joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Markus Uusitalo

Markus Uusitalo (s. 15. toukokuuta 1997 Espoo) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa SJK:a.

Uusitalo aloitti uransa Hongan riveissä, jonka kakkosjoukkueessa Pallohongassa hän pelasi kuudessa Kakkosen pelissä kaudella 2014. Kaudeksi 2015 Uusitalo siirtyi Vaasan Palloseuraan. Hän ei pelannut kaudella minuuttiakaan Veikkausliigassa Henri Sillanpään ollessa ykkösmaalivahti, mutta seuran farmijoukkueessa Kiistossa Kakkosessa otteluita kertyi kahdeksan. Kaudeksi 2016 Uusitalo siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän pelasi enimmillään 12 liigaottelua kaudessa. Kaudeksi 2020 hän siirtyi FC Honkaan.

Uusitalo on edustanut Suomea alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Tammikuussa 2016 Suomen jalkapallomaajoukkueen uusi päävalmentaja Hans Backe nimesi Uusitalon harjoitusotteluihin Ruotsia ja Islantia vastaan. Hän ei kuitenkaan päässyt kentälle noissa otteluissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Joseph Mazzello

Joseph Francis ”Joe” Mazzello III (s. 21. syyskuuta 1983) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Jurassic Park,  The Social Network ja Rohto, Bohemian Rhapsody sekä HBO:n minisarjasta The Pacific.

Filmografia 
Unspeakable acts (1990)
Kunnes toisin todistetaan (1990)
Lento unelmiin (1992)
Pretty Girl (1992)
Oikeus elämään (1992)
Jurassic Park (1993)
Varjojen maat (1993)
Villi joki (1994)
High Lonesome: A Father for Charlie (1995)
Rohto (1995)
Kolme toivomusta (1995)
Kadonnut maailma - Jurassic Park (1997)
Star Kid (1997)
Ystäväni Simon Birch (1998)
Wooly Boys (2001)
Kasvukipuja (2004)
The Hollow (2004)
The Sensation of Sight (2006)
Matters of Life and Death (2007) (lyhytelokuva)
Beyond All Boundaries (2009)
The Social Network (2010)
Allison (2011) (lyhytelokuva)
First Kiss (2011) (lyhytelokuva)
G.I. Joe: Kosto (2013)
Dear Sidewalk (2013)
Bohemian Rhapsody (2018)

Lähteet 
http://www.imdb.com/name/nm0001515/?ref_=nv_sr_2

Aiheesta muualla 
Näyttelijän virallinen sivusto

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Vuonna 1983 syntyneet
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
12 apinaa (televisiosarja)

12 apinaa (12 Monkeys) on yhdysvaltalainen Syfy-kanavan scifisarja, jonka ovat luoneet Terry Matalas ja Travis Fickett. Se perustuu Terry Gilliamin ohjaamaan vuoden 1995 samannimiseen elokuvaan, joka taas perustui Chris Markerin vuoden 1962 lyhytelokuvaan La Jetée.

Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa 16. tammikuuta 2015. Saman vuoden maaliskuussa vahvistettiin toisen kauden tuleminen. Kesäkuussa 2016 Syfy vaihvisti sarjan kolmannen kauden tilauksen. 2017 maaliskuussa kerrottiin tilatun neljännen kauden jäävän sarjan viimeiseksi.

Suomessa sarjaa esitettiin ensimmäisenä nettipalvelussa HBO Nordic. Televisiokanava Kutonen alkoi esittää sarjaa 28. elokuuta 2016 suomenkielisellä nimellä 12 apinaa.

Näyttelijät

Tuotantokaudet

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 12 apinaa SyFy.comissa  
 

Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
2010-luvun televisiosarjat
Elokuviin perustuvat televisiosarjat
Syfyn televisio-ohjelmat
Shire (yritys)

Shire Plc on Jerseylle rekisteröity irlantilainen lääketeollisuusyhtiö, jonka Suomessa myytäviä tuotteita ovat   ADHD-lääkkeet Elvanse (lisdeksam­fetamiini­dimesilaatti) ja Equasym (metyyli­fenidaatti­hydro­kloridi), munuaislääke Fosrenol (lantaani), ummetuslääke Resolor (prukalo­pridi) ja verihiutaleiden muodostumista hillitsevä Xagrid (anagre­lidi).

Shire perustettiin vuonna 1986, ja sen ensimmäisiä menestystuotteita oli kalkkitabletti Calcichew, jota nykyisin markkinoi Takeda. Se on laajentunut yritysostojen avulla ja ostettuaan vuonna 2005 TKT-yhtiön se on suuntautunut harvinaisempien sairauksien lääkehoitoon.

Vuonna 2014 suunniteltu AbbVie-yhtiön ja Shiren fuusio kariutui.

Lähteet

Lääkevalmistajat
Irlantilaiset yritykset
Pörssiyhtiöt
Thommy Fagerlund

"Thommy" Henrik Gustav Fagerlund (s. 28. syyskuuta 1974 Helsinki) on suomenruotsalainen artisti ja musiikkituottaja. 

Nuoruudessaan Fagerlund oli jäsenenä mm. Daizy & Gänget -nimisessä yhtyeessä, joka esiintyi showkiertueillaan klubeilla sekä julkaisi yhden albumin vuonna 1995, Vi brinner. "Se på mig" -niminen kappale levyltä oli monta kuukautta radiosoittolistan ykkösenä Suomessa.

Fagerlund työskenteli Ruotsinlaivoilla vuosina 1996-2003. Tuolloin hän kirjoitti aktiivisesti omia lauluja ja teki joitakin äänityksiä Lisen Julin Qvarnströmin kanssa. Hän osallistui musiikkikilpailuihin "Suomen Tähti" ja "Guld Micken".

Vuodesta 2003 vuoteen 2006 Fagerlund työskenteli ulkomailla showartistina, muun muassa Mallorcalla ja Rodoksella Sunwing-yrityksessä.

Toukokuussa 2007 Fagerlund aloitti Åsa Anderssonin ja Sara Skogin kanssa euroviisushown "Good Evening Europe!", jolla oli kiertue Helsingissä ja myös Ruotsissa kesällä 2007.

Fagerlund on työskennellyt vuodesta 2008 lähtien risteilyisäntänä Viking Linellä, jossa hän myös esiintyy. Hän tuottaa show-esityksiä Viking Linelle ja M/S Viking XPRS:lle (Good Evening Europe, Eurovision hits, Eurovision Do-Re-Mi) mm. Katja Jakun ja Jaana Hiltusen kanssa.

Vuonna 2011 Fagerlund alkoi työskennellä 80-luvun pop-prinsessa Anja Niskasen kanssa. Fagerlund on säveltänyt ja tuottanut monia Anja Niskasen lauluista, mm. tämän Personligt-albumille vuonna 2012.

Lähteet

Ulkoiset linkit 
www.anjaniskanen.com
Thommy Fagerlundin diskografia Discogs:ssä

Suomalaiset muusikot
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Brian Dumoulin

Brian Joseph Dumoulin (s. 6. syyskuuta 1991 Biddeford, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsissa. Hän on Carolina Hurricanesin toisen kierroksen varaus vuodelta 2009.

Ura 
10. huhtikuuta 2012 Dumoulinin numerolla 51 varannut Carolina Hurricanes kiinnitti hänet tulokassopimuksella. 22. kesäkuuta 2012 Dumoulin kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin yhdessä Brandon Sutterin sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Jordan Staaliin. 

