joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kergueleninmerikarhu

Kergueleninmerikarhu eli kergueleninhylje (Arctocephalus gazella) on Eteläisessä jäämeressä ja sen subantarktisilla lähivesillä elävä korvahyljelaji, joka on luettu turkishylkeisiin.

Kerguelinmerikarhukoiras kasvaa 180 senttimetriä pitkäksi ja voi painaa 200 kilogrammaa. Naaraat ovat paljon pienempiä, 120–140 senttimetrin pituisia ja alle 50-kiloisia. Hylje elää yhdyskunnissa, joissa koiraat hallitsevat suuria haaremeita.

Kergueleninmerikarhu on nykyään laajalle levinnyt ja runsaslukuinen. Kokonaislukumäärä on viiden miljoonan yksilön luokkaa, josta noin 95 prosenttia on keskittynyt Etelä-Georgian saarelle. Sen lisäksi yhdyskuntia esiintyy kymmenellä muulla saarella tai saariryhmällä: Eteläisillä Shetlandsaarilla, Eteläisillä Orkneysaarilla, Eteläisillä Sandwichsaarilla, Prinssi Edwardin saarilla, Crozetsaarilla, Kerguelenilla, Heardsaarella, McDonaldsaarilla, Macquariensaarella ja Bouvet’nsaarella. Bouvet’nsaaren yhdyskunta on toiseksi suurin ja käsitti noin 66 000 yksilöä 2000-luvun taitteessa.

1800-luvun lopussa kergueleninmerikarhut olivat sukupuuton partaalla, koska niitä metsästettiin turkin takia. Pieniä määriä hylkeitä säilyi vain Etelä-Georgiassa, Kerguelenilla ja Bouvet’nsaarella.

Lähteet 

Korvahylkeet
Kerguelen
Okapin eläintensuojelualue

Okapin eläintensuojelualue on Unescon maailmanperintökohde koillisessa
Kongon demokraattisessa tasavallassa, lähellä Sudanin ja Ugandan rajaa. Siihen kuuluu noin viidennes Iturin metsästä. Puistossa on okapeja. Vuonna 1996 arvioitiin, että maailman 10 000–20 000 okapista 3 900–6 350 eli 20–60 % asui tässä puistossa. Puiston sydämenä on vuonna 1928 perustettu riista-asema, joka toimitti aikoinaan okapeja Euroopan ja Pohjois-Amerikan eläntarhoihin.

Okapien lisäksi puistossa elää monia muitakin uhanalaisia lajeja, kuten metsänorsuja ja 13 lajia apinoita.

Okapin eläinsuojelualuetta uhkaa seudun perinteinen maanviljely, joka perustuu kaskeamiseen ja aiheuttaa usein metsäpaloja, salametsästys ja kullan etsiminen.
Luontomatkailun toivotaan parantavan tilannetta.

Lähteet 

Kongon demokraattisen tasavallan maantiede
Unescon maailmanperintökohteet Kongon demokraattisessa tasavallassa
Seulonnan keskeiset artikkelit
Okapi

Okapi (Okapia johnstoni) on Keski-Afrikassa elävä nisäkäs. Se muistuttaa ulkonäöltään seepraa, mutta on kirahvin ainoa elossa oleva sukulainen. Okapeita arvioidaan olevan 10 000–20 000 yksilöä Iturin metsässä, jossa on myös Okapin eläintensuojelualue. Vuoteen 1901 asti vain paikalliset ihmiset tiesivät okapien olemassaolosta.

Ulkonäkö ja koko 
Okapi on noin kaksi metriä pitkä ja säkäkorkeudeltaan 1,5–2 metriä. Sen häntä on reilut 30–40 cm pitkä. Paino on 200–250 kg.
Okapin vartalonmuoto muistuttaa hevosta, mutta pää enemmänkin kirahvia. Sen korvat ovat suuret ja höröttävät. Karva on tummanruskea muualta, mutta jalat ja takapuoli ovat mustavalkoraidalliset, kuten seepralla.

Ravinto ja käyttäytyminen 
Okapit syövät lehtiä, oksia ja hedelmiä. Niitä pidettiin ennen yöeläiminä, mutta nyt tiedetään niiden olevan aktiivisia päivällä. Useimmat tiedot okapien käyttäytymisestä on saatu tarkkailemalla tarhattuja eläimiä. Ne ovat hyvin arkoja, ja havaitsevat tarkoilla näkö- ja kuuloaisteillaan vaarat, ja pakenevat syvälle viidakkoon. Okapien on havaittu käyttävän kommunikoinnissaan myös infraääniä, esimerkiksi okapiemo ja poikanen saattavat infraäännellä ollessaan toisistaan näköetäisyyden ulkopuolella.

Lisääntyminen 
Okapit synnyttävät kerralla yhden poikasen, joka painaa noin 20 kiloa. Ne imettävät poikasiaan kuten muutkin nisäkkäät. Naaras synnyttää vasikan 4-5 vuoden välein ja kätkee sen piikkipensastiheikköön.

Lähteet 

Kirahvieläimet
Uhanalaiset nisäkkäät
Veimar–Outova-rata

Veimar–Outova-rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rataosuus Leningradin ja Pihkovan alueilla. Se erkanee Hatsina–Iivananlinna-radasta Veimarissa ja kulkee Peipsijärven rannalla sijaitsevaan Outovaan ().

Historia 
Rata on osittain entistä Pihkovan ja Narvan välistä 210 kilometriä pitkää rautatietä, jonka Venäjän sotilasviranomaiset rakennuttivat sotilaskäyttöön vuosina 1914–1915. Se liittyi Pietarin puolustukseen ja yhdistyi oleellisesti sotilasviranomaisten rakennuttamaan Kaprionlahden rataan (Koporskaja železnaja doroga), joka yhdisti Veimarin rautateitse Yhinmäen rannikkopatteriin (Krasnaja Gorka) Suomenlahden rannalla. Tämä sotilasrata valmistui 1915. Ensimmäisen maailmansodan seurauksena radan pohjoispää Narvasta etelään jäi Viron alueelle. Neuvostoliitto joutui rakentamaan radalle uuden linjauksen Slantsysta koilliseen Veimariin, ja alkuperäinen rataosa Slantsysta Viron rajalle purettiin. Rata oli käytössä Pihkovaan asti vuoden 1944 tammikuuhun saakka. Saksalaiset muuttivat radan vuonna 1942 eurooppalaiselle 1 435 millimetrin raideleveydelle. Perääntyessään tammikuussa 1944 saksalaiset tuhosivat pahoin radan eteläosan, jota ei enää korjattu Pihkovan ja Outovan väliltä, ja se purettiin vuosina 1946–1947. Muistona tästä Pihkovan ja Narvan välisestä sotilasradasta ovat ratakilometrit, jotka suurenevat Pihkovasta käsin.

Liikenne
Rataosan henkilöliikenne on hyvin vähäistä. Päivittäisiä junayhteyksiä on vain yksi edestakainen vuoro Outovasta Hatsinan kautta Pietarin Baltian asemalle.

Venäjän rataverkko
Demolition 23.

Demolition 23. oli  Michael Monroen johtama suomalais-yhdysvaltalainen Hanoi Rocksin jälkeinen hard rock-, glam punk, glam rock- ja punkvaikutteinen yhtye, joka toimi vuosina 1993–1995.

Yhtyeen historia 

Vuonna 1992 New Yorkissa laulaja Michael Monroe ja basisti Sam Yaffa päättivät perustaa yhtyeen Michael Monroe & Friends. Mukana yhtyeessä oli The Damned -yhtyeen entinen rumpali Rat Scabies ja  Bruce Springsteenin E-Street Bandissa vaikuttanut kitaristi Little Steven. Tosin jo vuonna 1993, kun yhtyeen nimeksi oli vaihtunut Demolition 23, Scabies korvattiin Jimmy Clarkilla ja Little Steven Star Star -yhtyeessä ja Johnny Thundersin kanssa soittaneella kitaristilla Jay Heningillä.

Vuonna 1994 yhtye julkaisi ainoaksi jääneen, yhtyeen nimeä kantavan albumin Demolition 23. Kitaristi Jay Hening jäi pois yhtyeestä, kun hän ei päässyt passiongelmiensa takia Euroopan- ja Japanin-kiertueelle. Monroe otti Heningin tilalle Hanoi Rocksin entisen kitaristin ja ystävänsä Nasty Suiciden, joka ilmoitti yllättäen lehdistötilaisuudessa Tavastian-keikan jälkeen 12. elokuuta olevansa yhtyeen pysyvä jäsen. Suicide oli eronnut Cheap and Nasty -yhtyeestään maaliskuussa 1994. 

Yhtye esiintyi 14. helmikuuta 1995 Tavastia-klubilla Helsingissä. Esiintymisestä teki historiallisen se, että Hanoi Rocksin kuuluisimman kokoonpanon jäsenet rumpali Razzlea lukuun ottamatta esiintyivät yhdessä ensimmäisen kerran Hanoi Rocksin hajoamisen jälkeen. Andy McCoy nimittäin tuli lavalle soittamaan yhdessä Nasty Suiciden, Michael Monroen ja Sam Yaffan kanssa Hanoi Rocksin kappaleet ”Problem Child”, ”In the Year ’79” ja ”I Feel All Right”.

Yhtye hajosi vuonna 1995, kun Nasty Suicide erosi yhtyeestä kesken Euroopan- ja Britannian-kiertueen. Britanniassa levy oli ollut Indie Record Charts -listan ykkösenä ja saanut hyvät arvostelut. Michael Monroe muutti takaisin Suomeen kesällä 1995. Jay Hening teki itsemurhan huhtikuun lopulla 1997.

Yhtyeen hajoamisen jälkeen 

Hajoamisen jälkeen Michael Monroe teki suomalaismuusikoiden ja Demolition 23. -rumpalin Jimmy Clarkin kanssa yhteistyötä Suomessa. Jimmy Clark oli rumpalina myös Monroen sooloalbumilla Peace of Mind. Monroe jatkoi soolouraansa Hanoi Rocksin uudelleenperustamiseen saakka. Sam Yaffa soitti Jan Stenforsiksi nimensä takaisin muuttaneen Nasty Suiciden kanssa tämän viimeisellä ja ainoalla soololevyllä Vinegar Blood. Stenfors siirtyi levyn jälkeen siviilielämään ja Sam Yaffa palasi takaisin Yhdysvaltoihin. Sam Yaffa vaikutti sittemmin yhtyeissä Mad Juana ja New York Dolls sekä Michael Monroen uudelleen vuonna 2010 kokoamassa sooloyhtyeessä, jonka keikoilla myös Nasty Suicide on vieraillut.

Diskografia 

 Demolition 23. (1994)

Aiheesta muualla 
Ylen Elävä arkisto: Michael Monroe ja Sam Yaffa ja Demolition 23 vuonna 1994

Hanoi Rocks
1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
M26 Pershing

M26 Pershing on Yhdysvaltojen asevoimien toisen maailmansodan lopussa ja Korean sodan alussa käyttämä raskas panssarivaunu. Pian sodan jälkeen se luokiteltiin uudelleen keskiraskaaksi panssarivaunuksi. Se nimettiin kenraali John ”Black Jack” Pershingin mukaan, joka johti yhdysvaltalaisia joukkoja ensimmäisessä maailmansodassa.

Vaunu oli ominaisuuksiltaan verrannollinen saksalaiseen Panther-panssarivaunuun. Vaunu oli yksi liittoutuneiden parhaiten panssaroituja panssarivaunuja ja yksi tehokkaimmista myös aseistuksensa osalta. Vaunun suurimpana ongelmana oli se, että se käytti samaa V-8 Ford GAA -moottoria kuin M4A3 Sherman -panssarivaunu, vaikka Pershing painoikin noin kymmenen tonnia enemmän. Tämän ansiosta vaunu oli hyvin alitehoinen, mikä aiheutti vaunulle ongelmia Korean sodassa Korean kukkulaisessa ja mutaisassa maastossa. Sodan jälkeen vaunua parannettiin lisäämällä siihen uusi tehokkaampi moottori, parempi voimansiirto ja tykkiin lisättiin savunpoistaja. Tämä paranneltu versio sai uuden designaation M46 Patton.

Toisessa maailmansodassa vaunua ei käytetty paljoa, sillä ensimmäiset vaunut saapuivat rintamalle vasta vuonna 1945 ja niitä saapui Eurooppaan sodan aikana vain noin 20 kappaletta. Yksi Pershing otti osaa Kölnin tuomiokirkon edessä käytyyn panssaritaisteluun, joka on yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista panssaritaisteluista sen vuoksi, että se saatiin tallennettua filmille.

Muunnelmat 
 M26 (T26E3)
 M26A1
 M26A1E2
 M26E1
 M26E2
 T26E2
 T26E5

Katso myös 
 Centurion, vastaava brittiläinen panssarivaunu samalta ajanjaksolta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 World War II: M26 Pershing 

Yhdysvaltain toisen maailmansodan panssarivaunut
Vantaan Jalkapalloseura

Vantaan Jalkapalloseura (VJS) on vantaalainen jalkapalloseura. VJS on Suomen Palloliiton jäsenseura. Seuralla on noin 1 600 lisenssipelaajaa lähinnä Länsi- ja Keski-Vantaan alueilta. Seuran toimisto sijaitsee MUP Stadionilla. Seuralla on 11 päätoimista ja 12 osatoimista työntekijää sekä n. 500 vapaaehtoistyöntekijää. 

VJS on kasvattajaseura, jonka edustusjoukkueet pelaavat miesten ja naisten Kakkosta. Seura tekee tyttöpuolella yhteistyötä PK-35 Vantaan naisten edustusjoukkueen kanssa ja poikapuolella HJK:n kanssa. Seuran tavoitteena on tarjota jalkapallotoimintaa monipuolisesti eri lähtökohdista mukana oleville lapsille, nuorille ja aikuisille. 

Vantaan Jalkapalloseura omistaa (100%) VJS-kenttä Oy:n, joka pyörittää jalkapallokentän vuokraustoimintaa VJS-kentällä Vantaankoskella. Kentälle rakennettiin vuonna 2016 ylipainehalli Aktia Areena. Seuralla on myös kesästä 2016 toinen oma olosuhde, Hissikeskus-kenttä, tekonurmikenttä Myyrmäen urheilutalon vieressä.

Historia

VJS:n miesten edustusjoukkue pelasi vuosina 1997–2000 Kakkosessa. Vuonna 1999 seura yhdisti toimintojaan Tikkurilan Palloseuran kanssa muodostaakseen AC Vantaan, joka on parhaimmillaan pelannut Ykkösessä. Kaudesta 2011 alkaen VJS:llä ja Pallokerho-35:llä on ollut yhteinen akatemiajoukkue PK-35/VJS, joka pelasi kaudella 2012 Kakkosessa ja kaudesta 2013 alkaen Kolmosessa.
Kaudesta 2017 VJS alkoi panostamaan omaan miesten edustusjoukkueeseen, joka nousi kauden päätteeksi Kolmoseen ja kaudella 2018 Kakkoseen. Yhteistyö PK-35:n kanssa poika- ja miesten joukkueissa päättyi.

Puheenjohtajat

HäPs

Risto Toivola 1975–1977
Olli Löfgren 1978–1981
Reino Häiväläinen 1982–1984
Jouko Pöyhönen 1986
Harri Nurmisto 1987–1988
Juha Heikkilä 1989

VanPS

Mikko Heikkonen 1980–1982
Matti Soininen 1985
Aku Vellamo 1989

VJS

Harri Nurmisto 1990–1991
Hannu Theman 1992–1996
Kalervo Massinen 1997
Tero Kaleva 1998–2003
Jari Väisänen 2004–2008
Heikki Ristimäki 2009
Veli-Matti Rinnetmäki 2010–2011
Kaj Björkqvist 2012–

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vantaan Jalkapalloseuran sivusto
 PK-35/VJS:n sivusto

Suomalaiset jalkapalloseurat
Vantaalaiset urheiluseurat
Vuonna 1970 perustetut urheiluseurat
Pekka Huotari

Pekka Huotari (s. 1962 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee vakituisena näyttelijänä Helsingin Kaupunginteatterissa. Huotari on esiintynyt myös useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän esiintyi elokuvassa ensimmäisen kerran vuonna 1987.

Filmografia

Elokuvat

Tv-sarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Red Sucker Lake

Red Sucker Lake on kylä samannimisen järven pohjoisosassa sijaitsevalla noin kolmen kilometrin mittaisella saarella Manitoban provinssin koillisosassa Kanadassa, lähellä Ontarion rajaa. Kylän asukasluku on 33 ja siellä on yhdeksän taloutta. Kylän lähellä mannermaalla sijaitsee Red Sucker Lake No. 1976 -intiaanireservaatti, jonka asukasluku on 740.

Kylä sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä koilliseen Winnipegistä ja noin 285 kilometriä itään Thompsonista. Kylällä on oma koulu ja sekatavarakauppa. Lähin sairaala sijaitsee Norway Housessa.

Alueen liikenne hoidetaan pääasiassa lentokonein, lentoliikennettä palvelee Red Sucker Laken lentoasema. Kiinteää tieyhteyttä ei ole, talvisin helmi–maaliskuussa käytössä on talvitieyhteys Garden Hilliin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Red Sucker Lake First Nation
 Frontier Schools: Disbrowe School
 Government of Manitoba: Community profile (PDF)

Manitoban kylät
Piharatamo

Piharatamo (Plantago major) on ratamokasveihin (Plantaginaceae) kuuluva monivuotinen ruoho. Sen soikeat lehdet kasvavat ruusukkeena maata vasten, ja jäykkä kukka- ja siemenvarsi nousee pystynä noin 20 cm:n korkeuteen. Tahmeat siemenet kulkevat eläinten tai ihmisten jaloissa uusille kasvupaikoille.

Piharatamo on yleinen nurmikoiden rikkaruoho, joka kestää tallaamista, mutta vaatii paljon valoa menestyäkseen. Se on alun perin kotoisin Etelä-Euroopasta, mutta on levinnyt eurooppalaisten asutuksen mukana kaikille mantereille, paitsi Etelämantereelle. Kansanlääkinnässä kevyesti murskattuja ratamonlehtiä käytetään ihottumien, hyönteisen pistojen, nokkosen polttaman ja finnien hoitoon.

Piharatamon alalajeja ovat kyläpiharatamo (Plantago major subsp. major), jota esiintyy koko Suomessa sekä rantapiharatamo (Plantago major subsp. intermedia), jota esiintyy Etelä- ja Länsi-Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Piharatamo (Plantago major)
Kasviatlas: Piharatamon (Plantago major) levinneisyys Suomessa.
Luontoportti: Piharatamo (Plantago major)
ITIS: Plantago major 
United States Department of Agriculture (USDA): Plantago major 
Flora of China: Plantago major 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Plantago major 

Ratamot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pihlavan kirkko

Pihlavan kirkko on Pihlavan kaupunginosassa, Meri-Porin alueella, Porin kaupungissa sijaitseva kirkko. Kirkko on Meri-Porin seurakunnan käytössä. Sen on suunnitellut arkkitehti Olaf Küttner, ja rakennus on valmistunut vuonna 1957. Peruskorjattu se on viimeksi vuonna 1993.

Kirkon kirkkosaliin mahtuu 200 ihmistä. Kirkkosalin lisäksi kirkossa on seurakuntasali, joka vetää 70 henkeä. Kirkossa on myös mekaaniset urut, jotka ovat 11-äänikertaiset.

Aiheesta muualla 
 Meri-Porin seurakunta 
 

Porin kirkkorakennukset
Suomen kivikirkot
Szolnok

Szolnok [] on Jász-Nagykun-Szolnokin läänin pääkaupunki Unkarin keskiosassa. Kaupungin pinta-ala on 187,24 neliökilometriä ja väkiluku 74 885 (2009).

Szolnokia asuttivat sen varhaisen historian aikana muiden muassa skyytit, keltit ja avaarit. Unkarilaiset asettuivat alueelle 900-luvulla. Vanhin säilynyt kirjallinen maininta kaupungista on vuodelta 1075. Vuoteen 1685 asti kaupunki oli ottomaanien hallinnassa. Kaupunki tuhoutui Ferenc II Rákóczin johtaman vallankumouksen yhteydessä 1700-luvun alussa, mutta rakennettiin myöhemmin uudelleen. Szolnokista on ollut vuodesta 1847 lähtien rautatieyhteys Pestiin.

Szolnokissa syntyneitä tai vaikuttaneita henkilöitä 
 Bertalan Farkas, kosmonautti 
 Zoltán Jeney, säveltäjä
 Martin Nedić, runoilija
 Viktor Orbán, Unkarin pääministeri
 Arpád Račko, kuvanveistäjä

Ystävyyskaupungit 
Szolnokin ystävyyskaupunkeja ovat:
  Baia Mare (Romania)
  Bielsko-Biała (Puola)
  Eastwood (Iso-Britannia)
  Forlì (Italia)
  Jinzhong (Kiina)
  Rakvere (Viro)
  Reutlingen (Saksa)
  Riihimäki (Suomi)
  Sanmenxia (Kiina)
  Shoham (Israel)
  Yuza (Japani)

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut , ,  

Unkarin kaupungit
Johnny Kniga

Johnny Kniga on vuonna 2002 perustettu WSOY:n omistama itsenäinen kustannusyksikkö ja aputoiminimi, joka julkaisee sekä kotimaista että käännettyä kaunokirjallisuutta sekä tietokirjoja musiikista, elokuvista, viihteestä, uskonnosta ja teatterista sekä sarjakuvia. Yksikköä johti aiemmin Liken entinen markkinointipäällikkö Jyrki Nieminen, joka kuitenkin irtisanoutui marraskuun alussa 2009. Nykyään tehtävää hoitaa Jaakko Pietiläinen.

Kustantamia teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Johnny Kniga

Bonnier
Suomalaiset kirjankustantamot
Harmony Sisters

Harmony Sisters oli 1930-luvun puolivälissä Kotkassa perustettu lauluyhtye, jonka muodostivat kolme sisarusta; Vera, Maire ja Raija Valtonen. Yhtye oli erittäin suosittu etenkin 1930-luvun Suomessa, ja saavutti menestystä myös muualla Euroopassa.

Ura 
Aluksi Harmony Sisters lauloi ikivihreitä sävelmiä englanniksi, mutta tutustuminen kapellimestari George de Godzinskyyn Viipurissa 1937 sai sisarukset laajentamaan ohjelmistoaan kansainvälisillä iskelmillä, yhdysvaltalaisilla hiteillä ja ranskalaisilla chansoneilla, ja lopulta he esittivät kappaleita kymmenellä eri kielellä. 

Yhtyeen toiminta voidaan jakaa kolmeen eri jaksoon: swing- ja jazzvaikutteinen sotaa edeltänyt aika, sota-aika ja Ruotsin-kausi, sekä viimeiset levytykset. Ensimmäiseltä kaudelta on elämään jäänyt erityisesti Jimmy Kennedyn ja Wilhelm Groszin kaihoisa ”Sataman valot”. 1930-luvulta muistetaan myös muun muassa ”Purppurapurjeet”, ”Josef, Josef” ja ”Naura ja vihellä”.

Sota-aikana sisarukset esiintyivät asemiesilloissa, sotasairaaloissa ja Päämajan viihdytyskiertueilla. Aikakauden ikivihreisiin lukeutuu muun muassa countryballadi ”Kodin kynttilät”. Lauluyhtye vieraili Yleisradion lähettämänä myös kahdesti Saksassa vuosina 1942–1943, jolloin se tunnettiin nimellä Geschwister Waltonen. Levytyssopimus Telefunkenin kanssa sekä esiintymiset ja levytykset Ruotsissa ja Keski-Euroopassa sekä kiertueet monesta kansallisuudesta koostuvissa taiteilijaseurueissa tekivät heistä kansainvälisesti tunnettuja tähtiä. Kymmenenä toisen maailmansodan jälkeisenä vuonna lauluyhtye levytti pääasiassa Ruotsissa Cupol-levymerkille, suuntautuen sikäläisille markkinoille.

Harmony Sisters palasi joksikin aikaa Ruotsin-kautensa jälkeen levyttämään suomalaisen Levytukku Oy:n Triola-levymerkille, jolle taltioitiin vielä muutamia hienoja esityksiä, sovittajana George de Godzinsky. Näitä olivat muun muassa Olavi Virran kanssa levytetyt ”Sinitaivas” (1955) ja ”Syysunelmia” (1956). Vuoden 1956 levytykset jäivät lauluyhtyeen viimeisiksi.

Harmony Sistersistä tuli myös esikuva Metro-tytöille, jotka kuitenkin lauloivat vain suomeksi.

Maire Valtonen (Ojonen) teki levytyksiä myös yksin; näistä tunnetuin lienee valssi ”Domino” vuodelta 1952.

Valtosen sisarukset 
 Maila Raija Valtonen (myöh. Avellan, 27. maaliskuuta 1918 – 23. helmikuuta 1997), sopraano, yhtyeen johtaja
 Vera Valtonen (myöh. Enroth, 4. joulukuuta 1914 – 17. joulukuuta 1997), mezzosopraano, manageri
 Elsa Maire Valtonen (myöh. Ojonen, 17. kesäkuuta 1916 – 14. tammikuuta 1995), altto

Diskografia 
 Harmony sisters Konvaljens avsked 1947–1955 (1972)
 Harmony sisters 1 Kodin kynttilät 1936–42 (1991)
 Harmony sisters 2 Kun on valoisaa taas 1942–53 (1991)
 Harmony sisters 3 Sinitaivas 1955–56 (1991)
 Harmony Sisters i europa 1942–48 (2003)

Kirjallisuutta 
 Niiniluto, Maarit: Sulle salaisuuden kertoa mä voisin: Harmony Sistersin tarina. WSOY 1992.

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: ”Harmony Sisters laulaa”

1930-luvun yhtyeet ja sooloartistit
1940-luvun yhtyeet ja sooloartistit
1950-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Sisarukset
Suomalaiset jazzyhtyeet
Suomalaiset lauluyhtyeet
Suomalaiset tyttöbändit
Pihla

Pihla on suomalainen naisen etunimi. 

Pihla on alun perin lyhentymä sanasta pihlaja. Tiettävästi ensimmäiset Pihla-nimelliset ovat syntyneet 1940-luvulla.. Nimen käyttö lisääntyi voimakkaasti 1900-luvun loppupuolella ja se lisättiin nimipäiväkalenteriin vuonna 2005. 

Pihla on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu nimeksi 4319 tytölle, joista yli puolet on syntynyt 2010-luvulla.

Tunnettuja Pihloja 
 Pihla Kaivo-oja (s. 2002), nyrkkeilijä
 Pihla Keto-Huovinen (s. 1974), juristi ja Kokoomuksen kansanedustaja
 Pihla Koivuniemi (s. 1994), malli
 Pihla Maalismaa (s. 1991), näyttelijä
 Pihla Penttinen (s. 1978), näyttelijä
 Pihla Pohjolainen (s. 1993), näyttelijä
 Pihla Salonen (s. 2003), judoka
 Pihla Viitala (s. 1982), näyttelijä

Kuvitteellisia Pihloja 
 Pihla, päähenkilö Liisa Karakorven saturomaanissa Noidan kummityttö (1985)

Muita Pihloja 
 Pihla, Inwidon (aikaisemmin Pihlavan Ikkunan) ovi- ja ikkunatuotemerkki

Lähteet

Viitteet
Nestor Väänänen

Nestor Väänänen (1. heinäkuuta 1877 Maaninka – 13. huhtikuuta 1930 Varpaisjärvi) oli suomalainen kansanedustaja. Väänäsen vanhemmat olivat Juhana Väänänen ja Justiina Honkanen ja hän meni naimisiin Hulda Vilhelmiina Korhosen kanssa 1916. Hän oli ammatiltaan pienviljelijä. 

Väänänen toimi sosiaalidemokraattien kansanedustajana vuosina 1911–1917. Hän viljeli maata Varpaisjärvellä ja Nilsiässä hankkien lisätuloja koneenhoitajana eri paikkakunnilla.

Aiheesta muualla
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Pohjois-Savon vaalipiiri
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Delta (täsmennyssivu)


Delta voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 delta, kreikkalaisten aakkosten neljäs kirjain (Δ, δ)

Maantiede 

 delta, kolmiota muistuttava jokisuisto, myös jäätikköjoen suistona muodostunut jäätikköjokimuodostuma
 Delta, kunta Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa
 Délta, kunta Kreikassa
 Delta, Nigerian osavaltio.

Tuotemerkkejä yms. 

 Delta, tietokonepeli vuodelta 1987
 Delta, Finnlevyn levymerkki
 Delta Air Lines, yhdysvaltalainen lentoyhtiö
 Lancia Delta, Lancian valmistama automalli
 GM Delta -pohjalevy.

Henkilöitä 

 Delta Goodrem, australialainen laulaja

Muuta 

 delta, ryhmä baryoneja (Δ-, Δ0, Δ+ ja Δ2+)
 Delta, länsiuusimaalainen kilpasuunnistusseura
 Delta, yhdysvaltalaisen Boeing-yhtiön valmistama kantorakettiperhe, johon kuuluvat
 Delta II
 Delta III
 Delta IV
 Delta, Delta Goodremin musiikki-dvd
 deltasiipi, jokseenkin kolmion mallinen lentokoneen siiven muoto.
 Delta blues, musiikintyyli
 Delta Force, Yhdysvaltain maavoimien erikoisjoukko
 Delta Rhythm Boys, yhdysvaltalainen lauluyhtye.
 Delta, Pimeyden albumi
Canadian National Railway

Canadian National (), , vuosina 1919–1960 Canadian National Railways () ja vuodesta 1960 lähtien Canadian National/Canadien National, on yli 30 000 kilometrin rataverkon pääraidepituudellaan sekä taloudellisesti mitattuna suurin rautatieyhtiö Pohjois-Amerikassa.

Vuonna 1995 yksityistetty rautatieyhtiö on nykyisin suuri julkinen osakeyhtiö, jonka osake noteerataan Toronton ja New Yorkin pörssissä (). Vuonna 2016 yhtiö teki 9,09 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruisen liikevaihdon ja 2,75 miljardin USD:n voiton. Rautatieyhtiön palveluksessa oli runsas 22 000 ihmistä (2016). Yhtiön osakkeiden yhteenlaskettu markkina-arvo oli 55,9 miljardia Yhdysvaltain dollaria toukokuussa 2017.

Canadian National -yhtiön pääkonttori sijaitsee Montréalissa, Québecissä. Nykyisin Canadian National on myös Kanadan ainoa rautatieyhtiö, jonka rataverkko ulottuu Atlantilta Tyynelle valtamerelle. Yhtiöllä on myös laaja rataverkko Yhdysvaltain alueella ulottuen Mississippijoen laaksoon ja Meksikonlahdelle saakka.

Canadian National Railways muodostettiin vuosina 1917–1923 fuusioimalla useita taloudellisissa vaikeuksissa olevia ja Kanadan hallituksen hallintaan päätyneitä sekä ennestään hallituksen omistuksessa olevia rautatieyhtiöitä. Yhtiö itsessään perustettiin 6. kesäkuuta 1919. Canadian National toimi valtionyhtiönä aina vuoteen 1995, jolloin se myytiin yksityisille sijoittajille.

Vuoteen 2005 mennessä yhtiö oli laajentanut toimintaansa useaan otteeseen, muun muassa hankkimalla omistukseensa kanadalaiset British Columbia Rail-, ja Duluth, Winnipeg & Pacific-yhtiöt, sekä yhdysvaltalaiset Grand Trunk Western-, Wisconsin Central-, Illinois Central-, Chicago, Central & Pacific-, Duluth, Missabe & Iron Range-, ja Bessemer & Lake Erie -rautatieyhtiöt.

Nykyisin Canadian National on pääasiassa tavaraliikennettä harjoittava rautatieyhtiö. Yhtiö lopetti matkustajajunaliikenteen 1978, jolloin valtiollinen matkustajajunayhtiö VIA Rail Canada perustettiin.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Railway Association of Canada
Agawa Central Tour Train
Canadian National Railway Historic Photograph Collection 
Canadian National Railway News 

Kanadalaiset rautatieyhtiöt
Yhdysvaltalaiset rautatieyhtiöt
Kanadalaiset pörssiyhtiöt
Montréal
Michael Gambon

Michael John Gambon (s. 19. lokakuuta 1940 Dublin, Irlanti) on brittiläinen näyttelijä ja ääninäyttelijä, joka on työskennellyt niin näyttämöllä, elokuvissa kuin televisiossakin. 

Gambon syntyi Dublinissa toisen maailmansodan aikana. Hänen isänsä etsi jälleenrakennustöitä ja niin perhe muutti Lontooseen Michael Gambonin ollessa viisivuotias.

Hän on esiintynyt näyttämöllä, elokuvissa ja televisiossa 1970-luvulta alkaen. Ensimmäinen menestys oli pääosa Dennis Potterin televisiosarjassa Laulava salapoliisi (1986).

Vuonna 2004 Gambon peri Albus Dumbledoren osan Harry Potter -elokuvissa Richard Harrisilta, joka kuoli vuonna 2002.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläisen imperiumin komentajat
BAFTA-palkinnon saajat
Olivier-palkinnon saajat
Irlantilaiset teatterinäyttelijät
Irlantilaiset näyttelijät
Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Abolitionismi

Abolitionismi (< engl. abolition, 'lakkauttaminen') oli alun perin orjakaupan ja orjuuden lakkauttamista vaatinut protestiliike Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa 1700-luvun lopussa ja 1800-luvulla.  Liike yhdisti eri uskonlahkoja ja filantrooppisia liikkeitä.  

Myöhemmin sanan merkitys on laajentunut muihinkin vapauspyrkimyksiin.

Abolitionismilla voidaan viitata eri tieteenaloilla ainakin seuraaviin:

Orjuuden lakkauttaminen 

 
Orjuuden lakkauttamista ja kansainvälisen orjakaupan kieltämistä tavoitteenaan pitänyt poliittinen abolitionistinen liike alkoi valistusaikana ja se saavutti suuret mittasuhteet useissa maissa 1800-luvulla ja onnistui lopulta pyrkimyksissään suurimmaksi osaksi.

1800-luvun Yhdysvalloissa abolitionismi jakaantui useisiin eri lohkoihin, joista mielenkiintoisin oli orjuudenvastustus. Abolitionisteja oli sekä mustia että valkoisia. Mustat abolitionistit toimivat Pohjois-Amerikan valtioiden, Yhdysvaltojen ja Kanadan, lisäksi myös Britteinsaarilla. Kuuluisimpia abolitionisteja olivat musta Frederick Douglas ja valkoihoinen W. L. Garrison. Heidän käyttämiään menetelmiä asian edistämiseksi olivat lehtikirjoittelu, puhujakiertueet ja ulkoparlamentaariset kanavat. Heidän toimintansa perustui alun perin väkivallattomalle toiminnalle. Etenkin Garrison tuomitsi abolitionistien veriset hyökkäykset jyrkästi. Lukuisat vastaiskut orjuuden vapauttamista kohtaan olivat kuitenkin käännekohta Garrisonin periaatteille.
Osittain heidän orjuudenvastustustyönsä ansiosta Abraham Lincoln vapautti orjat julistuksellaan 1863 ja lopullisesti perustus­lain 13. lisäyksellä sisällissodan jälkeen 1865.

Abolitionismi oikeustieteessä 
Vankila-abolitionismi ajaa vankilajärjestelmän poistamista ja rikosten ehkäisyn toteuttamista muilla tavoin

Kuolemanrangaistuksen poistaminen
Nykypäivän Yhdysvalloissa kuolemanrangaistuksen vastustajat kutsuvat itseään abolitionisteiksi.

Abolitionismi eläinoikeusliikkeessä
Termiä käytetään myös puhuttaessa eläinten oikeuksista silloin kun vastustetaan kaikenlaista eläinten hyväksikäyttöä mukaan lukien lemmikkien pito

Katso myös

 Dekriminalisointi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Politiikan käsitteet
Filosofian termit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Golanin prikaati

Golanin prikaati on perustettu 28. helmikuuta 1948 Libanonin prikaatin osasta, kun tämä jaettiin pienempiin prikaateihin. Se on yksi Israelin puolustusvoimien eniten kunnianosoituksia saaneista jalkaväkiyksiköistä. Itsenäisyyssodan lisäksi se osallistui Syyrian vastaisiin taisteluihin 1951 sekä lokakuussa 1955 yhdessä Israelin laskuvarjoprikaatin kanssa samassa operaatiossa Egyptiä vastaan. Se osallistui myös 1956 Suezin kriisiin, jossa sen tehtävänä oli vallata Rafah Siinailla.

Golanin prikaati kävi 25.heinäkuuta – 29. heinäkuuta 2006 Bint Jbeilin taistelun Hizbollahia vastaan yhdessä laskuvarjojääkäreiden ja 7. panssariprikaatin kanssa.

Pataljoonat

Barak-pataljoona
Gideon-pataljoona
First Breachers'-pataljoona
"Golabi Buds"

Aiheesta muualla

Bint Jbeilin taistelu   (en-wikipedia)
Jewish Virtual Library 
GlobalSecurity.org  1st Brigade - Golani

Israelin puolustusvoimat
Hella

Hella tarkoittaa seuraavia asioita:

 hella eli liesi, ruoanvalmistukseen käytettävä kodinkone
 Hella, naisen nimi
 Hella, sukunimi
 Hella, suomalainen rockmuusikko, Lordi-yhtyeen nykyinen kosketinsoittaja
 Hella, kaupunki Islannissa
 Hella, paikka Sognevuonon rannalla Norjan Leikangerissa
 Hella, yhdysvaltalainen noise rock -yhtye
 Hella, autovarusteita valmistava saksalainen yritys
 hella, SI-järjestelmään lisättäväksi ehdotettu mittayksiköiden etuliite, 1027.
Sardellit

Sardellit (Engraulidae) on sillikaloihin kuuluva kalaheimo. Sardellit ovat pieniä, parvina eläviä planktonia syöviä kalalajeja. Niitä esiintyy kaikissa maailman valtamerissä, ja meriveden lisäksi myös makeassa ja murtovedessä. Useimmat lajit ovat alle 15 cm pitkiä ja suurimmatkin jäävät puolimetrisiksi. 

Sardellit ovat suosittuja ruoanlaitossa ja syötteinä sekä kalajauhoteollisuuden raaka-aineena. Liikakalastus on vahingoittanut niiden kantoja huomattavasti. 

Euroopassa heimon tunnetuin laji on sardelli (Engraulis encrasicolus). Tyynenmeren perunsardelli (Engraulis ringens) on vuotuisella saalismäärällä mitaten maailman eniten kalastettu kalalaji.

Monissa kielissä (englanti, hollanti, ruotsi) sardellien nimi muistuttaa sanaa "anjovis", joka puolestaan suomessa viittaa useimmiten sokerisuolattuun ja maustettuun kilohailiin (Sprattus sprattus).

Lähteet 

Sillikalat
My Story Classical

My Story Classical on Ayumi Hamasakin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2005.

My Story Classical sisältää orkesterisovituksia Hamasakin edellisen My Story -albumin kappaleista. Se oli parhaimmillaan Oriconin albumilistan neljännellä sijalla ja pysyi listalla 10 viikkoa. Albumi rikkoi Japanissa kultalevyrajan, eli sitä on myyty yli 100 000 kappaletta.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.

 Wonderland
 Moments
 Happy Ending
 Game
 Hope or Pain
 Kaleidoscope
 Carols
 Walking Proud
 Catcher in the Light
 Honey
 Winding Road
 A Song Is Born (Bonuskappale)

Tekijätiedot 
Kappaleet 1 ja 11 on säveltänyt CREA. Kappaleet 2, 3, 5, 8 ja 10 n säveltänyt Tetsuya Yukumi. Kappaleen 4 on säveltänyt Bounceback. Kappaleen 6 on säveltänyt Hal. Kappaleen 7 on säveltänyt Tomoya Kinoshita. Kappaleen 9 on säveltänyt CMJK. Kappaleen 12 on säveltänyt Tetsuya Komuro.

Kappaleen 1 on sovittanut Keiichi Oku. Kappaleet 2 ja 12 on sovittanut Toshiyuki Watanabe. Kappaleet 3 ja 10 on sovittanut Tetsuya Murayama. Kappaleen 4 on sovittanut Ken Shima. Kappaleen 5 on sovittanut Neko Saito. Kappaleen 6 on sovittanut Kazunori Miyake. Kappeleen 7 on sovittanut Yutaka Takezawa. Kappaleen 8 on sovittanut Michiru Oshima. Kappaleen 9 on sovittanut Kow Otani ja kappaleen 11 Hiroyoshi Nagayama.

Albumi on nauhoitettu osin Pariisissa, osin Japanissa. Pariisissa nauhoitetuissa kappaleissa (1, 2, 6, 8, 9, 11 ja 12) soittaa Orchestre Lamoureux, jota johtaa Yutaka Sado ().

Katso myös 
 Ayumi Hamasakin diskografia

Lähteet 

Ayumi Hamasakin albumit
Vuoden 2005 remix-albumit
Pirjo Hassinen

Pirjo Annikki Hassinen (o.s. Kinnunen, s. 14. marraskuuta 1957 Kuopio) on suomalainen kirjailija.

Elämä ja ura 
Hassinen syntyi ja varttui Kuopiossa. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuopion tyttölyseosta vuonna 1977, minkä jälkeen hän opiskeli valtio-oppia ja filosofiaa Jyväskylän yliopistossa.

Vuonna 1991 ilmestyi Hassisen ensimmäinen romaani Joel. Tämän jälkeen hän on julkaissut omalla nimellään 15 muuta romaania. Ennen esikoisromaaniaan hän julkaisi kolme historiallista rakkausromaania nimellä Birgitta Hurme. Romaanien lisäksi Hassinen on kirjoittanut kaksi Radioteatterin tuottamaa kuunnelmaa.

Hassinen on saanut kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 2001 ja Savonia-palkinnon vuosina 1995 ja 2013. Finlandia-palkintoehdokkaana hän on ollut neljästi (1996, 2002, 2004, 2012).

Hassinen asuu Jyväskylän Kuokkalassa, ja hänellä on yksi tytär aviomiehensä Pekka Hassisen kanssa.

Teokset

Romaanit

Nimellä Birgitta Hurme

Kuunnelmat 
 Süssmayrin tehtävä. Radioteatteri, 2012.
 Grilli-ilta. Radioteatteri, 2014.

Palkinnot 
 Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinto 1994, 1999
 Jyväskylän kaupungin kulttuuripalkinto 1995
 Savonia-palkinto 1995, 2013 
 Kiitos kirjasta -mitali 2001 
 Kirjallisuuden valtionpalkinto 2001
 Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2002, 2008, 2014
 Suomi-palkinto 2004

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pirjo Hassisen kotisivut
 Otava – Hassinen Pirjo
 Pirjo Hassinen lukee teostaan Kuninkaanpuisto Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video

Suomalaiset kirjailijat
Kirjallisuuden valtionpalkinnon saajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Italian politiikka

Italian poliittinen järjestelmä on parlamentaarinen edustuksellinen demokraattinen tasavalta, jossa on monipuoluejärjestelmä, ja jossa pääministeri (Presidente del Consiglio) on hallituksen pää. Presidentin tehtävät ovat lähinnä edustuksellisia. Hallitus käyttää toimeenpanovaltaa. Lainsäädäntövalta kuuluu kaksikamariselle eduskunnalle yhdessä hallituksen kanssa. Italiasta tuli tasavalta 1946, kun monarkiasta luovuttiin kansanäänestyksen jälkeen. Perustuslaki on vuodelta 1948.  

Parlamentti koostuu senaatista (Senato della Repubblica) ja edustajainhuoneesta (Camera dei Deputati). Senaatissa on 315 vaaleilla valittua ja viisi elinikäistä jäsentä. Edustajainhuone on 635-jäseninen. Senaatin ja edustajainhuoneen jäsenet valitaan samoissa vaaleissa viisivuotiskaudeksi. Uudet lait hyväksytään vain jos niitä on kannattanut enemmistö kummassakin parlamentin kamarissa.

Vuoden 2013 parlamenttivaalit voitti Viiden tähden liike, mutta yksikään pääpuolueista ei saanut enemmistöä senaatissa. Tämä johti pattitilanteeseen, joka kesti kaksi kuukautta. Tilanteen ratkaisemiseksi muodostettiin suuri hallituskoalitio, jota johti  keskustavasemmistolaisen Demokraattipuolueen (Partito Democratico, PD) Enrico Letta, ja varapääministerinä toimi Silvio Berlusconin luottomieheksi kutsuttu keskustaoikeistolaisen Vapauden kansan (Popolo della Libertà, PdL) Angelino Alfano. Letta kuitenkin erosi pääministerin tehtävästä helmikuussa 2014. Uuden hallituksen johtoon tuli PD-puolueen Matteo Renzi, valtiovarainministeriksi puolueisiin sitoutumaton Pier Carlo Padoan ja ulkoministeriksi PD-puolueen Federica Mogherini. 

Maaliskuun 2018 parlamenttivaalien voittaja oli oikeisto. Pääministeriksi tuli Giuseppe Conte ja hallituksen muodostivat Luigi Di Maion johtama Viiden tähden liike ja Matteo Salvinin johtama Lega. Viiden tähden liikkeellä on hallituksessa 8 ministerin paikkaa ja Legalla 5. Lisäksi hallituksessa on 6 riippumatonta ministeriä. Legan puheenjohtaja Salvini uhkasi elokuussa 2019 hallituksen hajottamisella ja uusilla vaaleilla, kun hallituspuolueet olivat riitautuneet uuden ratahankkeen kustannuksista. Pääministeri Conti ilmoitti 20. elokuuta 2019 jättävänsä hallituksen eroanomuksen. Sisäministeri ja Lega-puolueen johtaja Salvini veti puolueensa pois hallituskoalitiosta, jotta voitaisiin pitää uudet vaalit. Suunnitelman taustalla oli, että Legan kannatus oli kannatusmittausten mukaan korkealla. Eronneen hallituksen sitoutumaton pääministeri Giuseppe Conte muodosti kuitenkin syyskuussa 2019 uuden keskustavasemmistolaisen hallituksen, jossa olivat mukana Viiden tähden liike ja Demokraattipuolue. Uudeksi ulkoministeriksi nousi Luigi Di Maio. La Lega - puolue jäi oppositioon.

Vuoden 2018 hallituskoalition puolueet 
 Viiden tähden liike
 Lega

Lähteet

Aiheesta muualla
Into the Pandemonium

Into the Pandemonium on sveitsiläisen metalliyhtye Celtic Frostin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Se on runsaasti kokeellisempi kuin Morbid Tales ja To Mega Therion, ja sitä voi pitää maailman ensimmäisenä avant-garde metal -albumina, joka on toiminut myös yhtenä goottimetallin merkittävimmistä esimuodoista. Lisäksi levyllä on kuultavissa joissain kappaleissa industrial-soundeja ja se on vaikuttanut osittain myös sinfonisen metallin syntymiseen. Kappale "Mexican Radio" on cover post-punk-yhtye Wall of Voodoon hittikappaleesta.

Kappaleluettelo

 "Mexican Radio" – 3:28
 "Mesmerized" – 3:24
 "Inner Sanctum" – 5:14
 "Tristesses de la Lune" (Ain) – 2:58
 "Babylon Fell" – 4:18
 "Caress into Oblivion" – 5:10
 "One in Their Pride" [Porthhole Mix] – 2:50
 "I Won't Dance! (The Elders Orient)" (Warrior) – 4:31
 "Sorrows of the Moon" – 3:02
 "Rex Irae [Requiem]" – 5:57
 "Oriental Masquerade" – 1:15
 "One in Their Pride" [Extended Mix] – 5:52

Kokoonpano

 Tom G. Warrior - kitarat, laulu
 Martin Eric Ain - basso
 Reed St. Mark - rummut

Vuoden 1987 albumit
Celtic Frostin albumit
CMOS-kenno

CMOS-kenno on digitaalikameroissa käytettävän valoherkän kennon tyyppi. 

CMOS-kennot tulivat markkinoille 1998 CCD-kennojen vaihtoehdoksi, 
ja CMOS-kennojen käyttö on sen jälkeen pikkuhiljaa lisääntynyt ja syönyt markkinoita CCD-kennoilta sekä markkinoiden ala- että yläpäästä (kännykkäkamerat sekä digitaaliset järjestelmäkamerat).

Perinteinen CCD-kenno oli yksinkertainen laite, jossa jokainen pikseli vain reagoi valoon ja talletti valon siihen aiheuttaman varauksen, ja varaus siirretään piirillä eteenpäin käsittelyä ja lukemista varten, ja mm. AD-muunnos tehdään erillisellä piirillä. Varauksen siirto pikseliltä eteenpäin kuluttaa verrattain paljon sähköä.

CMOS-kennossa sen sijaan jokaisessa pikselissä itsessään tehdään muunnos varauksesta jännitteeksi sekä signaalin vahvistus, jolloin varausta ei tarvitse siirtää kennopiirillä mihinkään, mistä johtuen CMOS-kennoilla päästään yleensä pienempään virrankulutukseen kuin CCD-kennoilla. Lisäksi mm. AD-muunnos tehdään CMOS-kennoilla yleensä itse kennopiirillä, jolloin CMOS-kennon kanssa tarvitaan kameraan vähemmän muita piirejä.

Tutkimustyö alkoi 1963 (RCA Sarnoff Labs). Nykyisin käytettävä kuvasensorityyppi kehitettiin 1990-luvun loppupuolella. CMOS-kennot ovat nopeampia ja halvempia kuin CCD-kennot. Ne kuluttavat virtaa vain noin 10–30 % CCD-kennon virrankulutuksesta.

Lähteet 
Digikameroiden kennotyyppien eroja

Digitaalinen valokuvaus
Optoelektroniikka
MegaFon

MegaFon () on koko Venäjän laajuinen matkapuhelinoperaattori. Yhtiön oman ilmoituksen mukaan sillä on toimilupa myös Tadžikistanissa sekä kiistanalaisissa Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa.

Yhtiön osake noteerataan Moskovan (MCX) ja Lontoon pörssissä (). Elokuussa 2014 julkaistun lehdistötiedotteen mukaan Megafonin suurimmat osakkeenomistajat olivat tällöin oligarkki Ališer Usmanovin holdingyhtiö USM Holdings (tämän hallitsema Garsdale-yhtiö) (50,01 %, 50 % +100 osaketta) ja TeliaSonera (25,17 %). Muita osakkeenomistajia ovat yhtiön toimitusjohtaja Ivan Tavrin (2,54 %) ja yhtiön täysin omistama tytäryhtiö (7,57 %, jolta toimitusjohtaja voi lunastaa enintään 2,5 % osakesalkun vuoteen 2017 mennessä). Yleisessä vaihdossa on noin 14,71 % osakekannasta. 

Elokuussa 2014 kerrottiin Megafonin pääomistajan omistusrakenteen muutoksista, 10 % osuus pääomistaja UMS Holdingsin osakkeista oli siirtymässä UMS Holdingsin toimivan johdon hallintaan. Tällöin aiemman enemmistö-omistajan Ališer Usmanovin omistus UMS Holdingista putoaisi alle puoleen.

Megafonilla oli 2013 lopussa noin 33 000 työntekijää ja 70 miljoonaa tilaaja-asiakasta Venäjällä. RIAraitingin sadan venäläisen suuryritysten vuoden 2014 vertailussa yhtymä sijoittui markkina-arvoltaan 12. suurimmaksi. Yhtiön arvoksi arvioitiin 682,480 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (+52,3 % edellisvuoteen).

MegaFonin tärkeimmät kilpailijat ovat MTS ja Beeline.

MegaFonin taustalla on kesäkuussa 1993 perustettu yhtiö Luoteinen GSM. Nimi Megafon otettiin käyttöön toukokuussa 2002 Luoteisen GSM:n, Moskovan Sonic Duon, Mobicom-Centren, Mobicom-Kavkazin, Mobicom-Novosibirskin, Mobicom-Habarovskin, Mobicom-Kirovin, MSS-Povolžijen, Volžki GSM:n ja Uralski GSM:n yhdistyessä yhden brändin alle.

Lokakuussa 2017 Telia ilmoitti myyvänsä 19 prosentin osuutensa MegaFonista lähes miljardin euron kauppahintaan Venäjän kolmanneksi suurimmalle pankille Gazprombankille.

Lähteet

Lähteet joihin ei viitata
 Megafon  (megafon.ru)
 Venäläisministeri paljastui TeliaSoneran liikekumppaniksi (Digitoday)

Aiheesta muualla
 Megafon valued at $11.2-$14 billion ahead of London IPO(12/2012)   (themoscownews.com)

Tietoliikenneyhtiöt
MSCI Russia Index
Tonfa

Tonfa on okinawalaisessa kobujutsussa (aseellinen taistelu) käytettävä ase. Tonfa on noin 51–61 cm pitkä keppi, jossa on poikittainen kahva noin 1/4–1/3 kepin pituudesta kohdalla. Tonfaa käytetään yleensä pareittain, kummassakin kädessä yksi. Tonfan valmistusmateriaali on useimmiten puu.

Tonfalla isketään joko lyhyellä osalla käden edessä, tai pyöräyttämälla tonfa ympäri kädessä niin että kepin pidempi osa lyö vihollista. Taistelutyylejä on kahdenlaisia: kahvasta kiinni pitävä (aseellisia vastustajia vastaan) tai pidemmästa keppiosasta kiinni pitävä (aseettomia vastustajia vastaan). 
Tyyliä voi muuttaa kesken taistelun, mutta koska tonfa putoaa helposti kädestä nopeassa vaihdossa, vaihto ei ole suositeltava tyyli.

Tonfan on sanottu olleen alun perin myllykivien kampi.

Vuonna 1970 tonfat otettiin poliisikäyttöön Yhdysvalloissa nimellä PR 24 "syyttäjä" (numero viittaa varren pituuteen tuumina), jossa ne yleistyivät hyvin nopeasti.

Suomessakin tonfia nähtiin jonkin verran poliisi- ja vartijakäytössä; niillä pyrittiin jonkin aikaa korvaamaan patukka.Taitamattomalle käyttäjälle tonfasta saattaa voimankäyttötilanteessa olla jopa enemmän haittaa kuin hyötyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lähitaisteluaseet

pt:Porrete#Tonfa
TeleWell

TeleWell Oy on suomalainen tietoliikennelaitteita maahantuova ja markkinoiva yritys. Se perustettiin vuonna 1988 nimellä Easytel Oy, ja muuttui 2004 TeleWell Oy:ksi.

TeleWell Oy myy TeleWell-merkkisiä päätelaitteita ADSL- , ISDN- ja puhelinmodeemiyhteyksiä varten sekä langattomia GPRS- ja WLAN-tuotteita.

Aiheesta muualla
Yrityksen kotisivut

Tietotekniikkayhtiöt
Avianca

Avianca () on kolumbialainen vuonna 1919 perustettu lentoyhtiö. Yhtiö on Kolumbian suurin ja Latinalaisen Amerikan kuudenneksi suurin lentoyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Kolumbian Barranquillassa. Aviancalla on viisi tytärlentoyhtiötä: SAM Kolumbiassa, OceanAir Brasiliassa, Capital Airlines Nigeriassa ja VIP Ecuadorissa, sekä 49 % osuus perulaisesta Wayraperústa. 

Yhtiö on maailman toiseksi vanhin edelleen toimiva lentoyhtiö. Aloittessaan yhtiön nimi oli SCADTA. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1949, kun SCADTA fuusioitui toisen kolumbialaisyhtiö SACO:n kanssa. Vuonna 2018 Avianca kuljetti 30,5 miljoonaa matkustajaa.

Laivasto 

Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 8,5 vuotta.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kolumbialaiset lentoyhtiöt
Kansalliset lentoyhtiöt
Pörssiyhtiöt
Star Alliance
Rullalautailun Suomen-mestaruuskilpailut 2006

Vuoden 2006 rullalautailun Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin Helsingin jäähallissa 25.–27. elokuuta 2006. Järjestyksessään 20. rullalautailun Suomen-mestaruuskilpailut olivat vuoden suurin rullalautailutapahtuma Suomessa ja niihin odotettiin edellisvuosien tapaan noin 500 osallistujaa ja 5 000 katsojaa. Kilpailujen yhteydessä järjestettiin rullalautailuaiheiset messut, jossa alan maahantuojat ja kaupat esittelivät valikoimaansa.

Kilpailujen ohjelmassa oli sarjat:

 12-vuotiaat ja nuoremmat
 13-15-vuotiaat
 16-17-vuotiaat
 Avoin sarja
 Tyttöjen avoin sarja
 30-vuotiaat "ikämiehet"
 Flätti S.K.A.T.E.

Tulokset

Lähteet 

 Nolla.net – Skeittauksen SM-kisat 2006 
 http://www.rullalauta.fi/jyvaskyla/?page=11,58,64

Aiheesta muualla 
 Skate SM 2006 

Rullalautailu
Urheilukilpailut
Vuoden 2006 urheilu
Helsingin urheilutapahtumat
Centaurus A

Centaurus A (tunnetaan myös nimellä NGC 5128) on linssimäinen galaksi noin 12 miljoonan valovuoden etäisyydellä Maasta. Se on myös lähin aktiivinen galaksi. Se kuuluu himmeisiin galakseihin, luokkaan I. Sen keskuskiekko on selvästi kiertynyt ja sen ympärillä on tähtisumu, jossa on paljon kirkkaita nuoria tähtiä. Galaksi saattaa sisältää massiivisen mustan aukon. Skotlantilainen tähtitieteilijä James Dunlop löysi sen vuonna 1826. Galaksia tutkittiin 1940 eri aallonpituuksien suhteen. Vuonna 1986 galaksissa havaittiin supernova (SN 1986G).

Galaksin ytimessä uskotaan olevan supermassiivinen musta aukko, josta purkautuu materiaa lähes puolella valon nopeudella. Galaksin ytimestä tuleva materiavirta törmää ympäröivään kaasuun, ja tuloksena on korkeaenergiaisia hiukkasia. Galaksin ydin myös säteilee voimakkaasti röntgenalueella.

Katso myös
 Messier 87
 Messier 83

Aiheesta muualla

SEDS: Peculiar Galaxy NGC 5128 (englanniksi)
NASA's APOD: The Galaxy Within Centaurus A (3/4/06) (englanniksi)
NASA's APOD: X-Rays from an Active Galaxy (7/5/03) (englanniksi)

Lähteet 

Radiogalaksit
5128
Seulonnan keskeiset artikkelit
San Agustín

San Agustín on kylä Etelä-Kolumbiassa, Huilan departementissa. Alejo Astudillo perusti alkuperäisen kylän vuonna 1752. Intiaanien hyökkäykset kuitenkin tuhosivat tämän kylän ja nykyisen asutuskeskuksen perusti Lucas de Herazo y Mendigaña vuonna 1790.

Alue tunnetaan esikolumbiaanisen ajan arkeologisista kohteistaan, jotka tuovat voittoa kylän taloudelle, sillä alueella vierailee huomattavasti sekä kolumbialaisia että ulkomaalaisia matkailijoita. San Agustínin arkeologinen puisto on osa UNESCOn maailmanperintöluetteloa.

Aiheesta muualla

Plural World 
Virallinen vierailijoiden sivu 
Tierradentron arkeologinen kansallispuisto UNESCOn sivuilla  

Kolumbian maantiede
Unescon maailmanperintökohteet Kolumbiassa
Muinaisjäännökset
UNTSO

United Nations Truce Supervision Organization (UNTSO) on Yhdistyneiden kansakuntien vanhin rauhanturvaoperaatio, joka perustettiin 1948. Sen tehtävänä oli valvoa Israelin itsenäisyyssodan tulitauon ehtojen toteutumista Lähi-idässä. Se tukee alueella myös muita YK:n rauhanturvaoperaatioita.

Operaatioon osallistuneita maita ovat Argentiina, Alankomaat, Australia, Belgia, Chile, Irlanti, Italia, Itävalta, Kanada, Kiina, Nepal, Norja, Ranska, Suomi, Sveitsi, Tanska, Viro ja Yhdysvallat. Mukana ei ole yhtään muslimimaata. UNTSO välittää sotilastarkkailijoita kolmelle alueella toimivalle rauhanturvaoperaatiolle, Libanonissa toimivalle UNIFILille, UNDOFille ja Siinaille.

UNTSOlla on toimistot Beirutissa, Damaskoksessa ja Ismailiassa, sen päätoimipaikka on Jerusalemissa.

Organisaation tarkkailijat ovat aseettomia, ja he tarkkailevat alueella tapahtuvia tulitaukorikkomuksia ja välittävät niistä tietoa eteenpäin. Tarkkailuryhmät ovat monikansallisia, ja jokainen havainto on ainakin kahden eri kansallisuutta olevan tarkkailijan vahvistetta luotettavuuden takaamiseksi.

Israelin–Libanonin konflikti 2006

Israel pommitti toistuvasti UNTSO:n tukikohtaa Khiamin kaupungissa, joka lopulta johti neljän UNTSO:n aseettoman tarkkailijan kuolemaan. Tarkkailijat olivat Itävallan, Kanadan, Kiinan ja Suomen kansalaisia. 

Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Kofi Annan antoi tapauksesta lausunnon Roomassa On 26 heinäkuuta 2006  Israelin pääministeri Ehud Olmert valitteli soitossaan  Kofi Annanille tapahtunutta luvaten perusteellisen tutkimuksen tapauksesta.

Uhrien tunnistus 
8. elokuuta 2006, aseettomien sotilastarkkailijoiden ruumiit löydettiin ja tunnistettiin. He olivat:
 Everstiluutnantti Du Zhaoyu (杜照宇), 34, Jinanin maakunnasta, Kiinasta. Du Zhaoyu oli palvellut ennen sotilastarkkailijakomennusta UNTSO:n sotilasasiamiehenä Kiinan Intia suurlähetystössä. 
 Kapteeniluutnantti Jarno Mäkinen, 29, Kaarinasta, Suomesta. Mäkinen oli ennen UNTSO komennustaan yksikön päällikkönä Uudenmaan prikaatissa. Hänet siirrettiin UNTSO komennukselle marraskuussa 2005.
Majuri Paeta Derek Hess-von Kruedener, Kanadalainen sotilastarkkailija joka oli palvellut myös Kyproksessa, Bosniassa ja Kongossa ennen komennustaan UNTSO:n lokakuussa 2005.
 Majuri Hans-Peter Lang, 44, Steiermarkista, Itävallasta.

UNTSO:n komentajat

Viitteet

Aiheesta muualla 
 UNTSO
 Rauhanturvaajien merkit

Rauhanturvaoperaatiot