joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Elä ja anna toisten kuolla (romaani)

Elä ja anna toisten kuolla on toinen James Bond -romaani, jonka on kirjoittanut Ian Fleming. Kirja ilmestyi vuonna 1954, suomennettuna vuonna 1966. Elokuvaversio ilmestyi vuonna 1973.

Juoni
Brittiläisen salaisen palvelun agentti James Bond saa tehtäväkseen tutkia "Herra Isona" tunnetun rikollisen toimia epäiltynä osallisuudesta 1700-luvun karibialaisten kultakolikoiden salakuljetusvyyhtiin. Bond joutuu vaarallisen tapauksen äärellä Herra Ison omatessa amerikkalaisen rikollisverkoston lisäksi yhteyksiä myös Neuvostoliiton salaiseen palveluun SMERSHiin ja Voodoo-kulttiin.

Henkilöt
 James Bond
 Solitaire
 Herra Iso
 Tee-Hee
 Felix Leiter
 M
 Ryöväri
 John Strangways
 Quarrel
 Dexter
 Trippe

Lähteet
Ian Fleming, Authorscalendar.info

Englantilaiset romaanit
Vakoiluromaanit
James Bond -kirjat
Vuoden 1954 kirjat
Helasvuo

Helasvuo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Esa Helasvuo (s. 1945), säveltäjä, sovittaja, pianisti ja Sibelius-Akatemian lehtori
 Marja-Liisa Helasvuo (s. 1962), suomen kielen professori
 Mikael Helasvuo (s. 1948), huilutaiteilija ja huilunsoiton professori
 Pekka Helasvuo (s. 1948), viulisti ja kapellimestari
 Veikko Helasvuo (1916–1993), musiikkipedagogi, rehtori
 Tuija Hakkila-Helasvuo (s. 1959), pianotaiteilija
Sarah Hyland

Sarah Jane Hyland (s. 24. marraskuuta 1990 Manhattan, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Haley Dunphyn roolista komediasarjassa Moderni perhe. Hyland on palkittu sarjasta neljästi parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinnolla vuosina 2010–2013. Hän on näytellyt myös Disney Channelin alkuperäiselokuvassa Nörtti Uljas (). Vuonna 2014 hän oli juontamassa Teen Choice Awards -gaalaa.

Varhainen elämä 
Sarah Hyland syntyi New Yorkissa Melissa Canadaylle ja Edward James Hylandille. Hänellä on neljä vuotta nuorempi veli Ian. Hän opiskeli Manhattanilla Professional Performing Arts Schoolissa, missä hänen opiskelutovereitaan olivat muun muassa Andrea Bowen ja Taylor Momsen.

Ura 
Hyland aloitti näyttelemisen viisivuotiaana, ja hänen debyyttiroolinsa oli vuonna 1997 elokuvassa Howard Sternin intiimit osat. Vuonna 2000 hän näytteli Audrey Hepburnista kertovassa televisioelokuvassa kahdeksanvuotiasta Audreyta. Hyland esiintyi myös Broadway-musikaalissa Grey Gardens sekä ravintolaketju Olive Gardenin tv-mainoksessa.

Hyland on myöhemmin esiintynyt tv-sarjoissa kuten Kova laki: Erikoisyksikkö ja Lipstick Jungle. Hylandin tunnetuin rooli on Haley Dunphy palkitussa komediasarjassa Moderni perhe, jota hän on esittänyt vuodesta 2009 lähtien. Hänellä oli päärooli Disney Channel-kanavan elokuvassa Nörtti Uljas vuonna 2011. Hyland on lisäksi esiintynyt elokuvissa kuten Scary Movie 5 ja Vampire Academy.

Vuonna 2012 Hyland osallistui Nintendon mainoskampanjaan.

Yksityiselämä 
Hyland seurusteli näyttelijä Matt Prokopin kanssa vuosina 2010–2014. Syyskuussa 2014 oikeus määräsi Prokopille väliaikaisen lähestymiskiellon Hylandin kerrottua kokeneensa uhkailua ja häirintää. 

Hylandilla diagnosoitiin lapsena munuaisten vajaatoiminta. Vuonna 2012 hän sai munuaissiirrännäisen, luovuttajana toimi hänen isänsä. Hylandin keho alkoi kuitenkin hylkiä siirrännäistä, ja vuonna 2017 hän sai uuden siirrännäisen pikkuveljeltään. Hyland on kertonut joutuneensa elämänsä aikana 16 leikkaukseen sairautensa takia, ja harkinneensa jopa itsemurhaa ensimmäisen siirrännäisen petettyä.

Filmografia

Palkinnot

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kai Helenius (diplomaatti)

Kai Helmer Helenius (s. 1931) on suomalainen diplomaatti ja suurlähettiläs. Hän on koulutukseltaan diplomi-insinööri, ja toimi suurlähettiläänä Jeddassa, Saudi-Arabiassa  ja Abu Dhabissa, Yhdistyneessä arabiemiirikunnissa vuosina 1977–1982. Vuosina 1983–1986 hän oli ulkoasiainministeriön neuvotteleva virkamies, 1987–1990 kehitysyhteistyön alivaltiosihteeri ja jälleen suurlähettiläs Bonnissa, Saksassa 1990–1996.

Lähteet 

Suomen suurlähettiläät 
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Eurooppa-liigan kauden 2013–2014 lohkovaihe

Jalkapallon Eurooppa-liigan kauden 2013–2014 lohkovaiheen ottelut alkoivat 19. syyskuuta ja päättyivät 12. joulukuuta 2013.

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Lohko E

Lohko F

Lohko G

Lohko H

Lohko I

Lohko J

Lohko K

Lohko L

Lohkovaihe
Hunajaviini

Hunajaviini on käyttämällä valmistettava alkoholijuoma, jota tehdään hunajasta ja vedestä ja käytetään hiivalla. Valmis juoma pullotetaan ja varastoidaan 1–3 vuoden ajan ennen nauttimista. Hunajaviiniä on juotu Euroopassa yleisesti jo tuhansien vuosien ajan. Suomessa hunajaviiniä on vanhastaan kutsuttu simaksi. Nykyaikainen suomalainen sima tehdään kuitenkin yleensä muista sokereista kuin hunajasta, ja sitä käytetään vain muutama päivä. Myös sanaa metu on käytetty hunajaviinistä vanhassa kielessä.

Historia
Antiikin Kreetassa hunajaviiniä tehtiin jo kauan ennen viinin keksimistä. Viikinkiajan Skandinaviassa sima oli merkittävässä asemassa, ja sillä oli osansa myös jumaltarustossa. Legendan mukaan sima oli viisasten juoma, jonka kääpiöt Fjalar ja Galar tekivät hunajasta ja jumala Kvasirin verestä. Viikingit ajattelivat siman olevan voimajuoma, joka antoi heille taistelutahtoa. Sima pysyi Pohjois-Euroopassa suosituimpana alkoholijuomana, kunnes viinin maahantuonti alkoi vähitellen syrjäyttää sen.

Vanhoissa anglosaksisissa teksteissä, kuten Beowulfissa, ja vanhoissa kymriläisissä teksteissä, kuten Mabinogionissa, on useita mainintoja simasta. Kelttiläisten kansojen sanotaan valmistaneen simaa hunajasta ja pähkinäpuun mahlasta. Erityisesti Walesissä simalla on satojen vuosien mittaiset perinteet. Nykyään simapanimoita on Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa useita. Englannin kuningatar Elisabet I:n sanotaan rakastaneen simaa.

