joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ultima VI

Ultima VI: The False Prophet Origin Systemsin kehittämä ja alun perin 1990 julkaisema Ultima-tietokoneroolipelisarjan videopeli.

Tarina 
Muutamia vuosia Lord Britishin valtaanpaluun jälkeen, Avatar vangitaan ja siivekkäät demonit, Gargoilit, aikovat uhrata hänet alttarilla. Hänen ystävänsä pelastavat hänet ja ottavat gargoilipapilta pyhän kirjakäärön. Avatarin tehtävä on valloitta Hyveiden alttarit gargoileilta.

Aiheesta muualla 
 

Amiga-pelit
Commodore 64 -pelit
Super Nintendo Entertainment System -pelit
Vuoden 1990 videopelit
DOS-pelit
Ultima
Kremlin asehuone

Kremlin asehuone () on Moskovan Kremlissä sijaitseva museo. Museo sijaitsee vuonna 1851 valmistuneessa rakennuksessa Kremlin lounaisosassa lähellä sisäänkäyntiä ja Borovitski-tornia. Museossa on näytteillä vanhoja aseita, tsaarien kruununjalokiviä ja muita jalokivitöitä ja kulta- ja hopeaesineitä 1200-1800-luvuilta. Samassa rakennuksessa on Valtion aarrekammion (Almaznyi fond) pysyvä näyttely, jossa on esillä erityisen arvokkaita jalokiviaarteita.

Ennen vuotta 1851 kokoelmat sijaitsivat sittemmin Kremlin kasarmeina tunnetussa, vuonna 1809 valmistuneessa rakennuksessa, joka purettiin 1959 uuden Kremlin valtionpalatsin (Kremlin kongressipalatsin) tieltä.

Aiheesta muualla

Museon sivut kreml.ru 
Экскурсия в Оружейную палату Кремля  kremlin-tour.ru

Moskovan Kreml
Moskovan museot
Arkkienkelin katedraali

Arkkienkelin katedraali () on Moskovan Kremlissä oleva vuosina 1505–1508 rakennettu kirkko.

Kirkon suunnittelijasta ei ole tietoa. Se rakennettiin Moskovan suuriruhtinaiden ja myöhemmin tsaarien hautakammioksi. 

Kirkkoon on haudattu useimmat Venäjän hallitsijat aina Iivana Kalitasta ja Dimitri Donskoista Aleksei Mihailovitšiin; myös Pietari Suuren lähin seuraaja Pietari II, jota ei koskaan kruunattu keisariksi, on haudattu sinne.

Huomattavin poikkeus on Pyhän Kolminaisuuden luostariin Sergijev Posadissa (ent. Zagorsk) haudattu Boris Godunov.

Kirkon lattiatilan täyttävät sinne haudattujen sarkofagit; muutaman kanonisoidun suuriruhtinaan haudan päällä on katos ja jatkuvasti palavia kynttilöitä ja lampukoita.

Kirkko on vallankumouksen jälkeen ollut avoin yleisölle; nykyään siellä toimitetaan huomattavien henkilöiden muistopalveluksia.

Lähteet
 Anneli Andersson – Heidi Hintze: Matkailijan Moskova

Aiheesta muualla 
 The Cathedral of the Archangel  Moscow Info 

Katedraalit
Moskovan kirkot
Moskovan Kreml
Wasteland


Wasteland on suomalaisen Twilight Guardians -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Vesa Virtanen – laulu
 Henri Suominen – rummut
 Carl-Johan Gustafsson – kitara
 Mikko Tång – bassokitara
 Antti Valtamo – kosketinsoitin, taustalaulu

Tuotanto
 Antti Porkka – äänittäjä
 Johan Castrèn – äänittäjä
 Mikko Karmila – miksaaja, masteroija
 Mika Jussila – miksaaja, masteroija
 Aleksi Koskinen – valokuvat
 ToxicAngel – grafiikka
 Mikko Suominen – logo

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Wasteland discogs.com -sivustolla

Vuoden 2004 albumit
Twilight Guardiansin albumit
Veni Vidi Vicious

Veni Vidi Vicious on The Hivesin toinen varsinainen albumi, joka julkaistiin vuonna 2000. Yhtyeen ensimmäinen varsinainen albumi oli nimeltään Barely Legal, joka julkaistiin vuonna 1997. Singleinä on julkaistu kappaleet Die, All Right!, Main Offender, Hate to Say I Told You So ja Supply and Demand. Neljän vuoden päästä The Hives julkaisi albumin Tyrannosaurus Hives.

Kappaleet
 Kaikki kappaleet kirjoittanut Randy Fitzsimmons, ellei toisin mainita.

Kokoonpano 
 Howlin' Pelle Almqvist – laulu
 Nicholaus Arson – kitara, taustalaulu
 Vigilante Carlstroem – rytm kitara, taustalaulu
 Dr. Matt Destruction – basso
 Chris Dangerous – rummut

Lähteet 

Vuoden 2000 albumit
The Hivesin albumit
Cadillac Seville

Cadillac Seville on Cadillacin valmistama luksusauto, jota valmistettiin viisi mallisukupolvea vuosina 1975–2004. Sevillen edeltäjä on Cadillac Calais ja seuraaja Cadillac STS.

Sukupolvet

Aiheesta muualla 

Seville
E-segmentin autot
Mid-size-luokan autot
1970-luvun autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot
2000-vuosikymmenen autot
Mike Marsh

Michael ”Mike” Lawrence Marsh (s. 4. elokuuta 1967 Los Angeles) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija, joka voitti olympiakultaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.

Ura 

Marsh aloitti yleisurheilun lukiossa ja hän menestyi Yhdysvaltain kansallisen tason kilpailuissa, mutta häntä ei kuitenkaan valittu kansainvälisiin kilpailuihin kuin vasta vuonna 1991, jolloin hän oli mukana Yhdysvaltain pikaviestijoukkueessa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän juoksi alkuerissä, mutta ei ollut mukana finaalissa, jonka Yhdysvallat voitti. Seuraavana vuonna Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa Marsh juoksi sadalla metrillä ajan 9,93 s 0,6 metrin vastatuuleen, mutta oli vasta neljäs, eikä häntä valittu joukkueeseen. 200 metrillä hän sen sijaan sijoittui toiseksi Michael Johnsonin jälkeen ja sai olympiapaikan. 

Barcelonassa Marsh yllätti 200 metrin välieräjuoksussa, jonka hän voitti ylivoimaisesti ajalla 19,73 s jääden vain sadaosan maailmanennätyksestä. Juoksun tekee erityisen merkittäväksi se, että Marsh löysäsi 10 metriä ennen maalia. Odotukset finaaliin olivat kovat, mutta Marsh ei pystynyt rikkomaan maailmanennätystä. Kuitenkin hän voitti kilpailun ja oli mukana YYhdysvaltain joukkueessa, joka teki 4 × 100 m maailmanennätyksen sjalla 37,40 s. 

Hallitsevana olympiavoittajana Marsh oli ennakkosuosikki vuoden 1993 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta hän jäi 200 metrillä neljänneksi. Kausi 1994 sujui ilman merkittäviä voittoja, mutta Marsh teki paluun kaudella 1995 ja voitti Yhdysvaltain mestaruuden 100 metrillä ja edusti maataan maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän sijoittui lopputuloksissa viidenneksi ja pettymystä lisäsi Yhdysvaltain hylkäys pikaviestissä vaihtorikon vuoksi. 

Vuonna 1996 Marsh saavutti olympiapaikan kaikissa kolmessa pikajuoksussa ja selviytyi myös finaaliin. 100 metrillä hän oli viides, 200  m 8. ja voitti hopeaa 4 × 100 m viestissä. 

Marsh lopetti urheilu-uransa vuonna 1997.

Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Kosovon lippu

Kosovon lipussa on sinisellä taustalla kultainen Kosovon kartta ja yläosassa kuusi hopeista, viisikärkistä tähteä kuvastaen maan kuutta etnistä ryhmää (albaanit, serbit, bosnit, goranit, romanit ja turkkilaiset). Kosovon parlamentti hyväksyi lipun 17. helmikuuta 2008 suunnittelukilpailun tuloksena.

Taustaa 

Kosovon albaanit ovat perinteisesti käyttäneet etnisyytensä tunnuksena Albanian lippua, kun taas serbit ovat käyttäneet Serbian lippua. Tämän takia maakunnalla ei ollut mitään virallista tunnusta, joten sellainen oli luotava ennen Kosovon itsenäistymistä.

Uuden lipun etsintä 

Ensimmäisen ehdotuksen Kosovon lipuksi esitteli Ibrahim Rugova 29. lokakuuta 2000 lehdistötilaisuudessa. Tässä "Dardanian lipuksi" kutsutussa lipussa oli Albanian vaakuna kultareunuksisessa ympyrässä sinisellä taustalla. Vaakunan yläpuolella oli kuusisakarainen kultainen tähti, ja sen keskellä oli neliosainen kelta-puna-musta-keltainen kilpi, jossa oli tekstin "Dardania" sisältävä nauha.  Lippu ei kuitenkaan koskaan saanut suosiota. 

Kesäkuussa 2007 käynnistettiin kilpailu uuden lipun hankkimiseksi.  Siihen osallistui 993 eri lippua. Kriteereinä oli, että lippu ei saisi sisältää albaaneihin eikä serbeihin viittaavia tunnuksia, ja ne täytti noin 700 ehdokasta. Kilpailua varten perustettu komissio valitsi näistä helmikuussa 2008 kolme ehdokasta, joista Kosovon parlamentin oli tarkoitus valita yksi itsenäistymisen yhteydessä. 

Ensimmäisessä ehdotuksessa oli Kosovon rajojen muodostama kuvio valkoisena keskellä neljän pienen ja yhden ison keltaisen, viisikärkisen tähden ympäröimänä. Toinen oli trikolori, jossa on pystysuunnassa punainen, valkoinen ja musta raita. Kolmas ehdokas oli sama trikolori, jonka keskimmäisessä raidassa oli spiraali. 

menemään

Katso myös 
 Kosovon vaakuna

Lähteet 

Lippu
Valtioiden liput
Laivaston säiliölaiva

Laivaston säiliölaiva on merivoimien huoltoalus.

Alus on yleensä tavallinen noin 12–16 000 tonnin tankkilaiva, jotka kuljettavat ensisijaisesti polttoöljyä, merellä toimivien laivasto-osastojen käyttöön. Vaikka ydinvoima on käytössä suurvaltojen lentotukialuksissa ja sukellusveneissä, lähes kaikki muut sota-alukset käyttävät polttoaineenaan polttoöljyä.

Nämä alukset olivat olennaisessa osassa mm. saattueissa Venäjälle Toisen maailmansodan aikana; niistä tuhoutui tunnetuimpana saattueen PQ17 mukana kulkenut H.M.Aux.S. Aldersdale.

Laivaston säiliölaivassa on yleensä oma puolustusaseistus ensisijaisesti ilmahyökkäyksiä vastaan; tällaiset alukset kulkevat laivastojen mukana pitkissä operaatioissa. Ne mahdollistavat jopa kuukausien mittaiset operaatiot merellä.

Lähteet
 Jane´s fighting ships 

Laivatyypit
Itävallan Grand Prix 1976

Itävallan Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. elokuuta 1976 Österreichringin radalla. Kilpailun voitti John Watson.

Tulokset

Lähteet

Itävallan GP 1976 – kilpailu – F1-ruutu

1976
Formula 1 -kausi 1976
Hollannin Grand Prix 1976

Hollannin Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. elokuuta 1976 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti James Hunt.

Tulokset

Lähteet
Hollannin GP 1976 – F1-ruutu

Hollannin Grand Prix
Formula 1 -kausi 1976
Turpasmökki

Turpasmökki on perinteinen historiallinen rakennustekniikka, vähämetsäisillä alueilla käytetty tapa rakentaa tuvan ulkoseinät niittyjen pintakerroksesta leikatuista paloista, turppaista.

Suomessa erityisen yleisiä turpasmökit ovat olleet Pohjois-Pohjanmaan vähämetsäisillä alueilla. Esimerkiksi maakunnan vilja-aitta, Liminka oli jo 1700-luvulla niin vähämetsäinen, että uuden pappilankin rakennuspuut piti tuottaa naapurikunnasta. Tällaisilla alueilla oli selvää, ettei köyhimmillä väestönosilla ollut mahdollisuutta rakentaa asumuksia kalliista ostopuutavarasta. Mäkitupalaiset, pikkutorpparit ja muu köyhä väestö rakensivat mökkinsä sen sijaan peltojen ja suoniittyjen pintakasvillisuudesta leikatuista turppaista.

Rakennustekniikka

Parhaat turppaat saatiin vanhan nurmikedon runsasjuurisesta ja sitkeästä pinnasta. Turppaat leikattiin irti hakkaamalla leveäteräisellä ojakirveellä noin 40 x 60 senttimetrin kokoisia ruutuja, jotka irrotettiin lapiolla noin 10 sentin syvyydeltä. Laatan päät viillettiin viistoon.

Rakennuspaikalla turppaat ladottiin päällekkäin ½-laatan limityksellä latoen viistetyt sivut tiiviisti yhteen. Noin joka viidenteen varviin asetettiin puisia riukuja, lautoja tai rimoja jäykistämään seinää. Ikkunat ja ovet tuettiin turppaisiin. Seinän ylimmän varvin päälle asetettiin yläohjauspuu ja sen varaan vesikattorakenteet, jotka tehtiin normaaliin tapaan puusta. Kate oli yleensä päre- tai malkakatto. Koska kattorakenteet lepäävät pelkkien turppaiden päällä, ei tekniikalla saa rakennettua kovin tilavia rakennuksia.

Nelisenkymmentä senttiä paksu seinä eristi hyvin kylmää. Sisäpuolelta seinä kalkittiin, tai paperoitiin sanomalehdillä. Mökissä saattoi olla maalattia, tai lattia oli laudoitettu. Tulisija oli joko luonnonkivimuurattu tai tiilirakenteinen.

Tilat ja käyttö

Turpasmökeissä oli usein lämmittämätön, maalattiainen kylmä eteinen, porstua. Köyhimmät rakensivat mökkinsä yksikamarisiksi ilman porstuaa. Turpasmökkejä käytettiin asuinrakennuksina, saunoina ja eläinsuojina.

