joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kotakuusamat

Kotakuusamat (Weigela) on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu seitsemän lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu parikymmentä muutakin lajia, mutta näiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.

Kotakuusamat muistuttavat vuohenkuusamia (Diervilla) ja monia kotakuusamalajeja on toisinaan sijoitettu vuohenkuusamiin kuuluviksi.

Suvun lajeista ainakin keltakotakuusamaa (Weigela middendorffiana) käytetään koristepensaana. Lisäksi koristekasvikäyttöön on kehitetty erilaisia risteymiä.
Voidaan kasvattaa Suomessakin, vyöhykkeellä I-III tosin talvenkestävyys ei ole kovin hyvä

Lajeja 
 Weigela decora – korukotakuusama
 Weigela florida – komeakotakuusama
 Weigela fujisanensis
 Weigela grandiflora
 Weigela japonica
 Weigela middendorffiana – keltakotakuusama
 Weigela praecox – kevätkotakuusama
 Weigela sanguinea
 Weigela subsessilis – pasuunakotakuusama

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kotakuusamat (Weigela)

Kuusamakasvit
Kingdoms Disdained


Kingdoms Disdained on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Morbid Angelin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2017 Silver Lining Music -yhtiön kautta. Albumi on ensimmäinen jolla laulaja-basisti Steve Tucker on mukana sitten vuoden 2003 Heretic-albumin.

Soundiltaan albumi on paluu alkuaikojen death metal -juurille eikä näin ollen jatka edellisen Illud Divinum Insanus -albumin Industrial-linjalla.

Kappaleet

Kokoonpano
 Steve Tucker – laulu, basso
 Trey Azagthoth – kitara, koskettimet
 Scott Fuller – rummut

Arvostelut 
 Kaaoszine: 6+/10
 Metalliluola: 7-/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2017 albumit
Morbid Angelin albumit
Stockholmsåsen

Stockholmsåsen on noin 60 kilometriä pitkä harjujakso eteläisessä Uplannissa ja koillisessa Södermanlandissa Ruotsissa. Harjujakso alkaa Östunan kirkolta, jatkuu etelään Arlandassa ja Tukholman vanhassakaupungissa päättyen Jordbrossa ja Västerhaningessa. Eräs Stockholmsåsenin harju Brunkebergsåsen sijaitsee Tukholman Norrmalmissa.

Harjut
Uppsalan lääni
Tukholman lääni
Ruotsin maantiede
Viron kunnallisvaalit 2017

Viron kunnallisvaalit 2017 () pidettiin 15. lokakuuta 2017 ja niissä valittiin kunnanvaltuustot 79 Viron kuntaan. Kokonaisäänestysaktiivisuus oli 53,4 prosenttia. 27,8 prosenttia äänesti ennakkoon, joista 186 034 sähköisesti ja 120 474 äänestyspaikalla. Ehdokkaita oli yhteensä 11 804.

Vaalitulokset 
Vaaleissa annettiin yhteensä 583 267 ääntä. Viron keskustapuolue sai 27,3 prosenttia äänistä, vaaliliitot 26,8 prosenttia, Viron reformipuolue 19,5, Sosiaalidemokraattinen puolue 10,3, Isänmaan ja Res Publican liitto 8, Viron konservatiivinen kansanpuolue 6,7, Viron vihreät 0,8, listojen ulkopuoliset ehdokkaat 0,4 ja Viron yhdistynyt vasemmistopuolue 0,2 prosenttia äänistä.

Tallinnassa keskustapuolue sai 40 valtuustopaikkaa 79:stä. Reformipuolue sai 18 paikkaa, sosiaalidemokraatit 9, konservatiivinen kansanpuolue 6, Isänmaan ja Res Publican liitto 5 ja Edgar Savisaar nousi valtuustoon omalta listaltaan. Tarton kaupunginvaltuuston 49:stä paikasta reformipuolue sai 20, sosiaalidemokraatit 8, keskusta 7, konservatiivinen kansanpuolue 6, Isänmaan ja Res Publican liitto 3, Tartu Heaks -vaaliliitto 3 ja Tartu Eest -vaaliliitto 2 paikkaa. Narvassa keskusta sai 23 ja Meie Narva -vaaliliitto 8 kaupunginvaltuuston 31:stä paikasta. Pärnun kaupunginvaltuuston 39:stä paikasta reformipuolue sai 9, Isänmaan ja Res Publican liitto 9, keskusta 7, Pärnu Ühendab -vaaliliitto 7, konservatiivinen kansanpuolue 6 ja sosiaalidemokraatit yhden paikan. Kohtla-Järvellä keskusta sai 18 valtuuston 25:stä paikasta. Sosiaalidemokraatit saivat 5 ja reformipuolue 2 paikkaa.

Koko maan tulokset

Lähteet 

Kuntavaalit 2017
Vuoden 2017 vaalit
Damon Knight

Damon Francis Knight (s. 19. syyskuuta 1922 – 15. huhtikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, toimittaja ja kriitikko. Hän oli naimisissa kirjailija Kate Wilhelmin kanssa.

Hänen mukaansa on nimetty Science Fiction and Fantasy Writers of America -yhdistyksen Damon Knight Memorial Grand Master Award -tunnustuspalkinto ja hänet on tunnustettu yhdeksi tieteiskirjallisuuden mestareista.

Hänen tunnetuimpia töitään on lyhytkertomus To Serve Man (1950), joka sovitettiin Hämärän rajamailla -televisiosarjaan ja josta hän on saanut "retro-Hugon" lyhytkertomuksien sarjassa.

Hänet on kuolemansa jälkeen hyväksytty Science Fiction Hall of Fameen vuonna 2003.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Damon Knight Science Fiction Awards Database -sivustolla 

Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Korsholman kuninkaankartano

Korsholman kuninkaankartanon (Korsholms kungsgård) perusti 1550-luvulla Kustaa Vaasa (1496–1560). Vanhan Vaasan alueella sijainneen kuninkaankartanon tehtävänä oli toimia mallitilana alueen talonpojille. Paikalle muodostettiin 1858 ruotsinkielinen Korsholman maamieskoulu (Korsholms lantmannaskola).

Katso myös 
Korsholman linna

Lähteet 
Susanne Öst: Kungsgården - En byggnadsinvertering; Österbottens museum 2009

Viitteet 

Vanha Vaasa
Suomen kartanot
Jack Williamson

John Stewart Williamson (s. 29. huhtikuuta 1908 – 10. marraskuuta 2006), joka kirjoitti nimellä Jack Williamson, oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.

Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. Hän on saanut myös World Fantasy Award -palkinnon tunnustuksena elämäntyöstä.

Teoksia 
 Terraforming Earth (2001), John W. Campbellin muistopalkinto

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Jack Williamson Science Fiction Awards Database -sivustolla 

Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Jari Huttunen (ralliautoilija)

Jari Huttunen (s. 28. helmikuuta 1994) on suomalainen ralliautoilija. Huttunen voitti  kaudella 2015 rallin NEZ-juniorimestaruuden sekä suomenmestaruuden SM3-luokassa. Samana vuonna hänet valittiin ajamaan AKK:n stipendiaattina Suomen MM-ralli RC3-luokan Citroen DS3:lla. Huttusen kartanlukijana on viimeksi toiminut Mikko Lukka ja häntä ennen Antti Linnaketo.

Kaudella 2016 Huttunen kilpaili menestyksekkäästi Saksassa Opel Adam Rally Cupissa. Huttunen voitti luokkansa seitsemästä ajamastaan kilpailusta kuusi ja voitti näin koko sarjan mestaruuden. 

