joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Souvenirs

Souvenirs on alankomaalaisen The Gathering -yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Sen julkaisi vuonna 2003 yhtyeen oma Psychonaut-levy-yhtiö. Yhtye perusti itsenäisen Psychonauts-levy-yhtiön vuonna 1999 lopetettuaan yhteistyön Century Median kanssa. Souveniers on samalla levy-yhtiön ensimmäinen täyspitkä julkaisu. Albumi on viimeinen, jossa basisti Hugo Prinsen Geerligs on mukana soittamassa. Kristoffer "Garm" Rygg norjalaisesta metalliyhtye Ulverista on vierailevana toisena laulajana kappaleessa A Life All Mine.

Albumilla on myös 2:08 minuutin mittainen piilotettu kappale Telson, joka on sijoitettu ennen kappaletta These Good People olevaan taukoon (engl. pregap).

Kappalelista

Kokoonpano 
 Anneke van Giersbergen – laulu, kitara
 René Rutten – kitarat, theremin, didgeridoo
 Frank Boeijen – koskettimet
 Hugo Prinsen Geerligs – basso
 Hans Rutten – rummut

Vierailevat muusikot
 Kristoffer Rygg (Ulver) – sanoitukset ja laulu ("A Life All Mine")
 Kristin Fjellseth – kuoro ("You Learn About It")
 Wouter Planteijdt – sähkö- ja akustinen kitara ("These Good People" ja "You Learn About It")
 Mathias Eick – trumpetti ("We Just Stopped Breathing")
 Kid Sublime – biitit ("We Just Stopped Breathing")
 Michael Buyens – basso ("You Learn About It" ja "Monsters")
 Zlaya Hadzich – sanoitukset ("Monsters" ja "We Just Stopped Breathing")

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Chronicles of Chaos: 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 2003 albumit
The Gatheringin albumit
Jääkiekon SM-sarjakausi 1944–1945

Jääkiekon SM-sarja vuonna 1945, oli ensimmäinen sotien jälkeinen rauhan ajan kausi, tosin Lapin sota oli vielä käynnissä. Sarjassa pelasi yhdeksän joukkuetta, jotka pelasivat yksinkertaisen sarjan, jonka voittaja voitti mestaruuden. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves.

Sarjataulukko

Uusinta: K-Kissat-TBK 2-6
Karhu-Kissat putosi sarjasta, tilalle nousi TaPa

Lähteet

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1944 jääkiekko
Vuoden 1945 jääkiekko
Jääkiekon SM-sarjakausi 1945–1946

Vuonna 1946 jääkiekon SM-sarja pelattiin yhdeksän joukkueen kesken. Joukkueet tulivat Helsingistä, Turusta, Tampereelta ja Hämeenlinnasta. Muissa kaupungeissa ei vielä ollut pelattu SM-sarjajääkiekkoa. Sarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti mestaruuden. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves.

Sarjataulukko

TaPa ja ÅIFK putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousivat Karhu-Kissat ja TPK.

Lähteet

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1945 jääkiekko
Vuoden 1946 jääkiekko
Jääkiekon SM-sarjakausi 1946–1947

Kaudella 1947 jääkiekon SM-sarjassa pelattiin yhdeksän joukkueen yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti mestaruuden. Sarjan päättyessä kolme joukkuetta oli kärjessä tasapisteissä, jolloin kahden maalieroltaan kahden parhaan kesken pelattiin uusintaottelu mestaruudesta. Uusinnassa Ilves voitti Tarmon 10-2.

Sarjataulukko

Uusinta mestaruudesta: Ilves-Tarmo 10-2

KIF, HJK ja K-Kissat putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousi ÅIFK

Lähteet

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1946 jääkiekko
Vuoden 1947 jääkiekko
Jääkiekon SM-sarjakausi 1947–1948

Vuonna 1948 jääkiekon SM-sarjassa pelattiin seitsemän joukkueen yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti mestaruuden. Mestaruuden voitti Hämeenlinnan Tarmo.

Sarjataulukko

ÅIFK ja TPS putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousivat HJK, Karhu-Kissat ja Arsenal.

Lähteet

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1947 jääkiekko
Vuoden 1948 jääkiekko
Mieliala

Mieliala on tunnetila. Normaaliin mielialan vaihteluun kuuluvat iloisuus, hilpeys, aurinkoisuus, tyytyväisyys yhtä yleisesti kuin apeus, alakuloisuus, masentuneisuus ja toivottomuus. Normaalisti tunnetilojen vaihtelu on ominaista tasapainoiselle tunne-elämälle. Mielialahäiriöt ovat psyykkisiä sairauksia, joille ominaista on pitempiaikainen muutos henkilön mielialassa. Tyypillisimpiä esimerkkejä ovat masennus ja kaksisuuntainen mielialahäiriö.

Lähteet

Tunteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Koskisammakonsammal

Koskisammakonsammal (Hygroamblystegium fluviatile) on lehtisammallaji ritvasammalten heimossa (Amblystegiaceae). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuolisko ja Andit Etelä-Amerikassa. Suomessa laji ei ole kovin yleinen mutta esiintyy suurimmassa osassa eliömaakunnista. Koskisammakonsammal kasvaa matalassa virtaavassa vedessä koskien ja purojen kivillä tai puunjuurilla.

Lähteet 
 Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6.
 Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 3

Viitteet 

Ritvasammalet (heimo)
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2001

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2001 pelattiin Venäjällä, ottelupaikkakuntina olivat Moskova ja Podolsk.

Otteluareenat

Alkusarja

A-lohko 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

B-lohko 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Putoamissarja

Pudotuspelit

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Pistepörssi 

O = Pelatut ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; +/− = Plus/Minus; JM = Jäähyt minutteina

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Tomáš Duba
Paras puolustaja:  Rostislav Klesla
Paras hyökkääjä  Pavel Brendl

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Ari Ahonen
Puolustajat:  Rostislav Klesla,  Tuukka Mäntylä
Hyökkääjät:  Jason Spezza,  Pavel Brendl,  Jani Rita

Lopputulokset 

 MM-taso

 1. divisioona

 2. divisioona

 3. divisioona

 3. divisioonan karsinnat

Katso myös 
 Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2001
 Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2001

Lähteet 
 Kisat IIHF:n sivuilla 
 TSN: 2001 - Moscow, Russia 
 Passionhockey - Championnat du monde des moins de 20 ans 2000/01 
 Hockeyarchives - Championnat du monde des moins de 20 ans 2000/01

Viitteet 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2001 jääkiekko
Annette Vilhelmsen

Annette Lilja Vilhelmsen (s. 24. lokakuuta 1959, Svendborg, Tanska) on tanskalainen poliitikko ja kansankäräjien jäsen, joka toimi Sosialistisen kansanpuolueen puheenjohtajana vuosina 2012–2014. Vilhelmsen on koulutukseltaan opettaja. Vilhelmsen valittiin ensimmäiselle kaudelleen vuoden 2011 kansankäräjävaaleissa. Puolueen jäsenäänestyksessä lokakuussa 2012 Vilhelmsen sai 66 prosenttia äänistä. Puoluejohdon suosikki terveysministeri Astrid Krag sai äänestyksessä 34 prosentin ääniosuuden.

Vilhelmsenin seuraajaksi Sosialistisen kansanpuolueen johtoon valittiin entinen liikenneministeri Pia Olsen Dyhr helmikuussa 2014.

Lähteet

Tanskan ministerit
Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Alvin E. Roth

Alvin Eliot "Al" Roth (s. 19. joulukuuta 1951) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Roth palkittiin vuonna 2012 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Lloyd Shapleyn kanssa.

Roth jätti koulunsa kesken mutta alkoi opiskella Columbian yliopistossa ensin viikonloppukursseilla, myöhemmin kokoaikaisena opiskelijana. Hän jatkoi opintojaan Stanfordin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi operaatioanalyysistä vuonna 1974. Hän on Harvardin yliopiston professori mutta toimii Stanfordissa vierailevana tutkijana.

Roth on luonut peliteorian sovelluksia arkipäivän maailmaan. Hän on soveltanut optimaalisen parinmuodostuksen teorioita New Yorkin koulujen oppilasvalintoihin, lääkärien sijoittumiseen harjoittelupaikkoihin ja munuaisten luovuttajien ja tarvitsijoiden parittamiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla

Nobelin taloustieteen palkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät
Yhdysvaltalaiset professorit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Matti Huumo

Matti Valio Huumo (s. 7. syyskuuta 1933 Nurmo) on suomalainen kirjailija.

Huumon esikoisromaani Vainotulet  käsitteli hänen omakohtaisiin kokemuksiinsa perustuen maaltapakoa ja maaseudun autioitumista.

Teoksia 
 Vainotulet : romaani. Otava 1974
 Jäätikari. M. Huumo, Espoo 1977
 Univarsa ; piirrokset: Anja Huumo. M. Huumo, Espoo 1982
 Liekkien äänet. Matti Huumo, Espoo 2010

Lähteet 
 
 Kirjasampo.fi : Vainotulet-romaanin kuvaus

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Isoriippusammal

Isoriippusammal (Exsertotheca crispa) on lehtisammallaji riippusammalten heimossa (Neckeraceae). Sitä esiintyy Euroopassa ja Kaukasuksella, Pohjoismaissa keskiosan korkeudelle asti.

Isoriippusammal kasvaa epifyyttinä varjoisilla kalkkikallioilla ja vanhojen puiden rungoilla. Sen kasvutapa on riippuva tai koheneva. Lajin versot ovat viidestä 20:een senttimetriä pitkiä, litteitä, vaaleanvihreitä ja epäsäännöllisesti sulkahaaraisia. Lehdet ovat kielimäisiä, selvästi poikittaisaaltoisia, ehytlaitaisia ja pyöreäkärkisiä. Laji on kaksikotinen. Itiöpesäkkeitä kasvaa harvoin.

Lähteet 
 Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6.
 Jahns, Hans Martin 1982: Sanikkaiset Sammalet Jäkälät Pohjois-, Keski- ja Länsi-Euroopassa (Farne, Moose, Flechten Mittel-, Nord- und Westeropas). Otava, Keuruu.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kuvalinkit:
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Isoriippusammal (Neckera crispa)

Palmikkosammalet (lahko)
Leena (elokuva)

Leena on Sakari Jurkan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1954. Elokuva syntyi kun tuottaja Veikko Itkonen näki teatterikoululaisen Heidi Krohnin, jolle Roy teki pikavauhtia käsikirjoituksen. Tarinassa konsulin poika (Matti Oravisto) pelastaa Leenan (Heidi Krohn) myymälävarkaussyytteeltä. Heidän kihlauksensa julkistetaan iltapäivälehdessä, ja siitä lähtee liikkeelle väärinkäsitysten ketju.

Televisiossa Leena esitettiin ensi kerran elokuussa 1963. Erään 2010-luvun televisioesityksen yhteydessä julkaistussa arviossa elokuvaa luonnehdittiin komedialliseksi romanssiksi.

Elokuvamenestyksensä takia Krohn keskeytti Teatterikoulun, mikä osoittautui virheeksi hänen myöhemmän näyttelijänuransa kannalta.

Juoni
Päivän Sanomien toimittaja Lauri Huurros pelastaa myymälävarkaissa olevan köyhän ja orvon Leena Jonssonin kiinnijoutumiselta: Lauri kertoo Leenan olevan hänen naisystävänsä, ranskalainen Mademoiselle du Pont. Hätävalhe johtaa kihlausuutisen julkaisemiseen. Kihlausjuhlaan saapuu Tiirikka-Eemeli ryöstämään varakkaan juhlaväen omaisuutta, mutta neuvokas Leena tekee voron aikeet tyhjiksi, ja Eemeli pidätetään. Laurin ja Leenan suhteen syvetessä sen tielle kasaantuu alati uusia uhkia. Lauri salaa Leenan todellisen minän kotiväeltään, mutta myöhemmin ilmenee, että tytön syntyperää ei tiedä Lauri eikä Leena itsekään.

Valheiden paino luhistaa Leenan, ja hän pakenee Laurin luota. Sekä alamaailma että lehdistö ovat hänen kimpussaan, ja hän koettaa päästä pois Suomesta, mutta passitta se ei onnistu. Hän saa siivoojan paikan Kansallismuseosta ja pääsee professorien Möller ja Örn suosioon. Lauri etsii Leenaa epätoivoisesti ja poikkeaa myös museossa, mutta ei kuitenkaan tunnista siivoojaksi naamioitunutta morsiantaan. Sattumusten kautta paljastuu, että Leenan äiti ei olekaan hänet kasvattanut suomalainen rappioalkoholisti, vaan korkeatasoinen ranskalainen tanssijatar. Hänen isäkseen osoittautuu professori Möller.

Laurin isoäiti on aavistellut Leenan olevan jotain muuta kuin orpo suomalaistyttö ja saa vahvistuksen arveluilleen, kun Möller ja Leena saapuvat Huurrosten residenssiin selvittämään asiat. Murheen murtama Lauri tekee samaan aikaan lähtöä hermolomalle Pariisiin. Lentokoneessa hän kokee mieluisan yllätyksen, kun hänen vierelleen istuu Leena.

Arviot
Kriitikot suhtautuivat melko nuivasti Leenan käsikirjoitukseen. Henkilöasetelmia pidettiin luutuneina, Jurkan henkilöohjaus sen sijaan sai kiitosta. Parikymppiselle Heidi Krohnille nimirooli Leenana oli ensimmäinen elokuvaosa. Sen jälkeen hän oli pääroolissa muun muassa teoksissa Tähtisilmä ja Silja – nuorena nukkunut. Elokuva-Aitan Valma Kivitie mainitsi Krohnin puhetyylin, ilmeet ja liikkumisen luonnollisen sujuviksi. Teatterien primadonna Mia Backman sai myönteiset arviot suorituksestaan konsulinnana. Myös Paavo Jänneksen ja Arvo Lehesmaan roolitöitä pidettiin onnistuneina.

Eräässä myöhemmässä arviossa esitetään, että ”komedia hukkuu omaan päättömyyteensä” ja saa puolitoista tähteä.

Näyttelijät

Lähteet

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1954 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset romanttiset komediat
Alex Kunnari

Alex Kunnari (s. 1974) on suomalainen elektronisen musiikin artisti ja DJ. Klubien ja yökerhojen lisäksi hänen kappaleensa ovat menestyneet myös radioiden soittolistoilla. Hän on esiintynyt Suomen lisäksi myös muissa maissa. Vuonna 2015 Alex Kunnari sai tuomion raiskauksesta.

Elämä ja ura 
Kunnari on palkittu useita kertoja: muun muassa Discopress on valinnut hänet vuoden DJ:ksi vuonna 2009 ja YleX vuoden kotimaiseksi DJ-artistiksi vuonna 2012. City on valinnut hänet parhaaksi DJ-artistiksi 2000-luvulla, ja ”City of Sin” -musiikkivideo on ollut ehdolla Emma-gaalassa vuonna 2014. Kunnari on myös yksi tunnetun konemusiikkitapahtuma Summer Sound Festivalin järjestäjistä.

Rikokset 
Vuonna 2015 Kunnari sai tuomion raiskauksesta. Käräjäoikeus tuomitsi hänelle vuoden ja kolme kuukautta ehdollista vankeutta.

Vuonna 2018 Kunnari sai haasteen Helsingin käräjäoikeuteen, jossa häntä syytetään sekä törkeästä kirjanpitorikoksesta että törkeästä veropetoksesta. Tapausta käsitellään käräjillä vuoden 2019 lokakuussa. Kunnari sai potkut radioasema Kissiltä joulukuussa 2018 hänen rikollisen taustansa tultua julki.

Diskografia

Singlet 
 2007: ”Lifter”
 2008: ”Unstable”
 2008: ”Breathe in” (feat. Mia Permanto)
 2009: ”Eternity”
 2009: ”Last Sunrise”
 2011: ”New Life”
 2011: ”Helsinki”
 2011: ”Lost”
 2011: ”You and Me” (feat. Emma Lock)
 2011: ”Music”
 2011: ”Taste the Sun” (feat. Ben Andreas)
 2012: ”Colors”
 2012: ”Sweet Melody” (feat. Jon Hall)
 2013: ”Bounce”
 2014: ”Fly Away” (feat. Jimmy W & Jacob Luttrell)
 2015: ”Ibiza2Vegas”
 2015: ”Runaway Train”
 2016: ”Lifter 2016”
 2016: ”In The Deep” (feat. Tiff Lacey)
 2017: ”1990”
 2017: ”Come Alive”
 2017: ”The Island”
 2017: ”Escape”
 2017: ”Wake Me Up” (feat. Tim Hilberts)
 2017: ”Code Black”
 2017: ”Stays the Same” (feat. Jennifer Rene)
 2017: ”Las Salinas”
 2017: ”Formentera”
 2018: ”Sundown”
 2018: ”This Fire” (feat. Mike Schmid)
 2019: ”Gotta Get Away” (feat. Eric Lumiere)

Alex Kunnari & Heikki L 
 2010: ”Rising”
 2010: ”Brand New Day” (feat. Max’C)
 2013: ”City of Sin” (Feat. Joel Madden)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Alex Kunnarin kotisivut

Suomalaiset DJ:t
Suomalaiset elektronisen musiikin artistit
Suomalaiset rikolliset
Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Risto Elovainio

Risto Elovainio on suomalainen lääkäri, joka tunnetaan erityisesti urheilulääkärinä. Elovainio aloitti 1960-luvun lopussa tieteelliset tutkimukset anabolisten steroidien vaikutuksista. Hän on urheilulääkäri ja on toiminut Suomen olympiajoukkueen lääkärinä. Hän on ollut Suomen olympiakomitean lääketieteellisen komission puheenjohtaja ja kansallisen antidopingtoimikunnan jäsen.

Lähteet

 

Suomalaiset urheilulääkärit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Lindblom

Lindblom on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Andreas Lindblom (1889–1977), ruotsalainen taidehistorian professori
 Gunnel Lindblom (1931–2021), ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja
 Gustaf "Topsy" Lindblom (1891–1960), ruotsalainen yleisurheilija, kolmiloikan olympiavoittaja
 Gustaf Adolf Lindblom (1828–1889), turkulainen laivanvarustaja, kauppaneuvos, valtiopäivämies ja lahjoittaja
 Göran Lindblom (s. 1956), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Gösta Lindblom (1862–1916), turkulainen kauppias, yritysjohtaja ja valtiopäivämies, Gustaf Adolf Lindblomin poika
 Jarl Lindblom (1902–1985), suomalainen diplomi-insinööri, laivojen ja veneiden suunnittelija
 Leif Lindblom (s. 1967), ruotsalainen elokuvaohjaaja
 Leo Lindblom (1927–2018), suomalainen rumpali
 Lilli Sukula-Lindblom (s. 1956), suomalainen näyttelijä ja klovni
 Max Lindblom (1891–1973), suomalainen jääkäriluutnantti
 Olavi Lindblom (1911–1990), suomalainen ammattiyhdistysjohtaja
 Oskar Lindblom (s. 1996), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Sari Lindblom (s. 1960), suomalainen professori ja rehtori
 Seppo Lindblom (s. 1935), suomalainen pankinjohtaja, poliitikko ja ministeri 
 Tomi Lindblom, suomalainen valtiotieteiden tohtori, tietokirjailija ja toimittaja.

Muut merkitykset 
 Lindblomin talo, Turussa vuosina 1891−1956 sijainnut kerrostalo.
Paul (täsmennyssivu)

Paul voi tarkoittaa seuraavia:

 Paul, miehen etunimi
 Paul, vuoden 2011 brittiläis-yhdysvaltalainen tieteiselokuva
 Paul (2008–2010), Saksassa Sea Life -akvaariossa elänyt meritursas
 parkki Paul, myrskyssä vuonna 1920 uponnut suomalainen parkkilaiva

Sukunimi 

Paul tai De Paul, sukunimenä:

 Aaron Paul (s. 1979), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Adolf Paul (oik. Georg Wiedersheim-Paul, 1863–1943), ruotsalainen kirjailija
 Alice Paul (1885–1977), yhdysvaltalainen feministi ja kansalaisaktivisti
 Amala Paul (s. 1991), intialainen näyttelijä
 Chris Paul (s. 1985), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Darin de Paul, yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä
 David Paul (s. 1957), yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, Barbarian Brothers-ryhmän jäsen
 Don Michael Paul (s. 1963), yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä
 Félix Paul (1935–2001), seychelliläinen katolinen piispa
 Gene De Paul (1919–1988), yhdysvaltalainen populaari- ja elokuvamusiikin säveltäjä
 Herman Paul (1827–1885), saksalais-suomalainen muusikko, lehtori ja kirjallisuuden kääntäjä
 Fredrik Paul (s. 1981), suomalainen pikajuoksija
 Henri Paul (1956–1997), ranskalainen Hôtel Ritz Parisin turvamies
 Ida Paul, suomalainen laulaja ja lauluntekijä
 Jake Paul (s. 1997), yhdysvaltalainen näyttelijä ja Internet-videoiden tekijä
 John Joseph Paul (1918–2006), yhdysvaltalainen katolinen piispa
 Kurt Paul, yhdysvaltalainen näyttelijä ja sijaisnäyttelijä
 Les Paul (oik. Lester William Polsfuss, 1915–2009), yhdysvaltalainen kitaristi ja lauluntekijä
 Logan Paul (s. 1995), yhdysvaltalainen näyttelijä ja Internet-videoiden tekijä
 Lynsey de Paul (1950–2014), englantilainen laulaja ja lauluntekijä
 Magnus Paul, suomalainen tukkukauppias
 Martin Paul (1843–1893), tanskalais-ruotsalais-suomalainen harmonikansoittaja
 Nick Paul (s. 1995), kanadalainen jääkiekkoilija
 Oscar Paul (1836–1898), saksalainen pianisti, musiikkitieteilijä ja musiikkikirjailija
 Peter Paul (s. 1957), yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, Barbarian Brothers-ryhmän jäsen
 Rand Paul (s. 1963), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko
 Richard Paul (1940–1998), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Robert William Paul (1869–1943), englantilainen insinööri, tarkkuustyökalujen optisten laitteiden valmistaja
 Rodrigo De Paul (s. 1994), argentiinalainen jalkapalloilija
 Ron Paul (s. 1935), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko
 Terrence Paul (s. 1964), kanadalainen soutaja
 Vincent de Paul (1591–1660), ranskalainen pyhimys
 Vinnie Paul, oik. Vincent Paul Abbott (1964–2018), yhdysvaltalainen rumpali
 Wolfgang Paul (1913–1993), saksalainen fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja.

Katso myös 

 Saint Paul (täsmennyssivu)
Aarne Nopsanen

Aarne Nopsanen (17. helmikuuta 1907 Lahti – 23. syyskuuta 1990 Lahti) oli suomalainen taidemaalari, taidegraafikko ja kuvittaja.

Ura
Nopsanen kävi keskikoulun ja opiskeli sitten Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1924–1925, Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1928–1930 sekä Pariisin Académie Colarossissa 1931–1932. Nopsanen työskenteli 1930-luvulla aluksi Suomen Ilmoituskeskuksessa ja 1934–1939 mainostoimisto Erva-Latvalassa. Jatkosodan aikana hän oli TK-piirtäjänä sekä maalasi Mannerheim-ristin ritarien muotokuvia.

Nopsanen hankki toimeentulonsa käyttögraafikkona ja kuvittajana. Hänen tuotantoonsa kuului mainoksia sekä kirjojen kansia ja kuvituksia. Tämän ohella hän oli myös taidemaalari ja maalasi maisemia ja muotokuvia. Tunnetuin Nopsasen maalauksista oli 1950-luvulla maalattu Keskiviikkokerho, joka esitti Suomen sodanjälkeisen ajan politiikan ja talouselämän merkkihenkilöistä koostuneen samannimisen keskustelukerhon jäseniä. Nopsanen piirsi myös Raul Roineen käsikirjoittamaa Antti Puuhaara -sarjakuvaa.

Myös Aarne Nopsasen vaimo Maija ja heidän poikansa Jukka Nopsanen ovat taiteilijoita. Aarne Nopsasen veli oli nuortenkirjailija Aulis Nopsanen.

Maalauksia 
 Rue de la Gaité. 1950
 Keskiviikkokerho. 1959

Kirjallista tuotantoa 
 Nopsanen, Aarne – Dahlgren, Maija: Valon ja varjon Viipuri. Una-kustannus, Espoo 1986.

Palkintoja 
 Rudolf Koivu -säätiön kunniapalkinto 1973
 WSOY:n tunnustuspalkinto 1973

Lähteet

Kirjallisuus
 Kuvataiteilijamatrikkeli
 Hagelstam, Wenzel: Antiikin lumoissa: Kuvittajan kubistinen Pariisi. Turun Sanomat 11.2.2006.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset kuvittajat
Suomalaiset taidegraafikot
Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Kaski (täsmennyssivu)

Kaski voi tarkoittaa seuraavia:

 kaski, kaskiviljelyä varten raivattu alue
 Kaski, maisema Uudeltamaalta, Fanny Churbergin maalaus
 Kaski eli Raatajat rahanalaiset, Eero Järnefeltin maalaus

Sukunimi 
Kaski on seuraavien suomalaisten sukunimi:
 A. J. Kaski, arkkiveisujen tekijä
 Feodor Kaski (1884–1957), muusikko ja taidemaalari
 Eero Kaski, oik. Jalmari Kara (1890–1936), jääkärikapteeni, diplomi-insinööri ja kirjailija
 Erkki Kaski (1929–2015), ekonomi, Lasten Päivän Säätiön toimitusjohtaja
 Heino Kaski (1885–1957), säveltäjä ja pianisti
 Jari Kaski (s. 1953), jääkiekkoilija
 Kimmo Kaski (s. 1950), tekniikantutkija, professori
 Matti Kaski (1939–2011), jääkiekkoilija
 Oliwer Kaski (s. 1995), jääkiekkoilija
 Olli Kaski (s. 1967), jääkiekkoilija
 Paavali Alarik Kaski (1893–1919), jääkärivänrikki
 Samuel Kaski (s. 1968), tietojenkäsittelytieteen professori ja akatemiaprofessori 
 Teemu Kaski (s. 1972), nyrkkeilijä
 Tero Kaski (1950–2001), reggae-vaikuttaja
 Topias Kaski (s. 2002), jääkiekkoilija
 Unto Kaski (1913–1986), taidemaalari
 Väinö Kaski (1890–1945), jääkärikapteeni
 Yrjö Kaski (1894–1920}, jääkärivääpeli

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Pekkanen

Pekkanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Emil Pekkanen (1894–1962), varatuomari, majuri ja heimoaktivisti
 Kirsi Pekkanen (s. 1995), pika- ja keskimatkojen juoksija
 Maija Pekkanen (1941–2021), pukusuunnittelija ja skenografi
 Teuvo Matias (Matti) Pekkanen (1925–2004), diplomi-insinööri ja talouselämän vaikuttaja, jonka mukaan on nimetty ”pekkaspäivät”
 Paavo Pekkanen (1922–2003), juristi, Kunnallisliiton toimitusjohtaja
 Panu Pekkanen (1932–1986), kääntäjä
 Pertti Pekkanen (s. 1944), kapellimestari
 Raimo Pekkanen (1927–2021), kansliapäällikkö, hallintoneuvos ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomari 1990–1998
 Reetta Pekkanen (s. 1985), runoilija
 Timo Pekkanen (1933–2009), eläinlääkäri, professori
 Toivo Pekkanen (1902–1957), kirjailija
 Tuomo Pekkanen (s. 1934), antiikin tutkija ja Jyväskylän yliopiston professori
Spektr

Spektr () oli Suomessa ilmestynyt venäjänkielinen aikakauslehti. Se alkoi ilmestyä vuonna 1998 ja lopetti vuonna 2020. Lehti ilmestyi tabloidina 12 kertaa vuodessa. Lehden päätoimittaja oli vuoteen 2017 Eilina Gusatinsky ja kustannusyhtiön toimitusjohtaja ja siitä alkaen päätoimittajakin hänen veljensä Vladimir Gusatinsky. Lehden painosmäärä ylitti 20 000. Lehti ilmestyi sekä tilauspohjaisena että myyntiin ja ilmaisjakeluun. Lehden tarkoituksena oli muuttaa venäjänkielisen väestön stereotyyppistä mielikuvaa Suomesta niin maan sisällä kuin sen ulkopuolellakin.

Lähteet 

Suomalaiset venäjänkieliset lehdet
Happonen

Happonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aarre Happonen (1910–1989), ammattiyhdistysjohtaja ja päätoimittaja
 Janne Happonen (s. 1984), mäkihyppääjä
 Juha Happonen (s. 1963), kalastusopas ja iktyocare-menetelmän kehittäjä
 Kaisa Happonen (s. 1982), lasten- ja nuortenkirjailija
 Lauri 'Cyanide' Happonen (s. 1994), League of Legends -ammattilainen
 Leo Happonen (1922–2010), agronomi ja maanviljelysneuvos
 Olli Happonen (s. 1976), mäkihyppääjä
 Onni Happonen (1898–1930), sosialidemokraattinen kunnallispoliitikko, henkirikoksen uhri
 Pentti Happonen (1929–2009), taidemaalari
 Päivi Happonen (s. 1967), Kansallisarkiston tutkimusjohtaja
 Päivi Happonen, Yleisradion oikeustoimittaja
 Seija Happonen (1935–2016), pesäpalloilija
 Sirke Happonen (s. 1971), lastenkirjallisuuden tutkija ja yliopistonlehtori
 Tuomas Happonen (s. 1996), jalkapalloilija
 Tuure Happonen (1899–1918), suomalainen jääkärialiupseeri
 Yrjö Happonen (s. 1970), jalkapalloilija.
Helsinki-Vantaan lentoaseman piiritys

Helsinki-Vantaan lentoaseman piiritys oli loppusyksystä 1977 Helsinki-Vantaan lentoasemalla tapahtunut sotilasoperaatio, jonka tarkoituksena oli suojata lentoasema mahdolliselta terroristi-iskulta. Lentoaseman piiritys oli yksi suurimmista ja salaisimmista toisen maailmansodan jälkeen tapahtuneista suomalaisista sotilasoperaatioista. Piiritys kesti pari päivää ja siitä vaiettiin julkisuudessa täysin.

Tapahtumat
Loppusyksyllä 1977 Länsi-Saksasta otettiin yhteyttä ja varoitettiin mahdollisesta Punaisen armeijakunnan (RAF) suunnittelemasta iskusta Lufthansan koneita vastaan Helsingissä. Uhan taustalla oli Lufthansan lennon 181 kaappauksen vapauttaminen erikoisjoukkojen avulla, josta RAF:n tiedettiin suunnittelevan kostoiskua.

RAF:n tiedettiin varastaneen FIM-43 Redeye -olkapääohjuksia, joita voitiin käyttää nousevia ja laskevia koneita vastaan. Uhka otettiin vakavasti. Puolustusvoimat määräsi satoja sotilaita piirittämään Helsinki-Vantaan lentokenttää ja vartiovuorossa oleville jaettiin kovia patruunoita. Piiritys kesti noin pari päivää.

Poliisi suojasi Lufthansan lentoja kentällä vielä vuosi uhkauksen jälkeen.

Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnan operatiivisen toimiston päällikkönä toiminut Pekka Visuri kommentoi operaatioita myöhemmin näin: ”Uskallan väittää, että se oli Suomen suurin ja salaisin operaatio, koska siitä ei ole jälkeenpäin puhuttu mitään. Vastaavaa kovaa tilannetta en tiedä Suomessa tapahtuneen, ja olen näitä aika lailla tutkinut.”

Lähteet
 Dokumentti - Muisti: Suomi varpaillaan terrorismin takia - YLE

Viitteet

1977
Suomen politiikka 1970-luvulla‎
Suomen sotilasoperaatiot
Terrorismi
Vantaan historia
Jämsen

Jämsen tai Jämsén on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Aatu Jämsen (s. 2002), jääkiekkoilija
 Antti Jämsén, kunnanjohtaja
 Artturi Jämsén (1925–1976), maalaisliittolainen poliitikko
 Bernhard Jämsén (1894–1957), jääkärivääpeli
 Esko Jämsén (1938–1972), toimittaja ja kirjailija
 Jan Jämsen, Katla, laulaja ja kosketinsoittaja
 Juuso Jämsen (s. 2000), jääkiekkoilija
 Kauko Jämsén (s. 1943), diplomaatti
 Lasse Jämsen (s. 1974), jääkiekkoilija
 Lauri Jämsen (s. 1950), jääkiekkoilija
 Markus Jämsen, muusikko
 Matti Jämsén (1979–2020), keittiömestari
 Timo Jämsen (1942–2012), rocklaulaja ja kitaristi
 Vilho Jämsén (1871–1917), päätoimittaja.
Petri Karjalainen (jääkiekkovalmentaja)

Petri Karjalainen (s. 9. kesäkuuta 1980 Oulu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii Mestisjoukkue Rovaniemen Kiekon päävalmentajana.

Ura
Karjalainen toimi Sveitsin Nationalliga A:ssa (nyk. National League A) pelanneen HC Davosin videovalmentajana vuosina 2005–2008. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi SM-liigajoukkue Oulun Kärppien apuvalmentajaksi Matti Alatalon johtamaan valmennustiimiin. Myös siellä Karjalaisen päävastuualueeseen kuului videotyö. Hän voitti SM-hopeaa keväällä 2009. Kärppien erotettua marraskuussa 2010 päävalmentaja Mikko Haapakosken myös Karjalainen sai lähteä valmennustiimistä. Karjalainen sai kuitenkin jatkaa Kärppien organisaatiossa, kun hän siirtyi loppukaudeksi 2010–2011 puolestaan Kärppien SM-liigajoukkueen apuvalmentajaksi siirtyneen Jari Laukkasen tilalle joukkueen A-nuorten päävalmentajaksi.

Kaudeksi 2011–2012 Karjalainen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhon A-nuorten päävalmentajaksi, mutta hän teki jo kesäkuussa 2011 sopimuksen KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskin kanssa, jonne Karjalainen siirtyi apuvalmentajaksi Aleksandr Barkoville. Lokakuussa kuitenkin sekä Barkov että Karjalainen saivat potkut joukkueen valmennuksesta. Karjalainen siirtyi marraskuussa toisen KHL-joukkueen, Sibir Novosibirskin videovalmentajaksi.

Karjalainen siirtyi kaudeksi 2012–2013 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittojen päävalmentajaksi. Kesäkuussa 2012 hänet pestattiin myös Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajaksi Harri Rindellin johtamaan valmennustiimiin. Huhtikuussa 2013 Karjalainen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Peliittojen kanssa kaudeksi 2013–2014, jolloin hän jatkaa myös alle 20-vuotiaiden maajoukkueen Karri Kiven johtamassa valmennusryhmässä.

Kaudeksi 2014–2015 Karjalainen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue Vaasan Sportin apuvalmentajaksi Tomek Valtosen johtamaan valmennustiimiin.

Kaudella 2017–2018 Karjalainen toimii Mestiksessä pelaavan RoKi:n päävalmentajana.

Lähteet
Eliteprospects.com – Petri Karjalainen

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Brandes

Brandes on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Bernd Jürgen Armando Brandes (k. 2001), saksalainen kannibalismin uhri
 David Brandes, saksalainen muusikko, lauluntekijä ja tuottaja
 Edvard Brandes, tanskalainen kriitikko, poliitikko ja kirjailija
 Georg Brandes, tanskalainen kriitikko ja oppinut
 Heinrich Wilhelm Brandes, saksalainen fyysikko, meteorologi ja astronomi
 Orlando Brandes, brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
 Robin Brandes, saksalainen musiikkituottaja ja DJ
 Rudolph Brandes, saksalainen farmaseutti
Nyck de Vries

Nyck de Vries (s. 6. helmikuuta 1995 Wymbritseradiel, Alankomaat) on hollantilainen rata-autoilija ja Formula 2 sekä Formula E -sarjojen maailmanmestari.

De Vries kuului McLarenin F1-tallin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Hänen managerinaan toimii Anthony Hamilton, seitsenkertaisen Formula 1:sten maailmanmestarin Lewis Hamiltonin isä. Entisen tallipäällikön Ron Dennisin lähdettyä McLarenilta loppui myös tallin tuki de Vriesille. De Vries on ensimmäinen hollantilainen, joka on voittanut moottoriurheilun maailmanmestaruuden voitettuaan Formula E:n maailmanmestaruuden elokuussa 2021.

Kaudella 2023 hän ajaa Formula 1 -sarjassa AlphaTauri-tallissa.

Ura 
Vuonna 2008 de Vries voitti WSK World Series KF3 -luokan sekä Saksan junioriluokan mestaruudet. Vuonna 2009 hän voitti myös Euroopan KF3 -luokan mestaruuden. Vuosina 2010 ja 2011 de Vries voitti Kartingin maailmanmestaruuden. Vuonna 2010 hän allekirjoitti sopimuksen McLarenin nuorten kuljettajien kehitysohjelmasta ja managerisopimuksen Anthony Hamiltonin kanssa. Vuonna 2012 de Vries kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa ajaen parhaillaan kahdesti toiseksi sijoittuen loppupisteissä viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi myös Formula Renault NEC -sarjassa, jossa hän ajoi kauden aikana yhden voiton sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2013 de Vries jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa ajaen suomalaisessa Koiranen GP -tallissa. Hän voitti kauden aikana kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 de Vries jatkoi toisen kauden Koirasen tallissa. Hän saavutti viisi voittoa ja kuusi paalupaikkaa onnistuen lopulta voittamaan sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault Alps -sarjassa voittaen myös sen sarjan mestaruuden.

Vuonna 2015 de Vries siirtyi kilpailemaan Formula Renault 3.5 -sarjaan DAMS-talliin. Hän voitti kauden päätöskilpailun sekä saavutti yhden paalupaikan ja kuusi palkintosijaa sijoituen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2016 de Vries siirtyi GP3-sarjaan ajaen ART Grand Prix -tallissa. Hän voitti kauden aikana kaksi kilpailua.

Kaudet 2017–2019 de Vries kilpaili Formula 2 -sarjassa Rapax, Racing Engineering ja ART Grand Prix -talleissa. De Vriesin pääsyn ART:lle mahdollisti hänen tallikaverinsa, venäläisen Nikita Mazepinin miljardööri-isä, joka halusi pojalleen kovimman mahdollisen mittapuun. De Vries vastasi odotuksiin ja ajoi F2-mestariksi.

De Vries suuntasi kaudeksi 2020 sähköformulasarja Formula E:n pariin uutena mukaan tulevaan Mercedes-talliin. Lisäksi hän ajoi joulukuussa 2019 testipäivän Toyotan LMP1-kilpa-autolla.

Vuonna 2022 de Vries pääsi ajamaan Formula 1 -sarjan Italian osakilpailussa Williams-tallissa tuuraten umpilisäkeleikkaukseen joutunutta Alexander Albonia. Hän ajoi välittömästi pisteille debyyttikilpailussaan ajaen yhdeksänneksi.

GP3-tulokset

Formula 2 -tulokset

Formula 1 -tulokset

Lähteet 

Alankomaalaiset Formula 1 -kuljettajat
Formula E -maailmanmestarit
Formula Renault 3.5 -kuljettajat
GP3-kuljettajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Ensi (nimi)

Ensi on suomalainen etunimi.

Alusta alkaen Ensiä on käytetty sekä naisen että miehen nimenä. Suosituimmillaan se oli 1920–1930-luvuilla. Vuoden 1960 jälkeen syntyneillä se on varsin harvinainen.

Vuoden 2012 loppuun mennessä Väestörekisterikeskuksen'' mukaan Ensi-nimen on saanut yli 800 henkilöä, joista yli 500 on naisia ja yli 300 miehiä. Valtaosa Ensi-nimisistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella.

Tunnettuja Ensi-nimisiä 

 Ensi Lahdensuu, runoilija
 Ensi Niinivaara, kirjailija
 Ensi Somersalo, diplomi-insinööri ja kirjailija

Lähteet 

Etunimet
Penttilä (täsmennyssivu)

Penttilä voi tarkoittaa seuraavia:

paikkoja
 Penttilä, Joensuun kaupunginosa
 Penttilä, kylä Perniössä

suomalaisia henkilöitä

 Aarni Penttilä (1899–1971), kielitieteilijä
 Albert Penttilä (1902–1957), jääkärikapteeni
 Anneli Penttilä (1932–1994), ilma-akrobaatti ja laskuvarjohyppääjä
 Antti Penttilä (1870–1934), maanviljelijä, Edistyspuolueen kansanedustaja
 Antti Penttilä (s. 1939), oikeuslääketieteen professori
 Arvo Penttilä (1894–1983), järjestöjohtaja, maanviljelysneuvos
 Eero Akaan-Penttilä (s. 1943), ylilääkäri ja kansanedustaja
 Eija Penttilä (s. 1955), suomalainen maastohiihtäjä
 Eino Penttilä (1906–1982), keihäänheittäjä
 Eino Penttilä (1914–1992), Mannerheim-ristin ritari
 Eino Penttilä (1907–1997), toimitusjohtaja, yrittäjä ja kirjailija
 Emily Penttilä (s. 1993), golfaaja
 Erkki Penttilä (1932–2005), vapaapainija
 Erkki Penttilä (1905–2004), maasto- ja alppihiihtäjä
 Hannu Penttilä (s. 1954), Vantaan apulaiskaupunginjohtaja
 Hannu Penttilä (s. 1953), yritysjohtaja
 Ilkka Penttilä (s. 1936), kliinisen kemian professori
 Jalmari Penttilä (1886–1943), kauppaneuvos, Nortamo-Seoran puheenjohtaja
 Jari Penttilä (s. 1961), Halsuan kunnanjohtaja
 Jenni Penttilä (s. 1991), moukarinheittäjä
 Jere Penttilä (s. 1972), Riihimäen kaupunginjohtaja
 Johan Penttilä (1891–1967), painija
 Kati Borg-Penttilä (s. 1948), laulaja
 Laura Penttilä (s. 2002), lentopalloilija
 Leena Siukonen-Penttilä (1924–1994), viulisti ja pianisti
 Merja Penttilä (s. 1956), VTT:n biotekniikan tutkimusprofessori
 Michael Penttilä, aik. Jukka Lindholm (s. 1965), sarjamurhaaja
 Mikko Penttilä (s. 1987), näyttelijä
 Onni Penttilä (1915–1986), vuorineuvos, Askon pääjohtaja
 Paula Penttilä (s. 1979), koripalloilija
 Risto E. J. Penttilä (s. 1959), Nordic West Officen toimitusjohtaja
 Simo Penttilä, Uuno Hirvosen (1898–1971) kirjailijanimi
 Sinikka Luja-Penttilä (s. 1924), poliitikko, ministeri ja sosiaalineuvos
 Sulo Penttilä (1923–1994), ammattiyhdistysjohtaja
 Susanna Penttilä (s. 1973), muotiliikkeen pitäjä
 Tero Penttilä (s. 1975), jalkapalloilija
 Timo Penttilä (1931–2011), arkkitehti
 Vihtori Penttilä (1825–1867), maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Vilho Penttilä (1854–1905), merikapteeni, laivanvarustaja, maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Vilho Penttilä (1868–1918), arkkitehti ja henkirikoksen uhri
 Yrjö Penttilä (s. 1891), taidemaalari
 Yrjö Penttilä (1903–1982), liikennöitsijä, liikenneneuvos.
Nocturn

Nocturn on puolalaisen black metal -yhtyeen Christ Agonyn yhdeksäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2011 levymerkillä Mystic Production.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Cezar – kitara, laulu
 Reyash – basso, taustalaulu
 Inferno – rummut

Arvostelut 
 Rockmetal.pl: 9/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Christ Agonyn albumit
Vuoden 2011 albumit
Simulacra

Simulcra on puolalaisen black metal -yhtyeen Devilish Impressionsin kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2012 levymerkillä Lifeforce Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Quazarre – laulu, kitarat, kosketinsoitin
 Armers – kitarat
 Icanraz – rummut
 Vraath – basso

Aiheesta muualla 
 

Devilish Impressionsin albumit
Vuoden 2012 albumit
Demoni Etrigan

Demoni Etrigan on Jack Kirbyn vuonna 1972 luoma kuvitteellinen sarjakuvahahmo. Etrigan seikkailee DC Comicsin sarjakuvissa.

Historia 

Demoni syntyi yönä, jolloin Camelot, Kuningas Arthurin linna kukistettiin. Mahtava taikuri Merlin oli viimeinen, joka jäi puolustamaan linnaa noitakuningatar Morgaine Le Feyn yliluonnollisia joukkoja vastaan. Merlin laski irti Etriganin, Helvetin Demonin, Morgainen joukkoja vastaan. Mutta vaikka Etrigan aiheutti suurta tuhoa vihollisen keskuudessa, Merlin tiesi, että Camelot oli tuomittu. Hän langetti Etriganin ylle taian, joka muutti tämän ihmisen hahmoon. Etrigan eli ihmisen hahmossa seuraavat vuosisadat. Tiedossa ei ole palasiko hän paholaisen hahmoon näinä vuosina. Joka tapauksessa Etriganin ihmishahmo eli joitakin vuosia sitten Gotham Cityssä Jason Bloodin nimellä. Blood näytti olevan tietämätön paholaisminästään, kunnes hänen ylleen jälleen kerran langetettiin taika, joka muutti hänet Demoniksi. Sen jälkeen Blood on usein muuttunut Demoniksi taistellakseen Morgaine Le Feytä ja muita mystisiä paholaisia vastaan. 

Aluksi Blood inhosi ja pelkäsi paholaisminäänsä ja yritti kerran jopa tuhota sen. Viime aikoina Blood on kuitenkin yrittänyt päästä tasapainoon kahden minänsä kanssa. Tässä hän ei ole täysin onnistunut, sillä hänen ihmisminänsä on tullut kylmemmäksi ja epäinhimilliseksi kun taas hänen paholaisminänsä on muuttunut julmemmaksi ja saanut samalla Bloodin älykkyyttä. Blood pelkää, että hänen ihmisminänsä vielä joskus sulautuu lopullisesti Etriganiin. Joka tapauksessa Etriga eroaa suuresti demonisista "sukulaisistaan" Helvetissä, sillä hän puolustaa ihmisyyttä paholaisvoimia vastaan. Etrigan tekee tämän ilmeisesti Jason Bloodin inhimillisen persoonallisuuden vaikutuksesta. Viime aikoina Etrigan on alkanut puhua runomitassa, mikä tekee kuulijoihin yleensä melkoisen vaikutuksen.Etrigan on yli-inhimillisen voimakas ja nopea.Hän pystyy myös käyttämään erilaisia loitsuja sekä ampumaan helvetin-tulta käsistään ja suustaan.

Muissa medioissa 

Etrigan esiintyy useissa eri animaatiossa, jotka ovat Justice League, Justice League Unlimited,  Batman pelottomat ja Batman. Etrigan myös esiintyy animaatioelokuvissa Flashpoint Paradox ja Justice League Dark.

Lähteet 
 Teräsmies-sarjakuvalehti No 2, 1988

Aiheesta muualla 
 DC Comics -nettisivut

DC-universumin supersankarit
Yritysblogi

Yritysblogi  on verkkosivu tai -sivusto, jossa yrityksen edustaja tai edustajat kirjoittavat eri asioista melko säännöllisesti. Yritysblogi voi sijaita joko erillisellä blogialustalla, yrityksen omilla kotisivuilla tai esimerkiksi jonkin median tarjoamalla blogialustalla. Yksityishenkilöiden pitämistä blogeista  yritysblogi eroaa siten, että sen pitäjä tai pitäjät kirjoittavat selkeästi yrityksen edustajina.  

Blogissa on mahdollista julkaista sisältöä tekstin lisäksi myös kuvien, videokuvan tai äänen muodossa. 

Blogeille tyypillistä  muihin nettisivuihin verrattuna on ajankohtaisuuden, linkityksen ja henkilökohtaisten/yritysten edustaminen näkemysten merkitys sekä kommentointimahdollisuus. 

Yritysblogissa voidaan keskittyä yrityksen liiketoimintaan liittyviin asioihin tai tuotteisiin yleisesti tai sitten keskittyä johonkin tiettyyn näkökulmaan, kuten tuotekehitykseen, rekrytointiin, ympäristöasioihin jne. 

Mainostajien Liiton tekemän tutkimuksen mukaan reilulla kolmanneksella sen jäsenyrityksistä on oma blogi omilla sivuilla, noin kuudesosalla henkilöstö bloggaa jossain muualla. Kolmasosa kannustaa henkilöstöä bloggaamaan ammatillisesti tai puoliammatillisesti omissa blogeissaan.

Hyödyt 
Yritysblogaamisen hyötyjä ovat muun muassa: 

 Asiantuntijaorganisaatiossa blogi on markkinointiväline
 Blogit nousevat usein ylös hakukoneissa
 Hakukonenäkevyys tukee verkkokauppaa
 Blogissa voi informoida yhteistyökumppaneita, asiakkaita, henkilöstöä jne.
 Yritysblogin sisältö on yrityksen omissa käsissä
 Blogi voi tukea tuote- ja palvelukehitystä esimerkiksi joukkoistamisen (crowdsourcingin) avulla
 Blogi voi toimia myös asiakaspalvelukanavana
 Blogissa kerrottua on helppo levittää muihin sosiaalisen median kanaviin: Twitter-feed, Facebook, Pinterest, videopalvelut jne. 
 Blogaaminen on viesti: olemme avoimia ja haluamme keskustella

Kirjallisuutta 
Blogimarkkinointi, Katleena Kortesuo ja Jarkko Kurvinen Yritysblogi organisaation ulkoisessa viestinnässä

Lähteet 
 https://jyx.jyu.fi/dspace/handle/123456789/18486
 http://alan.fi/suomalaiset-yritysblogit-toimivia-esimerkkeja/ 
 http://www.marikoistinen.fi/2008/06/11/yritysblogin-ongelmista-ja-onnistumisista/
 http://akatemia.fi/10-askelta-menestyvaan-yritysblogiin/

Aiheesta muualla 
 http://blog.kauppalehti.fi/ Kauppalehden blogialusta, joka tarjoaa mahdollisuuden yritysbloggaukseen
 http://www.tietoviikko.fi/cio/blogit/ict_standard_forum/  Tietoviikon sivuilla oleva ICT Standard Forumin blogi
 http://fi.wikibooks.org/wiki/Viisautta_blogin_k%C3%A4ytt%C3%B6%C3%B6n Wikikirjastossa sijaitseva opas blogia käyttäville tai niiden käyttöä suunnitteleville

Blogit
Home (The Gatheringin albumi)


Home on alankomaalaisen The Gathering -yhtyeen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2006 levymerkillä Noise Records. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa kolme päivää myöhemmin The End Records -levymerkin alla. Albumi on viimeinen, jossa laulaja Anneke van Giersbergen on mukana. Uutena jäsenenä on Marjolein Kooijman, joka soittaa bassoa Hugo Prinsen Geerligs lähdettyä yhtyeestä vuonna 2004.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Anneke van Giersbergen – laulu, kitara
 René Rutten – kitarat, huilu
 Frank Boeijen – koskettimet
 Marjolein Kooijman – basso
 Hans Rutten – rummut

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 2006 albumit
The Gatheringin albumit
Cassandra Clare

Cassandra Clare (oik. Judith Rumelt, s. 27. heinäkuuta 1973) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten menestyssarjastaan Varjojen kaupungit. Muita suomennettuja Claren teoksia ovat kirjasarjat Magisterium ja Varjometsästäjät.

Judith Rumelt syntyi amerikkalaisille vanhemmille Iranissa. Lapsena hän matkusti paljon Sveitsissä, Englannissa ja Ranskassa. Rumelt asuu Massachusettsissa miehensä Joshua Lewisin ja kolmen kissansa kanssa.

Bibliografia

Suomennetut teokset

Varjojen kaupungit 

 Luukaupunki (2009)
 Tuhkakaupunki (2010)
 Lasikaupunki (2011)
 Langenneiden enkelten kaupunki (2012)
 Kadotettujen sielujen kaupunki (2013)
 Taivaallisen tulen kaupunki (2014)

Magisterium 
Kirjoitettu yhdessä Holly Blackin kanssa.

 Rautakoe (2015)
 Kuparikoura (2016)
 Pronssiavain (2017)
 Hopeanaamio (2018)
 Kultainen torni (2019)

Varjometsästäjät 
 Keskiyön valtiatar (2017)
 Varjojen valtias (2019)
 Pimeyden kuningatar (2020)

Suomentamattomat teokset

The Infernal Devices Trilogy 
Clockwork Angel
Clockwork Prince
Clockwork Princess

The Bane Cronicles 
What Really Happened in Peru
The Runaway Queen
Vampires, Scones, and Edmund Herondale
The Midnight Heir
The Rise of The Hotel Dumort
Saving Raphael Santiago
The Fall of The Hotel Dumort
The Course of True Love (and First Dates)
What to Buy the Shadowhunter Who Has Everything (And Who You're Not Officially Dating Anyway)
The Last Stand of the New York Institute

The Eldest Curses 
The Red Scrolls of Magic
The Lost Book of the White
The Black Volume of the Death

Muita 
The Girl's Guide to Defeating the Dark Lord
Charming
Graffiti
Other Boys
The Mirror House
I Never
Cold Hands

Lähteet
 Kirjailijan kotisivut
 Shadowhunters World
 

Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Mefedroni

Mefedroni on muuntohuume, joka tunnetaan myös nimillä 4-metyylimetkatinoni, 4-MMC tai 4-metyyliefedroni on synteettinen stimulantti joka kuuluu amfetamiini- ja katinoniryhmiin. Mefedronia kutsutaan slanginimillä drone tai MCAT, ja sitä on valmistettu Kiinassa josta sitä on virrannut muualle maailmaan. Mefedroni muistuttaa vaikutuksiltaan amfetamiinia, MDMA:ta ja kokaiinia.

Stimulantin vaikutuksen lisäksi se aiheuttaa myös negatiivisia sivuvaikutuksia, joista yleisin on hampaiden narskuttelu.

Mefedroni tunnetaan niin kutsuttuna kylpysuolana Yhdysvalloissa.

Historia 

Mefedroni kehitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1929, mutta se ei tullut laajempaan tietoisuuteen ennen sen uudelleenlöytämistä vuonna 2003. Mefedroni on yksi sadoista muuntohuumeista joita on löydetty ja raportoitu viime vuosina, näistä mainiten muun muassa synteettiset kannabinoidit ja puolisynteettiset aineet kuten metyyliheksanamiini.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Amfetamiinit
Never Say Die: Live in 1978

Never Say Die: Live in 1978 (tai Never Say Die - A Decade of Sabbath tai pelkästään Never Say Die) on Black Sabbath-yhtyeen konserttivideo, joka on taltioitu 19. kesäkuuta 1978 Hammersmith Odeonissa Lontoossa yhtyeen kymmenvuotis-juhlakiertueella. 

Julkaisu on yksi harvoista yhtyeen 1970-luvun ajalta säilyneistä videomateriaaleista ja  on myös yleisesti yhtyeen alkuperäiskokoonpanon 1970-luvun tunnetuin videotallenne. Materiaalia siitä on käytetty mm. monissa yhtyeestä kertovissa dokumenteissa. Monet arvostelijat ja fanit ovat kritisoineet yhtyeen esiintymistä videolla: Black Sabbath painiskeli tuolloin huume- ja alkoholi-ongelmien kanssa ja yhtyeen suosio oli laskusuunnassa ja myös henkilökemiat olivat alkaneet rakoilemaan ja tämä myös näkyy yhtyeen flegmaattisessa lavakunnossa. Lisäksi konsertti ei ole kokonaisena videolla, sillä myös keikalla soitetut "Iron Man" ja "Fairies Wear Boots" puuttuvat ja lisäksi kitara- ja rumpusooloja on editoitu runsaasti.

Video sisältää kuitenkin yhtyeen suurimpia klassikoita, kuten "Paranoid", "Children of the Grave" ja "War Pigs", sekä myös myöhempinä vuosina harvemmin livenä kuultuja kappaleita kuten "Symptom of the Universe" ja "Rock 'n' Roll Doctor". Tuolloin tuoreelta ja videonkin nimenneeltä Never Say Die!-albumilta on mukana vain nimikappale.

Kappaleet 

Intro: Supertzar 
Symptom Of The Universe 
War Pigs 
Snowblind 
Never Say Die 
Black Sabbath 
Dirty Women 
Drum Solo 
Rock'n'Roll Doctor 
Guitar Solo 
Electric Funeral 
Children Of The Grave 
Paranoid

Muusikot 

Ozzy Osbourne - laulu
Tony Iommi - kitara
Geezer Butler - basso
Bill Ward - rummut

Lähteet 

Black Sabbath
Muinaispuku

Muinaispuku on  esihistoriallisen ajan mallin mukainen puku, joka on valmistettu hautalöytöjen perusteella. Suomessa ensimmäiset muinaispuvut tehtiin 1800-luvun lopussa, jolloin myös kansallispukujen käyttö ja valmistus yleistyi.

Pakanalliseen tapaan kuului haudata vainaja juhlapuvussaan. Lisäksi mukana oli muun muassa pronssista valmistettuja koruja ja muita koristeita. Niiden perusteella on pystytty selvittämään pukujen malli sekä kankaiden rakenne ja väri. Kaikki toistaiseksi tehdyt suomalaiset muinaispuvut ovat naisten pukuja. Miesten asuja ei ole pystytty vähäisten hautalöytöjen vuoksi jäljentämään. 

Suomen ensimmäinen muinaispuku oli ns. Aino-puku, jonka Helsingin yliopiston Viipurilainen osakunta valmisti vuonna 1893 arkeologi Theodor Schvindtin ohjeiden mukaan näytelmäpuvuksi. Tunnetuin suomalainen muinaispuku lienee Euran emännän puku, jollaista presidentti Tarja Halonen käytti vuonna 2001 itsenäisyyspäivän vastaanotolla. Vuonna 1982 valmistuneen Euran muinaispuvun suunnittelutyö pohjasi ensimmäisenä suomalaisena muinaispukuna kokonaan yhden haudan, Euran Luistarin haudan 56, löytöihin ja se pyrittiin tekemään kaikilta osin alkuperäisiä löytöjä vastaavaksi.

Yhteensä suomalaisia muinaispukuja on valmistettu kymmenen erilaista mallia. Uusin, Kaarinan Ravattulan Ristimäen löytöihin pohjautuva puku julkaistiin vuonna 2021.

Suomalaiset muinaispuvut
 Aino-puku (1893)
 Perniön puku (1925)
 Tuukkalan puku (1930-luku)
 Muinais-Karjalan puku (1950-luku)
 Kaukolan puku (1956)
 Euran emännän puku (1982)
 Maskun puku (1985)
 Kaarinan puku (1991)
 Mikkelin puku (1994)
 Ravattulan puku (2021)

Lähteet

Rauman seudun historia tutuksi –hanke
Jenny Kangasvuo, Suomalainen muinaispuku - myöhäisrautakautinen vai nykyaikainen juhlapuku?

Arkeologia

Suomalainen kansanperinne