joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Berat Sadik

Berat Sadik (s. 14. syyskuuta 1986 Skopje, Makedonia, Jugoslavia) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura 
Pohjois-Makedonian albaani Sadik muutti Suomeen, Mikkeliin vuonna 1990. Vuonna 1992 hän muutti Kiuruvedelle, jossa hän aloitti jalkapallon Kiuruveden Palloilijoissa, josta hän siirtyi vuonna 2004 Kuopion Palloseuraan. Sadik pelasi KuPSissa 26 liigaottelua. Liigadebyyttinsä hän teki 28. huhtikuuta 2005 FC Hakaa vastaan pelatussa ottelussa ja ensimmäinen maali upposi FC KooTeePeen verkkoon kauden 2006 ensimmäisessä pelissä.

Tammikuussa 2007 Sadik kertoi haluavansa jatkaa Veikkausliiga-joukkueessa, joten Sadik ja Ykköseen pudonnut KuPS päätyivät purkamaan keskinäisen sopimuksensa. Pitkän testijakson jälkeen Sadik ja FC Lahti allekirjoittivat 2 + 1 -vuotisen pelaajasopimuksen helmikuussa 2007. Sadikin seurajoukkueuran suurimmat saavutukset ovat liigacupin voitot vuosilta 2006 (KuPS) ja 2007 (FC Lahti).

Sadik pelasi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja oli mukana ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 2009. Lokakuussa 2007 hänet kutsuttiin Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka kohtasi Vietnamin Hanoissa pelatussa Agribank Cupissa Vietnamin, Zimbabwen ja Uzbekistanin alle 23-vuotiaiden maajoukkueet. Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa Sadik teki harjoitusottelussa Turkkia vastaan 29. toukokuuta 2008.

Kesäkuussa 2008 Sadik teki kolmivuotisen sopimuksen Bundesliigassa pelanneen Arminia Bielefeldin kanssa. Bundesliiga-debyyttinsä hän teki 23. elokuuta 2008 ottelussa Hertha Berlinia vastaan. Arminian pudottua Bundesliigasta Sadik lainattiin kaudeksi 2009–2010 belgialaiseen Zulte Waregemiin, jossa pelasi myös Eetu Muinonen. Sadik ja Arminia purkivat sopimuksensa kauden päätyttyä. Elokuussa 2010 hän palasi Lahteen kauden 2010 loppuun ulottuneella sopimuksella.

Tammikuussa 2011 Sadik allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen HJK:n kanssa.

Tammikuussa 2013 Sadik siirtyi Sveitsin Superliigassa pelaavan FC Thunin riveihin.

Tilastot
Tilanne 28. huhtikuuta 2016.

Kausikohtaiset tilastot

Sarjakohtaiset tilastot

Lähteet

Aiheesta muualla
Berat Sadikin esittely Veikkausliigan sivustolla

Pohjoismakedonialaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Brian Setzer

Brian Setzer (s. 10. huhtikuuta 1959 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.

Setzerin tunnetuin yhtye on vuonna 1979 perustettu ja 1980-luvulla  pinnalle noussut rockabilly-yhtye Stray Cats. Viime vuosina jälleen vahvasti esillä ollut yhtye on esiintynyt ja levyttänyt aina näihin päiviin asti tasaisin väliajoin. 

1990-luvun jälkipuolella ja 2000-luvulla Setzerin tunnetuin ja suurin yhtye on ollut Brian Setzer Orchestra, kahdeksastatoista soittajasta koostuva big band, jossa Setzer laulaa ja soittaa kitaraa. Hän käyttää Gretsch-merkkisiä kitaroita. Gretschillä on oma Setzer-mallisto.

Setzer esiintyy myös yksin ja levyttää myös soololevyjä.

Setzer on esiintynyt lukuisia kertoja Suomessa useilla eri kokoonpanoilla, muun muassa vuosina 1997, 2009 ja 2016 Pori Jazzissa isolla orkesterillaan. Setzer muistaa mainita Suomen-keikoillaan, että Stray Cats sai ensimmäisen kultalevynsä Suomessa.

Albumeita 
 
 1986 The Knife Feels Like Justice / Brian Setzer
 1988 Live Nude Guitars / Brian Setzer
 1988 Live Nude Guitars [Japan] / Brian Setzer
 1994 Brian Setzer Orchestra / Brian Setzer Orchestra
 1996 Guitar Slinger / Brian Setzer Orchestra
 1998 Dirty Boogie / Brian Setzer Orchestra
 1998 Rockin' by Myself / Brian Setzer
 2000 Vavoom! / Brian Setzer Orchestra
 2000 Vavoom! [Japan Bonus Tracks] / Brian Setzer Orchestra
 2001 Ignition! / Brian Setzer '68 Comeback Special
 2001 Ignition! [Japan Bonus Tracks] / Brian Setzer '68 Comeback Special
 2001 Jumpin' East of Java: Live in Japan / Brian Setzer Orchestra
 2002 Boogie Woogie Christmas / Brian Setzer Orchestra
 2002 Christmas Album
 2002 Christmas Album [Japan Bonus Track]
 2002 Guitar Slinger: Complete [Japan Bonus Tracks] / Brian Setzer Orchestra
 2003 Nitro Burnin' Funny Daddy [Bonus CD] / Brian Setzer
 2004 Boogie Woogie Christmas [Bonus Tracks] / Brian Setzer Orchestra
 2004 Very Best of the BSO Live / Brian Setzer Orchestra
 2005 Dig That Crazy Christmas / Brian Setzer Orchestra
 2005 Dig That Crazy Christmas [Japan Bonus Track] / Brian Setzer Orchestra
 2005 Rockabilly Riot, Vol. 1: A Tribute to Sun Records / Brian Setzer
 2006   13 / Brian Setzer
 2007 Wolfgang's Big Night Out / Brian Setzer Orchestra. Rockabilly- ja swingversioita taidemusiikin tunnetuista sävellyksistä.
 2008 The Best of Collection - Christmas Rocks! / Brian Setzer Orchestra
 2008 The Ultimate Christmas Collection [CD + DVD] / Brian Setzer Orchestra
 2009 Songs from Lonely Avenue / Brian Setzer Orchestra
 2010 Don't Mess with a Big Band [live] / Brian Setzer Orchestra
 2011  Setzer Goes Instru-MENTAL! Brian Setzer
 2014 Rockabilly Riot! All Original / Brian Setzer

Singlet  

 1986 The Knife Feels Like Justice / Brian Setzer

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto
Surfdog Music Player  Surfdog-levy-yhtiön artistien musiikkia online, mm. Brian Setzer.

Rockabillymuusikot
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
3 000 metrin juoksu

3 000 metrin juoksu on yksi yleisurheilun keskimatkojen juoksulajeista. Se oli naisilla olympialaji vuosina 1984–1992 ja maailmanmestaruuskisojen laji vuosina 1980–1993. Tämän jälkeen se korvattiin 5 000 metrin juoksulla. Miehet kilpailivat olympialaisissa vuosina 1912–1924 3 000 metrin joukkuejuoksussa, jossa ei jaettu henkilökohtaisia palkintoja. Sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrin juoksu on pisin juoksumatka. Sitä järjestetään edelleen myös monissa yleisurheilukilpailuissa, esimerkiksi Timanttiliigan osakilpailuissa.

3 000 metrin maailmanennätys on 7.20,67, jonka on juossut Kenian Daniel Komen. Naisten maailmanennätys on Kiinan Wang Junxian 8.06,11.

Olympiamitalistit

Naiset

MM-mitalistit

Naiset

Suomen mestarit
 Katso Luettelo 3 000 metrin juoksun Suomen mestareista

Ennätykset

Miehet

Lähteet:

Naiset

Lähteet:

Maailmanennätyksen kehitys

Miehet

Lähteet:

Naiset
Epäviralliset ennätykset:

IAAF:n ratifioimat ennätykset:

Lähteet:

Maailmantilasto (ulkoradat)

Miehet
Alle 7.28 juosseet miehet (tilanne heinäkuu 2017): 

 7.20,67  Daniel Komen, 1. syyskuuta 1996, Rieti
 7.23,09  Hicham el-Guerrouj, 3. syyskuuta 1999, Bryssel
 7.25,02  Ali Saïdi-Sief, 18. elokuuta 2000, Monaco
 7.25,09  Haile Gebrselassie, 28. elokuuta 1998, Bryssel
 7.25,11  Noureddine Morceli, 2. elokuuta 1994, Monaco
 7.25,79  Kenenisa Bekele, 7. elokuuta 2007, Tukholma
 7.26,62  Mohammed Mourhit, 18. elokuuta 2000, Monaco
 7.27,18  Moses Kiptanui, 25. heinäkuuta 1995, Monaco
 7.27,26  Yenew Alamirew, 6. toukokuuta 2011, Doha
 7.27,55  Edwin Cheruiyot Soi, 6. toukokuuta 2011, Doha
 7.27,59  Luke Kipkosgei, 8. elokuuta 1998, Monaco
 7.27,66  Eliud Kipchoge, 6. toukokuuta 2011, Doha
 7.27,75  Tom Nyariki, 10. elokuuta 1996, Monaco

Naiset
Alle 8.24 juosseet naiset (tilanne heinäkuu 2017): 

 8.06,11  Wang Junxia, 13. syyskuuta 1993, Peking
 8.12,18  Qu Yunxia, 13. syyskuuta 1993, Peking
 8.16,50  Zhang Linli, 13. syyskuuta 1993, Peking
 8.19,78  Ma Liyan, 12. syyskuuta 1993, Peking
 8.20,68  Hellen Onsando Obiri, 9. toukokuuta 2014, Doha
 8.21,14  Mercy Cherono, 9. toukokuuta 2014, Doha
 8.21,42  Gabriela Szabo, 19. heinäkuuta 2002, Monaco
 8.21,64  Sonia O'Sullivan, 15. heinäkuuta 1994, Lontoo
 8.21,84  Zhang Lirong, 13. syyskuuta 1993, Peking
 8.22,20  Paula Radcliffe, 19. heinäkuuta 2002, Monaco
 8.22,22  Almaz Ayana, 14. kesäkuuta 2015, Rabat
 8.22,62  Tatjana Kazankina, 26. elokuuta 1984, Leningrad
 8.23,23  Edith Masai, 19. heinäkuuta 2002, Monaco
 8.23,26  Olga Jegorova, 17. elokuuta 2001, Zürich
 8.23,55  Faith Chepngetich Kipyegon, 9. toukokuuta 2014, Doha

Lähteet

Keskimatkan juoksu
Entiset yleisurheilun olympialajit
Heidi Sohlberg

Heidi Johanna Sohlberg (o.s. Willman, s. 18. toukokuuta 1981 Jyväskylä) on Miss Suomi 2001 ja Miss Baltic Sea vuodelta 2002.

Hän oli vuoteen 2018 saakka naimisissa Niklas Sohlbergin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä. Sohlberg kihlautui syyskuussa 2021 Jarkka Pikkaraisen kanssa ja he avioituivat lokakuussa 2022. 

Sohlbergilla diagnosoitiin kesäkuussa 2016 rintasyöpä, joka leikattiin saman vuoden heinäkuussa. Häneltä poistettiin tuolloin kummatkin rinnat ja lokakuussa 2018 myös munasarjat.  Vuonna 2017 vaativat hoidot päättyivät ja syöpä selätetty. Sohlberg käy kuitenkin vuosittain kontrollissa tarkistamassa, että kaikki on hyvin. 

Heidin äiti menehtyi syöpään, kun Sohlberg oli vain 10-vuotias.

Sohlbergin isä on Juha Willman. Sohlbergilla on isoveli.

Koulutus ja ura 
Koulutukseltaan Sohlberg on ylioppilas, ja suorittanut vuonna 2006 oppisopimussuhteessa optiikkahiojan ammattitutkintoa.  Hän on käynyt vuoden mittaisen sisustussuunnittelijakoulutuksen ja hänellä on ollut sisustussuunnitteluyritys  

Yli kymmenvuotisen uransa aikana Heidi on juontanut erilaisia messutapahtumia, urheilu- ja liikuntatapahtumia sekä paljon muita tilaisuuksia.

Lähteet 

Miss Suomi -kilpailun voittajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Salla (nimi)

Salla on suomalainen naisen etunimi. Se on mahdollisesti muunnos nimestä Saara, mutta sen syntyyn on vaikuttanut myös Lapin tunnettu paikannimi Salla. Salla tarkoittaa syliä pohjoissaameksi.

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Salla-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 5 990 henkilöä. Heistä yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.

Tunnettuja Salloja 
Salla Eerola, balettitanssija
Salla Hakanpää, sirkustaiteilija ja vapaasukeltaja
Salla Huovinen, pesäpalloilija
Salla Hyvönen, jalkapalloilija
Salla-Marja Hätinen, laulaja ja kantelensoittaja, Mafia Honey- ja aik. Sallan ja Miron matka maailman ympäri -yhtyeen jäsen
Salla Ikonen, katutaiteilija
Salla Karhu, lentopalloilija
Salla Koskela, hiihtosuunnistaja
Salla Kozma, näyttelijä
Salla Lintonen, näyttelijä
Salla Naakka (o.s. Kyhälä), ringetenpelaaja ja alamäkiluistelija
Salla Nazarenko, toimittaja ja kirjailija
Salla Paajanen, televisiotoimittaja
Salla Rinne (o.s. Käppi), yleisurheilija
Salla Savolainen, kirjailija ja kuvittaja
Salla Simukka, kirjailija ja suomentaja
Salla Sipponen, kiekonheittäjä
Salla Tuomivaara, sosiologi, eläinoikeusaktivisti
Salla Tykkä, kuvataiteilija
Salla Vuorikoski, toimittaja

Kuvitteellisia Salloja
 Salla, Lauren Childin lastenkirjoissa Samu ja Salla, (katso kirjankustantamo: Pieni Karhu) ja näistä tehdyssä Ylen animaatiosarjassa
Salla Mattila-Taalasmaa (ent. Tervajoki, ja Laitela), sarjassa Salatut elämät

Katso myös 
 Inari (nimi)
 Ivalo (nimi)

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Quarterhevonen

Quarterhevonen (, myös QH tai AQH) on yhdysvaltalainen lämminverinen hevosrotu, joka polveutuu muiden muassa mustangista ja englannintäysiverisestä ja juontaa juurensa 1700–1800-luvuille. Rotua käytetään ratsuna (sekä lännenratsastukseen että eurooppalaistyyppiseen ratsastukseen), karjahevosena ja laukkahevosena.

Rodun nimi tulee neljännesmailista (), lyhyestä laukkakilpailumatkasta, jolla nämä hevoset ovat perinteisesti kilpailleet nopeudessa. Lyhyillä matkoilla quarterhevosta pidetäänkin jopa maailman nopeimpana hevosena. Se laukkaa neljännesmailin jopa 88 km/h nopeudella. Quarterhevoset ovat ketteryytensä, nopeutensa ja hyvän tasapainonsa sekä "karjavaistonsa" () ansiosta erinomaisia karjahevosia, missä käytössä moni amerikkalainen quarterhevonen on edelleenkin.

Suomessa toimii Suomen Quarterhevosyhdistys, joka on AQHA:n (American Quarter Horse Association) alajärjestö.

Ominaisuudet 
Quarterin säkäkorkeus on noin 140–160 cm ja hevonen on yksivärinen, eli varsinaista kirjavuutta ei sallita. Tavallisin väri on rautias. Kirjavat quarterit ja quarter-englannintäysiveriristeytykset luetaan omaksi paint-rodukseen. 

Quarterhevosesta on myös ponikokoinen versio (), ja quarterhevosta on myös risteytetty varsin paljon arabin kanssa, jolloin tuloksena on quarteria kevyempi "quarabi" .

Quarterhevonen kuuluu Yhdysvaltojen suosituimpiin hevosrotuihin. Suomessa rotu on uusi tulokas, ja niitä on noin 350.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Quarterhevosyhdistys (SQHY) ry
Quarterhevosjärjestö AQHA, American Quarter Horse Association 
Quarterhevonen Hevosmaailma.netissä
Quarterhevonen lännenratsuna

Lämminveriset
Yhdysvaltalaiset hevosrodut
Laukkahevosrodut
Karjahevoset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hatchback

Hatchback on henkilöauton korimalli, jossa tavaratilan luukku ulottuu yleensä katon reunasta alas puskuriin ja takaikkuna on osa luukkua. Suomessa siitä on epävirallisesti auton muodosta riippuen käytetty nimiä viistoperä ja pystyperä.

Liftback 

Liftback on hatchbackin muunnelma, jonka muotoilu muistuttaa sedania tai fastbackia, mutta takaluukku ulottuu kuitenkin kattoon saakka ja sisältää takaikkunan. Nykyään termiä käytetään vähemmän, mutta aiemmin esimerkiksi Toyota Corollasta oli sekä liftback- että hatchback-versiot.

Combi coupé 

Yksi liftback-tyylin uranuurtajista, autonvalmistaja Saab, esitteli ensimmäisen liftback-mallinsa vuonna 1974. Kyseessä oli Saab 99 -malli, ja erottaakseen sen jo markkinoilla olleista sedanista ja sedan-pohjaisesta coupésta Saab nimesi sen combi coupéksi. Tarkoituksena oli korostaa auton farmarimaista käytännöllisyyttä ja coupémaista urheilullisuutta.

Katso myös 
 Cabriolet
 Coupé
 Combi coupé
 Farmari
 Sedan
 Tila-auto 
 Fastback

Aiheesta muualla 

Auton korimallit
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Beagle

Beagle on koirarotu, joka luotiin Englannissa 1600-luvulla risteyttämällä pieniä englanninkettukoiria tai jäniskoiria vanhojen englantilaisten metsästyskoirien kanssa.

Ulkonäkö 
Beaglen ihannekorkeus on 33–40 cm. Ruumiinmuodoltaan rotu on vankka ja hivenen korkeuttaan pidempi. Kallo on kaareva ja leveähkö. Kuono ja kallo ovat yhtä pitkät. Silmät ovat suuret ja melko kaukana toisistaan, ilme lempeä. Silmien väri on ruskea tai pähkinänruskea. Korvat ovat suuret ja riippuvat poskenmyötäisinä. Häntä on pystyssä, vahva ja kiinnittynyt korkealle. Hännänpää on aina valkoinen. Karva on tiheää, lyhyttä ja hyvin säänkestävää. Sallitut värit ovat kolmivärinen musta-ruskea-valkoinen (tricolor), sini-valko-ruskea, kirjava (valkoinen riistanvärisin, keltaisin, punaruskein tai mustin laikuin) ja puhtaanvalkoinen.

Pocket beagle 

Beaglen epävirallista kääpiömuunnosta kutsutaan usein nimellä pocket beagle. Muunnoksen ainut ero tavalliseen on pienempi koko: sen säkäkorkeus on vain 25 cm. Pocket beagle oli ennen vanhaan aatelisten metsästyskoira.

Käyttäytyminen ja luonne
Beaglet ovat aktiivisia metsästyskoiria, jotka vaativat paljon liikuntaa ja aktiviteettiä. Perusluonteeltaan beaglet ovat älykkäitä ja lempeitä. Ne ovat myös itsenäisiä ja jopa itsepäisiä. Haukkuherkkyyttä esiintyy. Beagle sopii ensimmäiseksi koiraksi lempeän luonteensa takia, mutta se vaatii silti johdonmukaisen koulutuksen. Ne oppivat helposti pahoja tapoja, joita voi olla hankala kouluttaa pois. On myös sanonta "saadaksesi hyvän beaglen, sinun pitää olla ovelampi kuin beagle". Beaglet ovat silti uskollisia koko perheen koiria. Ne tulevat erinomaisesti toisten koirien ja ihmisten kanssa toimeen ajuetaustansa takia. Suomen beagleista on 90% metsästyskäytössä, mutta ne sopivat myös seurakoiriksi aktiiviseen ja liikkuvaan kotiin. Rotu on jakautunut kahtia metsästys- ja näyttelylinjaan. Erityisesti Englannissa "näyttelybeaglet" ja "metsästysbeaglet" ovat kuin kaksi eri rotua. Toisaalta jotkut näyttelybeaglet ovat yllättäneet isäntänsä menestymällä metsästyksessä yhtä hyvin kuin metsästysbeaglet. Beaglen kanssa voi harrastaa lähes kaikkia mahdollisia koiraharrastuksia. On olemassa myös kääpiökokoisia beaglejä, mutta ne ovat todella harvinaisia. Beaglet rakastavat toimintaa omistajansa kanssa ja kiintymys ihmiseen kasvaa.

Metsästys 
Englannissa varsinkin yläluokan huvina oli kettujen ja jänisten metsästys. Pienikokoinen beagle oli erityisen hyvä jänisten metsästyksessä. Metsästäessään se on sitkeä ja periksi antamaton. Beagle on mahdollisesti vanhin brittiläinen koirarotu. Se sopii metsästämään erinomaisesti myös itsekseen, ilman ajuetta.

Tunnettuja beagleja tai melkein beagleja
Tenavat-sarjakuvan Ressu on rodultaan beagle.
Aku Ankka -tarinoissa esiintyvä Karhukopla on englanniksi "The Beagle Boys"
Karvisen seuralainen Osku on puoliksi beagle.

Lähteet 
 
Gondrexon, A. & Browne, Ives: Maailman koiraopas. Weiling+Göös 1974.

Viitteet

Katso myös 
Harrieri
Karkeakarvainen beagle

Aiheesta muualla 

Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Rotujärjestö (Beaglen rotujärjestö)

Englantilaiset koirarodut
FCI 6 Ajavat ja jäljestävät koirat
Ajokoirat
Seulonnan keskeiset artikkelit
SkyTeam

SkyTeam on maailman toiseksi suurin lentoyhtiöallianssi. Alliansiin kuuluu 18 lentoyhtiötä eri puolilta maailmaa. Allianssi lentää yli 14 500 lentoa päivittäin 1 150 kohteeseen yli 175 maahan.

SkyTeam kutsuu itseään ensimmäiseksi allianssiksi, joka on rakennettu vastaamaan asiakkaiden toiveisiin. Vuonna 2005 SkyTeam valittiin maailman parhaaksi lentoyhtiöallianssiksi. SkyTeamin kilpailijoita ovat Oneworld ja Star Alliance.

Markkinaosuus Suomen kansainvälisessä reittiliikenteessä oli noin 4 % vuoden 2007 ensimmäisellä kolmanneksella.

Jäsenet

Täysjäsenet

Entiset liitännäisjäsenet

Erotetut täysjäsenet

Entiset täysjäsenet

Mahdollisesti tulevat täysjäsenet 
  Air Madagascar
  Air Mauritius
  Gol
  Hunnu Air
  Uzbekistan Airways
  Virgin Atlantic

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://www.skyteam.com/
Rauhan Side

Rauhan Side on esikoislestadiolaisten julkaisema lehti, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehti sisältää hartauskirjoituksia, saarnoja (Luther, Laestadius, esikoislestadiolaisten saarnaajat), lähetyskirjeitä, kertomuksia kristittyjen kokemuksista, kirkkohistoriallisia kirjoituksia, kannanottoja, uutisia, lasten palstan ja tietoja seuroista ja rukoushuoneista. Lehti leviää noin kymmeneen maahan, mutta levikistä yli 90 prosenttia suuntautuu Suomeen. Tärkeimmistä artikkeleista on ruotsin- ja englanninkieliset tiivistelmät. 

Lehti ilmestyy paperilehden lisäksi myös ääniversiona. Lehden nettisivuilla on vain yhteystiedot ja tietoa esikoislestadiolaisten seuroista. 

Rauhan Side alkoi ilmestyä vuonna 1979. Lehden ulkoasu ei ole juurikaan muuttunut 40 vuodessa. Kansilehti on vihreä ja ilman kuvaa. Kuvia on muutenkin niukasti. Kannessa on viittaus Raamatun paikkaan, josta lehden nimi on johdettu: "Ahkeroikaa myös pitämään hengen yhteyttä rauhan siteen kautta." (Ef. 4:3)

Rauhan Siteen päätoimittajana on vuodesta 2016 toiminut Teemu Tast. Aikaisempia päätoimittajia ovat olleet Veikko Viljanen (1979-93), Pekka Liuksiala (1994-98) ja Raimo Airamo (1999-2015).

Aiheesta muualla 
Esikoislestadiolaisuus
Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet

 Rauhan Siteen kotisivu
Pjotr Nikolajevitš Romanov

Suuriruhtinas Pjotr Nikolajevitš Romanov (10. tammikuuta  1864 Pietari – 17. tammikuuta 1931 Antibes, Ranska) oli venäläinen aatelismies ja keisari Nikolai I:n pojanpoika. 

Pjotr syntyi Nikolai Nikolajevitš Romanov vanhemman ja Alexandra von Oldenburgin pojaksi. Hänen vanhempi veljensä oli suuriruhtinas, kenraali  Nikolai Nikolajevitš Romanov nuorempi.

26. heinäkuuta vuonna  1889 Pjotr nai Militza Petrovic-Njegosin, Montenegron kuninkaan Nikola I Petrović Njegošin tyttären. Hänen veljensä Nikolai puolestaan nai Militzan sisaren Anastasian vuonna 1907. Molemmat olivat hartaita ortodokseja ja montenegrolaiset olivat myös panslavisteja. Avioliitosta syntyi 4 lasta.

 Ruhtinatar Marina Petrovna Romanova (1892–1981) 
 Ruhtinas Roman Petrovitš Romanov (1896–1978) 
 Ruhtinatar Nadežda Petrovna Romanova (1898–1988) 
 Ruhtinatar Sofia Petrovna Romanova (1898–1898) 

Perheellä oli vaikutusvaltainen asema keisarillisessa hovissa 1900-luvun alussa. Helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917 Pjotr ja Militza siirtyivät Krimille ja myöhemmin 1919 pakenivat Etelä-Ranskaan, jossa Pjotr kuoli vuonna 1931. Militza kuoli Aleksandriassa, Egyptissä vuonna 1951.

Lähteet 

Romanov-suku
Vuonna 1864 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
S-market

S-market (puhekielessä usein myös Ässä) on suomalainen elintarvikemyymäläketju, jonka myymälät sijaitsevat ympäri Suomen. 
Paikalliset S-marketit omistaa aina jokin S-ryhmän osuuskaupoista. 

S-marketin valikoimiin kuuluu n. 4 000–10 000 tuotetta. S-ryhmän omia päivittäistavarakaupan merkkejä ovat muun muassa Rainbow, X-tra ja Kotimaista. Aiempia omia merkkejä ovat olleet Daily- ja Hyvä Ostos -tuotteet.

S-market on S-ryhmän suurin päivittäistavaraketju: siihen kuuluu tällä hetkellä 432 toimipaikkaa.

S-marketit ovat kooltaan 500–3 000 m². Pienimmät toimipaikat sijaitsevat yleisesti lähiöissä ja taajamissa, hieman suuremmat alue- ja kaupunkikeskuksissa ja suurimmat kaupunkiympäristössä vilkkaimpien liikenneväylien varrella ja isommissa risteyksissä ABC-huoltoasemien yhteydessä. S-market toimii myös useimpien Sokos-tavaratalojen elintarvikeosastona. 10. maaliskuuta 2022 Klaukkalaan avattiin toinen S-market Klaukkalantien ja Lepsämäntien kulmaukseen, sen ollessa maan suurin S-market -myymälä, sen vastaten lähemmäs Prismojen kokoluokkaa.

Ketju perustettiin vuonna 1984, jolloin S-ryhmä oli ryhtynyt kokoamaan kauppojaan valtakunnallisten ketjujen alaisuuteen. S-marketit korvasivat tuolloin paikallisten osuuskauppojen eri nimillä ja konsepteilla toimineet marketit.  Muun muassa Sokos-hallit ja pienimmät Sokos-tavaratalot muutettiin S-marketeiksi.

Toimipaikat 
S-marketin toimipaikat on lajiteltu osuuskaupoittain.

Etelä-Karjalan Osuuskauppa

S-market Imatra Imatrankoski
S-market Imatra Rajapatsas
S-market Lappeenranta Armada
S-market Lappeenranta IsoKristiina
S-market Lappeenranta Joutseno
S-market Lappeenranta Lauritsala
S-market Lappeenranta Myllykeskus
S-market Lappeenranta Pallo
S-market Lappeenranta Sammonlahti
S-market Parikkala
S-market Savonlinna Punkaharju
S-market Ruokolahti

Galleria

Katso myös 
Prisma (kauppaketju)
Sale
Alepa
S-Pankki

Lähteet 

S-ryhmäElintarvikekaupat
Ruikonperän multakurkku

Ruikonperän multakurkku on suomalaisen kuplettilaulaja Jaakko Tepon vuonna 1980 julkaistu debyyttialbumi. CD-version on julkaissut Poptori.

Kappaleet
 Hilma ja Onni - 3:48
 Mäntypistiäinen - 1:29
 Rantaleijona - 2:23
 Pörsänmäen tango - 3:19
 Ruikonperän rocktähti - 2:53
 Jalkapallo-ottelu - 2:46
 Vuonna -25 - 3:32
 Työttömän laulu - 4:09
 Haiseva henki - 2:17
 Jälkitauti - 2:55
 Tumma mies - 2:40
 Lypsykilpailu - 2:34
 Kervisen kinkerit - 2:00
 Römppäisen Veikko - 2:49

Vuoden 1980 albumit
Vuoden 1980 esikoisalbumit
Jaakko Tepon albumit
Wredebyn lentokenttä

Wredebyn lentokenttä  on pieni, mutta historiallisesti merkittävä yksityiskenttä, joka sijaitsee Wredebyn kartanon mailla Kouvolassa, noin seitsemän kilometriä Anjalasta lounaaseen. Kentällä toimii Inkeroisten Ilmailukerho, joka harjoittaa lentotoimintaa kahdella moottoripurjelentokoneella. Läheisen Kymijoen suvantoalue käy vesilentotoimintaan. 

Wreden suku on ollut mukana Suomen ilmailussa 1900-luvun alusta alkaen.  Kasper Wrede rakensi useita lentolaitteita, muun muassa ensimmäisen suomalaisen lentokoneen vuosina 1910–1914, ja sai ilmeisesti ensimmäisenä suomalaisena kansainvälisen lentokoneohjaajantodistuksen vuonna 1916. Lisäksi Paroni Voldemar Wrede johti 1954–58 Valmetia, jonka alaisuuteen Valtion lentokonetehdas oli sijoitettu 1944.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 VFR Suomi/Finland – Wredebyn lentopaikka 
 Lentopaikat.fi – Wredebyn lentopaikka
 Inkeroisten Ilmailukerho 
 Lentovarikon Kilta – Kasper Wreden lentolaitteen entisöinti 

Suomen lentopaikat
Kouvolan liikenne
Anjala
Hans im Glück

Hans im Glück on lauta- ja korttipelejä julkaiseva yhtiö, jonka toimipiste sijaitsee Münchenissä, Saksassa. Hans im Glück on julkaissut useita suosittuja lautapelejä, vaikka on kooltaan pieni verrattuna alan suuriin pelitaloihin. Yhtiön nimi tulee Grimmin veljesten sadusta, joka sanatarkasti käännettynä tarkoittaa Hans Onnekas. Rio Grande Games on julkaissut monia yhtiön saksaksi julkaisemia pelejä englanninkielisinä.

Historiaa
Yhtiön perustajat Bernd Brunnhofer ja Karl-Heinz Schmiel aloittivat pelien tuottamisen autotalliin perustamassaan työpajassa vuonna 1983. Neljä vuotta myöhemmin Schmiel jätti yrityksen ja Brunnhofer on siitä lähtien ollut päävastuussa Hans im Glückin peleistä toimien toimittajana ja julkaisijana. Hans im Glückin ensimmäinen kaupallinen menestys oli Drunter & Drüber, joka sijoittui Deutscher Spiele Preis -listan kolmannelle sijalle vuonna 1991.

Hans im Glück on tunnettu maailmanlaajuisesti julkaisemiensa pelien loistavasta laadusta. Pelitalon toistaiseksi suurin hitti on ollut miljoonia kappaleita myynyt Carcassonne. Vuonna 1993 Hans im Glück tuli osaksi Berliner Blatz -peliyritystä, joka julkaisee pelejä nimellä Schmidt Spiele. Hans im Glück on julkaissut yli 70 lauta- ja korttipelinimikettä.

Palkittuja pelejä
Drunter & Drüber – Spiel des Jahres 1991
Modern Art – Deutscher Spiele Preis 1993
Manhattan – Spiel des Jahres 1994
El Grande – Spiel des Jahres 1996, Deutscher Spiele Preis 1996
Euphrat und Tigris – Deutscher Spiele Preis 1998
Carcassonne – Spiel des Jahres 2001, Deutscher Spiele Preis 2001
Amun-Re – Deutscher Spiele Preis 2003
Saint Petersburg – Deutscher Spiele Preis 2004

Aiheesta muualla
 Hans im Glückin kotisivu
 BoardGameGeekin lista Hans im Glückin peleistä 

Lautapelien valmistajat
Veijo Murtomäki

Veijo Tapio Murtomäki (s. 26. heinäkuuta 1954 Pyhäjärvi) on suomalainen musiikkitieteilijä. Hän opiskeli Jyväskylän yliopistossa ja Sibelius-Akatemiassa ja väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1991 Sibeliuksen sinfonioista väitöskirjalla Sinfoninen ykseys: Muotoajattelun kehitys Sibeliuksen sinfonioissa.

Murtomäki on hoitanut sävellyksen ja musiikinteorian osaston musiikinhistorian professuuria Sibelius-Akatemiassa, ensin vuodesta 1991 apulaisprofessorina. Hän on musiikintutkija erikoisalanaan muun muassa Jean Sibeliuksen musiikki. Lisäksi hän kirjoittaa säännöllisesti musiikkiarvosteluita ja -artikkeleita Helsingin Sanomiin.

Murtomäki suoritti Sibelius-Akatemian teoriadiplomin 1982.

Lähteet 

Helsingin Sanomien toimittajat
Sibelius-Akatemian professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset musiikkitieteilijät
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Antislavismi

Antislavismi tai slavofobia tarkoittaa slaavilaisia kieliä puhuviin kohdistuvia rasistisia asenteita. Antislavismia saattoi jossain muodossa esiintyä jo keskiajalla katolisen ja ortodoksisen kirkon kamppailun yhteydessä, mutta kirkkorajat eivät alkuunkaan vastanneet kielirajoja, eikä nykyisen kaltaisia kansallisidentiteettejä ollut. Antislavismia esiintyi huomattavissa määrin natsi-Saksassa antisemitismin rinnalla. Se kohdistui kaikkiin slaavilaisiin väestöihin, kuten venäläisiin, puolalaisiin, serbeihin, tšekkeihin, slovakkeihin, ukrainalaisiin, bosnialaisiin yms. Taisteluni-kirjassa Adolf Hitler esittää slaavien orjuuttamista. Suppeammassa mielessä antislavismia edustaa venäläisvastaisuus.

Kirjallisuutta 

 
 
 
 
  
 
 
 
 

Rasismi
Ennakkoluulot
Syrjintä
Lanoliini

Lanoliini, villavaha, myös adeps lanae, eli lampaanvillarasva, on eräs voiteisiin käytetty rasva, johon voidaan sekoittaa vettä. Lanoliinia käytetään myös villavaatteiden pesuun ja käsittelyyn sekä kolekalsiferolin (D3-vitamiinin) raaka-aineena. Se saattaa toimia kosketusallergeenina yliherkille ihmisille.

Lanoliini on "villarasvaa", joka on kemiallisesti vahan kaltaista. Sitä tuottavat villaeläimet, kuten lampaat, ja sitä erittävät niiden talirauhaset. Lanoliini toimii eläimillä vesieristeisenä kerroksena, joka auttaa lampaita karistamaan veden turkistaan.

Lanoliini koostuu pääasiassa kolesterolista ja rasvahappojen estereistä. Aine ei liukene veteen mutta muodostaa sen kanssa emulsion.

Lanoliinipohjaisia rasvoja käytetään imetyksen yhteydessä syntyvien rintahaavaumien estoon ja hoitoon.

Lähteet 

Terveydenhoito
Puhdistusvälineet
Lipidit
Eläinten rauhasperäiset tuotteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Gonzo-journalismi

'Gonzo-journalismi on journalismin muoto, joka on saanut vaikutteita undergroundista. Gonzo-journalismissa kyseenalaistetaan yleisesti hyväksytyt arvot. Tyylillisesti sille on tyypillistä muun muassa liioitellun retorinen kielenkäyttö sekä erikoiset ilmaisut. Gonzo-journalismille on ominaista myös kertojan omien havaintojen korostaminen ja pikkuseikkojen esille tuominen.

Gonzon perustajana pidetään yhdysvaltalaista Hunter S. Thompsonia.

Sanan alkuperä 
Doug Brinkley kertoo termin etymologiasta kirjassa Gonzo – Hunter S. Thompsonin elämä: 

Thompsonin kirjoista tunnetuin on Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa (1971), jossa esiintyy tohtori Gonzo -niminen hahmo.

Suomessa 

Suomessa gonzo-journalismiksi on kutsuttu ainakin Mattiesko Hytösen Helsingin Sanomiin kirjoittamia kolumneja, Walter de Campin (oik. Kari Lempinen) City-lehdessä pitämää Hienoa elämää -palstaa, Juho Juntusen kirjaa Tuuliajolla – Suuri rock and roll -risteily, Nalle Östermanin blogikirjoituksia Rumba-lehden verkkosivuilla, ”Tozimiehen kolumneja” Egorazzi-lehdessä sekä Ari Lahdenmäen ja Riku Rantalan kirjaa Isänmaan asialla.

Hymy-lehteen 1960-luvulla kirjoittaneen Veikko Ennalan pakinoita ja lehtijuttuja voidaan pitää yhtenä ensimmäisistä suomalaisista gonzo-journalismin ilmentymistä. Ennala esitteli usein kirjoituksissaan omaa elämäänsä, lapsuuttaan ja perheenjäseniään.

Lähteet

Joukkotiedotus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kirous

Kirous on ääneen lausuttu toivomus tai maaginen rituaali, jossa loitsimalla tai jollain toiminnolla kuten eleellä tai maagisen esineen luovutuksella toivotaan toiselle ihmiselle jotain pahaa. Kirouksen tavoitteena on voinut olla uhrin sairastuminen, vammautuminen, takaisku tai jopa kuolema. Saduissa kirotut ihmiset saattoivat esimerkiksi muuttua eläimiksi. Entisaikoina kiroukset otettiin tosissaan, ja kirouksia onkin usein syytetty siitä, että jotain pahaa on tapahtunut.

Kirouksia ovat muinaisina aikoina langettaneet toisen ihmisen päälle vain maagit ja noidat. Keskiajalla alettiin uskoa myös tavallisten ihmisten ääneen lausumien kirousten saavan paholaisen tai demonit liikkeelle.

Jotkin seurauksiltaan vakavat kiroukset jouduttiin valmistelemaan perusteellisesti, ja niihin tarvittiin erikoisia välineitä. Kirousten vaikutusaika on vaihdellut muutamasta päivästä tuhansiin vuosiin.

Yksi laajalle levinnyt kirouksen muoto on paha silmä, jonka langettamiseen riittää katse pahan silmän omaavalta henkilöltä. Faarao Tutankhamonin haudan avaamisen yhteydessä monet pelkäsivät faaraon kirousta.

Nykyisin kirousten jäänteenä kielenkäytössä ovat jotkin kirosanat.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Taikuus
Veikko Peräsalo

Veikko Tuomas Peräsalo (1. helmikuuta 1912 Ilmajoki – 25. elokuuta 1992 Jyväskylä) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli korkeushyppy, mutta hän voitti myös kymmenottelussa Suomen mestaruuden vuonna 1935. Peräsalo saavutti EM-kisoissa 1934 korkeushypyssä pronssia tuloksella 197 (kisan voitti Kalevi Kotkas).

Peräsalo voitti korkeushypyn Suomen mestaruuden vuosina 1932 ja 1933 ja saavutti SM-hopeaa vuosina 1934, 1935, 1936 ja 1940 sekä SM-pronssia 1937 ja 1944. Hän hyppäsi korkeudessa Euroopan ennätyksen 198 cm Oslossa 2. heinäkuuta 1933. Toukokuussa 1934 hän hyppäsi Seinäjoella 200,5 cm, joka oli ensimmäinen virallinen kahden metrin ylitys Euroopassa ja toinen suomalaisen hyppääjän kahden metrin ylitys. Kalevi Kotkas oli hypännyt 201 cm Rio de Janeirossa maaliskuussa 1934 ja unkarilainen Mihály Bodosi 200,5 cm epävirallisessa kilpailussa Pécsissä huhtikuussa 1934.

Seuratasolla Peräsalo edusti Ilmajoen Kisailijoita. Hänen veljistään Vilho ja Olavi kilpailivat myös yleisurheilussa ja Olavi teki työuran kirurgina.

Lähteet 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Kesäkumi

Kesäkumi on Suomen Punaisen Ristin, Syöpäjärjestöjen, Väestöliiton ja YleX:n (alun perin Radiomafian) kesäkampanja, jolla pyritään edistämään nuorten seksitautien leviämisen ehkäisemistä muun muassa tiedottamalla kondomien käytöstä. Kampanjaan liittyy kiinteästi Suomen kesäfestivaaleilla jaettavien kondomien, kesäkumien jakaminen. Tiedotustoimintaan kuuluu myös jokakesäinen Kesäkumi-kappale, joka saa YleX:llä runsasta radiosoittoa.

Kesäkumi on rekisteröity tavaramerkiksi, jonka haltija on Yleisradio. 

Kesäkumikampanjan isänä ja äitinä toimivat Radiomafian juontajat Jusu Lounela ja Eve Mantu, jotka keksivät kampanjan oheistuotteineen.  Kesäkumin lisäksi Ylen seksitautitartuntoja ehkäiseviä kondomikampanjoita ovat myös Lomakumi ja Maailman AIDS-päivänä 1.12. pidetty Talvirengas-tapahtuma.

Vuonna 2020 Tuure Boeliuksen Hengitä -kesäkumibiisin musiikkivideo ja YLEXpop -konserttitaltiointi poistettiin YLE Areenasta ja YouTubesta. Syyksi poistamiselle kerrottiin musiikkivideon työryhmän jäsenen syyllisyys seksuaalirikokseen, joka on ristiriidassa kampanjan ja YLEn arvojen kanssa. Musiikkivideo korvattiin still -kuvalla.

Kesäkumibiisejä
 1996: Reino syö akryylimassaa: Kumia ja nahkaa (yhtyeen jäseninä olivat Raptori ja Päivi Lepistö)
 1997: Nuoret Kemistit feat. Nylon Beat: Kesägummitus (Nuoret Kemistit oli Apulanta- ja Juustopäät-yhtyeistä koottu kokoonpano)
 1998: Klamydia: Onnesta soikeena 
 1999: Juustopäät: Kumimuumi 
 2000: Seremoniamestari: Vinyyliä ja kumia 
 2001: KMA feat. Mariko: Kuuma kissa
 2002: Rockin da North: Tuu mun uniin
 2003: Mordor Boys: Peitä lohikäärme
 2004: Tiktak feat. Peltsi ja Juuso: Oma syy
 2005: PMMP: Kumivirsi 
 2006: Smak: Antaa palaa vaan
 2007: Antti Tuisku feat. Mariska: Hyppää kyytiin
 2008: Pariisin Kevät feat. Katri Ylander & Super Janne: Mä haluun sua enemmän ku muut haluu
 2009: Haloo Helsinki!: Mun sydän sanoo niin
 2010: Herra Ylppö & Ihmiset: Hevimetallia
 2011: Fintelligens feat. Cheek : Etkot, juhlat ja jatkot (ja Kesäkumit)
 2012: DUO: Panisin
 2013: Cheek feat. Jukka Poika: Jossu
 2014: Robin: Kesärenkaat
 2015: Kasmir feat. SAARA: Vauvoja
 2016: Tungevaag & Raaban feat: Venior: Stay Awake
 2017: Vilma Alina, Nelli Matula, Sini Yasemin ja Ida Paul: Tyynysotaa
 2018: Antti Tuisku: Kumipuku
 2019: Gasellit: Suojaus petti
 2020: Tuure Boelius: Hengitä
 2021: Erika Vikman & Arttu Wiskari: Tääl on niin kuuma
 2022: Etta & Isaac Sene: Rakastellaan

Lähteet 

Ehkäisy
Musiikkikappaleet
YleX
Suomen Punainen Risti
Yesterday

Yesterday on The Beatlesin tunnetuimpia kappaleita. Se julkaistiin ensi kertaa albumilla Help! vuonna 1965. Se on popmusiikin tiettävästi ensimmäinen jousikvartetilla säestetty balladikappale. Vaikka sen säveltäjiksi on merkitty perinteiseen tapaan Lennon–McCartney, on yleisessä tiedossa, että kyseinen kappale on täysin Paul McCartneyn teos. McCartney on ehdottanut, että ”Yesterdayn” tekijöiksi merkittäisiin virallisesti McCartney/Lennon, mutta John Lennonin perikunta ei ole tähän suostunut.

Syntyhistoria
McCartney kertoo että teki ”Yesterdayn” koko melodian unessa, kun hän yöpyi tyttöystävänsä Jane Asherin kotona Wimpole Street -kadulla. Kun hän heräsi, hän kiirehti pianon luo, käynnisti nauhoituksen ja soitti sävelmän ennen kuin se haihtuisi hänen mielestään.

Kuukauden ajan McCartney kyseli tutuiltaan, olivatko he kuulleet melodian joskus aiemmin. Hän pelkäsi kuulleensa sen itse jossain – ja jos näin olisi, hän syyllistyisi plagiointiin. Kun mies sitten vakuuttui siitä ettei ollut varastanut melodiaa, hän alkoi kirjoittaa siihen sopivia sointuja ja pian toimivaa sanoitusta. Kappaleen sanoitusvaiheessa sen työnimi oli ”Scrambled Eggs” eli ”Munakokkeli”. Elokuvan Help! kuvausten aikana eräälle lavalle sijoitettiin piano, ja McCartney käytti tilaisuutta hyväkseen ja esitti ”Munakokkelin” pianon säestyksellä sanoilla "Scrambled eggs, oh baby how I love your legs."

McCartney on kertonut, että hän kirjoitti ”Yesterdayn” vuoden 1964 The Beatlesin Ranskan-kiertueen aikana, mutta se julkaistiin vasta seuraavana vuonna. On uumoiltu, että viivästyminen olisi johtunut sovitukseen liittyvistä erimielisyyksistä George Martinin kanssa tai yhtyeen muiden jäsenten väheksyvästä asenteesta.

”Yesterday” levytettiin Abbey Roadin studiolla 14. ja 17. kesäkuuta 1965. Levylle päätyneessä versiossa The Beatlesin jäsenistä esiintyi vain McCartney. Hänen soittamansa akustisen kitaran lisäksi levytykseen lisättiin jälkiäänityksenä jousikvartettisovitus. Vuonna 1966 The Beatlesin Tokion konsertissa kappaleen esitti kuitenkin koko yhtye. 

Guinnessin ennätystenkirjan mukaan ”Yesterday” on maailman eniten versioitu kappale. Britanniassa se julkaistiin singlenä vasta 8. maaliskuuta 1976.

Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Yesterday” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa jaetulle sijalle 86.

Lähteet 

Vuoden 1965 kappaleet
The Beatlesin kappaleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Onni Rajasaari

Onni Rafael Rajasaari (2. maaliskuuta 1910 Hanko – 12. marraskuuta 1994 Hanko) oli suomalainen yleisurheilija. Rajasaaren paras laji oli kolmiloikka mutta hän kilpaili myös pituudessa.

Rajasaari voitti kolmiloikan Euroopan mestaruuden vuonna 1938 tuloksella 15,32. Vuoden 1934 EM-kisoissa hän oli pronssilla. Hän oli Los Angelesin olympialaisissa 1932 yhdestoista ja Berliinissä 1936 kolmastoista. Berliinissä hän osallistui myös pituushyppyyn mutta karsiutui loppukilpailusta.

Rajasaari oli Euroopan parhaita kolmiloikkaajia lähes läpi 1930-luvun. Talvisodan kynnyksellä 16. heinäkuuta 1939 hän hyppäsi Euroopan ennätyksen 15,52 Lahdessa. Tulos kesti ennätyksenä aina vuoteen 1950.

Seuratasolla Rajasaari edusti Hangon Hyrskyjä ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän voitti Suomen mestaruuden kolmiloikassa vuosina 1933–1939 sekä pituushypyssä vuonna 1938. SM-hopeaa hän saavutti kolmiloikassa vuosina 1929, 1940, 1942 ja 1943. Vain Vilho Tuulos ja Johan Meriluoto ovat saavuttanut miesten kolmiloikassa enemmän Suomen mestaruuksia ja SM-mitaleja kuin Rajasaari.

Onni Rajasaaren veli Ossi Rajasaari voitti Svenska Finlands Idrottsförbundin (SFI) mestaruuden pituushypyssä.

Rajasaari oli sotainvalidi, sillä hän menetti toisen silmänsä talvisodassa.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset kolmiloikkaajat
Suomalaiset pituushyppääjät
Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Reiner Knizia

Reiner Knizia (s. 1957) on saksalainen lautapelisuunnittelija. Knizia opiskeli matematiikkaa Ulmin yliopistossa Saksassa ja Syracusen yliopistossa Yhdysvalloissa, valmistuen matematiikan tohtoriksi Ulmista. Hän muutti Englantiin vuonna 1993 ja työskenteli taloustutkijana. Kymmeniä hänen suunnittelemiaan pelejä oli jo julkaistu ennen kuin hän alkoi päätoimiseksi pelisuunnittelijaksi vuonna 1997. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä tai jopa merkittävimpänä lautapelisuunnittelijana, ja vuonna 2007 hänen suunnittelemiaan pelejä oli julkaistu yli 300. Knizian kaupallisesti menestynein peli on Taru sormusten herrasta, joka on julkaistu 17 kielellä ja jota on myyty yli miljoona kappaletta.

Kniziaa pidetään eräänä parhaista pelimekaniikan suunnittelijoista, mutta hänen heikkoutenaan pidetään pelin teeman näkymättömyyttä pelin kulussa. Knizia on voittanut Deutscher Spiele Preisin neljästi.

Knizian suunnittelemia pelejä

 Keltis, Spiel des Jahres vuonna 2008
 Genial
 Amun-Re, Deutscher Spiele Preis vuonna 2003
 Merchants of Amsterdam
 Taj Mahal, Deutscher Spiele Preis vuonna 2000
 Ra 
 Samurai, 
 Euphrat und Tigris, Deutscher Spiele Preis vuonna 1999
 Aavikon karavaanit
 Medici
 Modern Art, Deutscher Spiele Preis vuonna 1993, Vuoden Peli Suomessa 2008 aikusten pelisarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Knizian kotisivu Knizia Games
 Lista Knizian peleistä BoardGameGeekissä
 BoardGameSpeakin haastattelu
 BoardGameSpeakin haastattelu

Saksalaiset lautapelisuunnittelijat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Pohjoisesplanadi

Pohjoisesplanadi () on noin kilometrin pituinen katu Helsingin keskustassa. Se ulottuu Katajanokan kanavalta Mannerheimintielle. Kadun itäosa kulkee Kauppatorin, länsiosa Esplanadin puiston pohjoisreunaa pitkin. Katu on Kaartinkaupungin pohjoisrajana Kruununhakaa ja Kluuvia vastaan. Sen länsiosa on yksisuuntainen idästä länteen; päinvastaiseen suuntaan ajetaan Esplanadin puiston toisella puolella olevaa Eteläesplanadia pitkin.

Aivan Esplanadin länsipäässä olevaa Ruotsalaista teatteria lukuun ottamatta Pohjoisesplanadin varrella on rakennuksia vain kadun pohjoispuolella, ja kaikkien muiden rakennusten osoitenumerot ovat parittomia. Monet rakennukset ovat historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittäviä. Monet Kauppatorin ja Kappeliesplanadin kohdalla olevat rakennukset ovat empiretyylisiä, ja huomattavimpia niistä ovat Carl Ludvig Engelin suunnittelema Helsingin kaupungintalo, entinen hotelli Seurahuone, sekä aivan kadun itäpäässä sijaitseva Presidentinlinna. Kadun keskiosan varrella on Theodor Höijerin suunnittelemia uusrenessanssityylisiä rakennuksia, joista suurimpia ovat Grönqvistin talo sekä alkuperäisen näköiseksi uudelleen rakennettu Hotelli Kämp. Kadun länsipään varrella on myös moderneja liikerakennuksia kuten Alvar Aallon suunnittelema Akateeminen kirjakauppa sekä vuonna 1989 valmistunut Stockmannin tavaratalon laajennus.

Sen enempää Pohjois- kuin Eteläesplanadillakaan ei juuri ole asuntoja. Vuoden 1970 Helsingin Sanomien juttuun löydettiin kahdeksan taloutta, joiden osoitteena on Esplanadi, heistäkin monet talonmiehiä. Vuonna 2015 asukkaita oli enää neljä.

Nimen alkuperä 
Pohjois- ja Eteläesplanadi ovat saaneet nimensä niiden välissä olevan Esplanadin puiston mukaan. Sana esplanadi tarkoittaa alun perin linnoituksen ympärillä olevaa avointa aluetta, mutta myös kahden kadun välissä olevaa puistovyöhykettä. Ruotsinkielisessä muodossa Esplanaden se vahvistettiin Helsinkiin suunnitellun puistovyöhykkeen nimeksi vuonna 1820. Puiston reunaa pitkin kulkevat kadut saivat vuonna 1836 erilliset nimet Norra Esplanadgatan ja Södra Esplanadgatan, joille vuonna 1909 vahvistettiin suomenkieliset vastineet Pohjoinen ja Eteläinen Esplanaadikatu.  Vuonna 1965 kirjoitusasut muutettiin kielenhuollon ohjeiden mukaisesti muotoon Pohjoinen ja Eteläinen Esplanadikatu. Nykyiseen muotoonsa sekä suomen- että ruotsinkielinen nimi  lyhennettiin vuonna 1972.

Poikkikadut ja rakennukset 

Lähde nimille:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin kadut
Euroopan unionin erillisvirastot

Euroopan unionin erillisvirastot on perustettu tiettyjä teknillisiä, tieteellisiä tai hallinnollisia tehtäviä varten. Erillisvirastot on perustettu erityisillä säädöksillä eikä perussopimuksilla kuten varsinaiset toimielimet. Erillisviraston nimessä ei välttämättä mainita sanaa virasto, vaan niitä kutsutaan myös seuraavilla nimityksillä: keskus, säätiö, laitos, seurantakeskus tai toimisto.

Historia ja tehtävät 
Euroopan unioni on joutunut perustamaan niin sanottuja erillisvirastoja, koska unioni käsittelee moninaisia, asiantuntevuutta vaativia aloja. Ensimmäiset perustettiin vuonna 1975, ja sen jälkeen niitä on perustettu yli 30. Suurin osa virastoista on kuitenkin aloittanut toimintansa 1994 tai 1995, kun Eurooppa-neuvosto oli päättänyt vuonna 1993 päättänyt seitsemän erillisviraston toimipaikat. Erillisvirastojen tehtävä on usein tekninen, tieteellinen tai hallinnollinen. Vaikka virastot hoitavatkin erilaisia tehtäviä, niillä kaikilla on yhteinen organisaatiomalli.

Virastot jaotellaan edelleen vanhentuneiden Euroopan unionin kolmen peruspilarin mukaan. Suurin osa virastoista kuuluu ensimmäiseen, yhteisöulottuvuuden pilariin. Muutamia virastoja on kuitenkin myös toisessa (turvallisuusasiat) ja kolmannessa pilarissa (poliisi- ja oikeusasiat). Yhteisön virastot voidaan jakaa edelleen neljään ryhmään niiden tehtävien perusteella. Ensimmäisen ryhmän virastot pyrkivät yhteiskunnalliseen keskusteluun, kuten Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirasto, jonka tavoitteena on parantaa työolosuhteita. Toisen ryhmän virastot ovat tarkkailevia elimiä ja pyrkivät keräämään tietoa määrätistä aiheesta, kuten Euroopan ympäristövirasto. Kolmannen ryhmän virastot keskittyvät antamaan jäsenvaltioille tiettyjä palveluja, kuten Euroopan koulutussäätiö. Neljäs virastoryhmä on lähimpänä EU:n politiikan toteuttamista. Niihin kuuluu erilaisia valvontavirastoja, kuten Euroopan lääkevirasto, joka arvioi lääkkeitä ennen kuin ne voidaan tuoda EU:n markkinoille, ja Euroopan elintarvikevirasto, joka valvoo ruokaan liittyviä riskejä.

Erillisvirastot on hajautettu useisiin EU-maihin. Niiden lisäksi EU:lla on myös Euratom-sopimuksen perusteella luotuja elimiä ja toimeenpanevia virastoja. Jälkimmäiset perustetaan määräajaksi tiettyjen ohjelmien hallinnointia varten. Niiden päämajan on sijaittava Euroopan komission toimipaikassa, joko Brysselissä tai Luxemburgissa.

Nykyiset virastot

Erillisvirastot 
Seuraavassa luettelossa on EU:n pysyvät erillisvirastot.

Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan virastot 
EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) alalle on perustettu kolme virastoa.

Toimeenpanovirastot 
Toimeenpanovirastot ovat Euroopan komission perustamia määräaikaisia virastoja, jotka hallinnoivat EU-rahoitusohjelmia.

Euratomin virastot 
Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) puitteissa toimii kaksi virastoa.

Muut toimielimet

Huomautukset

Entiset virastot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Eero Saari (jääkiekkoilija)

Eero Olavi ”Roope” Saari (s. 18. syyskuuta 1928 Tampere) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja arkkitehti.

Saari pelasi Ilveksessä kaudet 1944–1956. Hän voitti joukkueessa kuusi Suomen mestaruutta ja yhteensä kahdeksan mitalia. Saaren saldoksi muodostui SM-sarjan 79 ottelussa 49+16.

Saari pelasi maajoukkueessa 25 ottelua. Mukaan mahtuivat myös yhdet MM-kilpailut ja olympialaiset.

Yksityiselämä
Eero Saaren poika on muusikko Sami Saari ja tytär squashin Suomen-mestari Marisanna Saari.

Saavutukset ja palkinnot
 6 Suomen mestaruutta (1945, 1946, 1947, 1950, 1951, 1952)
 2 SM-hopeaa
 SM-sarjan syöttöpörssin voittaja (1952)
 Suomen Jääkiekkoleijona #94

Lähteet

Saaren tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Eurohockeyn tilastosivu

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Virgin Atlantic

Virgin Atlantic Airways  on brittiläinen lentoyhtiö. Virgin Atlanticin perustajana on Richard Branson, joka tunnetaan myös Virgin Groupin perustajana. Virgin Atlantic on keskittynyt lentämään mantereiden välisiä lentoja Iso-Britannia ja Pohjois-Amerikan, Karibian, Afrikan, Aasian ja Australian välillä. Virgin Atlanticin kotikenttä on Lontoon Heathrow’n lentoasema. Virgin Atlantic operoi myös aiemmin Lontoon Gatwickista, mutta lopetti lennot vuonna 2020 koronapandemian seurauksena. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Crawleyssa.

Lentoyhtiö perustettiin vuonna 1984, kun Branson osti entisen British Atlantic Airwaysin. Toiminta aloitettiin yhdellä lentokoneella, Boeing 747-200:lla, jolla lennettiin Lontoon ja Pohjois-Amerikan väliä. Vuonna 1991 Virgin Atlantic siirtyi käyttämään Lontoon Heathrow'n lentokenttää. Samana vuonna 49 % Virgin Atlanticista myytiin Singapore Airlinesille. Vuonna 2012 Singapore Airlines myi osuutensa Delta Air Linesille. Nykyään Virgin Atlantic lentää yhteensä yli 30 kohteeseen.

Virgin Atlanticin pahin kilpailija on British Airways.

Laivasto

Nykyinen laivasto 
Lokakuussa 2022 laivaston keski-ikä on 6,7 vuotta.

Historiallinen laivasto

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yhtiön viralliset kotisivut 

Brittiläiset lentoyhtiöt
Virgin Group