Fénix (1749)

Fénix oli Espanjan laivaston vuonna 1749 vesille laskettu 80-tykkinen kaksikantinen linjalaiva.

Valmistus 
Havannasta Kuubasta tilatun aluksen valmistukseen käytettiin mahonkia. Alus laskettiin vesille vuonna 1749, jolloin sen tykkikannen pituus oli 54,5 ja kölin 44 metriä. Aluksen leveys oli 16,1 metriä ja syväys 6,8 metriä.

Vuonna 1792 kaksikantiseksi 80-tykkiseksi linjalaivaksi luokitellun aluksen alemmalla tykkikannella oli 30 kappaletta 24 naulan tykkiä ja ylemmällä 32 kappaletta 18 naulan tykkiä. Aseistuksen täydensivät puolikannen kaksitoista ja etukannen kuusi yhdeksän naulan tykkiä.

Palvelus 
Alus kuului 1759 yhdentoista linjalaivan, kahden fregatin ja kahden tartanin muodostamaan osastoon, joka lähetettiin Espanjasta noutamaan uusi hallitsija Kaarle III Napolista. Kenraaliluutnantti Juan Jose Navarron lippulaivana olleen aluksen päällikkönä  oli Gutierra de Hevia y Valdés. Osasto lähti 29. elokuuta Cádizista ja läpäisi Gibraltarinsalmen 2. syyskuuta, minkä jälkeen osasto pysähtyi Cartagenaan 10. syyskuuta. Osasto saapui 28. syyskuuta Napoliin, jossa osastoon liittyi viisi alusta. Hallitsija nousi alukseen 7. lokakuuta. Osasto saapui Barcelonaan 17. lokakuuta.

Tammikuussa 1762 alus oli Cádizissa ollen kaksi seuraavaa vuotta Välimerellä, Gibraltarin salmen alueella ja Atlantilla. Alukselle tehtiin joitakin suurempia korjauksia Arsenal de la Carracassa 1764-1765, minkä jälkeen se oli aseistamattomana satamassa aina vuoteen 1769 päällikkönään Francisco Cotella.

Vuonna 1778 alus palautettiin palvelukseen päällikkönään Félix Ignacio de Tejada, jonka tilalle tuli Francisco Javier de Melgarejo y Rojas Espanjan liittyessä Yhdysvaltain vapaussotaan kesäkuussa 1779. Alus lähti Englannin kanaaliin kenraaliluutnantti Luis de Córdova y Córdovan laivasto-osastossa, joka kohtasi Ranskan laivaston Sisgaran saarilla Espanjan pohjoisrannikolla. Yhdistynyt ranskalais-espanjalainen laivasto, johon kuuluisi yli 60 linjalaivaa, saattaisi maihinnousulaivaston Britteinsaarille. Maihinnousujoukon, johon kuului yli 40 000 miestä, piti vallata Portsmouth. Córdovan johtamat espanjalaiset myöhästyivät kohtaamispaikalta vastaisten tuulten pakottaessa laivaston lähelle Portugalin rannikkoa. Espanjalaiset saapuivat kohtauspaikalle vasta 22. heinäkuuta, jolloin ranskalaiset olivat jo poistuneet. Lopulta laivasto yhtyivät niin Félix lähti 23. heinäkuuta Azoreille suojaamaan ankkuripaikkaa Britannian kuninkaallisen laivaston osastolta kenraaliluutnantti Antonio de Ulloa laivueen mukana.

Alus oli 1780 amiraali Don Juan Lángaran lippulaivana. Yhdentoista linjalaivan ja kahden fregatin muodostama Lángaran johtama laivue kohtasi 16. tammikuuta Britannian kuninkaallisen laivaston amiraali George Brydges Rodneyn johtaman laivueen. Rodneyn nopeammat alukset saivat Lángaran osaston kiinni. Seuranneessa Cabo de São  Vicenten taistelussa espanjalaiset kärsivät tappion. Ainoastaan neljä alusta pakeni loppuen tuhoutuessa tai antautuessa.

Fénix antautui jouduttuaan kolmen linjalaivan kanssa taisteluun, jossa Lángara haavoittui. Alus antautui HMS Bienfaisantille, joka saapui taistelupaikalle myöhemmin ampuen poikki Fénixin päämaston. 

Amiraliteetin 20. maaliskuuta 1780 annetulla päätöksellä alus liitettiin laivastoon ja se sai nimen HMS Gibraltar. Alus oli huhtikuusta elokuuhun Plymouthissa varusteltava ja sen pohjan kuparoinnissa.

HMS Gibraltar 
Fénix liitettiin helmikuussa Britannian kuninkaalliseen laivastoon päällikkönään John Carter Allen. Alus liitettiin Kanaalissa toimineeseen George Darbyn laivastoon 29. marraskuuta asti, jolloin Gibraltar lähti Samuel Hoodin laivastoon Länsi-Intiaan päällikkönään Walter Stirling.

Hollannin tasavallan ja Englannin välinen sota alkoi joulukuussa 1780. Vuonna 1781 aluksen päällikkönä oli Charles Knatchbull, kun aluksesta tehtiin kontra-amiraali Francis Samuel Draken lippulaiva. Rodney sai Lontoosta ohjeet vallata St. Eustatiuksen. St. Luciasta lähti kenraaliluutnantti Sir John Vaughanin johtamat 3 000 sotilasta, jotka saapuivat St. Eustatiukselle 3. helmikuuta. Merivoimien komentaja Rodney sijoitti aluksensa neutraloimaan rannikkopatterit, mutta aloittamatta hyökkäystä hän lähetti viestin kuvernööri Johannes de Graaffille ehdottaen antautumista verenvuodatuksen välttämiseksi. De Graaff hyväksyi ehdot antautuen joukkoineen. Ainoat laukaukset ampuivat Gibraltar ja HMS Prince William ainoata redillä ollutta Alankomaiden laivaston alusta Marsia kohden.

Alus kuului 17 linjalaivan laivastoon, joka esti neljän Ranskan laivaston linjalaivan merelle pääsyn Fort Royalista Martiniquelta. Kontra-amiraali Francois de Grassen johtama 20 linjalaivan ja joukkoja kuljettaneiden kauppa-alusten saattue saapui Brestistä 29. huhtikuuta saaren lähistölle. Brittien näköpiirin ulkopuolelta de Grasse lähetti viestin sopimaan yhteishyökkäyksestä piirittäjiä vastaan. Saattue valmistautui taisteluun ja aamulla lähti liikkeelle kohti Fort Royalia. Saattueen toisella puolella oli rannikko ja toisella linjassa olleet sotalaivat.

Hoodin laivasto lähestyi saattuetta kello 8 alkaen. Hoodin osastoon liittyi kello 9.20 Prince William. Laivastot pyrkivät pääsemään edulliseen asemaan toisiinsa nähden. Hoodin tuulenpuolen osasto esti saattueen pääsyn satamaan, mutta satamassa olleet neljä linjalaivaa pääsivät merelle vahvistaen de Grassen laivastoa. Gibraltarilla ollut Drake johti selustaosastoa.

Noin kello 11 ranskalaisten etuosasto avasi tulen kaukaa ilman merkittäviä tuloksia. Kello 12.30 laivastot olivat rinnakkain, mutta de Grasse kielsi lähestymästä Hoodin laivastoa. Laivastot tulittivat toisiaan seuraavan tunnin. Brittien linjan eteläpäässä olleet neljä alusta kärsivät eniten jouduttuaan kahdeksan ranskalaisaluksen tuleen. Gibraltarin miehistöstä sai surmansa kuusi ja haavoittui kuusitoista miehistönjäsentä.

Seuraavana päivänä Hood pyrki uudelleen taisteluun, mutta kaksi kuninkaallisen laivaston alusta ei kyennyt purjehtimaan tuuleen. Hood irtosi taistelupaikalta pohjoiseen. Aikaisemmin samana päivänä St. Eustatiukselta lähtenyt Rodney kohtasi Hoodin laivaston 11. toukokuuta St. Kittsin ja Antiguan välillä. Yhdistynyt laivasto kääntyi etelään saapuen Barbadokselle 18. toukokuuta.

Hoodin siirtyminen Barbadokselle jätti St. Lucian ilman suojaa ja Ranskan laivasto laski Grosin luodolla maihin 1 200 miestä. Samana päivänä kaksi ranskalaisalusta ja 1 300 miestä purjehti Tobagoon. Britit eivät kyenneet torjumaan ranskalaisten hyökkäystä St. Lucialla, joten de Grasse päätti lähettää lisää joukkoja Tobagolle jakaen joukkonsa 25. toukokuuta kolmeen osaan lähettämällä 3 000 miestä Martiniquelta.

Barbadoksella Rodney sai tiedon Tobagon tilanteesta ja lähetti 29. toukokuuta Draken Gibraltarilla ja viisi muuta linjalaivaa. Drake kohtasi ranskalaiset seuraavana päivänä, mutta selvästi alivoimaisena joutui vetäytymään Barbadokselle. Draken saapuessa 3. kesäkuuta lähti Rodney välittömästi merelle koko laivaston kanssa. Seuraavana päivänä Tobagolle todeten saaren puolustajien antautuneen kaksi päivää aiemmin.

Gibraltar kuljetti elokuussa Rodneyn Britteinsaarille, missä alus siirrettiin huollettavaksi Plymouthissa lokakuussa. Tammikuussa 1782 telakalta vapauduttuaan alus sijoitettiin Sir Richard Bickertonin lippulaivaksi päällikkönään Thomas Hicks. Helmikuussa alus lähti Itä-Intiaan.

Joulukuussa 1782 ranskalaisten liittolainen Hyder Ali sai surmansa, jolloin brittien Madrasissa olleet komentajat päättivät vallata takaisin Cuddaloren. Madrasista etelään marssinut armeija aloitti kaupungin piirityksen majoittuen kaupungin eteläpuolelle. Amiraali Sir Edward Hughes'n johtama Laivasto, johon kuului kahdeksantoista linjalaivaa mukaan lukien Gibraltar, ankkuroi eteläpuolelle suojatakseen armeijaa ja sen huoltoaluksia. Kesäkuun alussa 1783 Cuddaloren piiritys oli täydessä käynnissä.

Ranskan laivaston amiraali Pierre André de Suffrenin johtama viidentoista linjalaivan laivasto purjehti Trincomaleesta piiritetyn kaupungin tueksi 10. kesäkuuta. Ranskalaiset saapuivat 13. kesäkuuta, mutta britit välttelivät taistelua ankkuroituen viisi kilometriä kauemmas.

Lähteet

Viitteet 

Espanjan laivaston linjalaivat