Kaudella 2017 Huttunen kilpaili FIA:n EM-sarjassa Opel Adam R2:lla ja ajoi sen ohella Suomen Neste Rallin Printsportin Škoda Fabia R5:lla. Kilpailu oli Huttusella vasta toinen nelivetoisen ralliauton ohjaimissa. Debyyttikisa oli muutamaa viikkoa aiemmin ajettu SM-sarjaan kuuluva AutoGlym-ralli. Syyskuussa Huttunen valittiin Hyundain rallitallin kehitysohjelmaan, jonka myötä hän kilpaili kaudella 2018 WRC2-sarjassa Hyundai i20 R5:lla. Huttusen managerina toimii Marcus Grönholm. Hyundai kuitenkin keskeytti WRC2-ohjelmansa yhden kauden jälkeen ja Huttunen jäi ilman vakituista tallipaikkaa.

Huttunen ajoi pohja-ajan vuoden 2019 Ruotsin rallin erikoiskokeella kahdeksan.

Huttunen ajoi vuoden 2022 MM-rallisarjassa Jyväskylän osakilpailun WRC-luokassa M-Sportin Fordilla.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Lähteet

Suomalaiset ralliautoilijat
Rallin Suomen-mestarit
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Denise Mina

Denise Mina on vuonna 1966 syntynyt skotlantilainen rikoskirjailija. Hän kirjoittanut Garnethill-trilogian (Garnethill, Pako ja Päätös) lisäksi myös viisiosaisen sarjan, jonka ensimmäinen osa on nimeltään Veripelto. Tuoreimmasta sarjasta on julkaistu suomeksi osat Yksin yössä (2011), Ampiaiskesä (2012), Petojen kaupunki (2013) ja Valheiden varjo (2014). Denise Mina sai Suomen dekkariseura ry:n ulkomaisen jännityskirjallisuuden vuoden 2013 kunniakirjan.

Lähteet 
http://like.fi/kirjailijat/denise-mina/

Viitteet 

Vuonna 1966 syntyneet
Skotlantilaiset kirjailijat
Elävät henkilöt
Rikoskirjailijat
S/S Warjo

S/S Warjo

Käyttöhistoria 
Alus laskettiin vesille 26.9.1927. Hieman myöhemmin se toimitettiin Rederi AB Svealle Tukholmaan. 
Vuonna 1935 alusta pitkitetään noin 4 metrin verran. 9.5.1957 alus toimitettiin Siljavarustamolle, nykyiselle Silja Linelle. Alus oli suunniteltu Silja Linen käyttöön, reitille Helsingistä Tukholman Hammarbyhamneniin, mutta välillä se teki joitain reissuja Turusta Västeråsiin. 21.9.1964 alus myytiin T. Johanissonille Göteborgiin purettavaksi. Tätä toimenpidettä ei kuitenkaan ehditty tehdä, koska seuraava ostaja ehti jo vuonna 1965. Tällöin laiva myytiin Dionyssios Philippopoulos-laivayhtiön nimen alle Kreikkaan. Alus nimetään Mariaksi. Jo vuoden kuluttua, vuonna 1966, alus myytiin taas eteenpäin, P.M. Michellepi & N.G. Kochilas-yhtiölle. Vuonna 1971 alus myytiin eteenpäin, mutta ei edelleenkään pois Kreikasta, vaan D.J. Philippopouloos-yhtiölle. Nimeksi tuli Annushka. Vuonna 1983 alus vietiin purettavaksi Italiaan.

Lähteet

Tallink Siljan entiset alukset
Mesisienet

Mesisienet (Armillaria) on laajalle levinnyt helttasienisuku, joka tuottaa kellertäviä, myöhemmin ruskehtavia, valkoitiöisiä, usein suurina ryhminä esiintyviä itiöemiä. Tyypillistä on lakin pinnan täpläkuvioitus ja jalan rengas, joka tosin voi hävitä vanhemmiten. Suomessa esiintyy kolme renkaallista ja yksi renkaaton mesisienilaji. Mesisienet ovat pääasiassa puiden tai karikkeen lahottajia. Mesisieni voi elää joko saprofyyttinä eli mädänsyöjänä kuolleessa puussa tai parasiittina eli loisena elävässä puussa. Mesisienet kasvavat tiheinä rykelminä kannoissa, puiden tyvillä tai maan pinnalle tulevissa juurissa. Mesisieniä käytetään yleisesti ravinnoksi, etenkin niiden lakkeja, mutta niitä suositellaan keitettäväksi, jotta vältyttäisiin mahdollisilta vatsavaivoilta. Mesisieniä ei tule sekoittaa esimerkiksi pörhösuomuhelokkaan, joka ei ole syötävä. 

Mesisienet ovat maailmanlaajuisesti levinneitä sieniä, joita tavataan tropiikissakin. Euroopasta mesisieniä on löydetty seitsemää eri lajia. Suomesta tunnetaan yhteensä neljä mesisienilajia:
Pohjanmesisieni (A. borealis), yleinen kesäsieni, metsätuhoa aiheuttava
Nuijamesisieni (A. lutea), usein nurmikoilla
Nevamesisieni (A. ectypa), soilla, pohjoinen laji, uhanalainen
Mäntymesisieni (A. ostoyae), eteläinen, harvinainen

Mesisienten suvun nimikkolaji Armillaria mellea tarkoittaa nykyään vain keltamesisientä, joka ei kasva Suomessa, mutta kylläkin esimerkiksi Tanskassa.

Mesisienet voivat aiheuttaa tuhoja nuorissa männiköissä ja kuusikoissa sekä myös varttuneemmissa metsissä, ja jotkin mesisienilajeista ovat erikoistuneet myös lehtipuihin. Kuusikoissa pohjanmesisieni on juurikäävän jälkeen yleisin kuusen tyvilahon aiheuttaja. Mesisienen iskeytyminen saa aikaan puilla juuriston toiminnan heikkenemisen. Mesisienitartunta terveeseen metsikköön tapahtuu itiöiden avulla tuoreisiin kantopintoihin sekä juuristossa ja puun tyvellä oleviin vaurioihin. Mesisieni leviää läheisiin puihin ritsomorfien eli rihmastojänteiden avulla sekä joskus myös juuriyhteyksien välityksellä ritsomorfeja muodostamatta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Mesisienet (Armillaria)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Mesisienet: (Armillaria spp)
Viherympäristöliitto (VYL): Mesisienet
Arktiset aromit: Mesisienet
Mushroom Expert: Genus Armillaria
Krasnaja zvezda

Krasnaja zvezda (, ”Punatähti”) on Venäjän puolustusministeriön lehti, joka on perustettu vuoden 1923 päätöksellä Neuvostoliiton puolustuksen kansankomissariaatin julkaisuksi. Ensimmäinen numero ilmestyi 1. tammikuuta 1924.

Päätoimittajana oli vuosina 1955—1985 kenraalimajuri Nikolai Ivanovitš Makejev. Elokuusta 1988 päätoimittajana on Nikolai N. Jefimov.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.redstar.ru/  
 http://красная-звезда.рф/ 

Venäjän asevoimat
Neuvostoliittolaiset sanomalehdet
Venäläiset sanomalehdet
Goldbergit

Goldbergit (The Goldbergs) on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC:llä tiistaina 24. syyskuuta 2013. Se perustuu sarjan luojan Adam F. Goldbergin lapsuuteen ja perheeseen 1980-luvulla.

