joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jai Hindley

Jai Hindley (s. 5. toukokuuta 1996 Perth) on australialainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan etappikilpailuissa. Hän on Italian ympäriajon voittaja.

Hindley edusti Attaque Team Gusto -joukkuetta 2016, Mitchelton-Scottia 2017, Team Sunweb / Team DSM -joukkuetta 2018–2021 ja vuodesta 2022 alkaen Bora-Hansgrohea.

Hindley sijoittui toiseksi Puolan ympäriajossa 2019 kaksi sekuntia Pavel Sivakoville hävinneenä. Seuraavan vuoden Italian ympäriajossa hän sijoittui niin ikään toiseksi. Hän voitti Laghi di Cancanoon päättyneen 18. etapin. Hän siirtyi kokonaiskilpailun johtoon toiseksi viimeisen etapin jälkeen alle sekunnin erolla Tao Geoghegan Hartiin, mutta hävisi hänelle kilpailun päättäneessä aika-ajossa 39 sekuntia. Hän voitti Italian ynpäriajon 2022. Hän ratkaisi voiton toiseksi viimeisellä etapilla pudotettuaan Richard Carapazin kyydistään viimeisessä nousussa. Hän voitti kokonaiskilpailun lopulta minuutin ja 18 sekunnin erolla Carapaziin.

Saavutukset 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2012
Maantieajon "noviisien" Australian-mestaruus
2013
Nuorten Osaeanian-mestaruuskilpailut, maantieajossa hopeaa
2014
Nuorten Osaeanian-mestaruuskilpailut, maantieajossa pronssia
Nuorten Oseanian kisat, maantieajossa pronssia
2016
GP Capodarco, voitto
2017
Herald Sun Tour, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
Osaeanian-mestaruuskilpailut, maantieajossa pronssia
Toscana Terra di Ciclismo Eroica U23, kokonais- ja mäkikirikilpailun voitto
Giro Ciclistico d'Italia, 7. etapin voitto
Tour of Fuzhou, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
2019
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
2020
Herald SUn Tour, kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa ja nuorten kilpailussa toinen, 18. etapin voitto, 20. etapilla toinen, 15. etapilla kolmas
2022
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa viides
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto, 9. etapin voitto, 14. etapilla toinen, 16. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes

Lähteet 

Australialaiset maantiepyöräilijät
Giro-voittajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Tietosanakirja-osakeyhtiö

Tietosanakirja-osakeyhtiö oli suomalainen kirjankustannusliike, jonka Kustannus-o.-y. Otava ja Werner Söderström o.-y. perustivat 1906 Tietosanakirjan julkaisemista varten. Osakepääoma oli 50 000 markkaa, tasaväkisinä pääosakkaina mainitut kustantajat. Osakepääomaa lisättiin sittemmin, ja vuonna 1917 se oli 150 000 mk. Yhtiön sääntöihin tehtiin 1910 sellainen muutos, että ohjelmaan tuli kuulumaan, paitsi Tietosanakirjan sekä sen yhteydessä olevien erikoisjulkaisujen, myös poikkeustapauksissa muunkin kirjallisuuden kustantaminen.  Vuonna 1912 alkoi ilmestyä Maailmanhistoria, joka oli Tietosanakirjan rinnalla huomattavin yhtiön suurista kustannustuotteista. Yhtiön kotipaikka oli Helsinki. Toimitusjohtajana perustamisesta kevääseen 1916 oli Alvar Renqvist, hänen jälkeensä O. E. Lampén, joka oli vuodesta 1908 alkaen ollut mukana yhtiön hoidossa. Yritykseen liitettiin 1920 Kansanvalistusseuran kustannustoiminta.

Yritys toimi vuoteen 1924.