Pohjois-Pohjanmaan turpasmökit
Turpasmökit yleistyivät metsien vähetessä 1800-luvun alussa. Pohjois-Pohjanmaan Liminka, Rantsila, Tyrnävä ja Kempele olivat tyypillisiä turpasmökkien alueita. Mökkejä oli esimerkiksi Limingassa kymmeniä vielä 1900-luvun alussa. Haukiputaalla Kurtinhaudalla oli turpasmökki vielä 1930-luvulla, Kempeleen Honkasen alueella oli turpasmökkejä 1950-luvulle asti. Limingasta viimeiset mökit purettiin 1980-luvulla: Heiskarin mökki 1980 ja viimeinen Dahlin mökki nykyisen Harakkatie 3:n tienoilta vuonna 1982. Kempeleen kotiseutumuseon alueella on yksi vanhan mallin mukaan 1980-luvulla rakennettu turpasmökki.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Papat talkoilivat turpasmökin, Kaleva 7.9.2007
 Kempeleen kunta, kotiseutumuseo 

Rakennusperinne
Talonrakennus
Pohjois-Pohjanmaan historia
Kaarina Leskinen

Kaarina Marita Leskinen (s. 14. marraskuuta 1944 Helsinki) oli vuoden 1962 Miss Suomi ja vuoden 1963 Miss Scandinavia. Lisäksi hän oli Miss Maailma -kilpailuissa 1. perintöprinsessa, Miss Eurooppa -kilpailuissa 2. perintöprinsessa ja Miss YK -kilpailuissa 3. perintöprinsessa

Leskinen meni naimisiin englantilaisen liikemiehen Peter Jonesin kanssa 1965 nairobilaisessa eläintarhassa. Pariskunta asui Belgiassa. Avioliitto päättyi vuonna 1983 eroon. Heillä on kaksi poikaa Michael (s. 1966) ja Stephen (s. 1969). Eron jälkeen Leskinen työskenteli matkaoppaana Belgiassa. Hän asuu Waterloossa. Leskisen sisar Maiju Leskinen (nyk. Growick, s. 1955) teki 1970-luvulla mallintöitä ja asuu Yhdysvaltojen Floridassa.

Lähteet 

Miss Suomi -kilpailun voittajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Andreas Björk

Andreas Björk (s. 28. syyskuuta 1980 Vaasa) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja.

Lähteet 
 Veikkausliigan Hall of Fame

Aiheesta muualla 
 Björk IFK Mariehamnin sivuilla
 Björk Veikkausliigan sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Anderson Cooper 360°

Anderson Cooper 360° (lyhennetään usein AC-360 tai 360) on toimittaja Anderson Cooperin juontama yhdysvaltalainen ajankohtaisohjelma, jota esitetään CNN-uutiskanavalla.

Anderson Cooper 360° lähetetään maanantaista perjantaihin yleensä suorana CNN:n Time Warner Centerin studioilta New Yorkista, mutta joskus lähetys tehdään CNN:n studioilta Washington D.C.:sta tai paikan päällä suurten uutistapahtumien aikana.

360° on viittaus ohjelman tapaan tehdä uutisraporttinsa "360 asteesta", eli jokaisesta näkökulmasta. Uutislähetysten katsojien keski-ikä oli vuonna 2002 noin 60 vuotta, mutta Cooperin ohjelma oli aloittaessaan suunnattu nuoremmille katsojille pyrkien tavoittamaan erityisesti 18–54-vuotiaiden ikäryhmän. Anderson Cooper 360°:n ensimmäinen lähetys oli 8. syyskuuta 2003. Ohjelma aloitti teräväpiirtolähetyksensä 26. syyskuuta 2007 CNN HD-kanavalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 CNN: Anderson Cooper 360° 

Makasiiniohjelmat
Yhdysvaltalaiset keskusteluohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
CNN:n televisio-ohjelmat
Itsetiivistyvä betoni

Itsetiivistyvällä betonilla (it-betoni, IT-betoni, ITB) on kyky täyttää muotit ja ympäröidä raudoitus ilman mekaanista tiivistystä. Iitsetiivistyvä betoni poikkeaa nimenomaan muokkautuvuudellaan tavanomaisesta betonista. Itsetiivistyvä betoni on yleisnimitys vastaavasti kuin täryttämällä tiivistetävä betoni.

It-betonin koostumus eroaa tavanomaisesta betonista tietyiltä osin kuten hienoainesmäärän ja käytettävän tehokkaan niin kutsutun kolmannen sukupolven notkistimen osalta. Tällä perusteella ITB:n ominaisuuksista voidaan puhua yleisellä tasolla. Kuitenkaan ei it-betonia voida luokitella kaikilta ominaisuuksiltaan tietylle rajatulle alueelle. Sen kaikki ominaisuudet ovat suhteessa koostumukseen vastaavasti kuin tavanomaisenkin betonin ominaisuudet.

Itsetiivistyvässä betonissa käytettävä lisähienoaines voi olla reaktiivista kuten sementti ja lentotuhka tai reagoimatonta jauhemateriaalia. It-betonimassan viskositeettiominaisuuksia voidaan muuttaa myös erityisellä lisäaineella, niin kutsutulla stabilaattorilla.

Kirjallisuutta 
 Itsetiivistyvän betonin käyttö paikallavalurakenteissa, 2004. Betonikeskus ry. Helsinki
 ITB itsetiivistyvä betoni, 2004. Betonikeskus ry. Helsinki

Aiheesta muualla 
Rudus: Itsetiivistyvä betoni, ITB (PDF)

Betoni
John Heard

John Matthew Heard, Jr. () oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Peter McCallisterin roolista elokuvissa Yksin kotona ja Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa. Heard näytteli yli sadassa elokuvassa ja kuului 1980- ja 90-lukujen suosituimpiin Hollywood-näyttelijöihin. Hän näytteli lisäksi muun muassa elokuvissa Heräämisiä (1990) ja Pelikaanimuistio (1993). Heard on ollut ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi esittämästään Vin Makazianin roolista televisiosarjassa Sopranos. Hänelle on myönnetty kaksi Obie-palkintoa rooleistaan Off-Broadway-näytelmissä Othello ja Split.

Heard kuoli yllättäen 72-vuotiaana hotellihuoneessaan Palo Altossa, Kaliforniassa 21. heinäkuuta 2017. Tietojen mukaan Heard oli toipumassa äskettäin tehdystä selkäleikkauksesta. Virallinen kuolinsyy oli ”äkillinen sydänkohtaus, joka johtui ateroskleroottisesta ja hypertensiivisestä sydänsairaudesta”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Brasilian lentopallon Superliiga

Brasilian lentopallon Superliiga on ylin sarjataso lentopallossa Brasiliassa. Superliigaa organisoi Brasilian lentopalloliitto. Superliigassa pelaa yhteensä kymmenen joukkuetta. Liigan suurimmat joukkueet ovat Minas, São Paulo ja Rio De Janeiro.

Sarjajärjestelmä 

Superliiga starttaa käyntiin joulukuun alussa. Sitä pelataan aina maaliskuun loppuun asti, jolloin mestari on selvillä. Pelejä on kaksi kertaa viikossa jokaisella joukkueella. Runkosarjassa kaikki joukkueet kohtaavat toisensa sekä koti- että myös vieraskentällään. Tämän jälkeen kahdeksan parasta joukkuetta pelaavat pudotuspelit niin että runkosarjan voittaja kohtaa runkosarjan kahdeksannen ja niin edelleen. Ottelut pelataan paras neljästä järjestelmällä. Joukkueilla saa olla enintään kaksi ulkomaalaispelaajaa peliluettelossa.

Historia 

Brasiliassa nähtiin huippulentopallopelejä 1960-luvulla vain A-maajoukkueen toimesta, kun maan sisäistä lentopalloliigaa ei ollut. Vuonna 1976 Brasiliaan perustettiin maan historian ensimmäinen sisäinen lentopalloliiga, johon sai osallistua joukkueita kaikista kaupungeista. Liiga oli amatööriliiga vielä tuolloin. Kaksi kautta pyörittyään liigan suosio oli noussut jo niin suureksi että Brasiliassa saatiin jo nauttia huippupeleistä ammattilaiseurojen välillä kun Rio De Janeiro, São Paulo ja Mias Gerais olivat siirtyneet täysin ammattilaiseuroiksi.

Vuonna 1981 lentopalloliiga sai lopullisesti ammattilaisliigan statuksen. Liigan nimeksi vakiintui tuolloin Brasilian lentopalloliiga. Liigan nimi muuttui kuitenkin kaudella 1995, kun se muutti nimensä Brasilian Superliigaksi.

Mestarit

Muuta 

Superliigan joukkueet eivät pelaa mitään muuta sarjaa kuin omaa sisäistä sarjaansa. Sarjaa pidetään yhtenä maailman parhaimmista vaikka se ei olekaan Euroopassa.

Lentopallosarjat
Superliiga
Ruslan Ponomarov

Ruslan Olehovytš Ponomarov (, s. 11. lokakuuta 1983 Horlivka, Ukrainan SNT) on ukrainalainen shakin suurmestari ja entinen FIDE:n maailmanmestari.

Suurmestarin arvon Ponomarov varmisti aikoinaan nuorimpana maailmassa, 14 vuoden ja 17 päivän ikäisenä. 

FIDE:n maailmanmestaruuden Ponomarov saavutti 2002, kun hän kukisti Moskovassa pelatussa knock-out-turnauksen loppuottelussa maanmiehensä Vasyl Ivantšukin pistein 4½–2½. Metropol-hotellissa pelattu finaali oli yksipuolinen näytelmä. Ensimmäisessä pelissä Ivantšuk pelasi hermostuneesti ja hävisi nopeasti. Seuraavissa peleissä hänen ei onnistunut viimeistellä lupaavia asemia. Ottelu ratkesi käytännössä viidennessä pelissä, jossa Ivantšukin selvä etu karkasi ja Ponomarov nousi voittoon. Nuori mestari hyötyi FIDE:n turnauksissa tuolloin käytetystä nopeasta pelirytmistä, mutta hän osoitti myös hallitsevansa hyvin pelin kaikki osa-alueet.

Ponomarovin piti pelata Prahan sopimuksen mukaisesti FIDE:n MM-ottelu Garri Kasparovia vastaan 2003. Ottelu kariutui, koska Ponomarov ja hänen silloinen managerinsa Silvio Danailov eivät allekirjoittaneet sopimusta. Ponomarov menetti tittelinsä 2004, kun Rustam Kasymdžanov voitti FIDE:n knock-out-turnauksen.

Vuonna 2011 Ponomarov voitti Ukrainan mestaruuden.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 

Shakin maailmanmestarit
Shakin suurmestarit
Ukrainalaiset shakinpelaajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Shakin Ukrainan-mestarit
Pirjo Laitila

Pirjo Laitila on vuoden 1971 Miss Suomi. Miss Universum -kilpailussa hän oli 2. perintöprinsessa, Miss Eurooppa -kilpailussa kuudes ja Miss Skandinavia -kilpailussa 4. perintöprinsessa. Hän on esiintynyt televisiossa ja radiossa, ja pian missivoittonsa jälkeen hän levytti muun muassa kappaleen "Kaikki toisin on".

Pirjo Laitilan veli Juha Laitila on tunnettu viihdetaiteilija ja tytär Emma-Lotta Laine kaksinkertainen maailmanmestari ringetessä. Kaikkiaan hänellä on neljä lasta vuodet 1976–1992 kestäneestä avioliitostaan.

Ennen missiuraansa Pirjo Laitila tunnettiin pikaluistelijana, jonka aika 500 metrillä oli 53,9 ja 1 500 metrillä 1.56,7. Helsingin Sanomien urheiluosastossa kirjoitettiin Suomen saaneen Laitilasta ”ensimmäisen urheilumissin”.


Lähteet

Internet
 http://lempimissit.suntuubi.com/?cat=41

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Miss Suomi -kilpailun voittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Drea de Matteo

Andrea Donna de Matteo (s. 19. tammikuuta 1972 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Sopranos, Joey, Täydelliset naiset ja Sons of Anarchy.

Elämäkerta

Tausta 

De Matteo syntyi italialais-amerikkalaiseen perheeseen Queensissa, New Yorkissa. Hänet kasvatettiin katolilaiseksi. De Matteo on opiskellut New York Universityssa. Hänen haaveenaan oli näyttelijän uran sijaan ura ohjaajana.

Ura näyttelijänä 

De Matteo aloitti uransa vuonna 1996. Ensimmäisen kolmen vuoden aikana hän teki vain kaksi roolia. Vuonna 1999 de Matteo sai Adriana La Cervan roolin sarjasta Sopranos, jossa hän esiintyi vuoteen 2006 saakka. Sarjan myötä de Matteo nousi kuuluisuuteen. Vuodet 2004–2006 de Matteo näytteli televisiosarjassa Joey, jossa hän esitti päähenkilön sisarta, Gina Tribbiania. Vuonna 2009 hän liittyi mukaan Täydellisiin naisiin, jossa hän esittää Angie Bolenia, joka muuttaa naapurustoon suuren salaisuuden kera.

Televisiorooliensa lisäksi de Matteo on esiintynyt muun muassa elokuvissa Salasana: Swordfish ja Hyökkäys poliisiasemalle 13, sekä "Walker Payne".

De Matteo voitti vuonna 2004 Emmy-palkinnon parhaasta naissivuosasta eräässä draamasarjassa. Samana vuonna hän oli myös ehdolla Golden Globe-palkinnon saajaksi samasta roolisuorituksestaan.

Yksityiselämä 

De Matteo on kihloissa muusikko Shooter Jenningsin, muusikko Waylon Jenningsin pojan kanssa. Heillä on kaksi lasta (s. 2007 ja 2011).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikanitalialaiset
Renée Colliard

Renée Colliard (s. 24. joulukuuta 1933) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka voitti pujottelun olympiakultaa vuoden 1956 talviolympialaisissa Cortina d'Ampezzossa.

Lähteet 

Sveitsiläiset alppihiihtäjät
Sveitsiläiset olympiavoittajat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Ramones-viikko

Ramones-viikkoa vietettiin Ramonesin ensimmäisen Suomen-vierailun kunniaksi 12. − 18. toukokuuta 2007, jolloin tuli kuluneeksi 30 vuotta Ramonesin ensiesiintymisestä Suomessa. Viikon järjestämiseen osallistuivat muun muassa Häiriköt, Rehtorit, Pojat, Ne Luumäet, Himanes, Debbie ja Converse-kerho. Tapahtuman kunniaksi julkaistiin myös samanniminen EP-levy.

Tapahtumat
Vuoden 2007 Ramones-viikon tapahtumat:
Perjantai 11. toukokuuta: Woimasointu julkaisi Häiriköiden 1-2-3-4-5-6-7-8 -ep-levyn ilmaiseksi internetissä.
Lauantai 12.toukokuuta: Converse-kerho järjesti Ramoviisut 2007 -laulukilpailun Helsingin Semifinalissa. Myös Häiriköt esiintyi tilaisuudessa.
Keskiviikko 16. toukokuuta: Ramones-viikko EP julkaistiin. Lahdessa myös Ramoklubi.
Torstai 17. toukokuuta: Ne Luumäet -yhtye kokosi rivinsä Ramones-viikon kunniaksi ja esiintyi Helsingin Tavastia Klubilla.
Perjantai 18. toukokuuta: Himanes julkaisi internet-singlen.

Ramones-viikko EP

Keskiviikkona 16. toukokuuta 2007 Woimasointu julkaisi Ramones-viikko EP:n. Se sisältää kolme ennenjulkaisematonta kappaletta.

Kappaleet
Rehtorit: 
Pojat: 
Debbie:

Lähteet

Aiheesta muualla
Ramones-viikko ramopunk.com -sivustolla

Musiikkitapahtumat Suomessa
Ramones
Vuoden 2007 EP:t
Suomalaiset punkalbumit
Woimasoinnun albumit
Suippuorapihlaja

Suippuorapihlaja eli suippoliuskaorapihlaja (Crataegus rhipidophylla, syn. C. rodiformis ja C. curvisepala) on Euroopassa ja Vähässä-Aasiassa kasvava pensas tai pieni puu. Suomessa suippuorapihlajaa esiintyy maan lounaisosissa ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Kansinvälisesti laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Ulkonäkö ja koko 

Suippuorapihlaja kasvaa kolmesta kuuteen metriä korkeaksi. Haarat ovat väriltään harmaanruskeita ja ne ovat kaljuja. Muiden orapihlajien tapaan kasvi on piikkinen eli orainen. Orat ovat 8–20 mm pitkiä. Lehdet ovat 3–5 cm pitkiä, parijakoisia tai -osaisia ja kaljuja. Lehtien suonet ulottuvat liuskojen kärkiin, hampaisiin ja näiden välisiin loviin saakka. Lehtien liuskat ovat suippoja ja kärkiosasta sahalaitaisia. Myös lehtien korvakkeet ovat sahalaitaisia. Kukinto on kalju huiskilo. Kukat ovat valkoiset ja niiden verholehdet ovat kolmiomaisia. Heteitä on 18–20 kappaletta ja niiden ponnet ovat punertavia. Emejä on yksi. Suippuorapihlaja kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmä on yksiluinen, punainen luumarja.

Aikaisemmin suippuaorapihlaja jaettiin Suomessa kahteen alalajiin, mutta nykyisin niitä pidetään muunnoksina. Erot muunnosten välillä ovat verholehdissä ja marjoissa. Yleisemmän siirosuippuorapihlajan (var. rhipidophylla) verholehdet ovat taakäänteisiä ja marja munanmuotoinen ja tummanpunainen. Tanasuippuorapihlajan (var. lindmanii) verholehdet ovat puolestaan sirottavia, suoria ja marja tynnyrimäinen ja vaaleanpunainen.

Suippuorapihlajan voi helposti sekoittaa toiseen Suomessa luonnonvaraisena esiintyvään orapihlajalajiin, tylppöorapihlajaan (Crataegus monogyna). Lajit voivat myös risteytyä keskenään.

Levinneisyys 
Suippuorapihlajan levinneisyysalue ulottuu Skandinavian eteläosista ja Baltiasta Saksaan, Puolaan, Ukrainaan, Balkanille, Pohjois-Turkkiin ja Kaukasuksen alueelle asti. Suomessa suippuorapihlajaa kasvaa luonnonvaraisena paikoin Ahvenanmaalla, Lounais-Suomen saaristossa ja Varsinais-Suomessa.

Elinympäristö 
Luonnonvaraisena suippuorapihlaja kasvaa lehdoissa, lehtoniityillä sekä peltojen, metsien ja tienreunuksien pensaikoissa.

Käyttö 
Suippuorapihlajaa käytettiin yleisesti pensasaidoissa ennen aitaorapihlajan (Crataegus flabellata var. grayana eli C. grayana) yleistymistä.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Ålandstryckeriet, Mariehamn 2008.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Suippuorapihlajan levinneisyys Suomessa.

Orapihlajat
Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Russi Taylor

Russi Taylor (4. toukokuuta 1944 Cambridge, Massachusetts – 26. heinäkuuta 2019 Glendale, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hänen tunnetuimmat ääniroolinsa olivat Minni Hiiri ja Tupu, Hupu ja Lupu useissa Disney-animaatioissa sekä Simpsonit-sarjan Martin Prince.

Ura
Taylor teki ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin 1960-luvulla ja tuli tunnetuksi 1980-luvun alussa Strawberry Shortcaken ääniroolista hahmon nimikkolyhytanimaatioissa. Sittemmin Taylor tunnettiin parhaiten Disney-piirrettyjen myötä ja erityisesti Minni Hiirenä, jonka ääniroolia hän teki 1980-luvun puolenvälin jälkeen useissa lyhytanimaatioissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Taylor oli myös Tupun, Hupun ja Lupun ääninä piirrossarjassa Ankronikka. Suositussa animaatiosarjassa Simpsonit Taylor ääninäytteli useita lapsihahmoja, tärkeimpinä Martin Prince, kaksoset Sherri ja Terri sekä vaihto-oppilas Üter. Taylorin muita äänirooleja olivat Pikkumuppetit-sarjan Gonzo, Smurffien Smoogle ja useat hahmot Pikku ponit -sarjassa. Hän näytteli sivurooleja myös muun muassa piirrossarjoissa Pieni merenneito, Buzz Lightyear of Star Command ja Sofia ensimmäinen.

Taylor huomioitiin kaksi kertaa Daytime Emmyn ehdokkuuksilla animaatiosarjasta Vekarat.

Taylor oli naimisissa Wayne Allwinen kanssa aviomiehensä kuolemaan saakka. Allwine tunnettiin Mikki Hiiren ääniroolista. Heillä on yhteensä neljä lasta.

Taylor kuoli paksusuolen syöpään 75-vuotiaana kotonaan Kalifornian Glendalessa 26. heinäkuuta 2019.

Filmografia
Kaikki äänirooleja.

Pikkuponit elokuva (1986) – useita hahmoja
The Adventures of the American Rabbit (1986) – äiti
Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? (1988) – Minni Hiiri
Jetsonit (1990) – Fergie
Ankronikka: Kadonneen lampun metsästäjät (1990) – Tupu, Hupu ja Lupu, Tepa
Bernard ja Bianca Australiassa (1990) – sairaanhoitajahiiri
Babe – urhea possu (1995) – Herttuatar (kissa)
Babe suurkaupungissa (1998) – puudeli, kissa
The Brave Little Toaster Goes to Mars (1998) – Robbie
Mikki Hiiri – olipa kerran joulu (1999) – Minni Hiiri, Tupu, Hupu ja Lupu
Fantasia 2000 (1999) – Iines Ankka
Mikki Hiiren taikajoulu (2001) – Minni Hiiri
Tuhkimo II – Unelmien prinsessa (2002) – Haltijatarkummi, Druzella, Beatrice, Daphne, Meeri hiiri
Mikin ketkuteatteri (2002) – Minni Hiiri
Mikki, Aku, Hessu – kolme muskettisoturia (2004) – Minni Hiiri
Mikki Hiiri – Joulu Ankkalinnassa (2004) – Minni Hiiri, Tupu, Hupu ja Lupu
Topi ja Tessu 2 (2006) – Hilma-täti
The Simpsons Movie (2007) – Martin
Tuhkimo III – Taikansa kutakin (2007) – Haltijatarkummi, Druzella
Disney Princess Enchanted Tales: Follow Your Dreams (2007) – Fauna
Scooby-Doo ja peikkokuningas (2008) – Pöllönoita, Tiddlewink 
The Flintstones & WWE: Stone Age SmackDown! (2015) – Siru Kivinen

Lähteet
 TV.com 
 Voice Chasers
 Simpsonit.org

Viitteet

Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Simpsoneiden ääninäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
USS Missouri (BB-63)

USS Missouri (runkonumero BB-63) (lempinimiltään Mighty Mo tai Big Mo) on Yhdysvaltain laivaston Iowa-luokan taistelulaiva. Missouri on viimeinen Yhdysvaltojen rakentama taistelulaiva ja merkittävä Japanin keisarikunnan antautumispaikkana toisen maailmansodan lopussa.