Goldbergit asuvat 1980-luvun Pennsylvaniassa. Perheen isä on nimeltään Murray, ja äiti Beverly. Lapsina ovat Barry ja Erica, sekä nuorin lapsi Adam, joka dokumentoi perhe-elämää videokamerallaan. Sarjassa esiintyy myös Beverlyn isä Albert ”Pops”.

Rooleissa

Lähteet  

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Tilannekomediat
2010-luvun televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Fresh Off the Boat

Fresh Off the Boat on yhdysvaltalainen Nahnatchka Khanin luoma tilannekomediasarja, jonka pääosissa ovat Hudson Yang, Randall Park ja Constance Wu. Sarja perustuu Eddie Huangin oikeaan elämään ja siitä kertovaan vuonna 2013 julkaistuun kirjaan Fresh Off the Boat: A Memoir. Huang toimi sarjan kertojana ensimmäisen kauden ajan.

Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa ABC-kanavalla 4. helmikuuta 2015.

Juoni 
Sarja seuraa taiwanilaisen perheen kulkua, kun he muuttavat Washingtonin Chinatownista Orlandoon, Floridaan ja avaavat cowboy-teemaisen pihviravintolan vuonna 1995. Äiti tuskailee sopeutumisen kanssa, perheen isä jahtaa ”amerikkalaista unelmaa” ja Eddiellä on omat ongelmansa koulunkäyntinsä kanssa.

Näyttelijät

Tuotanto 
ABC tilasi sarjalle toisen tuotantokauden toukokuussa 2015 ja kolmannen maaliskuussa 2016. ABC tilasi neljännen tuotantokauden toukokuussa 2017 ja viidennen toukokuussa 2018.

Tuotantokaudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Fresh Off the Boat ABC:n sivustolla 
 
 Fresh Off the Boat TV Guiden sivustolla 
 Fresh Off the Boat TV.comissa 
 
 

Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Tilannekomediat
ABC:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Mark Clifton

Mark Clifton (1906 – 1963) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.

Hänen tunnetuimpia töitään on They'd Rather Be Right (myös nimellä The Forever Machine) yhdessä Frank Rileyn kanssa, josta tekijät saivat Hugo-palkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Mark Clifton Science Fiction Awards Database -sivustolla 

Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Hugo-palkinnon saajat
Meritorjunta

Meritorjunta on vihollisten sotilaallisten merialusten torjumista. Se voi kohdistua niin merenpinnan päällisiin, kuin meren alaisiin aluksiin. Pinnanalainen alus on yleensä sukellusvene. Meritorjunnassa voidaan käyttää laivastoalusten ohella: lähinnä merimaaliohjuksia, rannikkopattereita tykistön roolissa kuin myös lentokoneita. Rannikkopatteristo voi olla myös liikkuva, jolloin lähinnä telahaupitsit voisivat tulla kyseeseen tässä tehtävässä, Lentokoneisiin, ohjusveneeseen tai rannikon puolustusasemaan voi olla asennettuna meritorjuntaohjus. Näistä tunnetuimpia on Falklandin sotaan liittynyt, ranskalaisvalmisteinen Exocet-ohjus.

Lähteet
https://www.ess.fi/uutiset/kotimaa/art2469687

Viitteet

Aiheesta muualla
 http://merivoimat.fi/kalustokuvastot
 https://saab.com/fi/region/finland/news-and-press-releases/news-and-press-releases/2016/rbs15-meritorjuntaohjusjarjestelma-palasi-ajoneuvolaveteille-ruotsissa/
 Merisodankäynti
Mike Lenarduzzi

Mike Lenarduzzi (s. 14. syyskuuta 1972 London, Ontario, Kanada) on kanadalais-italialainen entinen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi NHL:ssa 4 ottelua vuosina 1992–1994. Hartford Whalers varasi Lenarduzzin numerolla 57 vuoden 1990 varaustilaisuudessa.

Ura

Junioriliigassa
Lenarduzzi aloitti uransa OHL-liigan Oshawa Generalsin riveissä kaudella 1988–1989. Hän aloitti kautensa alemmassa junioriliigassa pelanneen Markham Waxersin maalinsuulla, mutta siirtyi loppukaudesta Oshawaan jossa pääsi pelaamaan kuudessa ottelussa. Kaikkiaan Lenarduzzi viihtyi OHL:ssa neljä kautta pelaten tänä aikana Oshawan lisäksi kolmessa muussakin seurassa. Otteluita Lenarduzzille kertyi OHL:ssa 122.

Aikuisten sarjoissa
Viimeisen juniorikautensa lopussa Lenarduzzi nostettiin AHL-joukkue Springfield Indiansin riveihin. Hän pääsi pelaamaan yhdessä playoff-ottelussa. Seuraavalla kaudella Lenarduzzi oli Springfieldin ykkösmaalivahti ja pelasi reilun kolmanneksen joukkueen otteluista. Hän pääsi kauden aikana pelaamaan myös kolmessa NHL-ottelussa Whalersin maalin suulla. Seuraavalla kaudella Lenarduzzi jäi AHL:ssa George Manelukin ja Frank Pietrangelon varjoon ja pääsi pelaamaan vain vajaan neljänneksen joukkueen otteluista. Tilille kertyi lisäksi yksi pelattu erä Hartford Whalersin maalilla. Lenarduzzi päätti kauden Salt Lake Cityn IHL-joukkue Golden Eaglesin riveissä pelaten neljässä ottelussa. Lenarduzzin sopimus Whalersin kanssa päättyi kevääseen 1994.

Kaksi seuraavaa kautta Lenarduzzi pelasi Colonial Hockey Leaguessa London Wildcatsin ja Saginaw Wheelsin joukkueissa. Londonissa Lenarduzzi oli selkeässä ykkösvahdin roolissa mutta Saginawissa hän jakoi torjuntavastuun puoliksi Steve Vezinan kanssa. Kaudet 1996–1997 ja 1997–1998 Lenarduzzi pelasi ECHL-liigaa Mobile Mysticksin joukkueessa ja kävi siinä ohessa AHL:n Hersheyssa varamaalivahtina kahdessa ottelussa.

Kaudella 1998–1999 Lenarduzzi pelasi 15 ottelun verran Alppiliigaa Italian Milano Rossoblun joukkueessa ja päätti kautensa Western Professional Hockey Leaguen Amarillossa. Seuraavalla kaudella Lenarduzzi pelasi vielä ECHL-joukkue Baton Rouge Kingfishin maalinsuulla 54 ottelua ja päätti sitten uransa.

Lähteet
 
 
 http://goaliesarchive.com/z/whalers/lenarduzzi.html

Italialaiset jääkiekkomaalivahdit
Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
Kanadanitalialaiset
Hartford Whalersin varaamat pelaajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Mike Rosati

Michael Anthony "Mike" Rosati (s. 7. tammikuuta 1968 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalais-italialainen entinen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi suurimman osan urastaan Euroopassa.

Ura

Seurajoukkueissa
Rosati pelasi neljä kautta OHL-junioriliigan Hamilton Steelhawksissa vuosina 1985–1989 ennen siirtymistään aikuisten sarjoihin. Juniorivuosien jälkeen Rosati pelasi kauden 1989–1990 ECHLn Erie Panthersin riveissä. New York Rangers oli varannut Rosatin vuonna 1988 7.kierroksella mutta ei nähnyt Rosatille mitään käyttöä. Yhden ECHL-kauden jälkeen Rosati suuntasi pelaamaan Italiaan. Rosati pelasi HC Bolzanon riveissä kuusi kautta ja sai sinä aikana Italian kansalaisuuden. Hän pääsi näin edustamaan ensi kertaa Italian maajoukkuetta.

Kaudesta 1996–1997 alkaen Rosati pelasi Saksan DEL-liigassa Adler Mannheimin joukkueessa. Kahden Saksassa pelatun kauden jälkeen Rosati solmi vapaana agenttina sopimuksen Pohjois-Amerikkaan Washington Capitalsin organisaatioon. NHL-ura ei kuitenkaan Rosatille auennut vaan hän pääsi jäälle vain yhdessä ottelussa, jossa pelasi 28 minuuttia pitäen kuitenkin maalinsa puhtaana. Pääosan kaudesta Rosati pelasi AHL-joukkue Portland Piratesin riveissä ja päätti kauden Winnipegissä IHL-joukkue Manitoba Moosen riveissä. Seuraavaksi kaudeksi suuntana oli jälleen Saksan Mannheim. Mannheimissa Rosati pelasi seuraavat neljä kautta ennen kuin siirtyi jäähdyttelemään sarjaporrasta alemmas Heilbronner Falconsin riveihin yhdeksi vuodeksi. Saksan vuosinaan Rosati voitti kahdesti DEL-liigan mestaruuden.

Maajoukkueessa
Rosati edusti Italiaa ensi kertaa vuoden 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa, jossa hän oli joukkueen kolmas maalivahti. Rosati pääsi pelaamaan kahdessa ottelussa päästäen taakseen 10 maalia. Rosati pelasi myös seuraavissa olympialaisissa, sillä kertaa joukkueen ykkösmaalivahtina pelaten neljästä ottelusta kolme.

MM-tasolla Rosati edusti Italiaa säännöllisesti vuoden 1994 kotikisoista vuoteen 2003. Ainoastaan vuoden 1999 kisat jäivät väliin Rosatin pelatessa tuolloin IHL:n playoff-otteluita.

Valmentajana
Peliuran jälkeen Rosati toimi heti seuraavalla kaudella Adler Mannheimissa Helmut de Raafin ja Stephane Richerin apuvalmentajana. Yksivuotisen pestin jälkeen Rosati piti muutaman vuoden taukoa valmentamisesta kunnes otti vastaan OHL-joukkue Barrie Coltsin maalivahtivalmentajan tehtävän kauden 2010–2011 alusta. Tässä tehtävässä hän toimi kevääseen 2017 asti.

Lähteet
 
 
 http://goaliesarchive.com/capitals/rosati.html

Italialaiset jääkiekkomaalivahdit
Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
New York Rangersin varaamat pelaajat
Kanadanitalialaiset
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Suvantokatu (Joensuu)

Suvantokatu  on itä-länsisuuntainen katu Joensuun keskustassa. Se johtaa Pielisjoen rannasta Suvantosillalta  Rantakadulta Länsikadulle Mehtimäen urheilupuiston laitaan. Nimensä katu on saanut sijaintinsa mukaan Pielisjoen suvannosta.

Kadun varren rakennuksia
Suvantokadun varrella on eteläpuolella, joelta päin alkaen:
 Johanssonin talo, Rantakatu 11, entinen turistihotelli ja poliisilaitos (arkkitehti Emil Gustafsson, 1893, käytetty myös nimeä Johnssonin talo). Remontoitu vuonna 2022 pienyritysten toimitilaksi ja majoitusliikkeeksi nimellä Johanssonin talo 1849.
 Wanha Kulma
 Citymarket (1980)
 Koulukadun pysäköintikenttä
 K-Market (entinen Iso-Etu ja Valintatalo), purettu 2022
 Useita asuinkerrostaloja 

Suvantokadun varrella on pohjoispuolella, joelta päin alkaen:
 Taitokortteli
 Surakan talo (1849), ravintola Suvannon Santra
 Piiroisen talo, ravintola Rousti
 Kiinteistö Oy Tori-Suvanto (1981), jossa muun muassa ylioppilaskunnan kokoustila Suvas ja vanhusten kohtaamispaikka Torikievari.
 ravintola Mikko
 ravintola Kielo (taloyhtiö Koivulan kulma)
 entinen Pelastusarmeijan talo

Poikkikadut
Poikkikatuja ovat joelta päin luettuna Torikatu, Kauppakatu, joka on myös kävelykatu Suvantokadulta pohjoiseen, Kirkkokatu, Koulukatu, Kalevankatu, Merimiehenkatu ja Sepänkatu.

Liikenne
Liikennevalot ovat Torikadun, Kauppakadun ja Kirkkokadun risteyksissä. Liikenneympyröitä on Rantakadun ja Koulukadun risteyksissä. Suvantokatu on liikenneympyröitä lukuun ottamatta etuajo-oikeutettu katu.

Pyörätiet
Kadun pohjoislaidalla kulkee pyörätie Koulukadun ja Länsikadun välillä.

Taideteokset
Koulukadun risteyksen liikenneympyrässä on Hannu Sirenin teos Rinkeli (2015).
 Joensuun kadut
Jordi Cuixart

Jordi Cuixart i Navarro (s. 1975) on katalaanien kulttuuria edistävän Òmnium Cultural -kansalaisjärjestön puheenjohtaja. Hänet määrättiin 16. lokakuuta 2017 tutkintavankeuteen ilman mahdollisuutta takuisiin. Häntä syytetään yhdessä Assemblea Nacional Catalana -järjestön puheenjohtajan Jordi Sànchezin kanssa kapinasta, koska he ovat olleet Katalonian itsenäisyyskansanäänestystä ajavien mielenosoitusten pääjärjestäjiä. Vangitsemista on pidetty poliittisena. Muun muassa ihmisoikeusjärjestö Amnesty International on vaatinut Cuixartin vapauttamista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Katalonialaiset henkilöt
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Jordi Sànchez

Jordi Sànchez i Picanyol (s. 1964) on katalonialainen poliitikko ja Assemblea Nacional Catalana (lyh. ANC) -kansalaisjärjestön entinen puheenjohtaja. Hänet määrättiin 16. lokakuuta 2017 tutkintavankeuteen ilman mahdollisuutta takuisiin. Häntä syytetään yhdessä Òmnium Cultural -järjestön puheenjohtajan Jordi Cuixartin kanssa kapinasta, koska he olivat lokakuun 2017 itsenäisyyskansanäänestystä ajavien mielenosoitusten pääjärjestäjiä ja heitä uhkaa jopa 30 vuoden vankeusrangaistus. Vangitsemista on pidetty poliittisena. Muun muassa ihmisoikeusjärjestö Amnesty International on vaatinut Sànchezin vapauttamista.

