joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Scene from a Trance

Scene from a Trance on Taina Lehdon esikoisalbumi vuodelta 1988.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet Heikki Sarmanto.

Muusikot 
 Heikki Sarmanto – kosketinsoittimet
 Pekka Sarmanto – kontrabasso
 Tapio Aaltonen – lyömäsoittimet
 Art Farmer – flyygelitorvi
 Jukka-Pekka Uotila – rummut

Tuotanto 
 Heikki Sarmanto – tuottaja
 Seppo Konstig – valokuva
 Tom Vuori – miksaus
 Harri Sutinen – äänitys

Aiheesta muualla 
 Scene from a Trance discogs.com -sivustolla
 Albumi Fono.fi:in tietokannassa

Lähteet 

Vuoden 1988 albumit
Heikki Sarmannon albumit
Suomalaiset jazzalbumit
Varasvuoren mäkikeskus

Varasvuoren mäkikeskus on viiden hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Paimiossa.

Historia
Varasvuoren hyppyrimäki valmistui vuonna 1953 aikansa neljänneksi suurimmaksi suurmäeksi Suomessa. Hyppyrimäen K-piste sijaitsi 64 metrissä. Vuonna 1963 mäessä järjestettiin SM-kilpailut. Kun Varasvuoren hyppyrimäen profiili vanhentui, vuonna 1997 vanha mäki purettiin ja tilalle valmistui vuonna 1999 uusi Varasvuoren K58-hyppyrimäki ja sen viereen K29-mäki. Vuonna 2003 rakennettiin K15-mäki. Sen jälkeen rakennettiin muovitettu K8-mäki. Vuonna 2020 K8-mäki remontoitiin ja sen alastulorinteen muovitus uusittiin ja sen viereen rakennettiin K2-mäki. 

Kesällä 2022 K15-, K8- ja K2-mäet purettiin ja tilalle rakennettiin kokonaan uudet K15-, K8- ja K3-mäet. Varasvuoren kaikki mäet on muovitettu. Varasvuoren mäkikeskuksen eteläisen sijainnin vuoksi mäistä hypätään nykyisin enimmäkseen muoville.

Varasvuoren hyppyrimäki
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 58 metrissä ja HS-piste 62 metrissä.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 59,5 metriä on hypännyt Niko Kytösaho.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 44,0 metriä on hypännyt Hannele Eronen.

K29
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 29 metrissä ja HS-piste 33 metrissä.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 22,5 metriä on hypännyt Heini Kaartokallio.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 33,0 metriä on hypännyt Niko Kytösaho.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 22,5 metriä on hypännyt Mikaela Klinga.

K15
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 15 metrissä. Vuonna 2022 vanha mäki purettiin ja rakennettiin kokonaan uusi K15-mäki.

Mäkiennätyksen on 12,5 metriä ovat hypänneet Lauri Lankinen ja Aleksi Lankinen 9. helmikuuta 2014 Lidl Cupissa. Naisten mäkiennätyksen 13,5 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto kaksi kertaa 9. helmikuuta 2014 Lidl Cupissa. Kesämäkiennätyksen 13,5 metriä on hypännyt Sebastian Okas 10. syyskuuta 2006 Varasvuoren kisoissa. Naisten kesämäkiennätyksen 10,5 metriä on hypännyt Nanna Kytöluhta 13. kesäkuuta 2021 Polku ylös ja lentoon -kisassa.

Lähteet
Varasvuoren mäkikeskus skisprungschanzen.com 
MÄKI - Paimion Urheilijat  Paimion Urheilijat
MÄKI - Tuloksia - Paimion Urheilijat  Paimion Urheilijat

Viitteet

Suomen hyppyrimäet
Paimion rakennukset ja rakennelmat
Kusiaismäen hyppyrimäet

Kusiaismäen hyppyrimäet on neljän hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Saarijärvellä.

Kusiaismäen hyppyrimäki
Vuonna 2006 mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 45,0 metriä ovat hypänneet Taneli Niemi ja Juha Nykänen.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 36,0 metriä on hypännyt Sanni Tuomisto.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 44,5 metriä on hypännyt Juho Ojala.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 44,0 metriä on hypännyt Minja Korhonen.

K26
Vuoden 2010 remontissa mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus.

Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 25,5 metriä on hypännyt Atte Kettunen.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 21,5 metriä ovat hypänneet Henrik Reimari ja Akseli Vidgren.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 21,0 metriä on hypännyt Emilia Vidgren.

K15

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 8,0 metriä on hypännyt Santeri Niemelä.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 7,0 metriä on hypännyt Laura Niemelä.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 9,0 metriä on hypännyt Pyry Kykkänen.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 10,0 metriä on hypännyt Mette Korhonen.

Lähteet
Kusiaismäen hyppyrimäet skisprungschanzen.com 
http://www.saarijarvenponsi.suntuubi.com/?cat=13 
http://www.saarijarvenponsi.suntuubi.com/?cat=14 
http://www.saarijarvenponsi.suntuubi.com/?cat=18

Viitteet

Suomen hyppyrimäet
Saarijärven rakennukset ja rakennelmat
Saarijärven urheilu
Stoor

Stoor on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Fredrik Stoor (s. 1984), ruotsalainen jalkapalloilija
 Jalle Stoor, suomalainen frisbeegolfin pelaaja
 Jarmo Stoor (s. 1966), suomalainen kirjailija
 Stina Stoor (s. 1982), ruotsalainen kirjailija
Tomas Walsh

Tomas ”Tom” Walsh (s. 1. maaliskuuta 1992 Timaru) on uusiseelantilainen kuulantyöntäjä. Walshin lokakuussa 2019 Dohassa työntämä 22,90 m on ulkoratojen Oseanian ennätys ja maaliskuussa 2018 sisäratojen MM-kilpailuiden finaalissa Birminghamissa työnnetty 22,31 m sisäratojen Oseanian ennätys. Halliennätystä hän sivusi sisäratojen MM-kilpailuiden finaalissa 2022. Walsh on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 125 kilogrammaa.

Walsh saavutti pronssia silloisella sisäratojen ennätyksellään 21,26 vuoden 2014 sisäratojen MM-kilpailuista Sopotista. Saman vuoden heinäkuussa hän saavutti hopeaa Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta tuloksella 21,19. Hän sijoittui Pekingin MM-kilpailuissa 2015 neljänneksi tuloksella 21,58 m. Vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuissa Portlandissa Walsh kirkasti edellisten MM-kilpailuiden pronssinsa kullaksi tuloksella 21,78.

Rion olympialaisissa 2016 Walsh sai olympiapronssia tuloksella 21,36. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa tuloksella 22,03, jonka hän työnsi viimeisellä kierroksella. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 Walsh voitti kultaa tuloksella 22,31 m. Tulos oli kisaennätys, Oseanian ennätys ja kaikkien aikojen hallitilaston neljänneksi paras tulos. Saman vuoden Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 21,41.

Walsh saavutti Dohan MM-kilpailuissa 2019 pronssia kaikkien aikojen viidenneksi parhaalla tuloksella 22,90. Kilpailun mitalikolmikko mahtui sentin sisälle. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sai niin ikään pronssia tuloksella 22,47. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän sijoittui kolmanneksi halliennätystään sivunneella tuloksella 22,31. Myöhemmin samana vuonna Eugenen MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 22,08 ja voitti kultaa Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 22,26.

Walsh on heittänyt kiekkoa parhaimmillaan 53,58 m Christchurchissa helmikuussa 2014.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset kuulantyöntäjät
Uusiseelantilaiset olympiamitalistit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
The Waste Lands

The Waste Lands on brittiläisen metalliyhtye Venomin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Albumi sai innottomia arvosteluja, ja pian sen julkaisun jälkeen yhtye hajosi.

Basisti-laulaja Tony ”Demolition Man” Dolanin mukaan yhtye oli The Waste Landsin aikoihin jo lopettamassa toimintaansa ja albumi tehtiin rutiinilla. Hän oli tyytymätön myös tuotantoon ja koki hyvää kappalemateriaalia menneen suotta hukkaan heikon tuotannon ja yhtyeen innottomuuden vuoksi. The Waste Lands oli viimeinen kolmesta albumista, jotka Venom teki Dolanin kanssa. Tuolloinen ydinkokoonpano Tony Dolan (laulu ja basso), Jeff ”Mantas” Dunn (kitara) ja Tony ”Abaddon” Bray teki kuitenkin paluun nimellä Venom Inc. vuonna 2015. Kokoonpano julkaisi vuonna 2017 studioalbumin Avé.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Demolition Man – laulu, bassokitara
 Mantas – kitara
 Steve White – kitara
 V.X.S. – koskettimet ja efektit
 Abaddon – rummut

Arviot 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 1992 albumit
Venomin albumit
Astrid Reponen-Juvas

Astrid Milda Reponen-Juvas (3. heinäkuuta 1905 Urjala – 12. maaliskuuta 1940 Helsinki) oli suomalaisen kansanperinteen ja suomen murteiden tallentaja ja tutkija.

Ura 
Reponen-Juvas kokosi kansatieteellistä aineistoa muun muassa Ruotsin metsäsuomalaisten keskuudessa. Hän kokosi tutkijakollegoidensa kanssa erityisesti sanastoa Vermlannin ja Kaakkois-Norjan suomalaismetsistä vuosina 1930–1932. Hänen 1930-luvulla keräämänsä metsäsuomalaisiin liittynyt 130 esineen kokoelma (eniten puu- ja tuohiesineitä) on ollut esillä ensimmäistä kertaa Kansallismuseon Metsäsuomalaiset-näyttelyssä vuosina 2014–2015. 

Reponen-Juvaksen aviomies oli Uuden Suomen toimitussihteeri Martti Juvas (ent. Guseff, 1898–1977), ja heidän perheeseensä kuului kaksi lasta. Reponen-Juvas toteutti monia hankkeita yhdessä kälynsä Maija Juvaksen (ent. Aino Maija Guseff, myös Maiju Juvas, 1905–1955) kanssa.

Akateeminen Karjala-Seura (AKS) oli lähellä Astrid Reponen-Juvaksen ja hänen miehensä elämänpiiriä, vaikka he eivät sen jäseniä olleetkaan.

Itsemurha
Reponen-Juvas toimi talvisodan aikana ahkerasti Suomen puolustuksen hyväksi muun muassa rautasormuskampanjassa. Hän oli kuitenkin individualisti eikä kuulunut maanpuolustusjärjestöihin. Moskovan rauhan ehdot maaliskuussa 1940 olivat hänen mielestään katastrofi, koska niissä Karjala jouduttiin luovuttamaan Neuvostoliitolle. Sen vuoksi hän käveli kodistaan Helsingin Kalevankadulta Eduskuntatalolle ja ampui itsensä Eduskuntatalon eteisessä. Reponen-Juvas oli kuollessaan 35-vuotias. Suomen valtiojohto katsoi, että tapahtuma pitää salata, jotta Neuvostoliitto ei tulkitsisi sitä oireeksi laajemmasta poliittisesta liikehdinnästä.

Reponen-Juvaksen itsemurhaa on toisinaan tulkittu Bobi Sivénin esimerkin innoittamaksi. Sivén teki vastaavankaltaisen itsemurhan Repolan menetyksen vuoksi Tarton rauhan jälkeen vuonna 1921.

Kirjallisuudessa 
Astrid Reponen-Juvaksesta ja Maija Juvaksesta yhteisen elämäkerran on vuonna 2014 kirjoittanut Reponen-Juvaksen tytär Meri-Helga Mantere.

Teokset

Lähteet

Kirjallisuutta

 
 
 

Suomalaiset kansatieteilijät
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Jari Lindholm

Jari Lindholm (31. joulukuuta 1960 Helsinki – 20. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän menehtyi yllättävään sairauskohtaukseen kotonaan 55-vuotiaana.

Lindholm työskenteli huhtikuusta 2006 kuolemaansa saakka Suomen Kuvalehden toimittajana. Ennen siirtymistään Suomen Kuvalehteen hän toimi vuoden 2004 alusta Seuran päätoimittajana ja vuosina 2000–2003 Helsingin Sanomien Nyt-liitteen esimiehenä. Hän työskenteli vuosinaan Helsingin Sanomissa myös lehden ulkomaantoimittajana, sunnuntaitoimituksessa ja Kuukausiliitteessä sekä reportterina Aasiassa.

Maaliskuussa 2015 Lindholm palkittiin Bonnierin Suurella journalistipalkinnolla 2014 kategoriassa vuoden juttu. Palkinto myönnettiin Punaisen Ristin kenttäsairaalan työstä Sierra Leonessa kertovasta reportaasista Sairaala sekä sen jatkojutusta ”Minulla ei ole ebolaa – pelkkä ajatuskin on naurettava”.

Lindholm toimi Julkisen sanan neuvoston jäsenenä ja varapuheenjohtajana. 

Lindholm oli koulutukseltaan filosofian maisteri.

Vuonna 1990 WSOY julkaisi teoksen Kalašnikov Cocktail, Lindholmin matkakirjan kriisialueilta.

Tunnustukset 
 Bonnierin vuoden juttu 2014, ”Sairaala”, ”Minulla ei ole ebolaa – pelkkä ajatuskin on naurettava”, Suomen Kuvalehti

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jari Lindholmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1960 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Leon Spierer

Leon Spierer (s. 1928 Berliini) on argentiinalais-saksalainen viulisti, joka toimi 1963–1993 Berliinin filharmonikkojen ensimmäisenä konserttimestarina, siitä 26 vuotta Herbert von Karajanin kapellimestarikaudella. Sitä ennen hän toimi 1958–1963 samassa tehtävässä Tukholman kuninkaallisessa filharmonisessa orkesterissa.

Kahdeksaa kieltä sujuvasti puhuva Spierer syntyi 1928 Berliinissä venäläis-puolalaiseen musiikkisukuun. 1930-luvulla perhe lähti Saksasta ensin Luxemburgiin, jossa Leon-poika aloitti viuluopintonsa, ja sieltä Argentiinaan vuonna 1937. Argentiinassa Spierer opiskeli kroatialaissyntyisen Ljerko Spillerin johdolla. Viulun rinnalla Spierer opiskeli laskentaa ja rahoitusta ja suoritti tilintarkastajatutkinnon. Vuonna 1955 Leon Spierer sai British Councilin stipendin Lontooseen opiskelemaan Max Rostalin johdolla. Hänen toimi konserttimestarina ensin vuoden verran Nürnbergissä, sitten oopperaorkesterissa Bremenissä, kunnes sai paikan Tukholman kuninkaallisesta orkesterista 1958 ja Berliinin Filharmonikoista vuosiksi 1963–1993. Spierer opettaa yhä yhdysvaltalaisessa YOA Orchestra of the Americas -nuoriso-orkesterissa. Hän on pitänyt useana vuonna mestarikursseja Piitimen musiikkijuhlilla Ruotsin Lapissa.

Vuonna 1969 Spierer sai Saksan musiikkikriitikkojen palkinnon monipuolisuudestaan orkesterimuusikkona.

Leon Spiererin poika on Tukholmassa 1963 syntynyt kapellimestari Carlos Spierer.

Lähteet

Saksalaiset viulistit
Argentiinalaiset muusikot
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Saksalaiset kapellimestarit
Konserttimestarit
Liberecin lääni

Liberecin lääni () on yksi Tšekin kolmestatoista läänistä. Sen pääkaupunki on Liberec.

Läänin pinta-ala on 3 163 neliökilometriä, ja vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 443 690 asukasta. 

Lääni sijaitsee Tšekin pohjoisosassa. Sillä on 20 kilometriä rajaviivaa Saksan kanssa ja 130 kilometriä rajaa Puolan kanssa. Alueen taloutta hallitsee teollisuus. Siellä tuotetaan lasia, koruja, muovia ja monia muita autoteollisuuteen liittyviä tarvikkeita. Perinteinen tekstiiliteollisuus on sen sijaan hiipunut.

Katso myös 
 Tšekin NUTS-aluejako

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin läänit
Polina Gagarina

Polina Sergejevna Gagarina (; s. 27. maaliskuuta 1987 Moskova) on venäläinen laulaja. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2015 kappaleella ”A Million Voices”.

25. elokuuta 2007 hän meni naimisiin Pjotr Kislovin kanssa. Heillä on vuonna 2007 syntynyt Andrei-niminen poika. Gagarina erosi Kislovista 31. maaliskuuta 2010. 9. syyskuuta 2014 hän meni naimisiin Dmitri Ishakovin kanssa.

Diskografia

Studioalbumit

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivu 

Venäläiset laulajat
Venäjän euroviisuedustajat
Vuoden 2015 euroviisuedustajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Am Timan

Am Timan on Tšadissa sijaitsevan Salamatin alueen pääkaupunki. Arabiaksi Am Timan tarkoittaa kaksosten lapsia. Alueen pääkaupunkina kaupungissa sijaitsee alueen toisen asteen oppilaitos sekä klinikka.

Ranskan muukalaislegioona kehitti kaupungin lentokenttää vuonna 1971 auttaakseen taistelussa kapinallisia vastaan. Tuolloin kenttä oli kaupungin ainoa yhteys ulkomaailmaan. Kapinallisryhmä Union of Forces for Democracy and Development ilmoitti vallanneensa kaupungin vuonna 2006, mutta Tšadin hallitus on kiistänyt väitteen.

Tšadin kaupungit
Kuutamo metsässä

Kuutamo metsässä (Heikki Sarmannon musiikkia suomalaisiin runoihin) on Maija Hapuojan albumi vuodelta 1983. Levyllä kuullaan  Heikki Sarmannon sävellyksiä Aaro Hellaakosken, Aino Korkkisen, Eino Leinon, P. Mustapään, Lauri Pohjanpään, Pentti Saarikosken, Sinikka Satomaan ja Tommy Tabermannin runoihin.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet on säveltänyt Heikki Sarmanto.

A-puoli

B-puoli

Muusikot 
 Heikki Sarmanto – piano
 Pekka Sarmanto – kontrabasso
 Juhani Aaltonen – alttosaksofoni, huilu
 Matti Koskiala – rummut, lyömäsoittimet
 Aale Lindgren – oboe, oboe d’amore
 Jorma Ylönen, Juhani Tiainen, Kari Lindstedt, Mauri Pietikäinen ja Pekka Laakkonen – jouset

Tuotanto 
 Heikki Sarmanto – tuottaja, miksaus
 Erik Uddström – valokuva, kansi
 Harri Suttinen – miksaus, äänitys
 Per Wallenius – äänitys

Aiheesta muualla 
 Kuutamo metsässä discogs.com -sivustolla
 Albumi Fono.fi:in tietokannassa

Lähteet 

Vuoden 1983 albumit
Maija Hapuojan albumit
Heikki Sarmannon albumit
James Allison

James Allison (s. 22. helmikuuta 1968 Louth, Lincolnshire) on brittiläinen insinööri. Hän toimii Formula 1 -talli Mercedeksen teknisenä johtajana.

Ura Formula 1 -sarjassa 

Allison valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1989 ja seuraavana vuonna hän sai ensimmäisen F1-pestinsä Benetton Formulan suunnittelijana. Vuonna 1992 hän siirtyi Larrousselle palaten kahden vuoden päästä takaisin Benettonille, jossa hän toimi vuoteen 1999 asti.

Vuonna 1999 Allison siirtyi ensimmäisen kerran Scuderia Ferrarin leipiin. Hän toimi tallilla kuusi vuotta, kunnes vuonna 2005 hän palasi takaisin Renault F1:ksi nimensä muuttaneelle Benettonille, jossa hän toimi teknisen johtajan sijaisena vuoteen 2009, jolloin hänestä tuli Renaultin tekninen johtaja. Talli muutti nimensä Lotus Renault GP:ksi vuonna 2011. Toukokuussa 2013 Allison irtisanoutui Lotukselta ja saman vuoden heinäkuussa hän palasi Ferrarille, nyt tekniseksi johtajaksi, jossa roolissa hän toimi heinäkuuhun 2016 saakka. 16. helmikuuta 2017 Allison vahvistettiin Mercedeksen tekniseksi johtajaksi, jossa työssä hän aloitti 1. maaliskuuta. Huhtikuussa 2021 uutisoitiin, että hän jättää teknisen johtajan tehtävät Mike Elliottille ja siirtyy pääjohtajaksi tekniselle toimisto-osastolle, jossa keskittyy kaudesta  lähtien sarjaan tuleviin sääntömuutoksiin.

Allison oli naimisissa Rebecca Allisonin kanssa, kunnes tämä kuoli alkuvuodesta 2016. Heillä on kolme lasta.

Lähteet 

Brittiläiset insinöörit
Formula 1 -tallien työntekijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Radek Juška

Radek Juška (s. 8. maaliskuuta 1993 Starovičky) on tšekkiläinen pituushyppääjä.

Juška osallistui Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin 2012 karsiutuen loppukilpailusta. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän saavutti hopeaa sisäratojen ennätyksellään 810 cm. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Juška oli toinen. Pekingin MM-kisoissa 2015 hän oli 11:s.

Juška sijoittui 2016 Portlandin MM-hallikilpailuissa kymmenenneksi ja Amsterdamin EM-kilpailuissa neljänneksi, mutta karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa. Hän sijoittui  Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kymmenenneksi ja voitti samana vuonna kultaa Taipein universiadeissa tuloksella 802. Karsinnassa hän hyppäsi ennätyksensä 831.

Juška sijoittui seitsemänneksi Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hän oli kahdestoista. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2022 hän karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM-kilpailuissa ja oli yhdeksäs Münchenin EM-kilpailuissa.

Kolmiloikkaa Juška on hypännyt parhaimmillaan 15,77 metriä vuonna 2021.

Lähteet 

Tšekkiläiset pituushyppääjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Marco Sportiello

Marco Sportiello (s. 10. toukokuuta 1992 Desio) on italialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Serie A:n Atalantaa. Sportiello on oikeajalkainen.

Seurajoukkueura

Uran alkuvaiheet 
Sportiellon kasvattajaseura on Atalanta BC, josta hän siirtyi alasarjaseura Seregnoon heinäkuussa 2010. Puolet Sportiellon pelaajaoikeuksista pysyi yhä Atalantalla. Kauden 2010–2011 aikana hän pelasi 28 ottelua. 

Kauden 2011–2012 Sportiello pelasi niin ikään alasarjoissa, nyt Poggibonsin riveissä. Edelleen puolet hänen pelaajaoikeuksistaan kuului Atalantalle. Kauden aikana Sportiello pelasi Poggibonsin riveissä 34 ottelussa.

Atalanta 
Kesäkuussa 2012 Sportiello palasi Atalantaan. Hän siirtyi kuitenkin vielä saman vuoden heinäkuussa lainalle Serie B:n Carpi FC:hen, jossa hän pelasi kauden aikana 30 ottelua. Kauden 2012–2013 jälkeen Sportiello palasi Carpista Atalantan joukkueeseen. Hänen debyyttinsä Serie A:ssa tapahtui tammikuussa 2014 Calcio Cataniaa vastaan. Hän pelasi kauden 2013–2014 aikana kolmessa ottelussa. Kaudella 2014–2015 Sportiello otti Atalantan ykkösmaalivahdin roolin mutta menetti sen kaudella 2016–2017 Etrit Berishalle. Tammikuusta 2017 kesään 2018 Sportiello oli lainalla Fiorentinassa ja kauden 2018–2019 Frosinonessa.

Lähteet 

Italialaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
The Tallest Man on Earth

The Tallest Man on Earth, oikealta nimeltään Kristian Matsson (s. 30. huhtikuuta 1983 Leksand, Ruotsi), on ruotsalainen folk-trubaduuri, joka säestää itseään kitaralla.  Matssonia on usein verrattu Bob Dylaniin musiikkityylinsä ja lauluäänensä perusteella. Matsson esiintyy yksin kitaransa kanssa ja liikkuu lavalla poikkeuksellisen paljon.

Elämä ja ura
Matsson aloitti uransa Montezumas-yhtyeessä. Hänen ensimmäinen soolo-LP-levynsä Shallow Grave ilmestyi 2008, minkä jälkeen hän esiintyi Bon Iverin ja John Vanderslicen kiertueilla lämmittelijänä sekä omissakin konserteissaan.

Matsson on naimisissa ruotsalaisen Amanda Hollingby Mattssonin kanssa, joka esiintyy taiteilijanimellä Idiot Wind.

Levytykset

LP-levyt
 Shallow Grave (2008)
 The Wild Hunt (2010)
 There's No Leaving Now (2012)
 Dark Bird Is Home (2015)

EP:t
 The Tallest Man on Earth (2006)
 Sometimes the Blues Is Just a Passing Bird (2010)

Lähteet

Ruotsalaiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Juankosken tehtaankirkko

Juankosken tehtaankirkko eli Juankosken vanha kirkko sijaitsee Kuopiossa Juankosken taajamassa. Kirkko rakennettiin osaksi Juantehtaan ruukin yhdyskuntaa. Kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko, joka valmistui 1861, tornin ulkoasu on vuodelta 1924. Tasakattoisen kirkkosalin pinta-ala on 148 neliömetriä. Kirkko toimi myös tehdasalueen kouluna 1862–1921 ja sen yhteyteen rakennettiin pappila. Kirkkoa on korjattu 1890, 1924 ja 1961. Alttaritaulun Ristiä kantava Jeesus maalasi Mikko Kiljander 1885, kirkon kello on vuodelta 1930. 11-äänikertaiset urut kirkkoon toimitti Kangasalan urkutehdas 1970, ensimmäiset urut vuodelta 1896 olivat 7-äänikertaiset.

Uuden kirkon valmistuttua Juankoskelle 1989 vanhaa tehtaankirkkoa on käytetty kerhotilana, kirkkosalissa ei ole pidetty jumalanpalveluksia. Museovirasto epäsi kirkolle anotun purkuluvan ja 2006 sitä kunnostettiin. Kirkko on suojeltu kirkkolain nojalla.

Lähteet 

Tehtaankirkko
Kuopion kirkot
Suomen puiset pitkäkirkot
Juankoski (kaupunginosa)
Suomen 1860-luvulla rakennetut kirkot
Etelä-Määrin lääni

Etelä-Määrin lääni () on yksi Tšekin kolmestatoista läänistä. Sen pääkaupunki on Brno.

Läänin pinta-ala on 7 196 neliökilometriä, ja vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 1 191 989 asukasta. 

Etelä-Määri on Tšekin viininviljelyaluetta. Siellä kasvatetaan myös hedelmiä ja vihanneksia. Läänin pohjoisosissa on metsää.

Etelä-Määrin läänissä on kaksi kohdetta Unescon maailmanperintöluettelossa: kulttuurikohteet Villa Tugendhat ja Lednicen ja Valticen kulttuurimaisema. Unescon biosfäärikohteita ovat Morava-joen alajuoksu ja Karpaatit.

Katso myös 
 Tšekin NUTS-aluejako

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin läänit
Dwzyrek


Dwzyrek on Jussi ja Antti Hyyrysen muodostaman Wöyh!-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin 17. huhtikuuta 2015 Hyyrysten omistaman Kaskelotti Records- levy-yhtiön kautta. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4.

Albumin ensimmäinen single ”Kamppailu merellä” julkaistiin 13. maaliskuuta 2015.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 10/10
 Soundi:

Lähteet 

Wöyh!-yhtyeen albumit
Vuoden 2015 albumit
Santo Domingo de los Tsáchilas

Santo Domingo de los Tsáchilas on yksi Ecuadorin maakunnista. Se erotettiin lokakuussa 2007 Pichinchan maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 3 805 neliökilometriä ja siellä on arviolta 434 800 asukasta (vuonna 2017). Sen pääkaupunki on Santo Domingo.

Maakunnan nimi tulee alueella eläneestä tsáchila-heimosta, joka tunnetaan myös nimellä Colorados.

Aluejako 
Maakunta on jaettu kahteen kantoniin, mikä on Ecuadorin maakunnille harvinaisen pieni kantonien määrä:
Santo Domingo de los Colorados
La Concordia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ecuadorin maakunnat
Grisha-luokka

Grisha-luokka (, Albatros) oli Neuvostoliiton laivaston 1970-1990 valmistettu sukellusveneentorjuntakorvettiluokka. Luokan alusten toimintasäde oli rajattu ja niitä käytettiin ainoastaan rannikkovesillä. Niiden aseistuksena oli erilaisia sukellusveneentorjunta-aseita sekä SA-N-4 ilmatorjuntaohjukset.

Grisha I 
Grisha I eli projekti 1124.1 oli kahdentoista vuosina 1970-1974 valmistetun aluksen muodostama alaluokka. Luokan alukset poistettiin palveluksesta 1979.

Grisha II 
Grisha II eli projekti 1124P valmistettiin KGB:n alaisille rajavartiojoukoille. Luokan alukset varustettiin toisella 57 millimetrin tykillä, joka korvasi samalla SA-N-4 ilmatorjuntaohjusjärjestelmän. Luokan aluksia valmistettiin 1970-luvun aikana yhteensä seitsemäntoista, joista kaksi luovutettiin Ukrainalle ja seitsemän jatkaa palvelustaan Venäjän merivartiojoukoissa.

Grisha III 
Grisha III eli projekti 1124M luokan aluksia valmistettiin 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa yhteensä 34 kappaletta. Aluksissa oli joitakin parannuksia kuten 30 millimetrin tykki ja uutta elektroniikkaa. Aluksista parisenkymmentä jatkaa palvelustaan Venäjän laivastossa. Liettuan laivastossa palveli vuoteen 2009 saakka kaksi alusta.

Grisha IV 
MPK-5 oli ainoa Grisha IV eli projekti 1124K luokan alus. Se varustettiin SA-N-9-ilmatorjuntaohjusjärjestelmien koealukseksi. Alus on poistettu käytöstä.

Grisha V 
Grisha V eli projekti 1124ME valmistettiin 1985-1994 30 kappaletta. Alusten kaksiputkiset 57 millimetrin tykit vaihdettiin yksiputkisiin 76 millimetrin tykkeihin. Aluksista on 28 edelleen palveluksessa Venäjän laivastossa. Ternopil luovutettiin 2006 Ukrainalle.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
russianships.info

Neuvostoliiton laivaston sotalaivat
Rübezahl-Sprungschanze

Rübezahl-Sprungschanze oli hyppyrimäki Jánské Láznĕssa Tšekissä.

Historia
Jánské Láznĕen  rakennettiin A. Bergerin ollessa vastuussa Rübezahl-Sprungschanze vuonna 1921. Rübezahl-Sprungschanzessa järjestettiin kautta aikain ensimmäiset hiihdon MM-kilpailut. Maailmanmestaruuden vuonna 1925 voitti tšekkoslovakialainen Willen Dick, toiseksi sijoittui norjalainen Henry Ljungmann ja kolmanneksi sijoittui tšekkoslovakialainen Frantisek Wende. Yleisöä kilpailussa oli 3 000. MM-kilpailujen jälkeen mäestä järjestettiin kansallisia kilpailuja.

Välittömästi toisen maailmansodan jälkeen Rübezahl-Sprungschanze remontoitiin hyppykuntoon. Vuonna 1956 arkkitehti Karel Jarolímekin suunnittelema uusi mäki valmistui. Sen jälkeen mäessä järjestettiin vuosittain kansallisia kilpailuja vuoteen 1965 asti.

Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 55,0 metriä on hypännyt Franciszek Wende.

Lähteet
http://www.skisprungschanzen.com/EN/Ski+Jumps/CZE-Czech+Republic/H-Hradec+Kr%C3%A1lov%C3%A9+Region/J%C3%A1nsk%C3%A9+L%C3%A1zn%C4%95/0156/ 

Tšekin hyppyrimäet
Passions of a Man

Passions of a Man on Heikki Sarmannon ja A Suite for Jazz Orchestran albumi vuodelta 1987.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Heikki Sarmanto.

A-puoli

B-puoli

Muusikot 
 Eero Koivistoinen – tenorisaksofoni, tenorisaksofonisoolo
 Esko Heikkinen – 1. trumpetti
 Esko Rosnell – rummut
 Heikki Haimila – 3. trumpetti
 Heikki Sarmanto – piano, sähköpiano, kapellimestari, sähköpianosoolo, pianosoolo
 Juhani Aalto – pasuuna
 Juhani Aaltonen – tenorisaksofoni, tenorisaksofonisoolo, huilusoolo
 Jörgen Petersen – 4. trumpetti
 Mikael Långbacka – bassopasuuna
 Mircea Stan – pasuuna
 Otto Berger – kitara, kitarasoolo
 Pekka Laukkanen – pasuuna
 Pekka Sarmanto – basso, bassosoolo
 Simo Salminen – alttosaksofoni, alttosaksofonisoolo
 Pertti ”Pepa” Päivinen – baritonisaksofoni
 Simo Salminen – 2. trumpetti
 Teemu Salminen – alttosaksofoni, sopraanosaksofonisoolo
 Timo Paasonen – trumpetti

Tuotanto 
 Heikki Sarmanto – tuottaja
 Kiba Lumberg – kansi
 Tom Vuori – miksaus
 Jorma Hämäläinen – äänitys, miksaus

Aiheesta muualla 
 Passions Of A Man discogs.com -sivustolla
 Albumi Fono.fi:in tietokannassa

Vuoden 1987 albumit
Heikki Sarmannon albumit
Maddie Ziegler

Madison Nicole ”Maddie”  Ziegler (s.  30. syyskuuta 2002 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen tanssija, näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan Lifetime-kanavan ohjelmasta Dance Moms () sekä esiintymisistään Sian musiikkivideoilla  ”Chandelier”, ”Elastic Heart”, ”Big Girls Cry”, ”Cheap Thrills” ja ”The Greatest”. 

Ziegler on näytellyt muutamissa tv-sarjoissa, kuten Drop Dead Diva ja Valehtelevat viettelijät sekä elokuvassa The Book of Henry (2017). Hän on tehnyt myös mallintöitä mm. Capeziolle, Targetille ja Ralph Laurenille.

Vuonna 2015 yhdysvaltalainen Time-lehti valitsi Zieglerin yhdeksi vuoden vaikutusvaltaisimmista teini-ikäisistä.
Vuonna 2016 hän voitti Teen Choice Awards -palkintogaalassa ”Vuoden tanssija” -palkinnon. Zieglerillä on yli 12 miljoonaa seuraajaa Instagramissa. Vuonna 2017 hän kirjoitti mallisopimuksen IMG Modelsin kanssa.

Varhainen elämä 
Maddie Zieglerin vanhemmat ovat Melissa Ziegler-Gisoni ja Kurt Ziegler. Hän syntyi Pittsburghissa ja varttui läheisessä Murrysvillessä. Ziegler on sukujuuriltaan puolalainen, saksalainen ja italialainen. Hänellä on nuorempi sisko Mackenzie, joka on tanssija ja laulaja. Lisäksi Zieglerillä on kaksi vanhempaa velipuolta isänsä aiemmasta liitosta. Hänen vanhempansa erosivat vuonna 2011.

Ziegler aloitti tanssitunnit kaksivuotiaana ja liittyi neljän vuoden iässä Abby Lee Dance Companyyn, jossa hän harrasti mm. steppiä, balettia ja jazzia sekä lyyristä tanssia. Hän kävi Sloan Elementary Schoolia vuoteen 2013 asti, jolloin hän siirtyi kotikouluun.

Filmografia

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset tanssijat
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
E. Ahlström

E. Ahlström Group Oy on suomalainen vuonna 1913 perustettu kattaus- ja keittiötarvikkeiden sekä ravintolakalusteiden tukkuliike. Sen liikevaihto vuonna 2012 oli 12, 5 miljoonaa euroa. Se toimii Elimäenkadulla Helsingin Vallilassa.

Historiaa
Einar Ahlströmillä oli vuodesta 1913 lasi- ja posliinimyymälä Helsingin Roobertinkadulla. Vuonna 1920 Porista Helsinkiin siirtynyt Idman Oy:n perustaja Hjalmar Idman tuli Ahlströmin yhtiökumppaniksi. He rekisteröivät Oy E. Ahlström & Co Ab:n, joka myi puristelasituotteita kun taas Idman Oy myi kristallilasia. Kun Hjalmar Idman kuoli 1924, hänen leskensä Astrid Idman myi myös Idman Oy:n Einar Ahlströmille.

Vuonna 1960 E. Ahlström Oy laajensi toimialaansa kodintarvikkeista ammattikäyttöön tarkoitettuihin astioihin ja muihin ravintoloiden keittiöissä ja saleissa tarvittaviin tuotteisiin. Ravintolatarvikkeista tuli pian yrityksen päätoimiala.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/ahlstrom-e.shtml

Tukkukaupat
Suomalaiset yritykset
Vieremän kirkko

Vieremän kirkko on Vieremällä Pohjois-Savossa sijaitseva kirkko, jonka suunnitteli arkkitehti Ilmari Launis ja joka valmistui 1919. Istumapaikkoja kirkossa on 860 hengelle. Kirkkorakennus on satulakattoinen pitkäkirkko, jonka toisella sivulla on runkoa matalampi ristivarsi ja toisessa päädyssä kellotorni. Ristivarren alakerrassa on seurakuntasali ja sen vieressä sakaristo, yläkerta on kirkkosalin lehteri. Vuonna 1960 korjatun kirkon pinta-ala on yhteensä 298 neliötä. Alttarilla on Eeva Ryynäsen veistos Krusifiksi. Kirkon kellot ovat vuodelta 1919. Kirkon 14-äänikertaiset urut on tehnyt Kangasalan urkutehdas, alun perin 1920 ja uusittuna 1959.

Hirsistä rakennetun kirkon hirret ovat ulko- ja sisälaudoituksen välissä pystyasennossa eli kyseessä on pystyhirsirakennus. Saarnatuoli on tavanomaisesta poiketen kirkon alttarin ja sen takana olevan alttariseinän välissä, mutta alttaria hieman korkeammalla. Alttariseinällä on lasimaalaus, jota ympäröi kaarena 19 kristillistä symbolia.

Historiaa 
Rakennustoimikunta oli 1910-luvun alussa tutustunut Pyhännän ja Sonkajärven kirkkoihin. Puinen Pyhännän kirkko oli miellyttänyt erityisesti interiööriltään ja lisäksi se oli maksanut vain neljänneksen Sonkajärven kivikirkon hinnasta. Kuopion tuomiokapituli hylkäsi vähävaraisen seurakunnan anomukset puukirkon rakentamiseksi vedoten 2. syyskuuta 1811 annettuun Keisarilliseen julistukseen, joka edellytti kivikirkon rakentamista. Senaatti yhtyi ensin tuomiokapitulin kantaan, mutta metsähallitus lupasi puukirkon rakentamiseksi 600 rakennuspuuta käsikauppahinnalla Iisalmen hoitoalueelta. Senaatin talousosasto myönsi luvan puukirkon rakentamiseksi 27. lokakuuta 1914.

Seurakunta hyväksyi arkkitehti Ilmari Launiksen piirustukset marraskuun alussa 1915. Launis oli ehdottanut seinien rakennetyypiksi ristikkorakennetta, mutta tuomiokapituli vaati toteutusta hirrestä. Koska päätöksessä ei oltu määrätty hirsien suuntaa, päätyi Launis pystyhirsirakenteeseen, joka hänen mielestään oli ainoa mahdollisuus kirkossa, jossa myös pilarit kannattavat sisäkattoa. Vaakahirsirakenteessa ongelmana olisi se, että sisäkatto jäisi hirsien ja niillä lepäävien kattotuolien laskeutuessa ainoastaan pilarien varaan. Kirkon rakentaminen aloitettiin elokuussa 1918 rakennusmestari Eetu Niemisen johdolla. Kirkon vihkimisjuhla pidettiin 26. joulukuuta 1919. Kirkon urut valmistuivat vuonna 1920. 

Launis kertoi suunnitelleensa kirkon "puutyyliseksi". Hänen mukaansa tapa, jossa toisesta aineesta tehdessä jäljiteltiin kalliimman rakennusaineen työtapoja ja muotoja, kuului rakennustaiteessa ohitettuun vaiheeseen.

Lähteet

Viitteet 

Kirkko
Pohjois-Savon kirkkorakennukset
Suomen puiset pitkäkirkot
Monika Linkytė

Monika Linkytė (s. 3. kesäkuuta 1992 Gargždai) on liettualainen laulaja. Hän voitti vuonna 2015 Liettuan euroviisukarsinnat Vaidas Baumilan kanssa ja edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2015 kappaleella "This Time". He sijoittuivat kilpailun finaalissa 18:nneksi 30 pisteellään.

Lähteet 

Liettualaiset laulajat
Liettuan euroviisuedustajat
Vuoden 2015 euroviisuedustajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Pardubicen lääni

Pardubicen lääni () on yksi Tšekin kolmestatoista läänistä. Sen pääkaupunki on Pardubice.

Läänin pinta-ala on 4 519 neliökilometriä, ja vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 522 662 asukasta.

Katso myös 
 Tšekin NUTS-aluejako

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin läänit
Rytmi (levy-yhtiö)

Rytmi oli suomalainen levy-yhtiö, jonka Yleisradion insinöörit Paavo Arni ja Rafael Ylkänen perustivat jatkosodan aikana 1940-luvulla. He perustivat Helsinkiin myös oman studion ja levyprässäämön, jotta yhtiö ei olisi riippuvainen ulkomaiden tuonnista. Rytmi siirtyi nopeasti sodan jälkeen Musiikki-Fazerin omitukseen ja edelleen vuonna 1966 toimintansa aloittaneen Fazer Finnlevyn alaiseksi levymerkiksi, jollaisena se toimi 1970-luvulle saakka.

Rytmin artisteja olivat 1950–1960-luvuilla useat suomalaiset tähdet, kuten Tapio Rautavaara, Olavi Virta, Kauko Käyhkö, Eino Grön, Metro-Tytöt, Henry Theel ja Esa Pakarinen.

Lähteet 

Suomalaiset levy-yhtiöt
Esa Lehtinen (professori)

Esa Tapani Lehtinen (s. 15. lokakuuta 1969) on Jyväskylän yliopiston professori kieli- ja viestintätieteiden laitoksella.. Lehtinen toimi Vaasan yliopiston nykysuomen, erityisesti suomen ammattikielen professorina vuodesta 2007 (aiemmin samassa tehtävässä määräaikaisessa virkasuhteessa) heinäkuun 2017 loppuun. Hänestä tuli filosofian maisteri vuonna 1996, ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 2002. Lehtinen työskenteli suomen kielen assistenttina Tampereen yliopistossa 15.9.–14.12.1994 ja uudelleen vuosina 2001–2002. Vuosina 1999–2000 hän työskenteli tutkijana Langnet-tutkijakoulussa.

Lähteet 

Jyväskylän yliopiston professorit
Vaasan yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset kielitieteilijät
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Lisa Vittozzi

Lisa Vittozzi (s. 4. helmikuuta 1995) on italialainen ampumahiihtäjä. Hän on sekaviestin olympiamitalisti ja kolminkertainen MM-mitalisti.

Arvokilpailut
Vittozzi saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa pikakilpailussa Obertilliachissa 2013 sekä kultaa pikakilpailussa ja takaa-ajossa ja hopeaa normaalimatkalla Presque Islessa 2014. Hän oli EM-kilpailujen nuorten sarjassa kolmas normaalimatkalla Nové Městossa 2014.

Vittozzi hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Italian viestijoukkueessa Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli pikakilpailun 60:s ja takaa-ajon 41:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui pikakilpailussa 20:nneksi, takaa-ajossa 13:nneksi ja yhteislähdössä 17:nneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän oli pikakilpailussa neljäs, yhteislähdössä yhdestoista ja takaa-ajossa neljästoista.

Vittozzi hiihti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 avausosuuden pronssia saaneessa Italian sekaviestijoukkueessa. Yhteislähtökilpailussa hän oli neljäs, pikakilpailussa kuudes, takaa-ajossa yhdestoista, normaalimatkalla 32:s ja naisten viestissä yhdeksäs.

Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa normaalimatkalla ja pronssia sekaviestissä. Yhteislähdössä hän sijoittui kahdeksanneksi ja takaa-ajossa kymmenenneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti hopeaa sekaviestissä ja oli kuudes pikakilpailussa. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pikakilpailussa ja yhteislähdössä viidenneksi.

Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa Vittozzi sai nuorten sekaviestissä pronssia Forni Avoltrissa 2013.

Maailmancup
Maailmancupissa Vittozzi kilpaili ensimmäisen kerran kaudella kaudella 2014–2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Kontiolahden takaa-ajokilpailussa kaudella 2016–2017. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Le Grand-Bornandin takaa-ajokilpailussa. Kontiolahdella hän oli kolmas pikakilpailussa ja toinen yhteislähdössä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kaudella 2017–2018 kuudenneksi.

Kaudella 2018–2019 Vitozzi voitti Oberhofin pikakilpailun ja takaa-ajon. Ruhpoldingin pikakilpailussa ja Östersundin MM-normaalimatkalla hän oli toinen sekä Antholzin takaa-ajossa ja Canmoren normaalimatkalla kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi, voitti normaalimatkan cupin sekä oli pikakilpailun ja takaa-ajon cupeissa neljäs. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Pokljukan yhteislähdössä toiseksi ja Kontiolahden takaa-ajossa kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes. Kaudella 2020-2021 hän sijoittui kolmanneksi Nove Meston ensimmäisessä pikakilpailussa.

Hän on hiihtänyt maailmancupissa myös Italian naisten viestijoukkueessa ja sekaviestijoukkueessa.

Lähteet 

Italialaiset ampumahiihtäjät
Italialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Trooppinen hirmumyrsky Pam

Trooppinen hirmumyrsky Pam oli trooppinen sykloni, joka aiheutti laajoja tuhoja maaliskuussa 2015 Tyynenmeren lounaisosassa. Se iski lauantaina 14. maaliskuuta Vanuatulle. Tuhoalueen hajanaisuuden ja katkenneiden tietoliikenneyhteyksien takia tietoa vaurioista tuli hitaasti.

Pam luokiteltiin satelliittikuvien perusteella Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla korkeimpaan eli 5. luokkaan. Sitä on verrattu vuoden 2013 taifuuni Haiyaniin.

Lähteet 

Trooppiset hirmumyrskyt
Vanuatu
Vuoden 2015 luonnonmullistukset
Laurent Mekies

Laurent Mekies (s. 28. huhtikuuta 1977 Tours) on ranskalainen insinööri. Nykyisin hän työskentelee Formula 1 -talli Ferrarin kilpailuosaston johtajana.

Ura Formula 1 -sarjassa 
Mekies saapui Formula 1 -piireihin vuonna 2001, kun hänestä tuli Arrows-kuljettaja Enrique Bernoldin moottorin kisainsinööri. Seuraavana vuonna hän vaihtoi Minardille, jossa hän toimi Mark Webberin moottorin kisainsinöörinä. Myöhemmin hän toimi myös Zsolt Baumgartnerin ja Christijan Albersin alustan kisainsinöörinä Minardilla. Vuonna 2006 Red Bull osti Minardin ja sen nimeksi muuttui Toro Rosso. Mekiesistä tuli tuolloin tallin pääinsinööri. Tuossa tehtävässä Mekies oli mukana voittamassa tallin tähän mennessä ainoata voittoa vuonna 2008 Sebastian Vettelin ajamana Monzassa.

Vuonna 2013, Mekiesin toimittua seitsemän vuotta Toro Rosson kisainsinöörinä, hänestä tuli tallin auton kehityksestä vastaavan osaston johtaja.

Mekies asuu Toro Rosson kotipaikassa, Italian Faenzassa.

Lähteet 

Ranskalaiset insinöörit
Formula 1 -tallien työntekijät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Rataniat

Rataniat (Krameria) on rataniakasvien (Krameriaceae) heimoon kuuluva kasvisuku ja samalla myös heimon ainoa suku. Sukuun kuuluu noin 25 lajia.

Eri ratanialajeja on käytetty aikoinaan lääkekasveina; etenkin niiden juurista valmistettua tanniinipitoista uutetta on käytetty adstringenttina.

Lajeja 
 Krameria argentea
 Krameria bahiana
 Krameria bicolor
 Krameria cistoidea
 Krameria cytisoides
 Krameria erecta
 Krameria glandulosa
 Krameria grandiflora
 Krameria grandifolia
 Krameria grayi
 Krameria interior
 Krameria ixine
 Krameria lanceolata
 Krameria lappacea – punaratania
 Krameria palmeri
 Krameria parvifolia
 Krameria pauciflora
 Krameria paucifolia
 Krameria prostrata
 Krameria ramosissima
 Krameria revoluta
 Krameria secundiflora
 Krameria sonorae
 Krameria spartioides
 Krameria tomentosa

Lähteet 

Rataniakasvit
Lääkekasvit
Konserttikeskus

Konserttikeskus (vuoteen 1973 saakka Koulujen Musiikkikeskus) on vuonna 1963 perustettu voittoa tavoittelematon yhdistys, joka järjestää konsertteja ja muita musiikkiesityksiä kouluihin ja päiväkoteihin yhteistyössä paikallisten järjestäjien kanssa.

Konserttikeskus perustettiin välittämään lasten ja nuorten kuultavaksi lähinnä klassista musiikkia. Vähitellen sen ohjelmistoon tuli mukaan myös jazzia, lastenmusiikkia, kansan- ja maailmanmusiikkia sekä populaarimusiikkia. Konserttikeskuksen ohjelmistoon valittavilla tulee korkeatasoisten musiikillisten taitojen lisäksi olla kyky esiintyä ja olla vuorovaikutuksessa yleisön kanssa.[2]

Yhdistyksen tarkoituksena on tutustuttaa lapset ja nuoret monipuolisesti musiikillisiin ilmaisumuotoihin elävän musiikin tilaisuuksissa oppilaitosten kasvatus- ja opetustavoitteita tukien ja tarjota samalla korkea-tasoisia taiteellisia elämyksiä sekä edistää konserttitoimintaa myös muulla tavoin.

Konserttikeskus järjestää nykyään noin 1 200–1 700 konserttia ja työpajaa vuodessa.[5] Olennainen osa konserteista on vuodesta 2008 lähtien toteutettu Konsertti joka kouluun -toimintamallilla, jossa yhteistyökuntien kaikki peruskoululaiset saavat vuosittain vähintään yhden konsertin.[4]. 

Konserttikeskus on osallistunut useisiin hankkeisiin ja järjestänyt yhteistyökumppaneiden kanssa kaksi ohjelmakilpailua: Kilpalaulu Kalevalasta ja Kotiseudun tarinoita.

Vuonna 2013 perustamallaan Inkku-palkinnolla Konserttikeskus haluaa nostaa esiin henkilöitä, yhtyeitä, työryhmiä tai yhteisöjä, jotka ovat ansioituneet elävän musiikin välittämisessä lapsille ja nuorille osallistavalla, innostavalla ja kasvatuksellisella tavalla. Samalla halutaan kunnioittaa Inkeri ”Inkku” Simola-Isakssonin elämäntyötä. Ensimmäinen Inkku-palkinto myönnettiin Sibelius-Akatemian lehtori Soili Perkiölle[7  vuonna 2014 ja toinen musiikin erityispalvelukeskus Resonaarille vuonna 2016. 

Yhdistys on vuodesta 2004 lähtien järjestänyt kansainvälisiä Korvat kävelylle! -koulukonserttifestivaaleja.

Konserttikeskus osallistuu alan kansainväliseen yhteistyöhön Jeunesses Musicales International -järjestössä (JMI) sekä pohjoismaisten koulukonserttijärjestäjien verkostossa (NNS).

Konserttikeskuksen välittämiä esiintyjiä
Konserttikeskuksen kautta ovat kouluissa ja päiväkodeissa esiintyneet muun muassa:
 Jorma Hynninen
Pepe Willberg
Kimmo Pohjonen
Anssi Tikanmäki
Heikki Sarmanto ja Matti Koskiala
Carita Holmström ja Teppo Hauta-aho
Heikki Salo
Angelit
Kosti Kotiranta & Marjatta Meritähti
Mikko Perkoila
Jani Uhlenius
Ilo Ensemble
 lastenorkesteri Ammuu
jazzyhtye Mopo
rockyhtye My First Band
kansanmusiikkiyhtye Freija
nokkahuilukvartetti Bravade

Levymerkkinä
Konserttikeskus julkaisi vuonna 1975 kaksi albumia nimeään kantavalla levymerkillä, pianotaiteilija Liisa Pohjolan sooloalbumin sekä UMO Jazz Orchestran varhaiskokoonpanon New Music Orchestran ensimmäisen albumin Our Latin Friends (Konserttikeskus KKLP-175).

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Koululaiskonsertteja puoli vuosisataa , toiminnanjohtaja Kari Vasen ym. haastattelu Yle Areenassa

Suomalaiset musiikkialan järjestöt
Lastenkulttuuri
Sammal (yhtye)

Sammal on turkulainen suomenkielistä progressiivista rockia esittävä yhtye, joka on ollut aktiivisena nykyisessä muodossaan vuodesta 2010 lähtien. Yhtyeen perustajajäseniin kuuluvat Jan-Erik Kiviniemi ja Jura Salmi. 

Svart Recordsin vuoden 2013 tammikuussa julkaisema esikoisalbumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 22. Soundi-lehden Mikko Meriläisestä tuntui, kuin kaikki 1970-luvun jälkeen maailmaan syntynyt olisi tältä levyltä karkotettu pois: ”Suorimmillaan maa Sammalen alla pöllyää kuin Deep Purplen ja Uriah Heepin maisemissa. Toisinaan yhtye seikkailee sen verran utuisemmin ja progemmin, että albumi menisi monelle läpi kadonneena 1970-luvun Love Records -aarteena. Etenkin niinä hetkinä, kun seassa vilahtaa kansanlaulumaisia melodianpätkiä.”

No 2 -niminen EP julkaistiin helmikuussa 2014 ja yhtyeen toinen albumi Myrskyvaroitus toukokuussa 2015. Suomen Kuvalehden Rami Turtiaisen mukaan albumi onnistui tuomaan mukaan yhtyeen musiikkiin uuden psykedeelisemmän ulottuvuuden ilman, että kokonaisuus olisi muuttunut kakofoniseksi tai tylsäksi: ”Sammal ei yritä briljeerata virtuoosimaisella soitolla, vaan luottaa hyvien kappaleiden, spontaanien sovitusten ja progen keskelle tuodun orgaanisen svengin voimaan. Esikoisalbumilla toimivaksi havaittu synteesi on Myrskyvaroituksella osin pelkistynyt, osin jalostunut entisestään”.

Elokuussa 2017 julkaistiin livetallenne yhtyeen vuoden 2015 esiintymisestä Roadburn-festivaalilla. 19.1.2018 julkaistiin vinyylisingle Suuliekki 7" (original version). 

Kolmas studioalbumi Suuliekki (2018) jatkoi Soundi-lehden Jussi Niemen mukaan melko suoraan Myrskyvaroituksesta (2015), mutta koskettimissa painotettiin nyt enemmän syntetisaattoria kuin sähköurkuja. Hänestä Jan-Erik Kiviniemen verevän laulutyylin ongelmana on, että se taipuu huonosti erilaisiin melodioihin ja saa kaikki kappaleet kuulostamaan vähän samalta.

2010-luvun lopulla yhtye oli lähellä hajoamista, kunnes se syksyllä 2020 julkaisi ensimmäisen englanninkielisen äänitteensä, digisinglen ”Returning Rivers”. Tuolloin yhtye lupaili uutta albumia äänitettäväksi keväällä 2021.



Jäsenet 
 Jan-Erik Kiviniemi – laulu, perkussiot
 Jura Salmi – kitara, koskettimet
 Juhani Laine – koskettimet, kitara
 Lasse Ilano – basso
 Tuomas Karivaara – rummut

Diskografia

Studioalbumit 
 
 
 
LIVE

Sammal-Live at Roadburn Festival, Tilburg the Netherlands 2015 (2017)

EP:t

Singlet 
 Sammal (2013, CDr)
 Suuliekki (original version) 7"-single

Lähteet 
 Soundi.fi: Sammal - Progea popsensibiliteetilla
 Rumba.fi

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivut
 Sammal Svart Recordsin sivuilla

Suomalaiset progressiivisen rockin yhtyeet
Vysočinan lääni

Vysočinan lääni () on yksi Tšekin kolmestatoista läänistä. Sen pääkaupunki on Jihlava. Läänin pinta-ala on 6 796 neliökilometriä. Vuoden 2020 arvion mukaan Vysočinan läänissä asui 509 813 asukasta.

Vysočinan lääni ulottuu yli 800 metrin korkeuteen ja sitä halkoo kaksi vuorijonoa, joista toinen on vedenjakaja ja perinteinen Böömin ja Määrin raja. Se on ilmastoltaan Tšekin kylmintä seutua.

Katso myös 
 Tšekin NUTS-aluejako

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin läänit
Kalkkisten kirkko

Kalkkisten kirkko on Asikkalan Kalkkisten kylässä sijaitseva puukirkko, joka tehtiin alun perin rukoushuoneeksi vuonna 1910. Istumapaikkoja kirkossa on 120. Kirkkorakennus on päätytornillinen pitkäkirkko. Rakennuksen alttaripäästä ulkonee suorakulmainen sakaristo. Kirkon kello on vuodelta 1960, alttaritaulu on Arthur Heickellin maalaama Suuri Betanian koti ja Kristus siellä.

Tontin rakennukselle lahjoittivat Sipi ja Aleksandra Koskinen. Alkuperäisen rukoushuonerakennuksen suunnitteli ja rakennusurakasta vastasi Kalle Nyman, valvonnasta ja sisustustöistä taas Antti Honkanen. Rakennus tehtiin lahjoitusvaroin ja talkootyönä. Sen vihki rukoushuoneeksi 28. elokuuta 1910 Asikkalan kirkkoherra Wilhelm Adrian Mandellöf, jota avusti pastori Alfred Mäkinen. Sisustus ja penkit uusittiin 1934, Asikkalan seurakunnalle rakennus luovutettiin 1951. Rakennus peruskorjattiin 1960–1961 ja vihittiin kirkoksi jälkimmäisenä vuonna. Sisustukseen kuuluu muun muassa taiteilija Kolsi-Mäkelän suunnittelema vihkiryijy Usva. Kirkkoa on korjattiin uudelleen 2004–2007. Museovirasto ei hyväksyny ensimmäistä korjaussuunnitelmaa, vaan se piti uudistaa.

Kalkkisten kirkko kuuluu Päijät-Hämeen liiton 2007 julkaisemaan luetteloon Päijät-Hämeen rakennetusta kulttuuriympäristöstä.

Lähteet 

Asikkalan rakennukset ja rakennelmat
Kalkkinen
Päijät-Hämeen kirkkorakennukset
Suomen puukirkot