joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Energian varastointi

Energian varastointi tehdään laitteilla tai järjestelyillä, joiden avulla jollain hetkellä tuotettua energiaa voidaan ottaa helposti käyttöön myöhemmin halutulla teholla. Esimerkiksi kun vieterikello vedetään, sen jouseen varastoituu potentiaalienergiaa, joka purkautuu hitaasti liike-energiaksi kellokoneiston käyttöön.

Sähköenergiaa varastoidaan kemiallisena energiana akkuihin ja pattereihin.
Tuulivoiman kehitys on lisännyt kiinnostusta erilaisiin akkuihin ja superkondensaattori-teknologiaan. Noin 99 prosenttia maailman energian varastointointikapasiteetista on pumppuvoimalaitoksia vuonna 2012.

Sähkön varastointi 
Sähkövarasto on laitos, johon varastoidaan tuotettua sähköenergiaa.

Clean Power Researchin Minnesotan osavaltiosta tekemän tutkimuksen mukaan aurinkoenergia ja tuulivoima voivat olla niin edullisia kilowattihinnoiltaan, että kalliiden sähköenergian varastointikeinojen sijaan voi olla järkevämpää rakentaa ylisuuri uusiutuvan energian tuotantokapasiteetti ja hukata ylimääräinen sähköenergia.

Konsulttiyhtiö Pöyryn mukaan sähkön varastointi lämmöksi on investointikustannukseltaan noin sata kertaa edullisempaa kuin sähkönä varastointi. Pöyry pitää kannattavana tuulivoimalla tuotetun ylimääräisen sähkön muuntamista kaukolämmöksi.

Lämmön varastointi 
Lämpövarasto on laitos, johon varastoidaan tuotettua lämpöenergiaa. Tyypillinen lämpövarasto on lämminvesivaraaja.

Helsingin luolalämpövarasto
Helsingissä on Mustikkamaan alla yhteensä 260 000 kuutiometrin luolavarasto, johon pystytään varastoimaan kaukolämpöä 11,6 GWh. Varaston lataus- ja purkausteho on noin 120 megawattia. Varaston purkamisessa kestää noin neljä vuorokautta. Luolalämpövarasto mahdollistaa kaukolämmön tuotannon optimoinnin viikkotasolla.

Luolalämpövarasto on valmis vuonna 2021.

Tutkittavia menetelmiä 
Faasimuutoslämpövarastossa lämpö varastoidaan aineen faasimuutokseen. Esimerkiksi kesällä auringon lämmöllä sulatetaan välineainetta, vaikkapa jotain sokeriyhdistettä, joka varastoidaan pieniin kapseleihin. Syksyllä aineen annetaan jäähtyä mutta ei jäätyä eli se alijäähtyy. Kun lämpöä halutaan ottaa käyttöön laukaistaan aineen faasimuunnos, josta vapautuu runsaasti lämpöä. Lämpöä voidaan vapauttaa haluttu määrä, kun aine on varastoitu lukuisiin pieniin kapseleihin yhden ison säiliön sijaan.

Katso myös 
 Vauhtipyörä
 Suurjännitetasavirta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Raili Alanen, Tiina Koljonen, Sirpa Hukari & Pekka Saari: Energian varastoinnin nykytila, VTT tiedotteita 2199, 2003 (pdf)
Juha Seppänen: Sähköenergian varastointitekniikat älykkäässä sähköverkossa, Metropolia Ammattikorkeakoulu, Sähkötekniikan koulutusohjelma, Insinöörityö, 4.5.2014 (pdf)
The International Renewable Energy Agency (IRENA): Electricity storage and renewables costs and markets to 2030, October 2017  (pdf)
Kotisaari (yritys)

Kotisaari Oy oli suomalainen maidonjalostusyritys, joka aloitti toimintansa vuonna 1907 nimellä Maanviljelijäin Maitokeskus Oy. 

Jäätelöitä yritys on valmistanut vuodesta 1936. Helsingin keskustassa sijainneen toimi­talonsa yritys myi 1960-luvulla ja se purettiin vuonna 1973. Sen jälkeen Kotisaaren tuotantolaitos sijaitsi Toukolassa Hämeentien ja Kotisaarenkadun varressa. Rakennuksessa on nykyään kauppakeskus Arabia. Nimi muuttui Kotisaari Oy:ksi vuonna 1976 ja yhdistymisen kautta edelleen Kotisaari-Ingman Oy:ksi vuonna 1988. Arlan ostettua Ingman Foodsin yritys toimi ensin nimellä Arla Ingman ja on nykyisin Arla Oy.

Yhtiön pitkäaikainen toimitusjohtaja vuodesta 1952 aina vuoteen 1980 asti oli maanviljelysneuvoksen arvonimen saanut Arne Helenius.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Sten Enbom: Viilistä jäätelöön. (Ingmanin ja Kotisaaren historiaa), Ingman Group, 2009.

Aiheesta muualla 
 Yhtiön historiaa Pörssitiedon netissä

Suomalaiset elintarvikeyritykset
Stephanus Laurentii

Stephanus Laurentii (k. 19. tammikuuta tai 20. tammikuuta 1496) oli fransiskaanimunkki, joka suoritti ensimmäisenä suomalaisena keskiajalla Roomassa teologian tohtorin tutkinnon.

Laurentiin syntymäpaikka ja -aika ovat tuntemattomat. Hänet mainitaan kuitenkin suomalaiseksi (finno) ja hän lienee saanut kasvatuksensa jossakin Suomen luostarikouluista. Laurentii toimi Viipurin guardianina sekä myöhemmin fransiskaanien Pohjoismaisen eli Dacian provinssin esimiehenä eli ministerinä 1478–1493. Vuosina 1481–1482 hän suoritti Roomassa teologian tohtorin tutkinnon, vuonna 1486 hän piti fransiskaanien provisiaalikokouksen Viipurissa. Hänet haudattiin Kökarin luostarikirkkoon, mikä viittaa hänellä olleen kytköksiä Kökarin fransiskaanikonventtiin.

Lähteet 
 
 
 

Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat
Suomalaiset teologit
Fransiskaanit
Suomen keskiajan henkilöt
Vuonna 1496 kuolleet
Syntymävuosi tuntematon
Per-Håkan Slotte

Per-Håkan Slotte (s. 9. joulukuuta 1942 Hammarland) on suomalainen virkamies ja poliitikko.

Slotte on koulutukseltaan arkkitehti. Vuosina 1970–1972 hän toimi Helsingin kaupungin toimistoarkkitehtina, Helsingin seutukaavaliitossa seutukaava-arkkitehtina 1972–1980 sekä kauppa- ja teollisuusministeriön ylitarkastajana 1980–1991.

1970- ja 1980-luvuilla Slotte toimi Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Vuosina 1991–1995 hän toimi Porvoon maalaiskunnan kunnanjohtajana ja vuosina 1995–2006 Porvoon kaupunginjohtajana. Hän on puoluetaustaltaan RKP:läinen.

Vuonna 2011 Slotte tuomittiin virkavelvollisuuden rikkomisesta 60 päiväsakkoon. Hän ja seuraajansa Marcus Henricson olivat Porvoon kaupunginjohtajina sopineet Slotten entiselle sihteerille erorahan, jota oli perusteltu kirjaamattomilla ylitöillä.

Lähteet 

Porvoon pormestarit ja kaupunginjohtajat
Porvoon maalaiskunnan kunnanjohtajat
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Homeperseensuo

Homeperseensuo on suo Haminassa n. 19 kilometrin päässä keskustasta. Suolla on turvetuotantoalue.
Nimen historiaa on käsitelty kirjassa Homeperseensuo ja muita matkailukohteita. Homeperseensuo on osa Haminan Reserviupseerikoulun harjoitusalueita.

Lähteet 

Suomen suot Haminan luonto
Sophie Turner

Sophie Belinda Jonas (o.s. Turner) (s. 21. helmikuuta 1996 Northampton, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Sansa Starkin roolistaan HBO:n televisiosarjassa Game of Thrones (2011–2019). Vuonna 2016 hän esiintyi Jean Greyn roolissa supersankarielokuvassa X-Men: Apocalypse ja jatkoi roolissaan vuonna 2019 elokuvassa X-Men: Dark Phoenix.

Nuoruus 
Turner syntyi Northamptonissa, mutta perhe muutti Warwickiin hänen ollessaan kaksivuotias. Warwickissa hän liittyi paikalliseen nuorisoteatteriin, Playbox Theatreen, johon hän kuuluu edelleen. Hän kävi koulua Warwick Prep Schoolissa 11-vuotiaaksi asti, kunnes siirtyi tytöille tarkoitettuun King’s High Schooliin. Vuonna 2012 hän suoritti toisen asteen GCSE-kokeet yhdeksässä aineessa saaden viidestä aineesta korkeimman arvosanan ja neljästä toiseksi korkeimman. Hän opiskelee päättökokeisiin kolmea ainetta: psykologiaa, historiaa sekä englannin kieltä ja kirjallisuutta.

Näyttelijänura 

Turner sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 2009, kun hänet valittiin yhdysvaltalaisen HBO:n tuottamaan televisiosarjaan Game of Thrones. Hän esittää Eddard Starkin vanhinta tytärtä Sansaa. Turnerin koulun draamaopettaja rohkaisi häntä koe-esiintymään rooliin. Hän värjäsi vaaleat hiuksensa punaruskeiksi roolia varten. Sarjaa alettiin esittää keväällä 2011. Turner on saanut roolistaan Young Artist -palkintoehdokkuuden.

Vuonna 2012 Turner valittiin Isabel Coixetin ohjaaman jännityselokuvan Another Me pääosaan. Elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa 2013 Rooman elokuvajuhlilla. Vuonna 2013 Turner esiintyi myös Adeline Marchin roolissa BBC:n televisioelokuvassa Kolmastoista kertomus. Turner näyttelee Heatheria vuoden 2015 toimintakomediassa Barely Lethal.

Tammikuussa 2015 ilmoitettiin Turnerin valitsemisesta nuoren Jean Greyn rooliin Bryan Singerin ohjaamassa supersankarielokuvassa X-Men: Apocalypse. Se sai ensi-iltansa toukokuussa 2016.

Maaliskuussa ja huhtikuussa 2018 hän oli kuvaamassa indie-elokuvaa, Heavyä, Torontossa. Turner uusi roolinsa Jean Greynä vuonna 2019 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa, X-Men: Dark Phoenix.

Yksityiselämä 
Turner meni naimisiin muusikko Joe Jonasin kanssa toukokuussa 2019 seurusteltuaan vuodesta 2016 lähtien. Heidät vihittiin ensimmäisen kerran Las Vegasissa toukokuussa 2019 ja Etelä-Ranskassa kuukautta myöhemmin. Pariskunnan esikoistyttö syntyi heinäkuussa 2020.

Filmografia

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rory McCann

Rory McCann (s. 24. huhtikuuta 1969 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Game of Thrones (2011–) Sandor Cleganen roolissa.

Aiheesta muualla
 

Skotlantilaiset näyttelijät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Guided by Voices

Guided by Voices (usein lyhennettynä GBV) on yhdysvaltalainen indierockyhtye, joka perustettiin vuonna 1983. Yhtye on kotoisin Daytonin kaupungista Ohiosta. Yhtyeen jäsenet vaihtuivat tiheästi lauluntekijä Robert Pollardin  kuitenkin pysyessä yhtyeessä. Vuonna 2004 yhtye lopetti, kunnes 2010 alkuperäinen kokoonpano kokoontui ja esiintyi Matador Recordsin vuosijuhlissa jonka jälkeen yhtye myös teki kiertueen ympäri maata.

Diskografia

Studioalbumit
Devil Between My Toes (1987)
Sandbox (1987)
Self-Inflicted Aerial Nostalgia (1989)
Same Place the Fly Got Smashed (1990)
Propeller (1992)
Vampire on Titus (1993)
Bee Thousand (1994)
Alien Lanes (1995)
Under the Bushes Under the Stars (1996)
Tonics & Twisted Chasers (1996)
Mag Earwhig! (1997)
Do the Collapse (1999)
Isolation Drills (2001)
Universal Truths and Cycles (2002)
Earthquake Glue (2003)
Half Smiles of the Decomposed (2004)
Let's Go Eat the Factory (2012)
Class Clown Spots a UFO (2012)
The Bears for Lunch (2012)
English Little League (2013)
Motivational Jumpsuit (2014)
Cool Planet (2014)
Please Be Honest (2016)

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Nikolai Kljujev

Nikolai Aleksejevitš Kljujev (, 22. lokakuuta (J: 10. lokakuuta) 1884 Aunuksen läänin Vytegran kihlakunnan Koštugin volosti – 23.–25. lokakuuta 1937 Tomsk) oli venäläinen runoilija.

Nikolai Kljujev syntyi maalaispoliisin ja viinakaupan myyjän perheeseen. Hänen äitinsä oli harras vanhauskoinen. Kljujev opiskeli kirkkokoulussa ja Vytegran kaupunginopistossa ja pääsi vuonna 1898 Petroskoin välskärikouluun, jonka hän jätti kesken. Sen jälkeen hän vietti aikaa Solovetskin luostarissa ja kierteli Venäjän lahkolaisten parissa. Hän osallistui vuoden 1905 vallankumoustapahtumiin Talonpoikaisliiton agitaattorina ja oli siksi puolen vuoden ajan vangittuna.

Kljujevin ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1904. Hän tutustui Aleksandr Blokiin ja muihin symbolisteihin sekä myöhemmin akmeisteihin ja Sergei Jeseniniin. Ensimmäinen runokirja Sosen perezvon (”Mäntyjen sointi”) ilmestyi vuonna 1911. Kokoelma Lesnyje byli (”Metsän satuja”, 1913) teki Kljujevista yhden Venäjän tunnetuimmista talonpoikaisrunoilijoista. Hänen tuotannolleen on ominaista mystissävyinen uskonnollisuus, kiinnostus pakanallista muinaisuutta kohtaan sekä herkkä luonnon kuvaus.

Runoilija suhtautui aluksi innostuneesti helmikuun ja lokakuun vallankumoukseen. Hän kuului Skyytit-kirjailijaryhmään, jonka jäsenet kannattivat kristillishenkistä talonpoikaista sosialismia. Myöhempää tuotantoa hallitsevat traagiset sävyt ja talonpoikaisen elämäntavan puolustus. Kljujev joutui ankaran kritiikin kohteeksi, ja hänen viimeinen kokoelmansa ilmestyi vuonna 1928. Osa myöhemmistä teoksista on säilynyt käsikirjoituksina.

Kljujev pidätettiin neuvostovastaisesta propagandasta syytettynä vuonna 1934. Hänet karkotettiin Länsi-Siperian Kolpaševoon, josta hänet myöhemmin siirrettiin Tomskiin. Runoilija pidätettiin uudelleen heinäkuussa 1937. Hänet ammuttiin tekaistun monarkistijärjestön jäsenyydestä syytettynä saman vuoden lokakuussa.

Kljujevin kootut teokset julkaistiin New Yorkissa vuonna 1954 ja Münchenissä vuonna 1969. Neuvostoliitossa ensimmäinen runoilijan kuoleman jälkeinen valikoima ilmestyi vuonna 1977. Vytegrassa, jossa Kljujev asui 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa, on hänelle omistettu museo. Vuodesta 1985 lähtien kaupungissa järjestetään vuosittainen Kljujevin kirjallisuustapahtuma.

Suomennettu tuotanto
Kljujevin runoja on julkaistu suomeksi aikakauskirjassa Carelia:
 Punainen mäki; suomentanut Armas Hiiri, Carelia 2004: 6, s. 62–65
 On maailmassa muuan kolkka...; suomentanut Armas Hiiri, Carelia 2008: 12, s. 152
 Pellavaisten pilvien päivänlaskua kohti juoksu; suomentanut Armas Hiiri, Carelia 2009: 12, s. 121–123

Lähteet

Aiheesta muualla
 Nikolai Kljujevin teoksia Lib.ru -sivustolla 
 Nikolai Kljujeville omistettu sivusto 

Venäläiset runoilijat
Gulagissa vankeina olleet
Neuvostoliittolaiset teloitetut
Stalinin vainoissa kuolleet
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Sokol

Sokol () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä 35 kilometriä Vologdasta pohjoiseen. Se sijaitsee Suhonajoen ja Vologdasta Arkangeliin johtavan rautatien varrella. Kaupunki on Sokolin piirin keskus. Asukkaita on 40 400 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on saanut alkunsa 1800-luvun lopussa perustetusta paperitehtaasta. Vuonna 1900 sen lähelle rakennettiin kaksi sahaa ja vuonna 1915 ammus- ja selluloosatehtaat. Tehtaiden työläisasutukset yhdistettiin Sokolin kaupungiksi vuonna 1932.

Nykyään Sokolissa toimii selluloosa- ja paperitehdas, muita puunjalostuslaitoksia, meijeri, lihajalostamo ja leipomo sekä rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa on metsäteollisuusteknikumi, opettajaopisto, teatteri ja kotiseutumuseo.

Sokolin suomalainen ystävyyskaupunki oli Valkeakoski.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Sokolin kaupungin sivusto 
 Sokolin piirin sivusto  

Sokolin piiri
Vologdan alueen kaupungit
Nokia C1-02

Nokia C1-02 on kesäkuussa 2010 julkaistu ja tammikuussa 2011 myyntiin tullut matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama lähinnä kehittyville markkinoille suunnattu matkapuhelin. Sen hintaluokka on noin 30-40 euroa ilman veroja.

Tietoja

Sähköposti ja viestintä 
Nokia Messaging Service
Tuetut sähköpostiprotokollat: SMTP, IMAP4 ja POP3
MMS

Internetselain 
Opera Mini
Tuetut merkintäkielet: HTML, XHTML, WML ja CSS
Tuetut protokollat: HTTP v1.1 ja WAP
TCP/IP-tuki
Historia- HTML- ja JavaScript-tuki

Muut sovellukset 
Kalenteri, kello, laskin ja muunnin

Muuta 
Värivaihtoehdot: musta, tumma luumu, sininen ja viileä harmaa

Lähteet 
Nokia C1-02 specifications - Nokia Europe 
Nokia C1-02 - Mobiiliblogi 
Nokia C1-02 - GSMArena

Aiheesta muualla 
 Käyttöohjeet

C1-02
Vuoden 2010 matkapuhelimet
Riitta Hämäläinen (näyttelijä)

Riitta Hämäläinen (15. lokakuuta 1945 Kuopio – 25. kesäkuuta 1979 Alkmaar, Alankomaat) oli suomalainen lapsinäyttelijä. 

Hämäläinen näytteli kahdessa elokuvassa, molemmissa päärooleja. Hän näytteli Ilona Tarvaista Jorma Nortimon ohjaamassa elokuvassa Pikku Ilona ja hänen karitsansa (1957) sekä Liisa Kaarina Salmista Toivo Särkän ohjaamassa elokuvassa Pieni luutatyttö (1958). Savon satutytöksi kutsutulta Hämäläiseltä julkaistiin vuonna 1957 satukirja Riitan satuja, jonka hän sekä kirjoitti että kuvitti.

Hämäläinen oli vuodesta 1966 naimisissa liikemies Jerry Lebbingin kanssa. Hän oli 33-vuotias kuollessaan.

Lähteet 

Suomalaiset lapsinäyttelijät
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
A. O. Väisänen

Armas Otto Abraham (Aapo) Väisänen (9. huhtikuuta 1890 Savonranta – 8. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen etnomusikologi ja musiikkitieteen professori, joka tutki erityisesti suomalais-ugrilaista kansanmusiikkia.

Nuoruus ja opinnot
A. O. Väisänen syntyi Savonrannan pitäjässä. Hänen musikaalisuutensa huomattiin jo varhain, kun kanttori otti hänet kirkkoon polkemaan urkuja ja johtamaan veisuuta. Kansakoulussa häntä pidettiin lahjakkaana, ja opettajan toivomuksesta hänet lähetettiin Savonlinnan lyseoon. Hän opetteli omin päin soittamaan viulua ja alkoi lähetellä pieniä sävelmäkeräelmiä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan. Ylioppilastutkinnon jälkeen Väisänen kirjoittautui Helsingin yliopistoon ja opiskeli viulunsoittoa Helsingin Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa ja soitti alttoviulua sen orkesterissa, nykyisessä Helsingin kaupunginorkesterissa, vuosina 1912–1914; musiikinteoriaa hänelle opettivat Ilmari Krohn ja Armas Launis. Väisänen kiinnostui kuitenkin jo nuorena kansanmusiikin tutkimisesta ja teki lukuisia keräysmatkoja suomalais-ugrilaisten kansojen keskuuteen vuosina 1912–1946 (mm. Aunukseen, Viroon, Vepsään, Inkerinmaalle, Mordvaan, Petsamoon ja Ruotsin Lappiin). Yliopistossa hän opiskeli musiikkitiedettä ja venäjän kieltä, julkaisi useita tutkimuksia ja sävelmäkokoelmia ja väitteli tohtoriksi vuonna 1939 aiheenaan obinugrilaiset kansansävelmät.

Ura
Väisänen hoiti Helsingin yliopistossa musiikkitieteen dosentuuria vuosina 1940–1956 ja professuuria vuosina 1956–1959. Hän hoiti luottamustehtäviä mm. Kalevalaseurassa (puheenjohtaja vuosina 1942–1962) ja Suomen musiikkitieteellisessä seurassa (puheenjohtaja vuosina 1951–1965).

Väisänen loi Yleisradion väliaikamerkin.

Julkaisuja
 Suomen kansan sävelmien keräys (1917)
 Untersuchungen über die Ob-ugrischen Melodien (1939)
 Kalevalanmitallisten runojen esittämistavat (1948)
 Hiljainen haltioituminen: A. O. Väisäsen tutkielmia kansanmusiikista (1990)

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 Leisiö, Timo: Setumaalta Harjumaalle: A. O. Väisäsen tutkimusmatka Viroon vuonna 1913. Tampereen yliopiston kansanperinteen laitoksen julkaisu, 16. . Tampere: Tampereen yliopisto, 1992. ISBN 951-44-3254-1
 Piela, Ulla – Knuuttila, Seppo – Blomster, Risto (toim.): Taide, tiede, tulkinta: Kirjoituksia A. O. Väisäsestä. Kalevalaseuran vuosikirja, 90. . Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2011. ISBN 978-952-222-311-1

Aiheesta muualla
 A.O.Väisänen. Geneanet.org.
 Armas Otto Väisänen. Etno.net.
 
 

Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset musiikkitieteilijät
Suomalaiset tutkimusmatkailijat
Suomalaiset professorit
Mladen Markač

Mladen Markač (s. 8. toukokuuta 1955) on entinen Kroatian armeijan kenraalieversti. Hän toimi Kroatian poliisin erikoisjoukkojen komentajana Operaatio Myrskyn aikana. Myöhemmin Jugoslavia-tuomioistuin etsintäkuulutti hänet epäiltynä Operaatio Myrskyn aikana Kroatian serbiväestöön kohdistuneista sotarikoksista. Huhtikuussa 2011 Jugoslavia-tuomioistuin katsoi Markačin syylliseksi ja tuomitsi hänet 18 vuodeksi vankeuteen.  Tuomioistuimen vetoomusaste kuitenkin vapautti Markačin marraskuussa 2012.

Ura

Mladen Markač syntyi vuonna 1955 Đurđevacissa Kroatian sosialistisessa tasavallassa. Vuonna 1981  hän valmistui Zagrebin yliopistosta ja vuonna 1982 hän suoritti asevelvollisuutensa. Tämän jälkeen hän liittyi Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan sisäministeriön poliisijoukkoihin.

Vuonna 1990 Markač ja muut perustivat erikoisoperaatioiden poliisiyksikön sisäministeriön alaisuuteen. Yksikön nimeksi tuli "Terrorisminvastainen yksikkö Lučko"(Antiteroristička jedinica Lučko, ATJ Lučko) ja Markačista sen apulaiskomentaja vuoden 1990 lopulla. Vuonna 1991 Mladen Markač nimettiin tämän yksikön johtoon. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin kenraalieverstiksi.

Kroatian itsenäisyyssota
Mladen Markač nimitettiin sisäministeriön erikoisjoukkojen ("Kroatian tasavallan sisäasiainministeriön erikoispoliisi", Specijalna policija) komentajaksi 18. helmikuuta 1994. Samalla hänet nimitettiin myös poliisin erikoisjoukoista vastaavaksi apulaissisäministeriksi.

Poliisin erikoisjoukkojen komentajana Markač oli vastuussa kaikista Operaatio Myrskyyn ja sen oheisoperaatioihin osallistuvista alaisistaan. Poliisin erikoisjoukoista operaatioon osallistui yksittäisten erikoisyksikköjen, kuten ATJ Lučko, lisäksi poliisin erikoisjoukkojen huolto-osasto ja sisäministeriön viestintäkomppanian sekä yksittäisiä erikoisjoukkojen jäseniä Kroatian eri poliisipiireistä.

Jugoslavia-tuomioistuimen mukaan Markačilla oli selvä komentosuhde alaisiinsa sekä myös materiaalinen kyky estää alaisiaan toteuttamasta rikoksia sekä rangaista rikoksiin syyllistyneitä. Lisäksi hänellä oli oikeus suositella tai ehdottaa kurinpitotoimenpiteitä alaisikseen komennettuja Kroatian armeijan sotilaita kohtaan.

Sotarikossyytteet

Haagissa istuvan Jugoslavia-tuomioistuimen syytekirjelmässä Markačia syytettiin yhteisestä rikollisesta hankkeesta Krajinan serbiväestön häätämiseksi väkivalloin lopullisesti asuinsijoiltaan sekä rikoksista ihmisyyttä vastaan. Mladen Markač antautui vapaaehtoisesti 11. maaliskuuta 2004 ja hänet kuljetettiin Haagiin.

Mladen Markač todettiin syylliseksi 15. huhtikuuta 2011 ja tuomittiin 18 vuodeksi vankeuteen sotarikoksista, joiden joukossa tuli tuomio murhasta, vainosta ja ryöstöhävittämisestä. Markač ja Ante Gotovina vapautettiin marraskuussa 2012, kun tuomioistuimen vetoomusaste oli todennut, ettei tuomiolle ollut perusteita.

Lähteet

Sotarikossyytteistä vapautetut
Kroatialaiset henkilöt
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Transfăgărășan

Transfăgărășan (trans (yli, kautta) + Făgăraș) eli DN7C on toiseksi korkeimmalle ulottuva asfalttitie Romaniassa. Tie rakennettiin sotatieksi, ja se ylittää Karpaattien vuoriston pohjois–etelä-suunnassa. Tie yhdistää Transilvanian ja Valakian historialliset alueet. Tien avulla saatiin yhteys myös Sibiun ja Piteștin kaupunkien välille.

Historia 
Tie rakennettiin Nicolae Ceaușescun valtakaudella vuosina 1970–1974. Se oli Ceaușescun vastaus Tšekkoslovakian miehitykselle 1968. Hän halusi varmistaa armeijan huoltoreitin vuoriston ylitse, jos Neuvostoliitto yrittäisi vastaavanlaista offensiivia Romaniassa. Tie rakennettiin armeijavoimin. Rakennuskustannukset nousivat huimiksi, niin rahallisesti kuin ihmisuhrein mitattuna. Rakentamisen aikana käytettiin 6 000 000 kg dynamiittia, ja työmaalla kuoli erilaisiin onnettomuuksiin lähes 40 sotilasta.

Tie 

Tie nousee 2 034 metrin korkeuteen. Kunnosta ja mutkaisuudesta johtuen keskinopeus tiellä on noin 50 km/h. Alueelta löytyy myös paljon vaelluspolkuja. Tie on tavallisesti suljettu talvisaikaan lumen vuoksi. Sääoloista riippuen se saattaa pysyä auki aina marraskuuhun saakka. Tien kunnosta kerrotaan kyltein tien molemmissa päissä olevissa kaupungeissa. Tien varrella on Romanian pisin tunneli (884 m) ja neljä muuta tunnelia.

Pohjoispuolella olevalta Bâlean vesiputoukselta on näköala tielle köysiradalta, joka vie matkustajat huipulla olevan Bâleanjärvelle saakka.

Eteläpuolella lähellä Arefun kylää sijaitsee Poenarin rauniolinna, jossa 1400-luvulla asui Vlad Țepeș, jonka liikanimen Dracula mukaan on saanut nimensä tunnettu hirviö. Tien varrella on matkailijoille useita majataloja ja ruokapaikkoja.

Populaarikulttuuri 
Brittiläisen tv-yhtiön BBC:n suosittu ohjelma Top Gear kuvasi Romaniassa syyskuussa 2009. Juontajat ajoivat Romanian halki kolmella eri ajoneuvolla: Aston Martin DBS V12, Ferrari California ja Lamborghini Gallardo LP560-4 Spyder.  Jakson lopuksi juontajat saapuvat DN7C tielle. Sarjan juontaja Jeremy Clarkson totesi lopuksi: "this is the best road... in the world" ("Tämä on paras tie maailmassa").

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Article about the Transfagarasan road 
 MotoRomania – Transfăgărășan Photo Gallery and Road Description 
 Virtual Tour, Transfarasan waterfalls, amazing landscape (panoraama)

Romanian tiet
Huoltoreitit
Otto Andersson

Otto Emanuel Andersson (27. huhtikuuta 1879 Vårdö – 27. joulukuuta 1969 Turku) oli suomalainen etnomusikologi ja kansatieteilijä, Åbo Akademin professori (1926–1946).

Elämänvaiheet
Otto Andersson syntyi Ahvenanmaalla Vårdössä. Hänen vanhempansa olivat talollisia, ja isä Anders Otto Andersson oli herastuomari. Otto Andersson opiskeli Ahvenanmaan kansankorkeakoulussa Jomalassa vuosina 1895–1896 ja suoritti kanttori-urkurin tutkinnon Turussa vuonna 1900. Tämän jälkeen hän muutti Helsinkiin opiskelemaan Helsingin musiikkiopistoon. Andersson ei ollut suorittanut ylioppilastutkintoa, mutta hän sai erivapauden perusteella opiskella Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä ja kansanrunoudentutkimusta.

Andersson teki useita keruumatkoja Svenska litteratursällskapetin apurahalla ja tallensi kansansävelmiä ruotsinkielisillä seuduilla Suomessa ja Virossa vuosina 1902–1907. Hän oli perustamassa kotiseutuyhdistys Bragea mm. Martin Wegeliuksen kanssa ja toimi sen puheenjohtajana ja kuoronjohtajana 1906–1926. Yhdistys vaalii kansanperinnettä, ja Andersson perusti yhdistyksen fonografiarkiston ja äänitti lauluja ja soitinsävelmiä. Hänellä oli keskeinen osa suomenruotsalaisessa kulttuuritoiminnassa kuoronjohtajana, sovittajana ja toimihenkilönä. Hän julkaisi runsaasti kirjoituksia suomenruotsalaisesta kansanperinteestä ja Suomen musiikinhistoriasta (erityisesti 1800-luvusta) ja sävelsi motetteja ja romansseja.

Andersson oli myös kiistanalainen hahmo. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän kannatti Ahvenanmaan liittämistä Ruotsiin, ja hän suhtautui myönteisesti natsi-Saksaan.

Tieteellinen ura
Andersson valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1915 ja tohtoriksi vuonna 1923 väitöskirjallaan Stråkharpan: En studie i nordisk instrumenthistoria; aineena oli jouhikko.

Vuonna 1926 Andersson nimitettiin Åbo Akademin musiikkitieteen ja kansanrunoudentutkimuksen professoriksi. Hän toimi myös yliopiston rehtorina vuodet 1929–1936. Hän keräsi musiikinhistoriallisia kokoelmia, joiden ympärille perustettiin vuonna 1949 Turun Sibelius-museo. Hän toimitti useita osia kokoomateokseen Finlands svenska folkdiktning. Hän aloitti 1950-luvulla myös Jean Sibeliuksen elämäkerran, mutta hanke ei valmistunut.

Julkaisuja
 Johan Josef Pippingsköld och musiklivet i Åbo 1808–1827, 1921
 Stråkharpan: en studie i nordisk instrumenthistoria, 1923
 Nuori Pacius ja Helsingin musiikkielämä 1830-luvulla, 1938
 Johanna von Schoultz, 1939
 Turun Soitannollinen Seura 1790–1808, 1940
 Finlandsvenska musikfester under femtio år, 1947
 Brevväxling mellan J. J. Pippingsköld och J. H. Schröder 1819–1828, 1953
 Jean Sibelius Amerikassa, 1955

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 
 Otto Andersson  kokoelmassa Finlands svenska folkdiktning. Svenska litteratursällskapet i Finland. 

Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Ahvenanmaalaiset henkilöt
Åbo Akademin professorit
Suomalaiset musiikkitieteilijät
Suomalaiset kansatieteilijät
Suomalaiset professorit
Toimintasankari van Damme

Toimintasankari van Damme () on vuonna 2011 esitetty brittiläinen ITV:n tuottama tositelevisiosarja, joka seuraa elokuvanäyttelijä Jean-Claude Van Dammen ja hänen perheensä kiireistä elämää kulissien takana puolen vuoden ajan. 

Suomessa sarjaa esittää TV Viisi 14. joulukuuta 2011 lähtien.

Sarja on julkaistu myös DVD:lle 16. toukokuuta 2011.

Sarjan kuvaus 
Brittiläinen ITV seuraa Van Damme elämää elokuvien ulkopuolella. He seuraavat kuinka Van Damme muun muassa valmistautuu tulevaan K1-otteluunsa Somluck Kamsingia vastaan ja mitä tapahtuu elokuvien Weapon ja Dragon Eyes kuvauksissa.

Jaksoluettelo
Lucky
Birthday
Dubai
Attila
Road Trip
Hong Kong
Booder
Ceremony

Lähteet

Brittiläiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Jean-Claude Van Damme
ITV:n televisio-ohjelmat
Paini kesäolympialaisissa 1920 – vapaapainin 75 kg

Vapaapainin 75 kg sarjaan Antwerpenin olympiakisoissa osallistui 18 painijaa kahdestatoista eri maasta. Kukin maa sai asettaa enintään kaksi painijaa samaan sarjaan. Vapaapaini oteltiin normaalina cup-kilpailuna, jossa välierien hävinneet ottelivat pronssista. Keskisarja painittiin 25. - 27. elokuuta.

Loppuotteluun selvisivät suomalaiset Leino ja Penttala. Leino voitti ensimmäisen ja Penttala toisen kamppailun. Kolmannen tasapäisen väännön jälkeen Leino julistettiin voittajaksi tässä teknillisesti kisojen parhaassa ottelussa. Pronssiottelussa amerikkalainen Johnson sai luovutusvoiton joukkuetoveriltaan.

Ottelut

Lopullinen järjestys

Lähteet

 sports-reference 
 Antwerpenin kisojen tuloksia puolan kielellä
 Martti Jukola: Suuri Olympiakirja, WSOY 1952

Paini kesäolympialaisissa 1920

en:Wrestling at the 1920 Summer Olympics – Men's freestyle lightweight
FS Gerfaut (1930)

Gerfaut oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Aigle-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.

Valmistus 

Alus tilattiin Nantesista Ateliers et Chantier de Bretagnelta, missä köli laskettiin 13. toukokuuta 1929. Alus laskettiin vesille 14. kesäkuuta 1930 ja otettiin palvelukseen 30. tammikuuta 1932.

Palvelus 
Gerfaut liitettiin Välimeren laivaston 7. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.

Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan. Italialaiset nostivat hylyn, mutta sitä ei koskaan kunnostettu. Alus upposi uudelleen liittoutuneiden ilmapommituksessa 7. maaliskuuta 1944.

Lähteet

Viitteet 

Aigle-luokan hävittäjät
Ranskalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Susanna Välimäki

Susanna Suvi Tuulia Välimäki (s. 11. marraskuuta 1970 Turku) on suomalainen musiikkitieteilijä, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen apulaisprofessori.

Ura
Välimäki väitteli Helsingin yliopistossa tohtoriksi vuonna 2005 tutkielmalla Subject Strategies in Music: A Psychoanalytic Approach to Musical Signification. Välimäen erikoisaloja ovat kulttuurinen musiikintutkimus, musiikkianalyysi ja audiovisuaalisen musiikin tutkimus. Kirjastaan Miten sota soi? Sotaelokuva, ääni ja musiikki (2008) hän sai Tampere University Pressin Vuoden kirja -palkinnon. Kirjastaan Syötävät sävelet: Vieraana säveltäjien pöydissä (2017) hänet palkittiin Kirja à la carte -kunniamaininnalla. Välimäki on ollut myös Vuoden tiedekynä -palkintoehdokkaana (2017).

Välimäki työskenteli Helsingin yliopiston musiikkitieteen oppiaineessa ja elokuusta 2011 alkaen yliopistonlehtorina Turun yliopiston musiikkitieteen oppiaineessa, ja vuonna 2020 hänet nimitettiin taiteiden tutkimuksen apulaisprofessoriksi Helsingin yliopistoon.

Tutkimuksen lisäksi Välimäki toimii yleistajuisena musiikkikirjoittajana, asiantuntijana ja kriitikkona ja kirjoittaa muun muassa kolumneja Rondo-lehteen. Vuosina 2006–2008 Välimäki toimi reaaliaikaisena kriitikkona Yleisradion Radion sinfoniaorkesterin konsertteja esittävässä Kausikortti-televisio-ohjelmassa. Yhdessä toimittaja Janne Koskisen kanssa hän on esiintynyt Yleisradion Syötävät sävelet -televisiosarjassa sekä samannimisessä radio-ohjelmassa vuodesta 2017 alkaen. Musiikki-lehden päätoimittajana Välimäki toimi vuodet 2004–2007.

Välimäen puoliso on musiikkitieteilijä Juha Torvinen.

Julkaisuja
 Subject Strategies in Music: A Psychoanalytic Approach to Musical Signification. Helsinki–Imatra: International Semiotics Institute, 2005. Väitöskirja. Teoksen verkkoversio.
 Miten sota soi? Sotaelokuva, ääni ja musiikki. Tampere: Tampere University Press, 2008. Teoksen verkkoversio (PDF).
 Muutoksen musiikki: Pervoja ja ekologisia utopioita audiovisuaalisessa kulttuurissa. Tampere: Tampere University Press, 2015. Teoksen verkkoversio  (PDF).
 Syötävät sävelet: Vieraana säveltäjien pöydissä. Helsinki: Kirjapaja, 2017.

Palkinnot
 Tampere University Press Vuoden kirja (2008), teoksesta Miten sota soi? Sotaelokuva, ääni ja musiikki
 Humanitas Vuoden opettaja (2013), Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan opiskelijoiden edunvalvontajärjestön opettajapalkinto
 Kirja à la carte -kunniamaininta (2017), teoksesta Syötävät sävelet: Vieraana säveltäjien pöydissä
 Vuoden tiedekynä (2017) palkintoehdokas, Juha Torvisen kanssa kirjoitetusta yhteisartikkelista "Stockhausenin helikopteri-jousikvartetto ja käsitemusiikin haaste" (Niin & Näin 3/2015)

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Suomalaiset musiikkitieteilijät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset tietokirjailijat
Helsingin yliopiston professorit
Andres Ehin

Andres Ehin, kirjailijanimi Lembit Vahak, (13. maaliskuuta 1940 Tallinna, Viro – 10. joulukuuta 2011) oli virolainen runoilija ja kääntäjä. 

1960-luvulla runoilijana aloittanutta Ehiniä pidettiin jo eläessään klassikkona. Hänet tunnetaan maailmalla myös haiku-runoilijana. Hän on kääntänyt viroksi muun muassa P. Mustapäätä.

Myös Ehinin vaimo Ly Seppel ja tytär Kristiina Ehin ovat runoilijoita.

Runokokoelmat
 Hunditamm (1968)
 Uks lagendikul (1971)
 Luba linnukesel väljas jaurata (1977)
 Vaimusõõrmed (1979)
 Tumedusi rüübaten (1988)
 Täiskuukeskpäev (1990)
 Täiskuukeskpäev. Valitud luuletusi 1959–1988 (1990, antologia)
 Teadvus on ussinahk (1995)
 Alateadvus on alatasa purjus (2000, kootut)
 Paluteder ja mutrikorjaja (2004, sisältää myös käännöksiä)

Proosa 
 Karske õhtupoolik (1972, näytelmä, salanimellä Lembit Vahak)
 Ajaviite peerud lähvad lausa lõkendama (1980, kertomuksia)
 Rummu Jüri mälestused (1996, romaani)
 Seljatas sada meest (1998, romaani)
 Tagaaetav (2000, näytelmä)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Elämäkerta (Estonian Literature Information Centre)
 Andres Ehinin  runoja 
 Luettelo Andres Ehinin suomennetuista runoista, Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta

Virolaiset runoilijat
Virolaiset kielenkääntäjät
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Entten tentten teelikamentten

Entten tentten teelikamentten on Suomessa monina muunnoksina esiintyvä laskemisloru. Loru on Suomen yleisimpiä, siitä on erilaisia muistiin merkittyjä versioita ympäri maata. Lorua käytetään laskemiseen tai valitsemiseen esimerkiksi leikin aluksi tai sen aikana, tilanteissa, joissa lasten on valittava joukostaan joku satunnaisesti. Lorun sanat eivät tarkoita mitään. Kirjallisuudentutkijat nimittävät tällaista runoutta termillä nonsense-runous.

Koska lorusta ei ole ruotsinmaalaisessa aineistossa mainintoja, on Osmo Ikolan mukaan todennäköisintä, että loru on kulkeutunut Suomeen Pietarin suunnalta ja erityisesti Viipurin monikielisen alueen saksalaisilta. Toisinto tunnetaan tosin myös Tirolista muodossa "Entten tentten, teilekimentten, keentsu tiss, vangen viss".  

Euroopan eri kielialueilta tunnetaan paljon laskuloruja.

Joitakin lorun muunnelmia

 

Saksankielinen, vuonna 1897 julkaistu versio:

Lähteet

Suomalainen kansanrunous
Lorut
Deseretin aakkoset

Deseretin aakkoset () oli englannin kieleen 1800-luvun puolivälissä luotu äänteenmukainen kirjoitusjärjestelmä. Kirjoitusjärjestelmän kehitti tuolloisen Deseretin territorion alueella toimineen Deseretin yliopiston (sittemmin Utahin yliopisto) toimikunta Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentin Brigham Youngin johdolla.

Kirjaimiston tarkoituksena oli helpottaa alueella muuttavien siirtolaisten - Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lähetyssaarnaajat kehottivat tuohon aikaan kirkkoon liittyneitä muuttamaan Ison Suolajärven laaksoon vahvistamaan paikallisia mormoniasutuksia - kielten opiskelua. Englannin kielen  latinalaisiin aakkosiin perustuva oikeinkirjoitusjärjestelmähän on osin vanhentunut ja hyvin työläs oppia, minkä takia uuden, äänteenmukaisen kirjoitusjärjestelmän kehittämisen ajateltiin helpottavan uuden kielen omaksumista. Deseretin aakkosto oli laadittu nimenomaan englannin kielen äännejärjestelmän mukaan, mutta sillä olisi voinut kirjoittaa myös muita kieliä - joko sellaisenaan tai erikoismerkkien turvin.

Erikoismerkistöjen ja muunneltujen aakkosten käyttö oli periaatteessa tuttua mormonismin historiasta, olihan Mormonin kirja Joseph Smithin mukaan laadittu "reformoidulla egyptin kielellä". Deseretin aakkosilla ladottiin kaksi lukemistoa, Mormonin kirjan alkuosa (1. Nefistä Omniin) sekä hyvin pienenä, vain muutaman kappaleen painoksena koko Mormonin kirja. Lisäksi paikallisessa, Deseret News -nimisessä lehdessä julkaistiin latinalaisten aakkosten lisäksi myös Deseretin aakkosilla kirjoitettuja artikkeleita. Aakkosia käytettiin myös jonkin verran paikallisissa mitaleissa, kolikoissa ja muistomerkeissä.

Uuteen kirjaimistoon asetetut toiveet eivät kuitenkaan täyttyneet. Suurin osa alueella muuttaneista siirtolaisista oli eurooppalaisia, jotka olivat tottuneet käyttämään latinalaista kirjaimistoa, ja uuden mielikuvituksellisen kirjoitusjärjestelmän oppiminen oli heille englannin oikeinkirjoituksen oppimista haastavampaa. Lisäksi laajamittainen painatustoiminta Deseretin aakkosilla olisi käynyt hyvin kalliiksi. Projektista luovuttiin vähitellen.

Deseretin aakkoset taulukkomuodossa
Isojen ja pienten kirjainten välillä on vain kokoero, ei muuta eroa.

Aakkostot
Mormonismi
Tuulilasi

Tuulilasi on ajoneuvon etuikkuna. Nykyään tuulilasit tehdään pääosin laminoidusta lasista. Laminoitu tuulilasi koostuu tyypillisesti kahdesta kaarevasta lasista, joiden välissä on laminoitu muovikerros turvallisuuden lisäämiseksi. Tuulilasi liimataan ikkunakehykseen kiinni. Moottoripyörän tuulisuojat valmistetaan yleensä akryylimuovista.

Autotekniikka
Ikkunat
Synnöve Ilmoni

Synnöve Maria Ilmoni ( 3. heinäkuuta 1877 Vaasa – 21. elokuuta 1957 Stenkullan kartano, Tikkurila) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut hengellinen kirjailija.

Ilmonin vanhemmat olivat kollega Torsten Osvald Ilmoni ja Sigrid Johanna Crohns. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Turun ruotsalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1906 ja maisteriksi 1907. Ilmoni toimi kielten ja uskonnon opettajana Helsingin ja Kauniaisten ruotsalaisissa oppikouluissa.

Teoksia 
 Tankar om religionsundervisning, teoksessa Grankulla samskolas program 1913-1914. Helsingfors 1914
 Skymningsstunder med Eva Cecilia. Schildt, Helsingfors 1929
 Biblisk historia 1 : Gamla testamentet. Söderström, Helsingfors 1931
 Biblisk historia 2 : Nya testamentet. Söderström, Helsingfors 1932
 Religiösa strövtåg : av en lekman. Schildt, Helsingfors 1934
 Den fjärde vise mannen : efter Henry van Duke ; legendspel i 4 tablåer med sång, musik och recitation. Borgåbladets teaterbibliotek 54. Borgå 1935
 Legenden om julrosorna : :efter Selma Lagerlöf. Borgåbladets teaterbibliotek 59. Borgå 1935
 Trollens jul : efter Z. Topelius. Borgåbladets teaterbibliotek 60. Borgå 1935
 Gamla stugan : skådespel i tre akter ; fritt efter Z. Topelius. Borgåbladets teaterbibliotek 70. Borgå 1936
 Vad farfars (Immanuel Ilmoni) taskbok gömde och litet till : en romantikers kärlessaga. Förlaget Bro, Åbo 1945
 Ordbok för religiösa och kyrkliga analfabeter. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, Helsingfors 1947

Lähteet 
 
 

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Arsenal de Brest

Arsenal de Brest eli Brestin laivastotukikohta on Ranskan merivoimien tärkein Atlantin rannikon tukikohta, ja se sijaitsee Brestissä Penfeldjoen suussa. Sen alueella toimii lisäksi Ranskan asevoimien tutkimuslaitoksia.

Alueelle valmistui satama 1631–1635, ja 1674 sinne sijoitettiin ruutivarasto, lataamo ja sotilassairaala. Alueelle avattiin 1683 Troulanin telakka, joka täydentyi 1746 kolmella ponttoonitelakalla. Kaikkiaan alueelle valmistui ensimmäiseen maailmansotaan mennessä yhdeksän telakka-allasta ja kymmenes maailmansotien välillä. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset rakensivat alueelle sukellusvenetukikohdan.

Ranskan laivasto
Ranskalaiset telakat
Erik Gabrielsson

Karl Erik Gabrielsson (13. lokakuuta 1903 Kirkkonummi – 18. heinäkuuta 1965 Kirkkonummi) oli Helsingin poliisimestari ja vuodesta 1944 poliisikomentaja. Hän toimi Liikkuvan poliisin päällikkönä vuonna 1944 ja virkaa tekevänä poliisiylijohtajana 1. tammikuuta 1946 – 31. tammikuuta 1947.

Gabrielsson oli päällikkötehtävissään vaaran vuosina, jolloin hänen esimiehensä sisäministeri Yrjö Leino pyrki monin tavoin horjuttamaan yhteiskuntajärjestystä. Myös poliisin palveluksessa oli kommunisteja. Keväällä 1948 Gabrielsson sanoi maatalousministeri Vihtori Vesteriselle, että liikkuvan poliisin kommunistiselle ryhmällä on aseita, joita he pyrkivät saamaan lisää armeijan aseverastoista. Lisäksi Gabrielsson arveli, että ryhmällä on suunnitelma hallitusvallan ottamisesta kommunistien käsiin. Vesterinen välitti tiedon presidentti Paasikivelle. Tilanne kuitenkin rauhoittui huhti-toukokuun aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vem & vad. Runeberg.org.

Suomalaiset poliisit
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Wilhelmina Cooper

Wilhelmina Cooper (o.s. Behmenburg) 1. toukokuuta 1939 – 1. maaliskuuta 1980) oli alankomaalaissyntyinen malli. Hän työskenteli aluksi Ford-mallitoimistolle ja perusti vuonna 1967 New Yorkissa oman mallitoimistonsa, Wilhelmina Modelsin. 

Cooper syntyi Culemborgissa, mutta muutti perheensä kanssa Chicagoon, Yhdysvaltoihin vuonna 1954. Hänestä tuli eräs 1950–1960-lukujen kuuluisimmista malleista. Hän esiintyi uransa aikana 255:n lehden kannessa, ja hän on malli, jonka kuva oli useimmin American Voguen kannessa (27 tai 28 kertaa). Hän meni vuonna 1965 naimisiin Bruce Cooperin kanssa, joka oli aiemmin ollut The Tonight Show Starring Johnny Carsonin vastaavana tuottajana. Mies oli mukana perustamassa Wilhelmina-mallitoimistoa.

Wilhelmina-mallitoimistolla oli merkittävä osuus ensimmäiseksi afroamerikkalaiseksi supermalliksi nimetyn Naomi Simsin uran käynnistämisessä.

Cooper kuoli 40-vuotiaana keuhkosyöpään sairaalassa Connecticutin Greenwichissä.

Aiheesta muualla 

Alankomaalaiset mallit
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Aero Spacelines Super Guppy

Super Guppy, aikaisemmalta nimeltään Boeing 377 Super, on laajarunkoinen rahtilentokone. Konetyyppi on ollut Airbusin ja NASAn käytössä vuosia, minkä lisäksi sitä käyttää Aero Spacelines ja Aeromaritime. Airbus lopetti 90-luvulla Super Guppyn käytön, koska se kehitti oman jumborahtikoneen, Airbus A300-600 ST Belugan. Super Guppy muokattiin mallista Boeing 377.

Kaikki paitsi yksi Super Guppy ovat vielä olemassa. Yksi romuttui laskutelineviasta.

Tekniset tiedot 

Rahtikoneet
Fiskarsinjoki

Fiskarsinjoki (tai Fiskarinjoki, ) on pieni joki Pohjassa Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se alkaa Degersjönista, virtaa kohti etelää Fiskarin ruukkikylän kautta Borgbyträsketiin ja laskee vetensä Suomenlahteen.

Reitti
Fiskarsinjoki kulkee puistomaisessa kulttuurimaisemassa. Melko tasaisesti virtaavan joen varrella on jokunen kivinen, koskimainen osuus. Vesi on melko kirkasta. Fiskarsinjoki on verraten tasalevyinen, joskin siinä on muutama kapeikko; keskileveys on kahdeksan metriä. Joen hyönteisfauna on runsaanlainen, sillä veden happamuus on parhaimmillaan 7,3. Fiskarsinjoen meritaimenkanta on rauhoitettu.

Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):

Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.

Lähteet

Ymparisto.fi

Viitteet

Aiheesta muualla

Kalapaikka.net

Suomen joet
Raaseporin luonto
Anskunjoki

Anskunjoki on pieni joki Pohjassa Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se alkaa Seljänalasen eteläkärjestä ja virtaa pieneen Finnsjön järveen. Joki on osa Fiskarsinjoen valuma-aluetta ja kuuluu Pohjan kalastusalueeseen.

Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):

Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.

Lähteet
Ymparisto.fi

Viitteet

Aiheesta muualla
Antskog.fi 

Suomen joet
Raaseporin luonto
Fiskarsinjoen vesistö
Kvarnbyån

Kvarnbyån on pieni joki Pohjassa Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se alkaa Finnsjönista ja kulkee kohti etelää Degersjöniin.

Kvarnbyån virtaa lehtipuuvaltaisen metsän keskellä. Pudotuskorkeus Finnsjön ja Degersjön välillä on yli seitsemän metriä. Runsaan kilometrin mittaisen joen varrella on lukuisia koskia. Joen leveys on viidestä seitsemään metriä. Joessa on runsaasti taimenta, sen kanta on alueella rauhoitettu. Enimmän osan kalastuskaudesta Kvarnbyån on kirkasvetistä.

Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):

Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.

Lähteet

Ymparisto.fi

Viitteet

Suomen joet
Raaseporin luonto
Fiskarsinjoen vesistö
Nokia C1-01

Nokia C1-01 on matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama kesäkuussa 2010 julkaistu matkapuhelin.

Tietoja

Virranhallinta 
800 mAh BL-5CB-akku

Sähköposti ja viestintä 
Tuetut sähköpostiprotokollat: IMAP4, SMTP ja POP3
Nokia Messaging Service-tuki
MMS

Internetselain 
Opera Mini-selain
Tuetut merkintäkielet: HTML, XHTML, CSS ja WML
Tuetut protokollat: HTTP v1.1 ja WAP
TCP/IP-tuki
Historia-, JavaScript- ja HTML-tuki

Muut sovellukset 
Kalenteri, muistio, kello, laskin ja muunnin
Pelejä

Muuta 
Värivaihtoehdot: keskiyön sininen, tummanharmaa, lämmin harmaa ja punainen

Lähteet 
Nokia C1-01 specifications - Nokia Europe 
Nokia C1-01 - Mobiiliblogi 
Nokia C1-01 - GSMArena

Aiheesta muualla 
 Käyttöohjeet
 Nokia C1-01 - Tuki

C1-01
Vuoden 2010 matkapuhelimet
Pertti Lintunen

Pertti Lintunen (s. 8. joulukuuta 1952 Hämeenlinna) on Imatran entinen kaupunginjohtaja. Kaupunginjohtajan virassa Lintunen oli 1. heinäkuuta 2006 vuoteen 2017. Sitä ennen hän oli 15 vuotta Kotkan kaupungin sivistystoimen toimialajohtajana. Lintunen toimi Suomi–Venäjä-Seuran puheenjohtajana 9. kesäkuuta 2019 – 26. syyskuuta 2020.

Lähteet 
2. https://esaimaa.fi/uutiset/lahella/fe64ac91-36ba-4377-9338-b95dffaf7c9a

Imatran kauppalan- ja kaupunginjohtajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Paveletsin asema (Moskova)

Paveletsin asema () on Moskovassa sijaitseva Venäjän rautateiden rautatieasema. Sitä pidetään yhtenä kaupungin yhdeksästä päärautatieasemasta.  Lukuisten kauko- ja lähijunavuorojen ohella Paveletsin asemalta liikennöidään päivittäin kello 06-24 Aeroexpress-junalla  Domodedovon kansainväliselle lentoasemalle. 

Rautatieasema sijaitsee Moskovan ydinkeskustan kaakkoislaidalla, 3,0 kilometriä Punaiselta torilta. Paveletskajan-metroasema löytyy 200 metrin päästä rautatieaseman edustalta. Tämä metroasema kuuluu sekä Moskovan metron linjan 2 (vihreä) että 5 (ruskea, rengaslinja) reitistöön.

Nykyisen asemarakennuksen vanha osa valmistui vuonna 1900. Aseman rakentamista edelsi runsaat 230 kilometriä Moskovasta eteläkaakkoon sijaitsevasta Paveletsin kylästä () Moskovaan ulottuvan ratayhteyden rakentaminen tsaari Nikolai II:n antamalla luvalla. Selkeyden vuoksi on hyvä tietää, että Moskovan Paveletsin aseman ohella Venäjän rautatieverkko tuntee nykypäivänäkin Paveletsin kylän Tulan aseman (Pavelets-Tulski).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aseman sivusto  (paveletsky.dzvr.ru)
 Paveletsin aseman tietoja, mm. aseman pohjapiirros, aikataulut, lippumyymälän tiedot yms   (moscow.ru)
 Moskovan matkustustiedote: varovaisuutta asemilla! (formin.fi)
 Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku  (rzd.ru)
 Aseman kaukojunien haku  (yandex.ru)
  ,  (parovoz.com)

Moskovan rautatieasemat
Mălina Olinescu

Mălina Olinescu (29. tammikuuta 1974 – 12. joulukuuta 2011) oli romanialainen laulaja, joka edusti Romaniaa Eurovision laulukilpailussa 1998 kappaleella "Eu cred" ("Uskon") ja jäi sijalle 22 saatuaan 6 pistettä, jotka kaikki tulivat Israelilta. Olinescu teki itsemurhan 12. joulukuuta 2011 hyppäämällä kuudennen kerroksen ikkunasta. 

Vuosina 2000–2007 hän oli naimisissa Dan Stescon kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mălina Olinescusta ja laulusta "Eu cred"
 Romania Eurovision laulukilpailussa

Romanian euroviisuedustajat‎
Romanialaiset laulajat
Vuoden 1998 euroviisuedustajat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1974 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Babar ja Badun seikkailut

Babar ja Badun seikkailut (engl. Babar and the Adventures of Badou) on vuonna 2010 valmistunut 3D-animaatiosarja.  

Suomessa sitä esitettiin Pikku Kakkonen lokakuusta 2010 huhtikuuhun 2011.

Suomalaiset ääninäyttelijät
Listassa on vain osa hahmoista.

Sarjan jaksot

Lähteet
 http://yle.fi/ohjelmat/841132
 http://www.savonsanomat.fi/viihde/tv-arviot/pikkunorsu-badu-on-oikea-hulivili/612355
 http://www.imdb.com/title/tt1783822/
 http://yle.fi/ohjelmat/1053289

2010-luvun piirrossarjat
Kirjoihin perustuvat televisiosarjat
Lintunen

Lintunen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Maritta Lintunen (s. 1961), kirjailija ja runoilija
 Martti Lintunen (s. 1945), valokuvaaja, kirjailija ja toimittaja, Yrjö Lintusen poika
 Pertti Lintunen (s. 1952), Imatran kaupunginjohtaja 2006–2017
 Santeri Lintunen (s. 1993), jalkapalloilija
 Yrjö Lintunen (1917–1987), valokuvaaja, Martti Lintusen isä