Yhä vankilassa ollut Sànchez lähti ehdolle Katalonian parlamenttiin joulukuun 2017 vaaleissa ja tuli valituksi Junts per Catalunyan listalta. Samassa yhteydessä hän luopui tehtävästään ANC:n puheenjohtajana. Itsenäisyysmieliset puolueet voittivat vaaleissa paikkaenemmistön ja yrittivät aluksi nimittää kapinasyytteitä maanpakoon lähteneen Carles Puigdemontin uudelleen pääministeriksi, mutta Espanja kielsi nimityksen sillä perusteella, että nimitettävän henkilön olisi oltava fyysisesti paikalla nimitysistunnossa, eikä nimitys videoyhteyden avulla ulkomailta käsin olisi sallittua. Tämän jälkeen pääministeriksi ehdotettiin Sànchezia, ja hänelle anottiin lupaa poistua vankilasta väliaikaisesti voidakseen osallistua nimitysistuntoon. Espanjan korkein oikeus kuitenkin epäsi Sànchezin pyynnön, minkä jälkeen pääministeriksi ehdotettiin Jordi Turullia. Lopulta Turullkin vangittiin 23. maaliskuuta 2018 samassa oikeudenkäynnissä muitten entisten ministereitten Raül Romevan, Dolors Bassan ja Josep Rullin sekä parlamentin entisen puhemiehen Carme Forcadellin kanssa.

Samana päivänä uusien vangitsemisten kanssa YK:n ihmisoikeuskomitea vaati Espanjaa takaamaan Sànchezin poliittiset oikeudet. Tämän jälkeen Sànchez nostettiin uudelleen pääministeriehdokkaaksi ja hänelle anottiin toistamiseen jo kerran evättyä lupaa osallistua nimitysistuntoon ja perusteltiin anomusta YK:n ihmisoikeuskomitean Espanjalle antamalla huomautuksella. Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena kuitenkin hylkäsi tämänkin anomuksen vedoten "rikoksen uusimisriskiin". 24. huhtikuuta 2018 Sànchez ilmoitti, että hänet on määrätty vankilassa kuukaudeksi eristykseen ja että hän joutuu viettämään 18 tuntia vuorokaudesta omassa sellissään. Eristykseen määräämisen perusteena oli, että Sànchez oli äänittänyt vaalikampanjaansa varten puhelimella ääniviestin, jonka häntä vankilassa tapaamassa käynyt Núria Guillaumes oli toimittanut eteenpäin. Guillaumesilta kiellettiin kuuden kuukauden ajaksi vierailut vankilassa Sànchezin luona ja jopa yhteydenpito häneen.

Lähteet 

Katalonialaiset poliitikot
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Duirinishin rautatieasema

Duirinishin rautatieasema () on rautatieasema Skotlannissa Duirinishin taajamassa Ylämaan hallintoalueella. Se sijaitsee Kyle of Lochalshin radan varrella.

Asema avattiin 2. marraskuuta 1897. Kaudella 2017–2018 sitä käytti 918 matkustajaa.

Lähteet

Viitteet 

Ylämaan rautatieliikennepaikat
1890-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Alex Iafallo

Alexander Iafallo (s. 21. joulukuuta 1993 Eden, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsiä.

Iafallo teki NHL-debyyttinsä Kingsin paidassa kauden 2017–2018 avausottelussa Philadelphia Flyersia vastaan 5. lokakuuta 2017.

Huhtikuussa 2021 Iafallo teki Kingsin kanssa neljän vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Los Angeles Kingsin pelaajat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Aryna Sabalenka

Aryna Sabalenka (s. 5. toukokuuta 1998 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan yhdeksänneksi helmikuussa 2019 ja nelinpelissä 19:nneksi kesäkuussa 2019. Hän on voittanut kaksinpelissä kolme WTA-turnausta ja nelinpelissä kaksi.

Vuonna 2016 Sabalenka nousi maailmanlistalla sijalta 548 sijalle 155. WTA-tason turnauksen pääsarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran helmikuussa 2017 Dubaissa. Samana vuonna hän pelasi Fed Cupissa ja ratkaisi historiallisen finaalipaikan Valko-Venäjälle. Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Sabalenka pelasi ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2017, jossa hän eteni toiselle kierrokselle. Lokakuussa 2017 Sabalenka pelasi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen loppuottelussa Tianjinissä. Loppuottelussa hän hävisi Marija Šarapovalle tiukan kaksieräisen ottelun päätteeksi. Hän nousi turnauksen jälkeen ensimmäisen kerran maailmanlistan 100 parhaan joukkoon.

Sabalenka on voittanut kolme WTA-turnausta kaksinpelissä: Mumbaissa marraskuussa 2017, New Havenissa elokuussa 2018 ja Wuhanissa syyskuussa 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Valkovenäläiset tennispelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Khios (antiikin kaupunki)

Khios (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Khioksen eli nykyisen Chíoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren itärannikolla nykyisen Chíoksen kaupungin paikalla, ja luettiin osaksi Jooniaa.

Historia 

Khioksen kaupunki oli joonialaisten siirtokunta, ja perustettiin mahdollisesti jo noin vuoden 1000 eaa. tienoilla. Se oli Samoksen ohella merkittävin Joonian rannikon edustan saarten siirtokunnista, siinä missä muut alueen siirtokunnat sijaitsivat Vähän-Aasian rannikon puolella. Kaupunki esitti antiikin aikana olevansa Homeroksen syntymäpaikka.

Khioksen kaupunki kukoisti erityisesti arkaaisella kaudella. Se oli merkittävä kaupan ja merenkulun keskus, ja sillä oli myös suuri sotalaivasto. Kaupunki löi omaa rahaa 600-luvun eaa. lopulta lähtien, ja sen rahoissa esiintyi sfinksi. Khios oli myös merkittävä keramiikan tuotannon keskus. Kaupungissa toimivat kuvanveistäjät Melas, Mikkiades ja Arkhermos. Ainakin 600-luvun eaa. lopulla kaupungissa tiedetään olleen demokraattinen valtiomuoto.

Persian valloitettua Vähän-Aasian rannikon 500-luvulla eaa. Khios oli persialaisten puolella ja jäi lopulta kokonaan näiden vallan alle. Vuonna 477 eaa. kaupunki liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja pysyi liiton jäsenenä vuoteen 412 eaa. saakka. Myös 300-luvulla eaa. se oli Ateenan vallan alla.

Roomalaisella kaudella kaupungin merkitys väheni, mutta se kasvoi jälleen bysanttilaisella kaudella. Kaupunki on kehittynyt nykyiseksi Chíoksen kaupungiksi.

Rakennukset ja löydökset 

Antiikin Khioksen kaupunki sijaitsi todennäköisesti saman satamalahden ympärillä, joka myös nykyisin toimii Chíoksen kaupungin satamana. Strabonin mukaan antiikin aikaisen kaupungin satamaan mahtui jopa 80 laivaa. Kaupungissa tiedetään olleen teatteri. Koska nykyinen kaupunki on samalla paikalla, antiikin kaupungista on tehty vain vähän löytöjä. Lahden pohjoisrannalla on keskiaikainen Chíoksen linna, jonka alueelta on löydetty joitakin roomalaisaikaisia jäänteitä. Muihin löytöihin lukeutuu muun muassa arkaaisen kauden talojen jäänteitä sekä hautausmaa 500-luvulta eaa. Kaupungin lähellä oli marmorilouhokset, jotka tarjosivat rakennusmateriaalia. Antiikin aikaisten rakennusten kiviä on paljon nykyisen kaupungin vanhoissa rakennuksissa.

Kaupungista noin seitsemän kilometriä pohjoiseen, nykyisen Vrontádoksen lähellä, sijaitsi Kybelelle omistettu pyhäkkö. Paikalla on nimillä Daskalópetra ja ”Homeroksen koulu” nykyisin tunnettu kivi, jota on esitelty paikkana, jossa Homeros opetti. Todellisuudessa kivi liittyi pyhäkköön.

Kaupungista sekä muualta saarelta tehdyt esinelöydöt ovat Chíoksen arkeologisessa museossa.

Lähteet 

Antiikin Kreikan kaupungit Egeanmeren saarilla
Arkeologiset kohteet Kreikassa
Chíos
Joonian kaupungit
Karl Gustaf Norén

Karl Gustaf Norén (3. tammikuuta 1918 Ruotsi – 22. heinäkuuta 1995 Ruotsi) oli ruotsalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1930-luvun lopulta 1940-luvun puoliväliin. Hänen merkittävin saavutuksensa oli myöhemmin mitätöidyissä Toisen maailmansodan aikaisissa EM-kisoissa 1942 saavutettu keskisarjan Euroopan mestaruus.

Norén nousi Ruotsin amatöörinyrkkeilyssä pinnalle vuoden 1934 maan mestaruuskisoissa voittamalla mestaruuden. Hän edusti göteborgilaista Redbergslids BK:ta. Kovia kilpakumppaneita 1930-loppupuoliskolla olivat Ågrenin veljekset Oscar ja Erik, jotka menestyivätkin 1930-luvun loppupuoliskolla paremmin. Vasta vuonna 1940 Norén pääsi edustamaan kansainvälisissä kehissä. Hän oli vuoden 1940 Euroopan joukkueessa Yhdysvaltoja vastaan voittaen toisen ja häviten toisen ottelunsa. Vuoden 1940 lopulla hän edusti Ruotsia maaotteluissa mm. voitten Suomi-maaottelussa Aatos Lundellin. Vuoden 1941 Ruotsin mestaruuden jälkeen Norén edusti maataan maaotteluissa Saksaa ja Tanskaa vastaan neljä kertaa. Varsinaiseksi menestykseksi muodostui Saksan Breslaussa tammikuussa 1942 pidetyt EM-kisat, joissa Norén saavutti mestaruuden. Niissä hän otteli neljä ottelua voitokkaasti. Viimeiset vastustajat olivat semifinaalissa Carl Schmidt ja finaalissa myös Saksan Adolf Baumgarten. Heti sodan jälkeen kisojen EM-arvo mitätöitiin, koska kyseessä oli ollut vain Saksan ja sen liittolaismaiden ja muutaman sotaa käymättömän maan turnaus. Norén jatkoi uraansa vuoteen 1943 otellen kaikkiaan 11 maaottelussa, joista hän voitti seitsemän. Ruotsin mestaruuksia kertyi kaikkiaan kolme eli 1934, 1941 ja 1942. Uran ongelmaksi muodostui käynnissä ollut maailmansota, jolloin ei järjestetty merkittäviä kansainvälisiä urheilutapahtumia.

Lähteet

Ruotsalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Olli Huttunen (hiihtäjä)

Olavi ”Olli” Huttunen (10. syyskuuta 1915 Vieremä – 19. helmikuuta 1940) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka hiihti toiseksi vuoden 1936 talviolympialaisten näytöslajissa sotilaspartiohiihdossa.

Huttunen kuoli talvisodassa saamiinsa vammoihin. Hänet on haudattu Vieremälle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Olli Huttusen hopeamitali Urheilumuseossa

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset ampumahiihtäjät
Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Harry Winks

Harry Winks (s. 2. helmikuuta 1996 Hemel Hempstead, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin Valioliigan Tottenham Hotspurissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Winks debytoi Tottenhamin edustusjoukkueessa Eurooppa-liigan ottelussa FK Partizania vastaan marraskuussa 2014. Valioliigassa hän pääsi ensimmäisen kerran kentälle elokuussa 2016. Hän debytoi samalla kaudella myös Mestarien liigassa. Kaudella 2018−2019 hän pelasi Mestarien liigassa kymmenen ottelua, myös tappiollisen loppuottelun Liverpoolia vastaan.

Winks pelasi kaikissa Englannin ikäkausimaajoukkueissa 17-vuotiaista alkaen.  Englannin miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa MM-karsinnassa Liettuaa vastaan lokakuussa 2017. Hän on pelannut marraskuun 2019 loppuun mennessä kuusi maaottelua ja tehnyt yhden maalin marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kosovoa vastaan.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Verinahakka

Verinahakka (Stereum sanguinolentum) on valkolahoa aiheuttava kantasienilaji, joka muistuttaa kääpiä, mutta siltä puuttuu pillistö. Lakki on ohut ja terävälaitainen, mutkainen. Lakin yläpinta on hieman kiiltävänkarvainen ja kellertävänruskea, alapinta ja leikkauspinta tummempi, mutta vahingoittuneista kohdista kirkkaanpunainen, mikä on hyvä tuntomerkki. Laji on pienehkö ja useasti osittain alustanmyötäinen. Se kasvaa ryhminä havulahopuulla ja puunrungoilla, yleisenä kuusella ja männyllä. Se lahottaa elävää puuta aivan sydänpuuta myöten, ja sitä pidetään kuusen pahimpana lahottajana rungon ja latvan vaurioiden yhteydessä sekä jopa kirvesleimauksen seurauksena. Verinahakan seuraan ilmestyy toisinaan hyytelösieniin kuuluvaa loishytykkää (Tremella encephala).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Verinahakka (Stereum sanguinolentum)
UniProt: Taxonomy -  Stereum sanguinolentum 

Russulales
Metsätuhot
Kääväkkäät
Valkolahosienet
Putous (9. tuotantokausi)

Putouksen yhdeksäs tuotantokausi esitettiin keväällä 2018. Kausi alkoi 20. tammikuuta 2018.

Elokuussa 2017 kuudennella kaudella aloittanut Jenni Kokander ilmoitti jättävänsä Putouksen. Ohjelman juontajana jatkoi edelliskaudella aloittanut Roope Salminen.

Näyttelijöinä jatkoivat kahdeksannella kaudella ohjelmaan liittyneet näyttelijät lukuun ottamatta Minka Kuustosta, Kaisa Helaa ja Kokanderia. Heidän tilallaan nähtiin Alina Tomnikov, Kiti Kokkonen ja Pihla Penttinen.

8. maaliskuuta 2018 esitettiin "Putous-special: Sketsihahmojen tarina" -erikoisjakso, jolloin nähtiin ajatuksia jokaisen Putous-kauden sketsihahmon takaa.

10. maaliskuuta 2018 Putouksen sketsihahmokilpailun voitti Kiti Kokkosen esittämä Tanhupallo, 5-vuotias lapsi.

Tulikoe ja näytön paikka

Vuoden sketsihahmokilpailu

Katsojaluvut ja yllätystehtävät 
Muutamalla jaksolla oli tavallista matalampi katsojaluku Pyeongchangin talviolympialaisten ja Uuden Musiikin Kilpailun 2018 vuoksi.

Lähteet 

Tuotantokaudet
Kirjallisuusvuosi 2017

Kirjallisuusvuosi 2017 käsittelee vuoden 2017 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Worldcon 2017 järjestettiin Helsingissä.
 Turun kansainväliset kirjamessut järjestettiin 6.–10. lokakuuta.
 Terry Pratchettin keskeneräisiä teoksia sisältänyt kiintolevy murskattiin. Kirjailija Pratchett ei halunnut, että joku muu julkaisisi postuumisti hänen julkaisemattomat teoksensa, joten hän määräsi ne tuhottaviksi.

Julkaisuja 
 Anne Applebaum – Red Famine: Stalin's War on Ukraine (suom. Punainen nälkä : Stalinin sota Ukrainassa, 2018)
 Yves Doz & Keeley Wilson – Ringtone
 Matt Haig – How to Stop Time (suom. Kuinka aika pysäytetään, 2018)
 Yuval Noah Harari – Homo Deus: Huomisen lyhyt historia
 Juha Hurme – Niemi
 Perttu Immonen – Suomen rahvaan historia
 Juho Kuorikoski – Commodore 64: Tasavallan tietokone
 Volker Kutscher – Babylon Berlin
 Ann Leckie – Provenance
 Minna Passi & Susanna Reinboth – Keisari Aarnio: huumepoliisi Jari Aarnion uskomaton tarina
 Philip Pullman – Vedenpaisumus
 Panu Rajala – Virvatuli – Eino Leinon elämä
 John Scalzi – The Collapsing Empire
 Kari Stenman – Mersu – Messerschmitt Bf 109 G Suomen ilmavoimissa
 Silja Vuorikuru – Aino Kallas – Maailman sydämessä
 Pekka Visuri – Saksan kenraali Suomen päämajassa vuonna 1941
 Andy Weir – Artemis

Myydyimmät kirjat
 Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Juha Hurme, Niemi
 Vuoden myydyin käännöskaunokirja: Chimamanda Ngozi Adichie, Meidän kaikkien pitäisi olla feministejä
 Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Mauri Kunnas, Koiramäen Suomen historia
 Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: Jeff Kinney, Neropatin päiväkirja : Riemuloma
 Vuoden myydyin tietokirja: Aki Linnanahde, Jere
 Vuoden myydyin kotimainen sarjakuvakirja: Pertti Jarla, Fingerpori 10
 Vuoden myydyin käännetty sarjakuvakirja: Walt Disney, Aku Ankan taskukirja 449½ 
 Vuoden myydyin taskukirja: Juha Vuorinen, Holan takaa
 Vuoden myydyin äänikirja: Juha Vuorinen, Juoppohullun päiväkirja
 Vuoden myydyin sähkökirja: Petri Tamminen, Suomen historia

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Eeva Kilpi
 Arthur C. Clarke -palkinto
 Colson Whitehead
 Eino Leinon palkinto
 Leena Krohn
 Finlandia-palkinto
 Juha Hurme: Niemi
 Hugo-palkinto
 N. K. Jemisin – The Obelisk Gate
 Kalevi Jäntin palkinto
 Olavi Koistinen
 Maria Matinmikko
 Matias Riikonen
 Mikael Agricola -palkinto
 Tuomas Kauko
 Minna Canth -palkinto
 Irja Askola
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Kazuo Ishiguro
 Prometheus-palkinto
 Johanna Sinisalo – Auringon ydin
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Colson Whitehead
 Runeberg-palkinto
 Peter Sandström: Laudatur
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Riitta Kylänpää: Pentti Linkola – ihminen ja legenda
 World Fantasy Award
 Claire North

Lähteet 

2017
Kirjallisuusvuosi 2016

Kirjallisuusvuosi 2016 käsittelee vuoden 2016 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Unescon lukutaitopäivä
 Aleksis Kiven ja suomalaisen kirjallisuuden päivä
 Turun kansainväliset kirjamessut järjestettiin 30.9. – 2.10.
 Kirjailija Hannu Mäkelä nimitettiin taiteen akateemikoksi.
 Pääministeri Juha Sipilän toimintaa Ylen Terrafame-uutisoinnissa marraskuussa pidettiin joillakin tahoilla sananvapauden rajoittamisena. Ylen ajankohtaistoimituksen esimies Jussi Eronen ja toimittaja Salla Vuorikoski irtisanoutuivat tämän vuoksi tehtävistään. Eronen ilmoitti syyksi näkemyserot sananvapaudesta päätoimittaja Atte Jääskeläisen kanssa.  Toimittajien eroamiset jatkuivat vielä keväällä 2017, ja lopulta toukokuussa 2017 erosi päätoimittaja Jääskeläinen sen jälkeen, kun Julkisen sanan neuvosto antoi asiasta Ylelle langettavan päätöksen.

Julkaisuja 
 Yuval Noah Harari – Sapiens: Ihmisen lyhyt historia
 N. K. Jemisin – The Obelisk Gate
 Elena Ferrante – Uuden nimen tarina (ital. Storia del nuovo cognome, 2012)
 Sergey Gorshkov – Kamtšatkan karhut
 Yoon Ha Lee – Ninefox Gambit
 Teemu Keskisarja – Hulttio: Mannerheimin painava nuoruus
 Juho Kuorikoski – X-COM – tietokonepelien klassikot
 Sayaka Murata – コンビニ人間 (suom. Lähikaupan nainen, 2020)
 Miika Nousiainen – Juurihoito (kirja)
 Erkka Railo et al – Kamppailu vallasta
 Rick Riordan – Vaiennut oraakkeli
 Ilkka Remes – Kiirastuli
 Matti Salminen – Hurja : Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940–1954
 Helena Sinervo – Armonranta
 Jari Tervo – Matriarkka
 Jukka Viikilä – Akvarelleja Engelin kaupungista

Myydyimmät kirjat
 Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Ilkka Remes, Kiirastuli
 Vuoden myydyin käännöskaunokirja: Lars Kepler, Playground
 Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Aino Havukainen & Sami Toivonen, Tatu ja Patu etsivinä
 Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: J. K. Rowling & John Tiffany & Jack Thorne, Harry Potter ja kirottu lapsi
 Vuoden myydyin tietokirja: Marie Kondo, Konmari – siivouksen elämänmullistava taika
 Vuoden myydyin kotimainen sarjakuvakirja: Karoliina Korhonen, Finnish Nightmares
 Vuoden myydyin käännetty sarjakuvakirja: Walt Disney, Aku Ankan taskukirja 436½ 
 Vuoden myydyin taskukirja: Juha Vuorinen, Dali-Ihantala
 Vuoden myydyin äänikirja: Leena Lehtolainen, Tiikerinsilmä
 Vuoden myydyin sähkökirja: S. J. Watson, Kun suljen silmäni

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Pirkko Saisio
 Arthur C. Clarke -palkinto
 Adrian Tchaikovsky
 Bram Stoker Award
 Paul Tremblay
 Euroopan unionin kirjallisuuspalkinto
 Selja Ahava: Taivaalta tippuvat asiat
 Finlandia-palkinto
 Jukka Viikilä
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Mari Manninen
 Hugo-palkinto
 N. K. Jemisin – The Fifth Season
 Kalevi Jäntin palkinto
 Johannes Ekholm
 Aura Nurmi
 Soili Pohjalainen
 Mikael Agricola -palkinto
 Vappu Orlov
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Bob Dylan
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Katarina Frostenson
 Prometheus-palkinto
 Neal Stephenson – Seveneves
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Viet Thanh Nguyen
 Runeberg-palkinto
 Tapio Koivukari
 World Fantasy Award
 Anna Smaill

Lähteet 

2016
Kirjallisuusvuosi 2014

Kirjallisuusvuosi 2014 käsittelee vuoden 2014 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Frankfurtin kirjamessujen teemamaana oli Suomi.
 Pitkän tutkintovankeuden jälkeen alkoi oikeudenkäynti Helsingin huumepoliisin päällikön Jari Aarnion rikosjutussa. Häntä syytettiin törkeästä virka-aseman väärinkäyttämisestä, törkeästä lahjuksen ottamisesta, törkeästä petoksesta ja rekisterimerkintärikkomuksesta. Alun perin asian toivat julkisuuteen Helsingin Sanomien toimittajat Minna Passi ja Susanna Reinboth. He saivat huhtikuussa Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon asiaa valottaneesta juttusarjasta.

Julkaisuja 
 Liu Cixin – The Three-Body Problem, englanninkielinen käännös
 Peter Englund – Stridens skönhet och sorg 1914 – första världskrigets inledande år i 67 korta kapitel (viisiosaisen teoksen alkuosa, suom. Sodan kauneus ja kauheus: 215 lyhyttä lukua ensimmäisestä maailmansodasta)
 Elena Ferrante – Kadonneen lapsen tarina (Storia della bambina perduta, 2014)
 Tommi Kinnunen – Neljäntienristeys
 Juho Kuorikoski – Sinivalkoinen pelikirja
 Mirkka Lappalainen – Pohjolan Leijona
 Camilla Läckberg – Lejontämjaren (Leijonankesyttäjä, 2015)
 Minna Maijala – Herkkä, hellä, hehkuvainen : Minna Canth
 Haruki Murakami – Miehiä ilman naisia (suom. 2016)
 Raija Oranen – Aurora
 Hannu Rajaniemi – Kausaalienkeli
 Jeff VanderMeer – Hävitys
 Pajtim Statovci – Kissani Jugoslavia
 Colm Tóibín – Nora Webster (suom. Nora Webster, 2016)
 Tuomas Vimma – Firman mies
 Jaakko Yli-Juonikas – Vanhan merimiehen tarina

Myydyimmät kirjat
 Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Jussi Valtonen, He eivät tiedä mitä tekevät
 Vuoden myydyin käännöskaunokirja: Patricia Cornwell, Tomuksi ja tuhkaksi
 Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Mauri Kunnas, Herra Hakkarainen harrastaa
 Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: John Green, Tähtiin kirjoitettu virhe
 Vuoden myydyin tietokirja: Ari Mennander, Teemu
 Vuoden myydyin kotimainen sarjakuvakirja: Pertti Jarla, Fingerpori 7
 Vuoden myydyin käännetty sarjakuvakirja: Walt Disney, Aku Ankan taskukirja 413 Tripla 
 Vuoden myydyin taskukirja: Tuomas Kyrö, Mielensäpahoittaja
 Vuoden myydyin äänikirja: Tuomas Kyrö, Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja
 Vuoden myydyin e-kirja: Camilla Läckberg, Majakanvartija

Palkintoja 
 Arthur C. Clarke -palkinto
 Ann Leckie
 Bram Stoker Award
 Stephen King
 Finlandia-palkinto
 Jussi Valtonen: He eivät tiedä mitä tekevät
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Mirkka Lappalainen
 Hugo-palkinto
 Ann Leckie – Ancillary Justice
 Kalevi Jäntin palkinto
 Miira Luhtavaara
 Antti Salminen
 Mikael Agricola -palkinto
 Ilona Nykyri
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Patrick Modiano
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Kjell Westö
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Donna Tartt
 Runeberg-palkinto
 Hannu Raittila
 World Fantasy Award
 Sofia Samatar

Lähteet 

2014
Suomen suurin teatteri – TV-teatterin historia

Suomen suurin teatteri on Tuula Viitaniemen ohjaama kolmiosainen dokumenttisarja Yleisradion Televisioteatterin vaiheista. Sarja valmistui Tv-teatterin 50-vuotisjuhlavuonna 2011.

Osat

Osa 1. Televisiodraaman syntyvuodet

Osa 2. Radikaalit tulevat!

Osa 3. Isoja ja intiimejä tarinoita

Lähteet

Suomalaiset dokumenttiohjelmat
Kirjallisuusvuosi 2010

Kirjallisuusvuosi 2010 käsittelee vuoden 2010 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Kirjailija Tommy Tabermann kuoli vaikeaan sairauteen.
 Sarjakuvataiteilija Kaisa Leka sai yhdessä miehensä Christoffer Lekan kanssa vuonna 2010 opetus- ja kulttuuriministeriön Suomi-palkinnon. Hänen omaelämäkerralliset teoksensa ovat saaneet kiitosta kauneudestaan.

Julkaisuja 
 Iain M. Banks – Pintakuvio
 Suzanne Collins – Matkijanärhi
 Justin Cronin – Ensimmäinen siirtokunta
 Günter Grass – Grimms Wörter (suom. Grimmin sanat, 2015)
 Vilja-Tuulia Huotarinen – Rakkaudella, Silja
 Juha Itkonen – Seitsemäntoista
 Matti Yrjänä Joensuu – Harjunpää ja rautahuone
 Pasi Ilmari Jääskeläinen – Harjukaupungin salakäytävät
 Tuomas Kyrö – Mielensäpahoittaja
 Sirpa Kähkönen – Vihan ja rakkauden liekit : Kohtalona 1930-luvun Suomi
 Markus Nummi – Karkkipäivä
 Haruki Murakami – 1Q84
 Riikka Pulkkinen – Totta
 Maarja Pärtna – Rohujuurte juures
 Hannu Rajaniemi – Kvanttivaras
 Johanna Sinisalo – Möbiuksen maa
 Elina Tiilikka – Punainen mekko
 Märta Tikkanen – Emma ja Uno – rakkautta tottakai (Emma & Uno: Visst var det kärlek)
 Antti Tuuri – Rata
 Serhi Žadan – Ворошиловград ("Vorošilovgrad", proosaa)

Myydyimmät kirjat
 Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Ilkka Remes, Shokkiaalto
 Vuoden myydyin käännöskaunokirja: Patricia Cornwell, Valokeilassa
 Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Mauri Kunnas, Hurja-Harri ja pullon henki
 Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: Walt Disney, Autot. Martti lainvalvojana
 Vuoden myydyin tietokirja: Sääpäiväkirja 2011
 Vuoden myydyin kotimainen sarjakuvakirja: Pertti Jarla, Fingerpori 3
 Vuoden myydyin käännetty sarjakuvakirja: Walt Disney, Aku Ankan taskukirja 369: Tripla
 Vuoden myydyin taskukirja: Elisabeth Gilbert, Omaa tietä etsimässä
 Vuoden myydyin äänikirja: Sinikka Nopola & Tiina Nopola, Gekko ja Puupponen

Palkintoja 
 Arthur C. Clarke -palkinto
 China Miéville
 Bram Stoker Award
 Sarah Langan
 Euroopan unionin kirjallisuuspalkinto
 Riku Korhonen: Lääkäriromaani
 Finlandia-palkinto
 Mikko Rimminen
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Vesa Sirén
 Hugo-palkinto
 Paolo Bacigalupi – The Windup Girl
 China Miéville – Toiset
 Kalevi Jäntin palkinto
 Marko Hautala
 Elina Hirvonen
 Harry Salmenniemi
 Mikael Agricola -palkinto
 Ville Keynäs
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Mario Vargas Llosa
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Sofi Oksanen
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Paul Harding
 Runeberg-palkinto
 Kari Hotakainen
 World Fantasy Award
 China Miéville

Lähteet 

2010
Heporauta

Heporauta on sukunimi:

 Elsa Heporauta (1883–1960), kirjailija ja Kalevala Korun sekä Kalevalaisten Naisten Liiton perustaja
 Frans Akseli Heporauta (1879–1946), rehtori ja kansanrunouden tutkija
 Kirsti Heporauta (1921–2002), nuortenkirjailija
 Tuuri Heporauta (1922–1991), kirjailija ja mainostoimittaja

Katso myös
 Hästesko