Valmistus 

Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1940 New Yorkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 6. tammikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 11. kesäkuuta.

Toinen maailmansota

Palvelukseenotosta ja New Yorkin edustalla suoritetuista testi- ja perehdytysajoista alus oli vuoden 1944 loppuun taisteluharjoituksissa Chesapeaken lahdella. Alus lähti Norfolkista 11. marraskuuta San Franciscoon, missä se varustettiin laivaston lippulaivaksi. Alus lähti 14. joulukuuta kohti Karoliinien saariston Ulithia, jonne se saapui 13. tammikuuta 1945.

Missouri osallistui toisessa maailmansodassa Iwo Jiman ja Okinawan taisteluihin ja pommitti Japanin Hokkaidōn ja Honshūn saaria. Kenraali Douglas MacArthur otti vastaan Japanin antautumisen Tokionlahdelle ankkuroituneen Missourin kannella 2. syyskuuta 1945.

Sodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen alus palasi Yhdysvaltoihin ennen kuin se lähetettiin taistelemaan Korean sotaan. Palatessaan jälleen Yhdysvaltoihin se poistettiin käytöstä ja liitettiin 1955 Yhdysvaltain laivaston reserviin (), joka tunnetaan paremmin nimellä "Koipallolaivasto" (). Se palautettiin palvelukseen ja modernisoitiin vuonna 1984 osana 600 laivan laivasto -ohjelmaa, minkä jälkeen se osallistui vuonna 1991 Persianlahden sotaan.

Poistuminen palveluksesta
Missouri poistettiin viimeisen kerran käytöstä 31. maaliskuuta 1992, jolloin se oli saanut yhteensä yksitoista taistelutähteä toiminnastaan toisessa maailmansodassa, Koreassa ja Persianlahdella. Sitä pidettiin Naval Vessel Registerissä tammikuuhun 1995. Vuonna 1998 se lahjoitettiin Missouri Memorial Associationille, ja nykyään se on museolaivana Pearl Harborissa Havaijilla.

Elokuvat
Laiva on ollut esillä ainakin kahdessa elokuvassa. Ensimmäinen näistä on Steven Seagalin tähdittämä elokuva Kaappaus merellä, jossa sotalaiva Missouri lähtee jäähyväismatkalleen. Toinen on vuonna 2012 julkaistu Peter Bergin ohjaama science fiction -sotaelokuva Battleship.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Historic Naval Ships Association - USS Missouri  

National Register of Historic Places -kohteet Havaijilla
Iowa-luokan taistelulaivat
Japani toisessa maailmansodassa
Yhdysvaltain museolaivat
Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan taistelulaivat
Larry King Live

Larry King Live oli yhdysvaltalainen keskusteluohjelma, jota juonsi Larry King. Ohjelmaa esitettiin CNN-uutiskanavalla ja sen ensimmäinen lähetys nähtiin vuonna 1985. Sen katsojaluvut ylittivät miljoonan katsojan määrän illassa.

Tausta 
Ohjelma kuvattiin CNN:n Los Angelesin studioilla, mutta joskus ohjelmaa lähetettiin CNN:n New Yorkin tai Washington D.C.:n studioilta. Eräs Kingin tunnuksista oli perinteinen RCA:n (Radio Corporation of America) mikrofoni pöydällä. Mikrofoni oli kuitenkin vain osa lavasteita, todellisuudessa King ja hänen vieraansa käyttivät pukuun kiinnitettäviä pieniä mikrofoneja.

Vieraat 
Joka ilta King haastatteli yhtä tai useampaa tunnettua henkilöä, yleensä julkisuuden henkilöitä, poliitikkoja tai talouselämän vaikuttajia. Tunnin mittainen ohjelma esitettiin eräillä alueilla kolme kertaa päivässä, ja sen pystyi näkemään maailmanlaajuisesti CNN International –kanavalla.

Haastattelutyyli 
Jotkut ovat syyttäneet Kingiä liian "lepsuista" kysymyksistä. Kun King oli vieraana Late Night with Conan O'Brienissä, hän sanoi hyvän haastattelun salaisuuden olevan se, että saa haastateltavan puhumaan itsestään, jotta juontaja voi jäädä sivuosaan. Washington Postin haastattelussa vuonna 1996 King kertoi toisinaan lipsauttavansa kovia kysymyksiä pehmeiden väliin. King suosii haastatteluissaan lyhyitä, yhden lauseen kysymyksiä. King on myös sanonut, että hän koettaa valmistautua ohjelmaa varten mahdollisimman vähän.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Larry King Liven kotisivu 
 

Yhdysvaltalaiset keskusteluohjelmat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
CNN:n televisio-ohjelmat
Sofija Rotaru

Sofija Myh’ailivna Jevdokymenko-Rotaru (, , ; s. 7. elokuuta 1947) on muun muassa venäjäksi, ukrainaksi ja romaniaksi esiintyvä laulaja, joka syntyi moldovalaiseen perheeseen Tšernivtsin oblastissa, Ukrainassa. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1986.
Hän sai Ukrainan sankarin arvonimen 2002.

Diskografia
 Lavanda, (1987)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rotarun viralliset sivut 

Ukrainalaiset laulajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Keski-läntinen alue (Brasilia)

Brasilian keski-läntinen alue on yksi Brasilian viidestä alueesta. Alue muodostuu kolmesta osavaltiosta (Goiás, Mato Grosso ja Mato Grosso do Sul) sekä Distrito Federalin liittopiiristä, jossa sijaitsee Brasilian pääkaupunki Brasília. 

Alueen asukasluku on 13 269 517 ja pinta-ala 	1 606 371,5 neliökilometriä.

Brasilian alueet
Joukkoliikennekatu

Joukkoliikennekatu on yleisesti kaupungin alueella sijaitseva kulkuväylä, joka on tarkoitettu joukkoliikennettä varten. Kulkuväylällä sallitaan ainoastaan joukkoliikenteen kulkuneuvot, kuten linja-autot ja raitiovaunut, sekä lisäksi taksit, jalankulkijat ja polkupyöräilijät.

Suomen kaupungeista muun muassa Oulussa avattiin syyskuussa 2007 joukkoliikennekatu. Helsingin Haagassa osa Eliel Saarisen tiestä on varattu ainoastaan joukkoliikenteen käyttöön. Kyseinen tieosuus oli ollut merkittynä kaavaan vuosikymmeniä tavanomaisena läpiajokatuna, mutta sen rakentaminen oli kohdannut kiivasta vastustusta. Molemmista päistään muuten valmiin kadun keskivaiheilla ollut osuus rakennettiin lopulta joukkoliikennekatuna. Myös Helsingin Aleksanterinkatu on raitiokävelykatuna joukkoliikennekatu.

Tampereella kaupungin keskustan halkaisevan Hämeenkadun itäpää Rautatienkadun ja Hatanpään valtatien välillä muutettiin kesäkuun 2014 lopusta alkaen joukkoliikennekaduksi, jolla sallitaan ajoneuvoliikenteestä vain linja-autot, taksit ja huoltoajo. Katujärjestelyt pysyivät tässä vaiheessa melko ennallaan, sillä muutos toteutettiin mahdollisimman pienin kustannuksin, lähinnä liikennemerkein ja yhdellä liikennevaloristeyksen poistolla. Samalla Tampereen seudun joukkoliikenne otti käyttöön uuden seudullisen joukkoliikennelinjaston. Uuden runkolinjan 1 liikennöinti nykyreitillä ei olisi mahdollista ilman joukkoliikennekatuosuutta, sillä Hatanpään valtatien ja Hämeenkadun risteys olisi muuten liian ruuhkainen sujuvalle runkolinjaliikennöinnille. Järjestely on kokeilu, josta kerätään kokemuksia vuoden 2016 loppuun asti, jonka jälkeen kokeilun jatkamisesta päätetään. Tampereen kaupunginvaltuusto päättää lokakuussa 2016 raitiotien toteutusvaiheen aloittamisesta, johon sisältyy Hämeenkadun täydellinen peruskorjaus. Raitiotiesuunnitelmissa on esitetty itäpäästä voimakkaan raitiotie-, kävely- ja pyöräilypainotteista, jolla voi tarvittaessa ajaa myös linja-autoilla. Kokeilua täydennettiin kesällä 2015 kaventamalla katuosuutta nelikaistaisesta kaksikaistaiseksi.

Tampereella on myös muita joukkoliikennekatuja sekä jo olemassa että suunnitteilla. Raitiotien yleissuunnitelman tarkennuksissa hyväksyttiin linjaus, että Hervannan kaupunginosan toinen pääväylä Insinöörinkatu muutetaan Hervannan keskuksen kohdalla joukkoliikennekaduksi muutaman sadan metrin matkalta. Lisäksi Vihiojan kaupunginosassa Kuoppamäentie voidaan mieltää joukkoliikennekaduksi, sillä kadulta on kielletty kaikki liikenne Tampereen seudun joukkoliikenteen linja-autoja ja tontille ajoa lukuun ottamatta.

Lähteet

Joukkoliikenne
Kadut
Tähtisarja – 30 suosikkia (Arja Saijonmaa)

Tähtisarja – 30 suosikkia on vuonna 2006 julkaistu kokoelma Arja Saijonmaan tuotannosta.

Kappaleet

CD 1 
 Ystävän laulu
 Miten voin kyllin kiittää
 Tuska
 Tänään en voi luokses tulla
 Älä kiiruhda
 Mustasukkaisuutta
 Elämää juoksuhaudoissa
 Jokaikinen arkiaamu
 Kotkan ruusu
 Jäit vierellein
 Mustanmeren valssi
 Luonasi oon
 Puhu minulle rakkaudesta
 Tulin Mikkeliin
 Viimeinen tango Pariisissa

CD 2 
 Yhteinen taivas ja maa
 Nicolas
 Oveni on avoin
 Kylmät huulet
 Nejä vuodenaikaa
 Yksinäinen pihlaja
 Mies jota rakastan
 La Cumparsita
 Kirje itselleni
 Meidän kortteli
 Uralin pihlaja
 Kylmä rakkaus
 Poika on allapäin
 Kuolematon laulu
 Metsäkukkia

Katso myös 
 Tähtisarja – 30 suosikkia -sarjan muut julkaisut

Vuoden 2006 kokoelma-albumit
Arja Saijonmaan albumit
Roomari

Roomari on ammattinimike, joka oli käytössä Pohjois-Pohjanmaalla. Ammattinimikettä voi myös kutsua nimillä lossimies
tai lautturi. Nimi ”roomari” tulee ilmeisesti murresanasta ”roomu” (proomu), joksi lauttaa tai lossia myös kutsutaan. Roomarin tehtävänä oli kuljettaa ”roomua” eli lossia, jolla ihmiset ylittävät jokia, järviä tai salmia. 

Roomarin työnantaja, useimmiten kunta, maksoi hänelle kiinteää vuosipalkkaa. Lisäksi hän sai periä pienen maksun kulkijoilta, jalankulkijat pääsivät halvimmalla, hevosmiehet maksoivat ylityksestä enemmän. Myös autoja roomari pääsi kuljettamaan, vaikkakin ne olivat harvinaisia silloin, kun roomarit vielä ammattiaan harjoittivat. Autoliikenteen lisääntyminen vaikutti osaltaan roomarin ammatin katoamiseen. ”Roomujen” tilalle rakennettiin siltoja liikenteen nopeuttamiseksi.

Lähteet 
 Utajärven historia

Aiheesta muualla 
Roomari-patsas Utajärvellä

Vesiliikenteen ammatit
Ajo päällä

Ajo päällä (Der Fahnder) oli saksalainen rikossarja, jota tuotettiin vuosina 1984−2005.

Suomessa sarjaa esitettiin tuotantovuosilta 1984−1992, jolloin Klaus Wennemann esitti etsivä Hannes Faberia. Faberin tapa oli ottaa minttupastilli metallisesta karkkirasiasta kerran kussakin jaksossa. 

Wennemanin poistuttua sarjassa on ollut useita vaihtuvia pääosan esittäjiä muun muassa Jörg Schüttauf ja Michael Lesch. Sarjan jaksot sijoittuvat fiktiiviseen suurkaupunkiin Ruhrin alueella.

Aiheesta muualla 
Das Erste -kanavan ohjelman kotisivut 

Saksalaiset rikossarjat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
ARD:n televisio-ohjelmat
Supertiistai

Supertiistai () on Yhdysvaltojen presidentinvaaleihin liittyvä päivä, jolloin suuri osa maan osavaltioista osallistuu esivaaleihin, joissa äänestetään demokraattisen ja republikaanisen puolueen presidentinvaaliehdokasta.

Vaalivuoden helmi- tai maaliskuulle ajoittuva supertiistai on tärkeä osa esivaalikampanjaa, sillä silloin valitaan enemmän edustajia puoluekokoukseen kuin minään muuna päivänä. Merkittävä voitto supertiistaina antaa ehdokkaalle usein vauhtia koko esivaalin voittamiseen. Supertiistaina esivaalin järjestävät valtiot vaihtelevat vuosittain, samoin niiden määrä. 

Demokraattien esivaali on aina suhteellinen, eli ehdokkaat saavat edustajia suhteessa äänimääräänsä. Republikaaneilla taas oli ennen vuotta 2012 käytössä enemmistövaalitapa monissa runsasväkisimmissä osavaltioissa, mikä tarkoitti, että voittaja sai kaikki edustajat.

Sana supertiistai yleistyi vuonna 1988, jolloin demokraatit useissa etelän osavaltioissa päättivät pitää esivaalit samana päivänä 8. maaliskuuta. Sillä toivottiin olevan vaikutusta, että saataisiin esiin konservatiivisempi presidenttiehdokas. Suunnitelma kuitenkin epäonnistui, kun osavaltiot jakautuivat Al Goren, Jesse Jacksonin ja Michael Dukakisin kesken ja loppujen lopuksi liberaalista Dukakisista tuli demokraattien presidenttiehdokas. Supertiistai on sittemmin ollut 10. maaliskuuta 1992, 12. maaliskuuta 1996, 7. maaliskuuta 2000, 2. maaliskuuta 2004, 5. helmikuuta 2008, 6. maaliskuuta 2012, 1. maaliskuuta 2016 ja 3. maaliskuuta 2020.

Lähteet

Yhdysvaltain presidentinvaalit
Erikoiset päivät

he:הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית#סופר טיוזדיי
Catherine O’Hara

Catherine Anne O’Hara (s. 4. maaliskuuta 1954 Toronto) on yhdysvaltalais-kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi komediasarjasta SCTV. Hänen merkittävimpiä töitään ovat Delia Deetzin rooli elokuvassa Beetlejuice, Kate McCallister Yksin kotona -elokuvissa ja Sallyn rooli elokuvassa Painajainen ennen joulua. Hän on esiintynyt myös esimerkiksi elokuvissa Penelope ja Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja.

O'Hara on ollut naimisissa Bo Welchin kanssa vuodesta 1992, ja heillä on kaksi poikaa. Hänen sisarensa on tunnustettu laulaja-lauluntekijä Mary Margaret O’Hara.

Filmografia 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Ortoklaasi

Ortoklaasi (KAlSi3O8) on tärkeä hohkasilikaattimineraali, joka muodostaa magmakiviä. Ortoklaasi on yksi kalimaasälvän polymorfeista. Sitä esiintyy tavallisesti graniitissa ja siihen liittyvissä kivissä.

Ortoklaasin nimi tulee kreikan sanoista ”suora murtuma”, sillä sen kaksi lohkeavuutta ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden.  Ortoklaasi kiteytyy monokliinisessä kidejärjestelmässä. Sen kovuus on 6, ja sen ominaispaino on 2.56–2.58, ja sen kiilto vaihtelee lasimaista helmiäiseen. Väriltään ortoklaasi voi olla valkoinen, harmaa, keltainen, vaaleanpunainen tai punainen, ja harvoin vihreä. Kiteiden kaksostuminen on melko tavallista. Ortoklaasi on tavallinen aineosa enimmissä osassa graniitteja ja muita felsisiä magmakiviä, ja se esiintyy usein valtavina kiteinä ja suurina määrinä pegmatiittimassoissa. 

Tyypillinen ortoklaasi on puhtaan kaliumpäätejäsenen ja natriumpäätejäsenen (albiitti NaAlSi3O8) välillä oleva isomorfinen seossarja. Maassa tapahtuvan hitaan jäähtymisen aikana runsasnatriumiset albiittilamellit muodostuvat suotautumalla, ja jäljelle jäävä ortoklaasi on kaliumpitoisuudeltaan korkeampaa. Tästä syntyvää kahden maasälvän yhteenkasvettumaa kutsutaan pertiitiksi.

Ortoklaasin korkean lämpötilan muoto on sanidiini. Sanidiini on yleinen nopeasti jäähtyneissä vulkaniiteissa kuten obsidiaanissa ja felsisissä pyroklastisissa kivissä. Alhaisen lämpötilan polymorfi puolestaan on mikrokliini.

Yhdessä muiden kalimaasälpien kanssa ortoklaasi on yleinen raaka-aine joissakin laseissa ja keramiikassa, kuten posliinissa.

Aiheesta muualla 

Webmineral: Orthoclase Mineral Data 
Mindat: Orthoclase 
Handbook of Mineralogy: Orthoclase (pdf) 

Silikaattimineraalit
Lisa Zane

Lisa Zane (s. 5. huhtikuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Chicagossa, Illinoisissa, ja sai vuonna 1966 nuoremmaksi veljekseen Billy Zanen.

Zanen vanhemmista molemmilla on kreikkalaisia juuria. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Huonoa seuraa (1990), Femme Fatale (1991), Viimeinen painajainen Elm Streetillä: Freddyn kuolema (1991) ja Tappavan tehokas hoitaja (1996). 

Zanella on ollut rooleja televisiossakin, huomionarvoisena esimerkkinä sarjassa L.A. Law vuosina 1992–1993. Hän on tehnyt myös äänirooleja muun muassa Prätkähiiriin. Hän on seurustellut mm. Heath Ledgerin kanssa.

Aiheesta muualla 
  

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Tyrannosaurus Hives

Tyrannosaurus Hives on ruotsalaisen The Hivesin kolmas täyspitkä albumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2004. Singleinä julkaistiin kappaleet ”Walk Idiot Walk”, ”Two-Timing Touch and Broken Bones”, ”Abra Cadaver” ja ”A Little More for Little You”.

Kappaleet

Lähteet 

The Hivesin albumit
Vuoden 2004 albumit
Pennitön Onassis

Pennitön Onassis on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1991.

Kappaleet 
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jussi Hakulinen.

 Kuunvalon alla
 Lentävä hollantilainen
 John Wayne
 Neulansilmä
 Toinen tie
 Aurinkokuningas
 Moottorimies
 Afrodite
 Hiilestä syntyy timantti
 Vuosi
 Pennitön Onassis

Aiheesta muualla 
 Pennitön Onassis discogs.com -sivustolla

Vuoden 1991 albumit
Jussi Hakulisen albumit
Vieraskirja (albumi)

Vieraskirja on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.

Kappaleet 
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jussi Hakulinen.

 Tuhat tarinaa
 Vuodet
 Hymyilevä mies
 Atlantis
 Mitä minulla on?
 Joutsenlaulu
 Sheriffi ja desperado
 Vie minut aamuun
 Heinäkuu
 Vieraskirja

Aiheesta muualla 
 Vieraskirja discogs.com -sivustolla

Vuoden 1995 albumit
Jussi Hakulisen albumit
Boston (täsmennyssivu)

Boston voi tarkoittaa seuraavia asioita:
 Boston, kaupunki Massachusettsin osavaltiossa
 Boston, kaupunki Englannissa
 Boston, tupakkamerkki
 Boston, amerikkalainen hard rock -yhtye
 Boston, yllä olevan yhtyeen debyyttialbumi
 USS Boston (1884), Yhdysvaltain laivaston panssarikansiristeilijä
 USS Boston (SSN-703), Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusvene
 Boston, sukunimenä:
 Rachel Boston (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Ralph Boston (s. 1939), yhdysvaltalainen pituushyppääjä ja olympiavoittaja
3.33.33

3.33.33 on suomalaisen muusikon Jussi Hakulisen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998.

3.33.33 on Jussi Hakulisen sukunimikaiman Veikko Hakulisen voittoaika vuoden 1952 talviolympialaisten 50 kilometrin hiihdossa.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 34.

Kappaleet 
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jussi Hakulinen.

 Katumuspillerit
 Fredriksson
 Mary Mary
 Suden hetki
 Syvä joki
 Kymmenes planeetta
 Bonnie ja Clyde
 Hasta siempre
 Kun Suomessa valot sammuu
 3.33

Aiheesta muualla 
 3.33.33 discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 1998 albumit
Jussi Hakulisen albumit
Clovis Cornillac

Clovis Cornillac (s. 16. elokuuta 1968) on ranskalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Asterix Olympialaisissa, Olemisen sietämätön keveys ja  Lucky Luke – Lähde länteen!. 

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Satu Procopé

Satu Charlotta Procopé (o.s. Östring; s. 1947) on vuoden 1966 Miss Suomi. Hän on myös Miss Scandinavia, Miss Universumin 1. perintöprinsessa ja Miss Eurooppa -kilpailujen 4. perintöprinsessa. Miss International Beauty -kilpailuissa hän oli 1969 1. perintöprinsessa, mutta saman vuoden Miss La Maja -kisoissa hän ei päässyt finaaliin. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen maisteri.

Östring meni naimisiin synnytys- ja naistentautilääkäri, dosentti Berndt-Johan Procopén kanssa.

Östring nousi vuonna 1978 hetkeksi uudelleen julkisuuteen tanssittuaan presidentti Urho Kekkosen kanssa linnan juhlissa.

1990-luvun lopulla Procopé toimi muutaman vuoden Uukuniemen kunnanjohtajana. Johtajuus päättyi keväällä 2000 kuntalaisten erimielisyyksiin erityisesti maakunnanvaihdosasiassa. Hän on ollut ehdolla eduskuntaan ja EU-parlamenttiin. Vuoden 1999 EU-vaaleissa äänimäärä riitti keskustan ensimmäiseksi varaedustajaksi asti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.mtv3.fi/uutiset/arkisto.shtml/arkistot/kotimaa/2000/03/16834
Uukuniemi.net historia
 Ylen Elävä arkisto: Satu Östring, Miss Skandinavia 1967

Miss Suomi -kilpailun voittajat
Uukuniemen kunnanjohtajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt