joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Blaze Bayley

Bayley Alexander Cooke (s. 29. toukokuuta 1963 Birmingham, Englanti), taiteilijanimeltään Blaze Bayley, on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten urastaan metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin entisenä laulajana; Bayley liittyi Iron Maideniin vuonna 1994 korvaten yhtyeestä eronneen Bruce Dickinsonin ja hän vaikutti yhtyeessä vuoteen 1999, jolloin Dickinson teki paluun yhtyeen laulajaksi.

Iron Maidenin jälkeen Bayley on vaikuttanut muun muassa omaa nimeään kantavassa yhtyeessä ja Wolfsbane-yhtyeessä, jossa hän esiintyi jo ennen kuin liittyi Iron Maideniin. Hän on myös tehnyt yhteistyötä niin ikään Iron Maidenin entisen laulajan Paul Di'Annon kanssa.

Ura
Blaze Bayley oli alun perin rock and roll -yhtye Wolfsbanen vokalisti, mutta Bruce Dickinsonin erottua Iron Maidenin laulajan tehtävistä vuonna 1993 Bayley valittiin hänen tilalleen vuonna 1994. Hän lauloi kahdella Iron Maidenin albumilla (The X Factor vuonna 1995 ja Virtual XI vuonna 1998). Molemmat albumit saivat useimmilta levyarvostelijoilta kriittisen vastaanoton ja huonoja arvosanoja, eivätkä ne menestyneet myyntilistoilla yhtä hyvin kuin Iron Maidenin aikaisemmat albumit. Bayley itse sai ankaraa kritiikkiä monilta Iron Maidenin faneilta, koska hänen laulutekniikkansa ja matalampi lauluäänensä erosivat huomattavasti tenori Bruce Dickinsonista. Virtual XI -maailmankiertueen aikana Bayleyn lauluääni kärsi allergisista reaktioista, jotka johtuivat esiintymislavoissa käytetyistä materiaaleista.

Kiertueen aikaisista ääniongelmista johtuen Bayley erotettiin Iron Maidenistä tammikuussa 1999 yhtyeen manageri Rod Smallwoodin neuvoteltua Brucen Dickisonin ja Iron Maidenin perustajajäsen Steve Harrisin kanssa Dickinsonin paluusta yhtyeen kokoonpanoon. Iron Maiden -uransa päätyttyä Bailey perusti yhtyeen nimellä Blaze. Yhtyeen albumit ovat saaneet yleisesti levyarvostelijoilta hyviä arvosanoja, ja yhtye on julkaissut albumit Silicon Messiah, Tenth Dimension, Blood and Belief sekä live-albumin As Live As It Gets. Yhtyeen kokoonpanon vaihduttua tammikuussa 2007 Bayleytä itseään lukuun ottamatta kokonaan Bayley muutti yhtyeen nimeksi Blaze Bayley. Uudella nimellä on julkaistu live-albumi Alive in Poland, kokoelmalevy The Best of Blaze Bayley sekä studioalbumit The Man Who Would Not Die ja  Promise And Terror.

Vuonna 2011 Bayley ilmoitti Blaze Bayley -yhtyeen hajoamisesta. Syyksi hän ilmoitti yhtyeen taloudellisen tilanteen ja oman terveydentilansa. Myöhemmin Bayley kertoi aikovansa seuraavaksi keskittyä akustiseen musiikkiin.

Yksityiselämä
14. tammikuuta 2007 Blaze Bayley meni naimisiin pitkäaikaisen naisystävänsä Debbien kanssa Gran Canarian saarella. 6. heinäkuuta 2008 Bayleyn vaimo, yhtyeen manageri, Debbie vietiin sairaalaan aivoverenvuodon vuoksi. Debbie kuoli sairaalassa 27. syyskuuta 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Blaze Bayleyn yhtyeen viralliset kotisivut 

Englantilaiset metallimusiikin laulajat
Iron Maidenin jäsenet
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Huronjärvi

Huronjärvi () on yksi viidestä Pohjois-Amerikan Suuresta järvestä ja tilavuudeltaan maailman seitsemänneksi suurin järvi. Se erottaa Michiganin osavaltion Yhdysvalloissa Ontarion provinssista Kanadassa. Georgian Bay, järven itäisin osa, kuuluu kokonaan Kanadalle.

Huronjärven erottaa Michiganjärvestä kapea Mackinacsalmi, joten järvet ovat maantieteellisesti samaa vesialuetta. Molempien järvien pinta on 177 metriä merenpinnan yläpuolella. Joskus niitä pidetään samana järvenä, jolloin ne ovat maailman suurin makeavetinen järvi. Huronjärven pinta-ala on 59 600 km² ja se sisältää vettä 3 540 km³. Sen keskisyvyys on 59 metriä ja suurin syvyys 229 metriä.

Huronjärvessä sijaitsee Manitoulin Island, maailman suurin makeavetisessä järvessä sijaitseva saari.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suuret järvet
Michiganin maantiede
Ontarion järvet
Yhdysvaltain järvet
Kanadan ja Yhdysvaltain raja
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ukrainalaiset

Ukrainalaiset ovat etninen ryhmä, joka asuttaa pääasiassa Ukrainan valtiota. Kyseisen itäslaavilaisen kansan väestöä asuu myös erityisesti Venäjän federaatiossa. Ukrainalaiset ovat Euroopan kuudenneksi suurin kansakunta. Nykyään neljäosa ukrainalaisista asuu Ukrainan ulkopuolella, joista noin 5 miljoonaa asuu entisen Neuvostoliiton alueilla ja 2,5 miljoonaa Amerikoissa. Ukrainalaiset tunnetaan myös vanhahtavalla nimityksellä vähävenäläiset.

Ukrainalaisia järjestöjä Suomessa 
Suomen ukrainalaiset ovat Suomessa asuvia ukrainalaisia tai heidän jälkeläisiään. Vuonna 2015 Suomessa asui 3 000 – 4 000 ukrainalaista.

Suomen ukrainalaiset ry on aktivinen Suomessa asuvia ukrainalaisia yhdistävä yhdistys. Lisäksi Helsingissä toimii Ukrainalaisten yhdistys Suomessa ry ja Tampereella Ukrainan kansainvälinen kulttuurikeskus.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Slaavit
Ukrainan etniset ryhmät
Euroopan Venäjän etniset ryhmät
Puolan etniset ryhmät
Slovakian etniset ryhmät
Moldovan etniset ryhmät
Riitti

Riitti (latinan sanasta ritus ’tapa’, ’toimitus’) on juhlameno, pyhä seremonia tai uskonnollinen toimitus.

Riitillä on tietty suorittamistapa ja se voi olla yksilön tai yhteisön suorittama. Useimmiten riitin suorittaa tehtävään erikoistunut henkilö, kuten šamaani tai pappi. Monissa kulttuureissa arkisetkin elinkeinonharjoittamiseen liittyvät tapahtumat ovat saaneet seremoniallisen luonteen. Sosiologiassa riitillä voidaan viitata mihin tahansa symboliseen käyttäytymiseen, joka toistuu sopivina hetkinä ja ilmaisee tyylitellyssä muodossa jotakin ryhmän tai yksilön tunnustamaa arvoa tai päämäärää.

Nykyaikaisen riitintutkimuksen on katsottu alkavan skotlantilaisesta teologista ja orientalistista William Robertson Smithistä ja ranskalaisesta sosiologista Émile Durkheimista. Smith korosti uskonnollisen toiminnan merkitystä myös niissä kulttuureissa, joissa varsinaista uskontunnustusta ei ollut.

Durkheim korosti riitin merkitystä yhteisön identiteetille: ”Riitin välityksellä ryhmä toistuvasti uudistaa käsityksen itsestään ja yhteenkuuluvuudestaan; samalla vahvistetaan yksilöiden sosiaalista olemusta.”

Riitit on jaettu kolmeen pääryhmään. 
Kalendaaririitit ovat vuodenaikojen ja elinkeinokausien mukaan säännönmukaisesti toistuvia seremonioita. Myöhemmin kalendaaririitit on liitetty tiettyihin kalenteripäiviin. Näin esimerkiksi joulun, uuden vuoden tai juhannuksen juhlintaa on pidetty kalendaaririitteinä.
Siirtymäriitit ovat useimmiten yhteisön järjestämiä seremonioita jotka liittyvät yksilön sosiaalisen aseman (statuksen) muutokseen (initiaatio). Siirtymäriitit ovat usein kolmivaiheisia; niihin liittyy irtautumisriittejä, vaihderiittejä ja liittymäriittejä. Siirtymäriitin tarkoitus on selittää yksilölle tai ryhmälle yhteisörakenteessa tapahtunut muutos. Siirtymäriittejä ovat muun muassa kastejuhla tai nimiäiset, konfirmaatio tai Prometheus-juhla, penkinpainajaiset ja vanhojenpäivä, ylioppilasjuhlat, polttarit, avioliittoon vihkiminen ja lopulta hautajaiset.
Kriisiriitit liittyvät ”kriittisiin” tapahtumiin kuten asuinpaikan vaihtoon, uuden asian aloittamiseen, mutta myös yllättäviin onnettomuuksiin. Kriisiriittien avulla yksilö ja yhteisö saavat apua kriisitilanteen ohittamiseen ja kestämiseen. Kriisiriitti voi olla esimerkiksi hiljaisen hetken viettäminen onnettomuuden jälkeen. Kriisiriitti on myös diasporassa elävien somalinaisten saar-riitti.

Katso myös 

 Katoliset riitukset (liturgia)
 Kirkolliset toimitukset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uskonto
Rituaalit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Michiganjärvi

Michiganjärvi () on yksi viidestä Pohjois-Amerikan Suuresta järvestä. Sitä ympäröivät Indianan, Illinoisin, Wisconsinin ja Michiganin osavaltiot.

Michiganjärvi on ainoa Suurista järvistä, joka on kokonaisuudessaan Yhdysvaltojen rajojen sisäpuolella, kaikki muut järvet ulottuvat myös Kanadan puolelle. Sen pinta-ala on 57 800 km² (vrt. Suomenlahti 29 500 km²), joten se on maailman viidenneksi suurin järvi. Järven syvin kohta on 282 metriä ja se sisältää 4 920 km³ vettä. Järven pinta on 177 metriä merenpinnan yläpuolella, saman verran kuin Huronjärvellä, jonka Mackinacsalmi yhdistää Michiganjärveen. Saman pinnankorkeuden ja yhteyden vuoksi niitä pidetään toisinaan samana järvenä. Tällöin ne muodostavat maailman suurimman makeavetisen järven. Aikaisemmin Michiganjärveä kutsuttiin toisinaan Illinoisjärveksi.

Järven lounaisranta on erittäin teollistunutta aluetta. Noin 12 miljoonaa ihmistä asuu järven rannoilla. Suurimmat Michiganjärven rannalla sijaitsevat kaupungit ovat Chicago ja Milwaukee.

Michiganjärven rannat, erityisesti Michiganissa ja Indianassa, ovat tunnettuja kauneudestaan.

Michiganjärven suurin saari on pohjoisosan Beaver Island.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suuret järvet
Yhdysvaltain järvet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vikram Sarabhai

Vikram Ambalal Sarabhai (12. elokuuta 1919 – 31. joulukuuta 1971) oli intialainen fyysikko. Hän aloitti Intian avaruustutkimuksen ja osallistui maansa ydinohjelman käynnistämiseen.

Nuoruus
Vikram Sarabhai syntyi Ahmedabadassa, Intiassa, varakkaaseen yrittäjäperheeseen. Ambalal ja Sarla Devin perheeseen syntyi yhteensä kahdeksan lasta.

Hän suoritti "Tripos degree"-tutkinnon Englannissa Cambridgen St John's Collegessa vuonna 1940 ja väitteli tohtoriksi Cambridgen yliopistossa Englannissa 1947.

Ura
Hän tutki kosmista säteilyä Nobel-palkitun fyysikon Chandrasekhara Ramanin alaisuudessa Indian Institute of Science:ssa (IISc), Bangaloressa 1941–1945. Hän perusti Auringon ja kosmisen säteilyn tutkimusasemia eri puolille Intiaa. Hän oli perustamassa Physical Research Laboratory:n (PRL) Ahmedabadiin vuonna 1947. Hän työskenteli kyseisessä laboratoriossa vuoteen 1965 asti.

Kun Homi Bhabha kuoli, Sarabhai jatkoi hänen työtään Intian atomienergiakomissiossa. A. P. J. Abdul Kalam, Intian presidentti vuodesta 2002, työskenteli Sarabhain kanssa.

Samaan aikaan tutkimustyönsä kanssa hän huolehti perheyrityksistä, jotka toimivat mm. tekstiili- ja lääketeollisuudessa.

Intian avaruusohjelma
Hän aloitti Intian avaruusohjelman ja oli perustamassa Intian avaruusjärjestöä (ISRO). Tämä tapahtui Intian atomienergiaohjelman puitteissa. Hän toimi kansallisen avaruustutkimuskomitean puheenjohtajana. 

Bhabha tuki Sarabhaita Intian ensimmäisten rakettikeskusten perustamisessa. Ensimmäinen keskus oli 1962 perustettu Thumbassa Arabianmeren rannikolla, lähellä päiväntasaajaa. 

Sarabhai aloitti ranskalaisten Centaure-luotainrakettien valmistuksen Intiassa. 21. marraskuuta 1963 on Intian avaruusajan alkuhetkenä pidetty päivä. Tuolloin laukaistiin amerikkalainen Nike-Apache-luotainraketti Thumbasta 200 km:n korkeuteen. 

1967 Intia laukaisi oman luotainraketin, Rohini 75 -raketin (halkaisija 75 mm). Myöhemmin Rohini 560B oli 10 m korkea luotainraketti. Vuodesta 1969 alkaen Intia valmisti rakettien ajoaineen itse.

Intian avaruustoimintaan hän pyysi Japanin avaruustoiminnan isää Hideo Itokawaa neuvonantajaksi, mikä toteutui 1965–1967.

Yhteistyössä NASA:n kanssa Sarabhai aloitti Satellite Instructional Television Experiment (SITE) kokeilun, joka kesti heinäkuusta 1975 heinäkuuhun 1976. Siinä käytettiin NASAn tietoliikennesatelliitteja.

Sarabhai alkoi kehittää intialaista satelliittia. Aryabhata I laukaistiin Neuvostoliitosta vuonna 1975.

Yksityiselämä

Sarabhai oli naimisissa klassisen tanssijan Mrinalini (Swaminathan) Sarabhain kanssa. Heille syntyi poika Karthikeya, ja tytär Mallika, joka on myös tanssija.

Vikram Sarabhai kuoli verrattain nuorena, 52-vuotiaana 31. joulukuuta 1971.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Intialaiset fyysikot
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut (UEFA Euro) on Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) järjestämä jalkapalloturnaus, johon Euroopan parhaat miesten jalkapallomaajoukkueet kokoontuvat joka neljäs vuosi kamppailemaan Euroopan-mestaruudesta.

Aluksi lopputurnaukseen selviytyi neljä maata, vuodesta 1980 kahdeksan ja vuodesta 1996 mukana on ollut 16 joukkuetta. Vuonna 2016 joukkueiden määrä nostettiin 24:een. Historian saatossa menestyksekkäimmät maat ovat olleet Saksa ja Espanja (kolme mestaruutta).

Uefan jäseninä eivät ole valtiot, vaan lajiliitot eri alueilla. Esimerkiksi Britannian neljällä osalla – Englannilla, Skotlannilla, Walesilla ja Pohjois-Irlannilla – sekä Britannialla kuuluvalla Gibraltarilla on omat jalkapalloliittonsa, -sarjansa ja -maajoukkueensa, kuten myös Tanskalle kuuluvilla Färsaarilla.

EM-kilpailujen kiertopalkinto on nimeltään Henri Delaunay -pokaali.

Kisat ja mitalistit

Mitalitaulukko

Katso myös 
 Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen historia UEFAn sivustolla

 
Seulonnan keskeiset artikkelit
Venäläinen

Venäläinen voi tarkoittaa seuraavia:

 venäläiset, itäslaavilainen kansa Euroopassa
 Venäläinen tai Wenäläinen, suomenkielinen sukunimi. Se on yleinen nimi Itä-Suomessa. Nimi on voinut syntyä paitsi suvun venäläisen alkuperän, myös venäjänuskoisuuden eli ortodoksisuuden vaikutuksesta. Monet ovat vaihtaneet sen toiseen nimeen poliittis-yhteiskunnallisista syistä vuosina 1899–1908 sekä 1930-luvulla ja toisen maailmansodan aikana. Usein sen tilalle on otettu muu v-alkuinen nimi, mutta joskus myös nimi Suomi. Tunnettuja nimen kantajia ovat muiden muassa:
Eino Wenäläinen (1921–1997), suomalainen Mannerheim-ristin ritari
Ilja Venäläinen (s. 1980), suomalainen jalkapalloilija 
Jari Venäläinen (s. 1967), suomalainen juoksija, Marjo Venäläisen puoliso
Joonas Venäläinen (1850–1889), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Kari Venäläinen (s. 1968), suomalainen raviohjastaja
Kati Venäläinen (o.s. Sundqvist, s. 1975), suomalainen hiihtäjä
Marjo Venäläinen (o.s. Piipponen, s. 1971), suomalainen juoksija, Jari Venäläisen puoliso
Matti Venäläinen (s. 1947), suomalainen pesäpalloilija
Nousia Venäläinen (1500-luvulla), Karjalan kauppateiden tutkija
Riikka Venäläinen (s. 1971), suomalainen toimittaja
Sami Venäläinen (s. 1981), suomalainen jääkiekkoilija
Unto Venäläinen (1944–2021), suomalainen shakinpelaaja
 "veli venäläinen", Venäjän valtio erityisesti poliittisessa mielessä.

Katso myös
Valkovenäläinen

Lähteet 

Sukunimet
Valkovenäläinen (kirja)

Valkovenäläinen on Reijo Mäen kahdeskymmenes Vares-dekkari. Teos on ilmestynyt vuonna 2009. Kirjan nimi on kaksiselitteinen,  toisaalta se viittaa kirjassa esiintyvään valkotukkaiseen venäläismieheen, toisaalta drinkkiin nimeltä valkovenäläinen.

Kirkkoihin ja uskontoihin varsin kriittisesti suhtautuva Mäki sai kirjaan aiheen itseensä kohdistuneesta tappouhkauksesta, joka tosin ei ollut ensimmäinen: "Hän tulee palamaan helvetin tulessa ennen kuin vuosi on päättynyt, ellei käänny uskoon".

Mäen omia näkemyksiä kuvastaen kirjojen henkilöt esittävät kyynisiä kommentteja uskonnosta ja uskomuksista, mikä Mäen mukaan on herättänyt pahaa verta joissakin piireissä. Uhkausten hän arvelee tulleen niistä piireistä.

Tarina lähtee liikkeelle kun fiktiivinen dekkarikirjailija Juhani Oxbacka tapetaan varjoisalla rantapolulla. Yksityisetsivä Jussi Vares ja kolmikon kaksi muuta jäsentä, kirjailija Luusalmi ja Pastori Alanen, ovat läsnä Oxbackan siunaustilaisuudessa Turun hautausmaan Ylösnousemuskappelissa.

Arvomaailmaltaan Mäen näköinen mutta Mäkeä renttumaisempaa elämää viettävä, lain rajamailla liikkuva Jussi Vares ryhtyy tutkimaan kirjailija Oxbackan kuolemaa tämän kustantajan pyynnöstä. Uhrin sotkuinen yksityiselämä tekee myös Vareksen tutkimuksista sotkuisen vyyhdin, sillä mikään ei ole sitä miltä ensi katsomalta näyttää, ja vielä ratkaisujen viime hetkellä Vareskin joutuu hengenvaaraan.

Teoksen henkilögalleriassa esiintyvät alamaailman edustajina Samuli Sekametsä ja Icke Istid sekä rajan takaa Venäjältä tullut Valkovenäläinen. Uskovaisen muotokuvana Mäki esittää kirjassa Nokian herätyksen karismaattisen pastorin Ilari Steenin, jota hän itse luonnehtii amerikkalaisten kaapelikanavien hikisten saarnamiesten suomalaisversioksi.

Kriitikko luonnehtii Mäen kirjoja suomalaisen mieheyden barometriksi, ja kirja Valkovenäläinen jatkaa hänen mukaansa tutulla tyylillä: "Reijo Mäki on edelleen ihanasti tirisevää kirjallista grillimakkaraa."

Lähteet

Aiheesta muualla
Valkovenäläinen Otavan sivulla

Vuoden 2009 kirjat
Suomalaiset rikosromaanit
Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Suomalainen (täsmennyssivu)

Suomalainen voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:

 suomalainen, suomalaisten kansaan kuuluva henkilö
 Suomalainen, sukunimi
 Suomalainen, Helsingissä  1966–1977 ilmestynyt aikakauslehti
 Suomalainen, Jyväskylässä vuosina 1888–1917 ilmestynyt sanomalehti
 Suomalainen, Helsingissä vuonna 1846 ilmestynyt sanomalehti
 Suomalainen Kirjakauppa, suomalainen kirjakauppaketju.
Virolainen

Virolainen tarkoittaa seuraavia:

 virolaiset, suomensukuinen kansa

Sukunimi
Aleksi Virolainen, Alekxib Virolainen (s. 1997), e-urheilija
Anne-Mari Virolainen (s. 1965), kokoomuslainen poliitikko ja ministeri
Darja Virolainen (s. 1989), venäläinen ampumahiihtäjä
Hannu Virolainen (s. 1947), näyttelijä
Heikki W. Virolainen (1936–2004), kuvanveistäjä
Johannes Virolainen (1914–2000), keskustalainen poliitikko, ministeri ja valtioneuvos
Jyrki Virolainen (s. 1943), oikeustieteilijä ja professori
Kalle Virolainen (s. 1981), pesäpalloilija
Katharina Martin-Virolainen (s. 1986), venäläis-saksalainen kirjailija
Kyllikki Virolainen (o.s. Salojärvi, e. Stenros, 1924–2009), toimittaja ja poliitikko (kesk.)
Ljubov Virolainen (s. 1941), venäläinen näyttelijä
Merja Virolainen (s. 1962), kirjailija ja kääntäjä
Nalle Virolainen (s. 1958), kuvataiteilija
Petri Virolainen (s. 1974), jääkiekkoilija
Reija Virolainen, kuvaussihteeri, televisio-ohjaaja ja tuottaja
Roman Virolainen (s. 1981), Valko-Venäjää ja Venäjää edustanut hiihtäjä
Voldemar Virolainen (1901–1983), pietarinsuomalainen rautatieläinen ja poliitikko

Paikannimi
 Virolainen, järvi Jyväskylässä
 Virolainen, järvi Tampereen Vuoreksessa
 Pieni-Virolainen, lampi Tampereen Vuoreksessa

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Oliver Riedel

Oliver Riedel (s. 11. huhtikuuta 1971 Schwerin, Itä-Saksa) on saksalainen muusikko. Riedel toimii nykyään industrial metal -yhtye Rammsteinissa basistina. Sitä ennen hän on kuulunut muun muassa The Inchtabokatablesiin.

Riedel on säveltänyt monia Rammsteinin kappaleista.

Saksalainen bassovalmistaja Sandberg on valmistanut Oliver Riedelille kaksi omaa signature-bassoa. Toinen on ollut Oliverilla aivan yhtyeen alkuajoista asti; Sandberg Terra, jonka erikoisuutena on toistaa loistavasti matalallekin viritetyt kielet, sillä normaalilla bassolla C-G-C-F -vire tuottaa erittäin helposti ongelmia. Lisäksi Sandberg on valmistanut Rammsteinin logolla varustetun läpinäkyvän basson, joka saa sen hohtamaan sisältä päin sinisenä, vihreänä tai vaaleana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rammsteinin jäsenet
Saksalaiset metallimusiikin basistit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Patriarkaatti (yhteiskuntatieteet)

Patriarkaatti ( kreikaksi πατριαρχία, πατήρ patér 'isä' ja Αρχής arché 'hallita') , myös androkratia on hallintomuoto, jossa hallitsijat ovat pääasiassa miehiä, yleensä vanhempia miehiä. Sanaa patriarkaatti käytetään (esim antropologiassa ja feminismissa) viittaamaan tilanteeseen, jossa miehillä on ensisijainen vastuu yhteisön hyvinvoinnista ja he harjoittavat tätä edustuksensa kautta erilaisissa valtion instituutioissa.

Patriarkaatin feminiininen muoto on matriarkaatti, mutta matriarkaalisia yhteiskuntia ei ole todistettu olevan olemassa.   Encyclopædia Britannica sanoo, että matriarkaatti on hypoteettinen yhteiskuntajärjestelmä.

Antropologi Margaret Mead on sanonut: "Väitteet, että naiset ovat johtaneet joitain yhteiskuntia, ovat hölynpölyä. Meillä ei ole mitään syytä uskoa, että sellaista olisi ollut olemassa ... miehet ovat aina olleet vastuussa koko näytelmästä. Miehet ovat vallassa niin julkisella alalla kuin kotonakin."

Liittyvät käsitteet 

Patriarkka on mies, jolla on vahva vaikutus perheessään tai yhteiskunnassa. Monia historiallisia yhteiskuntia ovat johtaneet voimakkaat miehet. Esimerkiksi muinaisessa Roomassa heidän uskottiin olevan Rooman perustaneen Romuluksen jälkeläisiä. Erectheus oli Ateenan ja Spartan Lacedæmonin perustaja. Myös juutalaisuudessa Toora sanoo, että juutalaiset ovat Abrahamin jälkeläisiä Iisakin kautta. Sekä Toora että Koraani sanovat, että arabit polveutuvat Abrahamista Ismaelin kautta   joka oli Abrahamin ensimmäinen poika, Iisakin velipuoli.

Patriarkaalista johdettu adjektiivi on patriarkaalinen; ja patriarkalismi ja paternalismi tavallisella kielellä. Suojelija ja "suojelija" ovat samanjuurisia sanoja, joita voidaan käyttää sukupuolesta riippumatta. Esimerkiksi sekä miehiä että naisia, jotka tukevat taloudellisesti jotakin yhteiskunnallista toimintaa, on nimetty. Samaa sanaa voidaan käyttää myös negatiivisessa muodossa ylimielisen käytöksen tapauksessa. Ylimielisesti käyttäytyvää miestä voidaan kutsua paternalistiksi.

Taulukko

Lähteet 

Feminismi
Yhteiskunta
Perhe
Kulttuuriantropologia

Katso myös 

 Matriarkaatti
 Patrilineaarisuus
 Naisten holhousjärjestelmä
 Gylania
Differentiaalilaskennan väliarvolause

Differentiaalilaskennan väliarvolause on erittäin keskeinen lause differentiaalilaskennassa.

Lagrangen väliarvolause sanoo, että suljetulla välillä derivoituvan funktion derivaatta saa jossakin tämän välin pisteessä arvon, joka on yhtä suuri kuin funktion arvojen erotus välin päätepisteissä jaettuna näiden pisteiden erotuksella. Havainnollisemmin tämä voidaan selittää niin, että kuvaajan tangentti on jossakin pisteessä samansuuntainen välin päätepisteet yhdistävän janan kanssa.

Formaalisti: Olkoon  välillä [a, b] jatkuva ja välillä ]a, b[ derivoituva funktio. Tällöin on olemassa , jolle 

.

Väliarvolausetta voidaan käyttää approksimoimaan funktion arvoa jossain pisteessä, mikäli sen arvo tunnetaan toisessa pisteessä ja tiedetään derivaatan itseisarvon yläraja näiden kahden pisteen välillä. 

Cauchyn väliarvolause on yleisempi kuin Lagrangen versio. Sen mukaan, jos funktiot f(t) ja g(t) ovat molemmat jatkuvia suljetulla välillä [a, b] ja derivoituvia avoimella välillä ]a, b[, sekä lisäksi g(t):n merkki pysyy samana välillä ]a, b[, niin tällöin on olemassa reaaliluku c välillä ]a, b[ jolle

Cauchyn väliarvolausetta voidaan käyttää muun muassa L’Hôpitalin säännön todistamisessa. Lagrangen väliarvolause on Cauchyn väliarvolauseen erikoistapaus, missä g(t) = t. 

Väliarvolausetta näkee käytettävän harvoin sovelluksissa. Sen sijaan väliarvolauseen avulla voidaan todistaa monia derivaattaa koskevia differentiaalilaskennan perustuloksia. Lagrangen väliarvolauseesta nähdään esimerkiksi se, että aidosti kasvavan ja derivoituvan funktion derivaatta on kaikkialla epänegatiivinen.

Lagrangen väliarvolauseen todistus 
Olkoon [a, b] annettu väli ja  derivoituva välillä ]a, b[. Määritellään 

Nyt  ja  on derivoituva välillä ]a, b[, joten Rollen lauseen nojalla on olemassa luku  jolle . Nyt

 □

Cauchyn väliarvolauseen todistus 
Määritellään  

Koska  on jatkuva, häviää välin [a, b] päätepisteissä ja on derivoituva jokaisessa välin (a, b) pisteessä, voimme seuraavaksi soveltaa Rollen lausetta. On siis olemassa luku  se. :n derivaatta

arvolla  on nolla, ts.

josta saadaan järjestelemällä termit uudelleen ja jakamalla puolittain :llä (),

 mikä oli todistettava.

Katso myös 
 Rollen lause
 Jatkuvien funktioiden väliarvolause

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 
 

Differentiaalilaskenta
Rollen lause

Rollen lause on erikoistapaus differentiaalilaskennan Cauchyn väliarvolauseesta, jonka todistuksessa Rollen lausetta hyödynnetään. Lauseen julkaisi ensimmäisenä Michel Rolle vuonna 1691.

Rollen lauseen mukaan suljetulla välillä  jatkuvan ja avoimella välillä  derivoituvan funktion derivaatta saa arvon  jossain avoimen välin  pisteessä , mikäli funktio saa saman arvon suljetun välin  päätepisteissä  ja .  Tämä voidaan ilmaista formaalisti muodossa

Todistus

Oletuksen nojalla funktio  on jatkuva välillä , joten Weierstrassin lauseen mukaan se saa suurimman ja pienimmän arvonsa tällä välillä. Jos suurin ja pienin arvo saavutetaan välin päätepisteissä  ja , niin kyseessä on vakiofunktio ja derivaatta  jokaisessa välin pisteessä.

Oletetaan sitten, että kyseessä ei ole vakiofunktio ja maksimi saavutetaan välin  pisteessä . Osoitetaan, että tässä pisteessä . Käsitellään erikseen vasemman- ja oikeanpuoleiset derivaatat.

(i) Käsitellään ensin vasemmanpuoleiset derivaatat. Jos , niin erotusosamäärälle on voimassa epäyhtälö

sillä osoittaja on positiivinen, koska  on funktion suurin arvo. Samoin nimittäjä on positiivinen, koska . Siten myös erotusosamäärän raja-arvolle eli derivaatalle pätee epäyhtälö

Tämä perustuu siihen, että funktio  on derivoituva, jolloin sekä vasemman- että oikeanpuoleiset derivaatat ovat olemassa.

(ii) Käsitellään sitten oikeanpuoleiset derivaatat. Jos , niin erotusosamäärälle on voimassa epäyhtälö

 
sillä osoittaja on positiivinen, koska  on funktion suurin arvo, ja nimittäjä on negatiivinen, koska . Funktion derivaatta toteuttaa nyt epäyhtälön

(iii) Koska funktio  on derivoituva pisteessä , niin erotusosamäärän vasemman- ja oikeanpuoleisten raja-arvojen tulee olla yhtäsuuret. Yhtäsuuruus toteutuu vain, kun sekä kohdan (i) että kohdan (ii) raja-arvot ovat nollia. Tästä päätellään, että

Kun merkitään , niin todistus on päätöksessään.

Katso myös
 Jatkuvien funktioiden väliarvolause

Lähteet 

Differentiaalilaskenta
Bachata

Bachata on eräs Dominikaanisessa tasavallassa kehittynyt nelijakoisen tanssimusiikin tyylilaji. Bachatassa on vaikutteita muun muassa rumba-musiikista. Aventura lienee tunnetuin bachataa soittava yhtye.

Perusaskel on seuraavanlainen: askel-askel-askel-täp. Tanssilaji on suhteellisen paikallaan pysyvä, kuten esim fusku. Tällöin tanssijan kannattaa valita paikkansa tanssilavan keskiöstä. Tyylejä: social-bachata ja sensual-bachata. Viimeksi mainitussa korostuu vartalokontakti tanssiparien välillä.

Mainitsemisen arvoisia bachata artisteja: Prince Royce ja Johnny Sky

Aiheesta muualla
www.BachataRadio.com 
Songs of El Vinny (Tu Melón)

Dominikaanisen tasavallan musiikki
Kristiina Halkola

Marja Kristiina Halkola (s. 3. kesäkuuta 1945 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja poliitikko. 

Halkola syntyi työväenliikeläisten Kerttu ja Lauri Halkolan viisilapsisen perheen nuorimpana lapsena. Hänen isänsä oli osuuskaupanhoitaja, ja sen takia perhe joutui muuttamaan työn takia Kymenlaaksossa osuuskauppapaikkakunnalta toiselle. Hän muun muassa kävi oppikoulua Mikkelissä.

Lokakuussa 2011 julkaistiin Kristiina Halkolasta kertova elämäkertakirja Kristiina Halkola - Jos rakastat. Sen on kirjoittanut Pirkko Vekkeli ja kustantaja on Minerva.

Työura
Halkola aloitti uransa jo 1960-luvulla esiintymällä suosituissa elokuvissa Käpy selän alla, Lapualaismorsian ja Mustaa valkoisella. Hän myös lauloi elokuvissaan, muun muassa kappaleen "Laulu rakastamisen vaikeudesta" elokuvassa Käpy selän alla. Halkola on esiintynyt myös muun muassa televisiosarjoissa Hukkaputki ja Rauta-aika. Hän oli aktiivisesti mukana vasemmistolaisen poliittisen laululiikkeen toiminnassa. Love Records julkaisi hänen sooloalbuminsa Täytyy uskaltaa vuonna 1971. Albumista julkaistiin vuonna 1996 CD-uusintapainos, jossa on neljätoista lisäkappaletta. Halkolan esittämiä kappaleita ovat muun muassa Kaj Chydeniuksen säveltämät "Laulu 20 perheestä" ja "Jos rakastat".

Halkola oli 1960-luvulla tunnettu suomalainen seksisymboli. Tämä johtui Käpy selän alla -elokuvasta ja osin siitä, että Jörn Donner sisällytti elokuvaansa Mustaa valkoisella paljastavan rakastelukohtauksen, jossa Halkolan tilalla oli sijaisnäyttelijä. Tämä tapahtui ilman lupaa ja juttu johti seitsemän vuotta kestäneeseen oikeudenkäyntiin, jonka Halkola voitti.

Poliittinen ura
Halkola liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen 1973. Puolueen hajottua oppositiota kannattanut Halkola valittiin vuonna 1986 Demokraattinen Vaihtoehto -puolueen puheenjohtajaksi, jossa tehtävässä hän toimi kolme vuotta. Hän oli samalla ensimmäinen naispuolinen puoluejohtaja Suomessa. Deva sai vuoden 1987 eduskuntavaaleissa neljä kansanedustajaa, mutta puheenjohtaja jäi valitsematta. Halkola oli pitkään Helsingin kaupunginvaltuutettu.

Yksityiselämä
Halkolan ensimmäinen aviomies oli näyttelijä Kari Franck, ja heillä on yhteinen lapsi Samuel. 1970-luvun alusta lähtien Halkola on ollut naimisissa näyttelijä Eero Melasniemen kanssa. Heillä on kolme lasta, joista Joel Melasniemi on muusikko ja Vilma Melasniemi näyttelijä. Halkolan ja Eero Melasniemen lapsenlapsista Elli Melasniemi ja Aamu Milonoff ovat myös näyttelijöitä.

Diskografia
 Täytyy uskaltaa (1971)

Lähteet

Aiheesta muualla

 
  
 Ylioppilaslehden artikkeli
 
 Kristiina Halkola YLEn Elävässä arkistossa

Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Devan puheenjohtajat
SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Demokraattisessa Vaihtoehdossa vaikuttaneet henkilöt
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Serie A

Serie A (sponsorinimellä Serie A TIM) on Italian jalkapallon korkein sarjataso. Sen järjestää Lega Nazionale Professionisti Serie A, joka perustettiin vuonna 2010 Lega Calcion jakauduttua kahtia.

Italian mestaruudesta on pelattu jalkapallossa vuodesta 1898 lähtien. Serie A käynnistyi kaudella 1929–1930, tätä ennen pelattiin alueellisia sarjoja.

Sarjassa on kaudesta 2004–2005 lähtien pelannut 20 joukkuetta. Jokainen joukkue kohtaa toisensa kahdesti, vieraissa ja kotona, jolloin otteluita kertyy joukkuetta kohden 38. Kauden päätteeksi sarjan kolme viimeistä joukkuetta putoaa Serie B:hen. Historian saatossa menestyksekkäin joukkue on ollut Juventus 36 mestaruudella eli scudettolla. Milanon merkittävimmät seurat Milan ja Internazionale ovat molemmat voittaneet mestaruuden 18 kertaa. 

Serie A:ta pidetään yhtenä kovatasoisimmista sarjoista. Se on UEFA:n maapistevertailussa kolmantena Englannin Valioliigan ja Espanjan La Ligan takana.

Serie A:n vuoden parhaat palkitaan Italian pelaajayhdistyksen palkintogaalassa. Sarjan parhaasta maalintekijästä käytetään nimitystä Capocannoniere.

Joukkueet kaudella 2021–2022

Jalkapallon Italian mestarit

Menestyneimmät seurat 
Suluissa mestaruudet.

  (36)
  Internazionale (19)
  (19) 
  (9)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sarjan sivusto 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo ilmailun radioliikennelyhenteistä

Tämä on luettelo ilmailussa käytettävistä radioliikennelyhenteistä.

ICAO:n puheaakkoset

Puheaakkosia käytetään puheradioliikenteessä selvittämään yleensä kohinasta, mitä kirjainta tarkoitetaan puhuttaessa. Tällä on suuri merkitys esimerkiksi kutsumerkkien varmistamisella, jotta osapuolet voivat varmasti tunnistaa toisensa ja jotta samaa taajuutta tai kanavoitua taajuutta, radiokanavaa, kuuntelevat tietävät, ketkä keskustelevat.

 A, alfa
 B, bravo
 C, charlie
 D, delta
 E, echo
 F, foxtrot
 G, golf
 H, hotel
 I, india
 J, juliett
 K, kilo
 L, lima
 M, mike
 N, november
 O, oscar
 P, papa
 Q, quebec
 R, romeo
 S, sierra
 T, tango
 U, uniform
 V, victor
 W, whisky
 X, X-ray
 Y, yankee
 Z, zulu

Numerot
 0, zero
 1, one
 2, two
 3, three
 4, four
 5, five
 6, six
 7, seven
 8, eight
 9, niner (erotuksena five’sta)

Käyttö
Suomenkieliset puheaakkoset (Aarne, Bertta, Celsius jne), numerot ja suomen kieli olivat käytössä Suomessa vain sotilasilmailussa. Nykyisen Suomen puolustusvoimat käyttävät englanninkielisiä puheaakkosia lukuun ottamatta skandimerkkejä, joille ei ole englanninkielisiä vastineita.

Suomalaisten siviili-ilma-alusten rekisteritunnukset ovat tyyppiä OH-XYZ tai OH-123. Radiopuhelinliikenteessä kutsumerkkinä käytetään rekisteritunnusta (OHXYZ) tai reittiliikenteessä Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) hyväksymää yhtiötunnukseen liittyvää kutsumerkkiä, jonka perään on liitetty lennon reittinumero (esimerkiksi Finnairin lento 353 on FINNAIR 353 ja Blue1:n lento 313 on BLUEFIN 313).

Lisäksi käytetään suurta määrää lyhenteitä sekä koodikieltä ja -sanastoa, joista tunnetuimpia lienevät hätämerkki ”mayday” ja kuittaus ”roger”.

Aiheesta muualla 
 Finavia: Ilmailun VHF-radiopuhelinliikenneopas 

Ilmailu
Baktria

Baktria oli Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa sijainneen muinaisen Persian valtakunnan maakunnan kreikankielinen nimi. Sen pääkaupunki oli Baktra. Se sijaitsi nykyisen Afganistanin ja Pakistanin alueilla.

Ei tiedetä, oliko Baktria jo osa Meedian valtakuntaan, mutta Kyyros II (Kyyros Suuri) valloitti sen ja teki siitä Persian maakunnan. Kun Aleksanteri Suuri löi Dareios III:n, Baktrian satraappi Bessos yritti organisoida vastarintaa Baktriasta käsin. Aleksanteri valtasi myös Baktrian, josta tuli uuden makedonialaisen valtakunnan maakunta. Myöhemmin Baktriasta tuli Seleukidien valtakunnan osa. Aleksanterin ja seleukidien aikana Baktriaan perustettiin uusia kaupunkeja, ja sinne tuli paljon kreikkalaisia asukkaita.

Seleukidien oli vaikea pitää Baktriaa vallassaan, ja lopulta vuonna 255 eaa. Baktrian satraappi Diodotus teki Baktriasta itsenäisen. Niin sanottu Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta valtasi alueita myös Intiasta, mutta se hajosi lopulta pienemmiksi kuningaskunniksi. Viimeiset kuningaskunnat säilyivät aina vuoteen 10 jaa.

Lähteet 

Aasian entiset valtiot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ernst Johann von Biron

Ernst Johann von Biron (, 23. marraskuuta 1690 – 17. joulukuuta 1772) oli Kuurinmaan saksalaiseen aatelistoon kuulunut Venäjän keisarinna Anna Ivanovnan suosikki. Biron oli lisäksi Kuurinmaan herttua vuosina 1737–1740 ja 1763–1769. Hänellä oli hyvin suuri vaikutusvalta Venäjän hovissa Annan hallitsijakaudella vuosina 1730–1740, ja tuota aikaa kutsutaan Venäjän historiassa myös Bironin ajaksi. Annan kuoltua Biron oli vuonna 1740 vähän aikaa Venäjän sijaishallitsijana, kunnes hänet syrjäytettiin.

Elämäkerta
Biron oli vuodesta 1718 silloisen Kuurinmaan herttuattaren Annan kamariherrana Riiassa. Hänen vaimonsa Benigna oli Annan hovinainen. Bironista tuli pian Annan rakastaja, ja kun Anna nousi Venäjän hallitsijaksi vuonna 1730, sai Biron hovista vaikutusvaltaisen ylikamariherran aseman. Annan valta luisui Bironille, joka nimitti korkeimpiin virkoihin muita saksalaisia. Ulkopolitiikkaa johti Andrei Ostermann, sotakollegiota Burkhard Christoph von Münnich ja kauppakollegiota K. L. von Mengden. Vuonna 1737 Biron valittiin Kuurinmaan herttuaksi. Tätä Bironin aikakautta kutsutaan nimellä bironovštšina (, Bironin aika).

Monet Bironin nimittämistä virkamiehistä olivat epäpäteviä ja käyttivät asemaansa henkilökohtaisen varallisuuden kasvattamiseen. Hovin merkittävimmät saksalaiset kuitenkin kilpailivat keskenään katkerasti. Korkeasta asemastaan huolimatta Biron ei yrittänyt puuttua hallituksen asioihin eikä oppia venäjää. Vaikka hallituksen politiikkaa johtivat venäläiset, vastusti venäläinen aateli Bironin valtaa. 

Keisarinna Anna määräsi vuonna 1731, että kenestä tahansa hänen sisarentyttärensä Anna Leopoldovnan lapsesta voisi tulla vallanperijä. Biron yritti vahvistaa asemaansa naittamalla poikansa Anna Leopoldovnalle, mutta keisarinna valitsi puolisoksi Braunschweig-Wolfenbüttelin herttua Anton Ulrichin. Anna Leopoldovna synnytti elokuussa 1740 pariskunnalle pojan. Huonossa kunnossa ollut keisarinna Anna nimitti heti pojan vallanperijäksi ja Bironin mahdolliseksi sijaishallitsijaksi.

Kun Anna kuoli 28. lokakuuta 1740, seuraajaksi tuli kaksikuukautinen Iivana VI ja Bironista tuli sijaishallitsija. Tämä järjestely ei kuitenkaan käynyt Münnichin johtamalle armeijalle, ja hänen johtamansa kaartin upseerit vangitsivat Bironin 9. marraskuuta. Biron tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin Siperiaan karkotukseksi. Uudeksi sijaishallitsijaksi valittiin lapsikeisarin äiti Anna Leopoldovna, mutta hän ei kyennyt hoitamaan tehtäviään ja valta luisui takaisin saksalaisten käsiin, joita johti nyt Münnich. Saksalaiset menettivät valtansa, kun Elisabet teki venäläisen aatelin ja ulkovaltojen tukemana vallankaappauksen marraskuussa 1741. Bironovštšina-termiä alettiin käyttää vasta tämän jälkeen, kun Elisabet perusteli kaappaustaan mustamaalaamalla edeltäjiensä mainetta.

Keisari Pietari III kutsui Bironin Siperiasta ja antoi hänelle takaisin Kuurinmaan herttuan arvon.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Edgardo Franzosini, Il mangiatore di carta (Milano:SugarCo) 1989

Baltiansaksalaiset
Saksalaiset aateliset
Kuurinmaan herttuat
Venäjän keisarikunta
Sijaishallitsijat
Rakastajat
Vuonna 1690 syntyneet
Vuonna 1772 kuolleet
Bornholm

Bornholm on Tanskalle kuuluva saari Itämeressä, Ruotsin Skånen ja Puolan Pommerin rannikon välillä sekä saarella sijaitseva samanniminen kunta. Saari on syntynyt lohkoliikunnan tuloksena horstimuodostumaksi. Saaren pinta-ala on 587 neliökilometriä ja suurin pituus 40 kilometriä. Saaren pohjois- ja keskiosat ovat pääosin gneissigraniittia, etelästä löytyy kerrostuneita kivilajeja. Bornholmin pääelinkeinoja ovat maanviljely, sikojen ja lampaiden hoito, kalastus, saviteollisuus ja turismi. Saarella on 39 922 asukasta (2014). Suurin taajama on Rønne. Hallinnollisesti saari muodostaa Bornholmin kunnan (), joka kuuluu Pääkaupunkialueen hallintoalueeseen.

Historia 

Rautakaudella saarelle pystytettiin bautakiviä, joita on luetteloitu yli 1 000.

Historiansa aikana Bornholm on kuulunut Tanskalle, paitsi vuosina 1525–1575, jolloin se oli läänitettynä Lyypekille ja 1658–1660, jolloin Bornholm oli Ruotsin hallussa. 

Toisen maailmansodan alkupuolella Natsi-Saksa valtasi Tanskan ja 10. huhtikuuta 1940 myös Bornholmin ja rakensi saarelle massiivisia linnoitteita ja tykistöpattereita, torjuakseen Liittoutuneiden sukellusveneitä ja merisota-aluksia Itämerellä. Toisen maailmansodan lopussa Neuvostoliitto pommitti saarta. Sen saksalainen varuskunta halusi antautua länsiliittoutuneille Neuvostoliiton sijaan ja lähetti viestejä Kööpenhaminaan, mutta sieltä ei vastattu. 9. toukokuuta 1945 Neuvostoliitto teki saarelle maihinnousun. vallaten saaren Saksan 12 000 sotilaan antauduttua ja miehitti saarta 5. huhtikuuta 1946 saakka. Nykyisin saarella on Naton tutka-asema.

Bornholmin kunta luotiin 1. tammikuuta 2003 yhdistämällä viidestä entisestä kunnasta (Allinge-Gudhjem, Hasle, Nexø, Rønne ja Aakirkeby) ja silloisesta maakuntahallituksesta. Samalla Bornholm sai amtin () aseman. 1. tammikuuta 2007 Tanskan kuntauudistuksen yhteydessä Bornholmin erityisasema omana amtinaan lakkasi ja se liitettiin Pääkaupunkialueen hallintoalueeseen.

Tunnettuja asukkaita
 Bengt Anderberg, kirjailija, kääntäjä

Lähteet

Aiheesta muualla

 Bornholmin kunnan kotisivut 
 Bornholmin kuvia 
 Bornholm historiallisten muistojen saari, Kuva, 08.06.1938, nro 12, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Itämeren saaret
Tanskan saaret
Bornholmin kunta
Boris Godunov

Boris Fjodorovitš Godunov (; 1552 – 23. huhtikuuta (J: 13. huhtikuuta) 1605 Moskova) oli Venäjän tsaari vuosina 1598–1605. Hän oli jo edeltäjänsä Fjodor I:n aikana de facto valtakunnan asioiden johtaja. Godunov-suvun alkuperä on tataariväestön parissa, ja siten Boris oli ensimmäinen tsaari, jolla ei ollut sukulaisuussidettä myyttiseen Rurikiin. Tämä aiheutti hänelle jatkuvia sisäpoliittisia vaikeuksia, varsinkin hänen poikiensa periytymiskysymyksessä. Hänen hallitusaikaansa leimasivat monet vaikeat kriisit kuten esimerkiksi Vale-Dimitrin tapaus.

Aika ennen tsaariutta 

Godunov aloitti valtion palvelemisen jo Iivana Julman hovin alaisuudessa. Vuonna 1571 hän vahvisti asemaansa naimalla tsaarin suosikin Maljuta Skuratovin tyttären Marian. 1580 valitsi Iivana Boriksen sisaren, Irinan, kruununperijä Fjodorin vaimoksi, minkä myötä Boris sai pajarin arvon. Kuolinvuoteellaan Iivana nimitti Boris Godunovin yhdessä Nikita Romanovitšin ja Vasili Šuiskin  kanssa tuolloin jo täysi-ikäisen kruununperijän kaitsijaksi – määräys, joka pohjautui pitkälti tämän heikkoihin älynlahjoihin.

Fjodorin hallitsijakausi alkoi kapinan merkeissä. Sen tarkoitus oli nostaa prinssi Dmitri Ivanovitš valtaistuimelle Fjodorin sijaan, mutta lopputuloksena hänet ja hänen perheensä karkotettiin Uglitšiin. Fjodorin kruunauksen yhteydessä myös Boris sai osansa kullasta ja kunniasta, ja Godunovin tärkeimmän kilpailijan Nikita Romanovitšin kuoleman jälkeen ei hänellä ollut merkittäviä kilpailijoita. Käytännössä valta keskittyi Godunovin käsiin kun heikosta Fjodorista ei ollut valtionasioiden hoitajaksi.

Godunov tsaarina 

Ilman miespuolista jälkeläistä jääneen Fjodorin kuoltua tammikuussa 1598 Boris näki tilaisuutensa tulleen, ja anasti vallan itselleen. Vaikka Boris ei ennenkuulumattomasti ollutkaan rurikilaista sukujuurta, puolsi ortodoksisen kirkon patriarkka Job silti hänen valintaansa, koska uskoi Boriksen olevan oikea vaihtoehto luotsaamaan maan läpi senhetkisestä epävakaasta kaudesta. Boris ei kuitenkaan suostunut ottamaan tsaariutta vastaan ilman maapäivien (Zemski sobor) tukea. Maapäivät kuitenkin valitsi Boriksen hallitsijakseen yksimielisesti ja Godunov kruunattiin syyskuussa 1598 tsaariksi. Tsaarina hän muun muassa perusti Tobolskin kaupungin ja kutsui avukseen asiantuntijoita Länsi-Euroopasta..

Boris Godunov kuoli yllättäen huhtikuussa 1605, jolloin hänen ainoa poikansa Fjodor II nousi tsaariksi. Boriksen vanhat viholliset murhasivat Fjodorin muutaman kuukautta myöhemmin.

Boris Godunov kulttuurin kuvaamana 

Aleksandr Puškin kirjoitti Boris Godunovista kuuluisan näytelmän ja Modest Musorgski sävelsi siihen perustuvan oopperan.

Perhe 
Vaimo noin vuodesta 1570 Maria Grigorjevna Skuratova, murhattiin vuonna 1605. Liitosta syntyi kaksi lasta:
Fjodor II (s. 1589)
Ksenia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäjän tsaarit
Sijaishallitsijat
Vuonna 1552 syntyneet
Vuonna 1605 kuolleet
Son

Son on kuubalainen musiikkilaji ja tanssi. Sonin katsotaan kehittyneen changüí-musiikista, joka oli sekoitus espanjalaista canciónia ja afrikkalaista rytmimusiikkia.

Son syntyi hieman ennen vuotta 1910. Radiossa sonia alettiin soittaa vuonna 1922. Vuonna 1928 julkaistu Rita Montanerin kappale ”El Manisero” sai suuren suosion myös Euroopassa ja Yhdysvalloissa. 1930-luvulla sonista kehittyi uudempi genre, son montuno.

Suomessa sonia on esittänyt vuosina 1982–2003 toiminut Septeto Son sekä vuodesta 1999 toiminut Kuukumina. Septeto Son -yhtyeen johtaja, tres-kitaristi Tero Toivanen asui aikanaan yhdeksän vuotta Santiago de Cubassa ja toimi siellä valtion muusikkona 

Tyypillinen son-kokoonpano on akustinen: bongot, treskitara, kontrabasso, marakassit, klavepalikat, trumpetti ja kitara. Yksi laulaa solistina ja kolme muodostaa kuoron. Bongonsoittaja soittaa myös lehmänkelloa.

Katso myös 
 Kuubalainen rumba

Aiheesta muualla 
"Cuba Son" 2001 Documentary 90' (video).

Kuuban musiikki
Hula

Hula on perinteinen havaijilainen tanssi. Sen ovat kehittäneet saarten alkuperäisasukkaat, ja tanssi on saanut melko vähän vaikutteita saariston uudemmilta tulokkailta.

Sana hula viittaa liikkeeseen ja eleisiin. Hulan säestys mele tarkoittaa runoutta, joka voi olla rukouksia, nimien lausuntaa, rakkauslauluja tai maata ylistäviä lauluja. Hula voidaan luokitella melen tyypin mukaan.

Perinteisimmän hulatyylin mukaisia lausunnalla säestettyjä tansseja voidaan esittää seisten tai istuen. Seisten esitetyssä tanssissa tanssijat tunnetaan nimellä ʻolapa ja säestäjät nimellä hoʻopaʻa. Käsien eleet tulkitsevat tekstiä ja jalkaliikkeet tekevät toistuvaa sarjaa. Liikkeitä ovat esimerkiksi astuminen sivulta toiselle, astuminen paikallaan, lanteen pyöritys sekä eteen- ja taaksepäin astuminen. Istumatanssissa tanssijat säestävät itseään.

Yleisiä lausutussa melessä käytettyjä soittimia ovat ʻuliʻuli (kurpitsahelistin), puʻili (bambuhelistin), ʻiliʻili (kastanjetin kaltaiset kivet) ja kalaʻau (kepit). Laulettuja melejä voidaan säestää ukulelella tai kitaralla.

Historia
Hulan synnystä kerrotaan erilaisia legendoja. Yhden eepoksen mukaan jumalatar Hiʻiaka tanssi hulaa lepyttääkseen sisartaan, tulivuorijumalatar Peleä.

Ennen kuin eurooppalaiset tulivat Havaijille ja aina 1900-luvun alkuun asti, hula liittyi läheisesti havaijilaisen uskonnon harjoittamiseen. Erityisen pyhää oli pahu-rummulla säestetty hula. Hulan opettajat ja oppilaat omistautuivat hulan jumalatar Lakalle, jolle myös uhrattiin.

Havaijille vuonna 1820 saapuneet protestanttilähetyssaarnaajat pitivät hulaa pakanallisena ja kielsivät sen. Sen seurauksena seuraavilla vuosikymmenillä hulan harjoittaminen väheni ja se pidettiin salassa. Kuningas David Kalakaua (1874–1891) suosi jälleen hovissaan hulan tanssimista. Tanssista luotiin myös uusi muoto, hula kuʻi, jossa käytettiin kurpitsasta tehtyä ipu-rumpua mutta ei pahua.

1900-luvun alussa hulan lausuttuun säestykseen tuli melodisuutta, ja uusi tyyli herätti turistien ja Hollywoodin kiinnostuksen. Lauluihin alettiin tehdä englanninkielisiä sanoja, eleistä tuli vähemmän vihjailevia, ja seksikkäitä lantionliikkeitä alettiin korostaa. Hula menetti samalla uskonnollisen merkityksensä.

1970-luvulla vanhasta hulatyylistä alettiin jälleen kiinnostua. Nykyisin hula jaetaan vanhaan hulaan (hula kahiko), jossa säestys on lausuntaa, ja uuteen hulaan (hula ʻauana), jossa on laulettu säestys.

Hula on Havaijilla hyvin näkyvässä asemassa nykyisinkin. Saarilla järjestetään vuosittain kaksi suurta hulakilpailua, joissa kilpailevat mies- ja naisryhmät, sekaryhmät sekä yksintanssijat.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Hula, HawaiiHistory.org

Havaijin kulttuuri
Kansantanssi
Oseanian musiikki
Luk thung

Luk thung (), joka kääntyy suomeksi kirjaimellisesti "peltojen lapsi", on alun perin thaimaalaista maalaismusiikkia, sittemmin perinteisesti esitettyä pop-musiikkia. Länsimaissa vastaavaa kutsuttaisiin country-musiikiksi. Kappaleissa on yleensä hidas tempo ja laulussa käytetään paljon vibratoa. Yhden teeman toisto ja sen variaatiot ovat musiikkityylille ominaisia piirteitä. Yleiset aiheet kuvailevat maaseudun elämää, ihmissuhteiden ailahtelevaisuutta ja kohtalon kovuutta.

Historia 

Vaikka musiikkityyli on kehittynyt jo aiemmin, termi luk thung tuli käyttöön vasta 1960-luvulla. Suphanburista tuli luk thungin keskus, sillä monet kuuluisat esittäjät olivat sieltä kotoisin. Isanissa laon kielellä esitettyä versiota kutsutaan luk thung Isan tai luk thung prayuk mikä on saanut vaikutteita mor lamista (). Tämä eroaa valtavirta-luk thungista paitsi esityskielensä myös nopeamman temponsa ansiosta. Mor lamista on edelleen 1980-luvulla kehittynyt nykyaikaisempi mor lam sing (), jossa tempo ja tunnelma on viety äärimmilleen. 

Tärkeimpiä luk thungin kehittäjiä 1950- ja 1960-luvulla oli Suraphol Sombatcharoen (). Moderni luk thung -musiikki on omaksunut paljon vaikutteita länsimaisesta popista, ja sitä soitetaan sähköisillä instrumenteilla. Enää luk thung ei ole pelkästään maaseudun musiikkia, vaan on levinnyt kaupunkeihin, radioon ja televisioon maanlaajuisesti. Entisestä maalaismusiikista on tullut suuren luokan liiketoimintaa ja sen esittäjistä palvonnan kohteita. Grammy Entertainment (G"MM" Grammy) on Thaimaan suurin mediayhtiö, johon kuuluva Grammy Gold on erikoistunut luk thung -musiikin julkaisuun.

Tunnettuja esittäjiä 

Tunnetuin luk thung -artisti ja supertähti on Pumpuang Duangjan (). Hän kehitti perinteisestä luk thungista sähköisen version, jota muut ovat sittemmin jäljitelleet. Muita lajityylin edustajia ovat esimerkiksi Apaporn Nakornsawan (), Pimpa Pornsiri (), Yui Yatyer () ja Jintara Poonlarp (). Nok Noi Uraiporn (), Honey Sri-Isan (), Monkhaen Kaenkoon () edustaa mor lam sing-tyylisuuntaa. Hän on kuulu erityisesti kiertueistaan maaseudulla ja lavashowstaan, johon kuuluu kymmeniä tanssijoita ja vierailevia laulajia. Mieslaulajista mainittakoon Pornsak Songsaeng (). Monet luk thung -laulajista ovat samalla suosittuja filmitähtiä, kuten Apaporn. Tai Orathai () on uuden sukupolven luk thung -laulajista tällä hetkellä suosituimpia.

Aiheesta muualla 
Roots Music from Thailand 
Pumpuang Duangchan
Jintara Poonlarb
 

Thaimaan musiikki