joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
J. A. Torvelainen

Jalmari Aleksanteri (Hjalmar Aleksander) Torvelainen (23. helmikuuta 1878 Viipuri – 8. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen asemapäällikkö ja kirjailija joka käytti nimimerkkiä J. A. T.

Torvelaisen vanhemmat olivat vaunumestari August Torvelainen ja Karolina Seppänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Viipurin reaalilyseosta. 

Suomen sisällissodan aikana Torvelainen oli Karjalan kannaksella Ollilan rautatieasemalla 2. luokan kirjurina. Hän muisteli kirjassaan Kapinatalvena  Kannaksella kohtaamistaan Heikki Kaljusen kanssa. Torvelainen joutui vangituksi kieltäydyttyään noudattamasta Kaljusen määräystä ja hänet vietiin Terijoen rautatieasemalle Kaljusen kuulusteltavaksi. Hänet vietiin lopulta Viipurin lyseolle vankeuteen vaikka Kaljunen olikin uhannut häntä kuulustelujen aikana useita kertoja ampumisella. Torvelainen joutui myös todistamaan Terijoella, kuinka Kaljunen ampui pakoon yrittäneen vangin ja samalla vahingossa yhden punakaartilaisen.

Teoksia 
Nimimerkillä J. A. T.:
 Helsingin kansallisklubi 1899-1929.    Helsingin kansallisklubi, Helsinki 1929
 Kapinatalvena kannaksella : rautatieläisen muistelmia v. 1918.    Tekijä, Vaasa 1931

Lähteet 
  

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Alma Aarni

Alma Siviä Aarni, o. s. Saarinen (28. joulukuuta 1884 Vanaja – 16. maaliskuuta 1960 Vanaja) oli suomalainen kirjailija.

Alma Aarnin vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Kaarle Viktor ja Alma Saarinen. Hän oli naimisissa Sulo Ilmari Aarnin kanssa. Alma Aarni valmistui filosofian maisteriksi ja tutki kansanperinnettä. Hän keräsi kotipitäjänsä Vanajan seudulta murretietoutta, kansantarinoita ja sananlaskuja. Hän julkaisi myös yhden kaunokirjallisen teoksen, kansankuvauksen Vanhaan hyvään aikaan.

Teoksia 
 Vanhaan hyvään aikaan : kuvaus kansanelämästä Vanajassa 1800-luvun edellisellä puoliskolla. Hämeen heimoliiton julkaisuja 1.    Karisto 1928, 2. painos Wanaja-seura, Hämeenlinna 1961
 Vanajan kirkosta ja sen vaiheista ; kirj. Alma Aarni ja H. A. Soila. Hämeenlinna 1934
 Vanajan uhrilähteistä.    Kotiseutu-lehti 1/1936

Lähteet 
  

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Aleksei Badajev

Aleksei Jegorovitš Badajev (, 4. helmikuuta 1883 Orjolin läänin Jurjevon kylä – 3. marraskuuta 1951 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.

Aleksei Badajev syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Hän työskenteli viilaajana Pietarissa ja osallistui ammattiyhdistystoimintaan. Vuonna 1904 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Vuonna 1912 Badajev valittiin työläisten edustajana Venäjän valtakunnanduumaan, jossa hän kuului bolševikkiryhmään. Vuosina 1913–1914 hän oli puolueen Pietarin komitean ja keskuskomitean Venäjän byroon jäsen sekä toimi Pravdan virallisena julkaisijana. Marraskuussa 1914 Badajev pidätettiin ja karkotettiin Turuhanskin aluepiiriin.

Helmikuun vallankumouksen jälkeen Badajev valittiin bolševikkien edustajana Pietarin kaupunginduumaan. Hän osallistui lokakuun vallankumoukseen ja toimi sen jälkeen Pietarin ja Luoteis-Venäjän elintarvikehuollon johtajana. Vuosina 1921–1926 Badajev oli NKP(b):n Leningradin aluekomitean jäsen ja sihteeri. Vuodesta 1925 lähtien hän kuului puolueen keskuskomiteaan ja toimi myös Venäjän SFNT:n ja Neuvostoliiton toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsenenä. Vuodesta 1930 hän työskenteli kulutusosuuskuntien liiton johtajana, vuosina 1935–1937 Neuvostoliiton elintarviketeollisuuden kansankomissaarin Anastas Mikojanin varamiehenä ja vuosina 1937–1938 Venäjän elintarviketeollisuuden kansankomissaarina.

Vuosina 1938–1943 Badajev oli Venäjän korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja sekä Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön varapuheenjohtaja. Alkoholismista kärsinyt poliitikko menetti virkansa nolattuaan itsensä Mongoliaan ja Tuvaan suuntautuneella valtiovierailulla. Vuodesta 1943 aina kuolemaansa saakka hän työskenteli valtion olutyhtymän johtajana.

Badajev on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä. Hän on kirjoittanut muistelmateoksen bolševikkien toiminnasta Venäjän duumassa (Bolševiki v gosudarstvennoi dume, 1929). Pietarissa tunnetaan hänen mukaansa nimetyt Badajevin varastot, joiden palamisen syyskuussa 1941 on väitetty aiheuttaneen Leningradin ensimmäisen piiritystalven aikaisen nälänhädän. Historiantutkimus on osoittanut tämän käsityksen vääräksi.

Lähteet

Bolševikit
Neuvostoliittolaiset poliitikot
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Paavo Poutiainen (valokuvaaja)

Paavo Johannes Poutiainen (3. lokakuuta 1903 – 3. helmikuuta 1953) oli suomalainen lehtivalokuvaaja.

Poutiainen toimi vuodesta 1927 Uuden Suomen vakinaisena kuvaajana.

Kuuluisimmat kuvansa Poutiainen otti niin sanotun Vaasan mellakan yhteydessä. Vaasan raastuvanoikeudessa käsiteltiin 4. kesäkuuta 1930 vaasalaisen Työn Äänen kirjapainon särkemisjuttua. Paikalle oli saapunut noin 1 800 Lapuan liikkeen kannattajaa jotka alkoivat pahoinpidellä jutussa todistajana toiminutta Työn Äänen faktoria Eino Niemistä ensin oikeustalon eteisessä ja sen jälkeen ulkona kadulla. Väkijoukko seurasi tekoa sivusta, eikä poliisi puuttunut asiaan. Lehtikuvaajana paikalla ollut Paavo Poutiainen yllytti tekijöitä, ja saikin otetuksi yhdet Suomen lehdistöhistorian tunnetuimmat kuvat.

Joulukuussa 1940 Poutiainen oli Helsingin rautatieasemalla yhdessä muiden lehtikuvaajien kanssa kuvaamassa presidentti Kyösti Kallion lähtöä Nivalaan. Kun sairauskohtauksen saanut Kallio kaatui eversti Aladár Paasosen käsivarsille Poutiainen huusi muille kuvaajille Pojat! Tätä ei sitten kuvata!. Muut tottelivatkin häntä. Poutiaisen todelliseksi motiiviksi epäiltiin kuitenkin jälkeenpäin sitä että häneltä itseltään oli loppunut filmi kamerasta.

Jatkosodan aikana tk-kuvaajana toiminut Poutiainen kuvasi kesällä 1942 10 minuutin pituisen 16mm mykän värielokuvan Itä-Karjalassa Petroskoissa, Karhumäessä ja Pohjois-Aunuksessa (Värivälähdyksiä Äänisen rannoilta). Elokuva lienee ainoa suomalainen jatkosodan aikana sotatoimialueella kuvattu värielokuva ja se on säilynyt nykypäiviin saakka alkutekstejä lukuun ottamatta.

Vuonna 1945 Poutiainen näytteli pienessä sivuosassa Jorma Nortimon ohjaamassa elokuvassa Tähtireportterit tulevat.

