Battenbergin prinsessa Alice

Battenbergin prinsessa Alice (Victoria Alice Elizabeth Julia Marie, myöhemmin Kreikan ja Tanskan prinsessa; 25. helmikuuta 1885 – 5. joulukuuta 1969) oli Edinburghin herttuan, prinssi Philipin äiti ja prinssi Andreaksen puoliso vuodesta 1903 alkaen. Hänen isoisoäitinsä oli kuningatar Viktoria.

Nuoruus ja perhe 
Alicen vanhemmat olivat Battenbergin prinssi Louis ja Hessenin prinsessa Viktoria. He olivat saksalaisia, mutta Alice sai brittiläisen prinsessan kasvatuksen. Alice oli syntymästään asti kuuro, mutta hän osasi lukea huulilta englantia ja saksaa. 

Vuonna 1902 Alice ihastui Kreikan kuninkaan nuorimpaan poikaan prinssi Andreakseen, jonka hän tapasi 17-vuotiaana kuningas Edward VII:n kruunajaisissa. Alice meni hänen kanssaan naimisiin, ja he saivat neljä tytärtä, Margaritan, Theodoran, Cecilien ja Sophien, sekä kuopuksena pojan, prinssi Philipin. Vuonna 1921 Kreikan kuningasperhe, johon Alice kuului, karkotettiin Kreikasta, ja he pakenivat Britannian sota-aluksella Ranskaan ja asettuivat Pariisiin. Alice perheineen joutui elämään sukulaisten avustuksilla, mikä stressasi häntä.

Sairastumisjakso 
Alice oli uskonnollinen, mutta hänen uskomuksensa alkoivat muuttua yhä erikoisemmiksi. Hän kuuli kuuroudestaan huolimatta päänsisäisiä ääniä ja uskoi niiden perusteella harrastavansa seksiä Jeesuksen ja muiden uskonnollisten hahmojen kanssa. Vuonna 1930 hänellä diagnosoitiin skitsofrenia, ja sairautta hoidettiin Berliinissä. Lääkäri Sigmund Freud piti sairauden aiheuttajana seksuaalisia turhaumia, minkä vuoksi Alice sai kohtuunsa röntgensädehoitoa.

Kun hoito huomattiin tehottomaksi, prinsessa vietiin vasten tahtoaan sveitsiläiseen parantolaan. Hän ei saanut hyvästellä lapsiaan, kuten tuolloin yhdeksänvuotiasta Philipiä, joka vietiin lähtöhetkellä piknikille. Alice oli pakkohoidossa kaksi ja puoli vuotta, ja asia pidettiin salassa. Aviomies Andreas ei virallisesti eronnut vaimostaan mutta muutti 1930 rakastajansa kreivitär ja näyttelijätär Andrée de La Bigne-Lafayetten kanssa Rivieralle. Philip vietti sisäoppilaitoksen lomat isoäitinsä ja setänsä hoivissa Britanniassa eikä tavannut isäänsä enää vuoden 1939 jälkeen.

Paranemisen jälkeen 
Päästyään vuonna 1932 hoitolasta Alice asui yksin vaatimattomissa saksalaisissa majataloissa, mm. Kölnissä. Hän tapasi poikansa vuonna 1937 käydessään tyttärensä Cecilien hautajaisissa, joka kuoli lento-onnettomuudessa perheineen 26-vuotiaana. Kreikkaan oli palautettu monarkia vuonna 1935, joten Alice muutti sinne takaisin. 16-vuotias Philip kävi koulua Skotlannissa. Saksa miehitti Kreikan vuonna 1941. Alice välitti veljensä lähettämiä ruokapaketteja eteenpäin ja piilotti juutalaisia kotiinsa lähellä Gestapon päämajaa. Hän käytti kuurouttaan tekosyynä olla vastaamatta kysymyksiin, joita hänelle esitettiin kun heräsi epäilyksiä.

Toisen maailmansodan jälkeen Alice antoi tiarastaan timantteja poikansa kihlasormusta varten. Vuonna 1949 Alice myi loput jalokivet ja perusti varoilla uskonnollisen järjestön "Martan ja Marian kristitty sisarkunta" sekä luostarin ja lastenkodin Ateenan köyhään lähiöön. Hän ryhtyi luostarin abbedissaksi, mihin hänen äitinsä suhtautui ihmetellen sitä, että nunna tupakoi ja pelaa canastaa.

Vuonna 1967 sotilasjuntta teki Kreikassa vallankaappauksen. Alice oli ensin vastahakoinen lähtemään Kreikasta, mutta Philip lähetti lentokoneen ja vaimonsa kuningatar Elisabetin kehotuksen tulla Britanniaan. Alice muutti Buckinghamin palatsiin Englantiin. Hänellä oli tapana polttaa Woodbine-savukkeita, ja tupakan lemahdus kertoi hänen tulostaan jo ennen häntä itseään. Alice asui palatsissa kaksi vuotta, kunnes hän kuoli 84-vuotiaana vuonna 1969.

Israelin korkein oikeus palkitsi Alicen kuolemansa jälkeen vanhurskaana kansakuntien joukossa hänen työstään holokaustin uhrien puolesta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englannin kuninkaalliset
Kreikan kuninkaalliset
Kuurot henkilöt
Tanskan kuninkaalliset
Vanhurskaat kansakuntien joukossa
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet