joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Grimsbyn ja Imminghamin satama

Grimsbyn ja Imminghamin satama (, LOCODE:   GB GSY ja GB IMM) on Pohjanmeren länsirannalla ja Englannin koillisosassa, Yorkshiren ja Humbern hallintoalueen vierekkäisissä Grimsbyn ja Imminghamin kaupungeissa sijaitseva Iso-Britannian suurin merisatama. Grimsbyn ja Imminghamin satamien välinen etäisyys vajaa 10 kilometriä. Satamat sijaitsevat Humberjoen estuaarissa. 

Vuonna 2011 sataman kautta kulki yhteensä 57,2 miljoonaa tonnia rahtia. Tästä 20,3 miljoonaa tonnia oli öljyn tai nesteytetyn kaasun kuljetusta (nestebulk) ja 36,9 miljoonaa tonnia muuta rahtia. Konttiliikenteen osuus rahdista oli vähäinen. Grimsbyn ja Imminghamin satama kuuluu Associated British Ports -satamayrityksen satamiin.

Grimsbyn ja Imminghamin sataman vuosittainen rahtimäärä:

Lähteet

Aiheesta muualla
Associated British Ports: Grimsby & Immingham   (abports.co.uk)
Associated British Ports: Grimsby Port  Map of Grimsby Port (pdf)  (abports.co.uk)
Associated British Ports: Immingham Port  Map of Immingham Port (pdf)   (abports.co.uk)
Port and Logistics   (greatergrimsby.net)

Yorkshiren ja Humberin rakennukset ja rakennelmat
Yhdistyneen kuningaskunnan satamat
Pohjanmeren satamat
Herlev Eagles

Herlev Eagles on tanskalainen jääkiekkoseura. Joukkue pelaa Tanskan pääsarjassa Metal Ligaenissa. Seura on kotoisin Herlevin kaupungista. Joukkue tunnettiin aikaisemmin nimellä Herlev Hornets.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
Päävalmentaja: Patric Wener 
Apuvalmentaja: Jan Larsen 
Apuvalmentaja: Mark LeRose 
Fysiikkavalmentaja: Terese Witomski 
Huoltopäällikkö: Jack Jensen 
Huoltopäällikkö: Nicolai Jul Larsen 
Toimitusjohtaja: Nicolai Flindt 

Lähde: EliteProspects

NHL-pelaajat
 Mika Alatalo
 Robert Burakovsky
 Kevin Klein
 Kai Nurminen
 Matthew Yeats

Lähteet

Aiheesta muualla
Joukkueen kotisivut 
Herlev Eagles - Eliteprospects.com 

Tanskalaiset jääkiekkoseurat
Herlevin kunta
Abdrabuh Mansur Hadi

Abdrabuh Mansur Hadi (; s. 1945 Abyan) on jemeniläinen poliitikko ja maan nykyinen, tammikuussa 2015 syrjäytetty, presidentti.

Opiskelut ja poliitikon ura 
Abdrabuh Mansur Hadi sai sotilaskoulutuksen Etelä-Arabiassa. Hän opiskeli sotilasalaa myös Britanniassa, Egyptissä ja Neuvostoliitossa, jossa hän opiskeli sotilasjohtamista. Hadi nimitettiin Jemenin puolustusministeriksi vuoden 1994 sisällissodan aikana. Sen jälkeen hän toimi presidentti Ali Abdullah Salehin varapresidenttinä lokakuusta 1994 helmikuuhun 2012. 

Vuonna 2011 Jemenissä järjestettiin mielenosoituksia, jotka vastustivat vallan väärinkäyttöä ja työttömyyttä. Ne johtivat siihen, että Yleinen
kansankokous -puoluetta edustava presidentti Saleh joutui luopumaan virasta. Hän oli hallinnut Jemenin arabitasavaltaa ja Jemeniä yhteensä 33 vuotta. Viran vapautumisen jälkeen presidentiksi valittiin helmikuun 2012 presidentinvaalissa samaa puoluetta edustanut Hadi, joka oli vaalin ainoa ehdokas. Hadi vannoi virkavalan 25. helmikuuta 2012.

7. marraskuuta 2014 Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto asetti pakotteita Salehille (Jemeniä epävakauttavien huthien tukemisen takia) sekä hänen kahdelle armeijaliittolaiselleen; Abd al-Khaliq al-Huthille ja Abdullah Yahya al Hakimille (väkivaltaisen kansannousun tukemisesta). Seuraavana päivänä Yleinen kansankokous syytti puolueeseen kuulunutta presidentti Hadia siitä, että hän olisi yrittänyt saada puolueen puheenjohtaja Salehille pakotteet. Puolue erotti Hadin.

Tammikuussa 2015 huthikapinalliset piirittivät presidentin virka-asuntoa. Hadi jätti eronpyyntönsä 15. tammikuuta. Parlamentti torjui eron samana päivänä.

Huthikapinalliset syrjäyttivät Hadin helmikuussa 2015, mitä pidetään Jemenin sisällissodan alkuna. Hadi pakeni Saudi-Arabian Riadiin. Saudi-Arabian johto on tukenut hänen hallintoaan maaliskuusta 2015 lähtien pommittamalla liittolaistensa kanssa kapinoivia ihmisiä.

Hadi asuu Adenissa. Huthikapinalliset nimittivät maan johtoon vallankumousneuvoston ja sitä korvanneen Ylimmän poliittisen neuvoston, mutta Yhdistyneet kansakunnat, Yhdysvallat ja Persianlahden yhteistyöneuvosto eivät ole tunnustaneet vallan siirtymistä.

7. marraskuuta 2017 Jemenin viranomaiset ilmoittivat, että Hadi, hänen poikansa, ministerinsä ja sotilashenkilökuntansa on joutunut kotiarestiin Riadissa, eikä pääse kotiin kuukausiin. Syyksi ilmoitettiin Hadin vihanpito liittoumaan kuuluvan Arabiemiraattien kanssa.

Lähteet

Jemenin presidentit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Apinan tarina

Apinan tarina (Le Château des singes) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Jean-Francois Laguionien ohjaama animaatioelokuva.

Suomenkielisen jälkiäänityksen toteutti Tuotantotalo Werne. Rooleissa ovat mm. Mika Turunen, Kiti Kokkonen, Petteri Summanen ja Veikko Honkanen.

Juoni 
Tarinan maailmassa elää kaksi erilaista apinayhdyskuntaa, ihmisen kaltaiset totiset puurtajat maan pinnalla ja huolettomat apinat puiden oksilla. Apinapoikanen Kom putoaa puusta ja lähtee ihmettelemään maanpinnan asukkaiden touhuja. Ja tulee samalla sotkeutuneeksi salajuoneen.

Ääninäyttelijät 

Suomenkielisen version sivuäänistä vastaavat Petteri Summanen, Jukka Rasila, Veikko Honkanen, Ralf Öhberg, Dimitri Qvintus, Annamari Metsävainio, Telma Tuomisto, Vaula Hyry ja Anne Kivimäki.

Lähteet 

Ranskalaiset animaatioelokuvat
Vuoden 1999 ranskalaiset elokuvat
Ystadin luostari

Ystadin luostari on Ruotsissa Ystadin kunnassa sijaitseva entinen luostari, joka oli fransiskaanien omistuksessa. Luostari perustettiin vuonna 1267. Nykyisin siitä on jäljellä kirkko ja itäinen osa. Pohjoinen ja läntinen osa rakennuksista purettiin vuonna 1600 ja ne ovat siis nykyään raunioina.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Svenskt kulturarv: Klostret i Ystad 
 Upptäck Sveriges historia: Ystad kloster och stad  
 Kulturhistorien: Klostret i Ystad 

Ruotsin luostarit
Fransiskaaniluostarit
Ystadin kunta
Melueste

Melueste on rakenne, joita tehdään liikenneväylien varsille, jotta saataisiin katkaistua äänen kulku äänilähteestä suojattavaan kohteeseen. Melueste sijoitetaan mahdollisimman lähelle tien reunaa, mutta samalla kuitenkin otetaan huomioon tien kunnossapito ja näkemäseikat. Esteen pitäisi olla ainakin niin korkea, ettei suojattavien rakennusten yläkerroksista näe suoraan äänen lähteeseen.

Toimintaperiaate

Melueste katkaisee äänen suoran yhteyden tieltä suojattavaan kohteeseen, mutta osa äänestä kiertää esteen taakse ja osa etenee suoraan läpi, joten näistä syistä esteen ääneneristävyyden tulee olla riittävä. Meluesteen tehokkuus voi vähentyä, jos äänilähteen puolella sijaitsee suuria pintoja, jotka heijastavat ääntä. Heijastukset on otettava huomioon erityisesti silloin, kun tien molemmilla puolilla on melueste ja niitä voidaan vähentää tekemällä esteen pinta ääntä imeviksi tai istuttamalla sen eteen kasveja.

Meluestetyypit ja -materiaalit
Meluesteinä voidaan käyttää esimerkiksi maavalleja, erilaisista materiaaleista rakennettavia seinämiä tai umpinaisia melukaiteita, jotka sijoitetaan ajoradan reunaan. Myös kasvillisuutta voidaan käyttää. Suomessa on käytetty useissa paikoissa maisemallisista syistä lasisia meluesteitä, joiden alaosa on betonia tai jotakin muuta materiaalia.

Meluseinät ovat melko ohuita ja vähintään 2 metriä korkeita meluntorjuntarakenteita.Ne voidaan rakentaa elementtirakenteisina puusta tai betonista. Seiniä käytetään kun vaaditaan huomattavaa melun vaimennusta ja kun tilaa on käytössä vain vähän.  

Melukaiteet toimivat sekä kaiteena että meluesteenä. Yleensä sen korkeus on 1-1,2 metriä tien pinnasta. Näkymä kaiteen yli saadaan aikaan käyttämällä läpinäkyviä esteitä. Näiden haittapuolena ovat kuitenkin ilkivalta ja melko korkeat kustannukset. 

Meluvalli on useimpiin paikkoihin parhaiten soveltuva ja perusvaihtoehdoista edullisin melueste. Valleissa voidaan käyttää läjitykseen siirrettäviä maamassoja. Meluvallien haittapuolena pidetään niiden vaatimaa tilaa tiealueella. 

Laboratorio-olosuhteissa mitatut meluesteiden äänieristävyydet ovat 15–45 dB. Maastossa samoilla esteillä vaimennus on kuitenkin vain 0–15 dB.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Talouselämä: Tulevaisuudessa melueste voi olla putki, jonka sisällä on pyörätie
 Liikennevirasto: Tien meluesteiden suunnittelu (PDF)
 Lilli Lehtinen: Liikennemelu ja sen torjunta : esimerkkinä ekologiset meluesteet (opinnäytetyö)

Yhdyskuntatekniikka
Melu
Jouko Ekmark

Jouko Ekmark (s. 18. marraskuuta 1941 Ruovesi) on suomalainen kirjailija.

Ekmark kuvasi omiin kokemuksiinsa perustuen romaanissaan Nämä puitteet helsinkiläisessä sokeainkoulussa opiskelevien poikien ja tyttöjen elämänvaiheita eräänä syksynä 1950-luvun lopulla.

Teoksia 
 Nämä puitteet : romaani. Otava 1968

Lähteet 
 
 Helsingin kaupunginkirjaston Kysy mitä vain-palvelu
 Eero Vartio : Näkövammaisuus maailman ja Suomen kirjallisuudessa

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Tennesseen yliopisto

Tennesseen yliopisto on julkinen yliopisto Knoxvillessä, Tennesseen osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1794, ja syksyllä 2010 siellä opiskeli yli 27 000 opiskelijaa.

NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat Tennessee Volunteersin nimellä kulkevat joukkueet, jotka pelaavat SEC-konferenssissa. Tennessee on yksi vuonna 1932 perustetun konferenssin perustajajäsenistä.

Tennesseen yliopistot ja korkeakoulut
Kiduttajan varjo

Kiduttajan varjo () on Gene Wolfen vuonna 1980 ilmestynyt tieteisromaani. Teos on ensimmäinen osa Uuden auringon kirjaa. Kirjan on julkaissut suomeksi vuonna 2012 Gummerus ja suomentanut Johanna Vainikainen-Uusitalo. Suomennos sai vuoden 2013 Tähtivaeltaja-palkinnon vuoden parhaana tieteiskirjana.

Aiheesta muualla 

 Toni Jerrman: Minkä kokoinen on elämä? Helsingin Sanomat 17.12.2012.
 Petja Savoila: Kiduttajan varjo . Keskisuomalainen 15.1.2013.

Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit
Vuoden 1980 kirjat
Häme (täsmennyssivu)

Häme voi viitata seuraaviin:

 Häme, Suomen historiallinen maakunta
 Häme, Hämeenlinnassa vuosina 1902–1944 ilmestynyt sanomalehti, vuoteen 1919 saakka Hämetär
 Häme, suomenkielinen sukunimi, myös taiteilija- tai kirjailijanimi:
Aune Häme oik. Salminen, o.s. Hämäläinen (1909–1960), näyttelijä
Hannu Häme, Hannu Mäkisen (1904–1962) kirjailijanimi
Kyllikki Häme, Kyllikki Hämäläisen (1906–1993) kirjailijanimi
Olli Häme, oik. Olli Hämäläinen (1924–1984), muusikko

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Himberg

Himberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Arvo Himberg (1892–1965), suomalainen urheilujohtaja, Astor Filmin toimitusjohtaja
Edvard Himberg (1853–1885), suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja.
Mirjam Himberg (1925–1999), suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Pertti Himberg (1928–2010), Miss Suomi -kilpailujen taustavaikuttaja, joka toimi elokuva-alalla
Timo Himberg, suomalainen ringettevalmentaja

Entinen sukunimi
Kirsi Lindroos, ent. Lindroos-Himberg (s. 1958), ent. opetushallituksen pääjohtaja, toimii nyk. Suomen pysyvässä OECD- ja UNESCO-edustustossa
Tauno Himmi ent. Himberg (1903–1976), suomalainen varatuomari ja kirjailija
Teppo Kotivuori, ent. Himberg (1895–1974), suomalainen jääkäri
Hendrick Motorsports

Hendrick Motorsports (HMS) tai entinen All-Star Racing on Rick Hendrickin vuonna 1984 perustama kilpa-autojoukkue Yhdysvalloissa. Tällä hetkellä joukkue kilpailee NASCAR Sprint Cup Seriesissa. Joukkue on voittanut ennäykselliset 13 kuljettajien mestaruutta (1995, 1996, 1997, 1998, 2001, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2013, 2016, 2020). Huhtikuuhun 2021 mennessä joukkue on saavuttanut 265 voittoa NASCAR Cup seriesissa.

Kilpailijoita
Kyle Larson (5)
Chase Elliot (9)
Alex Bowman (48)
William Byron (24)

Ulkoiset linkit
https://www.nascar.com/racing-teams/hendrick-motorsports/
 virallinen sivusto

Yhdysvaltalaiset autourheilutallit
Oyala

Oyala on Päiväntasaajan Guinean suunnitteilla olevan uuden pääkaupungin nimi. Nykyinen pääkaupunki Malabo sijaitsee Biokon saarella Atlantin valtamerellä. Presidentti Teodoro Obiang Nguema Mbasogon mukaan pääkaupungin siirto syrjäiseen paikkaan viidakon keskelle antaa hallituksen toiminnalle turvaa. Päiväntasaajan Guineassa tapahtui epäonnistunut vallankaappausyritys vuonna 2004.

Lähteet 

Päiväntasaajan Guinean kaupungit
Mieskuoro Euga

Mieskuoro Euga on Turussa, Tampereella ja Helsingissä toimiva mieskuoro, joka perustettiin vuonna 2011. Nuoresta iästään huolimatta kuoro on ehtinyt vakiinnuttaa asemansa yhtenä Suomen johtavista mieskuoroista. Nuorista miehistä koostuva Euga on saanut tunnustusta kotimaassa ja ulkomailla useiden kilpailumenestysten myötä ja on profiloitunut sekä perinteisen että kokeilevan mieskuoromusiikin esittäjäksi. 

Kuoroa johtaa Visa Yrjölä (s.1992), joka aloitti johtamisopintonsa Klemetti-Opiston kuoronjohtokurssilla vuonna 2004. Yrjölän opinnot Sibelius-Akatemian kuoronjohtoluokalla alkoivat syksyllä 2011.

Keväällä 2013 kuoro sijoittui ensimmäiseksi Cornwallin kansainvälisessä mieskuorokilpailussa. Tampereen Sävel-kuorokatselmuksessa kesäkuussa 2013 kuoro palkittiin kahdella kultaleimalla ja Visa Yrjölä lisäksi kuoronjohtajapalkinnolla. Toukokuussa 2014 Euga edusti Suomea Wienin juhlaviikkojen avajaiskonsertissa. Huhtikuussa 2015 Euga voitti Tampereella järjestetyn Leevi Madetoja -mieskuorokilpailun kansainvälisen sarjan ja lisäksi kuoro sai myös erikoispalkinnon Einojuhani Rautavaaran Laulu oravasta -kappaleen esityksestä.

Saavutuksia 

 1. palkinto (alle 40 henkilön sarja) – VI kansainvälinen Cornwallin mieskuorokilpailu 2013
 2 kultaleimaa – Tampereen Sävel 2013
 1. palkinto – VI kansainvälinen Leevi Madetoja -mieskuorokilpailu 2015
 Suomen edustaja – Wienin juhlaviikkojen avajaiskonsertti 2014

Katso myös

 Ylioppilaskunnan Laulajat
 Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan Laulajat
 Polyteknikkojen kuoro
 Akademiska sångföreningen
 Brahe Djäknar

Aiheesta muualla 
 Mieskuoro Eugan Facebook -sivut
 Eugaelämää Helsingin Sanomissa 

Suomalaiset mieskuorot
Helsingin musiikki
Kuusijuhla

Kuusijuhla tai joulujuhla on koulujen juhla, jota vietetään syyslukukauden päätteeksi joululoman alkaessa.

Monessa koulussa kuusijuhla on suuri juhla, jota valmistellaan viikkoja ja joka pidetään koulun juhla- tai voimistelusalissa ja johon kutsutaan mahdollisuuksien mukaan myös lasten vanhemmat ja sisarukset. Kuusijuhlaan kuuluvat kynttilät – paloturvallisuuden vuoksi yhä useammin sähkökynttilät – suuri joulukuusi, ”Enkeli taivaan” -virsi, tonttuleikit, lasten esittämä joulukuvaelma Jeesuksen syntymästä tai muu satunäytelmä, jota on harjoiteltu viikkokausia. Tilaisuuden päättää usein makeisia jakava joulupukki, joka toivotetaan tervetulleeksi ”Joulupukki, joulupukki” -laululla.

Historiaa 

Ennen kansakoulujen aikaa koulujen syyslulukausi loppui Lucian päivän 13. joulukuuta tienoilla. 1700-luvun loppupuolen triviaali- eli alkeiskoulun joulujuhla oli samalla myös tentti, jossa oppilaita kuulusteltiin arvovaltaisen yleisön läsnä ollessa. Lopuksi koulun oppilaat, kaikki tuohon aikaan poikia, esittivät vanteita pyöritellen vanhan kaaritanssin laulaen samalla latinankielistä jouluaiheista ylistysvirttä. Yhteisiä aineksia nykyajan joulujuhlan kanssa olivat jo tuolloin kynttilät, lattialle levitetyistä kuusenhavuista tullut kuusentuoksu, joululaulut, joululeivonnaiset ja tanssileikki.

Merkittävä joulukuusi- ja kuusijuhlaperinteen aloittaja ja levittäjä Suomessa oli 1863 perustettu, suomenkielisiä kansakoulunopettajia kouluttanut Jyväskylän seminaari, jossa alettiin pitää joulun alla omia kuusijuhlia. Kunniapaikalle seminaarin juhlasaliin tuotiin suurikokoinen kuusi, jonka ympärillä pidettiin puheita, esitettiin kuvaelmia ja laulettiin joululauluja. Tämä tapa levisi sitten seminaarista valmistuneiden opettajien mukana ympäri maata. Joulukuusi levisi suomalaisten koteihin juuri kansakoulujen kuusijuhlien myötä.

Jo alusta saakka Jyväskylän seminaarin kuusijuhlaan kuuluivat kädentaitoja korostavat, itse tehdyt joulukoristeet sekä joulukuusi. Musiikki oli toinen tärkeä elementti kuusijuhlaperinnettä luotaessa. Seminaarin musiikinlehtori P. J. Hannikainen sävelsi monia yhä tutuimpien joukkoon kuuluvia joululauluja, kuten ”Joulupukki, joulupukki”, ”Tuikkikaa, oi joulun tähtöset” ja ”No onkos tullut kesä”.

Koulujen kuusijuhlilla on 1800-luvun loppupuolelta alkaen ollut suuri vaikutus kotien juhlatapoihin. Menneinä vuosikymmeninä joulupukki saattoi jaella köyhimmille lapsille makeisten lisäksi kenkiä ja vaatteita.

Koulujen kuusijuhlaperinne on levinnyt myös muiden yhteisöjen käyttöön päiväkodeista aina aikuisten pikkujouluperinteeksi.

Keskustelu koulun joulujuhlan uskonnollisuudesta 

Kirkon ja valtion eron kannattajat ovat kyseenalaistaneet jouluevankeliumin, seimikuvaelman, virsien ja muiden kristinuskoon liittyvien aiheiden sisällyttämisen koulun joulujuhlaan. Monet koulut toimivat niin, että kaikille yhteisen, uskonnollisesti neutraalin joulujuhlan lisäksi kirkkoon kuuluvat lapset ja vanhempiensa luvalla muutkin halukkaat viedään myös joulukirkkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 yle.fi/kuusijuhla - Yle TV1 jouluaattona
 Kuusijuhla ja muita joulujuhlia SKS:n sivuilla 
 Avoin museo: Kuusijuhlat ja pikkujoulut

Joulu
Joulu Suomessa
Tohmajärven rautatieasema

Tohmajärven rautatieasema (, ratakm 571+752) on Suomen rataverkon liikennepaikka Asema-nimisessä kylässä Tohmajärvellä Niiralan radan varrella.

Asema toimii nykyisin junien kohtauspaikkana ja puunlastaus-asemana.
Aseman vieressä on tasoristeys nimeltä "Asema, Tohmajärvi". Asemalla on 4 raidetta, joista 2 keskustan puoleista käytetään. Asema ja ratavartijan talo ovat edelleen pystyssä. Asemat tällä radalla ovat Valkeasuo, Rouanaho, Murto, Tohmajärvi, Lahdenvaara, Marjomäki, Uusi-Värtsilä, Kaurila, Okkula ja Niirala. Näistä asemista Valkeasuo, Tohmajärvi ja Niirala ovat rautatieasemia, muut ovat/olivat seisakkeita.

Tohmajärven rautatieliikennepaikat
To Beast or Not to Beast

To Beast Or Not To Beast on hard rock- ja heavy metal -yhtye Lordin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2013. Albumi äänitettiin Nashvillessä tuottaja Michael Wagenerin kanssa, kuten edellinenkin studioalbumi Babez for Breakfast. Albumin kappalelista ja kansikuva julkaistiin 14. tammikuuta 2013.

Saksassa albumi julkaistiin digipak-kansissa. Albumista on julkaistu myös LP-versio. Neljässä eri levykaupassa oli saatavilla rajoitettu erä "Beast Bundleja", jotka sisälsivät albumin lisäksi eksklusiivisen T-paidan.

Albumi sai maailmalla kehuja kriitikoilta. Uuden albumin julkaisun myötä yhtye aloitti Tour Beast Or Not Tour Beast -nimisen kiertueensa.

Albumin työstö 
Yhtyeellä oli demotettuna albumia varten 32 kappaletta. Toisin kuin edellisellä albumilla, tällä kertaa Wagener ei tullut Suomeen albumin esituotantovaiheessa. Yhtye saapui Nasvilleen elokuun lopulla 2012. Äänitysten alkaessa Mr. Lordi kutsui albumia nimelä ”Upgradead”. Yhtenä vaihtoehtona albumin nimeksi oli ”Metamomstrosis”. Äänitykset kestivät kuusi viikkoa. Lopullinen nimi ”To Beast Or Not To Beast” on Amenin keksimä.

Albumin musiikki
Kappaleen ”The Riff” sanoituksiin on toiminut inspiraationa Tenacious D:n kappale "The Tribute". "Schizo Doll" kertoo vinksahtaneesta nukesta. "Something Wicked This Way Comes" on Mr. Lordin sekä Amenin yhdessä tekemä kappale The Monsterican Dreamin ajoilta. "Horrifiction" ja "Candy for the Cannibal" edustavat albumin melodisempaa puolta. Albumin metallisin kappale on "I'm the Best". Levyn päätösraita "SCG6: Otus' Butcher Clinic" sisältää Lordin Pariisin keikalla vuonna 2010 taltioidun Otuksen rumpusoolon kunnianosoituksena yhtyeen edesmenneelle rumpalille Tonmi "Otus" Lillmanille. Tyyliltään albumin musiikki on raskaampaa kuin yhdelläkään aikaisemmalla Lordi-albumilla. 

Mr. Lordi kommentoi uutta albumia seuraavasti:

Kansitaide 
Albumin kansikuva on mukaelma pin up -mainoksesta. Nainen pitää kädessään pääkalloa. Luurankoteema näkyy myös albumin sisäkansissa, fanituotteissa, sekä keikkojen lavastuksessa.

Kappaleet

Kokoonpano 
Mr. Lordi - laulu
Amen - kitarat, taustalaulu
Mana - rummut
OX - basso
Hella - koskettimet, taustalaulu
Otus - rummut kappaleessa 11
 Japani-painoksen bonusraidassa "Hulking Dynamo" soittaa Get Heavy -albumin kokoonpano

Vierailevat taustalaulajat 
 Michael Wagener (puhe kappaleessa We're Not Bad For The Kids (We're Worse))
 Mark Slaughter
 Tracy Lipp

Singlet 
 The Riff (8. helmikuuta 2013)

Arvostelut 
 Kaaoszine: 7,5/10
 Soundi:

Lähteet 
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022

Viitteet

Aiheesta muualla 
 To Beast or Not to Beast Discogsissa 
 

Lordin albumit
Vuoden 2013 albumit
Philippe Petit

Philippe Petit (s. 13. elokuuta 1949) on ranskalainen nuorallakävelijä ja sirkustaiteilija. Hän tuli kuuluisaksi suorittamalla 7. elokuuta 1974 nuorallakävelyn New Yorkissa World Trade Centerin kaksoistornien välillä.

Petit’n World Trade Centerin nuorallakävelystä valmistui vuonna 2008 dokumenttielokuva Man on Wire, joka perustuu hänen kirjaansa.
Elokuva voitti vuonna 2009 parhaan dokumentin Oscar-palkinnon. Vuonna 2015 samasta aiheesta tehtiin myös näytelmäelokuva The Walk, jossa Petit'ta esitti Joseph Gordon-Levitt.

World Trade Centerin nuorallakävely

Petit kiinnostui New Yorkiin tekeillä olleista World Trade Centerin rakennuksista jo rakennusvaiheessa vuonna 1968. Nuorallakävelyn suunnittelu kesti kuusi vuotta, joiden aikana hän tutki rakennuksia ja teki useita matkoja New Yorkiin tehdäkseen niistä havaintoja. World Trade Centerin nuorallakävely kesti 45 minuuttia, jona aikana hän ylitti rakennusten välin kahdeksan kertaa. Kävelyn lisäksi hän istui ja makasi vaijerilla sekä tervehti yleisöä vaijerille polvistuneena. Nuorallakävelyn suunnittelussa mukana ollut ystävä varoitti häntä, että poliisihelikopteri tulee hakemaan hänet, ellei hän lopeta. Lisäksi kosteus alkoi lisääntyä, joten hän päätti lopettaa suorituksensa. Petit pidätettiin välittömästi eteläisessä tornissa hänen astuttuaan vaijerilta sinne. New Yorkin piirisyyttäjä ehdotti Petit'lle sopimusta, jonka mukaan hänet vapautetaan syytteistä, mikäli Petit suostuu jonglööreemaan lapsille. Petit suostui sopimukseen.

Merkittäviä nuorallakävelyitä

1971 Notre Damen katedraalin tornien välillä Pariisissa
1973 Sydney Harbour Bridgen kahden pohjoisemman pylonin välillä Sydneyssä
1974 World Trade Centerin kaksoistornien välillä New Yorkissa

Lähteet

Ranskalaiset sirkustaiteilijat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Julius Engström

Julius Ivar Engström (23. elokuuta 1863 Parkano – 12. huhtikuuta 1942 Hollola) oli suomalainen pappi. Hän oli Helsingin komministeri 1898–1906, Sörnäisten suomalaisen seurakunnan kappalainen 1906–1907, kirkkoherra 1907–1919, Hollolan kirkkoherra 1919–1942. Hän oli Evankelisen herätysliikkeen johtohenkilöitä, toimien Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen yliasiamiehenä 1890–1898 ja sen johtokunnan puheenjohtajana 1922–1942. Engström oli merkittävä uskonnollinen runoilija. Hän sai rovastin arvonimen 1914.

Engströmin sanoittamia hengellisiä lauluja:
Ilomielin laulaa tahdon
Jeesuksen haavoihin maailman synti
Kaikkialle sana herran
Katso ihmettä suurinta maan
Kiitosmielin laulaa tahdon

Lähteet

Suomalaiset papit
Suomalaiset uskonnolliset johtajat
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Luettelo Zachris Topeliuksen patsaista ja muistomerkeistä

Luettelo Zachris Topeliuksen patsaista ja muistomerkeistä sisältää Zachris Topeliukselle omistetut julkisilla paikoilla olevat patsaat ja muistomerkit.

Lähteet 

Suomen patsaat ja veistokset
Luettelot patsaista ja muistomerkeistä
Rhodesian Front

Rhodesian Front oli puolue Rhodesiassa 1965–1980 maan yksipuolisen itsenäistymisen aikana. Se syntyi Etelä-Rhodesiaan Rhodesian ja Njassamaan liittovaltion hajoamisen yhteydessä valkoisen vähemmistön halutessä säilyttää maassa yksinvallan. Puolueen edeltäjä oli liittovaltion aikainen Dominiopuolue, joka oli liittovaltiossa oppositioasemassa. Puolueen johdossa oli Winston Field vuoteen 1964, josta alkaen – Sambian ja Malawin itsenäistyttyä valtaan nousi Ian Smith, josta tuli itsenäisen Rhodesian pääministeri. Vuonna 1981 puolue muutti nimensä, ja siitä tuli Republican Front. Jo vuonna 1980 maa oli siirtynyt enemmistövaltaan nimellä Zimbabwe, ja Smithin puolue saavutti vaaleissa kaikki 20 valkoisille varattua kansanedustajan paikkaa Robert Mugaben ZANU-PF:n saatua enemmistön 100-paikkaisessa parlamentissa.

Rhodesia
Zimbabwen puolueet
Äärioikeistolaiset puolueet
Konservatiiviset puolueet
Nationalistiset puolueet
Medetomidiini

Medetomidiini on synteettinen lääkeaine jota käytetään sekä anestesiassa että kivunlievityksessä, sitä valmistetaan usein hydrokloridisuolana. Sen kauppanimi on Domitor; valmiste jossa on sekä medetomidiinia ja sen stereoisomeeria deksmedetomidiinia, myydään kauppanimellä Dexdomitor, ja se on medetomidiinia vahvempaa. Medetomidiini on vaikutuksiltaan adrenaliinin kaltainen ja sitä voidaan annostella intravenoosisesti steriiliin veteen liuotettuna.

Muita samankaltaisia yhdisteitä kuten ksylatsiinia tai detomidiinia käytetään huomattavasti harvemmin pieneläinkirurgiassa kuin medetomidiinia. Se yhdistetään usein opioidiin, kuten butorfanoliin tai buprenorfiiniin, ja käytetään näin esilääkityksenä eläinten anestesiassa.

Aiheesta muualla 
Uutta lääkkeistä: Deksmedetomidiini sic! 2/2012
PubChem: Medetomidine 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Medetomidine 
ChemBlink: Medetomidine 

Eläinlääkkeet
Anestesiologia

hu:Medetomidin
Dubai Mall

Dubai Mall on Dubaissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa sijaitseva ostoskeskus, jossa on yli 1 300 myymälää, viiden tähden hotelli, akvaario ja luistinrata. Dubai Mall sijaitsee maailman korkeimman rakennuksen, Burj Khalifan yhteydessä. Jalokivi- ja kultasepänliikkeitä on kaikkiaan 220, ja niillä on tilaa yhteensä 79 000 neliömetriä. Ravintoloita ostoskeskuksessa on 160. Pysäköintialueita on kolme ja niissä tilaa 14 000 autolle. Akvaariossa on kaikkiaan 33 000 kalaa ja muita meren eläviä. Luistinradalle mahtuu 2 000 luistelijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kauppakeskukset
Dubain rakennukset ja rakennelmat
Martin McDonagh

Martin McDonagh (s. 26. maaliskuuta 1970 Camberwell, Lontoo) on brittiläinen näytelmäkirjailija, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen lyhytelokuvansa Six Shooter sai Parhaan lyhytelokuvan Oscar-palkinnon.

McDonagh tunnetaan Suomessa mm. näytelmistään Vuoriston kaunotar (1996), Inishmaanin rampa (1996) ja Lännen syrjällä (1997). McDonaghin uusin näytelmä Hangmen (2015) sijoittuu vuoteen 1965 ja käsittelee Iso-Britannian tuolloin tapahtunutta luopumista kuolemantuomiosta.

McDonagh tuli julkisuuteen 1990-luvun loppupuoliskolla paitsi nopeasti Englannissa ja Yhdysvalloissa menestyneillä, Irlannin eteläosiin sijoittuvalla tylyn naturalistisilla näytelmillään, myös räväkällä ja ylimielisellä käytöksellään.

Inishmaanin rampa (The Cripple of Inishmaan, suom. Sami Parkkinen 1997) tunnetaan näytelmänä Suomessa myös nimillä Rampa Billy, Rampa-Billyn unelma ja Köyhän pojan vapaus. Näytelmä The Lieutenant of Inishmore on suomennettu nimellä Inishmoren luutnantti (suom. Sami Parkkinen 2001). Näytelmän Lännen syrjällä (The Lonesome West) on suomentanut 1998 Jusa Peltoniemi ja näytelmän Vuoriston kaunotar (The Beauty Queen of Leenane) Sami Parkkinen 1997. Muita McDonaghin suomennettuja näytelmiä ovat Pääkallo Connemarassa (A Skull in Connemara, Sami Parkkinen 2011) ja Tyynymies (The Pillowman, Sami Parkkinen 2004).

Filmografia
Six Shooter (2004, lyhytelokuva)
Kukkoilijat (2008)
Seitsemän psykopaattia (2013)
Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (2017)

Lähteet

Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat
Englantilaiset näytelmäkirjailijat
Brittiläiset elokuvaohjaajat
BAFTA-palkinnon saajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Mora (kielitiede)

Mora on kielitieteessä tavun pituutta ilmaiseva mitta. Moraksi lasketaan kukin tavun ytimeen kuuluva vokaali sekä niitä seuraavat konsonantit. Tavun alun konsonantteja ei lasketa. Pitkä vokaali lasketaan kahdeksi moraksi.

Esimerkiksi sanassa a-su molemmat tavut ovat yksimoraisia; sanassa myy-rät molemmat ovat kaksimoraisia (yy ja ät, koska alkukonsonantteja m ja r ei lasketa). Esimerkki kolmimoraisesta tavusta on sanan alt-ta-ri alkutavu.

Lähteet

Fonologia
Koolapuu

Koolapuu (Cola acuminata) on puulaji koolapuiden (Cola) suvussa malvakasvien (Malvaceae) heimossa. Se kasvaa luontaisena Afrikan länsi- ja keskiosissa. Koolapuuta pidetään joskus lähisukuisen lajin Cola nitida synonyyminä, mutta yleisesti näitä pidetään kuitenkin kahtena erillisenä lajina. Kumpaakin lajia viljellään niiden kolapähkinöiksi kutsuttujen siementen vuoksi.

Kuvaus 

Koolapuu on keskikokoinen puu. Se voi kasvaa noin 30 metriä korkeaksi, mutta jää yleensä 10–20-metriseksi. Runko on usein oksainen lähes tyveen asti. Oksat ovat tavallisesti kohenevia ja tiheään haaroittuneita. Kaarna on harmahtavaa ja vanhemmiten korkkimaista.

Lehdet ovat yksinkertaisia, ehyitä ja ruodillisia. Lehtilapa on nahkeapintainen, soikea tai vastapuikea ja tyvestään pyöristynyt. Se on keskimäärin noin 16 senttimetriä pitkä ja noin 5 senttimetriä leveä. Lehdet ovat yleensä kaartuneita tai vastakkaisesti taittuneita, harvoin suoria. Lehtiä kasvaa yleensä vain lähellä oksien kärkiä.

Kukat kasvavat vaihtelevan kokoisissa kukinnoissa. Kukkien valkoinen tai kellertävä kehä on avoimen kuppimainen. Kukat jakaantuvat yksineuvoisiin hedekukkiin ja kaksineuvoisiin kukkiin, joita kasvaa tavallisesti samassa puussa.

Hedelmä on suurehko, pinnaltaan ruskehtava kota. Se muodostuu useasta perättömästä, enimmillään noin 20 senttimetriä pitkästä emin vartalosta. Koolapuulla on tavallisesti 3–4 sirkkalehteä, joskus kuusikin.

Levinneisyys 

Koolapuu esiintyy luontaisena Länsi- ja Keski-Afrikassa Nigeriasta Gaboniin. Ihmiset ovat levittäneet lajia jo vuosisatoja ja nykyisin koolapuita kasvaa laajalti tropiikissa.

Elinympäristö 
Koolapuu kasvaa useimpien muiden suvun lajien tavoin trooppisissa alankometsissä, joiden vuoden keskilämpötila vaihtelee 23 ja 28 celsiusasteen välillä.

Käyttö 

Koolapuun kolapähkinöiksi kutsuttuja siemeniä pureskellaan sellaisenaan sekä käytetään ruokien ja juomien valmistuksessa. Lähisukuisen lajin Cola nitida siemeniä käytetään samoin, eikä lajien siementen välillä useinkaan tehdä eroa. Koolapuuta pidetäänkin joskus Cola nitidan synonyyminä.  Yleisesti nämä kuitenkin luokitellaan kahdeksi erilliseksi lajiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
iNaturalist: Cola acuminata
ITIS: Cola acuminata 
UniProt: Taxonomy - Cola acuminata 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cola acuminata 
United States Department of Agriculture (USDA): Cola acuminata 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cola acuminata 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cola acuminata (cola) 

58.41 Puut, pensaat
Koolapuut
Viljeltävät ravintokasvit
Alex Stalock

Alexander Joseph Stalock (s. 28. heinäkuuta 1987 Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-joukkue Chicago Blackhawksia

Pelaajaura 
Stalock pelasi Minnesota-Duluthin yliopistojoukkueessa kolme vuotta ennen ammattilaisuraansa.

1. helmikuuta 2011 Stalock teki NHL-debyyttinsä, kun hänet vaihdettiin Antti Niemen tilalle. Hän pelasi ottelussa 29 minuuttia ja 47 sekuntia. Hän torjui kaikki yhdeksän laukausta, kun San Jose Sharks voitti Phoenix Coyotesin 5–3. Pian lyhyen debyyttinsä jälkeen Stalock lähetettiin farmijoukkue Worcester Sharksiin. 4. helmikuuta ottelussa Manchester Monarchsia vastaan Dwight Kingin luistin viilsi Stalockin polvea, jonka seurauksena Stalock joutui olemaan loppukauden 2010–2011 sivussa. Hänen hermonsa jouduttiin korjaamaan leikkauksella ja hänellä meni kuukausia kuntoutuksessa. Stalock teki paluun 21. tammikuuta 2012, jolloin hän oli aloittavana maalivahtina San Josen ECHL:ssä pelaavassa farmijoukkue Stockton Thunderissa. Kuuden Stocktonissa pelatun kauden jälkeen Stalock kutsuttiin takaisin Worcesteriin.

10. heinäkuuta 2013 San Jose ja Stalock solmivat yhden vuoden jatkosopimuksen. Syyskuussa 2013 hänet valittiin NHL:ään varamaalivahdiksi kaudeksi 2013–2014. Stalock oli ensimmäisen kerran urallaan aloittavana maalivahtina 27. lokakuuta, jolloin torjui 38 laukausta, kun San Jose voitti 5–2 -lukemin Ottawa Senatorsin.

16. tammikuuta 2014 Stalock pelasi NHL-uransa ensimmäisen nollapelin torjumalla kaikki laukaukset 3–0 -voitossa Florida Panthersista. 27. tammikuuta Stalock teki San Josen uuden seuraennätyksen pitämällä maalinsa puhtaana 178 minuuttia ja 55 sekuntia putkeen. Edellinen ennätys oli 7 minuuttia ja 37 sekuntia vähemmän nollan pitäneen Evgeni Nabokovin nimissä. Stalock pääsi 28. huhtikuuta 2014 pelaamaan ensimmäisen kerran aloittavana maalivahtina pudotuspeleissä Los Angeles Kingsiä vastaan. 24. helmikuuta 2016 Stalock kaupattiin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa James Reimeriin.

Helmikuussa 2021 Stalock siirtyi Minnesota Wildista waiwers-listan kautta Edmonton Oilersiin.

Maaliskuussa 2022 Oilers kauppasi Stalockin San Jose Sharksiin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkomaalivahdit
Chicago Blackhawksin pelaajat
San Jose Sharksin varaamat pelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Dream Team Cheerleaders

Dream Team Cheer­lead­ers on kilpacheer­lead­ingin erikoisseu­ra, joka tarjoaa mahdollisuuden harrastaa cheerleadingin molempia alalajeja; cheerleadingia sekä cheertanssia, tyttö- ja sekajoukkueissa.

Jäseniä seurassa on yli 750 ja kaikki joukkueet on jaettu taito- ja ikätason mukaan. Seuran lajivalmennuksesta vastaa yli 60 koulutettua valmentajaa. Lisäksi monipuolista ja laadukasta valmennusta on täydennetty ulkopuolisilla fysiikka- ja akrobatiavalmentajilla.

Dream Teamissa pääpaino on kilpaurheilussa, joten joukkueet osallistuvat lajiliiton kilpailuihin ympäri vuoden. Urheilijapolut suunnitellaan siten, että jokainen harrastaa oman tasoisessa joukkueessa ja nousee taitojen karttuessa korkeammille tasoille. Harrastusmahdollisuuksia seura tarjoaa aina aloittelija- ja harrastetasolta huippu-urheiluun.

Dream Team on Suomen Cheerleadingliiton SCL:n jäsen, joka valvoo ja kehittää lajia Suomen sisällä.

Joukkueet:

Cheerjoukkueet: 
Dream Teamin joukkueet on jaettu iän ja tason mukaan.

Tanssijoukkueet:

Aiheesta muualla 
Dream Team Cheerleaders kotisivut

Tamperelaiset urheiluseurat
Suomalaiset tanssiurheiluseurat
Camilla Läckberg

Jean Edith Camilla Läckberg Eriksson (s. 30. elokuuta 1974) on ruotsalainen rikoskirjailija. Hän kirjoittaa Fjällbackaan sijoittuvia rikosromaaneja, joiden päähenkilöitä ovat kirjailija Erica Falck ja poliisi Patrik Hedström. Hänen kirjojansa on käännetty 37 eri kielelle. Myös Suomessa on esitetty hänen teoksiinsa pohjautuvia  Fjällbackamorden tv-elokuvia.

Läckberg on ollut perustamassa Nobel-palkinnolle kilpailijaa, jonka jakaa Uusi akatemia, Den Nya Akademien, johon on liittynyt noin sata kulttuurialojen edustajaa. Palkinto jaetaan 10. joulukuuta, kuten Nobelin kirjallisuuspalkintokin on jaettu.

Läckberg on perustanut lääkäriaseman, jota hän markkinoi feministisin teemoin. Paheksuntaa on herättänyt esimerkiksi se että hän on ottanut markkinointiin avuksi yhden Ruotsin ensimmäisistä naislääkäreistä Hedda Anderssonin nimen ja kuvan jonka tarkoitus oli auttaa ja hoitaa köyhiä naisia ja lapsia.

Yksityiselämä 

Läckberg on naimisissa kolmatta kertaa. Ensimmäisestä miehestään muusikko Micke Erikssonista hän erosi vuonna 2007. Heillä on kaksi lasta, Wille-niminen poika ja Meja-niminen tytär.

Läckbergin toinen aviomies oli Martin Melin vuosina 2010–2014. Melinin kanssa hänellä on vuonna 2009 syntynyt Charlie-niminen poika.

Läckbergin kolmas mies on häntä 12 vuotta nuorempi vapaaottelija Simon Sköld. Sköldin kanssa hänellä on vuonna 2016 syntynyt Polly-niminen tytär. He avioituivat kesäkuussa 2017.

Teokset

Rikosromaanit
 2003 – Isprinsessan (Jääprinsessa, 2006)
 2004 – Predikanten (Saarnaaja, 2007)
 2005 – Stenhuggaren (Kivenhakkaaja, 2008)
 2006 – Olycksfågeln (Pahanilmanlintu, 2009)
 2006 – Snöstorm och mandeldoft (Mantelintuoksua lumimyrskyssä, 2009)
 2007 – Tyskungen (Perillinen, 2010)
 2008 – Sjöjungfrun (Merenneito, 2011)
 2009 – Fyrvaktaren (Majakanvartija, 2012)
 2011 – Änglamakerskan (Enkelintekijä, 2013)
 2014 – Lejontämjaren (Leijonankesyttäjä, 2015)
 2017 – Häxan (Noita, 2017)
 2021 – Box (Mentalisti, 2021. Yhdessä Henrik Fexeuksen kanssa)
 2022 – Kult (Kultti, 2022. Yhdessä Henrik Fexeuksen kanssa)

Muut kirjat
 2008 – Smaker från Fjällbacka (ruokakirja, yhdessä Christian Hellbergin kanssa)
 2011 – Super-Charlie (lastenkirja, kuvittaja Millis Sarri)
 2011 – Fest, mat & kärlek (ruokakirja, yhdessä Christian Hellbergin kanssa)
 2019 – Kultahäkki (alkuperäinen En bur av guld)
 2020 – Hopeasiivet

Lähteet

Aiheesta muualla

 Camilla Läckbergin kotisivut
 

Ruotsalaiset rikoskirjailijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Moshulu

Moshulu on vuonna 1904 rakennettu purjelaiva, joka oli Eriksonien purjelaivaston suurin nelimastoparkki. Aluksen nimi oli aluksi Kurt. Erikson osti teräsparkki Moshulun vuonna 1935 ja käytti sitä vehnän kuljetukseen Australiasta. Alus oli vuosina 1961-1970 Suomen valtion omistuksessa. Se on nähtävissä Philadelphiassa.

Alus vilahtaa Hollywood-elokuvissa ”Rocky” ja ”Kummisetä II”.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 
Moshulu-purjelaivan virallinen sivusto
Kurt, Sailing Ships; Fredrik Sandström 
Moshulu, Jukka Mikkola

Purjelaivat
Suomalaiset purjelaivat
Jaakko ja Eerik Eriksson

Jaakko (1689–1739), kornetti, ja Eerik Eriksson (1695–1761), kersantti, olivat veljeksiä ja uskonnollisen liikkeen johtajia.

Perhetausta 
Jaakko ja Erik Erikinpoika olivat Kälviän kirkkoherra Erik Esseviuksen poikia ja heillä oli lisäksi kaksi siskoa. Kaikki lapsista oli mystikkoja ja separatisteja. Sisarukset joutuivat pakenemaan isoavihaa Pohjois-Ruotsiin ja isä kuoli pakomatkalla Luulajassa.

Ura karoliiniarmeijassa 
Jaakko ja Erik palvelivat karoliiniarmeijassa suuren Pohjan sodan aikaan. Sotapalveluksesta isonvihan jälkeen erottuaan he asettuivat asumaan Kälviälle, josta he olivat kotoisin.

Böhmeläinen herätys 
Jaakko Erikinpika oli mahdollisesti jo Turun opiskeluaikana liittynyt radikaalipietismiin, aikana jolloin Petter Schaeferin ryhmä oli myös voimissaan. Tärkeimmät hengelliset vaikutteet Erikinpojat saivat kuitenkin sodan aikana Etelä-Ruotsissa. Tuolloin veljekset tutustuivat Jakob Böhmen sekä filadelfialaisiksi kutsutun ryhmän johtjana John Pordagen kirjoituksiin.

Separatistinen uskonliike 

Sodan jälkeen veljekset palasivat kotiseudulleen Kälviälle. Pian paluunsa jälkeen he vetäytyivät ehtoollisyhteydestä ja ajautuivat riitoihin Kälviän uuden kirkkoherran kanssa. Isänsä kuoleman jälkeen pojilla ei ollut enää oikeutta asua pappilassa, joten he asettuivat perimälleen Penttilän tilalle, joka oli ollut autiona koko sodan ajan. Penttilästä käytiin kauppaa Tukholmaan, minkä lisäksi tila toimi kestikievarina. Yhteydet Tukholmaan pitivät myös Erikinpoikia mukana maailman tapahtumista.

Oikeudenkäynti ja maastakarkoitus 
Erikinpoikia vastaan  tehtiin valitus vuonna 1724 ja heitä vastaanaloitettiin oikeudenkäynti kirkon järjestyksen ja opin halveksemisesta, mikä johti lopulta heidän ja kannattajien maastakarkoitukseen. Erikinpojat myivät omaisuutensa ja lähtivät ensin syksyllä 1733 Tukholmaan. Pääkaupungin radikaalien parissa he nousivat nopeasti keskeiseen asemaan ja saivat uusia kannattajia.

Euroopanmatka 
Erikinpoikien useita kymmeniä jäseniä käsittänyt kannattajajoukko lähti kesällä 1734 purjehtimaan kohti Tanskaa ja sieltä Amsterdamiin. Joukossa oli myös Tukholman suomalaisen seurakunnan entinen kappalainen Johan Kranck, joka oli edellisenä talvena eronnut virastaan. Erikinpoikien etsimää uutta asuinsijaa ei kuitenkaan löytynyt, mikä johtui mm. siitä, etteivät he suostuneet vannomaan uskollisuudenvalaa.

Skevikiläisyys 
Erikinpojat palasivat vuonna 1745 takaisin Ruotsiin, missä heidän sallittiin asettua Tukholman saaristoon. Saaristossa he asettuivat Värmdöhön Skevikin taloon, minkä vuoksi Erikinpoikien liikettä on kutsuttu myös skevikiläisiksi.
Vähitellen Erikinpoikien seurakunta kuitenkin kuihtui, sillä uusia jäseniä ei enää tullut.

Katso myös 
 Erikinpoikien uskonliike
 Karoliiniarmeijan herätys

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset uskonnolliset johtajat
Keski-Pohjanmaan historia
Radikaalipietismi
Sisarukset
Puuvillatehtaitten Myyntikonttori

Puuvillatehtaitten Myyntikonttori Oy eli PMK oli suomalaisten puuvillaa jalostavien tehtaiden yhteinen markkinointiyhtiö, joka toimi vuodesta 1932 vuoteen 1975. Kirjainlyhennettä PMK käytettiin myös monien yhtiön markkinoimien suomalaisten puuvillakangastuotteiden tuotemerkkinä.

Historiaa
1910-luvun lopulla Tampereen tekstiilitehtaat kärsivät ensimmäisen maailmansodan ja Tampereen valtauksen aiheuttamasta puuvillapulasta. Jo 1905 suomalaiset tekstiiliyritykset olivat aloittaneet yhteistyön kilpailussa tuontitekstiilejä vastaan. Sen pohjalta syntyi Helsinkiin vuonna 1932 Puuvillatehtaitten Myyntikonttori eli PMK, jonka perustajina olivat viisi suurta tekstiilitehdasta: Finlayson, Forssa Oy, Tampereen Pellava, Porin Puuvilla ja Vaasan puuvilla. Vuonna 1937 valmistui Tampereelle suuri keskusvarasto, ja myös myyntiorganisaatio siirtyi sinne Helsingistä.   

Puuvillatehtaiden Myyntikonttori myi kaikenlaisia tekstiilitehtaiden tuotteita sisustuskankaista nenäliinoihin. PMK osallistui messuille, julkaisi myyntiä tukevaa markkinointiviestintämateriaalia kauppoihin ja toteutti isoja mainoskampanjoita. 1950-luvulta alkaen PMK julkaisi myös omaa Tilkku-Tiina-lehteä. Vuonna 1975 PMK:n toiminnan katsottiin käyneen tarpeettomaksi, ja kukin tehdas jatkoi markkinointia itsenäisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla
PMK:n lehtimainos vuodelta 1960 Mainosmuseo-sivustolla

Suomalaiset yritykset
Suomen teollisuushistoria
Kölnin joulumarkkinat

Kölnin joulumarkkinat on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Kölnissä Saksassa. Markkinoilla myydään paikallisia käsiteollisuustuotteita ja joulukoristeita ja lauletaan joululauluja.

Kölnin joulumarkkinoilla kävi vuonna 2008 yli neljä miljoonaa kävijää.

Markkinapaikoista vanhin on Enkelimarkkinat Neumarktissa kaupungin keskustassa. Muita markkinapaikkoja ovat katedraalin tienoo, satama ja Alter Markt kaupungintaloa vastapäätä sekä Rudolfplatzin satumarkkinat.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Joulumarkkinat
Saksan tapahtumat
Köln
Dresdenin joulumarkkinat

Dresdenin joulumarkkinat on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Dresdenissä Saksassa. Ne ovat Saksan vanhimpia tunnettuja joulumarkkinat, ensimmäinen maininta on vuodelta 1434. Paikallisen nimensä Striezelmarkt  markkinat ovat saaneet stollen-joululeivonnaisesta eli kuorrutetusta hedelmäkakusta. Stollen-kakkua on myyty vuodesta 1471.

Vuosittain markkinoilla käy noin 2,5 miljoonaa kävijää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Joulumarkkinat
Saksan tapahtumat
Dresden
Nürnbergin joulumarkkinat

Nürnbergin joulumarkkinat (Christkindlesmarkt) on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Nürnbergissä Saksassa. Ne kuuluvat Euroopan kuuluisimpiin joulumarkkinoihin, vaikka eivät ole vanhimmat eivätkä suurimmat. Markkinat on järjestetty vuodesta 1628 alkaen. Ne tunnetaan erityisesti ruokavalikoimastaan: makkaroita, hehkuviiniä ja hunajasta tehtyjä piparkakkuja.

Markkinat avataan ensimmäistä adventtia edeltävänä perjantaina. Frauenkirchen parvekkeelle nousee poikalapsi, joka avaa markkinat vakavalla puheella, jota seuraa torvimusiikki ja "Jouluyö, juhlayö" -laulu. Jeesuslasta edustava vaaleakiharainen nuori on avannut markkinat vuodesta 1948 alkaen, ja rooliin valitaan uusi esittäjä kahden vuoden välein.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Joulumarkkinat
Saksan tapahtumat
Joulumarkkinat
Salaperäinen Venus

Salaperäinen Venus on vuonna 2012 ilmestynyt Osmo Pekosen alkuperäisteos, joka kertoo Venuksesta sekä antiikin rakkauden jumalattarena että aurinkokuntamme planeettana. Erityisen huomion kohteina ovat Venuksen ylikulut, Venukseen lähetetyt avaruusluotaimet sekä Venuksen inspiroima scifi. Teoksen kustansi Mäntykustannus.

Aiheesta muualla 
 Teos kustantajan sivuilla.
 Jouni Huhtanen: . Agricola-historiaverkko 27.11.2012. 
 Hannu Waarala:  Keskisuomalainen 5.12.2012.

Kirjat tieteenhistoriasta
Kirjat tähtitieteestä
Suomalaiset historian tietokirjat
Vuoden 2012 kirjat
Lapin tuhat tarinaa

Lapin tuhat tarinaa on vuonna 2012 oppihistorian emeritusprofessori Anto Leikolan 75-vuotissyntymäpäivän kunniaksi ilmestynyt Osmo Pekosen ja Johan Sténin toimittama kokoomateos, johon osallistui kaikkiaan 25 kirjoittajaa: Samuli Aikio, Kajsa Andersson, Per Pippin Aspaas, Alessandra Grillo Orlandini, Tuija Hautala-Hirvioja, Klaus Karttunen, Matti Klinge, Caj Kortman, Tarmo Kunnas, Ott Kurs, Matti Leikola, Juhani Lokki, Tony Lurcock, Tapio Markkanen, Teivas Oksala, Osmo Pekonen, Arvo Peltonen, Päivi Maria Pihlaja, Risto Pulkkinen, Panu Rajala, Leif Rantala, Johan Stén, Torsten Stjernberg, Kaari Utrio ja Liisa Voßschmidt. Teos käsittelee Lapin kulttuuri- ja oppihistoriaa sekä Lappiin tehtyjä tieteellisiä tutkimusmatkoja. Lappi on tässä kirjassa ymmärretty laajasti: siihen kuuluvat Suomen, Ruotsin, Norjan ja Venäjän Lapit. Teoksen kustansi Mäntykustannus.

Aiheesta muualla 
 Teos kustantajan sivuilla.
 Juhana Lepoluoto: . Keskisuomalainen 19.6.2012. 

Kirjat tieteenhistoriasta
Kirjat kulttuurihistoriasta
Suomalaiset historian tietokirjat
Lapin historia
Vuoden 2012 kirjat
Jim Vandermeer

James Patrick "Jim" Vandermeer (s. 21. helmikuuta 1980 Caroline, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa tällä hetkellä AHL-joukkue Chicago Wolvesissa. Hän varttui Carolinessa, Albertassa.

Pelaajaura 
Ennen ammattilaisuraansa Vandermeer pelasi neljä vuotta juniorijoukkue Red Deer Rebelsissä, WHL:ssä. Hänen viimeisenä kautenansa 2000–2001 hän pelasi kapteenina Rebelsissä. Joukkue voitti mestaruuden ja Memorial Cupin. Myöhemmin hän allekirjoitti sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa vapaana agenttina, koska häntä ei oltu varattu.

Vandermeer kaupattiin Chicago Blackhawksiin 19. helmikuuta 2004. Hänen lisäksi Flyers kauppasi Colin Fraserin ja vuoden 2004 toisen kierroksen varaukseen. Vastineeksi Blackhawks sai Alexei Zhamnovin. NHL:n työsulun 2004–2005 aikana hän pelasi Blackhawksin farmijoukkue Norfolk Admiralsissa.

18. joulukuuta 2007 Vandermeer vaihdettiin takaisin Flyersiin ja Blackhawks sai tilalle Ben Eagerin.

20. helmikuuta 2008 hänet kaupattiin Calgary Flamesiin kolmannen kierroksen varausta vastaan vuonna 2009.

1. heinäkuuta 2009 hän allekirjoitti kolmen vuoden jatkosopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Sopimuksen arvo oli 6,9 miljoonaa dollaria.

27. kesäkuuta 2009 Vandermeer kaupattiin Brandon Prustin tilalle Phoenix Coyotesiin.

7. huhtikuuta 2010 Vandermeer nimettiin Phoenix Coyotesin vuoden pelaajaksi.

30. kesäkuuta 2010 Vandermeer kaupattiin Patrick O'Sullivanin tilalle Edmonton Oilersiin.

22. maaliskuuta 2011 Vandermeer sai sadannen pisteensä, kun avusti Jordan Eberlen tekemän maalin Nashville Predatorsia vastaan.

1. heinäkuuta 2011 Vandermeer allekirjoitti sopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Hän sai vuodesta miljoona dollaria.

14. tammikuuta 2013 työsulun loputtua Vandermeer siirtyi yksivuotisella sopimuksella Vancouver Canucksiin. Hän pelasi koko kauden Vancouverin AHL-farmijoukkue Chicago Wolvesissa, jossa oli yksi joukkueen varakapteeneista.

6. syyskuuta 2013 Vandermeer teki yhden vuoden sopimuksen sveitsiläisen NLA-seura Kloten Flyersin kanssa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Ekmark

Ekmark on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Carl Georg Ekmark (1780-1822), suomalainen opettaja, pappi ja kirjailija
 Johanna Ewana Ekmark, taiteilijanimeltään Winona Oak (s. 1994), ruotsalainen laulaja-lauluntekijä
 Jouko Ekmark (s. 1941), suomalainen kirjailija
Berliinin joulumarkkinat

Berliinin joulumarkkinat on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Berliinissä Saksassa. Tunnetuin markkinapaikka järjestetään Keisari Vilhelmin muistokirkon ympärillä, mutta pienempiä toreja on kaupungin muissakin osissa. Puiset vanhanaikaiset myyntikojut luovat kontrastia modernissa ympäristössä, ja niiden tarjonnassa on perinteisten joulukoristeiden lisäksi myös nykyaikaisempia koruja ja muita muotoilutuotteita.

Berliinin joulumarkkinoilla tapahtui terrori-isku 19. joulukuuta 2016, kun rekka-auto ajoi tarjoituksellisesti väkijoukkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Joulumarkkinat
Saksan tapahtumat
Berliini