Kaudella 2013–2014 Dumoulin debytoi NHL:ssä 14. joulukuuta 2013 ottelussa Detroit Red Wingsiä vastaan. Hän sai ensimmäisen NHL-pisteensä syöttöpisteen muodossa 16. joulukuuta 2013 Toronto Maple Leafsia vastaan.

Kaudella 2014–2015 Dumoulin teki uransa ensimmäisen NHL-maalin ohitettuaan Tampa Bay Lightningin maalivahti Evgeni Nabokovin 15. joulukuuta 2014.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Carolina Hurricanesin varaamat pelaajat
Pittsburgh Penguinsin pelaajat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Celgene

Celgene Corporation on yhdysvaltalainen lääketeollisuusyritys, joka kehittää, tuottaa ja markkinoi lääkkeitä syövän sekä muiden vaikeiden immuuni- ja tulehdussairauksien hoitoon. Se on pörssiyhtiö, jonka osake kuuluu Nasdaq-100- ja S&P 500 -indekseihin.

Celgenen kliinisten tutkimusten kohteina ovat erityisesti multippeli myelooma, myelodysplastinen oireyhtymä, krooninen lymfaattinen leukemia (KLL), non-Hodgkinin lymfooma (NHL), glioblastooma sekä munasarja-, haima- ja eturauhassyöpä.

Celgenen Suomessa myytäviä valmisteita ovat syöpälääkkeet Abraxane (paklitakseli), Imnovid (pomalidomidi),   Revlimid (lenalidomidi), Thalidomide Celgene (talidomidi) ja Vidaza (atsasitidiini) sekä tulehduslääke Otezla (apremilasti).

Historiaa
Celgene syntyi vuonna 1986, kun se eriytettiin omaksi yhtiökseen vasta fuusioituneesta Hoechst Celanese -yhtiöstä. Celgene on kasvanut vuosituhannen vaihteesta lähtien monin yritysostoin. Vuonna 2000 Celgene osti Signal Pharmaceuticals -yhtiön, vuonna 2002 Anthrogenesis-yhtiön, vuonna 2008 Pharmion-yhtiön ja seuraavana vuonna Gloucester Pharmaceuticals -yhtiön. Vuonna 2010 Celgene ja Abraxis BioScience Inc. ilmoittivat fuusiostaan, ja vuonna 2012 ostettiin Avila Therapeutics.

Lähteet

Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Celanese

Celanese (ent. Hoechst Celanese) on yhdysvaltalainen kemianteollisuusyritys. Se on maailman suurimpia asetyyliraaka-aineiden ja vinyyliasetaatin valmistajia. New Yorkin pörssiin listattu yhtiö työllistää maailmanlaajuisesti 7 600 henkilöä, ja sen liikevaihto vuonna 2013 oli 6,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Celanese toimii Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa ja sen suurin tuotantolaitos on maailman suurin etikkahappotehdas Texasin Pasadenassa.

Historiaa
Celanesen perusti vuonna 1918 New Yorkissa sveitsiläinen kemisti Camille Dreyfus nimellä American Cellulose & Chemical Manufacturing Company. Dreyfus oli sitä ennen perustanut Baseliin saman alan yhtiön Cellonit Gesellschaft Dreyfus and Co ja Britannian hallituksen pyynnöstä Lontooseen yhtiön British Cellulose and Chemical Manufacturing Co (josta kasvoi sittemmin British Celanese -yhtiö). Eurooppalaisten esikuviensa tavoin American Cellulose perustettiin tuottamaan synteettistä lentokonekangasta ensimmäisen maailmansodan sotilaskoneiden ulkoverhoiluksi entisen, luodeista helposti syttyvän nitroselluloosalla käsitellyn puuvillakankaan tilalle.

Tehdas perustettiin saksalaisten zeppeliinihyökkäysten pelossa sisämaahan, Marylandin Amcelleen Potomacjoen varrelle. Monien viivästysten jälkeen tuotanto saatiin kuitenkin käyntiin vasta 1924, jolloin alettiin tuottaa lankoja ja viskoosin kaltaisia tekosilkkikankaita selluloosa-asetaatista kauppanimellä celanese. Tehdas teki yhteistyötä paikkakunnan läpi kulkevan Baltimore and Ohio Railroad (B&O) -rautatieyhtiön kanssa hiilen hankinnassa sekä työväen, raaka-aineiden ja valmiiden tuotteiden kuljetuksessa. Tämä tehdas työllisti parhaimmillaan 13 tuhatta ihmistä, ja se suljettiin 1983.

Vuonna 1927 yhtiö muutti nimensä tunnetuksi tulleen päätuotteensa mukaisesti muotoon Celanese Corporation of America. Vuonna 1986 sen yhteyteen muodostunut lääketeollisuus eriytettiin itsenäiseksi Celgene-yhtiöksi samalla kun Celanese-yhtiön osti saksalainen Hoechst-kemianjätti ja sulautti sen Yhdysvaltain-tytäryhtiöönsä. Näin muodostui uusi Hoechst Celanese Corporation.

Vuonna 1998 Hoechst yhdisti kaiken teollisuutta palvelevan kemianteollisuutensa Celanese AG -yhtiöksi, joka seuraavana vuonna listattiin Frankfurtin ja New Yorkin pörsseihin. Vuonna 2003 yhdysvaltalainen pääomasijoittaja Blackstone Group osti Celanesen kokonaan itselleen, otti sen pois pörsseistä ja muutti sen nimeksi Celanese Corporation. Blackstone alkoi tehdä erilaisia rationalisointitoimia, joihin kuului strategisesti epäkiinnostavien osien myynti ja toisaalta monet yritysostot.

Vuonna 2005 uudistettu yhtiö listautui taas New Yorkin pörssiin tunnuksella CE. Kun Blackstone sai loputkin osakkeensa myydyksi 2007, se oli ansainnut Celanesellä viisi kertaa sen mitä siitä alun perin maksoi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Yhtiöstä suomeksi Resinex-sivustolla

Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Lääkevalmistajat
Kemianteollisuusyhtiöt
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Tekstiilivalmistajat
Nikolai Erdman

Nikolai Robertovitš Erdman (, 16. marraskuuta 1900 Moskova – 10. elokuuta 1970 Moskova) oli neuvostovenäläinen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.

Nikolai Erdman syntyi baltiansaksalaiseen virkailijaperheeseen. Hän opiskeli luterilaisen seurakunnan kauppakoulussa, mutta ei suorittanut loppututkintoa. Kirjailijan varhaiset runot edustivat imaginismia.

1920-luvun alussa Erdman alkoi kirjoittaa pieniä näyttämökappaleita komediateattereille. Hänen ensimmäinen suuri menestyksensä oli Vsevolod Meyerholdin teatterissa esitetty komedia Valtakirja (myös Anastasia ja valtakirja, ven. Mandat, 1925). Sensuuri kielsi kirjailijan seuraavan näytelmän Elämä on ihanaa (myös Eläköön itsemurhaaja – elämä on ihanaa!, ven. Samoubijtsa, 1928).

Myöhemmin Erdman kirjoitti yhteistyössä muiden tekijöiden kanssa musiikkinäytelmiä, operettitekstejä ja elokuvakäsikirjoituksia. Hänet pidätettiin vuonna 1933 Iloisten poikien (Vesjolyje rebjata, 1934) kuvauksissa ja karkotettiin kolmeksi vuodeksi Jeniseiskiin ja Tomskiin. Sen jälkeen Erdman asui Kalininissa ja Rjazanissa, josta hänet vuonna 1941 kutsuttiin armeijaan. Vuosina 1942–1948 hän työskenteli NKVD:n laulu- ja tanssiyhtyeen käsikirjoittajana Moskovassa.

Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Erdman teki Mihail Volpinin kanssa käsikirjoituksia useisiin elokuviin. Niistä Reippain ottein (Smelyje ljudi, 1950) sai Stalin-palkinnon. Vuonna 1954 Erdman hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Vuodesta 1964 hän työskenteli Juri Ljubimovin Taganka-teatterissa.

Kirjailijan kaksi näytelmää, Valtakirja ja Elämä on ihanaa julkaistiin Neuvostoliitossa ensimmäisen kerran vuonna 1987. Aikalaiset näkivät niissä lähinnä pikkuporvarillisten tapojen arvostelua. Myöhemmin näytelmiä on pidetty aikansa järjestelmän kriittisenä peilinä. Humoristisen ihmiskuvauksensa ansiosta ne ovat yhä ajankohtaisia.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset elokuvakäsikirjoittajat
Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Venäläiset elokuvakäsikirjoittajat
Venäläiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1989

Pesäpallon naisten Mestaruussarja kaudella 1989 pelattiin 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka päätteeksi neljä parasta pelasivat mitaleista.

Runkosarja

Karsintasarja 

Manse PP säilyi.

Mitaliottelut
Välierissä Viinijärvi voitti Ikaalisen otteluin 2-0 (9-2,15-14) ja Kiri Hyvinkään 2-0 (12-5,15-6). Mestaruusotteluissa Kiri peittosi Viinijärven yhteisjuoksuin 23-9 (17-6,6-3). Pronssit vei Ikaalinen voitettuaan niukasti Hyvinkään 12-11 (6-4,6-7).

Mestarijoukkue

Jyväskylän Kiri: Merja Meriläinen, Riitta Saarenketo, Tiina Paananen, Inkeri Valkonen, Armi Ahola, Sanna Hänninen, Hanna Airaksinen, Riikka Nieminen, Riitta Jalonen, Riikka Punnonen, Katja Saunalahti, Leena Renko, pelinjohtaja Petri Kaijansinkko, valmentaja Riitta Jalonen.

Palkinnot

Urheilulehden arvopelaajat: Tiina Tammiruusu ja Vesa Mikkola.

Lähteet

 Urheilu-Tieto 1990 (ISBN 951-8920-10-9)
 Pesäpalloliitto: Pesäpallon vuosikirja 1990

Pesäpallon SM-sarjakaudet
Vuoden 1989 pesäpallo
Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina

Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina () on Robert Gravesin vuonna 1934 ilmestynyt historiallinen romaani. Teos on jatkoa samana vuonna ilmestyneelle romaanille Minä, Claudius. Se ilmestyi Frithiof J. Pennasen suomennoksena vuonna 1936. 

Yhdessä edeltäjänsä kanssa Claudius jumala on yksi tunnetuimpia Gravesin teoksia. BBC on tuottanut molempiin teoksiin pohjautuvan menestyksekkään televisiosarjan Minä, Claudius.

Romaanin otsikko 
Teokseen viitataan usein lyhyellä nimellä Claudius jumala, jossa muodossa otsikko esiintyy myös kirjan kansipaperissa. Kirjan nimiösivulla ilmaistu täysi otsikko alanimikkeineen on Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina : Rooman keisarin Tiberius Claudius Caesarin, (joka syntyi vuonna 10 e.Kr. ja kuoli A. D. 54) vaivalloinen hallitus hänen itsensä kuvaamana ynnä hänen murhansa surkean kuuluisan Agrippinan (keisari Neron äidin) käden kautta ja hänen sen jälkeen tapahtunut jumalaksi julistamisensa muiden kuvaamina ().

Tarina 
Kirja on toinen osa Rooman keisari Claudiuksen fiktiivistä omaelämäkertaa. Minäkertoja-muotoisessa tarinassa kuvataan Claudiuksen aikaa keisarina alkaen hänen valtaannousustaan vuonna 41 ja päätyen hänen kuolemaansa vuoteen 54. Kirjan lopussa on kolme kertomusta Claudiuksen kuolemasta kirjoittajinaan kuuluisat antiikin Rooman aikalaishistorioitsijat Suetonius, Tacitus ja Dion Kassios sekä Senecan satiiri Claudiuksen kurpitsoituminen (Apokolokyntosis).

Tarinan keskeisiä tapahtumia ovat Claudiuksen pyrkimykset korjata edellisen keisarin Caligulan virheitä ja hänen ystävyytensä Juudean kuninkaan Herodes Agrippan kanssa, pitkällisen yrittämisen jälkeen onnistunut Britannian valloitus osaksi Rooman keisarikuntaa sekä Claudiuksen avioliitot ensin Messalinan ja myöhemmin keisari Neron äidin Agrippinan kanssa.

Historiallinen tarkkuus 
Robert Graves toteaa kirjan alussa tekijän huomautuksena, että jotkut Minä, Claudius -romaanin arvostelijoista ovat uskoneet kirjailijan käyttäneen lähteenään ainoastaan Tacituksen Annaaleja ja Suetoniuksen Kaksitoista Caesaria -teosta. Kirjailijan mukaan molempien romaanien lähdeteosten määrä on kuitenkin huomattavasti monipuolisempi käsittäen muun muassa Dion Kassioksen, Pliniuksen, Varron, Senecan ja itse Claudiuksen tekstejä sekä apokryfiset Nikodemuksen evankeliumi ja Jaakobin evankeliumi. Gravesin mukaan kaikki romaaneissa esiintyvät henkilöt ovat todellisia ja vain hyvin harvoilla romaanien tapahtumista ei ole uskottavaa historiallista tukea.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina Kirjasampo-verkkosivulla

Brittiläiset romaanit
Historialliset romaanit
Vuoden 1934 kirjat
Toisenlaiset äidit

Toisenlaiset äidit on tositelevisio-ohjelma, jossa seurataan äitien arkea ja valmistautumista uuden perheenjäsenen vastaanottoon. Juontajana toimii Piritta Hagman. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 20. elokuuta 2014. Toinen tuotantokausi alkoi 2. syyskuuta 2015 ja kolmas tuotantokausi 12. syyskuuta 2016.

Lähteet 

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Vanhakaupunki (täsmennyssivu)

Vanhakaupunki, vanhakaupunki tai vanha kaupunki yleisnimenä sekä Vanhakaupunki erisnimenä tai etuliite "Vanha" erisnimissä kaupungin nimen edellä voivat viitata ainakin seuraaviin:

Yleisnimi

Vanhakaupunki
 vanhakaupunki, yleisnimenä nimitys, jota käytetään useiden kaupunkien vanhoista osista. Tällaisia ovat muiden muassa:
Bratislavan vanhakaupunki 
Jerusalemin vanhakaupunki
Kaunasin vanhakaupunki
Korfun vanhakaupunki
Krakovan vanhakaupunki
Lijiangin vanhakaupunki
 Pláka, Ateenan vanhakaupunki
Staré Město, Prahan vanhakaupunki
Riian vanhakaupunki
Ródoksen vanhakaupunki
Tallinnan vanhakaupunki
Tukholman vanhakaupunki
Vilnan vanhakaupunki
Vanha Rauma, Rauman kaupungin vanha keskusta
Vanha Porvoo, Porvoon kaupungin vanha keskusta

Vanha kaupunki
 vanha kaupunki, epävirallinen nimitys ennen vuotta 1959 perustetuille Suomen kaupungeille

Erisnimi
 Vanhakaupunki, kaupunginosa Helsingissä, Helsingin kaupungin entinen sijaintipaikka
 Etuliite "Vanha" kaupungin nimen edessä. Tämä voi tarkoittaa:
 Kaupungin entistä sijaintipaikkan nykyisen kaupungin keskustan ulkopuolella. Tällaisia ovat muiden muassa:
Vanha Vaasa, kaupunginosa Vaasassa, Vaasan kaupungin entinen sijaintipaikka
Vanha Uppsala, pitäjä ja entinen kunta Ruotsissa, Uppsalan kaupunkia edeltänyt vanha keskuspaikka
 Kaupungin vanhaa keskustaa eli vanhaakaupunkia nykyisen kaupungin keskustan sisällä. Tällaisia ovat muiden muassa:
Vanha Porvoo, Porvoon vanha keskusta
Vanha Rauma, Rauman vanha keskusta

Katso myös
 Hävinnyt tai entinen kaupunki. Näistä kertovat ainakin seuraavat:
Luettelo Suomen entisistä kaupungeista
:Luokka:Historialliset kaupungit
Sammallahti

Sammallahti on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten sukunimi:

 Heikki Sammallahti (1886–1954), voimistelija
 Kiureli Sammallahti (s. 1975), laulaja-lauluntekijä ja harmonikansoittaja
 Pekka Sammallahti (s. 1947), saamen professori
 Pentti Sammallahti (s. 1950), valokuvaaja
 Tere Sammallahti (s. 1981), kokoomuslainen poliitikko.
 Hildur Larsson Sammallahti (1882–1952), rovaniemeläinen valokuvaaja ja yksi varhaisista Suomen Lapin kuvaajista.
Viktor Strandfält

Viktor Strandfält (21. huhtikuuta 1887 Föglö – 11. elokuuta 1962 Maarianhamina) oli Ahvenanmaan maakuntahallituksen toinen varapuhemies vuosina 1935–1937 ja ensimmäinen varapuhemies vuonna 1938. Siviiliammatiltaan hän oli kansakoulunopettaja.

Lähteet

Ahvenanmaalaiset poliitikot
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet
Aika härdelli!

Aika härdelli! () on kanadalainen TV-animaatiosarja. Sarjan on tuottanut DHX Media studioillaan Torontossa ja Vancouverissa. Suomessa sitä on näyttänyt Yle TV2 2. tammikuuta 2016 lähtien.

Hahmot
 Luru Mäki ()
 Temo Jerkko Junior ()
 Ami ()

 Sara ()

 Valmentaja ()

 Pirjo ()
 Jesse ()
 Kilu ()
 Pertsa ()

Äänirooleissa

Suomeksi

Lähteet

Aiheesta muualla
 Looped. DHX Media.
 Aika härdelli. Yle
 Aika härdelli. Yle Areena.

Kanadalaiset televisiosarjat
Lastenohjelmat
Animaatiosarjat
2010-luvun piirrossarjat
YTV:n televisio-ohjelmat
Nikolai Ogarjov

Nikolai Platonovitš Ogarjov (, 6. joulukuuta (J: 24. marraskuuta) 1813 Pietari – 12. kesäkuuta (J: 31. toukokuuta) 1877 Greenwich) oli venäläinen vallankumouksellinen, lehtimies ja runoilija.

Nikolai Ogarjov syntyi vanhaan aatelissukuun. Hän vietti lapsuutensa isänsä maatilalla Penzan läänissä ja asui vuodesta 1820 lähtien Moskovassa. 1820-luvun puolivälissä Ogarjov tutustui Aleksandr Herzeniin, jonka kanssa hän teki yhteistyötä koko elämänsä ajan. Vuodesta 1830 Ogarjov opiskeli Hertzenin kanssa Moskovan yliopistossa, jossa heidän ympärilleen muodostui utopistisesta sosialismista kiinnostunut ystäväpiiri. Ogarjov pidätettiin hallituksen vastaisen toiminnan takia kesällä 1834 ja seuraavana vuonna hänet karkotettiin isänsä maatilalle. Vuonna 1839 hänen sallittiin palata Moskovaan.

Vuonna 1839 Ogarjov tutustui Vissarion Belinskiin ja hänen näkemyksensä alkoivat kehittyä kohti materialismia. Seuraavana vuonna hän alkoi julkaista runoja. Vuosina 1841–1846 Ogarjov asui etupäässä Saksassa, Italiassa ja Ranskassa opiskellen filosofiaa, luonnontieteitä ja lääketiedettä. Sittemmin hän asettui maatilalleen Penzan läänissä. Vuonna 1850 Ogarjov joutui jälleen pidätetyksi syytettynä ”kommunistisen lahkon” jäsenyydestä. Hänet vapautettiin pian poliisin valvonnan alaiseksi. Vuonna 1856 Ogarjov muutti toisen vaimonsa kanssa Lontooseen.

Englannissa Ogarjov ryhtyi Herzenin kanssa taistelemaan tsaarinvaltaa vastaan. He julkaisivat yhdessä vallankumouksellista kirjallisuutta, Poljarnaja zvezda -aikakauskirjaa, Kolokol-sanomalehteä ja muita julkaisuja. Herzenin tavoin Ogarjov kannatti länsieurooppalaisesta mallista poikkeavaa ”venäläistä sosialismia” ja oli mukana perustamassa narodnikkien Zemlja i volja -järjestöä. 

Vuonna 1865 Ogarjov muutti Sveitsiin, jossa hän yritti luoda yhteyksiä nuoriin venäläisemigrantteihin. Hän osallistui Mihail Bakuninin ja Sergei Netšajevin propagandakampanjoihin ja piti 1870-luvulla yhteyttä vallankumouksellisten narodnikkien Vperjod-lehteen ja sen toimittajaan Pjotr Lavroviin. Viimeiset vuotensa Ogarjov vietti sairaana Lontoon Greenwichissä englantilaisen ystävättärensä luona. Vuonna 1966 hänen jäännöksensä siirrettiin Moskovaan Novodevitšin hautausmaalle.

Alkuaikojensa romanttisessa lyriikassa Ogarjov pyrkii ymmärtämään maailmaa ja etsii totuutta, oikeudenmukaisuutta ja vapautta. Runosikermässään Monologi (1844–1847) hän harjoittaa pessimististä reflektointia. Myöhempi runous on tyyliltään julistavaa ja palvelee vallankumouksen asiaa. Keskeisellä sijalla Ogarjovin tuotannossa on runoelma Jumor (1840–1841, 1867–1868), joka yhdistää lyyristä yksinpuhelua ja keskustelua, kirjettä ja päiväkirjaa, tilitystä ja poliittista satiiria. Kaunokirjallisuutta ja taidetta käsittelevissä artikkeleissaan Ogarjov kannatti yhteiskunnallista runoutta ja realismia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Nikolai Ogarjovin teoksia Lib.ru -sivustolla 

Venäläiset runoilijat
Venäläiset toimittajat
Venäläiset vallankumoukselliset
Vuonna 1813 syntyneet
Vuonna 1877 kuolleet
Anne Kjersti Kalvå

Anne Kjersti Kalvå (s. 5. kesäkuuta 1992) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Lundamo IL:ää.

Kalvå hiihti ensimmäisen kilpailunsa maailmancupissa 13. maaliskuuta 2013, kun hän oli 51:s Oslossa perinteisen hiihtotavan sprintissä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 28:s Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2017. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Tour de Skihin kuuluneessa Oberstdorfin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut seitsemäs Rukan 10 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusajoissa joulukuussa 2019 ja Tour de Skihin kuuluneessa Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2019.

Kalvå oli juniorien MM-kilpailuissa Erzurumissa 2012 vapaan hiihtotavan sprintissä 34:s ja viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 52:s. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuihin hän osallistui Val di Fiemmessä 2014 ja Almatyssä 2015. Val di Fiemmessä Kalvå oli vapaan hiihtotavan sprintissä 32:s ja yhdistelmäkilpailussa 24:s. Almatyssä hän oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viides ja yhdistelmäkilpailussa yhdeksäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kuudenneksi ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 12:nneksi.

Kalvå on hiihtäjä Marit Bjørgenin serkku. Hän seurustelee hiihtäjä Didrik Tønsethin kanssa.

Lähteet 

Norjalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Pokémon DP: Battle Dimension

Pokémon DP: Battle Dimension on televisiosarja Pokémonin yhdennentoista tuotantokauden nimi.

Kausi nähtiin Suomessa ensimmäisen kerran keväällä ja kesällä 2009 Jetixillä, joka vaihtoi syksyllä nimensä Disney XD:ksi. Kausi alkoi 14. helmikuuta 2009 jaksolla Pelon kyyneleitä ja päättyi jaksoon Uneton Canalave Cityssä. Myöhemmin kesällä 2010 kausi näytettiin myös MTV3 Katsomossa.

Yhdysvalloissa kausi alkoi Cartoon Networkilla 12. huhtikuuta 2008 jaksolla Tears for Fears!. Yhdestoista tuotantokausi käsitti 52 jaksoa ja päättyi jaksoon Sleepless In Pre-Battle! 2. toukokuuta 2009.

Jaksot

Äänirooleissa

Japaninkieliset äänet

Englanninkieliset äänet

Suomenkieliset äänet 

Pokémon
Luettelot televisiosarjojen jaksoista
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1986

Naiset pelasivat vuonna 1986 pesäpallon Suomenmestaruudesta 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana

Naisten Mestaruussarja

Lännen Pallo ja Kerava putosivat. Sarjaan nousivat Oulun Lippo ja Siilinjärven Ponnistus.

Ikaalisten Tarmo: Minna Hannonen, Anne Herttua, Katja Holopainen, Minna Ihamuotila, Kirsti Lamminen, Päivi Lehteenmäki, Minna Marjamäki, Johanna Nieminen, Hannamari Salo, Katja Varis, Kirsi Virtanen, Päivi Virtanen. Pelinjohtaja ja valmentaja: Markku Lähteenmäki.

Palkinnot

Lähteet

 Siukonen-Ahola: Urheilun vuosikirja 1987 (ISBN 951-20-2830-8)

Pesäpallon SM-sarjakaudet
Vuoden 1986 pesäpallo
Erilaiset äidit

Erilaiset äidit on lifestyleohjelma, jossa seurataan äitien ja heidän perheidensä arkea. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi AVA-kanavalla 9. lokakuuta 2012, Vappu Pimiän juontamana. Toinen tuotantokausi alkoi 9. syyskuuta 2013, jolloin uutena juontajana toimi Pipsa Hurmerinta.

Ohjelma jatkui syksyllä 2014 nimellä Erilaiset perheet.

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
FIBA Europe Cup

FIBA Europe Cup on FIBA Europen ylläpitämä, vuonna 2015 perustettu kansainvälinen koripallosarja.

FIBA Europe perusti kilpailun syrjäyttämään Euroleague Basketballin järjestämän ULEB Eurocupin Euroopan toiseksi korkeimpana kansainvälisenä seurajoukkuekilpailuna. Järjestö vaati alun perin jäsenliittojensa joukkueita osallistumaan kilpailuun. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran kaudella 2015–2016, jolloin mukaan ilmoittautui 56 joukkuetta. Sarjan historian ensimmäisen mestaruuden vei saksalainen Skyliners Frankfurt.

Toisella kaudellaan Europe Cupin mestaruuden voitti ranskalainen Nanterre 92, joka voitti loppuotteluissa ranskalaisen Élan Chalonin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu
Erilaiset perheet

Erilaiset perheet on dokumentaarinen televisiosarja, jossa seurataan suomalaisten perheiden arkea. Juontajana toimii Pipsa Hurmerinta. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi AVA-kanavalla 20. marraskuuta 2014.

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Olga Leinonen

Olga Leinonen (11. heinäkuuta 1877 Kajaani – 9. tammikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen konekutoja, luennoitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Leinosen vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Leinonen ja Saara Greeta Kemppainen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti konekutomakurssin. 

Leinonen työskenteli palkkatyöläisenä ja työnjohtajana maanviljelys-, karjanhoito- ja meijeritöissä. Hän oli siirtolaisena Yhdydvalloissa muutamia vuosia vuodesta 1909 alkaen. Suomeen palattuaan Leinonen omisti konekutomaliikkeen Helsingissä ja hän toimi myös sosialidemokraattisen puolueen ja ammattiyhdistysliikkeen puhujana ja luennoitsijana. 

Leinonen oli kansanedustajana 1919–1929 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hänen edustajantoimensa todettiin lakanneeksi 26. maaliskuuta 1929 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Otto Marttila. Leinonen oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuustossa. Leinonen kuului lisäksi sosialidemokraattisen naisliiton liittotoimikuntaan.

Lähteet 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Elastinen feat.

Elastinen feat. on maaliskuussa 2016 MTV3-kanavalla alkanut musiikkiviihdeohjelma, jossa rap-artisti Elastinen tekee jokaisessa jaksossa vieraana olevan artistin kanssa yhden uuden kappaleen. Ohjelman kappaleista julkaistiin albumi 6. toukokuuta 2016. 

Vieraana nähdään Lauri Tähkä, Anssi Kela, Samu Haber, Robin, Paula Vesala, Juha Tapio, Hector, Johanna Kurkela, Anna Puu ja Sami Hedberg. Ohjelman musiikkituottajana toimii Jukka Immonen. 


Jaksot

Kappaleet jaksoittain: 

Elastinen feat. Lauri Tähkä - Lempo (3:03)
Elastinen feat. Hector - Stadi on niin snadi (2:59)
Elastinen feat. Robin - AAAA (3:17)
Elastinen feat. Johanna Kurkela – Oota mua (3:30)
Elastinen feat. Sami Hedberg – Täytyy jaksaa (3:03)
Elastinen feat. Anssi Kela – Voitais välillä elää (3:04)
Elastinen feat. Anna Puu – Kesä '99 (3:09)
Elastinen feat. Samu Haber – Tarpeeks täydellinen (3:00)
Elastinen feat. Vesala – En tunne sua (2:47)
Elastinen feat. Juha Tapio – Parasta aikaa (2:57)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ohjelman traileri MTV:n YouTube-kanavalla

Musiikkiohjelmat
Suomalaiset televisiosarjat
Horppu

Horppu tarkoittaa seuraavia:

Horpun seisake, rautatieliikennepaikka Valkealassa

Sukunimi
Kalevi Horppu (s. 1936), moukarinheittäjä
Leena Kirstinä, o.s. Horppu (s. 1944), kirjallisuudentutkija, suomentaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Intronaut

Intronaut on yhdysvaltalainen progressiivisen metallin yhtye, joka perustettiin vuonna 2004 Los Angelesissa, Kaliforniassa. Yhtyeen musiikki on polyrytmistä, ja siinä on vaikutteita jazzista ja progressiivisesta rockista. Yhtye koostuu yhtyeiden Anubis Rising, Exhumed, Uphill Battleja Impaled entisistä jäsenistä.

Tammikuussa 2008 yhtye solmi levytyssopimuksen Century Median kanssa. Intronaut on julkaissut kuusi studioalbumia joista viimeisin, Fluid Existential Inversions julkaistiin helmikuussa 2020.

Jäsenet 
 Sacha Dunable – kitara, laulu (2004–)
 Joe Lester – bassokitara (2004–)
 Danny Walker – rummut, samplet (2004–)
 Dave Timnick – kitara, laulu, tabla, muut lyömäsoittimet (2007–)

Entiset jäsenet 
 Leon del Muerte – kitara, laulu (2004–2007)

Diskografia

Studioalbumit 
 
 
 
 
 
Fluid Existential Inversions (2020, Metal Blade Records)

EP:t

Kokoelmilla

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivu

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset progressiiviset metalliyhtyeet
Campiglia Cervo

Campiglia Cervo on kunta Pohjois-Italiassa Biellan maakunnassa Piemonten alueella. Se sijaitsee Cervojoen laaksossa 13 kilometrin päässä maakunnan pääkaupungista Biellasta. 

1. tammikuuta 2016 kuntaan yhdistyi kaksi pientä naapurikuntaa, Quittengo ja San Paolo Cervo.

Nähtävyyksiä 
Kylän yläpuolella olevalle vuorelle louhittiin 1600-luvun alussa rukouskappeli. Sacro Monte di Andorno on yksi Piemonten pyhistä vuorista, joista osa kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.

Lähteet 

Biellan maakunnan kunnat
SteamOS

SteamOS on Valven julkaisema ja kehittämä Linux-jakelu. Se on kehitetty Valven Steam Machinea varten ja on käytössä Steam Deckissä.

SteamOS paljastettiin Steam Machine -laitteiden yhteydessä vuonna 2013.

Steam Deck -laitteessa on mukana uusi versio käyttöjärjestelmästä sekä Valve Proton -yhteensopivuusohjelmisto. Steam Deck -laitteessa on SteamOS 3.0, joka perustuu Arch Linuxiin ja käyttää KDE Plasma -työpöytäympäristöä.

Historia 
LinuxConissa 2013 Valven perustaja ja toiminnanjohtaja Gabe Newell esitti että hän uskoo "Linux ja avoimet lähdekoodit ovat pelaamisen tulevaisuus." Jatkaen että yritys avustaisi pelin kehittäjiä, jotka haluavat peliensä olevan Linuxin kanssa yhteen sopivia.
SteamOS pohjautui Debian-versioon 8 (koodinimi Jessie), sisältäen kuitenkin uudemman Linux-ytimen, suorituskykykorjauksia ja suljettuja AMD:n ja Nvidian näytönohjainten ajureita.
Alun perin SteamOS:llä pystyi pelaamaan vain Linuxia tukevia pelejä, mutta pelejä pystyi myös suoratoistamaan Windows- ja macOS-laitteista. Mukana oli Gnome 3 -työpöytäympäristö, jota voi halutessaan käyttää tavanomaiseen tietokoneen käyttöön.

SteamOS 3.0 perustuu Arch Linuxiin Debianin sijaan: pääsyy muutokselle on jatkuva päivitys nopeasti tarvittaville päivityksille, muutoksille ja muokkauksille.
SteamOS 3.0:ssa on mukana Valve Proton -yhteensopivuusohjelmisto, jolla Windows-pelejä pystyy pelaamaan myös SteamOS:ssa. SteamOS 3.0:ssa mukana on KDE-työpöytäympäristö.

Pelit 

Useimmat Linux-pelit ovat toimivia SteamOS:llä. Lisäksi Windowsille julkaistuja pelejä voi pelata: 21. toukokuuta pelattaviksi tarkistettujen pelien listassa oli kolme tuhatta peliä.

Versiot 
SteamOS:n julkaisuversioista on käytetty koodinimiä alchemist, brewmaster ja clockwerk. Clockwerk perustui Debian 9:lle. 

Steam Deckille julkaistusta versiosta käytetään koodinimeä holo. Toukokuussa 2022 Valve julkaisi Steam Deckille version 3.2 vakaana versiona.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://store.steampowered.com/steamos 
 http://www.techradar.com/reviews/pc-mac/software/operating-systems/steamos-1209037/review 
 Developing for SteamOS and Linux 

Linux-jakelupaketit
Valve Corporation
Joensuun työväentalo

Joensuun työväentalo valmistui Joensuun työväenyhdistyksen taloksi vuonna 1908 nykyisen Kauppakatu 32:n tontille. Puinen rakennus purettiin vuonna 1979, ja tilalle nousi vuonna 1981 kolmekerroksinen
tiilitalo.

Puisessa työväentalossa oli suuri sali, joka oli juhlien, kokousten ja tanssien pitopaikka. Talossa käynnistyi Joensuun kaupunginteatterin edeltäjä Joensuun työväenteatteri. Vuonna 1918 talossa pidettiin vankina suomalaisia ja venäläisiä sotilaita, jotka teloitettiin huhtikuun 14. päivän vastaisena yönä Siilaisella.

Joensuun työväenyhdistyksen lisäksi nykyisen talon omistajina ovat SDP:n ja TUL:n piirijärjestöt sekä viisi ammattiliittoa, joilla on kokous- ja toimistotilat. Talossa on Nuorten Kotkien, Demarinaisten, Demarinuorten ja -opiskelijoiden  sekä Työväen sivistysliiton, Antti Jussi Kososen rahaston ja SAK:n aluetoimiston tilat. Viikko Pohjois-Karjala -lehden toimitus muutti työväentaloon joulukuussa 2015. Yläsatamakadun puolella seinässä on Erkki Kannoston Marttyyrit-reliefi.

Vuonna 2007 tontin piha-alueet rakennettiin täyteen ja rakennukset liitettiin osaksi koko korttelin laajuista Kauppakeskus Metropolia.

Lähteet
 
 Muuttunut kaupunkikuva: Kauppakatu 32, Karjalainen 3.4.2015

Viitteet

 Joensuun rakennukset ja rakennelmat
 Työväentalot
Karolina Pavlova

Karolina Karlovna Pavlova (, omaa sukuaan Jaenisch, Яниш; 22. heinäkuuta 1807 Jaroslavl – 14. joulukuuta 1893 Dresden) oli venäläinen runoilija ja kääntäjä. Hän oli 1800-luvun tunnetuin venäläinen naisrunoilija.

Karolina Pavlova syntyi saksalaisperäisen lääkärin (myöhemmin professorin) perheeseen. Hän sai perusteellista ja monipuolista kotiopetusta, osasi useita eurooppalaisia kieliä ja luki paljon. Runoilijana Pavlova pääsi esille jo nuorena kirjallisuussalongeissa. Hänen ensimmäinen käännöskokoelmansa Das Nordlicht ('Revontulet') ilmestyi Saksassa vuonna 1833. Käännösten lisäksi se sisälsi kymmenen alkuperäistä saksankielistä runoa.

Rikkaan setänsä perinyt Karolina meni vuonna 1837 naimisiin kirjailija Nikolai Pavlovin kanssa. Vuonna 1839 Pariisissa ilmestyi ranskankielinen käännöskokoelma, joka sekin sisälsi alkuperäisiä runoja. Samana vuonna ilmestyi ensimmäinen venäjänkielinen runo. Pavlova julkaisi venäläisiä runojaan aikakauslehdissä, kirjallisuusalmanakoissa ja kokoelmissa ja järjesti miehensä kanssa viikoittaisia illalliskutsuja, joilla kävi Moskovan tunnetuimpia kirjailijoita. Vuonna 1848 ilmestyi runo- ja proosaromaani Dvoinaja žizn (”Kaksoiselämää”). Sensuuri kielsi Ranskan helmikuun vallankumoukseen liittyvän runoelman Razgovor v Trianone (”Keskustelu Trianonissa”), joka levisi käsikirjoituksena ja ilmestyi Lontoossa vuonna 1861.

Pavlovan avioliitto hajosi 1850-luvun alussa, minkä jälkeen hän muutti Tarttoon. Vuodesta 1856 lähtien hän asui etupäässä Euroopassa ja vuodesta 1858 Saksassa, mutta säilytti aluksi yhteytensä venäläiseen kirjallisuuselämään. Vuonna 1863 Moskovassa ilmestyi Pavlovan runovalikoima, joka sai lehdistössä kielteisen vastaanoton. Hän kuoli unohdutettuna köyhyydessä.

Pavlovan tuotanto edustaa myöhäisromantiikkaa. Hänen lyyrinen sankarinsa on yhteiskunnan yläpuolelle kohoava ja sen kanssa kiistelevä ihminen. Osittain omaelämäkerrallinen romaani Dvoinaja žizn on kertomus hienoston moraalittomasta kasvatuksesta. Runoilija suhtautui kielteisesti vallankumoukseen. Kansa on hänen mielestään ”joko julma tiikeri tai lauhkea juhta”. Pavlova vältti tietoisesti sitoutumista poliittisiin leireihin, mutta hänen vuonna 1854 ilmestynyt runoelmansa Razgovor v Kremle (”Keskustelu Kremlissä”) on sävyltään selvästi slavofiilinen. Runoilijan tuotanto saavutti huippunsa 1860-luvulla, jolloin sitä hallitsivat intiimi rakkauslyriikka sekä byronilainen runoilijan yksinäisyyden teema. Pavlovan runokieli on tiivistä, energistä ja riimeiltään omaperäistä. Hänen tuotantonsa otettiin aluksi ihastuneesti vastaan, mutta myöhemmin siitä tuli zapadnikkien ja slavofiilien välisen kiistelyn kohde. 1900-luvun alussa Pavlova sai jälleen arvostusta venäläisiltä symbolisteilta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Karolina Pavlovan teoksia Lib.ru -sivustolla 

Venäläiset runoilijat
Venäläiset kääntäjät
Vuonna 1807 syntyneet
Vuonna 1893 kuolleet
Jouko Sere

Jouko Emil Markus Sere, vuoteen 1936 Seren (12. helmikuuta 1927 Uskela – 1. elokuuta 2022 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvo 1978. Hän oli Rauma-Repolan varatoimitusjohtaja 1973–1976, toimitusjohtaja 1976–1983 ja hallituksen puheenjohtaja 1984 alkaen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jouko Seren muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuorineuvokset
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Volga-Sport-Arena

Volga-Sport-Arena () on Venäjän Uljanovskin kaupungissa sijaitseva jääpallohalli. Lokakuussa 2013 käyttöön otettu halli on Venäjän pääsarjassa pelaavan HK Volga Uljanovskin kotiareena. 

Volga-Sport-Arena toimii vuoden 2016 jääpallon MM-kisojen päänäyttämönä.

Lähteet
Volga-Sport-Arena
Largest Russian Ice Palace Volga -Sport Arena opened in Ulyanovsk (englanniksi) 1. huhtikuuta 2014
Volga Sport-Arena avattu julk. 2. huhtikuuta 2014 

Jääpallohallit
Uljanovskin urheilu
Venäjän urheiluhallit
Nadežda Durova

Nadežda Andrejevna Durova (, 17. syyskuuta 1783 Kiova – 2. huhtikuuta 1866 Jelabuga) oli Venäjän ensimmäinen naisupseeri. Hän toimi myös kirjailijana.

Nadežda Durova syntyi ratsuväen upseerin perheeseen. Hänen äitinsä oli pettynyt siitä, ettei saanut poikaa, ja antoi tyttärensä husaarin kasvatettavaksi. Durova meni 18-vuotiaana sarapulilaisen virkamiehen kanssa naimisiin ja synnytti lapsen, mutta palasi muutaman vuoden päästä vanhempiensa luokse. Vuonna 1806 hän karkasi kotoa ja liittyi kasakkarykmenttiin tilanomistajan pojan Aleksandr Durovin nimellä. Vuonna 1807 hän värväytyi Aleksandr Sokolovin nimellä ulaanirykmenttiin ja osallistui Preussin sotaretkeen, josta hänet palkittiin Pyhän Yrjön ristillä. Durova kirjoitti Preussista isälleen, joka lähetti Aleksanteri I:lle pyynnön etsiä tyttärensä. Keisari kutsui Durovan Pietariin ja ylensi hänet upseeriksi. Samalla Durovalle annettiin nimi Aleksandr Andrejevitš Aleksandrov, jota hän kantoi lopun ikäänsä.

Durova osallistui vuoden 1812 isänmaalliseen sotaan, haavoittui Borodinon taistelussa ja palveli sen jälkeen Mihail Kutuzovin lähettinä. Hän osallistui myös vuosien 1813–1814 sotaretkiin ja sai rohkeudestaan useita ansiomerkkejä. Durova erosi armeijan palveluksesta aliratsumestarina vuonna 1816. Sen jälkeen Durova asui muutaman vuoden setänsä luona Pietarissa ja muutti sitten Jelabugaan, jossa hän ”tekemisen puutteessa” ryhtyi kirjoittamaan muistelmiaan.

Durovan muistelmat Kavalerist-devitsa (”Ratsumiestyttö”) ilmestyivät vuodesta 1836 lähtien Sovremennik-lehdessä ja myöhemmin erillisinä kirjoina. Hän kirjoitti myös romanttisia kertomuksia, jotka pian unohdettiin. Vuonna 1842 ilmestyi ensimmäinen hänelle omistettu kirja, mutta sen sankari kuoli lopulta unohdettuna Jelabugassa. Elämänsä aikana hän oli rajojen rikkoja: pukeutui miesten vaatteisiin, leikkasi hiuksensa lyhyiksi, poltti tupakkaa ja käytti itsestään maskuliinimuotoja. Durova myös haudattiin testamenttinsa mukaisesti miesten puvussa sotilaallisin kunnianosoituksin. Myöhemmin hänestä on tehty romaaneja, näytelmä, ooppera ja Eldar Rjazanovin elokuva Husaarit (Gusarskaja ballada, 1962).

Lähteet

Venäläiset kirjailijat
Venäläiset sotilaat
Vuonna 1783 syntyneet
Vuonna 1866 kuolleet
Juri Oganesjan

Juri Tsolakovitš Oganesjan (, s. 14. huhtikuuta 1933 Donin Rostovissa), on eräs huomattavimmista nykyajan venäläisistä ydinfyysikoista. Hänen tutkimusryhmänsä löysi ja syntetisoi useita eräistä raskaimmista tunnetuista alkuaineista. IUPAC:in mukaan Oganesjanin tutkimusryhmä löysi ensimmäisenä alkuaineet 114-118 (flerovium, moskovium, livermorium, tennessiini ja oganesson). Lisäksi hänen panoksensa järjestysluvun Z=100–108 aktinoidien, transaktinoidien ja superraskaiden alkuaineiden stabiilisuuden saaren tutkimuksessa on ollut pitkäaikaista ja merkittävää.

Oganesjan on Flerov Laboratory of Nuclear Reactions (FLNR) tutkimuskeskuksen tieteellinen johtaja Dubnassa. Alkuaine dubnium on nimetty tämän laboratorion sijaintipaikan mukaan.

Vuonna 2009 amerikkalaiset tutkijat varmensivat Oganesjanin ryhmän jo kymmenen vuotta aikaisemmin löytäneen fleroviumin olemassaolon.

Kesäkuussa 2016 IUPAC esitti virallisesti järjestysluvun 118 alkuaineen (väliaikaiselta nimeltään ununoktium) nimeämistä oganessoniksi Oganesjanin mukaan. Tämä esitys hyväksyttiin marraskuussa 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Juri Oganesjanin biografia  

Venäläiset fyysikot
Armenialaiset tieteilijät
Ydinfyysikot
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Tiril Udnes Weng

Tiril Udnes Weng (s. 29. syyskuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä.

Weng kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 11. maaliskuuta 2015 Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä ollen 47:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Drammenin perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa maaliskuussa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut kolmas Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2021.

Weng oli mukana juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014, Almatyssä 2015 ja Rasnovissa 2016. Hän oli voittamassa viestissä pronssia 2014 ja kultaa 2015. Wengin paras henkilökohtainen sijoitus näissä kilpailuissa oli viides sija perinteisen hiihtotavan sprintissä 2015. Rasnovissa 2016 hän saavutti hopeaa viestissä ja pronssia vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti kuitaa vapaan sprintissä 2018, hopeaa 10 kilometrin vapaalla 2017 sekä hopeaa perinteisen sprintissä ja pronssia vapaan 10 kilometrillä 2019. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän sai sekaviestissä pronssia 2013.

Weng sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 vapaan hiihtotavan sprintissä 15:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä kuudenneksi ja 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa seitsemänneksi. Hän voitti Norjan joukkueessa viestin maailmanmestaruuden. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa neljästoista.

Myös Wengin kaksoissisko Lotta Udnes Weng on hiihtäjä. He kuuluivat samaan viestijoukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa sekä 2014 että 2015. Hiihtäjä Heidi Weng on kaksosten neljäs serkku.

Lähteet 

Norjalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Lidija Zinovjeva-Annibal

Lidija Dmitrijevna Zinovjeva-Annibal (, helmikuu 1866 – 30. lokakuuta 1907 Zagorje, Mogiljovin kuvernementti) oli venäläinen kirjailija.

Lidija Zinovjeva-Annibal syntyi aatelisperheeseen. Äitinsä puolelta hän oli sukua Aleksandr Puškinin esi-isälle Abram Gannibalille. Zinovjeva-Annibal sai kotiopetusta ja meni vanhempiensa tahdon vastaisesti naimisiin opettajansa kanssa. Muutaman vuoden kuluttua hän jätti miehensä ja muutti kolmen lapsensa kanssa ulkomaille. Vuonna 1893 Zinovjeva-Annibal tutustui Roomassa symbolistirunoilija Vjatšeslav Ivanoviin. Vuonna 1899 he menivät naimisiin. Zinovjeva-Annibal toimi heidän asunnossaan eli ”tornissa” pidetyn salongin emäntänä ja vaikutti merkittävällä tavalla miehensä tuotantoon.

Zinovjeva-Annibalin ensimmäinen merkittävä teos oli symbolistinen näytelmä Koltsa (”Sormukset”, 1904), jonka teemana on Ivanovin ”dionyysisyyteen” liittyvä yksilöllisyyden ja yhteisöllisyyden ristiriita. Samaa teemaa käsittelee hänen tunnetuin teoksensa, pienoisromaani Tridtsat tri uroda (”Kolmekymmentäkolme kuvatusta”, 1907), joka on Venäjän kirjallisuuden ensimmäinen lesborakkauden kuvaus. Se joutui joksikin aikaa sensuurin kieltämäksi. Kertomuskokoelma Tragitšeski zverinets (”Traaginen eläinhäkki”, 1907) kuvaa aikuisten epäoikeudenmukaisuudesta kärsivän nuoren psykologiaa. Postuumisti julkaistun kokoelman Net! (”Ei!”, 1918) kertomusten aiheena on ihmisen käyttäytyminen ääritilanteissa. Proosan ja näytelmien lisäksi Zinovjeva-Annibal kirjoitti myös runoja ja kirjallisuuskritiikkiä sekä osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien aikana maanalaisen Adskaja potšta -lehden julkaisemiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lidija Zinovjeva-Annibalin teoksia Lib.ru -sivustolla 

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Epeko

Oy Epeko Ab oli vuosina 1934–1975 toiminut kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Sen perusti Holger Bergenheim (1907–1977), ja vuonna 1975 se fuusioitiin Bergenheim-yhtiöihin. Epekon tuotteita olivat muun muassa Tokalon-ihovoiteet ja Elnett-hiuslakka.

Historiaa
Lukion ja reserviupseerikoulun käynyt Holger Bergenheim työskenteli ensin pankkialalla ja pörssimeklarina, mutta 1930-luvun laman alettua menetti omaisuutensa. Bergenheim perusti Oy Epeko Ab:n 1934 ruotsalaisen emoyhtiön tytäryhtiöksi. Ensimmäinen toimitila oli kerrostalon kellari Helsingin Kaisaniemenkadulla, kunnes vuonna 1941 Bergenheim osti Espoon Kavallinmäestä isommat tilat virolaissyntyiseltä Gustav Beckmannilta, joka oli ostanut Kavallin tilan maat 1935 ja rakennuttanut sinne uuden tehdasrakennuksen guttaperkan tuottamiseksi. Tehdas oli lopetettu talvisodan syttyessä.

Epeko sai ensimmäisen lääke-edustuksensa Sveitsistä 1938. Edustuksia ja oman valmistuksen tuotteita kertyi lisää vuosien kuluessa. Bergenheim oli Epeko-yhtiön johdossa vuoteen 1965 ja sitten johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1975, jolloin yhtiö fuusioitiin Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:hen. Bergenheim-konserni muodostettiin kymmenistä Holger Bergenheimin Epekon lisäksi perustamista yhtiöistä. Hänet tunnetaan niiden lisäksi Oy Hoechst Fennica Ab:n, Oy Mainos-TV-Reklam Ab:n ja Lääketuonti Oy:n perustajana.

Lähteet

Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Tukkukaupat
Suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt
Suomalaiset lääkealan yritykset