joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Villakoirapointteri

Villakoirapointteri () on karkeakarvainen saksalainen koirarotu, jota käytetään metsästyskoirana.

Rodun taustalla on kaksi koirarotua, villakoira ja pointteri. Vuonna 1881 saksalainen kasvattaja paroni von Zedlitz halusi kehittää hyvän metsästyskoiran. Hänellä oli seitsemän valikoitua villakoiraa ja sata pointteria, joita hän käytti villakoirapointterin kehittämiseen. Rodusta ei koskaan ole tullut erityisen suosittua, eikä sitä tunnetakaan erityisemmin. Suomen Kennelliitossa on rekisteröitynä yksi villakoirapointteri.

Lähteet

Aiheesta muualla
Rotumääritelmä 
Rodun kotimaan rotujärjestön kotisivut 

FCI 7 Seisovat lintukoirat
Seisojat
Saksalaiset koirarodut
Heikki Siukola

Heikki Johannes Siukola (s. 20. maaliskuuta 1943 Vimpeli)  on suomalainen oopperalaulaja. Hän on vieraillut eri oopperoissa ympäri maailmaa, ja hänet tunnetaan erityisesti Wagner-rooleistaan.

Siukola on opiskellut laulua Sibelius-Akatemiassa.
Siukolan isä Leo Siukola oli kanttori.

Palkinnot ja tunnustukset
 Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut 1972 3. sija

Lähteet

Suomalaiset tenorit
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Uittoränni

Uittoränni (myös uittokouru ja uittoruuhi) on yleensä puusta tehty rakennelma, jota pitkin tukkeja ja propseja uitettiin kahden eri järven tai joen välinen matka. Uittoränni oli myös patorakennelmaan tehty tukinuiton salliva rakennelma, jota pitkin puut uitettiin lähinnä yksitellen patorakennelmasta sen ylemmältä veden tasolta alemmalle tasolle. Usein uittoränni saatettiin rakentaa myös uiton kannalta hankalaan koskeen, joka olisi ehkä rikkonut vapaasti uitettavia tukkeja.

Uittoränni sopii vain puiden irtouittoon. Siksi muutamissa paikoissa, joilla käytettiin nippu-uittoa, esimerkiksi Mäntyharjun uittoreitillä, rakennettiin rännien tilalle ylivientirautateitä, niin sanottuja rautakanavia.

Uittorännit Suomessa

Nykyisin uittorännit ovat katoavaa kansanperinnettä, ja Museovirasto on onnistunut suojelemaan ja kunnostamaan muutaman niistä. Nämä sijaitsevat etupäässä Pohjois-Suomessa. Suomen pisin olemassa oleva uittoränni sijaitsee Kannuksen kaupungissa ja se alkaa Korpelan padolta päättyen nykyiselle virkistysalueelle.

Uittorännien historia katoaa tavallisten arkielämään liittyvien oivallusten hämärään. Kuitenkin puun käytön lisääntyminen ja pitkät kuljetusmatkat ovat lisänneet myös uittorännien tarpeellisuutta. Lappi oli viimeisin alue, jossa uittorännejä oli runsaasti. On arvioitu, että siellä oli 1950- ja 1960-luvuilla melkein jokaisen uittoväylän varrella. Uitot alkoivat Lapissakin jo 1800-luvun loppupuolella, joten perinne on sielläkin melko vanha.

Nellimin uittoränni
Nellimin uittoränni sijaitsee Inarinjärven koilliskolkassa Keskimmäisen järven ja Nellimjärven välillä. Sen uittorännin pituus on 304 metriä ja sen alkupään ja loppupään korkeusero on 16,8 metriä. Ränni oli käytössä vuodesta 1929 vuoteen 1932. Keväällä 1994 Museovirasto alkoi restauroida ränniä, ja projekti saatiin valmiiksi syksyllä 1995. Uittojen aikana ohjattiin Nellimjoen vesi kulkemaan uittorännin kautta, ja sen tähden rakenteetkin ovat vankkoja puurakenteita.

Riutukan uittoränni
Riutukan uittoränni Sallassa on peräisin todennäköisesti vasta 1920-luvulta, joskin Raakunjoessa uitot alkoivat jo vuonna 1895. Riutukan uittorännin pituus on 240 metriä. Uittorännin lisäksi alueella on kunnostettu muutakin uittoon liittyvää rakennusympäristöä. Restaurointityöt valmistuivat vuonna 1992.

Lähteet
Museoviraston sivu Nellimin ja Riutukan restauroinnista
Taipaleen kanava. Pohjois-Savon muisti.

Viitteet

Aiheesta muualla

Rakennukset ja rakennelmat
Metsätalous
Kyläsairaala

Kyläsairaala (The Royal) on brittiläinen draamasarja, joka keskittyy Elsinbyn merenrantakaupungissa Yorkshiressa sijaitsevan St Aidan’s Royal Free Hospital -sairaalan toimintaan 1960-luvulla. Sarja sai alkunsa Sydämen asialla -sarjan 12. tuotantokauden eräästä jaksosta ja alkoi elää omaa elämäänsä sarjan spin-offina. Sydämen asialla -sarjan hahmoja vieraili useasti sarjan ensimmäisillä tuontantokausilla mutta ei enää uudemmissa jaksoissa.

Sarjan ensimmäisen tuotantokauden päähenkilönä oli Sydämen asialla -sarjan Claude Greengrass. Koska Greengrassia esittänyt Bill Maynard ei voinut terveydentilansa vuoksi enää esiintyä Sydämen asialla -sarjassa, hänelle kirjoitettiin Greengrassin rooli vuodepotilaana Elsinbyn sairaalassa. Sittemmin päähenkilöiksi ovat nousseet lääkärit Gordon Ormerod (Robert Daws) ja Jill Weatherill (Amy Robbins), kirurgi Rose (Denis Lill) sekä nuoret ja innokkaat lääkärit Jeff Goodwin, rugbyonnettomuudessa kuollut David Cheriton sekä lääkärit Mike Banner, Nick Burnett ja Ralph Ellis. Päähenkilöihin kuuluvat myös yleismiehet Ken Hopkirk (Michael Starke) ja Alun Morris (Andy Wear) sekä Hopkirkin tytär Lizzie (Michelle Hardwick). Sairaanhoitajista tärkeimmät hahmot ovat ylihoitaja (Wendy Craig), sisar Brigid (Linda Armstrong), Stella Davenport ja Meryl Taylor sekä heidän lisäkseen vielä ambulanssinkuljettaja Frankie Robinson sekä hoitajat Marian McKaig, Catherine Deane ja hoitajaopiskelija Faye Clarke.

Yksi hahmoista on Jean MacAteer, roolia esittää Glynis Barber, joka on useimmille entuudestaan tuttu 1980-luvun englantilaisesta TV-sarjan Taistelupari (Dempsey and Makepeace) pääroolista Harriet Makepeace.

Toinen Suomessa jo tutuksi tullut näyttelijä sarjassa on Gareth Hale (sarjasta Hale & Pace – Hauskat Pojat). Hale näyttelee Kyläsairaalassa vakituista hahmoa, Ken Hopkirkin serkkua Jack Belliä. Jack korvaa Kyläsairaalassa Ken Hopkirkin.

Sarjaa kuvattiin Whitbyssä ja Scarborough’ssa, ulkotiloissa kuvattiin Scarborough’ssa ja sisätilakohtaukset kuvattiin St Luke’s Hospital -sairaalan entisellä synnytysosastolla Bradfordissa ja The Leeds Studios -tuotantotiloissa (Studio 4). St Luke’s Hospital valittiin, koska sitä ei ollut uudistettu muutamaan vuoteen ja se oli hyvin samankaltainen, kuin miltä 1960-luvun sairaala olisi näyttänyt.

Sarjan tunnusmusiikkina on The Spencer Davis Group -yhtyeen tunnetuksi tekemä kappale Somebody Help Me. Sen laulaa Ken Hopkirkia esittävä Michael Starke.

Sairaala meren rannalla
Kyläsairaala on saanut jatkosarjan Sairaala meren rannalla (The Royal Today), jossa seurataan sairaalan nykyajan tapahtumia. Sarjaa on tehty 50 puolen tunnin osaa vuonna 2008. Suomessa sarjaa on esittänyt SuomiTV.

Aiheesta muualla 
 Kyläsairaalan kotisivu 
 Kyläsairaala, Yle
 Yle Areena - Kyläsairaala 

Kyläsairaala, IMDb
The Royal Today, IMDb

 Gareth Hale joins ‘The Royal’ Digital Spy

Brittiläiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
ITV:n televisio-ohjelmat
Mystery Tracks – Archives Vol. 3

Mystery Tracks - Archives Vol. 3 on kitaravirtuoosi Steve Vain kokoelma-albumi.

Kappalelista 

01. Speed    
02: Just Cartilage
03: San-San-Nana-Byoushi
04: Sofa
05: Essence
06: Wipe Out 2000
07: Feathers    
08: Opposites Attract Part 1
09: Misfits
10: Selfless Love
11: Maple Leafs
12: The Murder
13: Opposites Attract Part 2 (The Indulgent Version)

Lähteet

Vuoden 2003 kokoelma-albumit
Mystery Tracks - Archives Vol. 3
Nadja Benaissa

Nadja Benaissa (s. 26. huhtikuuta 1982, Frankfurt am Main) on saksalainen pop-laulaja, joka tuli tunnetuksi yhtenä No Angels -yhtyeen alkuperäisjäsenistä. Hänellä on myös sooloura. Hän on lapsena soittanut pianoa ja huilua. 

No Angels perustettiin Popstars-ohjelmassa vuonna 2000. Yhtyeen ensimmäinen albumi Elle'ments nousi Saksassa listaykköseksi ja myi moninkertaista platinaa. Yhtye kuitenkin ilmoitti lopettavansa toimintansa vuonna 2003.

Benaissa sai vuonna 2004 levytyssopimuksen Universal Recordsilta. 24. tammikuuta 2006 ilmestyi hänen ensilevynsä, soul-vaikutteinen Schritt für Schritt. Singleinä julkaistiin "Es ist Liebe" ja "Ich hab dich". Syksyllä 2005 Benaissa esiintyi Simply Redin kanssa.

No Angels on sittemmin tehnyt comebackin. Ensimmäinen studioalbumi tauon jälkeen ilmestyi vuonna 2007. Vuonna 2008 No Angels kilpaili Euroviisuissa.

Yksityiselämä
Benaissan isä on marokkolainen ja äiti saksalainen. Hänellä on tytär Leila Jamila (s. 1999). Benaissa on HIV-positiivinen, joka selvisi rutiinitarkastuksen yhteydessä hänen tultuaan raskaaksi. Hänet pidätettiin 11. huhtikuuta 2009 epäiltynä viruksen levittämisestä. Hänen väitettiin harrastaneen vuosina 2000–2004 suojaamatonta seksiä kolmen partnerin kanssa kertomatta näille tartunnastaan. Hän myönsi harrastaneensa suojaamatonta seksiä miesten kanssa. Yhden miehen sanottiin saaneen HIV:in. Benaissa kuitenkin vapautettiin vielä huhtikuun aikana. Oikeudenkäynti tapauksesta alkoi elokuussa 2010, ja lopulta Benaissa tuomittiin kahden vuoden ehdolliseen vankeuteen ja 300 tunnin yhdyskuntapalveluun aiemmin vaaditun ehdottoman vankeusrangaistuksen sijaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Saksalaiset laulajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Hallin ilmiö

Hall-ilmiö tai Hallin ilmiö on ilmiö, jossa elektronien kulkusuunta muuttuu kun johdin, jossa kulkee sähkövirta, tuodaan magneettikenttään kohtisuorassa kenttään nähden. Hall-jännite  on jännite, joka syntyy kohtisuoraan virransuunnalle ja magneettikentälle. Ilmiön huomasi Edwin Hall vuonna 1879 työskennellessään ohuen kultakalvon kanssa. Myöhemmin ilmiön on todettu esiintyvän myös puolijohteilla.

Voimaa, joka saa aikaan Hall-ilmiön, kutsutaan Lorentzin voimaksi. Voima vaikuttaa elektroniin, joka kulkee magneettikentän  läpi, seuraavan kaavan mukaan

missä  on Lorentzin voima (magneettinen voima),  alkeisvaraus ja  elektronin nopeus.

Hall-ilmiö metalleilla 
Otetaan tarkasteltavaksi suorakulmion muotoinen metallinen johde, jonka pituus on , leveys  ja paksuus . Valitaan sähkövirran kulkusuunnaksi x-akselin positiivinen suunta ja asetetaan magneettikenttä z-akselin suuntaiseksi. Elektronien ajautuessa magneettisen voiman vaikutuksesta johteen laitaan, syntyy johteen reunojen välille sähkökenttä, joka on vastakkaissuuntainen magneettiselle voimalle. Syntynyt sähkökenttä kumoaa magneettisen voiman vaikutuksen, ja tämän seurauksena elektronit kulkevat jälleen suoraan johteessa. Aika, joka tarvitaan tasapainon saavuttamiseksi on luokkaa 0,01 ps. magneettisen voiman kumoavaa sähkökenttää kutsutaan Hall-kentäksi.

Käyttämällä sähkövirran tiheyden määritelmää sekä tietoa, että jännite on Ed, missä d on potentiaalipisteiden välinen etäisyys, saadaan kaava Hall-jännitteelle

missä  on johteessa kulkeva virta ja n elektronien tiheys.

Hall-jännite esitetään yleensä muodossa

missä  on Hall-kerroin.

Hall-kertoimesta on tärkeää huomata, että se on kääntäen verrannollinen varauksenkuljettajien tiheyteen. Metalleissa on paljon varauksen kuljettajia, ja Hall-kertoimet näin ollen pieniä. Kullalla ja kuparilla  on suuruusluokkaa .

Hall-ilmiö puolijohteilla
Puolijohteissa sähkövirran kuljetukseen osallistuvat elektronien lisäksi myös aukot, joten molemmat varauksenkuljettajat on otettava huomioon laskettaessa Hall-jännitettä. Otetaan tarkasteltavaksi samanlainen suorakaiteen muotoinen puolijohdepala, kuin tarkasteltaessa ilmiötä metalleilla. Valitaan myös koordinaatisto samalla tavalla. Lähtemällä liikkeelle Lorentzin voiman kumoavasta jännitteestä ja laskemalla elektronien sekä aukkojen virta x-akselin suuntaan tasapainotilassa, saadaan johdettua kaava Hall-kertoimelle.

Kaavassa  on aukkojen tiheys,  aukkojen liikkuvuus,  elektronien tiheys ja  elektronien liikkuvuus.

N-tyypin puolijohteille, joilla n >> p, Hall-kerroin supistuu muotoon, joka on sama kuin metalleilla. Enemmistövarauksen kuljettajina toimivat elektronit, joten Hall-kerroin on negatiivinen.

P-tyypin puolijohteilla taas aukkojen tiheys on paljon suurempi kuin elektronien tiheys (p >> n), ja Hall-kerroin on

Katso myös
 Kvantti-Hall-ilmiö

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Science World artikkeli

Sähkömagnetismi
Sandy Mölling

Sandy Mölling (s. 27. huhtikuuta 1981, Wuppertal) on saksalainen poplaulaja, joka tuli tunnetuksi No Angels -yhtyeen jäsenenä alun perin vuosina 2000–2003. Yhtye teki sittemmin comebackin ja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa tauon jälkeen vuonna 2007. Möllingillä on myös sooloura.

Diskografia (sooloura)

Albumit 
 Unexpected (2004) # 13
 Frame of Mind (2006) # 53

Singlet 
 "Unnatural Blonde" (2004) # 8
 "Tell Me" (2004) # 10
 "Unexpected" (2005) # 29
 "Crash" (2006) # 24
 "Living Without You" (2006) # 36

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut

Saksalaiset laulajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Veikko Ihamuotila

Veikko Artturi Ihamuotila (17. helmikuuta 1911 Helsinki − 2. helmikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen agronomi, MTK:n puheenjohtaja sekä maa- ja metsätalousministeri Keijo Liinamaan virkamieshallituksessa 171 vuorokauden ajan vuonna 1975.

Agronomi Ihamuotila oli monien maa- ja metsätalouden osuustoiminnallisten järjestöjen, yritysten ja etujärjestöjen pitkäaikainen puheenjohtaja.

Hänen johdollaan Maataloustuottajain Keskusliitto (MTK) muodostui voimakkaaksi etujärjestöksi, joka pyrki takaamaan maanviljelijöille ja metsänomistajille vähintään saman ansiotulokehityksen kuin teollisuustyöntekijöille ja palveluammattien harjoittajille.

Ihamuotila oli naimisissa Anna-Liisa Koukin kanssa, ja heidän lapsensa ovat Risto Ihamuotila, Jaakko Ihamuotila, Matti Ihamuotila, joka oli valtionyhtiö Tieteen tietotekniikan keskus OY:n (CSC) ensimmäinen toimitusjohtaja vuodesta 1993 vuoteen 2004, sekä Anna-Leena Verkasalo. Lapset varttuivat Histan tilalla Nuuksiossa, jossa perhe asui. Veikko Ihamuotila kehitti Histan tilaa voimakkaasti mm. salaojittamalla kaikki tilan pellot. Kartanossa oli parhaimmillaan hänen aikanaan yli 50 lypsylehmää. Histan tila toimi silloin harjoittelutilana, jossa useat agronomit hankkivat käytännön kokemuksensa. Histan tila on edelleen Ihamuotiloiden hallussa, ja se on ollut suvun hallussa jo yli sata vuotta.

Veikko Ihamuotilalle myönnettiin vuonna 1976 ministerin arvonimi, ja seuraavana vuonna hänet vihittiin maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtoriksi.


Teoksia
 Pellonraivauksesta, 1941.
 Kettulan kaikuja, 1979.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 
 

 

Suomen maa- ja metsätalousministerit
Suomalaiset maatalouden etujärjestöjen johtajat
Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto
Vanessa Petruo

Vanessa Anneliese Petruo (s. 23. lokakuuta 1979 Berliini) on saksalainen poplaulaja. Hänen uransa alkoi vuonna 2000 yhtyeessä No Angels. Yhtye hajosi vuonna 2003, eikä Petruo enää liittynyt siihen myöhemmän comebackin yhteydessä.

No Angelsin hajoamisen jälkeen Vanessa Petruo suuntautui sen sijaan soolouralle. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa Mama Lilla Would julkaistiin marraskuussa 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut

Saksalaiset laulajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Speden tee-se-itse TV

Speden tee-se-itse TV on Spede Pasasen tuottama ja Kolmostelevisiolla vuosina 1990-1992 esitetty viihdeohjelma, joka esitteli kotivideokatkelmia. Ohjelmaa juonsi Spede sekä Arja Koriseva ja Lasse Norres. Ohjelmassa nähtiin myös näyttelijä Jukka Puotilan imitaatioita. 

Spede Pasanen
Viihdeohjelmat
Máxima

Kuningatar Máxima (syntymänimeltään Máxima Zorreguieta Cerruti, s. 17. toukokuuta 1971 Buenos Aires, Argentiina) on Alankomaiden kuninkaan Willem-Alexanderin puoliso.

Tausta 

Máxima Zorregueita Cerruti on isänsä puolelta etäistä sukua Portugalin kuningas Alfonso III:lle ja muille Portugalin kuninkaallisille.

Hän syntyi Buenos Airesissa Jorge Horacio Zorreguieta Stefaninin ja Maria del Carmen Cerruti Carricartin perheeseen. Hänellä on yksi sisar ja kaksi veljeä sekä kolme sisarpuolta. Hänen isänsä toimi maatalousministerinä Jorge Videlan sotilasdiktatuurin aikana vuosina 1976–1981. Máxima opiskeli Universidad Católica Argentinassa ja valmistui vuonna 1995, jonka jälkeen hän työskenteli investointipankkiirina Argentiinassa, New Yorkissa ja Euroopassa.

Kruunuprinssi Willem-Alexander 
Máxima tapasi prinssi Willem-Alexanderin huhtikuussa 1999 Sevillassa, Espanjassa. Máxima työskenteli tuolloin  brittiläisessä investointipankissa. Heidän suhteensa aiheutti Máximan isän taustan vuoksi suurta kohua Alankomaissa. Pari sai kuitenkin kuningatar Beatrixin ja tämän puolison Claus von Amsberg hyväksynnän suhteelleen. 

Prinssi Willem-Alexander ja Máxima Zorreguieta Cerruti kihlautuivat 30. maaliskuuta 2001. Máxima sai Alankomaiden kansalaisuuden toukokuussa 2001. Pari avioitui 2. helmikuuta 2002, jolloin Máxima sai prinsessan arvonimen. Hänen isänsä taustan takia morsiamen vanhemmat eivät osallistuneet hääjuhlaan.  Máximasta on myöhemmin tullut yksi Alankomaiden kuningashuoneen suosituimmista jäsenistä. 

Kuningatar Máximalla ja kuningas Willem-Alexanderilla on kolme tytärtä, kruununprinsessa Catharina-Amalia (s. 7. joulukuuta 2003), prinsessa Alexia (s. 26. kesäkuuta 2005) ja prinsessa Ariane (s. 10. huhtikuuta 2007). Lapset käyvät tavallista koulua ja puhuvat kotona hollantia, vaikka ovat oppineet jonkin verran espanjaa äidiltään.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alankomaiden kuninkaalliset
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Rafael Alberti

Rafael Alberti Merello (16. joulukuuta 1902 – 28. lokakuuta 1999) oli espanjalainen runoilija. 

Alberti syntyi ja kuoli El Puerto de Santa Maríassa. Hän suunnitteli alun perin taidemaalarin uraa, mutta julkaisi ensimmäiset runokokoelmansa 1920-luvun lopussa ja päätti omistautua tälle alalle. 

Alberti oli Ryhmä 27 -runoilijaryhmän jäsen. Hän sai lisäksi vaikutteita Luis de Góngoran tuotannosta muun muassa kokoelmassaan Cal y canto (1929). 

Albertin teoksista tuli 1930-luvulla poliittisesti kantaaottavia. Hän kuului Espanjan toisen tasavallan aikana kommunistiseen puolueeseen, mutta pakeni Argentiinaan Francisco Francon noustua valtaan vuonna 1939. Asuttuaan useissa Euroopan kaupungeissa, kuten Pariisissa ja Roomassa, hän palasi Espanjaan 27. huhtikuuta 1977. 

Runojen lisäksi Alberti julkaisi muun muassa näytelmiä ja omaelämäkerran. 

Hänelle myönnettiin Miguel de Cervantes -palkinto 1983 ja Leninin rauhanpalkinto 1965.

Annukka Peuran mukaan Alberti edustaa klassisia espanjalaisia ritarihyveitä: kestävyyttä ja lujamielisyyttä.

Suomennettuja runoja antologioissa
 Hyvä enkeli, suom. Aale Tynni. Julkaisussa: Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, s. 1045 (WSOY 1974 ISBN 951-0-06216-2, WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8)
 Hyvä enkeli, suom. Tarja Roinila. Julkaisussa: Maailman runosydän (WSOY 1998 ISBN 951-0-22134-1), s. 755.
 Jos kuolisi ääneni maalla, suom. Aale Tynni. Julkaisussa: Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, suom. s. 857 (WSOY 1957), s. 1043−1044 (WSOY 1974 ISBN 951-0-06216-2, WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8) ja julkaisussa: Vain unen varjo: kaipuun ja surun runoja (Otava 1997 ISBN 951-1-15017-0), s. 17.
 On kyyhkynen erehtynyt, suom. Aale Tynni. Julkaisussa: Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, s. 857 (WSOY 1957); s. 1043 (WSOY 1974 ISBN 951-0-06216-2, WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8).
 Madrid, kunnian pääkaupunki, suom. Matti Rossi, Julkaisussa: Kulttuurivihkot, 1975; nro 6; s. 63.
 Sota on päättynyt: katkelmia, suom. Matti Rossi, Julkaisussa: Kulttuurivihkot, 1975; nro 6; s. 61−62. (Kokoelmasta Entre el clavel y la espada, 1941).
 Härkä meressä, suom. Matti Rossi. Julkaisussa: Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä (Tammi 1989 ISBN 951-30-6787-4), s. 15−16.
 Pietarinkirkko, suom. Anna-Maija Raittila, Julkaisussa: Suurempi kuin sydämeni: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa (Kirjapaja 1982 ISBN 951-621-339-1), s. 104. (Kokoelmasta Dios en la poesia actual, Biblioteca de Autores Cristianos, Madrid 1976)
 Astun sisälle, Herra, suom. Anna-Maija Raittila. Julkaisussa: Suurempi kuin sydämeni: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa (Kirjapaja 1982 ISBN 951-621-339-1), s. 103. (Kokoelmasta Dios en la poesia actual, Biblioteca de Autores Cristianos, Madrid 1976)
 Tyrtaios, suom. Eeva-Liisa Manner julkaisussa: Runoja 1956−1977 (Tammi 1980 ISBN 951-30-5166-8), s. 233. ja julkaisussa: Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa (Otava 1991 ISBN 951-1-11447-6), s. 241.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Espanjalaiset runoilijat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Miguel Delibes

Miguel Delibes (17. lokakuuta 1920 Valladolid, Espanja – 12. maaliskuuta 2010 Valladolid) oli espanjalainen kirjailija ja Espanjan kuninkaallisen akatemian (Real Academia Española) jäsen. 

Delibes sai Nadal-palkinnon esikoisromaanillaan La sombra del ciprés es alargada (1947). Hän julkaisi romaanien lisäksi novelleja. Esikoisromaanin (ohjaaja Luis Alcoriza, 1990) lisäksi useista hänen teoksistaan on tehty elokuvia. 

Cinco horas con Mario on hänen tunnetuin teoksensa. Siitä on tehty teatterimonologi ja näytelmäelokuva. Teoksia on käännetty yli 30 kielelle, ei kuitenkaan suomeksi. Espanjan kieltä huoltavan akatemian jäsenenä hänen vastuullaan oli e-kirjain.

Delibes opiskeli lakia ja taloustiedettä ja toimi vuodesta 1945 kauppaoikeuden professorina Valladolidin yliopistossa. Hän työskenteli myös journalismin alalla mutta joutui jättämään päätoimittajan tehtävät arvosteltuaan Francisco Francon politiikkaa. Hänelle myönnettiin vuonna 1993 Miguel de Cervantes -palkinto. 

Delibes kirjoitti parikymmentä romaania ja lisäksi luontoa ja metsästystä koskevia teoksia. Viimeisestä romaanistaan, ainoasta historiallisesta romaanistaan El Hereje (1998), hän sai valtionpalkinnon. Sen jälkeen Delibes kirjoitti vielä teoksen La tierra herida (2005), jossa kirjailija keskustelee biologipoikansa kanssa ilmastonmuutoksesta.

Delibesiltä leikattiin paksusuolen syöpä vuonna 1998. Hän on sanonut, että leikkaus pelasti hänen henkensä mutta tappoi kyvyn kirjoittaa.

Lähteet 

Espanjalaiset kirjailijat
Espanjan akatemian jäsenet
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Rosalynn Carter

Eleanor Rosalynn Smith Carter (s. 18. elokuuta 1927) on Jimmy Carterin aviopuoliso. Hän oli Yhdysvaltain ensimmäinen nainen miehensä toimiessa 39. Yhdysvaltain presidenttinä vuosina 1977–1981. 

Eleanor Rosalynn Smith syntyi Georgian osavaltiossa Frances Allethea Murrayn ja Edgar Smithin neljästä lapsesta vanhimmaksi. Isä kuoli leukemiaan tyttären ollessa 13-vuotias. Smith ja Carter avioituivat Plainsissa 7. heinäkuuta 1946. Pari sai neljä lasta:

 John William “Jack” Carter (s. 1947) 
 James Earl “Chip” Carter III (s. 1950) 
 Donnell Jeffrey “Jeff” Carter (s. 1952) 
 Amy Lynn Carter (s. 1967) 

Jimmy Carterin ura laivastossa saneli perheen asuinpaikan, ensimmäisen seitsemän avioliittovuoden aikana heidän osoitteinaan olivat Norfolk, Virginia, Philadelphia, Pennsylvania, New London, Connecticut, Pearl Harbor, Hawaii, San Diego, Kalifornia sekä Provincetown, Massachusetts. 

Kuvernöörin rouvana Rosalynn Carter keskittyi parantamaan mielenterveyspotilaiden, kehitysvammaisten ja muiden huono-osaisten asemaa Georgian osavaltiossa.

Jimmy Carterin pyrkiessä presidentiksi Rosalynn Carter osallistui vaalityöhön ennennäkemättömällä tarmolla. Hän matkusti kahden vuoden ajan ympäri Yhdysvaltoja esittelemässä miehensä näkemyksiä. Samoin vuoden 1980 vaaleissa Rosalyyn Carter teki kaikkensa edistääkseen miehensä uudelleenvalintaa.

Rosalynn Carter kelpuutettiin vuonna 2001 National Women's Hall of Fameen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Jimmy Carter
Pytalovo

Pytalovo (, ) on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Velikajajokeen laskevan Utrojan rannalla 102 kilometriä Pihkovasta lounaaseen. Kaupunki on Pytalovon piirin keskus. Sen alueella haarautuvat Pihkovasta Riikaan ja Väinänlinnaan johtavat rautatiet. Asukkaita on 6 500 henkeä (vuonna 2006).

Pytalovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1782. Neuvosto-Venäjän ja Latvian välisen vuoden 1920 rauhansopimuksen mukaan Pytalovo ympäröivine alueineen liitettiin Latviaan. Vuodesta 1925 lähtien nimenä oli Jaunlatgale. Vuonna 1933 siitä tuli kaupunki ja vuonna 1938 se sai uuden nimen Abrene.

Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1944 Neuvostoliitto siirsi rajaa Latvian ja Venäjän neuvostotasavaltojen välillä siten, että kaupungista ympäristöineen tuli osa Venäjään kuuluvaa Pihkovan aluetta. Tästä Pytalovon piiristä käytiin kiistaa uudelleen itsenäistyneen Latvian ja Venäjän välillä Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuodesta 1991. Vuonna 2007 maat allekirjoittivat rajasopimuksen, jonka mukaan alue kuuluu Venäjälle.

Kaupungin nähtävyyksiä ovat vuonna 1930 rakennettu uusvenäläistä tyyliä edustava Pyhän Nikolaoksen kirkko sekä seudun historiaa esittelevä Kansojen ystävyyden museo.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pytalovon kotisivut 
 Pytalovon piiri Pihkovan alueen sivustolla 

Pihkovan alueen kaupungit
Pytalovon piiri
Merrasjärvi (Lahti)

Merrasjärvi  on Päijät-Hämeessä Lahdessa Kilpiäisen itäpuolella sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 24 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee Mukkulan alueella Soltin kaupunginosassa. Sen uimarannalle kertyy Lahden keskikaupungilta matkaa noin viisi kilometriä. Merrasjärven vedenlaatu on välttävä ja ympäristö sangen likainen. Rannan läheisyydessä toimii matonpesupaikka. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. 
Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä. Merrasjärven rannalta lähtee ulkoilureitti Pesäkallion virkistysalueen kautta Holmaan, Kytölään ja Takkulaan. Merrasjärven liittymässä valtatie 24:llä sijaitsee myös linja-autojen pikavuoropysäkki, jolta pääsee ilman autonvaihtoa pikavuoroilla Helsinkiin, Jämsään, Jyväskylään ja Hartolaan. Vakiovuoroja kulkee Hollolan Paimelaan, Asikkalan Vesivehmaalle ja Vääksyyn sekä Padasjoelle ja Sysmään. Merrasjärven pysäkkiä käyttävät myös Helsinki-Jämsä-Jyväskylä -erikoispikavuorot, jotka kiertävät Lahden keskustan Holman ja Kymijärven ohitustietä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alueella (14.24), jonka Vesijärven lähialueeseen (14.241) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 83,1 metriä mpy. Siihen laskee vain yksi metsäoja. Laskuoja virtaa Kilpiäisen kaupunginosan läpi ja se laskee Vesijärven Enonselkään.

Lähteet 

Vesijärven valuma-alue
Lahden järvet
Roukalahti

Roukalahti on kylä Liperissä, Liperin ja Rääkkylän maantien varrella, Pyhäselän rannalla. Asukkaita on noin 350. Maatalous leimaa kylämaisemaa. Rannoilla on runsaasti kesämökkejä.

Kylän keskeinen paikka on kylätalo, joka on entinen seurojen talo. Talossa on tilava sali, jota vuokrataan juhlien pitopaikaksi. Talon omistaa voimistelu- ja urheiluseura Kivekkäät. Kesällä 2018 siellä toimii kahvio.

Kylän keskuksessa, entisen kaupan tiloissa toimii Roukalahden Kioski-Kahvila. Muita yrityksiä ovat kotileipomo Ranta-Pirtti, koneyrittäjiä, ratsastustalliyritys Teijan majoitus- ja maastotalli, juhla- ja matkailuyitys Roihun tila (Korkeasaari), maatilamatkailu Karvisen kissanpäivät ja mökinvuokrausyrittäjiä.

Roukalahden kesäteatteri toimii kylätalon pihapiirissä. Kesäteatteriin on järjestetty laivaristeilyjä Joensuusta Tutjunniemen Saariston rannan sataman kautta.

Kyläyhdistyksellä on Päivilänmäellä kota ja lintutorni. 

Kylätoimintaa pyörittävät Roukalahden kyläyhdistys, jonka puheenjohtaja on Martti Karvinen, ja Kivekkäät, jonka puheenjohtaja on Heikki Piiroinen.

Aiheesta muualla
Roukalahden kyläyhdistyksen kotisivut

Liperin kylät
Fastmasters

Fastmasters oli kilpa-auto sarja, joka oli tarkoitettu menestyneille yli 50 vuotta vanhoille kuljettajille. Sarja pidettiin kuitenkin vain yhden kerran, vuonna 1993, ja sen voitti Bobby Unser. Kaikki sarjan kilpailut ajettiin Indianapoliksessa samanlaisilla Jaguar XJ-220 -autoilla.

Osallistujat
Bob Akin
Bobby Allison
Donnie Allison
Buddy Baker
Derek Bell
Gary Bettenhausen
Tom Bigelow
Bob Bondurant
Bob Christie
Larry Dickson
Guy Edwards
Vic Elford
Walker Evans
Gene Felton
George Follmer
Harry Gant
Charlie Glotzbach
Paul Goldsmith
Jerry Grant
Dick Greer
Pete Hamilton
Eddie Hill
David Hobbs
Parnelli Jones
Mel Kenyon
Elmo Langley
Fred Lorenzen
Ed McCulloch
Jim McEreath
Hershel McGriff
Paul Newman
Marvin Panch
Benny Parsons
David Pearson
Henri Pescarolo
Tom Pistone
Lennie Pond
Jim Rathmann
Brian Redman
Jody Ridley
Lloyd Ruby
Johnny Rutherford
Troy Ruttman
Dick Simon
Bill Simpson
George Snider
Dick Trickle
Bobby Unser
Rodger Ward
Bob Wollek

Autourheilusarjat
Indianapolisin moottoriurheilu
Piper Laurie

Piper Laurie, oik. Rosetta Jacobs (s. 22. tammikuuta 1932) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Detroitissa Michiganissa ja muutti nuorena Los Angelesiin.

Piper Laurielle myönnettiin vuonna 1987 Emmy-palkinto roolista televisioelokuvassa Promise.

Lauriella on ollut rooleja muun muassa elokuvissa Suurkaupungin hait (1961), Sanaton rakkaus (1986) ja Ruohojen harppu (1995). Hän on ollut kolmesti Oscar-ehdokkaana.

Laurie tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa Twin Peaks, jossa hän esittää Catherine Martellia.

Laurie esitti mielisairaan uskonnollista äitiä Brian de Palman kauhuelokuvassa Carrie ja oli roolistaan ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiekkakupu

Hiekkakupu on höyryveturien kattilan päällä oleva kupumainen hiekkasäiliö, josta lähtevät pyörien väliin päättyvät hiekoitusputket, joilla kiskoille voidaan pudottaa hiekkaa parantamaan pitoa. Raskaassa vaihtotyössä käytetyissä vetureissa oli usein kaksi hiekkakupua. Vanhemmassa kalustossa ja kapearaiteilla järjestelmä toimii painovoimalla. Myöhemmin, kun vetureihin alettiin asentaa paineilmajärjestelmiä, myös hiekoitin siirrettiin toimimaan paineilmalla.  

Alun perin hiekkasäiliöt oli sijoitettu veturin käyntisilltoihin ja hiekkakupuja alettiin asentaa vasta 1870-luvun tienoilla. Muun muassa Suomen Rautatiemuseossa olevan Suomen vanhimman veturin (B1 “Pässi“, Beyer Peacock 1868, 0-4-2st) hiekkasäiliöt ovat käyntisiltojen alapinnassa. Myös nykyaikaisissa sähkö- ja dieselvetureissa hiekkasäiliöt ovat veturin alustassa. Nykyisin hiekkana käytetään säkitettyä hienojakoista rakennushiekkaa.

Jokioisten museorautatiellä  hiekkaa käytetään yleensä sateen jälkeen. Toimivia hiekoituslaitteita on vain kolmessa veturissa eli JR4, JR5 ja LWR6; HKR5:n ja ÄSR1:n loppuun kuluneet hiekoitusputket poistettiin peruskorjauksessa eikä uusia ole toistaiseksi asennettu. Kovjoen museorautatien veturien hiekoituslaitteita ei käytetä, koska rata on mäetön. 

Rautatietekniikka
Höyryveturit
Hiekka
M/S Finntrader

M/S Finntrader () on Finnlines Groupin omistama ro-ro/matkustaja-alus. Se on rakennettu vuonna 1995 Gdańskin telakalla Gdańskissa, Puolassa. Nykyisin aluksella operoi Nordö Link, reitillä Malmö–Travemünde. Finntrader on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Malmö. 

Finntraderin sisaralukset ovat M/S Finnhansa, M/S Finnpartner ja M/S Transeuropa.

Tekniset tiedot 

Pituutta Finntraderilla on 183 metriä, leveyttä 28,7 metriä ja syväys on 7,4 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 33 313 GT ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 10 700 NT. Aluksen lastikapasiteetti on 3 052 metriä. Laivan huippunopeus on 21,3 solmua ja jääluokitus 1A Super. 

Aluksen jäähdytyskonttikapasiteetti on 130. 

Laivan pääkoneina on neljä Zgoda-Sulzer 8ZAL40S -dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 23 040 kilowatin tehon.

Käyttöhistoria 

7. huhtikuuta 1995 alus laskettiin vesille ja 26. lokakuuta alus luovutettiin Finncarriersin omistukseen, joka rekisteröi sen Suo hankki aluksen Helsinkiin. Marraskuussa alus aloitti liikennöinnin reitillä Helsinki–Lyypekki. 1. joulukuuta rouva Elisa Lagerroos kastoi aluksen Helsingissä.

Vuonna 2000 Finntrader rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen Suomeen. Lokakuun alussa 2001 alus siirtyi reitille Helsinki–Travemünde. 8. maaliskuuta 2004 laiva rekisteröitiin Oy Hanseatic Shipping Ab:n omistukseen Helsinkiin. 6. elokuuta 2006 Finntrader oli viimeistä päivää liikenteessä Helsingin ja Travemünden välillä. Samana päivänä alus lähti Travemündesta kohti Puolassa sijaitsevaa Remontowa -telakkaa, jossa alusta kunnostettiin. 8. elokuuta 2006  Finntrader siirtyi Finnlines Shipmanagement Ab:n tilausliikenteeseen. Samalla alus rekisteröitiin Ruotsin alusrekisteriin. 

Finntrader meni jälleen helmikuussa 2007 Remontowa-telakalle Puolaan. Siellä alus konvertoitiin läpiajettavaksi ja siihen lisättiin matkustajapaikkoja. 19. helmikuuta alus siirtyi reitille Malmö–Travemünde.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Fakta om Fartyg – M/S Finntrader 
Finntraderista  Finnlinesin sivuilla 
The ferry site – M/F Finntrader 
Kuvia Finntraderista

Finntrader
Finntraderin
Peroksidi

Peroksidi on yhdiste, joka sisältää yksinkertaisen happi-happi-sidoksen. Peroksidiyhdisteet voivat olla epäorgaanisia, jolloin ne koostuvat kationista ja O22−-anionista, tai orgaanisia peroksideja. Peroksideissa happi ilmenee poikkeuksellisesti hapetusluvulla -I. H2O2, (HOOH), vetyperoksidi on esimerkki peroksidista. 

Kansanomaisesti peroksidi-sana on tunnettu hiustenvaalennuksessa ja -valkaisussa ja mm. käsitteessä peroksidiblondi.

Peroksideja 
Bariumperoksidi (BaO2) CAS-numero 1304-29-6
Bentsoyyliperoksidi eli dibentsoyyliperoksidi (C14H10O4) CAS-numero 94-36-0
Dikumyyliperoksidi (C18H22O2) CAS-numero 80-43-3
Di-tert-butyyliperoksidi (C8H18O2) CAS-numero 110-05-4
Natriumperoksidi (Na2O2) CAS-numero 1313-60-6
Studtiitti (UO4·4(H2O) Uranyyliperoksidimineraali
Vetyperoksidi (H2O2) CAS-numero 7722-84-1

Katso myös 
Orgaaniset peroksidit
Peroksihapot

Anionit
Oksidit
Sointu (äänilevytehdas)

Sointu oli ensimmäinen yksityinen äänilevyjen valmistaja ja julkaisija Suomessa. Sen perustivat Turkuun vuonna 1938 Herman Weber ja Fredrik Seeger.

Äänitykset tapahtuivat muun muassa Turussa vapaapalokunnan tiloissa. Usko Kemppi oli heidän hovisäveltäjänsä, sanoittaja ja orkesterin kokooja. Saksalainen insinööri Dargatz valvoi äänityksien onnistumista. Silloin ei luotettu kaupungin sähkölaitoksen virran tasaisuuteen ja siksi rakennettiin laite joka pyöritti vahamassalevyjä oikealla nopeudella. Turun VPK:n talon akustiikka tuotti hankaluuksia, siksi tarvittiin avuksi kankaita ja korkkimattoa.

Turun Tähtituotanto on uudelleenjulkaissut Sointu-iskusäveliä CD:llä. Sointu-levymerkki on nykyään Turun Tähtituotannon käytössä ja omistuksessa.

Ensimmäinen Sointu-orkesteri

Soittajina ensimmäisillä levyillä olivat:
 Martti Lohikoski, trumpetti
 Urho Johansson, trumpetti
 Reino Nordgren, saksofoni
 Walter Rautalin, saksofoni
 Vilho Roinila, viulu
 Reino Alvessalo, viulu
 Viljo Armio, viulu
 Erkki Peso, piano
 Asser Paasimaa, hanuri
 Pentti Hurma, kitara
 Hilding Backström, basso
 Antero Hytinkoski, lyömäsoittimet

Laulusolistit ensimmäisillä levyillä
 Arvi Hänninen
 Reino Armio
 Alpo Viika
 Aune Vihriälä
 Martti Lohikoski

Lähteet
 Sointu CD 1938–1939 osa 1 kansiteksti

Aiheesta muualla
 Kuva tehtaasta ulkoa päin 

Suomalaiset levy-yhtiöt
Tankkiveturi

Tankkiveturi on höyryveturi, jonka vesitankit ja polttoainetila on sijoitettu itse veturiin perässä vedettävän tenderin sijaan. Veturin vesi höyrystetään kuitenkin tulipesässä olevan avotulen avulla normaalin höyryveturin tapaan, eikä sitä tule sekoittaa höyrysäiliöveturiin (: tuleton veturi). 

Tankkiveturin tunnistaa pyörästömerkinnän lopussa olevasta kirjainkoodista:  T kun kysymyksessä on normaalein sivutankein varustettu tankkiveturi, jos veturissa on kattilan päälle sijoitettu ns. satulatankki kyseinen kirjaintunnus on st ja jos tankki on rungon sisälle kattilan ja hytin alle sijoitettu runkotankki lyhenne on wt. Harvinaisin malli, jollainen oli mm. Jokioisten rautatien kahdessa ensimmäisessä Porter-veturissa, oli polttoainetilan yhteyteen sijoitettu takatankki jonka koodi on rt.

Tenderivetureissa ei kyseistä kirjainkoodia ole.  

Joskus tankkiveturiin saattoi kuulua lisänä toimintasädettä lisäävä pienikokoinen polttoaine- ja vesivaunu eli tenderi. Tällöin puhuttiin puolitenderiveturista  ja pyörästöä ilmaisevan lukusarjan takana oli kirjainlyhenne wtt 

Tankkivetureita käytettiin lyhyillä matkoilla ja järjestelijänä. Tankkiveturi, joka yleensä kulki yhtä hyvin kumpaankin suuntaan, oli erittäin suosittu kapearaiteisilla rautateillä, joilta huomattavalta osalta puuttui veturin kääntömahdollisuus - tai, kuten Jokioisten rautatiellä, radan profiilin vuoksi veturia ei edes saanut kääntää eli se ajoi aina takaperin toiseen suuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rautatiekalusto
Arzamas

Arzamas on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Kaupungin asukasluku  vuonna 2010 oli noin 108 000.

Arzamasin teollisuus valmistaa instrumentteja, radioita, panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja ja muita erikoisajoneuvoja. Kaupungissa on myös tislaamo.

Historia
Iivana Julma perusti Arzamasin vuonna 1578 mordvien asuttamalle alueelle. Vuonna 1737 paikkakunnalla oli 7 000 asukasta, kun siitä tuli Moskovaan johtavan tien tärkeä kuljetuskeskus. Paikka oli tunnettu hanhistaan, sipuleistaan ja nahkatöistään.

Katariina Suuri antoi Arzamasille vuonna 1781 viralliset kaupunkioikeudet. 1800-luvun alkupuolella kaupungissa oli yli kaksikymmentä kirkkoa ja katedraalia. Kaupunki jouduttiin rakentamaan uudelleen 1812 Napoleonin jäljiltä. Uudelleenrakennuksessa käytettiin empiretyylistä arkkitehtuuria.

Heikki Paasosen mukaan kaupungin nimi johtunee sanasta erźa (“ersäläinen”). Nimen on myös ehdotettu liittyvän mordvalaiseen sanaan arśema (“ajatus, ajattelu”).

Kaupungissa toimi 1802–1862 Aleksandr Stupinin taidekoulu, ja monet kuuluisat venäläiset opiskelivat siellä, mm. Vasili Perov.

Katso myös 
 Arzamas-16

Lähteet

Aiheesta muualla 

Nižni Novgorodin alueen kaupungit
Arto Hammar

Arto Hammar (s. 26. joulukuuta 1960 Kisko) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja, joka on vuonna 1978 alkaneella urallaan ohjastanut yli 800 voittoa. Hammar on toiminut valmentajana Turussa Metsämäen raviradalla vuodesta 2007 lähtien.

Vuonna 2013 Hammar ohjasti ravikuningattaren tittelin Kuopion kuninkuusraveissa tammalla Marimin.. Viime aikojen menestyshevonen on ollut suomenhevosori Sheikki.

Arto Hammar asuu Salon Suomusjärvellä ja hänellä on viisi lasta.

Lähteet 
Suomen Hippoksen tilastot

Viitteet

Suomalaiset raviohjastajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset ravivalmentajat
Ari Kela

Ari Kela (s. 28. elokuuta 1958) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Lempäälässä. Hänellä on A-ajolupa ja D-lisenssi. Vuoden 2013 loppuun mennessä hän on ohjastanut 10 827 ravilähtöä, joista hän on voittanut 1 188 lähtöä. Palkintorahoja hän on voittanut yli 3 miljoonaa euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset raviohjastajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Käänteisosmoosi

Käänteisosmoosi (, RO) on prosessi, jossa paineen avulla pakotetaan liuotin (yleensä puhdas vesi) liikkumaan puoliläpäisevän kalvon läpi väkevämmästä liuoksesta laimeampaan päin eli osmoosiin nähden väärään suuntaan. Käänteisosmoosia on käytetty 1970-luvulta asti veden puhdistamiseen, suolattoman veden tekemiseen merivedestä sekä erityisen puhtaan veden valmistamiseen lääketieteen  teollisuuden ja muihin tarpeisiin. 

Puhtaan veden erottamiseksi merivedestä tarvitaan paine, joka on suurempi kuin meriveden aiheuttama osmoottinen paine, joka on noin 29 kPa. Käänteisosmoosilaitteistolla saadaan 95 % suoloista pois. Se riittää hyvin esimerkiksi veneilijöiden juomavesitarpeisiin.

Käänteisosmoosin avulla voidaan myös tehdä viinistä tai oluesta alkoholitonta. Prosessissa alkoholipitoinen neste laitetaan astiaan, jossa olevan puoliläpäisevän kalvon toisella puolella on vettä. Paineen avulla pakotetaan vesi ja alkoholi kulkemaan väärään suuntaan eli väkevämmästä laimeampaan. Tämän jälkeen vedestä tislataan alkoholi pois ja vesi palautetaan alkuperäiseen nesteen jäännökseen. Menetelmä säästää esimerkiksi viinin herkkiä aromeita ja makuaineita, koska viiniä ei tarvitse kuumentaa. Käänteisosmoosin avulla voidaan myös tehdä tiivisteitä tuoremehusta ilman mehun aromeita tuhoavaa kuumennusta.

Sotkamossa sijaitseva Talvivaaran kaivos on teollisessa mitassa käänteisosmoosia prosessivesiensä hallintaan käyttävä kemianteollisuuslaitos. Talvivaarassa sitä käytetään prosessivesien kierrätyksen tehostamiseen ja veden loppuneutralointiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 

Biokemia
Spermapankki

Spermapankki on laboratorio tai laitos, jossa säilytetään siemennestettä myöhempää keinohedelmöitystä varten. Ensimmäiset kaksi spermapankkia perustettiin Iowa Cityyn Yhdysvaltoihin ja Tokioon Japaniin vuonna 1964. Eläinten siemennestesäilytyksestä puhuttaessa käytetään myös termiä siemenpankki.

Spermapankit myös mahdollistavat ihmisten valita millaisia perintötekijöitä he haluavat perillisilleen.

Siemenneste varastoidaan pieniin koeputkiin, jotka jäädytetään nestemäiseen typpeen pitkää varastointiaikaa varten. Näin siemennesteen säilyvyys voi kuitenkin pysyä käyttökelpoisena jopa 20 vuotta.

Suomessa toimii spermapankki Turussa, Oulussa ja Helsingissä.

Lähteet

Keinohedelmöitys
Merguisaaret

Merguisaaret ovat Myanmarille kuuluva saaristo Andamaanienmeressä Myanmarin eteläisimmän kärjen länsirannikolla. 

Brittiläiset maantieteilijät kartoittivat saariryhmää siirtomaa-ajalla a heidän mukaansa saaristoon kuuluu yhteensä 804 saarta. Saariryhmä alkaa suurpiirteisesti Myeikistä Tanintharyin alueelta pohjoisessa ja jatkuu etelään aina Myanmarin ja Thaimaan vastaiselle rajalle. Saariryhmän suurin saari on Kadan Kyun Myeikiä vastapäätä. 

Saariryhmä on mokenien etnisen ryhmän kotiseutua, jotka tunnetaan myös merimustalaisina. Alueelle on kehittynyt jonkin verran ekoturismia, mutta kaiken kaikkiaan saariryhmä on varsin eristäytynyt muusta maailmasta. Osalla saarista on kalkkikiviluolia, joissa pesii jaavansalangaaneja. Lintujen pesiä kerätään perinteiseen kiinalaiseen keittiöön kuuluvan pääskysenpesäkeiton valmistamista varten. Ympäröiviltä vesiltä löytyy myös helmisimpukoita. Ylikalastus on muodostunut ongelmaksi saariston lähialueilla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.mergui.org/

Myanmarin maantiede
Lestijärvi (järvi)

Lestijärvi on Lestijärven kunnassa sijaitseva Keski-Pohjanmaan suurin järvi. Järvi on lähes 13 kilometriä pitkä ja 8 kilometriä leveä. Järven pinta-ala on 64,7 neliökilometriä, ja se on Suomen 64. suurin järvi. Järven pinta on 140,7 metriä merenpinnan yläpuolella.

Järvi on yleismuodoltaan soikea, mutta luoteisrannan Hiidenniemi ja kaakkoisrannan Itäniemi jakavat sen osittain kahdeksi seläksi. Järvi on varsin matala. Syvin kohta (7 metriä) sijaitsee Itäniemen luoteispuolella. Varsin vähäsaarisen järven lounaisosassa on pieniä saaria, suurimmat ovat Nevansaari (31 ha) ja Vasikkasaari (18 ha). Lestijärvi on lähellä Suomenselän vedenjakajaa, ja sen valuma-alue on suppea. Järvi laskee Pohjanlahteen Lestijokea pitkin. Joki alkaa järven pohjoisimmasta kohdasta Kiiskilänlahden perukasta. Lestijärven kirkonkylä sijaitsee järven länsirannalla. 

Lestijärvi valittiin Keski-Pohjanmaan maakuntajärveksi vuonna 2011 järjestetyssä valtakunnallisessa maakuntajärviäänestyksessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Lestijärven järvet
Lestijoen vesistö
Täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto

Täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto (, lyh. FGBMFI) on yhteiskristillinen kansainvälinen liikemiesjärjestö, jonka tavoitteena on rohkaista miehiä toimimaan aktiivisesti omissa kristillisissä seurakunnissaan. Suomessa järjestö toimii nimellä Suomen täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto (Stelk).

Historia 
Järjestön perusti Los Angelesissa Yhdysvalloissa armenialaista sukujuurta oleva Demos Shakarian vuonna 1951. Järjestön omien tietojen mukaan se vuonna 2007 toimi 150 maassa levittyään 2000-luvun alussa voimakkaasti etenkin Afrikassa, Aasiassa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa.

Järjestö julkaisee Voice-lehteä, jota on julkaistu eri kielillä. Järjestön kansainvälisenä johtajana toimii Demos Shakarianin poika Richard Shakarian.

Toiminta
Järjestö korostaa, että se ei ole seurakunta, vaan että sen tarkoituksena on evankelioinnin lisäksi toimia uskoon tulleiden aktivoimiseksi seurakunnalliseen toimintaan. Eri paikkakunnilla itsenäisesti toimivat osastot kokoontuvat itse valitsemaansa ajankohtaan ja sopivaksi katsotulla tiheydellä, tyypillisesti kerran viikossa – kerran kuukaudessa. Järjestö on avoin kaikille sen toiminnasta kiinnostuneille miehille. Tunnusomaista on maallikoiden aktiivinen toiminta. Toiminta-ajatus painottaa jäsenten henkilökohtaisen tunnustuksen ja kokemusten jakamista siitä, miten usko Jeesukseen Kristukseen on muuttanut heidän elämänsä. Hengelliseltä suuntaukseltaan järjestö julistaa ”täyttä evankeliumia”, johon kuuluu esimerkiksi Pyhän Hengen jakamat armolahjat (ks. myös karismaattinen liike).

Suomessa 
Ensimmäinen yritys aloittaa toiminta Suomessa tapahtui 1970-luvulla. STELKin toiminta vakiintui kuitenkin vasta vuonna 1980. 1990-luvulla Stelk-Finland ry:n pitkäaikaisena liittohallituksen puheenjohtajana toimi Pertti Jotuni, joka liittyi toimintaan 1980-luvun lopulla. Vuonna 2007 liittohallituksen puheenjohtajana toimii Tarmo Mäyränen.

Vuonna 2009 Stelk-osastoja toimi 14 paikkakunnalla. Säännöllisesti kokoontuivat Espoon, Helsingin, Jyväskylän, Kouvolan, Kuopion, Lahden, Nastolan, Porin, Tampereen, Turun, ja Valkeakosken osastot. Forssassa ja Mikkelissä toiminta on alkamassa.

Järjestön suomenkielinen lehti on myös nimeltään Voice. Lehti on suomennettu versio amerikkalaisesta esikuvastaan ja ilmestyy epäsäännöllisesti.

Kirjallisuutta

Katso myös 
Gideons International

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Full Gospel Business Men’s Fellowship International kansainväliset kotisivut
 Suomen täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto – Stelk Finland ry:n suomalaiset kotisivut

Kansainväliset järjestöt
Evankelis-kristilliset järjestöt
Leonid Slutski

Leonid Eduardovitš Slutski (, s. 4. tammikuuta 1968) on Venäjän valtionduuman edustaja ja sen ulkoasiainkomitean (valiokunnan) ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hän on Moskovan yliopiston kansainvälisten suhteiden taloudellisten kysymysten osaston dekaani.

Leonid Slutski toimi Pronssisoturi-kiistan aikana Venäjän duuman valtuuskunnan jäsenenä. Ryhmä vieraili 30. huhtikuuta 2007 – 1. toukokuuta 2007 Tallinnassa. Ryhmää johti Nikolai Kovalev. Ennen Moskovan lentokentältä lähtöä, valtuuskunta vaati Viron hallituksen eroa.  
Tallinnassa ryhmä lievensi kannanottoja ja Nikolai Kovalev väitti Viron hallituksen erovaatimuksen olleen edustaja Leonid Slutskinin yksittäinen kannanotto.

Lähteet

Aiheesta muualla
Valtakunnan Duuma, jäsenet   
Leonid Slutskin verkkosivut  

Venäläiset poliitikot
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
The Descent – loukussa

The Descent – loukussa on Neil Marshallin käsikirjoittama ja ohjaama kauhuelokuva vuodelta 2005.

Elokuvalle on tehty vuonna 2009 ensi-iltansa saanut jatko-osa The Descent – loukussa 2, jonka ohjasi Jon Harris. Samoja näyttelijöitä jatko-osassa ovat vain Shauna Macdonald Sarahina ja Natalie Jackson Mendoza Junona.

Juoni 

Sarah menettää aviomiehensä ja tyttärensä auto-onnettomuudessa. Vuosi sen jälkeen hän lähtee viiden ystävättärensä kanssa tutkimaan vuoristossa sijaitsevaa luolaa. Luolan suuaukko romahtaa ja ryhmän on löydettävä toinen ulospääsy. Pian he kuitenkin huomaavat, etteivät he ole luolassa yksin. Ryhmä joutuu käyttämään alkukantaisemmatkin keinot selviytyäkseen.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 Arvostelu: The Descent (elitisti.net)

Brittiläiset kauhuelokuvat
Vuoden 2005 brittiläiset elokuvat
Neil Marshallin ohjaamat elokuvat