joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ted Koppel

Edward James "Ted" Koppel (s. 8. helmikuuta 1940 Lancashire, Englanti) on brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen uutisankkuri ja televisiojuontaja. Hän syntyi perheensä ainoana lapsena Lancashiressä, Englannissa, juutalaisten vanhempien paettua kansallissosialistisesta Saksasta. Hän saapui vuonna 1953 perheineen Yhdysvaltoihin, jossa hän valmistui Syracusen ja Stanfordin yliopistoista; hän sai maan kansalaisuuden vuonna 1963.

Koppel pyöritti Nightline-ohjelmaa vuodesta 1980 viimeiseen lähetykseensä 22. marraskuuta 2005; show'ta on kuitenkin jatkettu. Hän puhuu pääkielensä englannin ohella saksaa, venäjää ja ranskaa.

Eräässä uransa tähtihetkistä Koppel haastatteli vuonna 1995 ALS-tautiin kuolevaa Brandeisin yliopiston sosiologian professori Morrie Schwartzia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset uutisankkurit
Yhdysvaltalaiset televisiotoimittajat
Yhdysvaltalaiset juontajat
Amerikanjuutalaiset
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Hygroskooppisuus

Hygroskooppinen on aine, joka imee ilmasta kosteutta. Sellainen on esimerkiksi kuparisulfaatti silloin, kun siitä on kidevesi poistettu ja se on valkoista jauhetta.

Jotkin hygroskooppiset aineet kuten natriumhydroksidi ja kalsiumkloridi imevät ilman kosteutta niin paljon, että lopulta liukenevat siitä tiivistyneeseen veteen. Sellaisia sanotaan vetistyviksi aineiksi.

Silikageeliä käytetään usein esimerkiksi elektroniikan pakkauksissa sitomaan kosteutta hyvän kosteudensidontaominaisuuksien vuoksi. Silikageeli on kirkas kidemäinen aine, mutta siihen lisätyt indikaattorit muuttuvat kostuessaan sinertäviksi. Silikageelin voi elvyttää pitämällä 120 °C -asteisessa uunissa 2 tuntia. Tällöin silikageeli tulee jälleen kirkkaaksi ja pystyy uudelleen sitomaan kosteutta.

Katso myös
 Hengittävä rakenne

Kemialliset ominaisuudet
Taivaslyhty

Taivaslyhty on ohuesta ja palamattomasta silkkipaperista valmistettu, yläosastaan suljettu pussi, jonka alaosassa on palavaa ainetta. Lyhtyä käytetään siten, että palava aine (poltinosa) sytytetään ja palaessaan se lämmittää pussin sisällä olevan ilman ympäröivää ilmaa lämpimämmäksi. Tämä saa aikaan nosteen, jonka avulla iso lyhty voi kohota jopa kolmen kilometrin korkeuteen. Poltinosan sammuttua lyhty alkaa leijumaan takaisin maan pinnalle.

Nykyiset lyhdyt ovat 99 % maatuvista materiaaleista valmistettuja kokonaisuuksia ja painoltaan erittäin kevyitä niin näiden mahdollinen ympäristöhaitta on minimaalinen ja jopa vähäisempi kuin ilotulitteissa. Ainoastaan poltinosan kiinnitys leijaosaan on tulesta johtuen metallia (ohutta hajoavaa rautalankaa).

Taivaslyhtyjä valmistetaan monenmuotoisia, kokoisia ja -värisiä. Taivaslyhdyt ovat olleet jo pitkään suosittuja Kaukoidässä. 

Lyhtyjen käytön idea on se, että useat henkilöt lähettävät yhtä aikaa lyhdyt ilmaan. Näin saadaan aikaan näyttävä näkymä pimeälle taivaalle. Taivaslyhtyjä lähetetään taivaalle muun muassa häissä tai taivaslyhtyjen ympärille rakennetuilla festivaaleilla.

Suomessa lyhtyä ei ole sallittua lähettää vapaaksi, vaan Suomessa myytävissä taivaslyhdyissä pitää olla mukana naru jolla lyhtyä voi ohjailla leijan tapaisesti.

Lamput
20 parasta vuotta

20 parasta vuotta on suomalaismuusikko Mika Sundqvistin vuonna 2001 julkaistu kokoelmalevy. Levy sisältää tunnetuimmat Sundqvistin hittikappaleet 1980- ja 1990-luvuilta. Niistä osa on kuitenkin uudelleenäänitetty. Kappaleita ovat muun muassa ”Moottoripyörä on moottoripyörä”, ”Sade” ja Syksyn sävel -laulukilpailun voittajakappale ”Hormoonihiiret”. Mukana ovat myös vuonna 1998 levytetty F1-kuljettaja Mika Häkkisestä kertova ”Häkkisen Mika” ja ralliautoilija Tommi Mäkisestä kertova ”Puuppolan Paholainen”, joka levytettiin vuonna 2001. Levyllä vierailevat Pate Mustajärvi, Mikko Alatalo, Veli-Matti Järvenpää, Tony Aare ja T. H. Aho.

Kappaleet 

 Moottoripyörä on moottoripyörä
 Vaarallinen aitta
 Sade
 On ihmeen hyvä tulla kotiin
 Hormoonihiiret
 Hjallis (Kuka hiton Hjallis?)
 Häkkisen Mika
 Puuppolan Paholainen
 Vimpelin Venla
 Bermudan kolmio
 Lännen lokari
 Baarityttö, unelmanainen
 Pannupäiden paratiisi
 Mika Sundqvist & Pate Mustajärvi: Mummolan radio
 Juodaan nyt
 Voe voe kun haetari vuotaa
 Hyvää päivänjatkoa Lahtinen
 Koskenkorvaa
 Mika Sundqvist & Mikko Alatalo: Taitaa tulla kesä
 Hello Goodbye

Vuoden 2001 kokoelma-albumit
Mika Sundqvistin albumit
DJ Red Alert

DJ Red Alert (myös Kool DJ Red Alert, oik. Fred Krute, s. 20. marraskuuta 1956) on yhdysvaltalainen dj, joka työskentelee pääosin New Yorkin alueella. Hän on vetänyt pitkään hip hopiin erikoistuneita radio-ohjelmia eri asemilla, ja häntä pidetään yhtenä musiikkilajin pioneereista ja popularisoijista. 

Red Alert aloitti levyjen soittamisen 1970-luvun loppupuolella, jolloin hänen innoittajanaan ja opettajana toimi muun muassa tunnettu Kool Herc. Hän liittyi pian Afrika Bambaataan Zulu Nation -ryhmään. 1980-luvun alkupuolella hän oli jonkin aikaa mukana juontamassa Zulu Beatsia, varhaista hip hopiin keskittynyttä radioshow'ta. Tämän jälkeen hän on työskennellyt muun muassa 98.7 Kiss FM -radioasemalla, Hot 97 -asemalla, Power 105.1 -asemalla ja juontanut ohjelmia myös Youth Radio 92.5 -asemalla ja Sirius-satelliittiradiossa. 1980-luvulla hän perusti rap-musiikkiin erikoistuneen manageriyrityksen Red Alert Productions, jonka myötä hän on aikoinaan edesauttanut muun muassa Black Sheepin, Jungle Brothersin, Queen Latifahin ja A Tribe Called Questin nousua pinnalle. 

Red Alert on saanut uransa aikana muun muassa seuraavia tunnustuksia: Rolling Stone -lehti on listannut hänet 50 vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon musiikin alalla. Hänen työnsä on esillä Rock and Roll Hall of Famen radio-osastolla. Hänen nimensä lisättiin vuonna 2003 Bronxin Walk of Famelle, ja lisäksi Yhdistyneet kansakunnat on nimennyt hänet yhdeksi kunnialähettilääkseen ().

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 Red Alert Discogs-sivustolla 

Red Alert
Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Richard Zedník

Richard Zedník (s. 6. tammikuuta 1976 Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija. Hän pelaa oikeana laitahyökkääjänä Venäjän KHL-liigan Lokomotiv Jaroslavlissa.

Zedník on NHL-urallaan edustanut myös Washington Capitalsia, Montreal Canadiensia ja New York Islandersia. Hän oli Capitalsin vuoden 1994 varaus. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Zedník pelasi kotimaansa Slovakian Extraligassa HKm Zvolenin joukkueessa.

Slovakian maajoukkueessa Zedník on pelannut vuoden 2006 ja 2010 talviolympialaisissa, vuosien 2001, 2003 ja 2005 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1996 ja 2004 maailmancupissa. Vuoden 2003 MM-kilpailuissa joukkue saavutti pronssia.

Zedník loukkaantui vakavasti 10. helmikuuta 2008 Florida Panthersin ja Buffalo Sabresin välisessä NHL-ottelussa, kun joukkuetoveri Olli Jokisen luistin viilsi tapaturmaisesti hänen kaulaansa. Mies leikattiin heti ja on nyt toipunut hyvään kuntoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Richard Zedník Florida Panthersin sivustolla 
 
 

Slovakialaiset jääkiekkoilijat
Washington Capitalsin varaamat pelaajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Jumala ei ole suuri

Jumala ei ole suuri: Kuinka uskonto myrkyttää kaiken () on Christopher Hitchensin vuonna 2007 ilmestynyt uskontokriittinen kirja. Hitchens puolustaa ateismia ja arvostelee uskontoja sorron ja pahuuden lähteenä. Teos nousi The New York Timesin bestseller-listan kärkeen, ja siitä tuli kuuluisa Sam Harrisin, Richard Dawkinsin ja Daniel Dennettin uskontokriittisten teosten rinnalla.

Sisältö 
Hitchensin arvostelun mukaan uskonto on lapsenomainen vastaus ihmisen haluun tietää asioiden alkuperä, uskoa johonkin itseään suurempaan ja paeta kuolemaa. Ihminen haluaa ikäville asioille syypään, hyviä asioita hän voi uskoa ihmeiksi. Uskonto myös oikeuttaa toimintaa. Uskontojen nimissä on peloteltu, varastettu, raiskattu, kidutettu ja tapettu. Uskonnot suurentavat heimoepäluuloja ja lietsovat ennakkoluuloja ja vihaa toisinuskovia kohtaan. Kaikki uskonnot pitävät toisia uskontoja harhaoppisina ja väärinä. 

Uskonnot ovat haitaksi paitsi ympäristölleen, myös uskoville itselleen, koska uskonto on epätotta. Uskontojen esittämä käsitys todellisuudesta on vailla todisteita, mutta sitä esitetään totena lapsille ja herkkäuskoisille. Uskontojen oppeihin kuuluvat veriuhrit ja pahojen tekojen sovitus, kuolemanjälkeinen palkitseminen ja ikuinen kärsimys. Uskonnoissa myös määrätään ihmisille mahdottomia tehtäviä ja sääntöjä. Uskontojen opit sisältävät järjettömiä käyttäytymissääntöjä ja epäjohdonmukaisia uskomuksia.

Jos maailman kurjuuden syyksi pitäisi valita yksi tekijä, Hitchensin mielestä uskonto olisi vahvoilla. Uskontoa vastaan hän asettaa etiikan ja tieteellisen ajattelun. Hänen mukaansa uskonto nojaa tietämättömyyteen, pakottamiseen ja väkivaltaan. Nämä uskonnon tukipilarit on suvaitsevan kunnioittamisen sijaan voitettava järjen ja valistuksen avulla. Totuuden, kauneuden tai pyhän kokemukset taas eivät Hitchensin mukaan tarvitse uskontoa.

Vastaanotto 

Keskisuomalaisen Petja Savoilan mukaan Hitchens käy teoksessaan läpi kattavasti ja purevasti asioita, jotka uskonnoissa ovat vialla. Savoila kirjoitti, että kirja ”jäänee tärkeästä sanomastaan huolimatta vaille suurempaa merkitystä. Se kiinnostanee maalliseen humanismiin taipuvia ajattelijoita. Uskonnolliseen ajatteluun kallistuva tuominnee sen todennäköisesti uskonsa muinaisten opinkappaleiden mukaan sivuakaan lukematta.”

Helsingin Sanomien Jussi Ahlroth arvosteli kirjaa siitä, että se hänen mukaansa niputtaa kaikki uskonnot yhdeksi uskonnoksi ja tuomitsee sen sitten vääräksi. Hänen mielestään kirjalle tulisi antaa Skepsis-yhdistyksen Huuhaa-palkinto, koska ”se on täynnä epätieteellistä hölynpölyä uskonnosta”.

Lähteet 

Kirjat ateismista
Kirjat kristinuskon kritiikistä
Kirjat uskontokritiikistä
Yhdysvaltalaiset tietokirjat
Vuoden 2007 kirjat
Ultima I

Ultima I: The First Age of Darkness on Richard Garriottin kehittämä ja California Pacific Computer Companyn julkaisema Ultima-tietokoneroolipelisarjan videopeli.

Tarina 
Sankarin on tuhottava Gem of Immortality (Kuolemattomuuden jalokivi), jota paha velho Mondain käyttää orjuuttaakseen Sosariaa. Pelaaja on The Stranger, joka kutsutaan toisesta maailmasta vapauttamaan Sosariaa.

Aiheesta muualla 
 

Apple II -pelit
Atarin 8-bittisten kotitietokoneiden pelit
Commodore 64 -pelit
DOS-pelit
Vuoden 1981 videopelit
Avoin pelimaailma -pelit
Ultima
MICHAEL (portaali)

MICHAEL on lyhenne sanoista Multilingual Inventory of Cultural Heritage in Europe. Se oli Euroopan komission rahoittama EU-alueen kulttuuriportaali, joka tarjosi käyttäjille pääsyn EU-alueen kirjastojen, arkistojen ja museoiden (KAM) digitaalisiin kulttuuriperinnön kokoelmiin.

MICHAEL-verkkopalvelu oli osa Euroopan kulttuurisektorin digitaalista kirjastoa.

Mitä tietoa portaali tarjoaa? 
MICHAEL oli suomalaisten muistiorganisaatioiden digitaalisten kokoelmien luettelo. Portaaliin oli kuvailtu erityyppisiä kulttuuriperinnön sektorin kokoelmia, jotka sisälsivät pääasiassa digitoitua fyysistä materiaalia (esimerkiksi valokuvat, arkistodokumentit, kartat, esineet jne.) ja digitaalisessa muodossa tuotettua materiaalia (digitaaliset äänitallenteet, videot, tieteellinen data jne.).

Kokoelmakuvailut oli tuotettu kotimaisissa KAM-sektorin organisaatioissa (mm. Kansalliskirjasto, Kansallisarkisto, Museovirasto). Portaalin tietueet sisälsivät tietoa tarjolla olevista verkkokokoelmista aihealueittan luokiteltuna. Portaali tarjosi myös muita hakutoimintoja (mm. vapaatekstihaku, alueet ja aikakaudet) ja kokoelmia voitiin tunnistaa myös niihin liittyvistä merkkihenkilöistä ja/tai merkittävistä tapahtumista. Lisäksi digimateriaalista oli tarjolla linkitys ylläpitävään organisaatioon.

Kansalliset portaalit ja EU-portaali 
MICHAEL-kokoelmaluettelo oli käytettävissä eurooppalaisen kulttuuriportaalin kautta, joka yhdistää hankkeeseen osallistuvien EU-maiden kansallisten portaalien kokoelmakuvaukset. Aluksi eurooppalainen MICHAEL-palvelu käsitti kokoelmakuvauksia kolmelta maalta (Ranska, Englanti ja Italia). Jatkossa (kesällä 2008) portaaliin suunniteltiin liitettäväksi 14 uuden maan kokoelmat (ml. Suomi).

Jokaisella hankeeseen osallistuvalla maalla oli oma kansallinen MICHAEL-palvelunsa, joka käsittää ainoastaan ko. maan kulttuurikokoelmat. Kokoelmatiedot näistä portaaleista haravoitiin eurooppalaiseen MICHAEL-palveluun.

Hallinto
MICHAEL-hanketta rahoitettiin Euroopan komission eTEN-ohjelmasta. Projekti alkoi vuonna 2004 kolmen maan yhteishankkeena (Ranska, Englanti ja Italia). Yksitoista maata tuli mukaan hankkeen toisessa vaiheessa (ns. MICHAELPlus-hanke) kesällä 2006: Alankomaat, Espanja, Kreikka, Malta, Tšekki, Portugali, Puola, Ruotsi, Saksa, Suomi ja Unkari. MICHAELPlus-hankkeen aikana kolme maata lisää oli liittynyt mukaan projektiin: Bulgaria, Flanderi (Belgia) ja Viro.

Suomessa MICHAEL-hankkeen partnereita olivat Kansalliskirjasto (koordinoiva organisaatio), Kansallisarkisto ja Museovirasto. Kansainvälisellä tasolla MICHAEL-hanketta koordinoi Italia.

Aiheesta muualla
 MICHAEL: EU-portaali
 MICHAEL: Englannin portaali 
 MICHAEL: Italian portaali
 MICHAEL: Ranskan portaali 
 MICHAEL: Suomen portaali
 MICHAEL: Saksan portaali

Digitaaliset kirjastot
Bibliografia
Ricardo González

Ricardo González -nimisiä henkilöitä ovat:
 Ricardo Primitivo González, argentiinalainen koripalloilija
 Ricardo Alonso González, yhdysvaltalainen tennispelaaja
 Ricardo González, argentiinalainen golfaaja
 Ricardo González, meksikolainen autourheilija
Kalervo Reponen

Sulo Helmuth Kalervo (Kalle) Reponen (5. kesäkuuta 1894 Mikkeli – 30. heinäkuuta 1953 Mikkeli) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Reposen vanhemmat olivat kuuromykkäkoulunopettaja Kosti Reponen ja Ellen Johanna Cawén. Hän kävi seitsemän luokkaa Mikkelin yhteiskoulua ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1916.

Reponen osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella ja sen jälkeen Viron vapaussotaan ja Aunuksen retkeen. Vuonna 1925 Reponen meni naimisiin kansakoulunopettaja Annikki Parkkisen kanssa ja hän toimi sitten vaimonsa kanssa opettajana Lapinlahdella ja Varkaudessa. Ensimmäisen romaaninsa Kyynelkorven kanahaukat Reponen julkaisi 1926. Hän kirjoitti sitten useita Suomen historiaan liittyneitä sota- ja seikkailuromaaneja, joista osa perustui hänen omiin sotakokemuksiinsa. Reponen toimi myös sanomalehtimiehenä kirjailijan toimen ohella.

Teoksia 
 Kyynelkorven kanahaukat, nuortenromaani.  WSOY 1926n
 Viuhukorven huuhkaja, nuortenromaani, kuvitus Veli Kalima.  Maalaiskuntien Liitto r.y. 1928
 Luutnantti Harhon rakkaus, seikkailuromaani.  Kirja, Helsinki 1929, 2. uudistettu painos Karisto 1953
 Ulapan vankeja. Kertomus Suomenlahden jääkentiltä, romaani.  Kirja, Helsinki 1929
 Rimpisuon kurjet, kuvittanut Y. Yrjölä.  Maalaiskuntien Liitto r.y. 1930
 Porajärven karhu ja Kelon veljekset, seikkailukertomus, Poikain jännityskirjasto 16.  Gummerus 1938 (nimellä Kalle Reponen)
 Etulinjoilla Summassa, Ylärommeessa ja Viipurinlahdella, romaani.  Karisto 1940
 Kaukjärven huimat sissit. Seikkailuromaani viime sodasta.  Karisto 1940
 Luutnantti Jyrkämön seikkailu, romaani.  Karisto 1941
 Korpraaliluutnantti touhuilee kotirintamalla ja linjoillakin, romaani.  Karisto 1942
 Viimeinen valssi, romaani.  Karisto 1942
 Kohtalontie, historiallinen romaani Anjalan liiton ajoilta.  Karisto 1945
 Kovapään kosto, eläinkertomuksia.  Karisto 1946
 Värikäs nuoruus, nuorukaisromaani.  Karisto 1946

Lähteet 
 Suomen kirjailijat -tietokanta 
 Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia – Kalervo Reponen (Web Archive-linkki)

Aiheesta muualla 
Kalervo Reposen lehtikirjoituksia:
 Puolitoista vuotta aprillin uhrina, Hakkapeliitta, 20.03.1934, nro 12, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Yllätys yllättäjille. Muistelma Aunuksen sodasta 15 vuotta sitten, Hakkapeliitta, 01.05.1934, nro 18, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset sotakirjailijat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1977

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. huhtikuuta 1977 Long Beachin katuradalla. Kilpailun voitti Mario Andretti.

Tulokset

Lähteet 
Länsi-Yhdysvaltojen GP 1977 – F1-ruutu

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix
Formula 1 -kausi 1977
Bobby Baun

Bobby Baun (s. 9. syyskuuta 1936 Lanigan, Saskatschewan, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Baun pelasi koko NHL-uransa Toronto Maple Leafsissä. Hän voitti Stanley Cupin vuosina 1962–1964 ja vuonna 1967. Lisäksi hänet valittiin NHL:n All Star-otteluun viisi kertaa. 

Baun muistetaan parhaiten vuoden 1964 finaaleista, joissa Toronto pelasi Detroit Red Wingsiä vastaan. Kuudennen finaalin kolmannessa erässä hänet jouduttiin kantamaan pois kentältä jalka murtuneena. Kipulääkkeen avulla Baun kuitenkin pystyi jatkamaan, ja palasi kentälle jatkoajalla. Juuri hänen kaukolaukauksellaan Toronto voitti ottelun. Baun osallistui myös seitsemänteen ja ratkaisevaan otteluun, ja hänen innoittamanaan Toronto voitti viimeisen finaalin 4–0 sekä Stanley Cupin.

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Hava Nagila

Hava Nagila (, suom. "Iloitkaamme" tai "Riemuitkaamme") on hasidijuutalaisten keskuudessa syntynyt laulu, josta on tullut pysyvä ohjelmanumero juutalaisten hääjuhliin, bar mitsva -juhliin ja muihin tapahtumiin. Euroopan aškenasijuutalaisten kletzmer-kansanmusiikkia edustava melodia sai hepreankieliset sanansa vasta 1900-luvun alussa. Yksinkertaisen ja tarttuvan melodian suosio on levinnyt yli kansallisten rajojen, ja sadat muusikot ovat äänittäneet siitä omat versionsa, mukaan lukien Harry Belafonte, Bob Dylan ja Pete Townshend ja Suomessa Carola, Marion, Matti ja Teppo ja monet muut.