Etiopian kansallisjuoma on t'ej, tavallisesti kotitekoinen makea hunajaviini, jota on valmistettu ainakin 300-luvulta lähtien. Siinä on katkera sivumaku, joka on peräisin paatsaman sukuisesta gesho-nimisestä kasvista, jonka jauhettuja lehtiä ja kuorenpalasia lisätään juomaan. Tämän lisäksi on olemassa berz, jonka käymisaika on lyhyempi kuin t'ejn ja joka on siten makeampaa ja vähemmän alkoholipitoista. T'ejiä juodaan tyypillisesti berelestä, joka on pyöreän vaasin muotoinen astia.

Sima on tunnettu myös useissa muissa kulttuureissa, kuten antiikin Roomassa, Egyptissä, Assyriassa, inkoilla ja asteekeilla, ja sitä käytettiin näissä kulttuureissa sekä juhlatilaisuuksissa että uskonnollisena juomana. Lisäksi simaa juodaan jonkin verran Ranskassa, Irlannissa, Unkarissa, Saksassa ja Australiassa. Puolassa se tunnetaan nimellä miód pitny, ja se on varsinkin talviaikaan suosittu juoma, joka tarjotaan lämmitettynä ja inkiväärin ja kanelin kera.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alkoholijuomat
Hunaja
Niko Saarinen

Niko Juhani Saarinen (s. 5. lokakuuta 1986 Uusikaupunki) on suomalainen televisiopersoona. Hän tuli tunnetuksi osallistuessaan Suomen Big Brotheriin vuonna 2008. Saarinen vietti talossa 47 päivää, minkä jälkeen hänet poistettiin väkivaltaisen käytöksen vuoksi. Big Brotherin jälkeen Saarinen on juontanut chat-ohjelmia ja esiintynyt lukuisissa tositelevisio-ohjelmissa. Vuonna 2009 hänen kodissaan oli kolmen viikon ajan kamerat, jotka kuvasivat häntä ympäri vuorokauden, ja hänen elämäänsä sai seurata Hymy-lehden verkkosivuilta. Saarinen juontaa NRJ Aamua Radio NRJ:llä.

Saarinen on avoimesti homoseksuaali. Hän oli mukana Mr. Gay Finland -finaalissa vuonna 2012.

Toukokuussa 2016 Saarinen aloitti YouTube-kanavansa. Helmikuussa 2018 kanavalla oli yli 59 tuhatta tilaajaa ja näyttökertoja yli 5 miljoonaa. Kesäkuusta 2019 lähtien Saarisen on pitänyt Metropoli.netin julkaisemaa Nikotellen-podcastia.

Televisioesiintymiset 
Saarinen palasi Big Brother -taloon vuonna 2010, mutta vietti siellä sala-asukkaana vain neljä vuorokautta. Kesällä 2012 Saarinen sai oman Nikon Grilli -chat-ohjelman, jota esitettiin MTV3:n iltapäivissä. Syksyllä 2013 hän osallistui jo kolmannen kerran Big Brotheriin liittyessään mukaan Julkkis Big Brotheriin kauden puolessa välissä. Vuonna 2013 Saarinen oli mukana myös Kukkaron herraksi- ja Viidakon tähtöset -sarjoissa sekä Liv-kanavan ohjelmassa Kaksi julkkista ja yhdet häät. Viidakon tähtösten myötä Saarinen sai paljon mediahuomiota ja hänen kommenttinsa sotaveteraaneista nousivat otsikoihin. Saarinen on ollut näkyvästi mukana myös INEZ-kanavan lähetyksissä.

Vuonna 2020 Saarinen osallistui Nelosen Farmi Suomi -ohjelman ensimmäiselle kaudelle. Viimeisin esiintyminen on ollut vuonna 2021 esitetyn Selviytyjät Suomi -ohjelman viidennellä kaudella eli Selviytyjät Pohjolassa, joka kuvattiin kesällä 2020 koronarajoitusten takia Haaparannan saaristossa.

Kesäkuussa 2021 uutisoitiin, että Onnenpyörä ohjelma alkaa uudelleen syksyllä 2021. Niko Saarinen tulee juontamaan ohjelman julkkisversiota yhdessä Cristal Snowin kanssa.

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Nikojuhanisaarinen-blogi
 

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Big Brother Suomi
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Kenttäjohtaja

Kenttäjohtaja on Suomessa eri viranomaisissa oleva virka-asema, johon määrätty henkilö toimii työvuoronsa aikana tietyn yksikön tai toimialueen operatiivisen kenttätoiminnan johtajana. Kenttäjohtajia on muun muassa poliisissa ja ensihoidossa.

Poliisin kenttäjohtaja 
Kenttäjohtaja on poliisimies, joka on määrätty paikallispoliisin toimintayksikön kenttäjohtajaksi. Hän vastaa toimialueensa kenttätoiminnan operatiivisesta johtamisesta yleisjohtajan alaisuudessa. Kenttäjohtaja on toimialueella työvuorossa olevan muun kuin päällystöön kuuluvan paikallispoliisin henkilöstön ja samaa tehtävää suorittavan muun poliisimiehen esimies, jollei johtosuhteista määrätä toisella tavalla. Kenttäjohtaja on työnjohtaja, joka vastaa yhdessä partionjohtajan kanssa poliisille kuuluvan tehtävän suorittamisesta.

Ensihoidon kenttäjohtaja
Sosiaali- ja terveysministeriön asetus ensihoitopalvelusta määrittää: 
Ensihoitopalvelun kenttäjohtajan tehtävänä on:

 hoitotason ensihoitajana osallistua ensihoitotehtävien hoitamiseen;
 usean yksikön ja moniviranomaistilanteissa määrätä toiminta-alueensa ensihoitopalvelun yksiköiden ja alueellaan olevien muiden ambulanssien käytöstä ensihoitopalvelun tehtävissä;
 tukea hätäkeskusta tilanteissa, joissa sairaanhoitopiirin ja Hätäkeskuslaitoksen välillä ennalta sovituista päivittäistoiminnan ohjeistuksista joudutaan poikkeamaan, kuten tilanteissa, joissa ensihoitopalvelujen kysyntä ylittää käytettävissä olevat voimavarat.

Ensihoitopalvelun kenttäjohtajan on oltava ensihoitaja AMK taikka terveydenhuollon ammattihenkilöistä annetussa laissa tarkoitettu laillistettu sairaanhoitaja, joka on suorittanut hoitotason ensihoitoon suuntaavan vähintään 30 opintopisteen laajuisen opintokokonaisuuden yhteistyössä sellaisen ammattikorkeakoulun kanssa, jossa on opetus- ja kulttuuriministeriön päätöksen mukaisesti ensihoidon koulutusohjelma. Lisäksi kenttäjohtajalla on oltava riittävä ensihoidon hallinnollinen ja operatiivinen osaaminen ja tehtävän edellyttämä kokemus.

Katso myös 
 Ylikonstaapeli

Lähteet 

Suomen poliisitoimi
Liisa Äärynen

Liisa Marjatta Äärynen (s. 1946 Jurva) on kuvanveistäjä ja Ilmajoki-lehden pitkäaikainen vetäjä. Hän toimi Ilmajoki-lehden päätoimittaja vuosina 1974-2015   ja on toiminut lehteä julkaisevan Ilmajoki-lehti Oy:n hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2016.

Äärynen on opiskellut kuvanveistoa Terho Sakin ja Kari Ovaskan johdolla sekä kuvataidetta yleisemmin muun muassa Oiva Polarin yksityisoppilaana. Hän on osallistunut näyttelyihin Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1970 alkaen. Vuonna 2004 hän voitti valtakunnallisen reliefikilpailun. 

Liisa Äärynen tekee figuratiivisia pronssiveistoksia ja näköismuotokuvia, kuten reliefejä Seinäjoen Tangomarkkinoiden tangokuninkaista ja -kuningattarista. Hänen töissään hahmot ovat usein mittasuhteiltaan venytettyjä ja hoikkia ja veistosten tilanteet humoristisia ja liioiteltuja.

Äärynen on toiminut jokakesäisen, kuvataidetta kaikkialta Suomesta esittelevän Art Ilmajoki –näyttelyn johdossa sen perustamisesta 1979 lähtien. Hän toimi Seinäjoen Taiteilijaseuran sihteerinä 2004–2011 ja on sen johtokunnan jäsen. Hän oli perustamassa Ilmajoen kulttuuriyhdistys Kytöä ja on sen hallituksen jäsen. Äärynen on opettanut kuvanveistoa Ilmajoki-opistossa ja Etelä-Pohjanmaan Opistossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Me, Seinäjoen Taiteilijaseuran 40-vuotisjuhlajulkaisu, Seinäjoki 2000. ISBN 978-952-91-2489-3
 Liisa Äärysen verkkosivusto

Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Warren Barguil

Warren Barguil (s. 28. lokakuuta 1991 Hennebont, Bretagne) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Argos-Shimano-tallissa 2013, ja edusti joukkuetta, nimeltään sittemmin Team Sunweb, vuoteen 2017. Kaudesta 2018 alkaen hän on ajanut Fortuneo-Samsic / Arkéa-Samsic -tallissa.

Barguil voitti Tour de l'Avenir -etappikilpailun 2012. Espanjan ympäriajossa 2013 hän voitti Castelldefelsiin päättyneen 13. etapin karattuaan kärkiryhmästä noin kilometri ennen maalia. Hän voitti myös Aramón Formigaliin päättyneen 16. etapin kukistettuaan loppukirissä Rigoberto Uranin. Ranskan ympäriajossa 2017 hän voitti Foix'han päättyneen, Ranskan kansallispäivänä ajetun 13. etapin oltuaan irtiottoryhmän paras ennen Nairo Quintanaa ja Alberto Contadoria. Hän voitti myös Izoardin nousuun päättyneen 18. etapin 20 sekunnin erolla Darwin Atapumaan. Hän voitti myös mäkikirikilpailun. Hän voitti maantieajon Ranskan-mestaruuden 2019.

Saavutuksia 

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, ProCyclingStats
2011
Tour de l'Avenir, 8. etapin voitto
2012
Tour des Pays de Savoie, 2. etapin voitto
Tour de l'Avenir, kokonais-, piste- ja mäkikirikilpailun sekä 4. etapin voitto
2013
Espanjan ympäriajo, 13. ja 16. etapin voitto
2014
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
2015
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s, nuorten kilpailussa kolmas
2016
Liège–Bastogne–Liège, kuudes
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
2017
La Flèche Wallonne, kuudes
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, mäkikirikilpailun sekä 13. ja 18. etapin voitto, 9. etapilla toinen, yritteliäimmän ajajan palkinto
2018
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, mäkikirikilpailussa toinen
2019
Maantieajon Ranskan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
Arctic Race of Norway, kokonaiskilpailussa toinen
2020
Royal Bernard Drome Classic, toinen
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s
La Flèche Wallonne, neljäs
2021
La Flèche Wallonne, viides
Tour du Limousin, kokonaiskilpailun voitto
Grand Prix de Wallonie, toinen
2022
Tirreno–Adriatico, 5. etapin voitto
Gran Premio Miguel Indurain, voitto
Brabantse Pijl, kolmas

Lähteet 

Ranskalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Rajamäen lukio

Nurmijärven lukio, Rajamäen toimipiste on Nurmijärven kunnassa sijaitseva toisen asteen oppilaitos, joka toimii Rajamäen yläasteen yhteydessä. Koulu on perustettu vuonna 1960 Rajamäen yhteiskouluna.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lukion sivusto

Suomen lukiot
Nurmijärven oppilaitokset
Rajamäki
Aune Alaja

Aune Elina Alaja (o. s. Torikka; 14. helmikuuta 1915 Parikkala – 4. elokuuta 1991) oli suomalainen uskonnonopettaja ja kirjailija.

Aune Alajan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Topias Torikka ja Amanda Elvira Haapaniemi. Hän oli naimisissa vuodesta 1937 Mikkelin hiippakunnan piispan Osmo Alajan kanssa.

Teoksia 
 Olemme löytäneet toisemme : kertomus. Kuva ja sana, Helsinki 1948
 Älä pelkää!. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1955
 Odotusten aamu : runoja. 1989
 Myös isämme uskoivat ennen ; kirj. Aune ja Osmo Alaja. O. Alaja, Tampere 1991

Lähteet 
 
 Kuka kukin on 1978 : Osmo Alajan tiedot
 Kirjasampo.fi : Aune Alaja
 Suomen teologit 1999, s. 923. Suomen kirkon pappisliitto, Helsinki 1999.

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Vehoniemen näkötorni

Vehoniemen näkötorni on vuonna 1927 valmistunut näkötorni Kangasalan kaupungissa sijaitsevalla Vehoniemenharjulla.

Vehoniemen näkötorni on puurakenteinen, ja se sijaitsee Vehoniemenharjulla puistomaisen metsän keskellä Roineen ja Villikanlahden välisellä kapealla kannaksella. Punaiseksi maalattu torni on poikkileikkaukseltaan nelikulmainen ja ylöspäin kapeneva. Tornin huipulla on levennetty näköalatasanteena toimiva katettu avoterassi.

Ensimmäisen näkötornin Vehoniemenharjulle rakennutti 1892 kanslianeuvos A. W. Liljenstrand. Se korvattiin 1927 kunnan rakennuttamalla tornilla. Samoihin aikoihin harjulle rakennettiin myös hotelli- ja ravintolarakennukset. Näkötornia hoitivat vaihtelevasti silloiset kiinteistön omistajat ja ravintoloitsijat.

Tornin juurella toimi ravintola vuoteen 1980 saakka. Sen jälkeen paikalle rakennettiin Vehoniemen automuseo, ja samalla näkötorni remontoitiin vuonna 1982. Torni siirtyi 1995 valtiolle Metsähallituksen valvontaan.

Vehoniemen näkötorni on yhdessä Haralanharjun, Keisarinharjun ja Kirkkoharjun näkötornien kanssa osa Kangasalan näkötornit -nimen saanutta valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kangasalan näkötornit
Pirkanmaan nähtävyydet
Vehoniemi
Kaivanto
2127 Tanya

2127 Tanya on ukrainalaisen tähtitieteilijän Ljudmila Tšernyhnin 29. toukokuuta 1971 löytämä asteroidi. Se on nimetty Tanja Savitševan mukaan, jonka Leningradin piirityksen aikana tekemät päiväkirjamerkinnät kertovat sodan kauhuista. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1971 KB1. Asteroidi kiertää Aurinkoa asteroidien päävyöhykkeellä Marsin ja Jupiterin välissä.  Asteroidin läpimitta on 39,28 kilometriä ja kiertoaika 5,76 vuotta.

Lähteet 
 2127 Tanya at the Asteroids - Dynamic Site
 2127 Tanya Orbit Simulation

 2127 Tanya JPL Small-Body Database Browserissa 
Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center 
Numbered minor planets 

Päävyöhykkeen asteroidit
Etelä-Korean moottoritieverkko

Luettelon värien merkitys:

Kaksi- ja kolminumeroiset moottoritiet

Soulin metropolialueen moottoritiet

Kehämoottoritiet

Lähteet 

http://www.wegenwiki.nl

http://motorways-exitlists.com

http://www.ex.co.kr

Moottoritiet
Etelä-Korean liikenne
Moottoriteistä
Alec

Alec on miehen etunimi, lyhentymä kreikkalaisperäisestä nimestä Alexander, joka merkitsee suojelijaa. Suomessa nimi Alec on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 320 miehelle. Alecin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 11. syyskuuta, joka on myös Alexanderin tai suomen­kielisen kalenterin mukaan Aleksanterin nimi­päivä.

Tunnettuja Alec-nimisiä 

 Alec Aalto (1942–2018), suomalainen diplomaatti
 Alec Baldwin (s. 1958), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Alec Bedser (1918–2010), englantilainen kriketinpelaaja
 Alec Benjamin (s. 1994), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
 Alec Connell (1902–1958), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
 Alec Douglas-Home (1903–1955), Ison-Britannian pääministeri 1963–1964
 Alec B. Francis (1867–1934), englantilainen näyttelijä
 Alec Guinness (1914–2000), brittiläinen näyttelijä
 Alec Issigonis (1906–1988), kreikkalais-brittiläinen autosuunnittelija
 Alec Jeffreys (s. 1950), brittiläinen perinnöllisyystieteen professori
 Alec Martinez (s. 1987), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Alec McCowen (1925–2017)), brittiläinen näyttelijä
 Alec Regula (s. 2000), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Alec Rowley (1892–1958), brittiläinen säveltäjä
 Alec Smith, alk. Alexander Leinonen (1846–1902), amerikansuomalainen sanomalehtimies ja kartanpiirtäjä
 Alec John Such (1951–2022), yhdysvaltalainen basisti

Kuvitteellisia Alec-nimisiä 

 Alec Lightwood, Cassandra Claren fantasiakirjasarjassa Varjojen kaupungit
 Alec Trevelyan, James Bond -elokuvassa 007 ja kultainen silmä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Saksan 9. panssaridivisioona

9. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimienn panssariyhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen 
Wehrkreis XVII perusti 4. kevyen divisioonan Wienissä 1. huhtikuuta 1938.

Historia 
Maaliskuussa 1939 divisioona osallistui Tsekkoslovakian miehitykseen marssimalla yli rajan.
Puolan sotaretkeä varten divisioona liitettiin 14. armeijan XVIII armeijakuntaan. Joulukuussa yhtymä oli Aschaffenburgissa ylijohdon reservinä. Sodassa saatujen kokemusten perusteella panssarijoukkoja laajennettiin, jolloin divisioona laajennettiin 3. tammikuuta 1940 9. panssaridivisioonaksi.

Komentajat 
4. kevyt divisioona
 kenraalimajuri Alfred Ritter von Hubicki 10. marraskuuta 1938 - uudelleen nimeämiseen
9. panssaridivisioona
 kenraaliluutnantti Alfred Ritter von Hubicki perustamisesta - 14. huhtikuuta 1942
 kenraaliluutnantti Johannes Baessler 15. huhtikuuta - 26. heinäkuuta 1942
 kenraalimajuri Heinrich-Herman von Hülsen 27. heinäkuuta - 3. elokuuta 1942
 kenraaliluutnantti Walter Scheller 4. elokuuta 1942 - 21. heinäkuuta 1943
 kenraaliluutnantti Erwin Jollasse 22. heinäkuuta - 20. lokakuuta 1943
 kenraalimajuri Johannes Schulz 20. lokakuuta - 27. marraskuuta 1943 (kaatunut)
 eversti Max Sperling 27.-28. marraskuuta 1943
 kenraaliluutnantti Erwin Jollasse 28. marraskuuta 1943 - 10. elokuuta 1944
 eversti Max Sperling 10. elokuuta - 2. syyskuuta 1944
 kenraalimajuri Gerhard Müller 3.-16. syyskuuta 1944
 kenraaliluutnantti Harald Freiherr von Elverfeldt 16. syyskuuta - 28. joulukuuta 1944
 kenraalimajuri Friedrich Wilhelm von Mellenthin 28. joulukuuta 1944 - helmikuu 1945
 kenraaliluutnantti Harald Freiherr von Elverfeldt helmikuu - 6. maaliskuuta 1945 (kaatunut)
 eversti Helmut Zollenkopf 6. maaliskuuta 1945 - antautumiseen

Lähteet

Viitteet

09
Eero Sallinen

Eero Sallinen (1919–1973) oli suomalainen lasinpuhaltaja, -hioja, -suunnittelija ja monipuolinen lasitaiteilija.

Sallinen työskenteli muun muassa Ruotsissa Gustavsbergin posliinitehtaalla, useampaan otteeseen Riihimäen Lasin palveluksessa ja Oy Kumelan taiteilijana Riihimäen Lasin jälkeen vuosina 1956–1968. Hän voitti Riihimäen lasin järjestämän muotoilukilpailun vuonna 1949 Uno Dahlbergin kanssa käyttölasisarjan yhteisellä ehdotuksella. Hänet tunnetaan etenkin maljakoista ja hopeakuvioinneista lasiesineissään.

Lähteet

Suomalaiset lasitaiteilijat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Raili Kiviranta

Raili Helena Kiviranta (ent. Moilanen) on suomalainen tietokirjailija sekä työyhteisöjen ja työurien pidentämisen tutkija ja kouluttaja. Hän on väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi 2001 Jyväskylän yliopistossa, jossa hänellä on dosentuuri.

Vuonna 2008 Raili Moilanen sai Työsuojelurahaston 16 000 euron stipendin työssä jaksamiseen liittyvään tutkimustyöhön.

Tuotanto
 Koulutuksesta kehitykseen: johtamiskoulutuksen kehittäminen Action Learning -prosessina. 1990.
 A learning organization: Machine or human. Väitös, Jyväskylän yliopisto, 2001.
 Oppivan organisaation mahdollisuudet. Tammi, 2001.
 Diagnosing learning organizations. 2001.
 Kestävä johtaminen: ikä- ja työkykyjohtamisen haasteet. 2003.
 Eri-ikäisten työntekijöiden johtaminen: näkökulmia ikäjohtamiseen. Jyväskylän yliopisto, 2005.
 Hiljainen tieto näkyväksi. Markku Tasalan ja Sanna Virtainlahden kanssa, Keskinäinen eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen 2005.
 Onnistu eri-ikäisten johtamisessa. Sanoma Pro, 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivu
 Raili Kivirannan CV

Suomalaiset tietokirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset kauppatieteilijät
Jere Vikström

Jere Ilari Vikström (s. 17. joulukuuta 1993) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa.

Ura 
Sotkamon Jymyä edustanut Vikström pelasi kaudella 2012 lainalla Hyvinkään Tahkossa yhdeksän ottelua. Hän tuli seuraan paikkaamaan Hyvinkään joukkoampumisen seurauksena syntynyttä pelaajapulaa. Vuonna 2015 hän pelasi Kiteellä ja seuraavana vuonna Oulussa. Vikström palasi Jymyyn, jossa hän pelasi kauden 2019 loppuun. Hän teki Hyvinkään Tahkon kanssa kahden vuoden sopimuksen kausille 2020 ja 2021. Elokuussa 2021 Vikström teki Tahkon kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.

Saavutukset

Pelaajana 
 4 SM-kultaa: 2011, 2012, 2013, 2014
 2 SM-hopeaa: 2017, 2019
 1 SM-pronssi: 2010
 4 Itä–Länsi-ottelua: 2016, 2017, 2021, 2022
 Superpesiksen etenijäkuningas (1): 2017
 Nuorten Superpesiksen vuoden pelaaja: 2014

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Hyvinkään Tahkon pelaajat
Michael van Gerwen

Michael van Gerwen (s. 25. huhtikuuta 1989 Boxtel) on alankomaalainen dartsinpelaaja. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista dartsinpelaajista. Van Gerwen on voittanut PDC-liiton maailmanmestaruuden vuosina 2014, 2017 ja 2019, ja hän piti hallussaan maailmanranking-listan ykkössijaa vuodesta 2014 vuoteen 2021, voittaen kaikkiaan 140 PDC-turnausta tuona ajanjaksona. 

Van Gerwen tuli 24-vuotiaana kaikkien aikojen nuorimmaksi maailmanmestariksi. Lisäksi hän on nuorin arvostetun World Masters -turnauksen voitollaan vuonna 2006, sekä nuorin yhdeksän tikan pelin televisioidussa turnauksessa heittänyt pelaaja. Molemmat saavutukset hän suoritti ennen 18-vuotissyntymäpäiväänsä. 

Van Gerwen on 84 voitollaan saavuttanut eniten PDC Pro Tour -turnausvoittoja. Major-turnauksia van Gerwen on voittanut kaikkiaan 43. Vuonna 2019 hän saavutti ensimmäisenä pelaajana voiton kaikista mahdollisista PDC:n major-turnausnimikkeistä voittamalla Champions League of Dartsin finaalissa Peter Wrightin. Van Gerwen on myös tähän mennessä ainoa suoritukseen yltänyt pelaaja.

Van Gerwen pitää hallussaan kaikkien aikojen korkeinta kolmen tikan keskiarvoa televisioidussa turnauksessa, vuoden 2016 Premier League -ottelusta Michael Smithiä vastaan, jossa van Gerwen heitti keskiarvolla 123,4.

Van Gerwenin sisääntulokappale on The White Stripesin ”Seven Nation Army”.

Lähteet 

Alankomaalaiset dartsinpelaajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Astronomer Royal

Astronomer Royal (Kuninkaallinen tähtitieteilijä) on korkea virka Yhdistyneen kuningas­kunnan hovissa. Nykyisin virkoja on kaksi. Korkeampi niistä on 22. kesäkuuta 1675 perustettu Astronomer Royalin virka, toinen on vuonna 1834 perustettu Skotlannissa toimivan kuninkaallisen tähti­tieteilijän virka ().

Kaarle II, joka vuonna 1675 perusti Green­wichin kunin­kaallisen observa­torion, nimitti samalla ensimmäiseksi kunin­kaalliseksi tähti­tieteilijäksi John Flamsteedin. Hänen oli ”mitä huolelli­simmin ja ahke­rimmin oikaistava taivaiden liikkeestä ja kiintotähtien sijainnista laaditut taulukot, jotta voitaisiin määrittää suuresti kaivatut paikkojen pituus­piirit meren­kulun taidon täydel­lis­tä­miseksi”.

Vuoteen 1972 saakka Astrononer Royal oli samalla Green­wichin kunin­kaallisen observa­torion johtaja. Sen jälkeen kun tehtävät erotettiin toisistaan, Astronomer Royal on ollut lähinnä kunniatehtävä, johon ei liity muita erityisiä velvollisuuksia kuin neuvoa hallitsijaa tähti­tieteelli­sissä ja siihen läheisesti liittyvissä tieteelli­sissä kysymyksissä. Astronomer Royal saa vuosittain 100 punnan stipendin ja on kunin­kaallisen hovin jäsen Lord Chamberlainin alaisuudessa. Virka on erittäin arvostettu.

Vuonna 1792 perustettiin myös Irlannissa toimivan kunin­kaallisen tähti­tieteilijän virka (), mutta se lakkautettiin Irlannin itsenäistyessä vuonna 1921.

Viran haltijat 

Kuninkaallisina tähtitieteilijöinä (Astronomer Royal) ovat toimineet seuraavat henkilöt:

 1675–1719  John Flamsteed
 1720–1742  Edmond Halley
 1742–1762  James Bradley
 1762–1764  Nathaniel Bliss
 1765–1811  Nevil Maskelyne
 1811–1835  John Pond
 1835–1881  Sir George Biddell Airy
 1881–1910  Sir William Christie
 1910–1933  Sir Frank Dyson
 1933–1955  Sir Harold Spencer Jones
 1956–1971  Sir Richard van Reit Woolley
 1972–1982  Sir Martin Ryle
 1982–1990  Sir Francis Graham-Smith
 1991–1995  Sir Arnold Wolfendale
 1995– Martin Rees

Kuninkaalliset tähtitieteilijät Skotlannissa 

Kuninkaallisina tähtitieteijöinä Skotlannissa (Astronomer Royal for Scotland) ovat toimineet seuraavat henkilöt:

 1834–1844 Thomas Henderson
 1846–1888 Charles Piazzi Smyth
 1889–1905 Ralph Copeland
 1905–1910 Sir Frank Watson Dyson
 1910–1937 Ralph Allen Sampson
 1938–1955 William Michael Herbert Greaves
 1957–1975 Hermann Brück
 1975–1980 Vincent Cartledge Reddish
 1980–1990 Malcolm Longair
 1991–1995 virka avoinna
 1995– John Campbell Brown

Kuninkaalliset tähtitieteilijät Irlannissa 

Kuninkaallisina tähtitieteijöinä Irlannissa (Astronomer Royal for Ireland) ovat toimineet seuraavat henkilöt:

 1792–1827 John Brinkley
 1827–1865 Sir William Rowan Hamilton
 1865–1874 Franz Friedrich Ernst Brünnow
 1874–1892 Sir Robert Stawell Ball
 1892–1897 Arthur Alcock Rambaut
 1897–1906 Charles Jasper Joly
 1906–1912 Sir Edmund Taylor Whittaker
 1912–1921 Henry Crozier Keating Plummer

Lähteet

Viitteet 

Brittiläiset tähtitieteilijät
Virkanimikkeet
Work Bitch

Work Bitch on yhdysvaltalaisen pop-laulaja Britney Spearsin kappale ja kahdeksannen studioalbumin Britney Jeanin ensimmäinen single. Kappaleen ovat kirjoittaneet William Adams, Britney Spears, Otto Jettman, Sebastian Ingrosso, Anthony Preston ja Ruth-Anne Cunningham. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2013.

Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Ben More ja se julkaistiin 1. lokakuuta 2013. Se kuvattiin 7.-9. syyskuuta 2013 Malibussa, Kaliforniassa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen musiikkivideo

Vuoden 2013 kappaleet
Britney Spearsin kappaleet
Savander

Savander on tai on ollut seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Arto Savander (s. 1955), koripallovalmentaja
 B. F. Salonen (e. Savander, 1849–1881), opettaja ja oppikirjojen tekijä
 Carl Savander (1795–1862), kauppias ja yrittäjä, kauppaneuvos
 Carl W. Savander (1822–1895), kauppias ja virka- ja valtiopäivämies, Carl Savanderin poika
 Eve Savander (s. 1998), jääkiekkoilija
 Magnus Savander (s. 1936), yritysjohtaja ja varatuomari
 Marjaana Savander (s. 1938), kuvataiteilija
 Niklas Savander (s. 1962), yritysjohtaja
 Otto Sarvi (vuoteen 1906 Savander, 1864–1917), maanmittaushallituksen ylitirehtööri ja Oulun läänin kuvernööri
 Robert Salomon Savander (1833–1901), kenraalimajuri
Viitalankylä (Nurmo)

Viitalankylä on kylä Seinäjoella entisen Nurmon kunnan alueella. Seinäjoen aluejaossa Viitalankylä kuuluu Kuoraksen suuralueeseen, johon kuuluu myös Kouran ja Ylijoen kylät. 

Viitalankylä sijaitsee noin 13 kilometriä Seinäjoen keskustasta itään Alavudelle menevän tien varressa. Kylän alueella sijaitsee vanha koulu joka toimii nykyään kylätalona. Kylätalon omistaa Viitalankylän alueella toimiva Veneskosken kanssa yhteinen kyläyhdistys Veneskoski-Viitala -seura ry. Veneskoski sijaitsee kylästä kaksi kilometriä pohjoiseen ja Veneskosken taajama ulottuukin Viitalankylään asti. Viitalankylä kuuluu myös samaan postinumeroalueeseen Veneskosken kanssa joka on 60640 Isokoski.

Lähteet

Kuoras
Nurmon kylät
Viitala (Peräseinäjoki)

Viitala on kylä Seinäjoella entisessä Peräseinäjoen kunnassa. Seinäjoen aluejaossa kylä kuuluu Keski-Seinäjoen suuralueeseen. Kylä sijaitsee Peräseinäjoen keskustasta noin 5 kilometriä pohjoiseen Seinäjoelle menevän tien varressa. Osaa kylästä nimitetään Ala-Viitalaksi, jossa sijaitsee Alaviitalan ala-aste.

Viitalan kylän osa-alueita ovat vanhojen kantatilojen mukaan nimetyt Pappilanmäki, Flinkkilänmäki, Kanto, Annala ja Koivistonmäki. Seinäjokivarren kyläasutus Viitalan ja Kihniän kylissä kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Viitalan rivikylä alkaa etelässä heti Peräseinäjoen kirkonkylän pohjoispuolelta. Seinäjoen jokiuoman mutkia noudatteleva maantie kulkee kylän läpi, ja sen molemmin puolin talot ovat tiiviinä nauhana. Yhtenäisin talonäkymä sijoittuu kylän eteläosaan Pappilanmäkeen ja Koivistonmäkeen. Sen varrella sijaitsevat Pappilan päärakennus, rippikoulutupa, Peräseinäjoen ensimmäinen kansakoulu sekä 1800-luvun lopulla rakennetut Flinkkilän ja Keski-Flinkkilän päärakennukset.

Lähteet

Peräseinäjoen kylät
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Carolus Rex

Carolus Rex on power metal -yhtye Sabatonin seitsemäs studioalbumi. Nimikkokappale ”Carolus Rex” kertoo Ruotsin kuningas Kaarle XII:sta. Albumista on julkaistu sekä ruotsin- että englanninkielinen versio.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Joakim Brodén – laulu
 Rickard Sundén – kitara
 Oskar Montelius – kitara
 Pär Sundström – basso
 Daniel Mullback – rummut
 Daniel Mÿhr – kosketinsoitin

Muut tekijät 
 Jonas ”Karaoke” Mats Kjellgren – äänittäjä, masteroija
 Peter Tägtgren – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Jobert Mello – grafiikka
 Péter Sallai – grafiikka
 Tuija Palo – kansilehtisen kuvitus

Arvostelut 
 Inferno: 
 Imperiumi.net: 9–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Sabatonin albumit
Vuoden 2012 albumit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Podborovje

Podborovje () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Oblomna ja Lid -jokien välisellä kannaksella 105 kilometriä Boksitogorskista itään. Taajamassa on 700 ja kunnassa 1 100 asukasta (vuonna 2012).

Maantiede ja asutus
Podborovjen kunnan pinta-ala on 796,6 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin piirin Jefimovskin, Radogoštšin ja Zaborjen kuntiin sekä Vologdan alueen Babajevon ja Tšagodoštšan piireihin. Pinta-alasta 92,5 % on metsää ja 6,2 % maatalousmaata.

Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa. Siellä virtaavat Tšagodan sivujoet Lid ja Ustenka. Suurimmat järvet ovat Savkino, Bolšoje Šuhmerovskoje, Pesotšnoje ja Olenskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluu turve.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Vaskovon ja Turgošin taajamat sekä 15 kylää: Griškino, Ionino, Jakšino, Maksimovo, Marjino Selo, Nikolskoje, Ozero-Selo, Platanovo, Plutno, Potok, Šibalovo, Stehnovo, Vaskovo, Verhovje ja Zabelje. Podborovjen jälkeen toiseksi suurin asutuskekus on yli sadan asukkaan Vaskovon taajama.

Historia
Podborovjen taajama on saanut alkunsa vuonna 1902 perustetusta rautatieasemasta. Sen nimi perustuu asemaa ympäröineisiin mänty- ja kuusimetsiin. Neuvostoaikana Podborovjesta kehittyi paikallinen puunjalostuksen ja maatalouden keskus. Toisen maailmansodan aikana sen kautta kulki piiritettyyn Leningradiin johtanut Elämän tie.

Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Sominon ja Olješin välinen päällystetty maantie sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, josta haarautuu yhdysrata Kabožaan. Podborovjen aseman kautta kulkee kaukojunia sekä paikallisjunia Pietariin, Olhavaan, Babajevoon ja Hvoinajaan. Kunnasta on linja-autoyhteys Jefimovskiin ja Zaborjeen.

Talous perustuu puunhankintaan ja pienimuotoiseen puunjalostukseen. Tärkeitä työnantajia ovat myös erilaiset palvelut. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät.

Keskustaajaman palveluihin kuuluvat peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, yleinen sauna, posti, kahvila ja joukko kauppoja. Eräitä palveluja on myös muissa asutuskeskuksissa. Podborovjessa on vuonna 1995 rakennettu ortodoksinen kirkko.

Nähtävyydet ja matkailu
Nähtävyyksiä ovat Potokin kylän kirkko ja toisen maailmansodan muistomerkit. Matkailijoita houkuttelevat seudun luonto sekä kalastus- ja metsästysmahdollisuudet. Turgošissa toimii lasten kesäleiri. Seudulla on pietarilaisten, tihvinäläisten, boksitogorskilaisten ja pikaljovolaisten kesäasuntoja.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Podborovjen kunta Boksitogorskin piirin sivustolla 
 Podborovje Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa 

Boksitogorskin piirin kunnat
Mitannin indoarjalainen superstraattikieli

Mitannin indoarjalainen superstraattikieli on muinaisessa Mitannin valtakunnassa puhuttu kieli, joka uusimpien tietojen mukaan kuuluu indoeurooppalaisten kielten indoiranilaiseen ryhmään. Nimeä "arjalainen mitanni" käytetään sekaannusten välttämiseksi, sillä Mitannin pää- ja viralliset kielet olivat mitannin kieli ja hurrilaisten kieli.

Heettiläisten kuninkaan Suppiluliuma I:n ja Mitannin kuninkaan Mativatsan välisessä sopimuksessa noin vuodelta 1380 eaa. mainitaan jumalien nimiä, jotka ovat selvästi indoarjalaisia, kuten Mithra, Varuna, Indra ja Nasatja (Ashvinou). Kikkulin tekstissä, jossa puhutaan hevosten hoidosta, mainitaan sanat aika (sanskritiksi: eka, yksi), tera (sanskritiksi: tri, kolme), panza (pancha, viisi), satta (sapta, seitsemän), na (nava, yhdeksän) ja vartana (vartana, ympyrä). Numeraali aika (yksi) on erityisen tärkeä indikaattori siitä, että Mitannin arjalainen kieli oli lähempänä indoarjalaisia kieliä kuin muita indoiranilaisia kieliä.

Kirjallisuutta
 Mallory J.P. «Kuro-Araxes Culture», Encyclopedia of Indo-European Culture. Fitzroy Dearborn, 1997.
 Thieme P. The 'Aryan Gods' of the Mitanni Treaties // Journal of the American Oriental Society 80, s. 301–317 (1960)

Indoiranilaiset kielet
Aasian kuolleet kielet
Mobira Cityman 900

Mobira Cityman 900 oli Nokia-Mobiran valmistama vuonna 1987 julkaistu NMT 900 verkossa toiminut matkapuhelin.

Puhelin tuli kansainvälisesti tunnetuksi kun Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov käytti sitä soittaessaan Moskovaan lokakuussa 1989 Suomen vierailunsa aikana pidetyn lehdistötilaisuuden yhteydessä. Puhelinmalli sai tästä lempinimen Gorba.

Puhelinmallin suunnittelivat Matti Makkonen ja Jorma Pitkonen.

Ominaisuudet 
 Paino 760 grammaa
 Ulkomitat 183 × 43 × 79 mm
 8-numeroinen nestekidenäyttö ja 20 valaistua näppäintä
 99 + 2 puhelinnumeron muisti, puhelinnumeron pikavalinta
 Lähetinteho 1 W
 Nikkeli-kadmium -akku UL61, 9.6 V, 1 000 mAh, varausaika 4 tuntia
 Käyttöaika 14 tuntia, puheaika 50 minuuttia yhdellä latauksella
 Autoasennussarja lisävarusteena
 Handsfree-toiminto autokäytössä
 Värivaihtoehdot musta, harmaa, koboltinsininen
 Hinta 24 000 markkaa (vuoden 2018 rahassa rahanarvokertoimella korjattuna yli 7 400 euroa)

Lähteet 
 Nokia Museum : Mobira Cityman 900 
 ELIAS verkkonäyttely : Elektroniikkaa Salosta, Mobira Cityman 900

Viitteet

Nokian matkapuhelimet
Vuoden 1987 matkapuhelimet
Mobiran matkapuhelimet
Mobira Talkman

Mobira Talkman on Mobiran valmistama vuonna 1984 julkaistu NMT 450 verkossa toiminut autoradiopuhelin jota voitiin käyttää myös kannettavana matkapuhelimena.

Ominaisuuksia 
 Paino kannettavana akkuineen 5 kg
 Käyttöaika latauksella 8 tuntia
 10 numeron nestekidenäyttö, valaistut näppäimet
 Lähetysteho 1.5–15 W
 Viimeksi valitun numeron korjaustoiminta
 51 puhelinnumeron pikamuisti 
 Hands free -toiminto autokäytössä

Lähteet 
 ELIAS verkkonäyttely : Elektroniikkaa Salosta, Mobira Talkman

Nokian matkapuhelimet
Vuoden 1984 matkapuhelimet
Mobiran matkapuhelimet
Raimo Eskola

Raimo Olavi Eskola (s. 14. toukokuuta 1949 Lempäälä) on suomalainen, 1970-luvulla kansallisesti menestynyt ja maaotteluissa kilpaillut seiväshyppääjä, joka nykyisin toimii valmentajana.

Lempäälän Kisaa ja Tampereen Pyrintöä edustanut Eskola saavutti seiväshypyssä SM-pronssia Kalevan kisoissa 1976. Vuonna 1975 hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi sekä vuosina 1972, 1973, 1977 ja 1980 kuudenneksi. Sisäradoilla hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1974 ja 1975. Ennätyksensä 525 cm Eskola hyppäsi Helsingissä elokuussa 1976. Hän sijoittui Katowicessa sisäratojen EM-kilpailuissa 1975 kahdenneksitoista tuloksella 520 cm. Eskola lopetti aktiiviuransa vuonna 1981.

Eskola valmentaa seiväshypyn arvokisaedustaja Jere Bergiusta.

Lähteet 
 
 
 

Suomalaiset seiväshyppääjät
Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Aktiivi-Instituutti

Aktiivi-Instituutti on kansanopistomuotoisena toimiva ammattiyhdistysliikkeeseen kuuluva koulutus- ja kehittämiskeskus Helsingissä. Sitä ylläpitää ja sen omistaa STTK-järjestöön kuuluvien toimihenkilöliittojen muodostama Toimihenkilöjärjestöjen Opintoliitto. Instituutti tarjoaa kursseja ammattiliittojen, työyhteisöjen, kansalaisjärjestöjen, yritysten sekä julkisen sektorin organisaatioiden palveluksessa oleville ihmisille.

Koulutus
Aktiivi-Instituutti tarjoaa koulutusta työmarkkinatutkintoon ja Työsuojelutyösuojelukonsultin tutkintoon. Kurssit antavat täydennyskoulutusta luottamusmiehille, työsuojeluvaltuutetuille ja muille henkilöstön edustajille muun muassa työelämän pelisäännöistä ja työhyvinvoinnista. Aiempien vuosikymmenien kuukausiakin kestäneiden koulutusten sijasta yksittäiset kurssijaksot ovat nyt vain alle viikon mittaisia.

Aktiivi-Instituutin toimitilat ovat Helsingin Mikonkadulla Aikatalossa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aktiivi-Instituutin kotisivut

Suomen kansanopistot
Ammattiyhdistysliike
Keski-Pohjanmaan kansanopisto

Keski-Pohjanmaan kansanopisto (aiemmin nimellä Keski-Pohjanmaan Opisto) on Kokkolan Kälviällä toimiva vuonna 1948 perustettu kansanopisto. Sen opetustoiminta on nyttemmin liitetty osaksi Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymän tarjontaa.

Keski-Pohjanmaan kansanopisto sijaitsee Kälviän kirkonkylän läheisyydessä Kälviänjoen kahdella puolella. Sen pihapiiriin kuuluvat opiskelija-asuntolat ja kurssihotelli.

Koulutus

Keski-Pohjanmaan kansanopisto järjestää kansanopistolinjojen ohella koulutusta ammatillisiin perustutkintoihin, ammatti- ja erikoisammattitutkintoihin, leirejä, lyhytkursseja sekä erilaista lisä- ja täydennyskoulutusta.

Nuorille opisto tarjoaa humanistisen ja kasvatusalan opintoina nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajan sekä audiovisuaalisen viestinnän (media-assistentti) perustutkintokoulusta. Opistossa on myös laulu- ja musiikkiteatterilinjat. Liikunta-alaa edustaa tanssilinja.

Aikuislinjojen aihepiireinä ovat muiden muassa aistiohjaus, coaching, logoterapia, elämäntaitovalmennus, vammaisliikunta, viittomakieli ja valokuvaus. Sosiaali- ja terveysalan opintojen aiheisiin kuuluvat akupunktio, Alexander-tekniikka, autismi- ja dementiatyö, vyöhyketerapia, koululääketiede, ensiapu, psykoterapia, lymfaterapia, reiki, shindo, Horstmann-tekniikka, neurolingvistinen ohjelmointi, perhepäivähoito ja seksuaalineuvonta.

Huuhaa-palkinto
Keski-Pohjanmaan kansanopisto sai Skepsis-yhdistyksen myöntämän Huuhaa-palkinnon vuonna 2016 "näennäistieteellisten kurssien sisällyttämisestä koulutusvalikoimaan". Skepsis suhtautuu kriittisesti näennäistieteellisten oppien kuten reikin, homeopatian ja kiinalaiseen hoitoperinteen rinnastamiseen tieteelliseen tietoon perustuvan lääketieteen kanssa.

Historiaa
Keski-Pohjanmaan Opisto käynnistyi Kälviällä 25. lokakuuta 1948. Vuoteen 1956 asti se toimi Simukkalan pappilassa, kunnes se muutti nykyiseen paikkaansa Alavainiolle. Vuonna 1973 ja 1981 valmistuivat kaksi asuntolaa. Opisto laajeni toiselle puolelle jokea valmistuneeseen Ylävainion Auditorioon 1989, jota laajennettiin 2008.

Ensimmäisellä vuosikurssilla 1948 aloitti 27 nuorta rehtoripariskunnan Antti ja Liisa Tuomi-Nikulan ohjauksessa. Vuodesta 1974 vuoteen 1993 opistoa johti ”Kälviän Grundtvigiksi” kutsuttu Rauno Malviniemi. 1970–1980-luvuilla opiston pitkillä linjoilla oli parhaimmillaan 160 opiskelijaa. Malviniemen jälkeen rehtoreina ovat toimineet Olli Laurila (1993–1997), Tarja Hovila (1997–2003) ja Mervi Huttula (2003–). Keski-Pohjanmaan Opisto liittyi Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymään 2002 ja nimeksi tuli Keski-Pohjanmaan kulttuuriopisto. Sittemmin nimi muuttui muotoon Keski-Pohjanmaan kansanopisto. 

Teatteri-ilmaisun ohjaajia alettiin kouluttaa 1993, kunnes koulutus siirtyi Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoululle 2000-luvun alkupuolella. Nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajien koulutus alkoi 1998 ja media-assistenttien 2002.

Lähteet

Aiheesta muualla
Keskipohjanmaan Opisto Kansanopistot.fi-sivustolla

Suomen kansanopistot
Kokkolan oppilaitokset
Kälviä
Pohjois-Savon opisto

Pohjois-Savon opisto on Kuopion keskustan eteläpuolella Hiltulanlahden kaupunginosassa sijaitseva sitoutumaton kansanopisto, joka tarjoaa yleissivistävää ja ammatillista koulutusta. Vuonna 1895 perustetusta opistosta valmistuu nykyisin muun muassa viittomakielen ohjaajia ja Humanistisen ammattikorkeakoulun kouluttamia viittomakielen tulkkeja, yhteisöpedagogeja ja opettajia. Pohjois-Savon opistossa opetetaan lisäksi muun muassa eläintenkoulutusta, kuvataiteita ja sisustussuunnittelua.

Opisto perustettiin kauppaneuvos Gustaf Raninin lahjoittamille, omistamastaan Koivumäen kartanosta erotetuille maille. Opiston ensimmäinen ja pitkäaikainen johtaja oli Hjalmar Mikander.

Vuonna 2015 opisto ohjeisti naisopiskelijoitaan pukeutumaan peittävämmin turvapaikanhakijoiden vuoksi, mikä aiheutti hämminkiä ja uutisoitiin mediassa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Pohjois-Savon opisto Kansanopistot.fi-sivustolla
Koponen, Anneli: Pohjois-Savon kansanopisto 1895–1985. 1984.
Mikander, Hj. Kolmekymmentä vuotta Pohjois-Savon Kansanopistossa 1895–1925. Kuopio 1925.

Suomen kansanopistot
Kuopion oppilaitokset
Hiltulanlahti
Julija Džyma

Julija Vаlentynivnа Džymа (, s. 19. syyskuuta 1990) on ukrainalainen ampumahiihtäjä.

Hän oli mukana Ukrainan hopealle sijoittuneessa naisten viestijoukkueessa Nové Měston MM-kilpailuissa 2013. Normaalimatkalla hän sijoittui 13:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Džymа oli mukana Ukrainan naisten olympiakultaa voittaneessa viestijoukkueessa.  Normaalimatkalla hän oli seitsemäs. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui takaa-ajokilpailussa yhdeksänneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti toisen osuuden hopeaa saaneessa Ukrainan naisten viestijoukkueessa. Yhteislähdössä hän oli kuudes ja normaalimatkalla yhdeksäs. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia viestissä ja sijoittui normaalimatkalla 12:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän voitti pronssia viestissä ja oli pikakilpailussa 22:s sekä takaa-ajossa 19:s. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti pronssia viestissä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui yhteislähdössä seitsemänneksi, pikakilpailussa kahdeksanneksi, normaalimatkalla kymmenenneksi ja takaa-ajossa kolmanneksitoista.

Džyma on saavuttanut EM-kilpailuissa naisten viestissä kultaa 2011, 2012 ja 2015. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Puolassa hän voitti kultaa pikamatkalla, hopeaa takaa-ajossa ja pronssia sekaviestissä. Sekaviestin Euroopan-mestaruuden hän voitti 2020. Hän on saavuttanut EM-kisoista lisäksi pikakilpailussa hopeaa ja viestissä pronssia 2013. Nuorten sarjassa hän sai normaalimatkalla pronssia 2009. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi sekaviestissä 2016, takaa-ajossa ja supersprintissä 2021 sekä kolmanneksi nuorten pikakilpailussa 2011 ja naisten takaa-ajossa 2015. 

Džyma on sijoittunut ampumahiihdon maailmancupin kokonaispisteissä parhaimmillaan kahdeksanneksi ja yhteislähtöcupissa neljänneksi kaudella 2016–2017. Normaalimatkan cupissa hän oli toinen kaudella 2017–2018 ja neljäs kaudella 2020–2021. Hochfilzenin maailmancupkilpailuissa 2013 hän sijoittui pikakilpailussa viidenneksi ja takaa-ajossa toiseksi, mikä oli hänen ensimmäinen palkintosijansa maailmancupissa. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla ja pikakilpailussa kolmanneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla toiseksi. Tammikuussa 2021 hän sijoittui Anterselvan normaalimatkan kilpailussa toiseksi. Maaliskuussa 2021 hän sijoittui toiseksi Nove Meston ensimmäisessä pikakilpailussa.

Lähteet 
Julija Džymа IBU:n tietokannassa

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ukrainalaiset ampumahiihtäjät
Ukrainalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Kateryna Kozlova

Kateryna Kozlova (s. 20. helmikuuta 1994 Mykolajiv) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 62 helmikuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 139 lokakuussa 2012. Hän on voittanut urallaan viisi ITF-turnausta kaksinpelissä ja 13 nelinpelissä. Lisäksi hänellä on yksi WTA 125k -turnauksen voitto kaksinpelissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ukrainalaiset tennispelaajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt