa 1
Beware My Power, osa 2
Razer's Edge
Into the Abyss
Heir Apparent
Lost Planet
Reckoning
Fear Itself
In Love and War
Regime Change
Flight Club
Invasion
Homecoming
The New Guy
Reboot
Steam Lantern
Blue Hope
Prisoner of Sinestro

Äänirooleissa

Lähteet

DC-animaatio
2010-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Tietokoneanimaatiosarjat
DC-universumiin perustuvat televisiosarjat
Temple

Temple merkitsee englannin ja ranskan kielissä temppeliä. 

Temple voi tarkoittaa myös seuraavia:
 Temple, 1200-luvulla rakennettu, vuonna 1811 purettu linnoitus Pariisissa
 The Temple, synagoga Clevelandissa, Yhdysvalloissa
 HMS Temple, Britannian Kuninkaallisen laivaston linjalaiva

 Temple, sukunimenä:
 Garrett Temple (s. 1986), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Henry Temple (1784–1865), englantilainen valtiomies ja varakreivi
 Johnny Temple (1906–1968), yhdysvaltalainen bluesmuusikko, basisti, kitaristi ja laulaja
 Juno Temple (s. 1989), englantilainen näyttelijä.
 Nina Temple (s. 1956), brittiläinen kommunistipoliitikko
 Paul Temple, salapoliisihahmo Francis Durbridgen teoksissa
 Shirley Temple (1928–2014), yhdysvaltalainen näyttelijä ja diplomaatti
 William Temple (1881–1944), Manchesterin piispa

 Temple, etunimenä:
 Temple Grandin (s. 1947), yhdysvaltalainen etologi ja kirjailija.

Katso myös
 Tempe (täsmennyssivu)
Tabula Hungariae

Tabula Hungariae (myös Lázárin kartta) on vanhin säilynyt kartta nykyisen Unkarin alueesta. Kartan laatijana pidetään unkarilaista Lázár deák ja se on tehty ennen vuotta 1528. Kartta lisättiin UNESCOn Maailman muisti -ohjelman rekisteriin vuonna 2007.

Kuvaus 

Kartta on kooltaan noin 65 × 85 cm ja se on piirretty niin, että kartan ylhäällä on luode. Karttaan on piirretty Unkarin kuningaskunnan asutukset ja maamerkit 1500-luvun alussa. Kartan etelässä sijaitsevia alueita hallitsivat Ottomaanit ja ne on merkitty karttaan eri värillä. Koska karttaan on merkitty vain eteläpuoliset alueet, arvellaan, että kartta laadittiin osana valmisteluita Ottomaaneja vastaan käytyä sotaa.

Kartan arvokkainta sisältöä ovat asuinpaikkojen nimet ja kuvaukset. Karttaan on merkitty noin 1400 paikkaa, joista 1270 on asuinpaikkoja.

Kartan alapuolella on kuvaus maasta saksaksi ja latinaksi.

Painatus 

Kartta on painettu Georg Tannstetterin avustuksella Petrus Apianuksen kirjapainossa Ingolstadtissa ja sen rahoitti Johannes Cuspinianus.

Perintö 

Kartasta painettiin vain muutamia kopioita, joista suurin osa on hävinnyt joten tutkijat tunsivat sen ainoastaan kuvausten perusteella. 1880-luvun alussa kuitenkin löydettiin yksi säilynyt kartta. Karttaa säilytetään Széchényin kansalliskirjastossa.

Myöhemmät versiot 

Alkuperäisestä kartasta tehtiin vuoteen 1552 mennessä useita kopioita, mutta nämä eivät ole säilyneet. Vuoden 1552 jälkeenkin kartasta tehtiin versioita. Kartasta tunnetaan 6 eri versiota:

 Giovanni Andrea Vavassore (työskenteli 1510–1572), Venetsia, 1553
 Pirro Ligorio (1496–1583), Rooma, 1558 (hävinnyt), 1599
 Antonio Lafreri (1512–1577), Rooma, 1558, 1559, 156?
 János Zsámboky (1531–1584), Wien, 1566
 Claudio Duchetti (1554–1597), Rooma, 1577
 Giovanni Orlandi (worked 1600–1604), Rooma, 1602

Kulttuuriperintö
Unkarin historia
Mark Mellett

Mark Mellett, kommodori, on Irlannin laivaston komentaja tammikuusta 2011 lähtien. Hän liittyi laivastoon 1976.

Mellett on saanut Irlannin yliopistosta PhD:n arvon. Mellettille on vuonna 1994 myönnetty Distinguished Service Medal (DSM). Hänen ensimmäinen aluksensa päällikkönä oli LÉ Orla vuonna 1992, ja sitä seurasivat LÉ Ciara vuonna 1997 sekä Irlannin laivaston lippulaiva LÉ Eithne vuonna 2005.

Mellett on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Chiefs of the European Navies CHENS 

Irlantilaiset sotilaat
Amiraalit
Irlannin laivasto
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Franz Vorrath

Franz Vorrath (s. 9. heinäkuuta 1937) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Franz Hengsbach Essenin hiippakuntaan 26. heinäkuuta 1962, ja hänet nimitettiin Essenin vihkipiispaksi ja Vicus Ateriin titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi Hubert Luthe, jota avustivat Wolfgang Große ja Franz Grave.

Lähteet 

Saksalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Matti Aro

Matti Aro (12. maaliskuuta 1906 Helsinki – 14. elokuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja ja ohjaaja. Aroa on luonnehdittu stanislavskilaiseksi realistiksi, ja hän on tunnettu suomalaisten klassikkonäytelmien ohjaaja.

Ura
Aro valmistui ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta vuonna 1927. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa vuosina 1927–1930 ja sen jälkeen Suomalaisessa Näyttämöopistossa, josta valmistui vuonna 1934. Vuosina 1939–1943 Aro toimi Ylioppilasteatterin ohjaajana ja johtajana. Jorma Nortimon (1933–1936), Jouko Paavolan (1936–1938) ja Matti Aron peräkkäisiä johtajakausia on luonnehdittu 1930-luvun Ylioppilasteatterin kolmen suuren ohjaajan aikakaudeksi. Aro on muistelmissaan kertonut jättäneensä 1930-luvulla ammattiteatterin ja siirtyneensä Ylioppilasteatteriin, jossa hän oli arvioinut voivansa kehittää omaa teatteri-ilmaisuaan vapaammin. Toisaalta Aro nosti johtajakaudellaan teatterin ensi-iltamäärän lähelle ammattiteattereille tyypillisiä lukemia.

Toisen maailmansodan jälkeen Aro oli Jyväskylän teatterin johtaja vuosina 1949–1953, Lahden teatterin johtaja vuosian 1953–1955, Suomen Teatterikoulun vara- ja väliaikainen rehtori vuosina 1955–1961, Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterin johtaja vuosina 1961–1965 sekä Helsingin Kaupunginteatterin apulaisjohtaja vuodesta 1965.

Aro palkittiin vuonna 1958 Pro Finlandia -mitalilla sekä vuonna 1981 Ida Aalberg -mitalilla.

Vuosina 1959–1961 Aro toimi Suomen Teatterikoulun va. rehtorina, kun rehtori Wilho Ilmari oli virkavapaalla. Näiden kahden vuoden aikana Aro johti koko koulun perusopetusta "ilmariaanisessa" hengessä, ja hän opetti itsekin suuria tuntimääriä. Hänen opetusaineisiinsa kuului muun muassa teatterihistoria.

Matti Aron puoliso oli näyttelijä-ohjaaja Impi Aro. Heidän tyttärensä Maria Aro ja Minna Aro ovat näyttelijöitä.

Julkaisuja
 Aro, Matti 1977. Suomalaisen teatterin vaiheita. Hämeenlinna: Karisto.  ISBN 951-23-1170-4

Lähteet

Kirjallisuus

Norssin historia: Juhlaruno Turnarien 50-vuotisjuhlaan.
Myytti Ylioppilasteatterista.

Viitteet

Suomalaiset teatterinjohtajat
Suomalaiset teatteriohjaajat
Kuopion kaupunginteatterin johtajat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Matovaaran Mahti

Matovaaran Mahti on lieksalainen urheiluseura. Se on perustettu 1951 Työväen urheiluliiton alaiseksi urheiluseuraksi.
Matovaaran kylään kyläseurana syntyneen urheiluseuran toiminta on jatkunut vireänä 2010-luvulle saakka, vaikka maaseutu on käynyt läpi rakennemuutoksen ja seuran jäsenistö ja toiminta on keskittynyt vuosien myötä Lieksan keskustaan. Tästä "selviytymistarinasta"  on tehty liikuntahistorian ja liikuntasossiologian tutkimuksia (ks. lähteet).

2000-luvulla toiminta on ollut kunto- ja retkeilypainotteista liikuntaa. Jäsenille on järjestetty kylpyläretki, pilkkitapahtuma, kevätretki, polkupyörä tapahtuma, syysretki luontoon ja kuntokuukaudet. Varsinainen kilpailutoiminta on lopetettu. Seuralla on lasten ja nuorten salivuoroja on mm. tennishallilla. Vuodesta 2007 alkaen on pidetty kerran kesässä iltamat Kisapirtillä.

Aiheesta muualla
Matovaaran Mahti

Lähteet
 Hannu Itkonen ja Katja Hellman: Mahtia Matovaarassa - liikkumista Lieksassa. 2011. ISBN 978-952-5679-61-8
 Itkonen & Anna-Katriina Salmikangas & Mikko Simula: Liikkumisen sosialisaatio kolmessa kylässä. Tutkimus Matovaaran, Nakertaja-Hetteenmäen ja Sivakkavaaran liikkumiskulttuurien muutoksista Kasvatus & Aika 4 (2) 2010, 69-82

Lieksalaiset urheiluseurat
Soinniton alveolaarinen sibilantti

Soinniton alveolaarinen sibilantti on niin sanottu tavallinen s-äänne, joka esiintyy useimmissa kielissä. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on [s]. Suomen kielessä se on ainoa kotoperäinen sibilantti.

Kuvaus
Soinnitonta alveolaarista sibilanttia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
 Fonaatio on soinniton, mikä tarkoittaa sitä, että äänihuulet eivät osallistu äänen tuottamiseen.
 Ääntöpaikka on alveolaarinen, mikä tarkoittaa, että kieli sijoittuu hammasvallin tuntumaan.
 Ääntötapa on sibilantti eli kouruäänne, hankausäänteen erityistyyppi, jossa ilma virtaa vapaasti kielen muodostamaa kourumaista väylää pitkin.

Käyttö
Soinniton alveolaarinen sibilantti kirjoitetaan
 latinalaisia aakkosia käyttävissä kielissä useimmiten s, kuitenkin esimerkiksi unkarissa sz. Saksan kielessä kahdennettu [s] saatetaan kirjoittaa myös ß. Muun muassa englannissa ja ranskassa se kirjoitetaan e:n, i:n ja y:n edellä joskus myös c:llä, ranskassa muiden vokaalien edellä toisinaan ç. 
 kyrillisissä kirjaimissa äännettä vastaa kirjain C, joka on ulkonäöltään identtinen latinalaisen C-klirjamen kanssa, mutta on eri kirjain.
 Kreikan kielessä [s]-äänne merkitään kirjaimella Σ (Sigma).
 Heprean kielessä [s] merkitään joko Samekhilla (ס) tai Šinillä (ש).

Katso myös

Konsonanttiäänteet kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa

Lähteet 

Konsonantit
Soinnillinen alveolaarinen klusiili

Soinnillinen alveolaarinen klusiili on monessa kielessä yleinen konsonanttiäänne, joka kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin tyypillisesti D-kirjaimella. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on . Suomen äännejärjestelmässä [d] on verrattaen uusi tulokas, ja esiintyykin kotoperäisissä sanoissa vain [t]-äänteen heikkona asteena.

Kuvaus 
Soinnillista alveolaarista klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
 Fonaatio on soinnillinen, mikä tarkoittaa sitä, että äänihuulet värähtelevät äännettä muodostettaessa.
 Ääntöpaikka on alveolaarinen, mikä tarkoittaa että kieli on äännettäessä hammasvallin tuntumassa.
 Ääntötapa on klusiili eli umpiäänne, mikä tarkoittaa sitä, että äänettäessä muodostetaan sulkeuma, joka sitten purkautuu äkisti.

Katso myös

Konsonantit kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa

Lähteet 

Konsonantit
Soinniton alveolaarinen klusiili

Soinniton alveolaarinen klusiili on monessa kielessä yleinen konsonanttiäänne, joka kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin tyypillisesti T-kirjaimella, kuten suomen kielessä. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on .

Kuvaus 
Soinnitonta alveolaarista klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
 Fonaatio on soinniton, mikä tarkoittaa sitä, että äänihuulet ovat pois kytketyt kuten kuiskatessa.
 Ääntöpaikka on alveolaarinen, mikä tarkoittaa että kieli on äännettäessä hammasvallin tuntumassa.
 Ääntötapa on klusiili eli umpiäänne, mikä tarkoittaa sitä, että äänettäessä muodostetaan sulkeuma, joka sitten purkautuu äkisti.

Katso myös

Konsonantit kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa

Lähteet

Viitteet

Konsonantit
Alfred Kleinermeilert

Alfred Kleinermeilert (s. 30. maaliskuuta 1928 Müsch) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Trierin hiippakuntaan 10. lokakuuta 1953 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Pausulaen titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernhard Stein, jota avustivat Carl Schmidt ja Jean Hengen.

Kleinermeilert jäi eläkkeelle 1. huhtikuuta 2003.

Lähteet 

Saksalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Alavilla mailla hallan vaara

Alavilla mailla hallan vaara on Tuula Kuittisen käsikirjoittama ja Kirsi Liimataisen ohjaama suomalainen televisiosarja. Sarjaa kuvattiin Lapuan Hellanmaassa ja jonkin verran myös Kauhajoella.

Jaksot

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Areena
 

Suomalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Rakel Koivisto

Rakel Koivisto (20. huhtikuuta 1917 Perniö – 24. tammikuuta 2009 Turku) oli suomalainen kuvanveistäjä.

Koivisto valmistui Ateneumista kuvanveistäjäksi vuonna 1947. Hän voitti sodan muistomerkin suunnittelukilpailun vuonna 1950, ja kolme vuotta myöhemmin paljastettiin Tuusulassa hänen voittanut ehdotuksensa Paluuton tie, yli viisi metriä korkea graniittipatsas. Hänen töitään ovat myös sankaripatsas Jälkeentulevien perintö Viitasaarella, kappeliveistos Pieta Uudessakaupungissa ja suihkukaivoveistos Jalasjärvellä.

Rakel Koivistolle myönnettiin Valtion taiteilijaeläke vuonna 1978. Hän toimi vuodesta 1953 alkaen Jehovan todistajana muun muassa Jalasjärvellä, Ylistarossa ja Turussa.

Valokuvia julkisista teoksista

Lähteet 
 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Suomalaiset evankelistat
Start Me Up

Start Me Up on englantilaisen rock-yhtyeen, The Rolling Stonesin vuonna 1981 julkaisema kappale, joka sisältyy samana vuonna julkaistulle albumille Tattoo You. Kappale julkaistiin singlenä, ja se nousi listasijalle 2 USA:ssa ja sijalle 7 Isossa-Britanniassa.

The Rolling Stones teki kappaleen jo vuonna 1979, ja se äänitettiin alun perin Tattoo You-albumia edeltäneelle albumille, Emotional Rescue.  Start Me Up kuitenkin säästettiin Tattoo You -albumille, jonka suurimmaksi hitiksi se kohosi. Kappaleesta julkaistiin vuonna 1981 myös musiikkivideo.

Start Me Up esitetään usein Rolling Stonesin konserteissa, ja erityisesti yhtyeen vuosien 2005-2007 kiertueella A Bigger Bang Tour, kappale oli usein konserttien avauskappale.

Kokoonpano 
 Mick Jagger – laulu
 Keith Richards – kitara
 Ron Wood – kitara
 Bill Wyman – bassokitara
 Charlie Watts – rummut

The Rolling Stonesin kappaleet
Vuoden 1981 kappaleet
Tatuus

Tatuus on italialainen kilpa-autovalmistaja, joka valmistaa eri luokkien formuloita. Yritys on perustettu vuonna 1980. 

Nykyisin Tatuus valmistaa autot Formula Abarth, Toyota Racing Series ja Japanin Formula Challenge -sarjoihin.

Aikaisemmin se on valmistanut muun muassa Formula S2000, Formula Renault V6 ja Formula Renault 1.6 -luokkien autoja. Tatuusin eniten valmistettu tuote on Formula Renault 2.0 -luokassa vuosina 2000–2009 käytetty Tatuus FR2000, jota tehtiin yhteensä 850 kappaletta.

Lähteet
Historia, Tatuus
Viktor Svedberg

Viktor Svedberg (s. 24. toukokuuta 1991 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalais-kazakstanilainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa KHL-joukkue TsSKA Moskovaa. Svedberg edustaa Kazakstanin maajoukkuetta. Isokokoinen Svedberg on peräti 206 cm pitkä ja 106 kg painava. Hän on AHL:n pisin pelaaja kaudella 2015–2016 ja NHL:n puolella Svedbergin kanssa pisimmän pelaajan titteliä jakaa Zdeno Chára. Svedbergin vahvuuksiin kuuluu koko, ulottuvuus, kaksinkamppailut ja alivoimapelaaminen. Hänen heikkouksiinsa kuuluu luistelu ja pelikäsityksen puute.

Ura
Svedberg on Göteborgs IK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Rögle BK:hon, jossa Svedberg teki debyyttinsä miesten peleissä esiintymällä yhdessä Kvalserien-ottelussa keväällä 2009. Hän palasi kaudeksi 2009–2010 kotikaupunkiinsa Göteborgiin ja siirtyi Frölunda HC:n J20-junioreihin. Svedberg nousi toisella kaudellaan 2010–2011 joukkueen varakapteeniksi ja oli tehoilla 5+17=22 Frölundan tehokkain puolustaja. Hän sijoittui J20 SuperElitin puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi. Svedberg voitti kauden päätteeksi mestaruuden. Hän voitti kauden aikana myös A-nuorten European Trophyn mestaruuden. Svedberg debytoi kauden aikana myös Frölundan Elitserien-joukkueessa pelaten yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.

Toukokuussa 2011 Svedberg teki kaksivuotisen Elitserien-sopimuksen Frölundan kanssa. Hän teki Elitserien-uransa avausmaalin 15. syyskuuta 2011 vieraissa MODO:a vastaan. Svedbergin osuma ratkaisi voiton Frölundalle. Yhteensä hän teki tulokaskautensa 2011–2012 aikana 55 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 3+2=5.

Toukokuussa 2013 NHL-varaamaton Svedberg teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Rockford IceHogsin kanssa. Hän osallistui samana syksynä myös NHL-joukkue Chicago Blackhawksin harjoitusleirille. Svedberg teki lokakuussa joukkueen kanssa kaksivuotisen tulokassopimuksen. Hän pelasi kauden 2013–2014 kuitenkin kokonaan AHL:ssä tehden 35 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9. Myös kausi 2014–2015 eteni kokonaan farmissa. Elokuussa 2015 Svedberg teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa.

Kaudeksi 2015–2016 Svedberg otti paikkansa Blackhawksin NHL-avauskokoonpanosta. Hän teki NHL-debyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 9. lokakuuta 2015 vieraissa New York Islandersia vastaan. Svedberg sai ottelussa jääaikaa 16.19 minuuttia. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 15. lokakuuta 2015 vieraissa Washington Capitalsia vastaan. Svedberg teki 15 ottelussa tehot 1+1=2, kunnes hänet lähetettiin farmijoukkue Rockford IceHogsiin marraskuussa 2015.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Wilson-planeettavaihteisto

Wilson-planeettavaihteisto on hyötyajoneuvoissa käytetty automaattivaihteistotyyppi. Nimensä se on saanut keksijältään W. G. Wilsonin mukaan, joka vuonna 1927 esitteli ideansa 4-nopeuksisesta puoliautomaattisesta vaihteistosta, jossa haluttu vaihde esivalittiin ennen varsinaista vaihtamista. Myöhemmin vaihteistosta on kehitetty 5-vaihteinen ja täysin automaattinen versio.

5-vaihteinen Wilson-planeettavaihteisto on viiden planeettavaihteen yhdistelmärakenne, jossa vaihteiden kytkemiseksi käytetään viittä jarrupantaa ja yhtä monilevykytkintä. Kokoonpano on henkilöautokäyttöä ajatellen liian monimutkainen ja painava, mutta hyötyajoneuvojen kannalta nämä ominaisuudet eivät ole ongelma.

Wilson-planeettavaihteiston vahvuus on siinä, kuinka eri vaihteet saadaan kytketyksi: kukin vaihde tarvitsee vain yhden kytkentäelementin (jarrupannat ja monilevykytkin) aktivoimista. Näin ollen vaihteiston ohjauslogiikka pysyy varsin yksinkertaisena.

Kuvassa ja taulukossa A viittaa aurinkopyörään, K kehäpyörään ja P planeettakannattimeen. Yhdistelmistä esimerkiksi KPKPA tarkoittaa, että siinä on etupäästä lukien kehäpyörä, planeettakannatin, kehäpyörä, planeettakannatin ja aurinkopyörä kaikki yhtenä osakokonaisuutena.

Lähteet 
 M.J. Nunney, Light & Heavy Vehicle Technology, Fourth Edition, ISBN 978-0-7506-8037-0
 G. Lechner, H. Naunheimer, Automotive Transmissions: Fundamentals, Selection, Design and Application, ISBN 3-540-65903-X

Autotekniikka
Voimansiirto
S.T.A.L.K.E.R.: Call of Pripyat

S.T.A.L.K.E.R.: Call of Pripyat on ukrainalaisen pelitalon GSC Game Worldin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on jatko-osa S.T.A.L.K.E.R.-pelisarjan ensimmäiselle pelille S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl ja samalla sarjan kolmas osa. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna .

Tausta 

Pelin tapahtumat sijoituvat hieman Shadow of Chernobylin jälkeiseen aikaan. Kun Strelok sulki aivot tuhoavan voimakentän Prypjatin kaupungin ympäriltä, armeija huomaa tilaisuuden tulleen ottaa ”vyöhyke” (The Zone) komentoonsa laajalla sotilasoperaatiolla. Jokin menee kuitenkin pahasti pieleen ja yhteys kaikkiin Prypjatiin matkalla olleisiin helikoptereihin menetetään. Pelissä pelaaja ohjaa armeijan leivissä olevaa majuri Alexander Degtyarevia, jonka tehtävänä on tutkia mitä helikoptereille tapahtui.

Vastaanotto 
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 8/10 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
Virallinen sivusto

Vuoden 2009 videopelit
Avoin pelimaailma -pelit
Windows-pelit
Verkkomoninpelit
Call of Pripyat
Eero Saari

Eero Saari voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:

 Eero Saari (1899–1960), vuorineuvos
 Eero Saari (1907–1955), kansanedustaja
 Eero Saari (s. 1928), jääkiekkoilija.
Adina Porter

Adina Porter (s. 13. maaliskuuta 1971 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
Adina Porter on näytellyt teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän teki Broadway-debyyttinsä näytelmässä The Women vuonna 2001. Porter on näytellyt muun muassa elokuvissa Rauhantekijä, Gia ja Lackawanna Blues.

Porter esitti Gwen Walkeria televisiosarjassa American Dreams vuosina 2002–2003. Hän on näytellyt Lettie Mae Thorntonia sarjassa True Blood vuodesta 2008 lähtien. Porter on vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa kuten House, Yli synkän virran, Täydelliset Naiset ja Pako.

Yksityiselämä
Adina Porter on naimisissa. Hänellä ja hänen miehellään Madisonilla on kaksi lasta. Perheellä on kodit New Yorkissa ja Los Angelesissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Adina Porterin viralliset kotisivut 
 
 Adina Porter Internet Broadway Databasessa
 
 HBO - True Blood Cast - Adina Porter

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Heart and Soul

”Heart and Soul” on Hoagy Carmichaelin säveltämä ja Frank Loesserin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1938. Sen esitti alun perin laulaja Bea Wain Larry Clintonin orkesterin säestämänä lyhytelokuvassa A Song Is Born. Wainin nauhoitus nousi Yhdysvaltojen listan ensimmäiselle sijalle vuonna 1939.

Kappale oli Carmichaelin ja Loesserin ensimmäinen yhteistyökappale ja jäi samana vuonna julkaistun ”Two Sleepy Peoplen” ohella näiden ainoaksi yhteiseksi tuotokseksi. Sen ovat nauhoittaneet muun muassa Ella Fitzgerald, Dean Martin ja Dave Brubeck.

”Heart and Soulissa” esiintyvää sointukulkua I-vi-IV-V (ns. ”akuankkakierto”) käytettiin useissa muissa 1930-luvun menestyskappaleissa, mukaan lukien ”The Way You Look Tonight”, ”These Foolish Things”, ”My Funny Valentine” ja ”Blue Moon”. Tarttuva ja suhteellisen helposti soitettava kappale on erityisesti nuorten amatööripianistien suosiossa.

Lähteet 

Vuoden 1938 kappaleet
Hoagy Carmichaelin säveltämät kappaleet
Jazzstandardit
CNA Center

CNA Center on pilvenpiirtäjä Chicagon kaupungissa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. CNA Center on vuonna 1972 valmistunut 183-metrinen pilvenpiirtäjä. Rakennuksen alkuperäinen nimi oli Continental Center III. Rakennuksessa on 44 kerrosta. CNA Center on yksinkertainen, suorakulmainen rakennus, mutta se on ainutlaatuinen, koska koko rakennus on maalattu kirkkaan punaiseksi.

Aiheesta muualla 

Chicagon pilvenpiirtäjät
Jääpallon SM-sarjakausi 1973–1974

Jääpallon Suomenmestaruus kaudella 1973-1974 ratkaistiin kaksinkertaisessa sarjassa. Veitsiluodon Vastus voitti kolmannen perättäisien mestaruuden.

WP-35:n Esko Holopainen voitti maalikuninkuuden 31 osumalla.

Mestaruussarja

Sarjataulukko

Uusinta sarjassa säilymisestä

Tarmo putosi sarjasta. Tilalle nousi Porvoon Akilles.

Suomen-mestarit 
Vastus: Seppo Jolkkonen, Eino Silvekoski, Kari Kiviharju, Esko Talma, Juha Eklund, Risto Tammilehto, Pentti Karvo, Pertti Tammilehto, Eero Hamari, Asko Eskola, Eino Keinänen, Timo Sainio, Mauri Kallio, Reijo Kåhlman, Esko Leskinen, Martti Höynälänmaa, Kari Talma.

Lähteet 
 Voitto Raatikainen: Talviurheilun sankarit, Arvi A. Karisto Oy 1977
 Markku Siukonen: Urheilumme kasvot 8, Scandia-kirjat, s. 229

Viitteet 

Jääpallon SM-sarja
Vuoden 1973 jääpallo
Vuoden 1974 jääpallo
Allan Hyde

Allan Hyde (s. 20. joulukuuta 1989 Tanska) on tanskalainen näyttelijä.

Ura
Allan Hyde on näytellyt tanskalaisissa televisiosarjoissa Album, 2900 Happiness ja Den som dræber.
Hän esiintyi pääosassa tanskalaisessa elokuvassa En forelskelse vuonna 2008. Hyde sai vampyyri Godricin roolin yhdysvaltalaisesta televisiosarjasta True Blood vuonna 2009. Hän esiintyi elokuvassa Exteriors vuonna 2011. Hän on esiintynyt myös teatterissa. 

Hyde on perustanut ystävänsä Aske Bangin kanssa tuotantoyhtiö Gourmet Filmin. Hyde ja Bang tuottavat lyhytelokuvia ja internetkomediasarjaa Alla Salute!, joka koostuu muutaman minuutin pituisista jaksoista.

Yksityiselämä
Allan Hyde on kotoisin Tanskasta, mutta asuu nykyään Los Angelesissa. Hänen isänsä on englantilainen ja äitinsä tanskalainen.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Gourmet Film
 Allan Hyde Twitterissä

Tanskalaiset näyttelijät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Blue Bloods

Blue Bloods on yhdysvaltalainen poliisisarja, joka sijoittuu New Yorkiin. Sen pääosassa on irlantilaistaustainen Reaganin perhe, jonka jäsenistä useimmat ovat tekemisissä lainvalvonnan kanssa, joko poliiseina tai asianajajina.

Francis "Frank" Reagan (Tom Selleck) on poliisipäällikkö. Hän on Vietnamin sodan veteraani ja palveli merijalkaväessä ennen ryhtymistään poliisiksi. Hänellä on kolme lasta: Danny, Erin, Jamie. Neljäs lapsi Joseph eli Joe oli rikosetsivä, joka kuoli virantoimituksessa.

Danny (Donnie Wahlberg) on rikosetsivä, jolla on taipumus hoitaa työtään ajoittain sääntöjä ja lakejakin rikkoen. Hän on myös sotaveteraani, Irakin sodasta.

Erin (Bridget Moynahan) on apulaissyyttäjä. Jamie (Will Estes) on koulutukseltaan juristi mutta on käynyt myös poliisikoulun ja työskentelee järjestyspoliisina.

Henry Reagan (Len Cariou) on Frankin isä ja siis muiden päähenkilöiden isoisä. Hän on eläkkeellä oleva poliisipäällikkö, joka mielellään kommentoi poliisin tekemisiä ja neuvoo poikaansa ja lapsenlapsiaan.

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu 
 Sarjan esittely Nelosen kotisivulla 
 

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
Kaarlo Lamminheimo


Urho Kaarlo Lamminheimo  (24. tammikuuta 1891 Ilmajoki – 15. lokakuuta 1962) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko sekä kuvanveistäjä.
Lamminheimoa on luonnehdittu pohjalaiseksi realistiksi. 

Maalauksissaan Lamminheimo käsittelee kotiseutunsa Lapuan lakeuksia ja niiden viljelyä, mutta mukana on myös Lapin maisemia, henkilöaiheita ja muotokuvia. Jotkin hänen teoksistaan pohjautuvat kuvitteellisiin aiheisiin ja hänen piirustuksissaan voidaan nähdä myös pyrkimystä symbolistiseen ilmaisuun. 
Lamminheimo teki öljyvärimaalausten ja akvarellien ohella muun muassa puupiirroksia, kuivaneulaa, veistoksia ja reliefejä.

Lamminheimo opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1911–1913 ja Leipzigin Akademie für Graphische Künste und Buchgewerbe -koulussa vuonna 1938. Opiskeluun Saksassa sisältyi myös opintomatka Dresdeniin vuonna 1938. Lamminheimon vanhemmat olivat pankinjohtaja Kaarlo Fredrik Lamminheimo (ent. Ahlbäck) ja Elisabeth Hantula.

Teoksia
Lapuan yhteiskoulussa kuvaamataitoa opettanut Lamminheimo toimi taiteilijana etenkin paikallisesti ja maakunnallisesti. Lamminheimon julkisia teoksia ovat Laihialle vuonna 1938 pystytetty Hulmin taistelun muistomerkki, Lapualla Suomen sodan, vanhan kirkon ja menneitten sukupolvien muistomerkit, sankarivainajien muistopatsas, Lapuan tuomiokirkon enkeliveistokset, Lapuan Kauhajärven ja Tiistenjoen kirkon alttaritaulu sekä Lapuan siunauskappelin, keskuskansakoulun ja yhteiskoulun seinämaalaukset, Teuvalla Teuvan yhteiskoulun seinämaalaukset, Kauhavalla siunauskappelin seinämaalaukset ja Karijoella Karijoen kirkon alttaritaulu. Lapuan Kauhajärven kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on Lamminheimon suunnittelema ja paljastettu v. 1950. Lamminheimon teoksia on myös lapualaisissa yksityiskodeissa.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet
Kuvataiteilijamatrikkeli
Lapuan taiteen lyhyt historiikki. Lapuan taiteilijaseura 
Henkilöhistoriaa: Lamminheimo, Urho Kaarlo. Pohjanmaanväylän matkailuhakemisto 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset kuvanveistäjät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet
The Young Turks

The Young Turks on talk show, jota esitetään YouTubessa ja suorana omalla Internet-sivullaan.  Se oli Sirius Satellite Radion ensimmäinen puheohjelma. The Young Turks väittää olevansa maailman suurin online-uutisohjelma. Ohjelmaa juontaa Cenk Uygur.

Lähteet 
 Guardian 26.4.2010 Cenk Uygur on the success of The Young Turks

Aiheesta muualla 
 The Young Turksin kotisivut 

Nettisarjat
Yhdysvaltalaiset keskusteluohjelmat
Yhdysvaltalaiset radio-ohjelmat
YouTube-kanavat
Mylab

Mylab Oy on suomalainen terveydenhuollon ja kliinisten laboratorioiden tietopalveluiden ja laboratoriokeskusten tietojärjestelmien tuottajayritys. Mylab on markkinajohtaja Suomessa yli 75 prosentin markkinaosuudellaan.

Mylab on perustettu vuonna 1987 ja sillä on toimistot Tampereella ja Helsingissä. Vuonna 2019 Mylabilla oli 90 työntekijää Suomessa. Vuoden 2019 liikevaihto oli yli 14,9 miljoonaa euroa.

Tavaramerkit 
Mylabille on rekisteröity mm. seuraavat tavaramerkit:
 My+ 
 My+ hub 
 My+ care 
 Weblab 
 MylabWay 
 Weblab AV 
 Weblab  Auto Validation 
 Weblab BI 
 Weblab  Business Intelligence 
 Weblab  Lite  
 Weblab  PACS 
 Weblab POC 
 Weblab  Point Of Care 
 Weblab QC 
 Weblab  Clinical 
 carein 
 verlabon 
 vertti 
 carein  cloud 
 carein POC 
 carein  sample 
 carein  mobile 
 carein  analytics

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mylabin verkkosivut

Tietotekniikkayhtiöt
Suomalaiset yritykset