Alkuperä 
Hava Nagila oli aluksi Ukrainan hasidijuutalaisten nigun eli sanaton sävelmä. Se siirtyi hasidien muuttoliikkeen mukana Jerusalemiin 1900-luvun vaihteessa. Juutalaisen musikologian perustaja Avraham Zvi Idelsohn valitsi laulun konserttiinsa vuonna 1918 Jerusalemissa. Konsertin tarkoitus oli juhlistaa brittiarmeijan voittoa turkkilaisista. Hän järjesti melodian neljään osaan ja lisäsi sävelmään hepreankieliset sanat. Niiden alku löytyy psalmin 118 jakeesta 24: "Tämän päivän on Herra tehnyt, iloitkaa ja riemuitkaa siitä!" (hepr. “Ze ha-yom asah adonai, nagila ve-nismeha bo). 

Ensiesityksen jälkeen laulun suosio räjähti. Idelson kertoo siitä seuraavasti: "Kuoro esitti sen ja ilmeisesti sai ihmisten mielikuvituksen liikkeelle, sillä seuraavana päivänä miehet ja naiset lauloivat sitä ympäri Jerusalemin, sitten koko maassa ja pian koko juutalaisessa maailmassa. Laulua esitetään usein tanssien piirissä Itä-Euroopassa suosittua hora -kansantanssia israelilaiseen tapaan.

Sanoitus

Lähteet 

Kansanlaulut
Juutalainen musiikki
Noora Forstén

Noora Eva Johanna Forstén (o.s. Pentti, s. 15. huhtikuuta 1981 Helsinki) on rakennuskonserni YIT:n suuromistaja. Forstén omistaa 2,42 prosenttia YIT:stä eli omistaa 6. suurimman osan yrityksestä. Lisäksi Forsténin lähipiiriyhtiö Fideles Oy omistaa 1,51 prosenttia YIT:stä. Forstén kuuluu Pentin sukuun, jolla oli noin 2/3 YIT:n kanssa vuonna 2018 sulautuneen pörssiyhtiö Lemminkäisen omistuksesta.  Forstén tunnetaan suomalaisena esteratsastajana, joka on paras suomalainen esteratsastaja FEI:n Longines -maailman rankingin sijalla 417.

Esteratsastusura
Noora Forstén sai ensimmäisen oman hevosensa 1992 ja aloitti kilpailemisen. Hänen tähänastisia saavutuksiaan ovat muun muassa lukuisat sijoitukset kansainvälisten kilpailujen 140–160 cm luokissa sekä voitto Suomen joukkueessa vuoden 2005 Hamina CSIO**** Nations Cupissa. Forstén on myös osallistunut EM-kilpailuihin kahdesti ratsullaan Evli Cagliostro, vuosina 2007 ja 2009 sekä MM-kilpailuihin Aachenissa vuonna 2006.
Noora Forstén on menestynyt hyvin kotimaisissa kansainvälisissä GP-luokissa sijoittuen Helsingin maailmancupin osakilpailun GP-luokassa kahdesti (3. Navarrolla vuonna 2006 ja 4. vuonna 2009 hevosella Evli Quinault) sekä Ypäjän ja Haminan Nations Cupin GP-luokissa.

Forstén piti taukoa kansainvälisestä kilparatsastuksesta lasten ollessa pieniä 2011-2015 kilpaillen kotimaassa. 2016 Forstén kilpaili Olivassa orilla Lord Lohngring . Varsinaisesti Forstén on panostanut uudelleen kansainväliseen uraan vuodesta 2018 alkaen. Nykyisin Forsténin hevoset asuvat olympiavoittaja Ludger Beerbaumin tallilla Saksassa ja Forstén on osa Beerbaumin tiimiä . Hänen valmentajanaan toimii Christian Kukuk. Syksyllä 2021 Forstén on osallistunut maailmancupin osakilpailuihin ja viiden tähden kilpailuihin.

Yksityiselämä
Noora Forstén on syntynyt Helsingissä. Noora Pentin avioiduttua Mikael Forsténin kanssa, hän otti sukunimekseen Forstén. Forstén on maininnut hänen ratsastusuraansa tukeneita vanhempiaan, Leena ja Olavi Penttiä, hänen elämäänsä eniten vaikuttaneiksi ihmisiksi. Forsténin nuoruuden ajan perheeseen kuului lisäksi nuorempi veli Lauri Pentti. Heinäkuussa 2011 Forstén synnytti esikoistyttärensä.  Nuorempi tytär syntyi lokakuussa 2016.

Tammikuussa 2012 Noora Forsténista tuli yksi rakennuskonserni Lemminkäisen tosiasiallinen suuromistajista, kun hänen isänsä Olavi Pentti lahjoitti hänelle 10 % omistusosuuden konsernin osakkeista.

Lähteet

Suomalaiset esteratsastajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Mariam Amash

Mariam Amash (, , 1888? – 22. joulukuuta 2012) oli israelilainen maailman vanhimmaksi väitetty ihminen. Amashilla oli 10 poikaa ja yksi tytär, joka oli lähes 90-vuotias Amashin ollessa väitetysti 120-vuotias. Mariam Amashin henkilötodistukseen on merkitty vuosi 1888, joten jos tämä pitäisi paikkansa, hän olisi ollut ja olisi yhä vanhin koskaan elänyt ihminen. Mariam Amash oli muslimi, ja hän ehti tehdä peräti viisi pyhiinvaellusmatkaa Mekkaan. Hän kuoli 22. joulukuuta vuonna 2012. Amashin väitettä yli 120 vuoden iästä ei ole voitu todistaa todisteiden puutteessa. Jos tämä pitäisi paikkansa, hän olisi kuollessaan ylittänyt todistetusti vanhimman Jeanne Calmentin iän yli kahdella vuodella ja kuuluisi maailman vanhimpien ihmisten joukkoon.

Lähteet 

Maailman vanhimmat henkilöt
Israelilaiset henkilöt
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 2012 kuolleet
Tour de Wallonie

Tour de Wallonie, vuoteen 2006 saakka Tour de la Région Wallonne, on maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka käydään Valloniassa, Belgian ranskankielisellä alueella, heinä- elokuun vaihteessa. Kilpailu on kuulunut UCI Europe Tour -sarjaan vuodesta 2005 lähtien. Tour de Wallonien kategorialuokitus on 2.HC, eli sen yläpuolella ovat etappikilpailuista vain suuret ympäriajot sekä UCI World Tour -sarjan kilpailut.

Suomen Joona Laukka voitti kilpailun vuonna 1994.

Voittajat

Lähteet 
Tulokset Memoire du cyclisme -tietokannassa

Viitteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto
Anu Pensola

Anu Pensola (ent. Harkki, o.s. Joensuu, s. 30. heinäkuuta 1974 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Pensola on työskennellyt käsityölehden toimittajana ja julkaissut neulomista ja tuunausta käsittelevät kirjat Puikoissa! (2006) ja Viritetty (2007). Hän juonsi vuosina 2009 ja 2011 Subilla käsitöitä käsitellyttä sarjaa Ratula.

Elämä ja ura 
Pensola työskenteli Suuren käsityölehden päätoimittajana 2008–2010. Hän on pitänyt kyseisessä lehdessä myös neulepalstaa. Gloria-lehti valitsi Pensolan vuonna 2008 Suomen kymmenen parhaiten pukeutuvan naisen joukkoon. 

Pensola on juontanut Yllytyshullut-ohjelmaa. Vuosina 2007–2008 hän juonsi Yle TV2:ssa tietovisailuohjelmaa Oikea kysymys. Subilla alkoi vuonna 2009 Anu Pensolan ja hänen entisen aviomiehensä Arttu Harkin juontama käsitöitä käsittelevä sarja Ratula. 

Pensola oli naimisissa Arttu Harkin kanssa vuosina 2001–2008. Heillä on kaksi yhteistä lasta. Anu Pensola on edesmenneen kirjailija Matti Yrjänä Joensuun tytär. 20. huhtikuuta 2016 hän meni naimisiin Jani Pensolan kanssa ja otti aviomiehensä sukunimen. Heille syntyi tytär elokuussa 2016. Pensola sairastui vuonna 2013 melanoomaan, mutta on parantunut siitä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Anu Pensolan blogi.

Suomalaiset televisiojuontajat
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Fusuma

Fusuma (), pidemmin fusumashōji (), on perinteisessä japanilaisessa arkkitehtuurissa läpinäkymätön, liukuva, huonetilaa jakava seinäke. Läpikuultavia liukuseiniä kutsutaan vuorostaan nimellä akarishōji. Fusumat ovat puurakenteisia ja paperilla päällystettyjä. Nykyisin ne ovat useimmiten koristelemattomia, mutta aiemmin ne saatettiin peittää loisteliain maalauksin.

Historia 
Nara- ja Heian-kausilla huonetilan jakamiseen käytettiin taiteltavia seinäkkeitä, joiden rakenne oli hyvin samankaltainen kuin myöhempien fusuma-seinien mutta jotka eivät olleet liukuvia. Liukuseiniä alettiin käyttää Heian-kauden loppu- tai Kamakura-kauden alkuvaiheilla, aluksi hienoston shoin-tyylisissä huviloissa ja myöhemmin myös tavallisen kansan asunnoissa. Hienostuneimmat fusumat peitettiin silkillä ja koristeltiin kuuluisien taiteilijoiden maalauksin. Rakennuksen eri tilat saatettiin koristella erilaisin luontoaihein. Toisin kuin seinälle ripustettavat maalaukset, fusumat olivat osa talon pysyvää sisustusta ja siten alttiina auringonvalolle, lämpötilan vaihteluille ja kulumiselle. Joitakin fusuma-seiniä Muromachi- ja Momoyama-kausilta on kuitenkin säilynyt.

Rakenne 
Fusuman rakenteena on puukehikko (襖骨, fusumabone), joka on varustettu pysty- ja vaakasuuntaisin välipuittein. Kehikon kulmiin ja vetimen kohdalle kiinnitetään sen vahvistamiseksi puulevyt (火打板, hiuchi-ita tai 力板, chikara-ita). Kehikon keskimmäinen vaaka- ja pystypuite ovat muita vahvempia (力骨, chikarabone tai 力子, chikarako). Kehikko päällystetään paperikerroksin ja viimeistellään korkealaatuisemmalla, mahdollisesti lakatulla puukehällä, joka sahataan liukuoven ylä- ja alakiskoon sopivaksi. Fusuman upotettu vedin (引手, hikite) on tavallisesti pyöreä, mutta aiemmin käytettiin usein yksilöllisen muotoisia vetimiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 About fusuma Kashiwaya 

Japanilainen arkkitehtuuri
Inga Landgré

Inga Landgré (s. 6. elokuuta 1927) on pitkän uran luonut ruotsalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt 1940-luvulta 2010-luvulle saakka lukuisissa elokuvissa, joihin lukeutuvat muun muassa Kun kaupunki nukkuu (1950), Naisten unelmia (1955), Seitsemäs sinetti (1957), Hugo ja Josefin (1967) ja The Girl with the Dragon Tattoo (2011).

Landgré oli vuosina 1949–1959 naimisissa näyttelijä Nils Poppen kanssa.

Aiheesta muualla 
  

Ruotsalaiset näyttelijät
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
Frezza

Frezza on Pauligin valmistama maito-jääkahvijuoma, joka tuli markkinoille vuonna 2002.

Sisältö 
Frezza-juomat ovat laktoosittomia, ja niitä myydään uudelleensuljettavissa muovisissa kierrätysmuovipulloissa, jotka ovat pantillisia. Aiemmin tuotteet oli pakattu lasipulloon. Kaikkien Frezza-juomien maitopitoisuus on 88 prosentista 97 prosenttiin.

Poistuneista tuotteista 
Useat Frezza-tuotteet ovat poistuneet markkinoilta.

Frezzasta oli vuonna 2006 myynnissä toffeenmakuinen Frezza Caramel, jota valmistettiin rajoitettu erä.

Frezza toi toukokuussa 2008 myyntiin appelsiininmakuisen Frezza Orangen.

Frezza Mocca palkittiin Nielsen Finlandin Vuoden Päivittäistavaralanseeraus -palkinnolla vuonna 2002. Frezzaa on mainostettu myös televisiossa.

Frezza toi maaliskuussa 2011 myyntiin uutuutena lakritsan- ja toffeenmakuisen Frezza Black Toffeen.

Frezza-tuotteet 
 Frezza Mocca (aiemmin Mocha)
 Frezza Vanilla 
 Frezza Latte 
 Frezza Mint (aiemmin Chokomint)
 Frezza Forte 
 Frezza Caramel Popcorn
 Frezza Banana

Markkinoilta poistuneet Frezza-tuotteet 
 Frezza Caramel (toffeen maku)
 Frezza Orange (appelsiinin maku)
 Frezza Java (vähäkalorisempi vaihtoehto)
 Frezza Black Toffee (lakritsin ja toffeen maku)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pauligin Frezza-sivu

Kahvijuomat
Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
Paulig
Rauman normaalikoulu

Raumam normaalikoulu on Rauman kaupungissa sijaitseva peruskoulutuslaitos, jossa toimi luokka-asteet 1–9. Koulussa on 355 oppilasta (2018). Normaalikoulu kuuluu Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekuntaan, joten siellä harjoittelevat opettajaksi opiskelevat. Koulussa toimii esikoulu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koulun kotisivut

Rauman peruskoulut
Mustat Enkelit

Mustat Enkelit on tamperelainen rockyhtye, joka tunnetaan Popeda- ja Yö-henkisestä musiikistaan. Yhtyeen laulaja Jussi Aaltonen on Pate Mustajärven sisarenpoika ja on tuurannut tätä monesti Popedan keikoilla ”vara-Patena”. Yhtyeen rumpali Kari Holm soitti Popedassa 17 vuotta ja kosketinsoittaja Jani Kemppinen seitsemän vuotta.

Historia 

Mustat Enkelit -yhtye aloitti Popedan kappaleita esittävänä cover-yhtyeenä, mutta alkoi pian tehdä omaa materiaalia. Yhtyeen debyyttisingle "Ilmakitaransoittaja" ilmestyi kesällä 2005 ja saavutti suosiota keikoilla. Samaa manserock-linjaa jatkoi huhtikuussa 2006 julkaistu toinen single, joka sisältää kappaleet "Ei aina voi voittaa" ja "Nyt olen vapaa".

Helmikuussa 2007 ilmestyi yhtyeen debyyttialbumi Guru, joka sai suopean vastaanoton lehdistössä ja yleisön keskuudessa. Levy sisältää kaikki siihen asti ilmestyneet singlekappaleet ja yhdeksän muuta kappaletta. Kaikki kappaleet ovat yhtyeen itsensä tekemiä.

Loppuvuodesta 2007 jaettiin radioille uusi single "Voimakenttä", jonka on säveltänyt Markku Petander ja sanoittanut Pauli Hanhiniemi. Petander sävelsi myös 20. helmikuuta 2008 singlenä julkaistun "Nyt aika on" -kappaleen, jonka on sanoittanut Matti Kalliomäki. Paljon radiosoittoa saaneen singlen tuotto lahjoitettiin Suomen sotaveteraaneille. Yhtye ideoi myös "singletaulun", jonka tuotto meni veteraanien hyväksi. Yritykset ynnä muut tahot ostivat ensimmäiset kymmenen numeroitua taulua alkuvuonna 2008 (Vesa Keskinen kalleimman 1 000 eurolla), mutta myös numeroimattomia on myyty. Yhtye keräsi kolmessa kuukaudessa 7 000 euroa veteraaneille. Se on suurin suomalaisen yhtyeen sotaveteraaneille keräämä summa.

Tuplasingle "Kaksi maailmaa" / "Onnen pohjasakkaa" ilmestyi kesäkuussa 2008, ja yhtyeen toinen studioalbumi Voimakenttä lokakuun viimeisellä viikolla.

3. helmikuuta 2010 ilmestyi Enkeleiden kolmas studioalbumi Rakkauden kaava. Siltä julkaistiin ensimmäisenä singlenä paljon radiosoittoa saanut "Hän pukee sinut huntuun" elokuussa 2009. Kesällä 2010 yhtyeeltä ilmestyi kesäinen "Tuhansien rantojen maa" -single, joka sisältyi myöhemmin myös maaliskuussa 2012 julkaistulle neljännelle studioalbumille Kuudestoista aamu.

Kokoonpano 

 Jussi Aaltonen: laulu
 Kari Holm: rummut
 Jari Nieminen kitara
 Kimmo Tuomisto:basso

Entiset jäsenet 
 Jani Kemppinen: koskettimet
 Petri Kota-Aho: basso
 Jari Nieminen: kitara
 J. Toikkonen: basso

Diskografia

Albumit 
 Guru (2007)
 Voimakenttä (2008)
 Rakkauden kaava (2010)
 Kuudestoista aamu (2012)

Singlet 
 Ilmakitaransoittaja (2005)
 Ei aina voi voittaa / Nyt olen vapaa (2006)
 Voimakenttä (2007)
 Nyt aika on (2008)
 Kaksi maailmaa / Onnen pohjasakkaa (2008)
 Hän pukee sinut huntuun (2009)
 Tuhansien rantojen maa (2010)
 Kuudestoista aamu (2011)
 Jos ei sattuis koskaan enää (2017)

Jussi Aaltosen soolosinglet 
 Musta aurinko nousee (2008)
 Ihana aamu (2008)
 Tämä yö (2010)
 Villipohjola (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut
 

Suomalaiset rockyhtyeet
Ralph Erskine

Ralph Erskine (24. helmikuuta 1914–16. maaliskuuta 2005) oli brittiläissyntyinen arkkitehti, joka eli suurimman osan elämästään Ruotsissa.

Erskine vietti lapsuutensa Mill Hillissä,  Lontoon pohjoisosassa. Hänen vanhempansa olivat Fabian Societyn sosialisteja. Isä oli skotlantilainen presbyteeri, mutta Ralph lähetettiin silti kveekarien kouluun. Vaikka Erskine oli leimallisesti itsenäinen ihminen, hän noudatti kasvuvuosinaan omaksumiaan periaatteita koko elämänsä ajan. 

Erskine opiskeli arkkitehtuuria Lontoossa, ja työskenteli valmistuttuaan Welwynin puutarhakaupunkia suunnitelleessa projektissa. Ennen toista maailmansotaa hän muutti Ruotsiin. Erskine halusi oppia lisää ruotsalaisen muotoilun ja arkkitehtuurin funktionalismista. Häntä houkutti myös ruotsalaisen yhteiskunnan ajattelutapa, ja arkkitehtuurin, muotoilun ja sosiaalisen vastuunkantamisen läheinen yhteys.

Erskine työskenteli useiden innovatiivisten laajojen hankkeiden parissa sekä Ruotsissa että Englannissa. Hän suunnitteli rakennuksia Tukholman ja Cambridgen yliopistoille. Yksi tunnetuimmista töistä on Bykerin muuri, 620 asunnon kerrostaloryhmä Newcastle upon Tynessä, jonka Erskine suunnitteli 1973-1978.

Suomessa Erskine muistetaan 1980-luvulla rakennetun Helsingin Malminkartanon keskustakorttelin suunnittelijana.

Ralph Erskinen suunnittelemia rakennuksia

Lähteet

Aiheesta muualla

Brittiläiset arkkitehdit
Ruotsalaiset arkkitehdit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Rintamalotta

Rintamalotta on Aarne Tarkaksen ohjaama elokuva vuodelta 1956.

Tuntemattoman sotilaan tuottajan Suomen Filmiteollisuuden ohella myös Mauno Mäkelän johtama Fennada-Filmi halusi tuottaa kansallisia kysymyksiä käsitteleviä menestyselokuvia. Yksi näistä oli Tarkaksen ohjaama ja käsikirjoittama Rintamalotta. Elokuva ei kuitenkaan menestynyt läheskään yhtä hyvin kuin Edvin Laineen ohjaama Tuntematon sotilas.

Dokumentaarista henkeä tavoitteleva Rintamalotta perustuu nimimerkki Tuulikki Rajan (oik. Airi Veijola) samannimiseen romaaniin Rintamalotta muistelee (Otava, 1956), joka kuvaa jatkosodan aikaa ja muonituskomppanian arkea.

Elina Salo teki Rintamalotassa ensimmäisen merkittävämmän roolinsa.

Näyttelijät

Arviot
Tv-kriitikko Arto Pajukallio kiittää elävää dialogia ja energisiä näyttelijöitä, mutta pitää muuten elokuvaa latteana. Toisen televisiokriitikon mukaan elokuva on onnistunut pienimuotoinen työ, joka täydensi Tuntematonta sotilasta..

Lähteet

Vuoden 1956 suomalaiset elokuvat
Aarne Tarkaksen ohjaamat elokuvat
Aarne Tarkaksen käsikirjoittamat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset sotaelokuvat
Tarifa

Tarifa on kaupunki Lounais-Espanjassa, Andalusiassa ja Cádizin maakunnassa. Kaupungissa on 18 116 asukasta (2016). 

Kaupunki sijaitsee Manner-Espanjan eteläisimmässä osassa Gibraltarinsalmen rannikolla paikassa jossa Välimeri ja Atlantin valtameri kohtaavat. Tarifan alueelta löytyykin Pyreneiden niemimaan eteläisin kohta, Punta de Tarifa. Marokon läheisyys on tehnyt Tarifasta kauttakulkukohteen, josta lähtee useita lauttoja Marokkoon. Myös laiton maahanmuutto on usein kohdistunut alueelle. 

Sijainti kahden meren kohtaamispisteessä tekee Tarifasta hyvän lainelautailukohteen. Kaupungista löytyy myös hyvin säilynyt linna, Castillo de Guzmán sekä arabialaistyylinen vanha kaupunki. Tarifa on tunnettu paleoliittisista kalliomaalauksista, joita löytyy muun muassa Cueva del Moron luolasta. Ilmasto Tarifassa on kuiva, mutta lämpötilat eivät yllä niin korkealle kuin esimerkiksi Sevillassa tai muualla sisämaassa. Tarifan alueelle ulottuu myös Euroopan eteläisin luonnonsuojelualue, Parque Natural del Estrecho. Kaupungissa järjestetään vuosittain afrikkalaisen elokuvan festivaali, Festival de Ciné Africano.

Tarifan pormestari on Francisco Ruiz Giráldez (PSOE).

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 kaupungin viralliset sivut 
 El Duende - kaupungin paikallislehti 
 
 Luettelo Tarifan luolista 

Cádizin kunnat
Andalusian kaupungit
Marleen Gorris

Marleen Gorris (s. 9. joulukuuta 1948 Roermond) on alankomaalainen elokuvaohjaaja. Gorris on tunnettu feministi ja homoseksuaalien oikeuksien kannattaja, mikä heijastuu hänen töissään.

Gorris opiskeli draamaa Amsterdamin yliopistossa. Hän teki läpimurtonsa kotimaassaan vuonna 1982 elokuvalla De stilte rond Christine M., joka valittiin vuoden parhaaksi elokuvaksi. Vuonna 1996 hänen elokuvansa Antonian maailma voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon.

Ohjaustyöt 
 De stilte rond Christine M. (1982)
 Gebroken Spiegels (1984) 
 Antonian maailma (Antonia, 1995)
 Mrs. Dalloway (1997)
 Rakkauden viimeinen siirto (The Luzhin Defence, 2000)
 Carolina (2002)
 Within the Whirlwind (2009)

Aiheesta muualla 
 
 

Alankomaalaiset elokuvaohjaajat
Alankomaalaiset feministit
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Mauno Hartman

Mauno Runar Hartman (5. heinäkuuta 1930 Turku – 18. heinäkuuta 2017 Hollola) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan suurista hirsirakennelmistaan. Hän opiskeli Ateneumissa ja ulkomailla 1950-luvulla. Hartman työsti suurikokoiset teoksensa perinteisin puurakentamisen menetelmin tapeilla ja kiiloilla. Hän teki myös pienoisveistoksia puusta sekä piirroksia, grafiikkaa ja maalauksia. Hartman teki hirsiset lavasteet Joonas Kokkosen oopperaan Viimeiset kiusaukset. Hartmanin suurin puuveistos, 18,5 metriä korkea Stockhimmel, on Volvon pääkonttorissa Göteborgissa. Yli 100 kotimaista yhteis- ja ryhmänäyttelyä, 54 ulkomaista ryhmä- ja yhteisnäyttelyä sekä 46 yksityisnäyttelyä. 

Hartman antoi suuren määrän omia teoksiaan Lahden kaupunginmuseon hoitoon. Itella julkaisi keväällä 2010 postimerkkisarjan, jossa Hartman oli mukana.

Palkinnot ja tunnustukset
 Opetusministeriön kuvataidepalkinto 1965
 Valtion taidekilpailun palkinto 1965 ja 1968
 Valtion taidepalkinto 1969
 Helsingin juhlaviikkojen Vuoden taiteilija 1972
 Hämeen läänin taidepalkinto 1973
 Pro Finlandia -mitali 1977
 Staatsheater-mitali (Wiesbaden) 1981
 Hollolan taidepalkinto 1988
 Itämeren maiden biennaalin ensimmäinen palkinto 1989 
 Prinssi Eugen -mitali 1992
 Professorin arvonimi 1988.

Omaelämäkerta
Hartmanin omaelämäkerta Minä Manu Hartman, kuvanveistäjä ilmestyi keväällä 2005 Mauno Hartmanin säätiön julkaisemana. Kirjan tekstisisällön ovat kirjoittaneet Mauno ja Pirkko Hartman, jälkisanat on kirjoittanut Ateneumin intendentti Leena Ahtola-Moorhouse. Ulkoasun on suunnitellut professori Tapani Aartomaa. Kirjan kuvitus esittelee Hartmanin hirsiveistoksia sekä pienimuotoisia teoksia ja maalauksia. Kirjan tekstit on hieman lyhentäen käännetty englanniksi.

Teos Minä Manu Hartman, kuvanveistäjä oli yksi vuonna 2005 Suomen kirjataiteen komitean palkitsemista tietokirjoista ja se sai Grafian Vuoden huiput 2005 -kilpailussa kunniamaininnan.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Mauno Hartman Valtion taidemuseon kokoelmissa
 Mauno Hartmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Suomalaiset kuvanveistäjät
Suomalaiset taidemaalarit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Hölmö rakkaus ylpeä sydän

Hölmö rakkaus ylpeä sydän on Scandinavian Music Groupin kolmas studioalbumi. Levy myi alkuvuodesta 2009 kultaan oikeuttavan määrän, eli yli 15.000 kappaletta.  Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 5.

Levyltä julkaistiin kolme promosingleä, joista ensimmäisenä albumin avausraita "Valmis", toisena albumin suurin hitti "Hölmö rakkaus" sekä viimeisenä albumin toinen nimikappale "Ylpeä sydän".

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Nyt.fi: 
 Soundi:

Lähteet 

Scandinavian Music Groupin albumit
Vuoden 2006 albumit
Ekofasismi

Ekofasismi (myös ympäristöfasismi) on radikaali luonnonsuojeluaate, jonka mukaan elämää tulisi suojella totalitaristisen hallinnon keinoin, joilla kansalaisia kontrolloidaan erittäin tiukasti. Aatteen nimitys viittaa fasismiin, ja jotkin ryhmät ovat avoimesti käyttäneet sitä itsestään.

Ekofasismi voidaan lukea yhdeksi ympäristöfilosofian syväekologiseksi suuntaukseksi. Sen lähtökohtana on luonnon suojeleminen luonnon itsensä vuoksi eikä ihmisen oman edun ajamiseksi. Ihmisen vaikutus luontoon on pyrittävä supistamaan minimiin, minkä katsotaan edellyttävän erityisesti jyrkkää ihmisväestön vähentämistä.

Ekofasistit sanovat olevansa huolestuneita väestönkasvun vaikutuksesta maapalloon, ja monet heistä ovat eugeniikan kannattajia, jotka uskovat maapallon väestön vähentämiseen valikoivasti. Ekofasistiksi toisinaan määritelty Pentti Linkola pitää liikakansoitusta ympäristön tuhoutumisen syynä ja suhtautuu myös demokratiaan epäilevästi. Enimmät ekofasistit vastustavat maahanmuuttoa ja katsovat, että se pahentaa ylikansoitusta kohdemaissa ja sitä kautta tuhoaa luontoa. Ekofasistit eivät myöskään katso maahanmuuttajien kunnioittavan uuden maansa luontoa samalla tavalla kuin alkuperäisväestö. Samanaikaisesti ekofasisteja eivät kuitenkaan aiheesta kirjoittaneen journalistin mukaan näytä huolestuttavan yhtä paljon esimerkiksi heidän omien kotimaidensa alkuperäiskansojen kohtalo tai tehomaatalous.

Suomalaisessa keskustelussa ekofasistiksi on joskus leimattu kalastaja Pentti Linkola. Muualla henkilöitä, joista nimitystä on käytetty, ovat Savitri Devi, Julius Evola ja Herbert Gruhl.

Monia ekofasisteiksi itsensä Internetissä, kuten Twitterissä, määritteleviä ihmisiä yhdistävät veganismi, monikulturismin vastustus, valkoinen nationalismi, kertakäyttömuovin käytön vastustus, juutalaisvastaisuus sekä kiinnostus skandinaaviseen mytologiaan, jossa jotkut ekofasistit sanovat arvostavansa sen luontokuvastoa ja esi-isien palvontaa. Ekofasisteilla on joiltain osin samoja näkemyksiä kuin alt-rightilla.

Jotkut joukkomurhaajat ovat kutsuneet itseään ekofasisteiksi tai julkaisseet ekofasistisia kannanottoja ennen surmatekoaan. Tällaisia ovat Uuden-Seelannin moskeijaiskujen pääepäilty ja 20 ihmisen joukkomurhasta El Pasossa elokuussa 2019 epäilty. Vahvistamattomien tietojen mukaan jälkimmäinen siteerasi edellisen manifestia ja kertoi pyrkivänsä vähentämään ihmisten määrää ympäristön pelastamiseksi.

Lähteet 
 

Ympäristöfilosofia
Fasismi
Ympäristönsuojelu
Hugh Rossi

Sir Hugh Alexis Louis Rossi (21. kesäkuuta 1927 – huhtikuu 2020) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1966–1992; vuoteen 1983 vaalipiirinä oli Hornsey, sen jälkeen Hornsey and Wood Green.

Lähteet 

Brittiläiset poliitikot
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Kanavanippu B

Kanavanippu B on pääosin Yleisradio Oy:n käyttöön varattu kanavanippu, mutta siinä välitetään myös toimiluvalla toimivia kanavia. Kanavanippu B kattaa 99,9 % Suomen väestöstä. Kanavanipun välittää Digita, käyttäen DVB-T2-teknologiaa UHF-taajuuksilla.

Kanavanipun kanavat 
Televisiokanavat
Yle TV1 HD
Yle TV2 HD
MTV3 HD
Yle Teema & Fem HD

Entiset kanavat

TV5 HD

TV5 HD näkyi Digitan antenniverkossa kanavapaikalla 27 Tokion vuoden 2020 kesäolympialaisten ja Pekingin vuoden 2022 talviolympialaisten ajan. Samalla TV5:n näkyvyysalue laajeni olympialaisten ajaksi kattamaan 99,96 prosenttia antennitalouksista.

Jim / Nelonen Plus

MTV:n avattua rinnakkaiskanava MTV3+:n, avasi Nelonen pian Nelonen Plus-kanavan, mikä hiljeni vuonna 2007 Jimin tieltä. Jim siirtyi kanavanippu E:hen 8. tammikuuta 2013 vaihtaen paikkaa Livin kanssa.

MTV3+ ja MTV3+ Extra

Marraskuussa 2002 MTV3 avasi uuden digitaalisen rinnakkaiskanava MTV3+:n, ja vielä vuonna 2004 MTV3+ Extran. Molemmat kanavat lopetettiin marraskuussa 2006 MTV3 MAXin, MTV3 Leffan, MTV3 Faktan ja Subtv Juniorin tieltä.

AdultTV.fi

AdultTV.fi aloitti toimintansa 13. tammikuuta 2011.

URHOtv

URHOtv aloitti toimintansa 10. syyskuuta 2009. Sen ohjelmisto koostui urheiluohjelmista, kuten jääkiekosta, jalkapallosta, koripallosta, lentopallosta ja moottoriurheilusta.

MTV Komedia
MTV Komedia aloitti toimintansa 15. joulukuuta 2010. Sen ohjelmisto koostui komediasarjoista, komediaelokuvista ja stand-upista.

Lähteet 

Televisiotekniikka
Kanavanippu C

Kanavanippu C on varattu B:n ja E:n ohella toimiluvanvaraiseen käyttöön. Siihen kuuluu kahdeksan maksutonta televisiokanavaa. Kanavanippu C:n kanavatarjonta vaihtelee alueittain. Kanavanipun välittää Digita, käyttäen DVB-T teknologiaa UHF-taajuuksilla.

Kanavanippu C:n väestöpeitto on 78–90,4 %.

Kanavanipun kanavat 
Televisiokanavat
TV5
Kutonen
TLC
Fox
Frii
National Geographic

Lähteet 

Televisiotekniikka
Monacon Grand Prix 1977

Monacon Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 22. toukokuuta 1977 Monacon katuradalla. Kilpailun voitti Jody Scheckter.

Tulokset

Lähteet 
Monacon GP 1977 – F1-ruutu

Monacon Grand Prix
Formula 1 -kausi 1977
Belgian Grand Prix 1977

Belgian Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. kesäkuuta 1977 Zolderin radalla. Kilpailun voitti Gunnar Nilsson, jolle voitto oli uran ensimmäinen ja ainoa.

Tulokset

Muuta  
Hector Rebaquen ensimmäinen kilpailu

Lähteet
Belgian GP 1977 – F1-ruutu

Viitteet

Belgian Grand Prix
Formula 1 -kausi 1977
Johan Carlsson

Johan Carlsson (s. 1. elokuuta 1981 Tukholma, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Veikkausliigassa Carlsson pelasi yhteensä 68 ottelua ja teki yhden maalin.

Aiheesta muualla 
 Carlsson IFK Mariehamnin sivuilla 
 Carlsson Veikkausliigan sivuilla

Lähteet 
 Veikkausliigan Hall of Fame

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Roskilden hiippakunta

Roskilden hiippakunta () on yksi Tanskan kansankirkon hiippakunnista.

Roskilden hiippakunta perustettiin 1022. Hiippakuknta käsitti silloin Skoonen ja Sjællandin, Skooneen perustettiin kuitenkin oma hiippakunta, Lundin hiippakunta 1060.

Reformaation jälkeen hiippakunnan nimi muuttui Sjællandin hiippakunnaksi 1537. Vuonna 1536 Roskilden piispasta tuli Tanskan evankelis-luterilaisen kirkon primas, johtava piispa. Piispa asui Kööpenhaminassa, mutta Roskilden tuomiokirkko oli hiippakunnan tuomiokirkko.

Nykyuinen hiippakunta muodostettiin vuonna 1922, kun Sjellannin hiippakunta jaettiin Kööpenhaminan ja Roskilden hiippakuntiin. Hiippakunnan pääkirkko on Roskilden tuomiokirkko Roskilden kaupungissa.

Rovastikunnat 
 Greve-Solrødin rovastikunta
 Holbækin rovastikunta
 Kalundborgin rovastikunta
 Køgen rovastikunta
 Lejren rovastikunta
 Næstvedin rovastikunta
 Odsin ja Skippingen rovastikunta
 Ringsted-Sorøn rovastikunta
 Roskilden tuomiorovastikunta
 Skælskørin rovastikunta
 Slagelsen rovastikunta
 Stege-Vordingborgin rovastikunta
 Tryggevælden rovastikunta

Piispat 
 1923–1934: Henry Fonnesbech-Wulff
 1935–1953: Axel Rosendal
 1953–1969: Gudmund Schiøler
 1969–1980: Hans Kvist
 1980–1997: Bertil Wiberg
 1997–2008: Jan Lindhardt
 2008→ Peter Fischer-Møller

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut

Tanskan kansankirkon hiippakunnat
Ruotsin Grand Prix 1977

Ruotsin Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. kesäkuuta 1977 Scandinavian Racewayn radalla. Kilpailun voitti Jacques Laffite.

Tulokset

Lähteet 
Ruotsin GP 1977 – F1-ruutu

Ruotsin Grand Prix
Formula 1 -kausi 1977
Ultima IV: Quest of the Avatar

Ultima IV: Quest of the Avatar Origin Systemsin kehittämä ja alun perin 1985 Apple II:lle julkaisema Ultima-tietokoneroolipelisarjan videopeli.

Tarina 
Kolmeen edelliseen peliin verrattuna Sosaria on muuttunut radikaalilla tavalla. Kolme neljäsosaa maailmasta on kadonnut, mantereita on ilmestynyt uusia, vanhoja kadonnut ja uusia kaupunkeja on rakennettu vanhojen tilalle. Lord Britishin alaisuuteen yhdistynyt maailma nimettiin uudelleen Britanniaksi, jonka jälkeen British antaa päähenkilölle tehtävän kahdeksan Hyveen ruumiillistumaksi eli eräänlaiseksi hengelliseksi johtajaksi ja esikuvaksi. Todistettuaan ymmärtävänsä Hyveitä pelaaja laskeutuu Styygian kuiluun etsimään Perimmäisen viisauden koodeksia, jonka jälkeen pelaajasta tulee Avatar.

Aiheesta muualla 
 

Amiga-pelit
Apple II -pelit
Atarin 8-bittisten kotitietokoneiden pelit
Atari ST -pelit
Commodore 64 -pelit
DOS-pelit
FM-7-pelit
Freeware-pelit
MSX 2 -pelit
NEC PC-8801 -pelit
Nintendo Entertainment System -pelit
Sega Master System -pelit
Sharp X1 -pelit
Sharp X68000 -pelit
Vuoden 1985 videopelit
Avoin pelimaailma -pelit
Ultima