Lähteet 
 Paavo Poutiaisen tiedot Elonetissä
 Timo Hämäläinen : Pojat! Tätä ei sitten kuvata! Kolme kirjaa kertoo lehtikuvan muutoksesta läpi vuosikymmenten.  Helsingin Sanomat 30.12.2005

Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
ZDNet

ZDNet on teknologiauutissivusto, jota julkaisee CBS Interactive yhdessä TechRepublicin kanssa.

ZDNet Downloads 
ZDNet Downloads on suurimpia ja tunnetuimpia ohjelmistojen latauspalveluja. Tuettuina ovat Windows, Mac OS ja erinäiset älypuhelinalustat. Sivustolla on kattavat suosituimpien ohjelmien listat sekä kategorioittain jaetut pikalinkit erityyppisiin ohjelmiin. Tarjonta on runsasta ja ilmaista, tiedostojen lataaminen vaatii rekisteröitymisen.

Lähteet

Aiheesta muualla
ZDNetin verkkosivut

Tietotekniikkasivustot
Jukka-Pekka Vuorinen

Jukka-Pekka Vuorinen (s. 14. marraskuuta 1956 Lempäälä) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja entinen jääkiekkoilija. Vuorisen yhtäjaksoinen päätoiminen urheilujohtajaura alkoi jo vuonna 1981, kun hän aloitti Suomen Palloliiton Turun piirin toiminnanjohtajana. Vuorinen on ollut mukana kirjoittamassa kahta tietokirjaa.

Jääkiekkoilijana 
Vuorisen kasvattajaseura on Ilves. Hän voitti Ilveksessä kausilla 1975–1976 ja 1976–1977 A-nuorten SM-kultaa. Samoilla kausilla hän pelasi Ilveksessä yhteensä 20 SM-liigaottelua.

Urheilujohtajana 

Vuorinen on toiminut useissa kotimaisissa ja kansainvälisissä urheilun ja erityisesti jääkiekon johtotehtävissä. Hän on tiettävästi virkamiesportaassa korkeimmalla ollut suomalainen muualla kuin Suomessa järjestettyjen olympialaisten paikallisessa järjestelyorganisaatiossa: hän työskenteli Torinon talviolympialaisten jääkiekon lajijohtajana vuosina 2003–2006 Italiassa.

Vuorinen on toiminut Suomen Jääkiekkoliiton toimitusjohtajana vuosina 1989–2001. Hänen toimitusjohtaja-aikanaan A-maajoukkue saavutti 12 miesten arvokisamitalia olympialaisissa, MM-kisoissa ja Kanada-cupissa sekä kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa. Vuorisella oli myös vahva panos naiskiekkoilun maajoukkuetoiminnan aloittamisessa ja hän toimi joukkueenjohtajana vuonna 1989, kun Suomen naiset voittivat Saksassa ensimmäisen virallisen IIHF:n Euroopan-mestaruuden. Vuoden 2003 MM-kisoissa Suomessa Vuorinen toimi kisojen pääsihteerinä. Kaikkiaan Vuorinen oli Jääkiekkoliiton palveluksessa 19 vuotta. 

Vuorinen työskenteli Jääkiekon SM-liiga Oy:n toimitusjohtajana vuosina 2007–2013. Hän oli suomalaisen urheilun toistaiseksi rahakkaimman TV-sopimuksen neuvottelija SM-liigan tehdessä viisivuotisen sopimuksen Sanoma Oy:n ja Canal+:n kanssa. Vuorinen oli ensimmäinen jääkiekon Euroopan liigojen yhteistyöorganisaation Hockey Europen puheenjohtaja ja perustajamoottori. Päätoiminen urheilujohtajaura päättyi vuonna 2013, jonka jälkeen hän on toiminut liike-elämässä.

Vuorinen toimii Suomen elektronisen urheilun liigan, FEL:n, hallituksen puheenjohtajana.

Vuodesta 2022 Vuorinen on johtanut NHL:n Central Scoutingin Euroopan osastoa edellisen johtajan Göran Stubbin jäätyä pois tehtävästä. Vuorisen poika Janne Vuorinen on toiminut Jokereiden pelaajakoordinaattorina.

Kirjallisuutta

Lähteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Rachid Belhout

Rachid Belhout (s. 14. kesäkuuta 1944 Sétif, Ranskan Algeria) on algerialais-belgialainen jalkapallovalmentaja.

Valmennusura
Belhout opiskeli jalkapallovalmentajaksi Belgiassa, jossa hän myös aloitti valmentajauransa Jeunesse Arlonaisen joukkueessa. Sittemmin Belhout valmensi vuorotellen belgialaisia ja luxemburgilaisia seuroja.

Vuonna 2006 Belhout palasi kotimaahansa valmentamaan kaudeksi ES Sétifiä, mutta sai vuoden 2007 alussa potkut ailahtelevien tulosten myötä Arabian Mestarien liigassa. Belhout siirtyi samantien ASO Chlefiin, jossa ei myöskään menestystä tullut ja hänet erotettiin syyskuussa 2008.

Sittemmin Belhout oli MC El Eulman valmentajana ennen siirtymistään Tunisiaan Olympique de Béjan päävalmentajaksi kaudella 2009–2010. Hän korvasi kauden aloittaneen Khaled Ben Sassin, joka sai potkut heikkojen tulosten vuoksi. Joukkue sijoittui sarjassa seitsemänneksi, mutta sen sijaan voitti Tunisian cupin. Se oli samalla joukkueen historian toinen cup voitto. Belhout jatkoi joukkueen valmentajana alkukauden kaudella 2010–2011.

Joulukuussa 2010 JS Kabylie ilmoitti tehneensä sopimuksen Belhoutin kanssa. Edelliskaudella joukkue sijoittui Algerian pääsarjassa kolmanneksi. Belhoutin alaisuudessa joukkue jäi kuitenkin kauden päätteeksi Algerian pääsarjassa sijalle 12. Belhout onnistui kuitenkin saavuttamaan Algerian cupin voiton kauden päätteeksi.

20. heinäkuuta 2011 Belhout palasi takaisin Tunisiaan allekirjoitettuaan vuoden sopimuksen US Monastirin kanssa. Joulukuussa 2011 hän erosi tehtävistään riitannuttuaan joukkuejohdon kanssa AS Marsalle hävityn ottelun jälkeen. Monastir onnistui voittamaan yhden ottelun kuudesta ottelusta.

Helmikuussa 2012 Belhout siirtyi vuoden sopimuksella valmentamaan kotimaahansa CS Constantinen joukkuetta.  Kesäkuun alussa 2012 hän jätti Constantinen ja siirtyi ASO Chlefin päävalmentajaksi.

Meriitit
Algerian vuoden valmentaja: 2006
Tunisian cup: 2010
Algerian cup: 2011

Lähteet

Algerialaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
ABC (kappale)

ABC on The Jackson 5 -yhtyeen kappale, joka julkaistiin singlenä ABC-albumilta vuonna 1970. Kappale on järjestyksessään toinen, joka nousi listaykköseksi Billboard Hot 100 -listalla.

Listasijoitus

Vuoden 1970 kappaleet
The Jackson 5:n kappaleet
Mercedes-Benz E-sarja (W212)

Mercedes-Benz W212 on Mercedes-Benz E-sarjan kuudennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2009–2016, coupéa (C207) ja cabrioletia (A207) vuoteen 2017 saakka. Se korvasi edeltäneen W211-mallin ja seuraajaksi tuli W213. Malliin perustuu coupé-korinen CLS-sarja (C218).

Mercedes-Benz W212 (2009–2017) 

Mercedes-Benz W212 esiteltiin sedan-korisena Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2009. Se säilytti kahdesta edellisestä sukupolvesta periytyvät neljä ajovaloa, mutta ne oli nyt muotoiltu kulmikkaiksi pyöreiden sijaan. Farmarimalli esiteltiin syyskuussa Frankfurtin autonäyttelyssä. Kaksiovinen coupé oli esitelty jo aiemmin maaliskuussa Geneven autonäyttelyssä ja cabrioletin vuoro oli tammikuussa 2010 Detroitin autonäyttelyssä. Coupé ja cabriolet perustuvat lyhyemmälle C-sarjan (W204) alustalle, ja ne korvasivat edeltäneen CLK-sarjan (C209).

Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä W212 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2013 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli. Ajovalot muotoiltiin uudelleen, ja ne olivat nyt yksiosaiset. Myös etusäleikkö ja -puskuri olivat uudet.

Lähteet

Aiheesta muualla 

E-sarja (W212)
E-segmentin autot
2000-vuosikymmenen autot
2010-luvun autot
Aikuiskasvatus (lehti)

Aikuiskasvatus on vuonna 1981 perustettu tieteellinen aikakauslehti, jota julkaisevat yhdessä Aikuiskasvatuksen tutkimusseura (ATS) ja Kansanvalistusseura (KVS). Lehdessä julkaistaan tiedeartikkeleita aikuiskasvatuksen tieteenalalta sekä muita aikuiskasvatustutkimukseen, aikuiskoulutuspolitiikkaan ja aikuiskasvatuksen käytäntöihin liittyviä tekstejä. Näiden lisäksi lehdessä julkaistaan puheenvuoroja ja kirja-arvioita. Tiedeartikkelit käyvät läpi referee-käytännön.

Aikuiskasvatus ilmestyy neljä kertaa vuodessa noin 80-sivuisena.

Aikuiskasvatuksen päätoimittajana on Ulpukka Isopahkala-Bouret ja toimituspäällikkönä Terhi Kouvo. Lehdellä on toimituskunta, joka käsittelee lehteen tarjotut käsikirjoitukset.

Toimituskunta 

 Nina Haltia, KT, dosentti, tutkijatohtori,  Turun yliopisto
 Severi Hämäri, FM, tohtorikoulutettava, Helsingin yliopisto; puheenjohtaja ja puhetaidon opettaja, Kriittinen korkeakoulu
 Päivi Hökkä, KT, dosentti, tenure track -professori, Tampereen yliopisto

Ulpukka Isopahkala-Bouret, professori, Turun yliopisto
Heikki Kinnari, KT, erikoistutkija, Turun yliopisto
Toni Kosonen, YTT, KM, tutkijatohtori, Itä-Suomen yliopisto
Terhi Kouvo, FM, toimituspäällikkö, Kansanvalistusseura
 Arto O. Salonen, KT, professori, Itä-Suomen yliopisto; kasvatustieteen dosentti, Helsingin yliopisto; sosiaalipedagogiikan dosentti, Itä-Suomen yliopisto
Piia Silvennoinen, YTT, yliopettaja, Laurea-ammattikorkeakoulu
Hanna Toiviainen, FT, aikuiskasvatuksen professori, Tampereen yliopisto
Liisa Vanhanen-Nuutinen, TtT, yliopettaja, Haaga-Helia ammattikorkeakoulu
Katja Vähäsantanen, KT, dosentti, yliopistotutkija, Koulutuksen tutkimuslaitos, Jyväskylän yliopisto

Päätoimittajat 
Lehden päätoimittajat vuodesta 1981 alkaen:

 Jukka Tuomisto, professori Tampereen yliopistosta vuosina 1981–1991
 Kauko Hämäläinen, johtaja, KT Helsingin yliopiston Vantaan täydennyskoulutuskeskuksesta vuosina 1992–1997
 Reijo Raivola, professori Tampereen yliopistosta vuosina 1998–2000
 Anja Heikkinen, professori Jyväskylän yliopistosta vuosina 2001–2006
 Petri Salo, professori Åbo Akademista vuosina 2007–2009
 Heikki Silvennoinen, professori Turun yliopistosta vuosina 2010–2018
Ulpukka Isopahkala-Bouret, apulaisprofessori Turun yliopistosta vuosina 2019-

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aikuiskasvatus-lehden verkkosivut
 Aikuiskasvatuksen tutkimusseura ATS
 Kansanvalistusseura KVS 
Suomalaiset tiedelehdet
Vauban (asuinalue)

Vauban on Freiburgin esikaupunki Saksassa. Alue on entinen kasarmialue, joka toimi toisen maailmansodan jälkeen Ranskan sotilastukikohta.

Autoilun vähentäminen
Vaubanissa vuonna 2009 autotiheys oli 220 per 1000 asukasta, kun se oli Freiburgissa 550 per 1000 asukasta kohti. Paikalliset asukkaat tekivät aloitteen autojen vähentämiseksi. Keinoihin sisältyivät autoilun on kieltäminen monilla kaduilla, katupysäköintikiellot, ei kotiparkkipaikkoja, parkkipaikkamaksu 30 000 $ yhdessä kahdesta parkkitalosta. Hyvä julkinen liikenne mukaan lukien pikabussit ja raitiovaunut, hyvä pyörätieverkosto, Kimppakyyti ja paljon vihertilaa.

Energiansäästäminen asumisessa
Useissa taloissa vesi lämmitetään aurinkolämmityksellä, omalla katolla. Keskuslämmitys toimii lämmön ja sähkön yhteistuotannolla puulastuista. Lisäksi Vaubanissa on ainakin 270 passiivitaloa. Esimerkiksi Time lehden mukaan vuonna 2009 energiakonsultin omassa, 90 neliön passiivitalossa Vaubaussa vuodesta 1997, hän on maksanut lämmitys- ja sähkökustannuksia 200 euroa vuodessa. Talo tuottaa itse 60 % sähköstä ja 30 % lämpimästä vedestä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Freiburg im Breisgau
Autottomat alueet
Asuinalueet
Porin pesäpallostadion

Porin pesäpallostadion on Porissa sijaitseva pesäpallostadion. Se toimii naisten Superpesis-seura Pesäkarhujen kotikenttänä. Stadion sijaitsee Isomäen urheilukeskuksessa. Alueella on myös hiekkapintaisia pesäpallon harjoituskenttiä, joita käytetään muun muassa junioripeleissä.

Kentän yleisöennätys syntyi 8. syyskuuta 2002, kun Pesäkarhut pelasi Jyväskylän Kiriä vastaan Superpesiksen toisessa finaalissa. Ottelua oli seuraamassa 2 904 katsojaa.

Lähteet 

Pesäpallostadionit
Porin rakennukset ja rakennelmat
Porin urheilu
Otanlahden pesäpallokenttä

Otanlahden pesäpallokenttä on pesäpallostadion Raumalla. Stadion on osa Otanlahden urheilukeskusta. Stadion toimii naisten pesäpalloseura Feran kotikenttänä. 

Kentän yleisöennätys on syntynyt 5. heinäkuuta 2016, jolloin Feran ja Petojussien välistä runkosarjaottelua oli seuraamassa 2 482 katsojaa.

Lähteet 

Pesäpallostadionit
Rauman rakennukset ja rakennelmat
Rauman urheilu
Särkisalon vaakuna

Särkisalon vaakuna oli Särkisalon kunnan tunnus. Sen ankkuri viittaa kunnan sijaintiin rannikolla ja siellä harjoitettuun talonpoikaispurjehdukseen. Simpukankuoret kuvastavat jo keskiajalta saakka harrastettuun kalkinlouhintaan. 

Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä kultainen ankkuri, jonka molemmin puolin saatteena hopeinen simpukka.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Särkisalon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 19. huhtikuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. heinäkuuta samana vuonna.

Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Särkisalon kunta yhdessä Halikon, Kiikalan, Kiskon, Kuusjoen, Muurlan, Perniön, Perttelin ja Suomusjärven kanssa liittyivät osaksi Salon kaupunkia.

Lähteet 
 
 

Särkisalo
Särkisalo
Fairy

Fairy on brittiläisen Procter & Gamblen valmistama astianpesuaine. Pesuainetta myydään ympäri Eurooppaa, vaikka alueelliset tuotenimet vaihtelevat. Esimerkiksi Ruotsissa tuotetta myydään nimellä Yes ja Tšekissä nimellä Jar.

Puhdistusvälineet
Päivittäistavaroiden tuotemerkit
Procter & Gamblen tuotemerkit
Selim

Selim on miehen etunimi.  Nimi on turkkilainen muoto arabialaisesta nimestä Salim, joka tarkoittaa turvattua tai rauhaa. Myös hepreassa sama kantasana esiintyy muodossa shalom. Samasta kantasanasta johdettuja nimiä ovat muun muassa Salomon, Salman ja Suleiman. 

Suomessa nimi Selim on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1307 miehelle ja muutamalle naiselle. Selimin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 4. kesäkuuta.

Selim-nimiset Turkin sulttaanit 

Selim I, hallitsi 1512–1520
Selim II, hallitsi 1566–1574
Selim III, hallitsi 1789–1807

Muita tunnettuja Selimejä 

 Selim Ahmed, Dahoum, syyrialainen T. E. Lawrencen ystävä
 Selim Benachour, ranskalais-tunisialainen jalkapalloilija
 Selim Ben Djemia, tunisialainen jalkapalloilija
 Selim Colliander, suomalainen insinööri ja lelutehtailija, mukana sisäministeri Heikki Ritavuoren murhan valmisteluissa
 Selim Ekbom, suomalainen senaattori ja Vaasan hovioikeuden presidentti
 Selim Isakson, suomalainen jääkärikenraalimajuri
 Selim Lemström, suomalainen geofysiikan tutkija
 Selim Liipola, suomalainen opettaja, koulunjohtaja ja maanviljelysneuvos
 Selim A. Lindqvist, suomalainen arkkitehti
 Selim Gabriel Linsén, suomalainen säveltäjä
 Selim A. Nylund, suomalainen kauppias ja varakonsuli
 Selim Palmgren, suomalainen säveltäjä ja pianisti
 Selim Rebai, tunisialainen jalkapallomaalivahti
 Selim Ideon Rennerfelt, suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri
 Selim Savonius, suomalainen yliarkkitehti
 Selim Segerstam, suomalainen säveltäjä
 Selim Armas Sohlman, suomalainen majuri ja metsänhoitaja
 Selim Soldan, suomalainen taidemaalari
 Selim Sorthan, suomenruotsalainen runoilija
 Selim Tapola, suomalainen kirjailija
 Selim Töyrä, amerikansuomalainen taidemaalari ja taideprofessori
 Selim Osvald Wasastjerna, suomalainen lääkäri, professori ja lahjoittaja

Lähteet

Etunimet
Kashmirinpaimenkoira

Kashmirinpaimenkoira on ikivanha intialainen koirarotu. Tämä työkoira on kotoisin Pir Panjal -vuorilta Kashmirin Himalajalta, jossa gujjar-paimentolaisheimo on kasvattanut sitä laumanvartijaksi ja asutuksen suojelijaksi vuosisatojen ajan. Viimeaikainen tutkimus kertoo että tämä paimenkoira on vaarassa kuolla sukupuuttoon.

Ulkonäkö
Syvärintaisella, lihaksikkaalla ja ketterällä kashmirinpaimenkoiralla on suora selkä, leveät olkavarret ja pitkät raajat. Runko on vahvaluustoinen, niska voimakas ja pää suuri. Keskipitkä, tasainen karvapeite on hyvin paksu ja pohjavilla tiheää, mikä suojelee koiraa alueen ankarilta sääolosuhteilta ja petoeläimiltä. Yleisin ja arvostetuin väritys on musta ruskein merkein, mutta joitain kolmi- ja kaksivärisiä yksilöitä esiintyy myös. Koon vaihtelua esiintyy 60–75 cm välillä.

Alkuperä
Kashmirinpaimenkoira kuuluu aasialaisten molossikoirien hoikkarakenteisempaan ryhmään ja on sukua joillekin tiibetinmastiffin muunnoksille ja Keski-Aasian koirille, mutta gujjar-heimon paimenet väittävät sen olevan kaikkia muita alueen rotuja paljon vanhempi. Tämä on kyseenalaista, mutta black and tan-värityksen ja fyysisen rakenteen perusteella jotkut asiantuntijat yhdistävät lukuisia vanhoja molossirotuja tähän koiraan. Kyseisten rotujen joukkoon kuuluvat mm. hyrkanianmastiffi, epirusinmolossi, sylvan, tuvanpaimenkoira ja iranilaisen sage mazandaranin siah sag-muunnos sekä kyseisten rotujen eurooppalaiset jälkeläiset.

Katso myös
Bisben
Kaukasiankoira
Keskiaasiankoira
Tiibetinmastiffi

Lähteet

Aiheesta muualla
 MolosserDogs.com Kashmirinpaimenkoira
 Kashmirinpaimenkoira (kuvien kera)

FCI:n ulkopuoliset rodut
Vuoristokoirat
Intialaiset koirarodut
Robin Juhkental

Robin Juhkental (s. 20. toukokuuta 1988) on virolainen laulaja ja Malcolm Lincoln -yhtyeen keulahahmo. Hän edusti yhtyeen kanssa Viroa Eurovision laulukilpailussa 2010 kappaleella Siren, muttei päässyt finaaliin.

Virolaiset laulajat
Viron euroviisuedustajat
Vuoden 2010 euroviisuedustajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Ons Jabeur

Ons Jabeur (, s. 28. elokuuta 1994 Ksar Hellal) on tunisialainen ammattilaistennispelaaja. Jabeur teki ammattilaisdebyyttinsä vuonna 2010.

Ura 
Jabeur on urallaan voittanut muutamia junioriturnauksia, muun muassa Petits Ducs -tyttöjen turnauksen Dijonissa 2008 sekä kahdesti alle 16-vuotiaiden Afrikan mestaruuden.

Hän osallistui ensimmäistä kertaa Ranskan avoimiin vuonna 2010, jossa tyttöjen tennisturnauksessa hän selvisi finaaliin saakka voitettuaan neljännesvälierissä Sloane Stephensin ja välierissä Irina Hromatšovan. Finaalissa Jabeur hävisi Ukrainan Elina Svitolinalle. Vuonna 2011 hän pääsi toistamiseen Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelin loppuotteluun ja voitti sen tällä kertaa päihitettyään finaalissa Mónica Puigin.

Yksityiselämä 
Jabeur meni naimisiin miekkailija Karim Kamounin kanssa lokakuussa 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tilastoja

Tunisialaiset tennispelaajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Chandeleursaaret

Chandeleursaaret on nauhamainen joukko Mississippi-joen suiston itäpuolelle muodostuneita saaria Meksikonlahdella. Saaret ovat Yhdysvaltain Louisianan osavaltion kaakkoisin maa-alue. Myrskyt ovat aina koetelleet saaria ja vuonna 2005 Louisianaan iskenyt hurrikaani Katrina pienensi saaria huomattavasti, hävittäen joidenkin vedenpäälliset osat kokonaan. Saaret muodostavat yhdessä Bretonsaaren kanssa 1904 perustetun luonnonsuojelualueen nimeltään Breton National Wildlife Refuge. Saarten arvellaan muodostuneen parituhatta vuotta sitten Mississipin suun länteen siirtymisen jälkeensäjättämistä sedimenteistä.

Lähteet
Chandeleur Islands. NASA Earth Observatory 7.10.2005. Viitattu 4.6.2010
Breton National Wildlife Refuge. USFWS
http://www.fws.gov/southeast/pubs/BretonGeneral.pdf

Aiheesta muualla
Ilmakuvia Katrinan vaikutuksista saariin. St. Petersburg Coastal and Marine Science Center.

Yhdysvaltain saaret
Louisianan maantiede
Luettelo The Sims -sarjan peleistä

Tämä on luettelo The Sims pelisarjan peruspeleistä ja lisäosista.

The Sims 

 The Sims: Livin' It Up
 The Sims: House Party
 The Sims: Hot Date
 The Sims: Lomalla
 The Sims: Lemmikit
 The Sims: Superstar
 The Sims: Taikaa

The Sims 2 

 The Sims 2: Yliopisto
 The Sims 2: Yöelämää
 The Sims 2: Kauppa auki
 The Sims 2: Lemmikkielämää
 The Sims 2: Vuodenajat
 The Sims 2: Matkoilla
 The Sims 2: Vapaa-aika
 The Sims 2: Kaupunkikämppä

The Sims 3 

 The Sims 3: Maailmanmatkaaja
 The Sims 3: Unelmaduuni
 The Sims 3: Iltahuvit
 The Sims 3: Täyttä Elämää
 The Sims 3: Lemmikit
 The Sims 3: Superstara
 The Sims 3: Supernatural
 The Sims 3: Vuodenajat
 The Sims 3: Yliopistoelämää
 The Sims 3: Paratiisisaari
 The Sims 3: Tulevaisuuteen

The Sims 4 
 The Sims 4: Duunipäivä
 The Sims 4: Kimppapuuhaa
 The Sims 4: Kaupunkielämää
 The Sims 4: Kissat & Koirat
 The Sims 4: Vuodenajat
 The Sims 4: Kohti Kuuluisuutta
 The Sims 4: Unelmasaari
 The Sims 4: Yliopisto

Katso myös 
 Luettelo Sim-peleistä

Sim
Sims
Uskonto Euroopassa

Uskonto Euroopassa on eurooppalaisten alkuperäisuskontojen väistymisen jälkeen ollut keskeisesti kristillistä. Nykyisin Euroopassa on niin kristittyjä, uskonnottomia kuin muidenkin uskontojen kannattajia. Siirtolaisuuden myötä etenkin muslimien määrä Euroopassa on kasvanut.

Historia 

Euroopan vanhat uskonnot olivat yleisesti monijumalisia, kuten antiikin Kreikan uskonto, antiikin Rooman uskonto, germaaninen muinaisusko ja kelttiläinen muinaisusko. Rooman valtakunnan tuhoutumisen jälkeen kristinusko levisi keskiajalla vähitellen eri puolille Eurooppaa. Kristillisyys kehittyi eri suuntaan kreikankielisessä Itä-Roomassa eli Bysantissa kuin lännessä, jossa Rooman piispan eli paavin valta kasvoi. Idän ja lännen kirkot erosivat toisistaan vuonna 1054 niin sanotussa suuressa skismassa. Eurooppaan muodostui selkeä kulttuurinen raja idän ja lännen välillä.

Noin tuhannen vuoden ajan katolinen kirkko käytti merkittävää valtaa länsi-Euroopassa ja piti yllä kulttuurin yhtenäisyyttä. Antiikin kirjoituksia kopioitiin kirkon luostareissa teologiaa varten. Keskiajan arkkitehtuurin merkittävimpiä hankkeita olivat kirkot. Islam levisi muun muassa Espanjaan valloitusten myötä. Arabialainen kulttuuri välitti Eurooppaan antiikin kulttuuriperintöä, joka oli sieltä osin kadonnut. Ristiretket aiheuttivat pitkäaikaisen välirikon eurooppalaisen ja arabialaisen kulttuuripiirin välille.

Antiikin humanismi nousi renessanssin myötä. Reformaatio hajotti läntisen kirkon yhtenäisyyden. Britannia, Hollanti ja Sveitsi erosivat anglikaaniseksi ja kalvinistisiksi alueiksi, pohjoinen Saksa ja Pohjoismaat luterilaisen protestanttisuuden hallitsemiksi alueiksi. 1700-luvun valistus ja Ranskan suuri vallankumous vaikuttivat kirkon ja valtion eroon. Muun muassa Pohjoismaissa yhteiskunnan sekularisaatio on edennyt varsin pitkälle.

Uskonnollisuus 

Vuonna 2010 tehdyn Eurobarometri-tutkimuksen mukaan Euroopan unionin asukkaista 51 prosenttia sanoi uskovansa jumalan olemassaoloon, 26 % jonkinlaiseen henkeen tai voimaan ja 20% ei uskonut jumalaan tai henkiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uskonto
Eurooppa
Laukaan kirkko

Laukaan kirkko on Laukaassa sijaitseva empiretyylinen puukirkko, jossa näkyy myös varhaisia uusgotiikan merkkejä koristelistoissa ja suippokaari-ikkunoissa. Se on arkkitehtien Carl Ludvig Engelin ja Anton Wilhelm Arppen suunnittelema ja valmistui vuonna 1835. Kirkossa on tilaa 800 hengelle ja se on puinen sisäviisteinen ristikirkko.

Hovimaalari Robert Wilhelm Ekmanin maalaama alttaritaulu esittää Kristusta Kirkastusvuorella. Tarkkasilmäiset huomaavat alttaritaulussa Mooseksen päähän maalatut sarvet, mikä johtuu vanhan Raamatun käännöksen käännösvirheestä, jota taiteilija noudatti. Kirkossa on 36-äänikertaiset urut, jotka Kangasalan urkutehdas valmisti vuonna 1963. Vuosien 1962–1963 peruskorjauksessa sisätilasta tuli hyvin pelkistetty arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnitelmien mukaan. Erillinen kellotapuli on rakennettu Heikki Kuorikosken johdolla 1823. Kirkon viimeisin peruskorjaus tehtiin vuonna 2002, jolloin kirkko maalattiin sisä- ja ulkopuolelta, katto uusittiin, asennettiin sammutusjärjestelmä, sakasti uudistettiin ja eteistiloihin rakennettiin morsiushuone.

Kirkon korkeimmalla kohdalla on torni eli lanteriini, josta on hyvä näköala kaikkiin ilmansuuntiin. Talvisodan aikana sitä käytettiin ilmavalvontaan niin, että ilmavalvontalotat päivystivät tornissa yötä päivää.

Kirkon alakerrassa on kirkkomuseo, joka on yksi harvoista alan museoista. Siellä on esineitä, kuvia, karttoja, piirroksia ja tekstejä Laukaan seurakunnan vaiheista. Museossa on nähtävänä ennallistuspiirrokset Laukaan vanhimmista kirkoista, sekä vanhimman, Hartikan kirkon seinähirsi ja harjaristi 1500-luvun lopusta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirkko
Suomen puiset sisäviisteiset ristikirkot
Keski-Suomen kirkkorakennukset
Carl Ludvig Engelin suunnittelemat rakennukset
Suomen 1830-luvulla rakennetut kirkot
Kameepiirros

Kameepiirros eli camaïeu on yhden värin valooreilla tehty monokromaattinen maalaus, jonka esikuvana on sävypaperille tehty laveeraus, jonka huippuvalot on nostettu valkoisella värillä. Jos kameepiirros on tehty harmaasävyillä, sitä kutsutaan grisailleksi. Kameepiirroksessa ei käytetä paikallisvärejä tai realistista väri-ilmaisua.

Kameepiirros voi tarkoittaa myös puupiirrosta, jossa saman värin eri valoorit on painettu useammalla laatalla. Varhaiset väripuupiirrokset 1500-luvulla olivat usein tällaisia.

Katso myös 
Chiaroscuro
Grisaille
Imprimituuri

Lähteet
 

Maalaustekniikat
Grafiikan menetelmät
Mieczysław Słowikowski

Mieczysław Słowikowski myös nimellä: Rygor-Słowikowski (1896 Jazgarzew, lähellä Varsovaa – 1989 Lontoo) oli puolalainen armeijan upseeri, jonka tiedustelutyö Pohjois-Afrikassa helpotti liittoutuneiden valmisteluja vuonna 1942 tehtyyn operaatio Soihdun maihinnousuun.

Miehitetyn Puolan pakolaishallitus Lontoossa lähetti 1941 Słowikowskin Pohjois-Afrikkaan luomaan Rygor-vakoojaverkostoa. Słowikowski esiintyi kaurahiutaletehtailijana. Brittiläiset ja yhdysvaltalaiset ottivat kuitenkin myöhemmin kunnian hänen toimistaan. Gagon ja Sulikin dokumentin Todellinen Casablanca pohjana toimivat Słowikowskin muistelmat.

Teokset
Major-General M.Z. Rygor Slowikowski, In the Secret Service:  the Lighting of the Torch, käännös George Slowikowski ja Krystyna Brooks, alkusanat M. R. D. Foot, London, The Windrush Press, 1988.

Dokumentit
Malgosha Gago ja Boleslaw Sulik, Todellinen Casablanca (2009), dokumentin päähenkilö on Słowikowski

Lähteet 

Puolalaiset sotilaat
Puolalaiset vakoojat
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Kinuski

Kinuski on maidosta tai kermasta ja sokerista keittämällä valmistettu toffeen kaltainen makea massa, joka tarjoillaan useimmiten jälkiruokien kastikkeena. Karl Fazer kertoi tuoneensa alun perin venäläisen reseptin Pietarista Suomeen, ja nimi onkin peräisin venäjän sanasta тянучки (tjanutški).  Vastaavia tuotteita muualla maailmassa ovat esimerkiksi ranskalainen confiture de lait ja argentiinalainen dulce de leche.

Kinuskin teollinen valmistaminen Suomessa aloitettiin 1970-luvun lopulla Kainuun osuusmeijerillä, minkä jälkeen kastike on kuulunut suomalaisten suosikkijälkiruokakastikkeisiin. Nykyään perinteisellä reseptillä valmistettua kinuskia löytyy kaupoista muun muassa Pirkka- ja Rainbow-merkeillä, jotka valmistaa kouvolalainen Kaslink Foods.

Lähteet 

Makeiset
Venäläinen keittiö
Grigori

Grigorit eli Katselijat ovat apokryfisen Toisen Henokin kirjan mukaan langenneita enkeleitä, joita suomenkielisessä Raamatussa kutsutaan nimellä Jumalan pojat. Nimi tulee kreikan kielen sanasta ἐγρήγοροι (egrḗgoroi); sen slaavinkielinen käännös on Grigori, "Katselijat", "ne, jotka valvovat"; kaldeankielen "vartija", "katsoja")

Pseudepigrafinen, myös apokryfisiin kirjoihin kuuluva Ensimmäinen Henokin kirja kertoo Grigoreista, mainiten mm. heidän nimensä ja lukumääränsä:

Henokin kirja kertoo, että alun perin heidän tehtäviinsä kuului ihmiskunnan auttaminen sivilisaation alkuun. He eivät sopineet tähän tehtävään, vaan alkoivat opettaa ihmisille tieteitä, jotka Jumala oli kieltänyt. Näihin kuuluivat mm.  astrologia ja magia. Tämän lisäksi he alkoivat tuntea himoa naisiin, joita heidän olisi pitänyt opastaa. Tämän vuoksi he ottivat fyysiset muodot voidakseen olla haluamiensa naisten kanssa. Seurauksena tästä olivat sekasikiölapset, nefilit.

Jumala ei hyväksynyt tätä käytöstä ja poisti heidät tehtävistään vangiten heidät välitilaan. Vaikka he pyysivät Henokia puhumaan puolestaan, he pysyivät tässä välitilassa 70 sukupolven ajan.

Raamatun lähteet
1. Mooseksen kirja 6:4:
"Siihen aikaan eli maan päällä jättiläisiä, ja myöhemminkin, kun Jumalan pojat yhtyivät ihmisten tyttäriin ja nämä synnyttivät heille lapsia; nämä olivat noita muinaisajan kuuluisia sankareita."

Lähteet

Aiheesta muualla
Creationism and the Early Church - Chapter 5, Robert I. Bradshaw, 1998
	The Book of Enoch tr. by R.H. Charles (1917)

Raamatun olennot
Demonit
Juha Tulonen

Juha Tulonen on entinen suomalainen lentopalloilija. Hän on voittanut kaksi SM-liigan pronssia.

Suomalaiset lentopalloilijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Oleg Tširkunov

Oleg Anatoljevitš Tširkunov (, s. 15. marraskuuta 1958 Kirovsk) on Permin aluepiirin kuvernööri.

Oleg Tširkunov on valmistunut Permin polyteknisestä instituutista ja Permin valtionyliopiston juridisesta tiedekunnasta. Oppiarvoltaan hän on taloustieteen kandidaatti. Tširkunov on toiminut Permin alueen lainsäädäntökokouksen edustajana ja liikemiehenä. Vuodesta 2001 hän oli Permin alueen edustaja Venäjän parlamentin federaationeuvostossa. Huhtikuusta 2004 lähtien hän toimi Permin alueen virkaatekevänä kuvernöörinä. Permin aluepiirin kuvernööri hänestä tuli joulukuussa 2005.

Tširkunov harrastaa lukemista. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Oleg Tširkunovin blogi 
 Permin aluepiirin kuvernöörin hallinnon sivusto 

Permin aluepiiri
Venäläiset poliitikot
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
.bf

.bf on Burkina Fason Internet-maatunnus, jota ylläpitää DELGI ja jonka rekisteröinnistä vastaa ONATEL. Tunnusta ei voi rekisteröidä lomakkeitse, vaan on lähetettävä Microsoft Word-pohjainen lomake täytettynä ilmoitettuun sähköpostiosoitteeseen. Tunnus otettiin käyttöön 1993. Rekisteröinnit tehdään suoraan toiselle tasolle lukuun ottamatta valtion käyttöön suunnattua .gov.bf-päätettä.

Aiheesta muualla 
 IANA .bf whois
 Rekisteröintilomake 

bf
bf

sv:Toppdomän#B
Sarvivuori

Sarvivuori on enimmäkseen 1990-luvulla rakennettu omakotialue Jyväskylässä Keljonkankaan, Päijänteen itärannan, Kinkomaan ja Sääksjärven välissä. Sen kadut on nimetty tuulten mukaan. Ehkä tunnetuimmat sarvivuorelaiset ovat Timo Rautiainen ja Olli Määttä. Alue on nimetty samannimisen maakohoaman mukaan.

Jyväskylän kaupunginosat
Mary Parker Follett

Mary Parker Follett (3. syyskuuta 1868 – 18. joulukuuta 1933) oli yhdysvaltalainen sosiaalityöntekijä, liikkeenjohdon konsultti ja edelläkävijä organisaation ja organisaatiokäyttäytymisen tutkijana.

Hän kirjoitti useita myös useita kirjoja ja lukuisia esseitä, artikkeleita ja puheenvuoroja demokratiasta, ihmissuhteista, poliittisesta filosofiasta, psykologiasta, organisaatiokäyttäytymisestä ja konfliktien ratkaisemisesta. Follett täydensi Max Weberin ajatuksia vallasta. Follett täydensi Weberin auktoriteettilistaa asiantuntijan vallalla, määritteli 1920-luvulla valtion tahtoon ja käskyyn perustuvaksi vuorovaikutussuhteeksi. Hän jakoi vallan myös määräävään (engl. power-over) ja yhteiseen (power-with) valtaan. Edellinen on jaettu esimerkiksi pakkovaltaan, palkitsevaan valtaan, asemavaltaan, asiantuntijavaltaan ja henkilökohtaiseen valtaan. Jälkimmäisessä ihmiset innostavat toisiaan yhteisten intressien ja vastuiden kannustamina. Tämän puolen korostaminen teki Follettin organisaatioteoriasta nk. ihmissuhteiden koulukunnan ennakoijan. Hänen ajatuksiaan on käytetty ihmisten ja yhteisöjen johtamisen perusteina.

Hän oli syntynyt Massachusettsissa ja vietti suuren osan elämästään siellä. Vuonna 1898 hän valmistui Radcliffe Collegesta, mutta ei saanut tohtorin arvoa, koska oli nainen.

Teoksia
The speaker of the House of Repsentatives 
 The New State
Creative Experience 1924
Dynamic Adminstration 1941

Lähteet

Aiheesta muualla
Mary Parker Follettin säätiön sivut

Sosiaalityön kehittäjät
Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1933 kuolleet
Vladimir Sofronitski

Vladimir Vladimirovitš Sofronitski (; 8. toukokuuta 1901 Pietari – 26. elokuuta 1961 Moskova) oli venäläinen pianisti, joka tunnetaan parhaiten venäläisen säveltäjän Aleksandr Skrjabinin teosten tulkitsijana; hän oli myös naimisissa Skrjabinin tyttären kanssa. Sofronitsky esiintyi Neuvostoliiton ulkopuolella vain vuosina 1928–1929 Ranskan kiertueella ja Potsdamin konferenssissa vuonna 1945.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vladimir Sofronitski -sivusto
 Vladimir Sofronitsky Tribute - Discography
 Denon Classics' Russian releases (Japanese) 
 Maria Yudina's recollection on Sofronitsky
 Recording of Sofronitsky teaching

Neuvostoliittolaiset pianistit
Venäläiset pianistit
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Simula

Simula on ALGOL-pohjainen ohjelmointikieli, joka kehitettiin 1960-luvulla Norjassa. Se on tarkoitettu simulointiin.
Kieltä pidetään ensimmäisenä olio-ohjelmointikielenä. Kielen ovat kehittäneet Ole-Johan Dahl ja Kristen Nygaard.

Simula-kielestä kehitettiin kaksi versiota: Simula I (UNIVACin sponsoroimana) ja Simula 67 (Norwegian Computer Centerin sponsoroimana). Kieli tukee luokkia, perintää ja virtuaalisia metodeja (virtuaaliset proseduurit Simulan termeissä).

Kieli oli ensimmäisenä toiminnassa UNIVAC 1107 -tietokoneella.

Koodiesimerkki 

  Begin
     OutText ("Hello World!");
     Outimage;
  End;

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.simula67.info
 http://www.edelweb.fr/Simula/

Oliopohjaiset ohjelmointikielet
Tietotekniikan historia
Ospizio Bernina

Ospizio Bernina on rautatieasema Berninasolassa, Poschiavon kunnassa, Graubündenin kantonissa, itäisessä Sveitsissä. Ospizio Bernina on Berninan rautatien ja Rhätische Bahnin koko rataverkon korkeimmalla kohdalla (2 253 m) sijaitseva asema, josta on 22,3 km St. Moritziin ja 38,4 km Tiranoon. Asemalla on ravintola ja vaatimaton hotelli.

Lähteet 
 Eisenbahnatlas Schweiz. Verlag Schweers + Wall GmbH 2004. ISBN 3-89494-122-7
 Rhätischen Bahnin kotisivut

Aiheesta muualla 

 Ospizio Berninan hotelli solatien varressa
 Sveitsin julkisen liikenteen aikataulu nro 950

Poschiavo
Sveitsin rautatieliikennepaikat
Aune Lind

Aune Maria Lind (ent. Lehtinen, 2. syyskuuta 1936 Oulu – 2019) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.

Lind näytteli muun muassa TV-sarjassa Salatut elämät Riitta Ruukkia vuonna 1999.  Hän on toiminut ohjaajana Sipoon teatterissa sekä porvoolaisessa nukketeatterissa Olipa Kerran. Lind on tunnettu myös näyttelijänä TV-sarjoissa Vanhainkotirakkautta (1978), Elämänmeno (1978) ja Miniä (1973).

Lind on ollut mukana piirrossarjoissa Maija Mehiläinen, Liisa Ihmemaassa ja Petteri Kaniini ja hänen ystävänsä sekä Tohtori Sykerön kahdessa elokuvissa Tohtori Sykerö ja hänen ystävänsä ja Tohtori Sykerön uudet seikkailut.

Lindin vanhemmat olivat rakennusmestari Franz Lind ja ylimestari Olga Fält (o.s. Zitting). Aune Lindin puoliso 1961–1974 oli Turussa 1938 syntynyt näyttelijä Turkka Lehtinen. Lindin puoliso vuodesta 1974 oli johtaja Holger Johansson.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://www.imdb.com/name/nm1344329/

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
.cn

.cn on Kiinan kansantasavallan Internet-maatunnus, jota ylläpitää tietoalan ministeriö Kiinassa. Se on tällä hetkellä viidenneksi suosituin tunnus edellään .com, .de, .net ja .uk, yli 8 254 rekisteröintiä. Rekisteröinti on vapaa lukuun ottamatta eräitä toisen asteen päätteitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IANA .cn whois

cn
cn

he:סיומת אינטרנט#טבלת סיומות המדינות
sv:Toppdomän#C
Henri Puputti

Henri Puputti (s. 26. heinäkuuta 1983 Laukaa)  on suomalainen pesäpalloilija. Ulkopelipaikaltaan hän on koppari.

Puputti on pelannut urallaan yhdeksässä Itä-Länsi-ottelussa. Hän on saavuttanut kolme SM-kultaa Vimpelin Vedossa (2010, 2016 ja 2017). Lisäksi hänellä on kuusi SM-hopeaa ja neljä SM-pronssia. Kaudella 2006 Puputti voitti Superpesiksen etenijäkuninkuuden edustaessaan Nurmon Jymyä. Hänen kasvattajaseuransa on Kankaanpään Maila. 

Sisäpelissä ennen huippuvaihtajana sekä huippuetenijänä tunnettu Puputti toimii nykyään pääosin kotiuttajana. Puputti voitti vuosina 2010, 2011 ja 2013 runkosarjan kärkilyöntitilaston, keräten kaudella 2013 peräti 221 kärkilyöntiä. Hänet palkittiin myös vuoden pesäpalloilijana 2010.

Saavutukset

Pelaajana 
 4 SM-kultaa: 2010, 2016, 2017, 2021
 7 SM-hopeaa: 2005, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2022
 4 SM-pronssia: 2004, 2008, 2009, 2018
 17 Itä-Länsi-ottelua: 2005-2019, 2021, 2022
 Superpesiksen etenijäkuningas (1):  2006
 Superpesiksen kärkilyöntikuningas (3): 2010, 2011, 2013 
 Superpesiksen kuukauden pelaaja (6): kesäkuu 2010, elokuu 2011, toukokuu 2013, elokuu 2013, elokuu 2016, syyskuu 2017
 Vuoden pesäpalloilija (2): 2010, 2017  
 Kultainen maila (2): 2010, 2011

Katso myös 
 Luettelo vähintään 10 Itä−Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vimpelin Vedon pelaajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Roger Greenspun

Roger Greenspun on yhdysvaltalainen toimittaja ja elokuvakriitikko. Hänet tunnetaan parhaiten työstään The New York Timesille, jolle hän kirjoitti lähes 400 elokuva-arvostelua, suurimmaksi osaksi 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, sekä Penthouselle, johon hän kirjoitti kolumnia 1970-luvun lopulta läpi 1980-luvun.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset elokuvakriitikot
Yhdysvaltalaiset toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Flower

Flower voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

 Flower, videopeli vuodelta 2009
 "Flower", Soundgardenin musiikkikappale ja single albumilta Ultramega OK (1988)
 "Flowers", The Rolling Stonesin musiikkialbumi (1967)
 "Flower", Kumi Kōdan musiikkikappale ja single albumilta Best: First Things (2005)
 "Flower", Tomiko Vanin musiikkikappale ja single albumilta Van (2008)
 Andy Flower (s. 1968), zimbabwelainen kriketinpelaaja
 George Buck Flower (1937–2004), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Grant Flower (s. 1970), zimbabwelainen kriketinpelaaja
 Roswell P. Flower (1835–1899), yhdysvaltalainen poliitikko
 William Henry Flower (1831–1899), brittiläinen eläintieteilijä
Amazon Grimstad FK

Amazon Grimstad Fotballklubb on vuonna 1999 perustettu norjalainen naisjalkapalloseura Grimstadista.

Seura nousi Norjan pääsarjaan, Toppserieniin, kaudeksi 2006. Seuran paras sijoitus on kuudes vuodelta 2006. Vuonna 2015 se jäi sarjan viimeiseksi ja putosi sarjatasoa alemmas.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Norjalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1999 perustetut urheiluseurat
Grimstad
Harstadin/Narvikin lentoasema

Harstadin/Narvikin lentoasema  on Evenesin kunnassa, Nordlandin läänissä, Pohjois-Norjassa sijaitseva lentoasema. Vuonna 2009 lentoaseman matkustajamäärä oli 506 449.

Nimi 

Harstadin ja Narvikin aluetta palvelevan lentoaseman nimestä on käyty keskustelua. Sitä lähinnä oleva sekä suurin kaupunki on Harstad, kun taas Narvikilla on oma pieni lentoasema, mikä hämää monia matkustajia. Huhtikuussa 2008 päätettiin, että nimeä Lofoten International Airport käytettäisiin markkinoinnissa.

Historia 

Vaikkakin lentoasema avattiin vuonna 1972, kiitotietä on sittemmin pidennetty. Kylmän sodan aikana kenttä oli Norjan ilmavoimien käytössä. Nykyään lentoasema on lähes kokonaan siviilikäytössä, tosin Nato käyttää sitä edelleen talviharjoituksissaan.

Lentoyhtiöt 

Harstad-Narvik-lentoaseman lentoja liikennöi Scandinavian Airlines, Norwegian Air Shuttle ja Widerøe. Niistä Scandinavian Airlines ja Norwegian Air Shuttle lentävät Osloon ja Gardermoeniin, ja Widerøe Bodøhön, Tromssaan ja Trondheimiin.

Lentoasemalta on päivittäisten kotimaan lentojen lisäksi tilausmatkoja Etelä-Eurooppaan ja Kanariansaarille.

Yhteydet lentoasemalta 

Lentoasemalta on bussiyhteys Harstadiin (44 km), Narvikiin (80 km) ja Sortlandiin (120 km). Myös Narvikista Svolværiin (160 km) kulkeva linja-autovuoro kulkee lentoaseman kautta. Kentältä pääsee myös taksilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lentoaseman virallinen nettisivu 

Nordlandin läänin lentoasemat
Evenes
Daimler Dingo

Daimler Dingo (tunnetaan myös nimellä Daimler Scout Car) oli Daimlerin valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. Dingoa valmistettiin yhteensä 6 626 kappaletta. Auto oli pääsääntöisesti brittiläisten joukkojen käytössä ja sitä käytettiin lähinnä tiedustelutehtäviin. Auton suunnitteli brittiläinen Birmingham Small Arms Company.

Historia
Vuonna 1938 Ison-Britannian sotaministeriö järjesti panssariauton suunnittelukilpailun. Ministeriö sai ehdotukset Alvikselta, Morrisilta ja Birmingham Small Arms Companyltä (BSA). Voittajaksi valittiin BSA:n ehdotus. Panssariauton varsinaisen kokoonpanon suoritti Daimler Motor Company.

Tekniikka
Daimler Dingo oli pieni kahdelle henkilölle tarkoitettu panssariauto. Dingossa oli 30 millimetrin panssarointi, joka suojasi miehistöä melko hyvin. Panssaroinnin lisäksi miehistöä suojeli auton matala silhuetti. Auton pohjassa oli suojalevy, jonka oli tarkoitus suojata autoa miinoja vastaan. Levystä huolimatta Dingo oli haavoittuvainen miinoille.

Dingon moottori sijaitsi auton takaosassa.

Käyttäjät
Daimler Dingo oli ensimmäistä kertaa taistelukäytössä vuonna 1940, jolloin brittiläiset joukot käyttivät sitä Ranskan taistelussa. Dingo osoittautui käyttökelpoiseksi panssariautoksi ja se säilyi brittijoukkojen käytössä vuoteen 1952 asti, jolloin Daimler Ferret korvasi sen. Dingo säilyi aktiivikäytössä Sri Lankan, Portugalin ja Kyproksen armeijoissa aina 1970-luvulle asti.

Mallit 
Daimler Dingoa valmistettiin kaikkiaan viitenä erilaisena mallina.
Mk I – alkuperäinen malli jossa oli nelipyöräohjaus ja aukeava katto.
Mk IA – taittuvalla katolla varustettu malli.
Mk IB – malli jossa moottorin jäähdytystä oli muutettu.
Mk II – etupyöräohjauksella varustettu malli.
Mk III – vedenpitävällä moottorilla varustettu avomalli.

Ford Motor Company valmisti Kanadassa Daimler Dingoon perustuvaa Lynx Scout Car -panssariautoa yhteensä 3 255 kappaletta.
Mk I – normaaliversio.
Mk II – vahvistetulla rungolla varustettu avomalli.

Lancia valmisti Italiassa vuosina 1943–1944 129 kappaletta Daimler Dingo -kopiota nimellä Autoblinda Lince.

Yhdistyneen kuningaskunnan panssariautot
Toisen maailmansodan panssariautot
Daimler
Dimítrios Tsiámis

Dimítrios ”Dimítris” Tsiámis (, s. 12. tammikuuta 1982) on kreikkalainen kolmiloikkaaja.

Hän sijoittui kahdeksanneksi Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa 2006 ja 12:nneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007. Pekingin olympialaisissa 2008, Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ja Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli 13:s tuloksella 16,31 m, mutta Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui. Tsiámis sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 2012 yhdeksänneksi tuloksella 16,52. Hän karsiutui Göteborgin EM-hallikisoissa 2013, mutta sijoittui saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa kymmenenneksi tuloksella 16,66.

Tsiámis oli kymmenes Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui. Hän saavutti pronssia Berliinin EM-kilpailuissa 2018 tuloksella 16,78. Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021 hän oli seitsemäs. Hän karsiutui loppukilpailusta vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022 .

Tsiámis on saanut Välimeren kisoissa hopeaa 2009 ja 2013.

Hänen ennätyksensä on 17,55 m, jonka hän hyppäsi Thessalonikissa 18. kesäkuuta 2006. Sisäradoilla hän on hypännyt 17,12 m Paianíassa 18. helmikuuta 2006. Kummatkin tulokset ovat Kreikan ennätyksiä.

Parhaat tulokset vuosittain

Lähteet

Kreikkalaiset kolmiloikkaajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt