joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kristuksen uuden liiton kirkko

Kristuksen uuden liiton kirkko (engl. Church of the New Covenant in Christ) on John W. Bryantin (s. 1946) perustama myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Yhteisön päämaja on nykyisin Salemissa Oregonissa. 

Bryant kääntyi 1964 Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon jäseneksi. Kirkon jäsenenä hän toimi lähetystyössä Japanissa. 1970-luvun alussa Bryant tuli vakuuttuneeksi siitä, että MAP-kirkko oli ollut väärässä hylätessään moniavioisuuden. Hän erosi MAP-kirkosta ja liittyi moniavioisuutta harjoittavaan Apostolic United Brethren -yhteisöön Utahissa. 

Vuonna 1974 Bryant alkoi kertoa saavansa ilmestyksiä Jeesukselta. Hän kertoi apostoli Johanneksen vierailleen luonaan enkelinä ja kehottaneen häntä muodostamaan "ikiaikaisten yhteisön". 1975 hän kertoi tulleensa temmatuksi näyssä muinaiseen Eenokin kaupunkiin, jossa mormonismi perustaja Joseph Smith ja Apostolic United Brethrenin perustaja Joseph White Musser olivat asettaneet hänet kirkon johtoon. Bryant erosikin Apostolic United Brethrenistä ja perusti oman yhteisön, jolla hän antoi nimen Patriarkaalinen Kristuksen kirkko (Church of Christ Patriarchal). Myöhemmin kirkko nimettiin uudelleen Kristuksen evankeliseksi kirkoksi (Evangelical Church of Christ). 1985 se sai nykyisen nimensa Kristuksen uuden liiton kirkko. 

Osa Apostolic United Brethrenin jäsenistä siirtyi Bryantin seuraajiksi. 1979 hän muutti seuraajineen Fair Haven Ranchille lähelle Las Vegasia Nevadaan. Bryant järjesti siellä kirkkonsa kommuuniksi, jossa otettiin käyttöön omaisuuden yhteyden laki. 1981 ryhmä muutti maatilalle lähellä Salemia Oregoniin.

Bryantin oli naimisissa kuuden naisen kanssa. Yksi heistä, joka myöhemmin jätti liikkeen, syytti Bryantia siitä, että tämä oli muuttanut temppelitoimitukset seksuaalisiksi riiteiksi. Hänen mukaansa liike suoritti sinetöinnin iankaikkiseen avioliittoon sukupuoliyhdynnän avulla. Hän syytti Bryantia myös insestistä ja lapsiin sekaantumisesta. Syytöksiä ei ole kuitenkaan vahvistettu puolueettomissa tutkimuksissa.  

1980-luvun puolivälissä Bryantin johtama ryhmä joutui vaikeuksiin, koska sen väitettiin pyrkivän käännyttämään läheisen koulun lapsia jäsenikseen. Bryantin asema horjui, ja lopulta hän päätti hajottaa liikkeensä. 1985 hän kuitenkin järjesti sen uudelleen Kristuksen uuden liiton kirkoksi. Kirkkoon kuuluu nykyään noin 120 perhettä, joista suurin osa asuu kommuunissa Salemissa.

Mormonismi
Petter Johan von Zweigberg

Petter Johan von Zweigberg (myös muodossa von Zweygbergk, † 1750) oli suomalainen rusthollari, upseeri ja talonpoikaissäädyn edustaja Ruotsin vuoden 1731 valtiopäivillä. Hän omisti vuodesta 1724 alkaen Runsas-nimisen ratsutilan Suur-Pirkkalassa, nykyisen Ylöjärven alueella.

Petter Johanilla oli ainakin kaksi lasta vaimonsa Ingeborg Widbohmin († 1769) kanssa. Poika Gustaf Ernst von Zweigberg (1726 - 1767) hallitsi isän tilasta lohkottua Runsaan Ylisen ratsutila. Poika Fredrik Johan Zweygberg (1722 - 1775) opiskeli Turun akatemiassa ja toimi Hausjärven kappalaisena, mutta erotettiin virastaan vuonna 1769.

Petter Johan kuului alkuaan böömiläiseen von Zweigbergk-aatelissukuun. Isä Anton Georg von Zweygberg omisti Volkovon lahjoitusmaan nykyisellä Pietarin esikaupunkialueella ja joka kaatui taistelussa Venäjää vastaan. Antonin leski Margaretha, o.s. Fechtenberg joutui lapsineen vankeuteen Venäjälle Pietari Suuren vallattua suvun maat.

Petter itse kuoli tapaturmaisesti keväällä 1750; matkallaan kodistaan Runsaan ratsutilalta, hän lankesi hevosineen jäihin oikaistessaan kapean, mutta virtauspaikkoja sisältävän salmen yli. Paikallisessa kansanperinteessä ja kummitustarinoissa kerrotaan salmeen hukkuneesta ritarista matkalla rakastajatterensa luo, viitaten todennäköisesti juuri Petter von Zweigbergiin ja hänen kohtaloonsa. Näsijärven Vahantalahden kapein kohta nimettiin tarinan johdosta Ritarisalmeksi.

Lähteet 

Ruotsin talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet
Syntymävuosi puuttuu
Vuonna 1750 kuolleet
Laura Susiluoto

Laura Rebecka Susiluoto (17. elokuuta 1913 Hämeenlinna – 3. helmikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kansakoulunopettaja. Hän on kirjoittanut lähinnä lastenkirjoja.

Hänen poikansa on taiteilija Ahti Susiluoto ja pojantytär runoilija Saila Susiluoto.

Teokset
Jänkä-Jaanan taika satuja, Valistus, 1965
Lasten satunäytelmiä, Valistus, 1964
Noidanlukon salaisuus, Valistus, 1970
Teltta metsän keskellä, WSOY, 1972
Tinanappi ja muita satunäytelmiä, Lasten keskus, 1967
Ullakolla kummittelee, Valistus, 1990

Lähteet
 
Museo24

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Sophie Auster

Sophie Auster (s. 6. heinäkuuta 1987 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän asuu Brooklynissa kirjailija-vanhempiensa Siri Hustvedtin ja Paul Austerin kanssa.

Kuusitoistavuotiaana Sophie Auster teki omaa nimeään kantavan albumin yhdessä kokeellisen One Ring Zero -yhtyeen muusikoiden Michael Hearstin ja Joshua Campin kanssa. Levyn sanoitukset ovat pääasiassa Sophie Austerin, mutta osin myös hänen isänsä käsialaa.

Sophie Auster näyttelee isänsä ohjaamissa ja käsikirjoittamissa elokuvissa Lulu on the Bridge (1998) ja The Inner life of Martin Frost (2007).

Filmografia

 Lulu on the Bridge (1998) (suom. Nainen sillalla)
 The Inner life of Martin Frost (2007)
 The Imperialists Are Still Alive! (2010) 
 Circuit (2010)
 The Imperialists Are Still Alive! (2010)
 Stealing summers (2011)
 Grand Street (2012)
 Nous York (2012)
 Indiana (2014)
 The Story of the Invisible (2014)
 Mozart in the Jungle (2015)

Diskografia
 Sophie Auster (2005)
 Red Weather (2012)
 Dogs and Men (2015)
 Next Time (2019)

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Niemen kartano (Kalvola)

Niemen kartano sijaitsee Äimäjärven länsipäässä Kalvolassa Hämeenlinnassa. Kartano syntyi 1567 kun Kristiina Hornille lahjoitettiin alueelta neljä maatilaa. Myöhemmin kartanoa ovat omistaneet muun muassa Tott-, Tammelander-, Granfelt- ja Lönnholtz-suvut. 

Kartanon kaksikerroksinen valkeaksi rapattu tiilinen empiretyylinen päärakennus on Carl Ludvig Engelin suunnittelema ja peräisin vuodelta 1826. Lisäksi kartanon pihapiirissä on puinen konttorirakennus 1700- ja 1800-lukujen vaihteesta, empiretyylinen tiilinen viljamakasiini 1830-luvulta sekä talouspihan puolella vanha väentupa ja 1870-luvulta peräisin olevat tiiliset navetat ja talli.

Kartanoa ympäröi puisto ja sinne johtaa koivurivien reunustama tie. Lisäksi Sittalan kyläraitin varrella sijaitsee kartanon punamullattuja työväenasuntoja ja metsänhoitajan asunto. 

Niemen kartanon omistajaksi tuli 1869 Lönnholtzin suku, kun kunnallisneuvos Johan Fredrik Lönnholtz osti kartanon maanmittari Volter Blåfieldin konkurssipesältä. Hänen pojistaan kartanon lunasti kokonaan itselleen 1895 Werner Lönnholtz. Hänen pojistaan taas kartanon omistaja Bertil Lönnholtz rakennutti Kalvolaan vuosina 1927-1931 puutavaran kuljetuksia varten kapearaiteisen rautatien, Kuurilan metsäradan, joka oli käytössä aina vuoteen 1943 saakka.

Yhdessä viereisen Taljalan kylän kanssa Niemen kartano muodostaa yhden Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Lähteet 

Kalvola
Hämeenlinnan kartanot
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Beketov

Beketov-nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:

 Aleksandr Beketov, venäläinen kalpamiekkailun olympiavoittaja
 Nikolai Beketov, venäläinen kemisti
Michael Romanoff

Michael Romanoff (oikealta nimeltään Hershel Geguzin; 20. helmikuuta 1890 Liettua – 1. syyskuuta 1971 Los Angeles, Yhdysvallat) oli Yhdysvalloissa emigranttina asunut ravintoloitsija ja näyttelijä, joka omisti Beverly Hillsissä toimineen kuuluisan Romanoff's-ravintolan. Ravintolassa kävi monia Hollywood-filmitähtiä 1940- ja 1950-luvuilla. Hän myös väitti olevansa prinssi Mihail Dimitri Alekandrovitš Obolenski-Romanoff, Venäjän keisari Nikolai II:n veljenpoika.

Yhdysvaltain väestörekisterikeskuksen mukaan Michael Romanoff alias Harry Gerguson oli brooklynilainen räätäli, vaikka hän väittikin olevansa venäläinen aatelismies ja Romanov-suvun jäsen. Kaikki Hollywoodissa kuitenkin tiesivät ettei Michael ollut kuin tavallinen liettualainen emigrantti ja pikkurikollinen, joka oli paennut Brooklynistä länsirannikolle.

Ravintola suljettiin 1960-luvulla. Romanoff menehtyi sydänkohtaukseen Los Angelesissa vuonna 1971.

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Ravintoloitsijat
Huijarit
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Talio-periaate

Talio-periaate () eli koston laki on oikeustieteellinen periaate, joka esiintyi ensi kerran muinaisessa Babyloniassa Hammurabin laissa. Samaa periaatetta on myös sovellettu niin raamatullisessa laissa, 1 Moos. 9:6 (”Joka ihmisen veren vuodattaa,
hänen verensä on ihminen vuodattava”), kuin varhaisessa roomalaisessakin laissa. Sen mukaan rikollisen pitää saada samanlainen rangaistus kuin minkä hän on aiheuttanut uhrilleen. Tätä silmä silmästä -periaatetta on sovellettu vanhoissa kulttuureissa usein kirjaimellisesti.

Myöhemmin on kuitenkin katsottu että rangaistus on suurempi, sillä Suomessa esimerkiksi Matthias Calonius katsoi, että talio-periaatetta noudatettaessa käytetään suurempaa väkivaltaa kuin siihen johtaneissa rikoksissa. Perusteena on se, että tuomittu kokee henkistä kärsimystä ennen teloitusta.

Talio-periaate Hammurabin laissa 
Hammurabin lain III luvussa (Kostamisoikeus), 196. pykälässä säädettiin: ”Jos joku puhkaisee vapaan miehen silmän, niin puhkaistakoon hänen silmänsä." Samaan tapaan lain 200 §:ssä sanottiin: "Jos hän lyö vertaiseltaan mieheltä hampaan, niin lyötäköön häneltä hammas." Vastaavan laisia säännöksiä oli useita muistakin rikoksista, etenkin erityyppisistä väkivallanteoista mutta myös eräistä tuottamuksellisista vahingoista. Esimerkiksi jos rakennusmestari ei tehnyt taloa tarpeeksi lujaksi ja se luhistui aiheuttaen isännän kuoleman, oli rakennusmestari surmattava. Mutta jos tällöin kuolikin isännän poika, oli rakennusmestarin poika surmattava. Eräissä tapauksissa talio-periaatteen mukainen rangaistus oli kuitenkin korvattavissa sakoilla, etenkin jos rikos kohdistui puolivapaaseen henkilöön.

Talio-periaate Raamatussa 
Sanonta "Silmä silmästä, hammas hampaasta" on peräisin Vanhasta Testamentista, jossa se esiintyy kolmeen kertaan. Joka kerta se muodostaa alkuosan rangaistusten luetteloa, joka ensimmäisen kerran esiintyessään Toisen Mooseksen kirjassa kuuluu seuraavasti:   Sama sanonta toistuu Kolmannessa  sekä vielä Viidennessä Mooseksen kirjassa. Viimeksi mainitun mukaan oli talio-periaatteen mukaisesti rangaistava myös sitä, joka esitti jotakuta vastaan väärän syytöksen, jonka vuoksi tämä olisi voinut joutua aiheettomasti rangaistavaksi.

Talio-periaate Uudessa Testamentissa 
Uuden Testamentin mukaan Jeesus sanoi Vuorisaarnassa: ”Te olette kuulleet sanottavan: ’silmä silmästä ja hammas hampaasta.’ Mutta minä sanon teille: Älkää tehkö pahalle vastarintaa, vaan jos joku lyö sinua oikealle poskelle, käännä hänelle vasenkin.” (Matt. 5:39)

Lähteet 

Lex talionis Britannica.com
Talion Mystica.com

Rangaistusmenetelmät
Yleinen oikeustiede
Vanha testamentti
Mika Arvaja

Mika Arvaja (s. 5. joulukuuta 1970 Jyväskylä, Suomi) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.

Arvaja oli lopettaa jääkiekkouransa jo juniorivuosien jälkeen. JyP HT:n valmentaja Hannu Aravirta kysyi Arvajaa liigajoukkueen rinkiin vuonna 1991. Arvaja vastasi tähän kielteisesti, sillä uskoi, ettei hänellä ole potentiaalia liigakiekkoilijaksi. Hän aikoi keskittyä jatkossa opiskeluun. Kuitenkin seuraavan kuukauden aikana Arvaja pyörsi päätöksensä ja kysyi Aravirralta mahdollisuutta tulla mukaan harjoituksiin. Arvaja pääsikin mukaan jyväskyläläisten kokoonpanoon. Hän pelasi kaudet 1991–1992 ja 1993–1995 JyP HT:ssä. Ensimmäisellä kaudellaan Arvaja voitti SM-hopeaa. Välissä hän pelasi vuoden Ilveksessä.

Kaudet 1995–1996 ja 1996–1997 olivat Arvajan uran parhaat. Hän voitti kummallakin kaudella Ilveksen joukkueen sisäisen pistepörssin. Jälkimmäisellä kaudella Arvaja teki 50 ottelussa pisteet 22+30, mikä jäi hänen ennätyspisteikseen. Kaudeksi 1997–1998 Arvaja siirtyi Jokereihin, jossa ura lähti laskusuuntaan. Kesken kauden Arvaja siirtyi Elitserienin Malmöhön.

Kauset 1998–2000 Arvaja pelasi jälleen Ilveksessä. Käytännössä vuosi kerrallaan koko uransa pelannut Arvaja halusi jättää keväällä 2000 Suomen kentät. Kaudeksi 2000–2001 hän siirtyi Saksan DEL-liigan Revier Löweniin, jossa pelasi kaksi kautta. Tämän jälkeen Arvaja päätti lopettaa lopullisesti ja palata takaisin opiskelun pariin. Yhteensä Arvaja pelasi SM-liigassa 408 runkosarjaottelua tehoin 103+116. Pudotuspeleissä Arvaja pelasi 38 ottelua ja sai pisteet 7+9.

Maajoukkue-edustuksia Arvaja sai vain B-maajoukkuetasolla, jossa hän pelasi 17 ottelua .

Arvaja on jäänyt peliuransa jälkeen Tampereelle asumaan. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Arvaja soittaa kitaraa S.W. Heimon kädet -yhtyeessä, jossa ovat mukana myös Sinuhe Wallinheimo, Markus Hätinen, Risto Kurkinen ja Marko "Rocco" Lehtonen .

Lähteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Seppo (lehti)

Seppo oli Ruusu-Ristiläishengessä tuotettu aikakauslehti, joka ilmestyi 1930-luvulla.

Lähteet

Suomalaiset teosofiset lehdet
Ruusuristiläisyys
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Ilmari Huitti

Kustaa Ilmari Huitti (6. marraskuuta 1897 Vaskijärvi, Pyhäjärvi Ul. – 6. joulukuuta 1960 Karkkila) oli suomalainen taidemaalari.

Huitin vanhemmat olivat maakauppias Kaarle August Huitti (s. 23.11.1861 Marttila) ja Josefina o.s. Oila (s. 29.5.1863 Loppi).  Hän opiskeli maalausta Alpo Sailon johdolla 1914 ja kävi vuosina 1915–1917 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun, jossa häntä opettivat Albert Gebhard ja Yrjö Ollila.

Huitti osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1917 alkaen ja kansainvälisiin näyttelyihin Amsterdamissa ja Antwerpenissä vuonna 1931. Huitin realististen maalausten aihepiirinä oli usein hänen kotikylänsä Karkkilan Vaskijärvi ja sen ihmiset. Hän oli myös lahjakas muotokuvamaalari.

Huitti keräsi vanhaa talonpoikaisesineistöä ja säilytti Vaskijärven ja Lopen taloista keräämiään kokoelmia Vaskijärven Myllymäen entisessä torpassa. Hän siirsi myös kolme vanhaa aittarakennusta torpan viereen ja rakensi paikalle itselleen asunnoksi Aittamäki-nimisen talon vuonna 1951. Huitin kuoleman jälkeen varsinainen torpparakennus purettiin ja Huitin kokoelmat siirrettiin Karkkilan-Högforsin työläismuseoon. Huitin paikalle siirtämät aittarakennukset ovat kuitenkin edelleen jäljellä. 

Huitti seurusteli 1930-luvulla helsinkiläisen seurapiirikaunottaren Marita Kaliman (1915–1978) kanssa. Kalima julkaisi vuonna 1940 romaanin Uusi koti, jossa kuvattiin tätä päättynyttä suhdetta romaanin päähenkilöiden ”Simo Haikan” (Ilmari Huitti) ja ”Kaari Rantalan” (Marita Kalima) kautta.  Marita Kalima, joka oli kielentutkija Jalo Kaliman tytär ja teatterinjohtaja Eino Kaliman veljentytär, meni myöhemmin naimisiin Pekka Niemeläisen kanssa ja piti yhdessä miehensä kanssa naisten kappaliikettä Helsingin Bulevardilla.

Huitti testamenttasi Karkkilan Vaskijärvellä sijainneen huvilansa Aleksis Kiven Seuralle kirjailijoiden lomanviettopaikaksi. Kirjailija Veijo Meri vietti perheineen kesän 1961 tällä huvilalla ja Ilmari Huitista kuulemiensa kertomusten perusteella hän loi taiteilija ”Otto Kukkakosken” henkilöhahmon valmisteilla olleeseen romaaniinsa Peiliin piirretty nainen (1963). Meri sai aiheen romaaniinsa löydettyään huvilan ullakolta Marita Kaliman Huitille lähettämiä kirjeitä. Kalima esiintyi romaanissa ”Kaarina Hallakorven” nimellä.

Kirjallisuutta 
 J. G. Könnäri: Joutavia juttuja. 1959 (Ilmari Huitti kertoo töistään)
 Pentti Mäensyrjä: Sielupensseli: romaaninomainen näkemys taidemaalari Ilmari Huitin originellista elämästä. Karkkilan kulttuuriyhdistys Lyyti ry. 1984.
 Taidemaalari Ilmari Huitti – rehevän maaseudun kuvaaja Taidemaalari Ilmari Huitin Säätiö & Karkkilan Kotiseutuyhdistys ry. 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ilmari Huitin maalaus Talo koivikkorinteessä
 Hämäläismaalari Ilmari Huittia tapaamassa, Seura, 28.10.1936, nro 44, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Live at the US Festival


Live at the Us Festival on Triumphin livealbumi ja DVD, joka on julkaistu 2003. Massiivinen US Festivaali järjestettiin kolmen päivän ajaksi San Bernadinoon Kaliforniassa toukokuun 28.–30., 1983. Triumph saapui toukokuun 29, jota kutsuttiin "Heavy Metal Sunnuntaiksi" ja silloin esiintyivät myös Ozzy Osbourne, Judas Priest, The Scorpions, Mötley Crüe, Quiet Riot ja Van Halen. Kunntelijoiden määrä vaihteli kolmena päivänä, mutta kasvoi "Heavy Metal Sunnuntaina" noin 500 000 kuuntelijaan. DVD:n dokumenttiosassa esitetään taustatietoja esitysten yhteensovittamisesta. Myös kaikki salama-, pyro-, savu- ja valotekniikasta selitetään. Rik Emmett kertoo laulunkirjoitustyöstä kotonaan. He haastattelivat myös muita kuuluisuuksia kuten Ronnie James Dioa, joka myös oli mukana show'ssa. Kaksi videota, "Spellbound" ja "Follow Your Heart", on mukana levyllä. Myös Gil Moore ja Mike Levine antoivat 15-minuutin haastattelun vuonna 2003.

Kappaleet

CD

DVD 
 Fight the Good Fight
 Spellbound
 Follow Your Heart

Kokoonpano 
 Rik Emmett – kitara, laulu
 Gil Moore – rummut, laulu
 Michael Levine – bassokitara, koskettimet
 Brett Zilahi – masterointi
 Joel Kazmi – avustaja
 Joe Aceti – konsertin ohjaaja
 Richard Chyckil – miksaus

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 US Festivaalin nettisivu (englanniksi)

Vuoden 2003 konserttitallenteet
Triumphin albumit
Buzz! TV Visa

Buzz! TV Visa on PlayStation 3:n ensimmäinen Buzz!-peli, joka julkaistiin Euroopassa 4. heinäkuuta 2008. Pelin suomenkielinen traileri on katsottavissa Sonyn Buzz-sivustolla ja ladattavissa PlayStation Storesta.

PlayStation 3 -version uutuuksia 
Uutuuksia pelissä ovat muun muassa langattomat summerit, pelaaminen verkossa muita vastaan ja omien kysymysten tekeminen. Langattomat summerit toimivat kahdella AA-paristolla, joten neljään summeriin AA-paristoja tarvitaan kahdeksan. Summerit sammuvat itsestään jos niitä ei käytetä kymmenen minuutin aikana. Paristojen kesto on noin 60 pelituntia. Aikaisempia Buzz-pelejä voi myös pelata langattomilla summereilla ja myös langallisilla summereilla voi pelata tulevaa PlayStation 3 -versiota.

Pelilevy sisältää yli 5 000 kysymystä, ja käyttäjien tekemiä kysymyksiä voi ladata pelistä käsin, ja kehittäjien tekemiä kysymyspaketteja PlayStation Networkista. Kehittäjien tekemissä kysymyspaketeissa on aina yli 500 kysymystä ja niitä on saatavissa kaikille kysymyskanaville.

Peliä voi pelata sekoitetuilla kysymyksillä, joka tarkoittaa että kysymyksiä tulee mistä tahansa aihealueesta. Tämän lisäksi peliä voi pelata esimerkiksi pelkillä televisio- ja elokuvakysymyksillä.

Pelissä on jokaiselle sopivia aihealueita, ja sen takaavat ladattavat kysymykset, joita kuka tahansa PlayStation Networkiin liittynyt voi tehdä. Yksi käyttäjän tekemä kysymyspaketti sisältää kahdeksan kysymystä. Omia kysymyksiä tehdessä voi myös päättää, haluaako ne antaa kaikkien ladattavaksi, vain tietyille kavereille vai ainoastaan itselleen. Kysymysten tekeminen onnistuu MyBuzz-yhteisön kotisivuilla. Käyttäjien tekemiä kysymyksiä voi pelata Buzz! TV Visa -pelin Nopein sormi -kierroksella ja myös MyBuzzin kotisivuilla.

Buzz! TV Visaan on ladattavissa myös päivitys, joka sisältää muun muassa Trophy-tuen.

Sohvien taisto 
Verkkopelin suomenkielinen nimi on sohvien taisto. Voit haastaa minkä tahansa toisen olohuoneen Euroopassa. Sohvien taistossa on mahdollisuus 2–4 pelaajalle, ja ainoastaan yksi summeri per talous. Verkkopelissä on vain kolme kierrosta: Kello seis, Montako oikeaa ja Panostaja.

Pelin kysymyskanavat 
 Yleistietokanava
 Elämäntapakanava
 Musiikkikanava
 Urheilukanava
 Elokuva ja TV-kanava
 MyBuzz-kanava

Kierrokset 
 Nopein sormi
 Piirakkasota
 Kello seis
 Panostaja
 Montako oikeaa (Ainoastaan Sohvien taistossa)
 Liipaisinsormi
 Pisteiden keräys
 Siirrä pommi
 Lähtölaskenta

Moninpelin kierrokset ja kierrosmäärä riippuvat pelaajien määrästä.

Aiheesta muualla 

 MyBuzz -sivusto
 Virallinen Buzz! -sivusto
 Sonyn Buzz! TV Visa -sivusto 

Vuoden 2008 videopelit
Party-pelit
PlayStation 3 -pelit
Susanna Helke

Susanna Kristiina Helke (s. 1. maaliskuuta 1967 Tampere) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä ja Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun professori. Hän on saanut Jussi-palkinnon elokuvasta Joutilaat ja useita muita palkintoja.

Ura
Susanna Helke valmistui Taideteollisessa korkeakoulun valokuvataiteen osastolta taiteen maistereiksi vuonna 1996. Helken ja Virpi Suutarin yhteistyö alkoi yhteisestä lopputyöstä, elokuvasta Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista (1996). Se oli lakonisen toteava katsaus seitsemän kuolemansynnin teemoihin.

Helke ja Suutari ovat ohjanneet yhdessä seitsemän elokuvaa. Vuonna 1998 julkaistu Valkoinen taivas dokumentoi perheen arkea nikkelikombinaatin saastuttamassa kaupungissa Kuolan niemimaalla. Saippuakauppiaan sunnuntai (1999) kuvaa työttömän lähiöperheen arkea, jota työ ja vapaa-aika ei enää jaa kahtia.

Helke ja Suutari saivat vuoden 2001 Parhaan dokumentin Jussin elokuvasta Joutilaat vuonna 2001 ja heidän elokuviaan on palkittu muun muassa kolmesti parhaan pohjoismaisen dokumenttielokuvan palkinnolla Nordisk Panoramassa. Joutilaat oli myös ehdolla Euroopan elokuva-akatemian parhaan dokumenttielokuvan palkinnon saajaksi.

Helke väitteli tohtoriksi vuonna 2006. Helken taiteen tohtorinväitös Nanookin jälki – tyyli ja metodi dokumentaarisen ja fiktiivisen elokuvan rajalla (Taik-julkaisut 2006) käsittelee laajasti dokumenttielokuvan ja fiktiivisen elokuvan rajankäyntiä. Helkellä on dokumentaarisen elokuvan professuuri Aalto-yliopistossa 2010–2015.

Helken yksin ohjaama, vuonna 2013 valmistunut ja Yhdysvalloissa kuvattu elokuva American Vagabond on esitetty lukuisilla kansainvälisillä ja kotimaisilla festivaaleilla. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa Chicagon kansainvälisillä elokuvajuhlilla, jossa elokuva palkittiin Q Hugo juryn erikoispalkinnolla 2013. Elokuva esitettiin myös Amsterdamin kansainvälisen dokumenttielokuvafestivaalin (IDFA) arvostettujen ohjaajien elokuvia esittelevässä Masters-sarjassa 2013. Rochesterin hlbt-festivaali ImageOut palkitsi elokuvan parhaan dokumenttielokuvan palkinnolla 2013. Yhdysvaltalainen Filmmaker Magazine ylisti elokuvaa arviossaan: ”Finnish filmmaker shattered the illusion of the American Dream”. Helke asui Yhdysvalloissa vuosina 2006–2010 ja toimi vierailevana elokuvantekijä-tutkijana Kalifornian yliopiston Santa Cruzin elokuvaosastolla.

Filmografia

Ohjaajana ja käsikirjoittajana
 Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista (1996)
 Valkoinen taivas (1998) 
 Joutilaat (2001) 
 Pitkin tietä pieni lapsi (2005) 
 Sota (2006)
 Kevät (2006)
 Leikkipuisto (2010)
 American Vagabond (2013)
 Armotonta menoa - Hoivatyön lauluja (2022)

Ohjaajana
 Saippuakauppiaan sunnuntai (1999)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Aalto-yliopiston professorit
Suomalaiset dokumenttiohjaajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Swedish Space Corporation

Swedish Space Corporation (SSC) eli Rymdbolaget on ruotsalainen valtion omistama avaruusteknologiayhtiö. Se perustettiin vuonna 1972. Se rakentaa satelliitteja Ruotsin avaruushallinnon rahoituksella. Se operoi Esrange-rakettikeskusta Kiirunassa. Sen satelliitteja suunnitteleva ja rakentava osuus myytiin kesäkuussa 2011 saksalaiselle OHB GmbH-yhtiölle.

Yhtiö
Yhtiössä toimii 300 työntekijää, joista 60 satelliittiosastolla. Satelliittien valmistukseen liittyvä liikevaihto on 10-20 miljoonaa euroa vuodessa. 

Yhtiön toimipaikka on Solna Tukholman lähistöllä. Sen toimitusjohtaja on Lars Persson. 

Yhtiö on laajentanut 2000-luvulla kansainvälistä toimintaansa. Vuonna 2008 se osti Santiagossa Chilessä toimivan satelliittien maa-aseman ja toukokuussa 2009 se osti Universal Space Network-operaattoriyhtiön Yhdysvalloista. 

Yhtiö on myymässä satelliittien suunnitteluun ja valmistukseen liittyviä toimiaan vuoden 2010 loppuun mennessä.

Tiedesatelliitteja ja -luotaimia
SMART-1 - laukaisu 27. syyskuuta 2003
Odin - laukaisu 20. helmikuuta 2001
Astrid 2 - laukaisu 10. joulukuuta 1998
Astrid 1 - laukaisu 24. tammikuuta 1995
Freja - laukaisu 6. lokakuuta 1992
Viking - laukaisu 22. helmikuuta 1986

Tulevia satelliitteja
Prisma - kehitteillä
STEAM - esisuunnittelussa vuonna 2008. Vuonna 2009 tiedetään, ettei STEAMista tule satelliittia vaan ESAn mahdollisen kaukokartoitusmission instrumentti.

Tietoliikennesatelliitit 
Tele-X
Sirius W
Sirius 2
Sirius 3

Katso myös 
Ruotsin avaruusfysiikan instituutti, tiedekeskus Kiirunassa
Nordic Satellite AB
North European Aerospace Test range
SMART-1

Lähteet

Aiheesta muualla 
Swedish Space Corporationin sivusto

Avaruusteknologiayhtiöt
Ruotsalaiset yritykset
Valtionyhtiöt
Oceansize

Oceansize oli manchesterilainen progressiivinen- / taiderock -yhtye. Se toimi vuosina 1998–2011, julkaisten neljä studioalbumia: Effloresce (2003), Everyone into Position (2005), Frames (2007) ja Self Preserved While the Bodies Float Up vuodelta 2010. Studioalbumien lisäksi yhtye julkaisi viisi EP:tä ja seitsemän singleä.

Viimeinen tunnettu kokoonpano 
 Mike Vennart – kitara, laulu
 Steve Durose – kitara, laulu 
 Richard "Gambler" Ingram – kitara, koskettimet
 Steven Hodson – basso, koskettimet, symbaalit
 Mark Heron – rummut, perkussiot

Entiset Jäsenet 
 Jon Ellis – basso, koskettimet

Diskografia

Studioalbumit

EP:t

Singlet 
 "Saturday Morning Breakfast Show" (1999) (7" vinyyli)
 "One Day All This Could Be Yours" (2003) (CD/10" vinyyli)
 "Catalyst" (2003)
 "Remember Where You Are" (2003) (CD/7" vinyyli)
 "Catalyst" (2003) (CD/7" vinyyli)
 "Heaven Alive" (2005) (CD/7" vinyyli)
 "New Pin" (2006) (CD/7" vinyyli)
 "Walking in the Air" (cover-versio) (2007) (ilmainen joulusingle, internet-lataus)
 "SuperImposer" (2010) (7" vinyyli/digitaalinen lataus)

Musiikkivideot 
 "Catalyst" (2003)
 "New Pin" (2006)
 "Legal Teens" (2009)
 "SuperImposer" (2010)

Aiheesta muualla 
 Kotisivut
 MySpace -sivusto
 [http://www.seth-design.com Everyone into Position -albumin Artwork

Brittiläiset progressiivisen rockin yhtyeet
Brittiläiset vaihtoehtorockyhtyeet
Buzz! Megavisa

Buzz! Megavisa (Buzz!: The Mega Quiz) on Relentless Sofwaren kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin vuonna 2007 julkaisema Buzz!-pelisarjaan kuuluva yleistietokilpailu, josta löytyy 5 000 kysymystä höystettynä videoklipeillä ja musiikeilla.

Pelissä on erityisesti maantietoon liittyvä Maailmanmatkaaja-kierros. Myös Aihepiiri-kierroksesta löytyy paljon useita kategorioita, kuten esimerkiksi TV, elokuvat, urheilu, eläimet ja julkisuuden henkilöt. Mysteerihaasteesta löytyy neljä erilaista minipeliä, joista yhdessä Buzz kyselee muun muassa onko väite faktaa vai fiktiota.

Pelitilat ja kierrokset

Moninpeli 
Aihepiiri
Voittaja jatkaa
Nopein sormi
Piirakkasota
Mysteerihaaste
Maailmanmatkaaja
Oikea järjestys
Liipaisinsormi
Lähtölaskenta

Yksinpeli 
Ajankeräys
Piinapenkki (pelitilanteessa lukee virheellisesti ”Kuuma istuin”)

Vuoden 2007 videopelit
PlayStation 2 -pelit
Party-pelit

sv:Buzz!#Spel
Taekwon-Do Akatemia

Taekwon-Do Akatemia on suomalainen taekwon-do-seura. Se on Suomen ITF Taekwon-Do ry (SITF) -lajiliiton jäsen ja toimii sitä kautta myös All European Taekwon-Do Federationin (AETF) ja International Taekwon-Do Federationin alaisuudessa. Taekwon-Do Akatemialla on toimintaa noin 16:lla paikkakunnalla toiminnan painopisteen ollessa Pohjois-Pohjanmaan sekä Lapin ja Kainuun alueilla. Rekisteröityjä jäseniä seurassa on yli 300. Seuran päävalmentajana toimii Mikko Allinniemi.

Suomalaiset urheilujärjestöt
Suomalaiset taekwon-do-seurat
Oululaiset urheiluseurat
Suomen ITF Taekwon-Do

Suomen ITF Taekwon-Do ry (SITF) on perustettu vuonna 1986. SITF:llä on 30 jäsenseuraa ja noin 1500 harrastajaa yli 40 paikkakunnalla Helsingistä Muonioon. SITF:n puheenjohtajana toimii Tanja Hammare.

Lajillisina kattojärjestöinä toimivat International Taekwon-Do Federation (ITF) ja All European Taekwon-Do Federation (AETF). SITF:n tarkoitus on auttaa Suomessa toimivia jäsenseurojaan toimimaan ITF:n sääntöjen mukaisesti ja harjoittamaan Kenraali Choi Hong Hi’n kehittämää Taekwon-Doa, Koreasta lähtöisin olevaa taistelu- ja itsepuolustuslajia. ITF Taekwondossa on kuusi eriväristä vyötä ja niiden lisäksi niihin kuuluvat merkit (lapset ja juniorit) ja mustassa vyössä on arvoja 9 dan. asti.

SITF:n tarkoituksena on kehittää liikuntaharrastusta eri ikäisten ihmisten parissa ja toimia niin, että mahdollisimman moni seuran jäsen harrastaisi kunto-, kilpa- tai huippu-urheilua edellytystensä ja tarpeidensa mukaisesti. SITF:n toiminnan perustana ovat liikunnan eettiset arvot ja urheilun Reilun Pelin periaatteet. Toiminnassa pyritään edistämään sukupuolten välistä tasa-arvoa.

Aiheesta muualla
 SITF:n viralliset sivut

Taekwondo
Nuku pommiin

Nuku pommiin on Timo Kojon esittämä kappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 1982 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen sävelsi Jim Pembroke ja sanoitti Juice Leskinen.

Kappale jäi loppukilpailussa viimeiselle sijalle saamatta ainuttakaan pistettä. Se on nykyisen pistelaskutavan aikana Suomen Euroviisuhistorian heikoimmin menestynyt kappale. Edellisen kerran Suomen kappale jätettiin pisteittä vuonna 1965.

Laulukilpailussa Kojon mukana lavalla esiintyivät Pave Maijanen (kitara), Juha Björninen (kitarasoolo), Heikki "Häkä" Virtanen (basso), Jim Pembroke (kosketinsoittimet ja rumpu) sekä Keimo Hirvonen (rummut). 

Kojo itse oli kisan jälkeisessä lehtihaastattelussa tyytyväinen nollatulokseensa:”Mikä onni, ettei tullut jotain tuollaista mitätöntä kolmea tai neljää pistettä. Vain ensimmäinen ja viimeinen muistetaan!” 

”Nuku pommiin” perustuu Pembroken julkaisemattomaan sävellykseen ”Don’t Drop This Neutron Bomb on Me”, jota hän oli kaavaillut Wigwamille esitettäväksi. Kappale lyhennettiin euroviisujen sääntöihin sopivaksi, ja Leskinen teki siihen suomenkieliset sanat ravintolavaunussa matkalla Helsingistä Tampereelle.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Nuku pommiin -kappale Ylen Elävässä arkistossa
 Nuku pommiin -kappaleen sanat The Diggiloo Thrush -sivustossa
 Finnhitsaajan blogi: Onko Nuku pommiin niin huono viisu kuin väitetään?  

Vuoden 1982 euroviisuedustuskappaleet
Suomen euroviisuedustuskappaleet
Juice Leskisen kappaleet
Erkki Lahti (eräkirjailija)

Erkki Lahti (s. 1946, Kuorevesi) on suomalainen Kuopiossa asuva eräkirjailija. Lahti on väitellyt tohtoriksi biologian alalta, väitöskirjan aiheena oli muikku. Soveltavan eläintieteen dosentti. Toimi Kuopion yliopistossa 1973-1990 tutkijana ja opettajana, kalataloushallinnossa 1990-2009 kalastusbiologina ja viimeksi kalatalouspäällikkönä Pohjois-Savon TE-keskuksessa,.

Teokset 
 Sadeaamun apajat.  Otava 1982
 Suurilla jäljillä.  Karisto 1988
Suomen sisävesien kalatalous (yhdessä Ossi V. Lindqvistin, Jouni Vielman ja Ossi Ritolan kanssa). SVY 1988
 Jäähanhi.  Karisto 1994
Lintusyksyjä ja karhukeväitä.  Myllylahti 2000
 Tilausriekko.  Myllylahti 2003
 Hullut metsot.   Myllylahti 2005
 Kutumuikku ja latvateeri.  Myllylahti 2010
Riistaveikkojen erätaival. Talluskylän Riistaveikot 1960-2010. Historiikki
 Isoja lintuja.  Myllylahti 2012
Muikun viemänä. Myllylahti 2015
Eränkäynnin perinnesanastoa. Kustannus HD 2017
Pyhillä pyyntipaikoilla. Myllylahti 2019

Mukana monissa kokoomateoksissa. Savon Sanomien kolumnisti 2011 -.

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Everyone into Position


Everyone into Position on Oceansizen toinen albumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2005. 

Albumin kappale ”Meredith” on soinut muun muassa yhdysvaltalaisessa sarjassa OC.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Mike Vennart – laulu, kitara
 Gambler – kitara
 Steve Durose – kitara, laulu 
 Jon Ellis – basso, koskettimet
 Mark Heron – rummut

Tuotanto 
 Dan Austin – tuottaja
 Danton Supple – miksaaja
 Rob Smith – miksaaja
 Nick Webb – masteroija
 Seth-design – grafiikka

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Alternative Press: 
 Pitchfork Media: 5.9/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Oceansize
 Seth-Design

Vuoden 2005 albumit
Oceansizen albumit
Ylä-Kintaus

Ylä-Kintaus on Petäjäveden kunnassa, Keski-Suomen maakunnassa sijaitseva kylä, joka sijaitsee Kintaus–Uurainen-tien varressa. Ylä-Kintaus on tunnettu Suomen rallin Mökkiperän erikoiskokeesta.

Aiheesta muualla
Kylän kotisivut

Petäjäveden kylät
Nikolai Patrušev

Nikolai Platonovitš Patrušev (, s. 1951) oli Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n päällikkö vuoden 1999 elokuusta toukokuuhun 2008. Tämän jälkeen hän siirtyi presidentinhallinnon keskeiseen virkaan Venäjän federaation turvallisuusneuvoston sihteeriksi Hän on presidentin lähipiirin niin sanottuja silovikejä, jotka R.Politikin perustajan Tatjana Stanovajan mukaan "tarjoavat aineistoa Putinin peloille ja provosoivat ja laajentavat jännitystä".

Patrušev on alkujaan laivanrakennusinsinööri. Hän toimi KGB:ssä vuodesta 1975. Hänestä tuli Sergei Stepašinin johtaman silloisen FSK:n sisäisen turvallisuuden osaston johtaja 1994. Kun Stepašin erosi 1995, Patruševista tuli FSB:n organisaatio- ja tarkastusosaston varajohtaja. Toukokuussa 1998 Patruševista tuli presidentin henkivartijoiden valvontayksikön johtaja, ja lokakuussa 1998 FSB:n varajohtaja. Presidentti Boris Jeltsin nimitti Patruševin FSB:n johtoon 9. elokuuta 1999. Hän oli virassa toukokuuhun 2008 asti. Patruševin arvellaan olevan yksi niistä muutamista henkilöistä, joilla oli eniten valtaa Venäjällä. Hän on Venäjän turvallisuusneuvoston johtaja, Guardianin mukaan haukkojen haukka ja Vladimir Putinin kansallisen turvallisuuden neuvonantaja. Salaliittoteoreetikkona hän uskoo että länsimaat haluavat tuhota Venäjän.

Patrušev on tuntenut Putinin 1970-luvulta lähtien, jolloin he työskentelivät yhdessä KGB:ssä Leningradissa.

Patrušev on sotilasarvoltaan kenraali. Hänelle on myönnetty Venäjän federaation sankarin arvonimi hänen ansioistaan toisessa Tšetšenian sodassa vuonna 2003. Hänellä on lakitieteiden tohtorin tutkinto. Patrušev on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.

Patruševin poika, Dmitri Patrušev, nimitettiin Venäjän maatalousministeriksi kesällä 2018. 

Patrušev perheineen sai aatelisavon vuonna 2007.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset kenraalit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Sarah Holcomb

Sarah Holcomb (s. 1960) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen uransa näyttelijänä oli lyhyt (1978–1980), jonka aikana hän ehti esiintyä ainoastaan neljässä elokuvassa. 

Holcombin näyttelijäura päättyi lyhyeen vaikka hän näyttelikin kahdessa aikansa suositusta pienbudjetin komediassa: Delta-jengi (pääosassa John Belushi) ja Latvasta laho (pääosassa Chevy Chase).

Filmografia 
 John Landis: Delta-jengi (1978) 
 Robert Collins: Walk Proud (1979) 
 Richard Benner: Happy Birthday, Gemini (1980)
 Harold Ramis: Latvasta laho (1980)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuoripaita

Kuoripaita eli rökliini (, )  on liturginen vaate, jota käytetään alban sijasta tietyissä tilanteissa. Kuoripaitaa käytetään roomalaiskatolisessa, anglikaanisessa sekä silloin tällöin myös luterilaisessa kirkossa, ei kuitenkaan yleisesti Suomessa, Ruotsin kirkossa sitä käytetään yleisesti. Nimi superpelliceum kertoo myös, että sitä on Pohjolassa käytetty talvisaikaan turkin päällä kirkollisissa toimituksissa lämmittämättömissä kirkoissa. (super – päällä, pellicium – turkki) 

Rökliini on tullut liturgiseen käyttöön 1100-luvulla. Ruotsissa rökliinin käyttö kiellettiin Uppsalan kokouksen päätöksellä 1593, mutta sitä on käytetty vielä 1600-luvulla. Uudelleen se on tullut käyttöön Ruotsissa 1900-luvulla ja sitä kautta myös Suomeen.

Kuoripaita, rökliini on laajahihainen, avara, väljäkauluksinen, pään yli vedettävä ja ilman vyötä käytettävä valkoinen asu, jota voivat käyttää sekä papit että maaiiokot, kun he hoitavat erilaisia palveutehtäviä jumalanpalveluksessa. Perinteisesti messussa avustajat, jotka eivät ole osallistuneet ehtoollisen jakoon, ovat käyttäneet alban sijasta kuoripaitaa. Papit ovat käyttäneet kuoripaitaa sanajumalanpalveluksissa, hetkipalveluksissa ja kirkollisissa toimituksissa. Kuoripaitaa käytetään myös perinteisesti kuorikaavun alla. 

Voidaan tehdä myös jako ”messuvatteiden” ja ”kuorivaatteien” välillä. Messuvaatteet ovat messussa, ehtoollisen vietossa alttarilla käytettvät alba, stola ja messukasukka. Kuorivaatteita ovat kuorissa käytettävät rökliini, stola ja kuorikaapu.

Kuoripaita on alban tavoin valkoinen, mutta väljä pääntiestä ja hihoista sekä lisäksi rypytetty eikä sen kanssa käytetä vyötä. Pääntie voi olla joko pyöreä tai neliskulmainen, jolloin sen nimitys saattaa olla cotta. Cotta voi olla myös pitsillä koristeltu. Katolisilla papeilla kuoripaita on yleensä pitkä, vähintään polviin ulottuva, kun taas alttaripalvelijoilla se on lyhyempi, ja sen alla käytetään usein sutaania. Ruotsissa ja Suomessa luterilaisten pappien käyttämä rökliini on pitkä, se ulottuu käyttäjänsä nilkkoihin saakka.

Lähteet 

Liturginen vaatetus
Tintin et le Thermozéro

Tintin et le thermozéro () oli toteutumaton Tintti-sarjakuva, jonka sarjakuvataiteilija Greg käsikirjoitti 1950-luvun lopussa. Tintin piirtäjä Hergé hylkäsi lopulta hankkeen.

Historia

1950-luvun lopulla Hergéllä oli vaikeuksia keksiä uusia seikkailuja, joten hän kysyi sarjakuvantekijä Gregiltä ideoita uuteen Tintin seikkailuun. Greg palasi Hergén luo muutaman päivän päästä käsikirjoitus mukanaan. Studios Hergén neuvottelussa mielipiteet menivät ristiin: puolet studiosta oli valmis tähän toimintaseikkailuun, toiset näkivät sen vain Tuhatkaunon tapauksen kierrätyksenä. Tehtyään kahdeksan luonnossivua Hergé yhtyi jälkimmäiseen mielipiteeseen ja hylkäsi projektin.

Koska Hergé ei halunnut hylätä hyvää ideaa, hän suunnitteli tekevänsä Tintin et le Thermozérosta kolmannen filmatun Tintin seikkailun. Mutta idea ei sopinut tähänkään. Hergén assistentti Bob De Mooria pyydettiin muuttamaan juonta ja tekemään siitä kuudes Veikko, Tette ja Jykke -seikkailu. Kun muutama luonnos oli tehty, tämäkin projekti kaatui, sillä Hergé pyysi sen sijaan Bob de Mooria modernisoimaan Tintti-seikkailu Mustan saaren salaisuuden.

Yves Rodier teki myöhemmin tussauksen tarinan neljännestä sivusta käyttäen Hergén alkuperäistä pensseliä.

Juoni

Sateisena päivänä kapteeni Haddock, Tintti ja professori Tuhatkauno ajavat autokolarin saksalaismiehen kanssa, jolle he olivat jutelleet muutamaa minuuttia aiemmin. Aina ihmisiä auttava Tintti vetää miehen ulos autostaan ja peittää hänet takillaan. Yllättävästi monet ihmiset yrittävät viedä miehen omaan autoonsa ennen kuin ambulanssi saapuu. Kenenkään huomaamatta saksalainen piilottaa esineen Tintin takkiin. Viimein ambulanssi saapuu ja kaikki lähtevät kotiin. Hotellissa Tuhatkauno päättää viedä Tintin takin pesulaan. Muutaman päivän päästä Tintti ja kapteeni huomaavat, että kaikki onnettomuuspaikalla olleet on ryöstetty. Ilmeisesti ryöstöjen takana olevat ihmiset etsivät esinettä, joka kuului saksalaiselle. Seuraavana päivänä Haddock siepataan, ja sieppaajien vaatimus on seuraava: "Haddock esineestä". Tapaaminen on Berliinissä. Tietämättä mikä esine on, 
sankarukset matkustavat Saksaan saadakseen Haddockin takaisin. Laukku kädessään Tintti tapaa sieppaajat. Muutaman minuutin päästä heidät vangitaan, sillä Tintin laukkuun on kiinnitetty radiolähetin. Moulinsartissa Tuhatkauno havaitsee, ettei esine (räjähde, joka toimii avaruudessa ilman happea) voi toimia, koska yksi osa puuttuu.

Lähteet

 Les amis d'Hergé N°36, avril 2003 : Alkuperäinen käsikirjoitus Gregiltä + Luonnokset Bob de Moorilta
 Lire hors-série N°4, décembre 2006 
 L’Univers d’Hergé, tome 6 : projets, croquis et histoires interrompues - Rombaldi 
 Monsieur Hergé, filmi Benoît Peetersistä, 1988 

Tintti-sarjakuvat
Toteutumattomat suunnitelmat ja hankkeet
Gretha Smit

Gretha Smit (s. 20. tammikuuta 1976 Rouveen) on alankomaalainen pikaluistelija.

Smit voitti olympiahopeaa 5 000 metrillä vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä. Hänen aikansa oli maailmanennätys, mutta samassa kilpailussa Claudia Pechstein teki uuden maailmanennätyksen. Ennen kautta 2002 Smit ei useisiin vuosiin ollut kilpaillut pikaluistelussa ja oli aloittanut harjoittelun vasta vuoden 2001 lopussa. 

Aiemmin Smit oli harrastanut maratonluistelua ja hän voitti luonnonjäällä kilpailtavan maratonluistelun Alankomaiden mestaruuden vuosina 1995, 1998, 2000 ja 2001, ja tekojäällä vuosina 1999, 2000 ja 2001.

Aiheesta muualla
 http://www.grethasmit.nl/ 

Alankomaalaiset pikaluistelijat
Alankomaalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Lisa Niemi

Lisa Anne Haapaniemi (s. 26. toukokuuta 1956 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija. 

Hänen vanhempansa ovat amerikansuomalaiset Edmond Melvin Haapaniemi ja Edna Karin Hyttinen, ja hän oli kuudesta lapsesta ainoa tyttö.

Niemi oli naimisissa näyttelijä ja tanssija Patrick Swayzen kanssa 12. kesäkuuta 1975 lähtien, kunnes jäi leskeksi Swayzen kuoltua 14. syyskuuta 2009. Swayzellä ja Niemellä ei ollut lapsia.

Niemi on kirjoittanut hänen ja Swayzen alkuajoista tanssijoina New Yorkissa näytelmän Without A Word. Vuonna 2003 hän ohjasi sen perusteella elokuvan One Last Dance, jonka pääosaa hän myös esitti.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset tanssijat
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Kauhavan yläkoulu

Kauhavan yläkoulu on Kauhavan kirkonkylällä toimiva peruskoulun luokat 7–9 käsittävä koulu. Koulussa on noin 300 oppilasta ja yli 30 opettajaa. Koulu toimii samoissa tiloissa Kauhavan lukion kanssa. Koulun rehtorina toimii Sanna Kangas ja vararehtorina Sami Nuottimäki.

Koulurakennes purettiin vuonna 2016 sisäilmaongelmien takia. 

Syksyllä 2020 Kauhavan yläkoulu yhdistettiin Kirkonkylän, Pernaan ja Ruotsalan alakoulujen kanssa Kauhavan yhtenäiskouluksi.

Lähteet 

Kauhavan oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Kauhavan lukio

Kauhavan lukio on yrittäjyyteen ja kansainvälisiin projekteihin erikoistunut yleislukio Kauhavalla, Etelä-Pohjanmaalla. Lukio toimii Kauhavan koulukeskuksen tiloissa yhdessä Kauhavan yhtenäiskoulun kanssa, ja sen keskiarvoraja on 7,0. Lukion rehtorina toimii historian ja yhteiskuntaopin opettaja Toni Uusimäki ja apulaisrehtorina opinto-ohjaaja Henna Teikari.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lukion kotisivut

Kauhavan oppilaitokset
Suomen lukiot
Kauhavanjoki

Kauhavanjoki on pääasiassa Kauhavan kunnan alueella virtaava joki. Se alkaa Kauhavan ja Lappajärven raja-alueilla sijaitsevilta soilta sekä Kauhajärvestä. Joen toinen haara, Hirvijoki, alkaa Alajärven ja Lapuan rajalta, Hirvijärveltä. Noin 40 kilometriä pitkä joki laskee Lapuanjokeen. Kauhavanjoessa on kaikkiaan kahdeksan merkittävää koskea: Karinkoski, Huhmarkoski, Saarikoski, Komppelikoski, Ylitalon koski, Jylhänkoski, Kalliokoski ja Hemminginkoski. 

Suomen joet
Kauhavan luonto
Lapuanjoen vesistö
Renate Groenewold

Renate Groenewold (s. 8. lokakuuta 1976 Veendam) on alankomaalainen pikaluistelija ja maantiepyöräilijä.

Groenewold on voittanut useita Alankomaiden mestaruuksia. Vuosina 1999, 2002 ja 2003 hän voitti Alankomaiden yleisluistelun mestaruuden. Myös Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut useita mitaleja ja on sijoittunut viisi kertaa kolmanneksi kokonaiskilpailussa. Vuoden 2005 Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti hopeaa.

Yleisluistelun lisäksi Groenewold on kilpaillut myös matkakohtaisissa tapahtumissa. Hän osallistui vuoden 2002 talviolympialaisiin. Hän kaatui 1 500 metrillä, mutta voitti hopeaa 3 000 metrillä. Seuraavissa olympialaisissa Torinossa hän voitti toistamiseen hopeaa 3 000 metrillä.

Groenewold on kilpaillut myös maantiepyöräilyssä ammattilaisena. Hän edusti vuosina 2004–2005 Therme Skin Care -joukkuetta ja 2006–2007 Team DSB Bankia.

Ennätykset

Lähteet 
Tulokset www.skateresults.com-sivustolla 
Ennätykset www.sskating.com-sivustolla

Viitteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Alankomaalaiset pikaluistelijat
Alankomaalaiset maantiepyöräilijät
Alankomaalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Emil Jönsson

Emil Jönsson Haag (o.s. Jönsson s. 15. elokuuta 1985 Sandviken) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka erikoistui sprinttikilpailuihin. Hän saavutti vuonna 2018 päättyneellä urallaan kaksi olympia- ja kaksi MM-mitalia.

Jönsson saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen perinteisen hiihtotavan sprintissä Rovaniemellä maaliskuussa 2005. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 hän oli perinteisellä tyylillä käydyssä sprinttikilpailussa kuudes, Liberecissä 2009 vapaalla hiihtotavalla kolmastoista ja Oslossa 2011 vapaalla hiihtotavalla pronssilla. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen sprintissä seitsemäs ja Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 neljäs. Val di Fiemmen parisprintissä Jönsson oli toinen parinsa Marcus Hellnerin kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän saavutti pronssimitalin vapaan hiihtotavan sprintistä ja perinteisen hiihtotavan parisprintistä.

Jönsson saavutti ensimmäisen palkintokorokepaikkansa maailmancupin osakilpailussa oltuaan toinen Tukholman kaupunkisprintissä 21. maaliskuuta 2007. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa Canmoressa 26. tammikuuta 2008. Hän voitti sprintin maailmancupin kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2012–2013.

Maaliskuussa 2018 Jönsson ilmoitti lopettavansa hiihtouransa kauden 2018 päätteeksi. Hän avioitui samaan kauteen uransa lopettaneen hiihtäjä Anna Haagin kanssa kesäkuussa 2018.

Maailmancupin palkintosijat 
Kausi 2006–2007: Tukholma sprintti (p) toinen
sprintticupissa kolmas
Kausi 2007–2008: Kuusamo sprintti (p) toinen, Canmore sprintti (v) voitto, Tukholma sprintti (p) kolmas, Drammen sprintti (p) kolmas
sprintticupissa toinen
Kausi 2008–2009: Vancouver sprintti (p) voitto, Valdidentro sprintti (v) kolmas
Kausi 2009–2010: Otepää sprintti (p) voitto, Canmore sprintti (p) voitto, Drammen sprintti (p) voitto, Tukholma sprintti (p) kolmas
sprintticupin voitto, kokonaiscupissa kuudes
Kausi 2010–2011: Düsseldorf sprintti (v) voitto, Davos sprintti (v) voitto, Drammen sprintti (v) voitto, Lahti sprintti (p) voitto, Tukholma sprintti (p) voitto
sprintticupin voitto, kokonaiscupissa kuudes
Kausi 2011–2012: Davos sprintti (v) kolmas, Lahti sprintti (p) voitto
Kausi 2012–2013: Quebec sprintti (v) voitto, Canmore sprintti (v) voitto, Liberec sprintti (p) toinen. Lahti sprintti (v) voitto
sprintticupin voitto, kokonaiscupissa seitsemäs

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Virallinen sivusto  

Ruotsalaiset maastohiihtäjät
Ruotsalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Sennheiser

Sennheiser electronic GmbH & Co. KG on saksalainen elektroniikka-alan yritys, joka valmistaa mikrofoneja ja kuulokkeita. Yrityksen on perustanut Fritz Sennheiser 1. kesäkuuta 1945 Wennebostelissa. Yritys on perustettu nimellä Laboratorium Wennebostel (lyhyesti Labor W) ja nimi muuttui Sennheiseriksi vuonna 1958.

Yritys on Sennheiserin perheen omistuksessa. Sennheiserillä on 1 650 työntekijää, joista 60 prosenttia työskentelee Saksassa. Yhtiöllä on tuotantoa Saksassa (Wennebostel ja Burgdorf), Irlannissa (Tullamore) ja Yhdysvalloissa (Albuquerque New Mexicon osavaltiossa).

Lähteet

Aiheesta muualla  

Sennheiserin sivusto
Sennheiserin tuotteet

Saksalaiset elektroniikkayhtiöt
Äänentoistotekniikka
Mikrofonit
Viihde-elektroniikan tuotemerkit
Elävän Sanan Yhteys

Elävän Sanan Yhteys ry (lyhenne ESY) eli Elävä Sana -seurakunta sijaitsee Helsingissä Pasilassa ja lukeutuu tunnustuskuntiin sitoutumattomaksi uuskarismaattiseksi seurakunnaksi. Jäseniä on ~300. Pastorina toimii Peter Hackzell. Toimii nykyisin nimellä ESY Church.

Historia 
Elävä Sana -seurakunta on itsenäinen helluntailais-uuskarismaattinen seurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1983 ja rekisteröity 1986 nimellä Elävän Sanan yhteys ry. Seurakunta tunnetaan myös nimellä Elävä Sana -seurakunta (ESY). Seurakunnan alkuvaihessa pastoripariskuntana toimi Tapio ja Karen Tamminen. Peter Hackzell asetettiin johtavan pastorin toimeen vuonna 2001. Peter Hackzell toimi aiemmin yhtenä SUHE:n pastoreista. Vuonna 2018 tapahtui organisaation muutos jolloin perustettiin ESY Church, joka kuuluu Kingdom Church -uskonnolliseen yhdyskuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ESY Church -seurakunnan kotisivut
 Kingdom Church – Wikipedia

Tunnustuskuntiin sitoutumaton uuskarismaattisuus
Helsingin seurakunnat