joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Grime vs. Grandeur

Grime vs. Grandeur on Falconerin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 3. toukokuuta 2005. Albumilla yhtye jätti folkmusiikkivaikutteensa pois ja sen kappaleet ovat perinteisempää power metallia. Muutos ei ollut fanien mieleen ja yhtyeen pääasiallisen säveltäjän Stefan Weinerhallin mielestä albumi ei kuulostanut Falconerilta. Muutoksen taustalla oli ollut tarve säveltää musiikkia heidän uuden laulajansa äänialalle sopivaksi. Albumi jäi viimeiseksi Falconer-albumiksi Kristoffer Göbelin kanssa, mutta ensimmäiseksi rytmikitaristi Jimmy Hedlundin ja basisti Magnus Linhardtin kanssa. Kappaleesta ”Emotional Skies” kuvattiin yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Digipak
 

Japanin painoksessa

Kokoonpano 
Yhtye
 Kristoffer Göbel – laulu, taustalaulu
 Stefan Weinerhall – kitara, taustalaulu
 Jimmy Hedlund – kitara, taustalaulu
 Magnus Linhardt – basso
 Karsten Larsson – rummut kappaleissa lukuun ottamatta I Refuse:a

Vierailevat muusikot
 Snowy Shaw – rummut (kappale ”I Refuse”)
 Zenny Gram – taustalaulu
 Elise Ryd – taustalaulu
 Anna Wallander – taustalaulu
 Lotta Liljefred – taustalaulu
 Andy LaRocque – laulu (kappale ”Wake Up”)

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 
 Albumin kansilehti
 Yhtyeen virallinen kotisivu

Viitteet

Aiheesta muualla 
 www.falconermusic.com

Falconerin albumit
Vuoden 2005 albumit
Rhodes (täsmennyssivu)

Rhodes voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi

Alicia Rhodes (s. 1978), brittiläinen pornonäyttelijä
Cecil Rhodes (1853–1902), englantilainen liikemies, jonka mukaan Rhodesia sai nimensä
Cody Rhodes (s. 1985), yhdysvaltalainen showpainija
Dan Rhodes (s. 1972), brittiläinen kirjailija
Dustin Rhodes (s. 1969), yhdysvaltalainen showpainija
Dusty Rhodes (1945–2015), yhdysvaltalainen showpainija
Dusty Rhodes (1927–2009), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Erik Rhodes (1906–1990), yhdysvaltalainen näyttelijä
Erik Rhodes (1892–2012), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Jessa Rhodes (s. 1993), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Jim Rhodes (1909–2001), yhdysvaltalainen poliitikko
John Rhodes (s. 1927), brittiläinen F1-kuljettaja
John Jacob Rhodes (1916–2003), yhdysvaltalainen poliitikko
John Jacob Rhodes III (1943–2011), yhdysvaltalainen poliitikko
Jordan Rhodes (s. 1990), englantilainen jalkapalloilija
Kim Rhodes (s. 1969), yhdysvaltalainen näyttelijä
Mary Ann Rhodes (1882-1998), 115-vuotiaaksi elänyt kanadalainen
Teddy Tahu Rhodes (s. 1966), uusiseelantilainen ooppera- ja konserttilaulaja
Trevante Rhodes (s. 1990), yhdysvaltalainen näyttelijä.

Etunimi
Rhodes Reason (1930–2014), yhdysvaltalainen näyttelijä

Muita merkityksiä
Rhodes, sähköpianomerkki
Rhodes State Office Tower, Columbuksessa Yhdysvalloissa sijaitseva pilvenpiirtäjä
Rhodes-stipendi, Cecil Rhodesin perustama opiskelijoiden stipendijärjestelmä
Rhodes, Rodoksen saaren ja kaupungin englanninkielinen nimi
HC 05 Banská Bystrica

HC 05 Banská Bystrica on slovakialainen jääkiekkoseura, joka pelaa Tipos Extraligassa. Joukkue perustettiin vuonna 2005 kun SaHK Iskra Banská Bystrica lopetti toimintansa.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Valmentaja: Ivan Droppa 
 Valmentaja: Tomáš Surový 
 Maalivahtivalmentaja: Maximilian Bača 
 Fysiikkavalmentaja: Juraj Havír 
 Huoltopäällikkö: Marek Giertl 
 Huoltopäällikkö: Juraj Stopka 
 Puheenjohtaja: Juraj Koval 
 Toimitusjohtaja: Július Koval 

Lähde: EliteProspects

NHL-pelaajat

 Akim Aliu
 Jason Bacashihua
 Peter Budaj
 Jozef Čierny
 Colby Cohen
 Mike Danton
 Colton Gillies

 Tanner Glass
 Michal Handzuš
 Nathan Lawson
 Ivan Majeský
 Vladimír Mihálik
 Zdeněk Nedvěd
 Vladimír Országh

 Theo Peckham
 Eric Selleck
 Clayton Stoner
 Tomáš Surový
 Dana Tyrell
 Ty Wishart
 Richard Zedník

Lähteet 

Slovakialaiset jääkiekkoseurat
Northwind

Northwind on Falconerin viides studioalbumi, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2006. Se on yhtyeen ensimmäinen laulaja Mathias Bladin paluun jälkeen tekemä albumi. Falconerin pääasiallinen säveltäjä Stefan Weinerhall ei ollut tyytyväinen edellisen Grime vs. Grandeur -albumin yhtyeen aikaisemmasta tuotannosta eroavaat ilmeeseen. He halusivat palata ensimmäisten Falconer-albumien tunnelmaan, ja päättivät pyytää Bladia takaisin, koska hänen äänensä soveltui parhaiten sellaiseen musiikkiin. Albumilta folk-vaikutteet kuuluivat jälleen, ja se oli lisäksi hieman aikaisempaa hidastempoisempi, mutta nopeita kappaleita oli myös mukana. Ensimmäistä kertaa Falconer sävelsi albumille ruotsinkielisen kappaleen, Himmel så trind. Kappale Long Gone By oli sävelletty edellistä levyä varten nimellä Tonight eri sanoituksilla. Albumista julkaistiin myös kahden levyn erikoispainos, jossa toinen levy sisälsi neljä Falconerin versiota ruotsalaisista kansanlauluista ja videomateriaalia albumin nauhoituksista.

Kappaleet

Limited Edition

Japanin painos 
 
Sävellys ja sanoitus Weinerhall, ellei toisin mainita

Kokoonpano 
 Mathias Blad – laulu
 Stefan Weinerhall – kitara, mandoliini, kosketinsoittimet
 Jimmy Hedlund – kitara
 Magnus Linhardt – basso
 Karsten Larsson – rummut

+

 Johannes Nyberg – piano, cembalo

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 8+/10
 The Metal Crypt: 4.75/5
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 
 Albumin kansilehti
 Yhtyeen virallinen kotisivu

Viitteet

Aiheesta muualla 
 www.falconermusic.com

Falconerin albumit
Vuoden 2006 albumit
Among Beggars and Thieves

Among Beggars and Thieves on Falconerin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 2. syyskuuta 2008. Se on teema-albumi, jonka kaikki kappaleet kertovat Ruotsin historiasta. Esimerkiksi kappale ”Man of the Hour” kertoo Kronan-laivan uppoamisesta ja ”Carnival of Disgust” julkisista teloituksista. Jälkimmäisestä kappaleesta kuvattiin musiikkivideo. Musiikiltaan albumi edellistä Northwindiä aggressiivisempi, riffipainotteisempi ja teknisempi rauhallisemman Northwind -albumin jälkeen..

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Weinerhall, ellei toisin mainita.

Limited Edition

Kokoonpano 
Yhtye
 Mathias Blad – laulu
 Stefan Weinerhall – kitara, kosketinsoittimet
 Jimmy Hedlund – kitara
 Magnus Linhardt – basso
 Karsten Larsson – rummut

Vierailevat muusikot
 Evelyn Jons – laulu, taustalaulu
 Anders Wängdahl – laulu, taustalaulu
 Johannes Nyberg – piano

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 
 Albumin kansilehti
 Yhtyeen virallinen kotisivu

Viitteet

Aiheesta muualla 
 www.falconermusic.com

Falconerin albumit
Vuoden 2008 albumit
Vasili Košetškin

Vasili Vladimirovitš Košetškin (, s. 27. maaliskuuta 1983 Toljatti, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa KHL:ssä pelaavaa Metallurg Magnitogorskia.

Pelaajaura 
Košetškin aloitti uransa Lada Toljattin riveissä varamaalivahtina. Hänestä tuli seuran ykkösmaalivahti kaudella 2005–06, jolloin hän pelasi 41 runkosarjapeliä 51:stä.  

Košetškin pelasi Lada Toljattin jälkeen vähän aikaa Metallurg Magnitokorskissa, ennen siirtymistään Severstal Tsherepovetsiin. Košetškin on pelannut Severstalin ykkösvahtina kaksi kautta, ja hän on joukkueensa avainpelaajia. Košetškin luetaan yleisesti KHL:n parhaiden maalivahtien joukkoon. Kaudesta 2013–2014 alkaen hän on pelannut Metallurg Magnitokorskissa.

Maajoukkueura
Košetškin oli olympiakultaa voittaneen venäläisten olympiajoukkueen ykkösmaalivahti Pyeongchangin olympialaisissa 2018. Košetškin on ollut Venäjän maajoukkueessa voittamassa MM-kultaa 2009, MM-hopeaa 2010 sekä MM-pronssia 2007. Košetškin oli Venäjän kakkosvahti 2007 ja 2010 kisoissa, joissa hän pelasi molemmissa kolme ottelua. 2009 kisoissa Košetškin oli kolmosvahti.

Tilastot

Kansainväliset tilastot

Aiheesta muualla

 
 

Venäläiset jääkiekkomaalivahdit
Venäläiset olympiavoittajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Tampa Bay Lightningin varaamat pelaajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Khattiya Sawasdipol

Khattiya Sawasdipol (, 2. kesäkuuta 1951 Photharam, Ratchaburi – 17. toukokuuta 2010) oli thaimaalainen kenraali. Hän tuki avoimesti vuoden 2006 vallankaappauksen jälkeen muodostettua, uusia vaaleja ja hallituksen eroa vaativaa UDD-liikettä (National United Front of Democracy Against Dictatorship), jonka kannattajat tunnetaan nimellä ”punapaidat”. Mielipiteidensä ja toimintansa vuoksi hän sai mediassa lisänimen Se Daeng (, 'punainen komentaja'). 

Khattiya Sawasdipol, joka lukeutui UDD:n radikaaliin siipeen, omaksui liikkeen sotilaallisen strategin roolin. Punapaitojen maltilliset johtajat ovat ottaneet kenraaliin etäisyyttä, koska eivät jaa tämän näkemyksiä kovemmista otteista. Pääministeri Abhisit Vejjajiva on kutsunut häntä ”terroristiksi”.

Khattiya Sawasdipol oli 13. toukokuuta 2010 Sala Daengin liittymässä Bangkokissa UDD:n mielenosoittajien valtaamalla alueella antamassa haastattelua New York Timesin toimittajalle, jolloin hän haavoittui kuolettavasti luodinosumasta päähän. Hän kuoli neljä päivää myöhemmin sairaalassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut , pääsy sivuille estetty Thaimaassa  

Thaimaalaiset poliitikot
Thaimaalaiset kenraalit
Thaimaalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1951 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Devils Tower

Devils Tower on tuliperäisestä kivestä muodostunut butte, yksinäinen vuori Crookin piirikunnassa Wyomingin osavaltiossa Yhdysvalloissa. 
 
Vuori on juureltaan 303 metriä korkea, ja sen huippu on 1 559 metriä merenpinnan yläpuolella. Paitsi nähtävyys se on myös suosittu kalliokiipeilykohde ja intiaanien pyhä paikka, minkä takia valtaosa kiipeilijöistä jättää vuoren rauhaan aina kesäkuisin, eikä kiipeilijöiden sallita jättävän mitään jälkeensä; eritoten kiveä vahingoittavien hakojen tai ankkureiden käyttö on kielletty.

Vuori on fonoliittistä porfyyriä, ja se on todennäköisesti syntynyt, kun eroosio on kuluttanut pehmeämpää ainesta maan uumenista tulleen vulkaanisen purkaustuotteen, intrusiivikiven, ympäriltä. Devils Tower suojeltiin 1906 Yhdysvaltain ensimmäisenä kansallismonumenttina. Suojelualue kattaa noin 5,5 neliökilometriä.

Devils Tower on keskeisessä osassa elokuvassa Kolmannen asteen yhteys (1977).

Katso myös
Magmakivi

Lähteet

Aiheesta muualla

Devils Tower FAQ

Luonnonnähtävyydet
Yhdysvaltain kansallismonumentit
Wyomingin maantiede
Kalliot
Ieri & Oggi Mix Vol. 1

Ieri & Oggi Mix Vol. 1 on Gigi D’Agostinon musiikkialbumi vuodelta 2010.

Kappaleet
Gigi D'Agostino - Stay With Me
Lento Violento Man - Farfuglia
Lento Violento Man - Idea Costante
Gigi D'Agostino - Words Are So Easy To Say
Lento Violento Man - Parlotta
Noise Maker - Monoposto
Gigi D'Agostino - Nostalgia Solare
Gigi D'Agostino - What The Bam
Zeta Reticuli - Benomale
Robert Miles Feat. Maria Nayler - One & One
Gigi D'Agostino & Sud Sound Sistem - Radici Dag
Gigi D'agostino - Piccola Stella Senza Cielo (Oratorio Dag)
Lento Violento Man - Per Comunicare
Lento Violento Man - Borgata Dag
Lento Violento Man - Impicciato
Lento Violento Man - Bollettino Dag
Gigi D'Agostino - Godfather Film Music (Oratorio Dag)
Gigi D'Agostino - Go West (Oratorio Dag)
Mastro "G" Feat. Fred Kannone - Balla (Gigi D'Agostino Balla Mix)
Orchestra Maldestra - Buzzica (Luca Noise Trip)
Gigi D'agostino - Ogni Volta Che Vai Via
Gigi D'Agostino - Oltrepassando
Gigi D'Agostino - Again (Gigi D'Agostino Tanz)
System F - Out Of The Blue
Gigi D'Agostino - Chariots Of Fire (Oratorio Dag)
Gigi D'Agostino - Con Il Nastro Rosa
Gigi D'agostino - I'm In You
Gigi D'Agostino - A Volte Io Mi Perdo (Demo)
Lento Violento Man - Rito Magico
Lento Violento Man - Calabrese
Lento Violento Man - Vaporetto
Lento Violento Man - Testa Alta (E Pugno Al Cielo)
Lento Violento Man - Bisogna Lavorare
Gigi D'agostino - Limpida

Aiheesta muualla 
 Ieri & Oggi Mix Vol. 1 discogs.com -sivustolla

Italialaiset elektronisen musiikin albumit
Vuoden 2010 remix-albumit
Grand Islen hurrikaani

Grand Islen hurrikaani oli Saffir-Simpsonin asteikolla luokan 3 hurrikaani, joka tappoi ainakin 370 ihmistä Yhdysvaltain etelärannikolla syyskuussa 1909. Se iski maihin Grand Islessä Louisianassa 21. syyskuuta ja vaikutus lakkasi seuraavana päivänä Missourissa. Aineelliset vahingot silloisessa rahassa olivat 11 miljoonaa dollaria.

Luonnonmullistukset Yhdysvalloissa
Vuoden 1909 Atlantin hurrikaanikausi
Klassikot (lehti)

Klassikot on suomalainen harrasteautoiluun keskittynyt aikakauslehti. Lehdessä julkaistaan mm. esittelyjä 1950-1980-lukujen autoista ja moottoripyöristä, tapahtumareportaaseja sekä tee se itse -artikkeleita. Sloganin "Jokaisella autolla on tarina" mukaisesti lehdessä esiteltävien automallien ei tarvitse olla harvinaisia näyttelyvoittajia, vaan monet niistä ovat olleet aikansa kansanautoja ja hinnaltaan suuren yleisön saavutettavissa.

Suomalaiset autolehdet
Suomalaiset harrastelehdet
Huvilaranta

Huvilaranta on Porin 68. kaupunginosa. Se sijaitsee Meri-Porissa, Pihlavasta luoteeseen, sen länsipuolella on Kaanaankorven teollisuusalue. Huvilaranta kuuluu Pihlavan koulupiiriin, ja sen postinumero on 28800.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Porin kaupunginosat
Dero Goi

Dero Goi (s. 16. huhtikuuta 1970 Wolfsburg, Länsi-Saksa) on saksalainen laulaja. Hän oli NDH-yhtyeen OOMPH! perustaja ja yksi jäsenistä yli 30 vuoden ajan. OOMPH! ilmoitti syyskuussa 2021, ettei Dero Goi ole 30. syyskuuta 2021 alkaen osa yhtyettä. Goi asuu nykyään Kiinassa.

Lähteet

Saksalaiset laulajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Meri-Alpit

Meri-Alpit  (; , ) on Läntisiin Alppeihin kuuluva vuorijono, joka sijaitsee vuoriston eteläosassa osittain Italiassa, osittain Ranskan  puolella, sekä Monacossa. Vuoristoalue ulottuu Välimeren rannalle asti.

Laajassa mielessä rajatun Meri-Alppien alueen ulkopuolelle jätetään joskus Ligurian Alpit idässä ja  Provencen Alpit lännessä.

Korkeimpiin huippuihin kuuluvat 
 Monte Argentera 3 297 m
 Cime du Gélas 3 135 m
 Monte Matto 3 087 m
 Mont Pelat 3 053 m
 Corno Stella 3 050 m
 Mont Clapier 3 046 m
 Mont Ténibre 3 032 m

Aiheesta muualla 

Peakware

Alppien vuoristot
Italian vuoristot
Ranskan vuoristot
Pyhämaan uhrikirkko

Pyhämaan uhrikirkko on vuosina 1647–1652 rakennettu torniton pitkäkirkko Pyhämaalla Uudessakaupungissa. Puukirkko on parhaiten säilyneitä 1600-luvun kirkkoja Suomessa. 

Kirkko on tunnettu maalauksistaan, jotka ovat merkittävä osa Suomen 1600-luvun taidehistoriaa. Kirkkosalin katon ja seinien runsaat liimavärimaalaukset on luultavasti tehty maalarimestari Christian Wilbrandtin johdolla 1667. Barokkihenkisiä ja kuvakudosmaisia maalauksia on hirsiseinien ja laakean tynnyriholvin ohella kuorikaiteen yläosassa. Seinissä kuvataan Raamatun tapahtumia, holvissa taas kukkaseppeleiden ympäröimiä pulleita enkeleitä. Väleissä on kukkaköynnöksiä ja hedelmäryhmiä.

Pyhämaan uhrikirkko sijaitsee vanhan purjehdusväylän varrella. Tasaleveän suorakaiteenmuotoisen kirkkohuoneen alttaripääty on kolmitaitteinen. Kuori on erotettu muusta kirkosta alaosastaan hirsistä salvotulla kuorikaiteella. Välissä on kapeista balustereista koostuva osa. Saarnastuoli on 1640-luvulta ja penkit 1700-luvulta, mutta niiden väritys on peräisin myöhemmältä ajalta.

Hirsiseinät on salvottu sulkanurkalle. Niitä peittää ulkopuolelta 1960-luvulla tehty tasaleveä punamullattu pystylaudoitus. Vesikaton länsipäähän on sijoitettu pieni kattoratsastaja. Kirkon sakaristo, asehuone ja kellotapuli purettiin 1800-luvulla.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Karsikas, Auvo: Pyhämaan Luodon uhrikirkko : rakennus- ja kulttuurihistoriaa : raamatunkuvien uskonnollinen merkitys. 2000.
 Karsikas, Auvo: Pyhämaan uhrikirkon raamattukuvien uskonnollinen ja kirkkopoliittinen merkitys. 1999.
 Rancken, Aarne. Wilhelm.: Pyhämaan Luodon uhrikirkko. 1987.
 Salokangas, H. J.: Tietoja Pyhämaan luotoseurakunnan kirkon historiasta. 1908.

Aiheesta muualla 
 Pyhämaan kirkot Museoviraston rekisteriportaalissa
 Pyhämaan uhrikirkko Retkipaikan esittelyssä
 F. M. Karrakoski : Pyhämaan uhri kirkolle, Kansan kuvalehti, 06.01.1933, nro 2, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen puiset pitkäkirkot
Uudenkaupungin kirkkorakennukset
Pyhämaa
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Suomen 1600-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Vendéen kapinat

Vendéen kapinat olivat Ranskan suuren vallankumouksen aikana esiintyneitä talonpoikien aseellisia vastustusliikkeitä vallankumoushallitusta vastaan. Kansannousu alkoi Vendéen departementissa maaliskuussa 1793 ja levisi sieltä muualle Länsi-Ranskaan. Erillään muusta Ranskasta olleessa Vendéessa oli papistolla paljon vaikutusvaltaa. Pappien vainoaminen, elintarvikesäännöstely ja 300 000 miehen kutsuminen armeijaan synnyttivät kansanliikkeen, joka vähitellen muuttui kamppailuksi kuninkuuden ja entisten olojen puolesta. Yhteenotot olivat verisiä ja kapinalliset menestyivät niissä ajoittain hyvin. Kansannousu kukistettiin vuoden 1793 lopulla, jolloin voittajat alkoivat terrorisoida voitettuja. Vastustusliikehdintä puhkesi uudelleen kesällä 1795, mutta kenraali Lazare Hoche kukisti sen 1796 saaden lisänimen ”Vendéen rauhoittaja”. Täysin liikehdintä rauhoittui ja kapinalliset alistuivat vuonna 1800 Napoleonin konsulikaudella.

Vendéen kapina-armeijoiden komentajia
Jacques Cathelineau (haavoittui Nantesin taistelussa ja kuoli heinäkuussa 1793)
Charles de Bonchamps (kaatui Cholet’n taistelussa lokakuussa 1793)
Maurice d’Elbée (jäi kiinni ja teloitettiin tammikuussa 1794)
Henri de la Rochejaquelein (kuoli väijytyksessä tammikuussa 1794)
François de Charette (solmi rauhan helmikuussa 1795, aloitti sotatoimet uudestaan heinäkuussa 1795, jäi kiinni ja teloitettiin maaliskuussa 1796)
Jean-Nicolas Stofflet (solmi rauhan toukokuussa 1795, aloitti sotatoimet uudestaan, jäi kiinni ja teloitettiin helmikuussa 1796)

Lähteet

Ranskan suuri vallankumous
Kristittyjen vainot
Kapinat
Vendée
Direktorio

Direktorio () oli Ranskassa toimeenpanovaltaa käyttänyt viisijäseninen neuvosto, joka toimi maan hallituksena 2. lokakuuta 1795 – 9. marraskuuta 1799.

Direktorion valta perustui vuoden III hallitusmuotoon, jota nimitetäänkin direktio-hallitusmuodoksi. Sen mukaan lainsäädäntövalta kuului viidensadan neuvostolle ja vanhojen neuvostolle. Toimeenpanovaltaa käytti viisi direktoria (), jotka valitsi vanhojen neuvosto viidensadan neuvoston laatimasta ehdokaslistasta. Direktorien vaihtuvuus perustui siihen, että joka vuosi yksi heistä oli erovuorossa. Tunnetuimmat direktorit olivat Paul de Barras, Lazare Carnot ja Emmanuel Joseph Sieyès. Direktorio-hallitusmuoto ei täyttänyt siihen asetettuja toiveita ja sen kumosi Napoleonin tekemä brumairen vallankaappaus 9. marraskuuta 1799. Samalla direktorio-termi siirtyi historiaan.

Luettelo direktoreista
Louis-Marie de La Révellière-Lépeaux 2. marraskuuta 1795 – 18. kesäkuuta 1799
Étienne-François Le Tourneur 2. marraskuuta 1795 – 26. toukokuuta 1797
Jean-François Reubell 2. marraskuuta 1795 – 19. toukokuuta 1799
Paul Barras 2. marraskuuta 1795 – 10. marraskuuta 1799
Lazare Carnot 4. marraskuuta 1795 – 5. syyskuuta 1797
François Barthélemy 6. kesäkuuta – 5. syyskuuta 1797
Philippe-Antoine Merlin de Douai 10. syyskuuta 1797 – 18. kesäkuuta 1799
Nicolas François de Neufchâteau 10. syyskuuta 1797 – 19. toukokuuta 1798
Jean-Baptiste Treilhard 20. toukokuuta 1798 – 17. kesäkuuta 1799
Emmanuel-Joseph Sieyès 20. toukokuuta – 10. marraskuuta 1799
Louis-Jérôme Gohier 18. kesäkuuta – 10. marraskuuta 1799
Jean-François-Auguste Moulin 27. kesäkuuta – 10. marraskuuta 1799
Pierre-Roger Ducos 1. heinäkuuta – 10. marraskuuta 1799

Yleisnimenä
Yleissanana direktorio (myöhäislatinan directorium < latinan dirigere, ohjata) tarkoittaa johtokuntaa, jonka muodostavat tehtäväänsä valitut henkilöt, direktorit. Muita direktorioiksi kutsuttuja hallituksia ovat olleet muun muassa vuonna 1918 toiminut Venäjän valkoisten väliaikainen hallitus eli ”Ufan direktorio” ja Ukrainan kansantasavaltaa vuosina 1918–1920 hallinnut Ukrainan direktorio.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan suuri vallankumous
Ranskan hallitukset
Bråvallan taistelu

Bråvallan taistelu käytiin saagojen mukaan 700-luvun puolivälissä Bråvallan kannaksella Ruotsissa. Sen osapuolia olivat svealaisten ja länsigööttien kuningas Sigurðr Sormus (hringr) sekä tanskalaisten ja itägööttien kuningas Haraldr Sotahammas (hilditönn), Sigurðr Sormuksen setä. Taistelun historiallisuudesta ei ole kiistattomia todisteita, joten se saattaa olla pelkkä myytti.

Taistelu
Saxo Grammaticuksen mukaan molemmilla osapuolilla taisteli 200 000 miehen vahvuinen armeija, johon kuului norjalaisia, friisejä, suomalaisia, virolaisia, kuureja, liiviläisiä, bjarmialaisia, ruseja sekä muita kansallisuuksia. Teokset Gesta Danorum ja Sögubrot af nokkrum fornkonungum antavat jokseenkin samanlaisen kuvauksen tapahtumien kulusta. Armeijat olivat taistelun alussa tasaväkisiä, kunnes Haraldin joukoissa taistellut Ubbi-niminen soturi hyökkäsi svealaisten puolelle ja surmasi näiden ylimystöä mutta tuli sitten itse tapetuksi. Tämän jälkeen svealainen Starkad hyökkäsi tanskalaisten puolelle katkaisten Tanskan lippua pidelleen kilpineidon käden. Harald taisteli pitkään urheasti sotavaunuissaan, mutta tuli sitten surmatuksi nuijan osumasta. Taistelun lopputuloksena molemmat osapuolet olivat menettäneet yhteensä 40 000 soturia ja Sigurdista tuli sekä Ruotsin että Tanskan kuningas.

Historiallisuus
Taistelun historiallisuus kyseenalaistettiin ensimmäistä kertaa 1900-luvun alussa. Birger Nerman arvosteli muita tutkijoita historiallisten lähteiden käyttämisestä kritiikittömästi. Hänkin oletti kuitenkin taistelun tapahtuneen, muttei välttämättä kuvatulla tavalla. Myöhemmin koko taistelun todenperäisyys on kyseenalaistettu ja jopa taistelupaikkaa on pidetty myyttisenä.

Aiheesta muualla
Sögubrot af Nokkrum fornkonungum í Dana ok Svíaveldi
Hervarar saga og Heiðreks
Saxo: The Danish History, Book Eight Part I  

Ruotsin taistelut
Ostrogoottien valtakunta

Ostrogoottien valtakunta oli ostrogoottien Italiaan perustama lyhytaikainen kuningaskunta. Se pysyi koossa vuodesta 493 vuoteen 553.

Valtakunta syntyi, kun ostrogootit syrjäyttivät Italian hallitsijan Odovakarin, joka oli puolestaan syrjäyttänyt Länsi-Rooman viimeisen keisarin vuonna 476. Ostrogoottien valtakunnan ensimmäinen hallitsija oli Teoderik Suuri, jonka aikana goottien valtakunta oli voimakkaimmillaan. Teoderik yhdisti valtakuntaan osia Etelä-Galliasta ja Pannoniasta.

Valtakunta alkoi kuitenkin heikentyä heti Teoderikin kuoleman jälkeen, ja sitä ahdistivat niin frankit kuin Bysantti. Bysantin joukot löivät lopulta heikentyneet ostrogootit vuonna 553. Osa gooteista palasi Pannoniaan, osa sulautui Italian muuhun väestöön.

Ostrogoottien aika oli väestölle ja elinkeinoille tuhoisa. Sodat muuttuivat helposti ryöstelyksi, Rooman vesijohtojärjestelmä tuhoutui ja väkiluku väheni esimerkiksi veristen taistelujen ja piiritysten takia niin paljon että puhutaan suorastaan väestökadosta.

Kuninkaat 
Teoderik Suuri 493–526
Atalarik 526–534
Theodahad 534–536
Vitiges 536–540
Ildibad 540–541
Eraric 541
Totila (Baduila) 541–552
Teja 552–553

Katso myös
Goottisota (535–554)

Lähteet

Italian entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Vapaan koulutuksen tukisäätiö

Vapaan koulutuksen tukisäätiö (VKTS) oli Suomessa vuosina 1973–1991 toiminut elinkeinoelämän rahoittama säätiö. Aluksi 1970-luvulla sen päämääränä oli vasemmistolaisen koulutuspolitiikan vastustaminen. Vasemmistoaallon taituttua säätiöllä oli käytössään tehokas ja kouliintunut organisaatio, ja 1980-luvulla se ryhtyi ajamaan omien taustaryhmiensä koulutuspoliittisia tavoitteita.

Säätiö syntyi 1970-luvulla toteutuneen peruskoulu-uudistuksen myötä, jota poliittinen oikeisto vastusti. Oikeisto halusi säätiön kautta vastustaa koulutuspolitiikan vasemmistolaisina pitämiään päämääriä, kuten kansalaisaktiivisuuteen kasvattamista ja peruskoulun politisoitumista. Oikeiston tavoitteena oli alun alkaen ollut yksityiskoulujen ja tasokokeiden lisääminen. Vuonna 1973 syntynyttä säätiötä alkoivat tukea pääasiassa Elinkeinoelämän valtuuskunta (EVA) ja Suomen Työnantajain Keskusliitto (STK).

Vapaan koulutuksen tukisäätiön keskeisimpiä tavoitteita olivat uusien kouluneuvostojen lakkauttaminen, yhteiskuntatiedon opetuksen vähentäminen ja peruskoulutuksen huomion siirtäminen kansalaiskasvatuksesta elinkeinoelämälle hyödyllisten aineiden eli niin sanottujen tieto- ja taitoaineiden opetukseen. Kouludemokratia oli säätiön mielestä yksiselitteisesti haitallista. Säätiössä sovittiin, että sen toiminnasta ei puhuta ulkopuolisille. Tämä mahdollisti sen, että mukaan pyydetyt poliitikot ja virkamiehet uskalsivat tulla mukaan toimintaan ilman paljastumisen vaaraa.

Säätiön merkitys koulutuspolitiikassa alkoi kasvaa 1980-luvulla, ja se saikin tavoitteitaan läpi useissa tuntijakouudistuksissa. Yhteiskuntatiedon opetus myöhäistettiin peruskoulun yhdeksänteen luokkaan ja kouluneuvostot lakkautettiin. Tulosvastuu-ajattelumallia haluttiin soveltaa myös peruskoulussa.

Säätiö nousi julkisuuteen vuonna 2010, kun Helsingin Sanomat kertoi muun muassa Jyväskylän kokoomuslaisen kaupunginjohtajan Markku Anderssonin keränneen säätiölle tietoja opettajien poliittisesta suuntautumisesta. Myös keskustalaisen ministeri Mauri Pekkarisen kerrotaan toimineen säätiössä. Säätiön ydinryhmään kuului Supon tutkimusten mukaan myös entinen eduskunnan puhemies Riitta Uosukainen (kok) sekä presidenttiehdokas Elisabeth Rehn (rkp). Dosentti Jari Leskisen tutkimuksen mukaan säätiö loi Suomen opetushallinnon sisään oman salaisen tiedusteluorganisaationsa ja luotetut virkamiehet toimittivat säätiölle sekä julkisia että salaisia tietoja omalta hallinnonalaltaan. Säätiö keräsi myös ”mustaa listaa” opettajien poliittisista mielipiteistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Entiset suomalaiset säätiöt
Suomen koulutus
Sensuuri Suomessa
XL (XML-pohjainen ohjelmointikieli)

XL on XML-pohjainen web-palveluihin suunnattu ohjelmointikieli, jonka kehityksen aloittivat Daniela Florescu (XQRL Inc.), Andreas Grünhagen ja Donald Kossmann (ETH Zürich) vuonna 2001. Se tukee W3C:n standardeja. XL käyttää XQuery:a kyselykielenä, SOAP:ia palveluiden väliseen kommunikointiin ja WSDL:ää käyttöliittymien määrittelyyn.

Aiheesta muualla 
 XL Homepage

Ohjelmointikielet
XML
USS Mississippi (BB-41)

USS Mississippi (runkonumerot BB-42 ja AG-128) oli Yhdysvaltain laivaston New Mexico -luokan taistelulaiva maailmansotien välillä sekä toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin Virginiasta Newport News Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 5. huhtikuuta 1915. Alus laskettiin vesille 25. tammikuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 18. joulukuuta.

Palvelus 
Miehistön peruskoulutuksen päätyttyä alus lähti maaliskuussa 1918 Kuuban vesille jatkokoulutusta varten. Alus siirrettiin 19. heinäkuuta 1919 länsirannikolle, jossa se sijoitettiin San Pedron tukikohtaan 4. taistelulaivaviirikköön.

Aluksen tykkitornissa 2 tapahtui 12. kesäkuuta 1924 räjähdysonnettomuus, jossa sai surmansa 48 miehistönjäsentä. Alus lähti huhtikuussa 1925 Havaijille, josta se jatkoi matkaansa Australiaan palaten kotivesille 26. syyskuuta. Alus siirrettiin 30. maaliskuuta 1931 modernisoitavaksi Norfolkin laivastotukikohdan telakalle Virginiassa.

Modernisoitaessa aluksen kansirakenteet uusittiin, aseistus uusittiin ja suojausta parannettiin. Työt saatiin päätökseen 31. elokuuta 1933 ja alus palasi lokakuussa San Pedroon liittyen 3. taistelulaivaviirikköön. Alus viipyi Yhdysvaltain länsirannikolla, kunnes se palasi 16. kesäkuuta 1941 Norfolkiin aloittaakseen palveluksen Atlantilla.

Alus suojasi saattueita Islannin ja Yhdysvaltain välillä. Japanilaisten hyökättyä Pearl Harboriin Mississippi liittyi Tyynenmeren laivastoon, sijoitettuna pääasiassa länsirannikon satamiin.

Alus otti 1943 osaa Kiskan, Aleuttien ja Gilbertin saarten maihinnousuihin. Viimeksi mainitun operaation aikana aluksella tapahtui 29. marraskuuta tykkitornissa räjähdys, ja 43 miehistönjäsentä sai surmansa. Korjauksien jälkeen alus osallistui Kwajaleinin valtaukseen helmikuussa 1944 sekä japanilaisten hallussa olevien saarien tulittamiseen helmi-maaliskuussa.

Alus liitettiin Peleliun ja Leyten taisteluosastoihin ja se osallistui Surigaon salmen taisteluun Filippiineillä. Alus antoi tulitukea Lingayenin maihinnousussa tammikuussa 1945 sekä Okinawan valtauksessa maaliskuusta kesäkuuhun. Alukseen osui kummassakin viimeksi mainitussa operaatiossa kamikaze. Mississippi oli 2. syyskuuta 1945 Tokionlahdella Japanin antautuessa, minkä jälkeen alus palasi Yhdysvaltoihin.

Alus muutettiin 1946 tykistökoululaivaksi sekä asejärjestelmien kehitysalustaksi, minkä vuoksi sen runkonumero vaihdettiin AGS-128:ksi. Alukselle asennettiin lukuisia uusia ja vanhoja asejärjestelmiä sekä erilaista elektroniikkaa sen palvellessa Atlantin aseidenkehitysyksikössä. Aluksella muun muassa testattiin 1950-luvun puolessavälissä laivaston ensimmäistä ilmatorjuntaohjusta RIM-2 Terrieriä. Syyskuussa 1956 alus poistettiin palveluksesta ja myytiin marraskuussa romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Yhdysvaltain laivasto - USS Mississippi 

New Mexico -luokan taistelulaivat
Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan taistelulaivat
Kabbölen virolaiset

Kabbölen virolaiset olivat nykyisin Loviisaan kuuluvan Pernajan Kabböle-nimiseen kylään  1900-luvun alussa muuttaneita virolaisia ja heidän jälkeläisiään. Kylässä asuu edelleen viron kielen taitajia. Nuoremmat sukupolvet ovat kuitenkin jo sulautuneet seudun suomenruotsalaiseen valtaväestöön.

Historia
Ensimmäiset virolaiset muuttivat Kuusalusta Kabböleen vuonna 1906. Tällöin kylään siirtyi yhdeksän perhettä jotka ostivat itselleen maatilat. Myöhemmin siirtolaisia tuli lisää ja ensimmäisen maailmansodan lopussa kylässä asui jo 12 virolaisperhettä, eli noin 70–80 henkilöä. Kylässä toimi virolainen laulukuoro ja seura, sekä 300 kirjaa käsittävä vironkielinen kirjasto. Paikallisilla oli tiiviit yhteydet Viroon, mikä teki kylästä yhden pirtun salakuljetuksen keskuksista kieltolain aikaan 1920- ja 1930-luvuilla. Kylälle annettiinkin lempinimi "Kanisterböle" salakuljetuksessa käytettyjen kanistereiden mukaan.

Virolaisiin suhtauduttiin epäilevästi ja jopa vihamielisesti, koska pelättiin sosiaalihuollon kulujen nousua, kommunistisen aatteen tuontia, sekä suomalais-virolaisen asutuksen leviämistä silloin pääosin ruotsinkieliselle alueelle. Viron itsenäistymisen jälkeen jotkut Kabbölen virolaisista säilyttivät Viron kansalaisuuden ja asuivat Kabbölessä asumisluvalla, mutteivät hakeneet Suomen kansalaisuutta. Virolaiset sulautuivat valtaväestöön pikkuhiljaa ruotsinkielisen koulun ja seka-avioliittojen kautta. Ensimmäinen siirtolaissukupolvi oli täysin vironkielinen, mutta jo toinen sukupovi käytti pääasiassa ruotsia, mutta osasi myös viroa. Kolmas sukupolvi on lähes täysin ruotsinkielinen.

Kabbölen 100-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä vuonna 2006 muistettiin virolaisia siirtolaisia. Mukana oli kymmeniä virolaisten jälkeläisiä.

Tunnettuja Kabbölen virolaisia
Aleksander Warma (1890–1970), Viron lähettiläs Suomessa 1939–40, pakolaishallituksen johtaja 1963–70; Kabböleen Johannes Warman poikana vuonna 1906.
Arnold Walter Mikiwer (1906–1986), "Humu", tempauksiensa ansiosta Kabbölen kuuluisimmaksi mainittu salakuljettaja, jonka Suomen viranomaiset karkottivat lopulta Danzigiin syksyllä 1938; tuomittiin Neuvosto-Virossa metsäveljenä Siperiaan työleirille 20 vuodeksi vuonna 1948.

Lähteet

Viitteet

Suomen virolaiset
Viron historia
Uudenmaan historia
Pernaja
Kuusalu
Carl Johan Thyselius

Carl Johan Thyselius (8. kesäkuuta 1811 Österhaninge, Södermanland – 11. tammikuuta 1891 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja virkamies, siviiliministeri ja pääministeri. 

Carl Johan Thyselius on Povel Ramelin isänisä. Itse hän oli piispa Pehr Thyseliusin ja Christina Margareta Bergstenin poika. Uppsalassa hän opiskeli lakia ja aloitti virkamiehen uran. Monessa hallituksessa hän oli ministerinä, ja Arvid Possen eron jälkeen 1883 72-vuotias Thyselius suostui pääministerin hommiin. Hänestä tuli Ruotsin ensimmäinen ei aatelillinen pääministeri. 

Ruotsin pääministerit
Vuonna 1811 syntyneet
Vuonna 1891 kuolleet
Alban Thomas Buckley Curteis

Sir Alban Thomas Buckley Curteis (s. 13. tammikuuta 1887 k. 27. marraskuuta 1961) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali, joka palveli kummassakin maailmansodassa.

Alban Curteis astui 15. tammikuuta 1902 laivaston palvelukseen. Hän vastaanotti 30. toukokuuta 1922 ensimmäisen aluksen päällikkyytensä Välimeren laivaston hävittäjä HMS Verityn, jolla hän palveli tammikuulle 1925 saakka.

Hänen muita aluksiaan olivat muun muassa HMS Despatch ja HMS Nelson. Toisen maailmansodan puhjetessa hän oli Devonportin laivastotukikohdan komentajana. Hänet määrättiin 30. toukokuuta 1940 2. Risteilijäviirikön komentajaksi lippulaivanaan HMS Galatea. Hänet siirrettiin 1941 2. Taistelulaivaviirikön komentajaksi, jolloin hän oli samalla Kotilaivaston varapäällikkönä.

Alban Curteis siirrettiin 5. elokuuta 1942 läntisen Atlantin komentajaksi, jolloin hänen sijoituspaikakseen tuli Bermuda. Tässä tehtävässä hän palveli eläkkeelle jäämiseensä saakka vuoden 1944 lopulla. Hänet ylennettiin amiraaliksi 8. toukokuuta 1945.

Lähteet 

Brittiläiset amiraalit
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Teampac

Oy Teampac Ab on suomalainen pakkausalan sopimusvalmistaja, joka valmistaa ja pakkaa hygienia-, kosmetiikka-, sairaala- ja teknokemian tuotteita. Yrityksen pääasialliset tuoteryhmät ovat kosteuspyyhkeet ja annospussit.

Historia
Yritys on perustettu Oy Inpac Ab -nimisenä vuonna 1969 ja se on toiminut perustamisestaan lähtien Liljendalissa. Alkuvuosina yritys toimi Liljendalin vanhassa kansakoulussa, josta se siirtyi nykyiselle paikalleen. Tuotantotilat rakennutti perustaja ja pitkäaikainen toimitusjohtaja Ulf Lempinen. Ne valmistuivat nykyiseen muotoonsa 1983.

Inpac oli pitkään osa Paulig-konsernia ja pakkasi etupäässä elintarvikkeita. Samaan konserniin kuului sittemmin muun muassa pyhäntäläinen Maustaja Oy.  Nykyinen nimi Teampac valittiin, kun Inpac myytiin toimivalle johdolle vuonna 1990.  Toimitusjohtajana jatkoi Wille Grönqvist, joka oli tullut yritykseen Ulf Lempisen seuraajaksi vuonna 1984. 

Teampac siirsi elintarvikepakkaamisen vuonna 1999 Oy Novelpack Ab:hen, joka on osa Oy Pack Company Ab:ta, ja on keskittynyt sen jälkeen yksinomaan nykyisiin tuotealueisiinsa. Teampacilla on ollut tytäryhtiöt myös mm. Puolassa ja Virossa.

Liiketoiminta
Teampac Oy:n liikevaihto oli vuonna 2020 noin 17,6 miljoonaa euroa. Yritys on Pohjoismaiden suurin kosteuspyyhkeiden ja annospussien sopimusvalmistaja ja pystyy myös toteuttamaan puhdastilatuotantoa.

Ympäristö
Teampac on ensimmäinen suomalainen Joutsenmerkin kosmetiikkaluvan saaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Oy Teampac Ab
Maustaja Oy
Oy Novelpack Ab
Oy Pack Company Ab

Kosmetiikka- ja kauneusalan yritykset
Punaryhäkäs

Punaryhäkäs (Cystodermella cinnabarina) on havu- ja lehtimetsissä kasvava sieni. Sen itiöemä on pieni helttasieni, jossa on helposti erottuva punertava lakki. Ennen vuotta 2002 se kuului Cystoderma-sukuun Cystoderma cinnabarinum-nimisenä. Nimeä käytetään vieläkin joissain yhteyksissä. Toinen usein käytetty nimi on Cystoderma terreyi.

Taksonomia 
Laji kuvattiin ensi kerran saksalaisen kasvitieteilijä  Johannes Baptista von Albertinin ja yhdysvaltalaisen Lewis David von Schweinitzin teoksessa Agaricus granulosus var. cinnabarinus. Laji on tunnettu myös nimillä Agaricus terreyi (Berk. ja Broome, 1870), Armillaria cinnabarina (Kauffman, 1922), Lepiota cinnabarina (Karsten, 1914) sekä Cystoderma terreyi (Harmaja, 1978).

Kuvaus 
Lakki on puoliympyrän, joka muuttuu kuperaksi, muotoinen ja sen halkaisija on enintään 8 cm. Lakin pinta on sinooperin, tiilenpunaisen tai ruosteen värinen. Pinnalla on myös hienoja rakeita. Malto on valkoista, miedon makuista ja melkein hajutonta. Heltat ovat kermanvalkoisia ja niitä on tiheästi. Jalka voi olla jopa 6 cm pitkä ja halkaisijaltaan 1,5 cm ja rakenteeltaan sipulimainen ja ontto.

Kasvuympäristö 
Punaryhäkästä löytää kesällä ja syksyllä yksittäisinä tai ryppäinä havu- ja lehtimetsistä useimmiten sammalten ja ruohon keskeltä. Se on hajottajasieni. Lajia on havaittu Kreikassa ja Turkissa männyn, tammen, kuusen sekä kastanjan lähettyviltä. Punaryhäkäs on levinnyt Aasiaan, Eurooppaan, Afrikkaan ja Pohjois-Amerikkaan, vaikka se on monin paikoin harvinainen. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on antanut sille statuksen "silmälläpidettävä laji".

Syötävyys 
Punaryhäkäs on kuvattu syömäkelvottomana, mutta harmittomana. Sitä kuitenkin syödään joillakin alueilla, kuten Hongkongissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Gbif.org: Cystoderma cinnabarinum (Alb. & Schwein.) Fayod, 1889
Eskon kuvat: Punaryhäkäs eli Cystodermella cinnabarina
Helsinginsienet.fi Cystodermella cinnabarina
punaryhäkäs (Cystodermella cinnabarina)

Agaricaceae
Marcia Rodd

Marcia Rodd (s. 8. heinäkuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Rodd syntyi Lyonsissa Kansasissa. Hänen vanhempansa olivat Rosetta (o.s. Thran) ja Charles C. Rodd. Hän opiskeli draamaa Northwestern-yliopistossa. 1950-luvulla hän muutti New York Cityyn ja alkoi esiintyä lavoilla. 1960-luvun Rodd vietti esiintymällä Broadway-teatterissa sellaisissa esityksissä, kuin Neil Simonin näytelmässä The Last of the Red Hot Lovers. Vuonna 1971 hän esiintyi draamaelokuvassa Rakasta minua, rakasta minua (T.R. Baskin) Candice Bergenin kanssa, sekä Little Murders -elokuvassa vastanäyttelijänään Elliott Gould.

1970-luvun aikana Rodd esiintyi muutamissa elokuvissa sekä televisiota varten tehdyissä tuotannoissa ja jatkoi myös esiintymistä televisio-ohjelmissa. Hän esiintyi esimerkiksi sarjassa M*A*S*H kapteeni Lorraine Andersonina, joka oli majuri Margaret Houlihanin (Loretta Swit) aiempi luokkatoveri.

Roddin viimeisin rooli on vuoden 2003 esiintyminen yhdessä sarjan Ilman johtolankaa jaksossa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Agent

Agent oli Rockstar Northin kehityksessä ollut toimintapeli. Peli olisi sijoittunut myöhäiselle 1970-luvulle kylmään sotaan, jossa pelaaja johdetaan  ”vakoilun ja salamurhaamisen maailmaan”. 

Pelin piti ilmestyä alun perin yksinoikeudella PlayStation 3:lle vuoden 2010 aikana Sony tiedotti projektista ensi kertaa heinäkuussa 2007, mutta tarkempia tietoja saatiin vasta E3 2009 -messujen tiedotustilaisuudessa. 

Vuonna 2012 Rockstar vahvisti, että pelin kehitys jatkuu, mutta ei kertonut julkaisupäivää. Samaan aikaan alettiin spekuloida, että peliä saatetaan säästää PlayStation 4:lle. Marraskuussa 2018 USPTO kuitenkin julisti "Agent" tavaramerkin hylätyksi ja peliprojektin perutuksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Agentin viralliset sivut

1970-luvulle sijoittuvat videopelit
Peruutetut videopelit
Toimintapelit
Hiiviskelypelit
Marcus Brown

Marcus James Brown (s. 3. huhtikuuta 1974 West Memphis) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin BC Žalgirista. Hän on eniten pisteitä Euroliigassa tehnyt pelaaja.

Ura 
Brown pelasi yliopistokoripalloa Murrayn yliopistossa vuosina 1992–1996. Viimeisenä opiskeluvuotenaan hän teki 26,4 pistettä ottelua kohden ja hänet varattiin vuoden 1996 NBA:n varaustilaisuudessa 46. pelaajana. Brown pelasi Detroit Pistonsin paidassa kauden 1996–1997 tehden 3,9 pisteen keskiarvot, mutta elokuussa 1997 hänet vapautettiin seurasta. Brown jatkoi koripalloa vasta maaliskuussa 1998, jolloin hän siirtyi ranskalaiseen Élan Béarnais Pau-Ortheziin. Syyskuussa 1997 hän siirtyi Vancouver Grizzliesiin, mutta joutui lähtemään seurasta jo tammikuussa ennen yhtään peliä. Vielä kaudella 1999–2000 Brown yritti päästä viimeisen kerran NBA:han, mutta joutui lähtemään Detroit Pistonsista pelattuaan joukkueessa kuusi ottelua. Joulukuussa 1999 Brown siirtyi takaisin Ranskaan, CSP Limogesiin, jossa hän pelasi loppukauden. Seuran paidassa hän voitti muun muassa Korać Cupin ja Ranskan mestaruuden.

Kaudeksi 2000–2001 hän siirtyi Benetton Trevisoon, jonka paidassa hän pelasi ensimmäistä kertaa Euroliigaa 19,9 pisteen keskiarvolla. Seuraavat kaksi kautta Brown pelasi Efes Pilsenissä voittaen kaksi kertaa maan mestaruuden. Vuonna 2003 Brown siirtyi TsSKA Moskovaan miljoonasopimuksella. Samalla hänestä tuli yksi parhaiten palkatuimmista yhdysvaltalaispelaajista Euroopassa. TsSKA:n paidassa hän voitti niin ikään kaksi maan mestaruutta. Vuonna 2005 Brown siirtyi Unicaja Málagaan, jossa hän voitti ensimmäisellä kaudellaan Espanjan mestaruuden. Brown pelasi seurassa vielä toisen kauden ennen siirtymistään BC Žalgirisiin. Hän edusti seuraa yhden kauden ajan, kunnes hänet myytiin lainalle Maccabi Tel Aviviin. Kaudeksi 2009–2010 Brown teki paluun Žalgirisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Euroliigan pelaajaprofiili 
 Lega Basket Serie A:n pelaajaprofiili 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Arthur Lumley St. George Lyster

Sir Arthur Lumley St. George Lyster (27. huhtikuuta 1888 – 4. elokuuta 1957) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali, joka palveli kummassakin maailmansodassa. Hän oli Arthur Edward Lysterin vanhin poika.

Lumley Lyster astui 15. syyskuuta 1902 laivaston palvelukseen. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa 6. Kevyt risteilijäviirikössä sekä Suuressa laivastossa. Sota-aikaisista ansioistaan hänet palkittiin DSOlla sekä Italian kruunulla.

Sotien välillä hän palveli 1919 HMS Renownilla. Hänet siirrettiin 28. joulukuuta 1922 1. Taistelulaivaviirikön tykistöupseeriksi Atlantin laivastoon HMS Barhamille, mistä hän siirtyi 8. joulukuuta 1924 Amiraliteettiin vuoden loppuun saakka. Hän palveli Amiraliteetin hankintaosaston johtajanapulaisena 29. joulukuuta 1924  alkaen toukokuuhun 1926.

Hänet siirrettiin 22. marraskuuta 1926 HMS Nelsonille ensimmäiseksi perämieheksi, jossa hän palveli kesäkuuhun 1928. Hänet siirrettiin 8. tammikuuta 1929 hankintaosastolle. 1930-luvun alun hän suoritti erilaisia esiupseerikursseja.

Hänet määrättiin 1932 risteilijä HMS Danaen päälliköksi Länsi-Intian ja Amerikan asemalle. Hänet siirrettiin 11. tammikuuta 1933 Kotilaivaston 5. Hävittäjälaivueen komentajaksi aluksenaan HMS Wallace, mistä tehtävästä hänet siirrettiin maihin 1. toukokuuta 1935.

Hänet määrättiin 7. joulukuuta 1937 Välimeren laivastoon HMS Gloriousin päälliköksi. Hänet siirrettiin 20. joulukuuta 1939 Scapa Flown komentajaksi ylennettynä kontra-amiraaliksi.

Hänet siirrettiin Välimeren laivastoon tukialusten komentajaksi aluksenaan HMS Illustrious. Hänen johdollaan tukialusosasto hyökkäsi Taranton laivastotukikohtaan 11. marraskuuta 1940. Hänet siirrettiin 1941 5. merilordiksi ja laivaston ilmavoimien komentajaksi.

Hänet määrättiin 11. heinäkuuta 1942 Kotilaivaston lentotukialusten päälliköksi aluksenaan HMS Indomitable, mistä hänet vapautettiin helmikuussa seuraavana vuonna.

Hän ei ole sijoitettujen luettelossa heinäkuun 1945 jälkeen. Hän jäi 27. heinäkuuta 1945 eläkkeelle. Hän kuoli 4. elokuuta 1957.

Lähteet 

Brittiläiset amiraalit
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Kilpikonnagrafiikka

Kilpikonnagrafiikka tarkoittaa grafiikan piirtoa näkymättömän kursorin, "kilpikonnan" avulla. Aloitettaessa kursori sijoitetaan jonnekin päin ruutua, minkä jälkeen sille annetaan siirtymisohjeita.

Kilpikonnalla on kolme eri attribuuttia:
 sijainti
 suunta
 kynän tila

Alkuperäisessä Logo-ohjelmointikielen määritelmässä kilpikonnan attribuutteja muutettiin kuuden käskyn avulla: liikutus (kilpikonnan sijaintiin nähden eteenpäin FORWARD ja taaksepäin BACK), suunnan muuttaminen (kilpikonnan vasempaan tai oikeaan päin kääntyminen tietyn astemäärän mukaan, LEFT ja RIGHT) ja kynän tilan muuttaminen (nosto tai lasku, PENUP ja PENDOWN). Useimmissa Logon versioissa kilpikonnaa voi liikuttaa myös suoraan tiettyihin koordinaatteihin (esimerkiksi UCBLogon SETXY), ja kynällä voi olla myös eri attribuutteja (UCBLogossa esimerkiksi SETPENCOLOR vaihtaa kynän väriä) tai toimintoja (UCBLogossa LABEL piirtää tekstin kilpikonnan sijaintiin).

Esimerkki: Neliön piirto
Siirry kohtaan 50,50
Siirry 10 pikseliä
Käänny 90 astetta
Siirry 10 pikseliä
Käänny 90 astetta
Siirry 10 pikseliä
Käänny 90 astetta
Siirry 10 pikseliä
Käänny 90 astetta

Kilpikonnagrafiikkaa käytetään esimerkiksi Logossa, missä se on yksi tärkeimmistä ominaisuuksista.

Ohjelmointi
Jedediah Grant

Jedediah Morgan Grant (21. helmikuuta 1816 – 1. joulukuuta 1856) oli eräs Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon varhaisia johtajia. Vuodesta 1845 vuoteen 1854 hän toimi seitsenkymmenten koorumin johtajana. Vuonna 1854 kirkon presidentti Brigham Young nimitti hänet apostoliksi ja kutsui hänen ensimmäiseksi neuvonantajakseen ensimmäiseen presidenttikuntaan. 

Yhdessä presidentti Youngin kanssa Jedediah Grant aloitti nk. mormonireformaation, kirkon sisäisen uudistus- ja kurinpalautusliikkeen. Grant profiloitui mormonireformaation myötä tulisten, jopa fanaattisten ja raivokkaiden puheiden pitäjänä. Hän ruoski kirkon jäseniä heidän synneistään yksityiskohtia säästämättä sekä uhkasi katumattomia synnintekijöitä helvetin rangaistuksella. Grant vaati myöhempien aikojen pyhiltä tinkimätöntä kuuliaisuutta kirkon johdolle, erityisesti profeetta Youngille. Hän myös puolusti voimakkaasti sekä moniavioisuutta että verisovitusta.

Jedediah Grant vilustui erään saarnakiertueensa aikana ja menehtyi 1. joulukuuta 1856 keuhkokuumeeseen. Kirkon myöhempi presidentti Heber J. Grant on hänen poikansa.

Yhdysvaltalaiset uskonnolliset johtajat
Mormonismi
Vuonna 1816 syntyneet
Vuonna 1856 kuolleet
Helle (täsmennyssivu)

Helle voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Helle, sääilmiö
 Helle, nimi, joka voi eri maissa esiintyä etu- tai sukunimenä
 Helle, kreikkalaisen mytologian hahmo
 Helle-kirjastot, Itä-Uudenmaan kaupungin- ja kunnankirjastojen seudullinen verkosto

Henkilöitä

Sukunimi

 Armas Helle (s. 1882), vasemmistopoliitikko ja toimittaja
 Arvo Helle, aik. Helenius (1887–1963), suomalainen kihlakunnantuomari ja Käkisalmen pormestari
 Edvard Helle (1879–1931), suomalainen sosiaalidemokraattinen kansanedustaja
 Erkki-Pekka Helle (s. 1941), suomalainen lääkäri
 Esko Helle (1938–2014), suomalainen poliitikko, Suomen Kansan Demokraattisen Liiton ja Vasemmistoliiton kansanedustaja
 Henri Helle (1873–1901), ranskalainen jousiampuja ja olympiamitalisti
 Ilmari Helle (1900–1940), suomalainen pikajuoksija
 Jari Helle (1962–2017), suomalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
 Jukka Helle (s. 1962), suomalainen elokuvatuottaja
 Karoliina Helle (o.s. Keskitalo, s. 1983), suomalainen pistooliampuja
 Martti Helle (s. 1949), suomalainen jääkiekkoilija
 Minna Helle (s. 1972), Teknologiateollisuuden työmarkkinajohtaja keväästä 2018 lähtien
 Reijo Helle (1931–2014), talousmaantieteilijä
 Sami Helle, suomalainen basisti
 Seppo Helle (1937–2014), suomalainen jääkiekkovalmentaja
 Uolevi Helle (1912–1971), Rahapajan johtaja
 Veikko Helle (1911–2005), suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, eduskunnan puhemies ja työvoimaministeri
 Väinö Helle, aik. Hellsten (1879–1951), teologian tohtori, tuomiorovasti ja opettajaseminaarin johtaja

Etunimi
 Helle Aro, o.s. Saadlo (s. 1960), virolais-suomalainen yleisurheilun moniottelija
 Helle Degn (s. 1946), tanskalainen poliitikko ja ministeri
 Helle Hellberg (1884–1980), suomalainen kirjailija
 Helle Kalda (s. 1950), virolainen poliitikko 
 Helle Kannila (1896–1972), suomalainen kirjastojen kehittäjä ja kirjastoneuvos
 Helle Olin (1906–1944), suomalainen taidemaalari
 Helle Thorning-Schmidt (s. 1966), tanskalainen poliitikko, Tanskan pääministeri 2011–2015