Julkaisut
 Tietosanakirja, 1909–1922
 Maailmanhistoria, 1914 alkaen
 Suomenmaa osat 1–6; 1919–1924 (osat 7–9 julkaisi WSOY)

Lähteet 

Suomalaiset kirjankustantamot
Kilohailivoileipä

Kilohailivoileipä (), myös kilohailileipä () ja kiluvoileipä on Viron ja virolaisen keittiön perinteinen pikkupurtava tai välipala, jossa ruisleipäviipaleen päälle levitetään voita ja sen jälkeen lisätään kilohailifileetä. Kilohailivoileipä on sormisyötävä avopintainen ja suolainen maustekalaleipä eli tumma leipä, jonka päällä on voin ja kalan lisäksi viipaloitua, hienonnettua tai hienoksi raastettua keitettyä kananmunaa ja erilaisia höysteitä mm. sipulisilppua, ruohosipulia tai hakattua tilliä jokaisen maun tai paikan mukaan.  Se on kansallisherkku, jossa leipäviipaleen päälle laitetaan anjovismaista kalasäilykettä, usein maustesuolattua, savustettua, marinoitua tai paistettua kilohailia, joten se muistuttaa vappuista sillivoileipää. Kilohailivoileipä on helpolla ohjeella valmistettava herkullinen merellinen alku-, ilta- tai vaikka yöpala.
Voileivästä saa erilaisia muunnelmia käyttämällä leivänpäällisenä täytteenä viiriäisenmunaa, munavoita, purjoa, marinoitua punasipulia, toisinaan uppo- tai paistettua munaa tai tumman sijasta vaaleaa paahtoleipää. Leivälle voi ensin levittää sauvasekoittimella huonelämpöisestä tuorejuustosta ja keitetyistä kananmunista vatkatun, majoneesilla, suolalla ja sitruunamehulla hieman maustetun kerman. Voileivästä saa myös lämpimän välipalan paistamalla se öljytyllä paistinpannulla tai paahtamalla se täytteineen kuumassa uunissa. Leipä voi olla klassisessa muodossaan tai nähdä hieman vaivaa, leikata kuoret ruisleipäviipaleista ja käyttämällä piparkakkumuotteja voi antaa sille pyöreän tai muu, mm. yhdellä haukkauksella eli kerralla suuhun pantavan muotoilun. Vielä uudemman ajan kilohailileivät tarjotaan hapankerma-, kermaviili- tai smetanahyytelön, hapankurkkusiivujen, tillimajoneesin ja mustaleipäkrutonkien, jopa viipaloidun kurpitsan kera. 

Kilohailivoileipä osa Viron ruokakulttuuria ja sitä syödään yleisesti kaikkialla maassa. Sitä voidaan syödä mihin aikaan tahansa päivästä ja sitä tarjoillaan usein juhlissa. Kilohailileipä on tyypillinen itsenäisyyspäivän eväs, josta myös joka vuosi jonkinlainen muunnos on tarjolla presidentin vastaanotolla. 

Sanomalehtien ”Postimees” että ” Õhtuleht” tiedotuksien mukaan 15. toukokuuta v. 2014 Raatihuoneentorilla valmistettiin maailman pisin kilohailileipä osana Tallinnan vuotispäivän avajaistapahtumaa. Ennätyspitkän voileivän raaka-aineeksi valittiin kilohaili, koska Tallinnaa on pitkään kutsuttu kilohailikaupungiksi (). Kilohailileipää valmistivat kokit lähes 20:stä ravintolasta ja kahvilasta. Paikan päällä torilla esivalmistetut pienemmät voileivät yhdistettiin ja koristeltiin, jonka jälkeen kokonaisuus välittömästi leikattiin palasiksi ja jaettiin ihmisille mm. pormestarin Edgar Savisaaren toimesta. Voileipä oli hieman yli 20 metriä pitkä ja 30 senttimetriä leveä ja sitä tuki kymmenen pöytää. Maailman pisimmän kilohailileivän valmistamisen järjesti kantakaupungin hallitus ja sponsorina toimi kalanjalostusta ja -tuotteiden markkinointia harjoittava yritys Viru Rand OÜ.

Lähteet

Virolainen keittiö
Leivät
Kalaruoat
Ruben Guerreiro

Rúben António Almeida Guerreiro (s. 6. heinäkuuta 1994 Pegões, Montijo) on portugalilainen maantiepyöräilijä.

Guerreiro aloitti ammattilaisuransa yhdysvaltalaisessa Axeon-joukkueessa vuosina 2015–2016. Hän edusti Trek-Segafredoa 2017–2018, Katjuša-Alpecinia 2019 ja on vuodesta 2020 ajanut EF Pro Cycling / EF Education -tallissa.

Guerreiro voitti Roccarasoon päättyneen yhdeksännen etapin Italian ympäriajossa 2020. Hän voitti myös mäkikirikilpailun ollen ensimmäinen portugalilainen arvopaidan voittaja Italian ympäriajon historiassa.

Saavutuksia 
¨
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2012
Maantieajon nuorten Portugalin-mestaruus
2014
Volta a Portugal do Futuro, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
2015
Grande Prémio Liberty Seguros, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
2016
GP Palio del Recioto, voitto
Maantieajon alle 23-v. Portugalin-mestaruus
2017
Maantieajon Portugalin-mestaruus
Bretagne Classic Ouest-France, kuudes
2018
Bretagne Classic Ouest-France, viides
Presidential Cycling Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa kuudes
2019
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 15. etapilla toinen
2020
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 9. etapin voitto
2021
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s
2022
Mont Ventoux Dénivelé Challenge, voitto
Vuelta a Burgos, pistekilpailun voitto
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas

Lähteet 

Portugalilaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Musta kuningatar (minisarja)

Musta kuningatar (The Queen’s Gambit) on yhdysvaltalainen minisarja, joka perustuu Walter Tevisin samannimiseen romaaniin vuodelta 1983. Sarjan tarina seuraa kuvitteellista huippulahjakasta shakkipelaajaa, Beth Harmonia, tämän lapsuudesta nuoreen aikuisuuteen saakka. Sarja julkaistiin Netflix-tilausvideopalvelussa 23. lokakuuta 2020.

Rooleissa

Jaksot

|}

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Musta kuningatar Netflixissä
 

Netflix-alkuperäissarjat
2020-luvun televisiosarjat
Inter Miami CF

Club Internacional de Fútbol Miami eli Inter Miami CF tai vain Inter Miami on yhdysvaltalainen jalkapalloseura Miamista, Floridasta. Inter Miami on pelannut vuodesta 2020 lähtien Major League Soccerissa (MLS).

Lähteet

Yhdysvaltalaiset jalkapalloseurat
Miamin urheilu
Vuonna 2018 perustetut urheiluseurat
Viking Nyström

Harald Jarl Viking Nyström (12. helmikuuta 1925 Hanko – 7. heinäkuuta 2006 Tammisaari) oli suomalainen biologi ja kuvittaja.

Nyström valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1959. Hän toimi eläinopin, kasviopin ja maantiedon tuntiopettajana Lauttasaaren ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1960–1977 sekä Ruotsalaisessa iltaoppikoulussa 1963–1977. Vuodesta 1977 alkaen hän toimi freelancekuvittajana ja kuvitti muun muassa oppikirjoja. Hän toimi myös television luonto-ohjelmien kuvittajana.

Viking Nyströmin veli on pankkimies ja kirjailija Hilding Nyström (s. 1921).

Teoksia
 Macrolepidoptera from the Cape Verde Islands: Results of the Zoological Expedition of Prof. Dr. Håkan Lindberg to the Cape Verde Islands during the winter 1953-54.  Socieas scientiarum Fennica, Helsingfors  1958
 Ekenäs pensionärer r.f: historisk översikt; tekijät Viking Nyström, Göran Westerlund. Ekenäs pensionärer, Ekenäs 2003

Kirjankuvituksia 
 Ville Muilu : Aurinkokellon salaisuus: seikkailuromaani, kuvat Viking Nyström. Otava 1954
 Jaakko Jalas : 100 huonekasvia; värikuvat Viking Nyström. Otava 1958
 Björn Kurtén : Jääkausi; kuvittajat Margaret Lambert, Olof Landström ja Viking Nyström. WSOY 1972
 Erkki Pullinen : Suomen suurpedot. Tammi 1974
 Oiva ja Raili Louhisola : Kreikka: kulttuuri- ja matkaopas. Editum, Espoo 1993
 Hilding Nyström : Gräsrot bland toppar: i bank, bok och brev. Schildt, Esbo 2000

Lähteet 

Suomalaiset biologit
Suomalaiset kuvittajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Pello Bilbao

Pello Bilbao López de Armentia (s. 25. helmikuuta 1990 Guernica, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan mäkisessä maastossa ja etappikilpailuissa.

Bilbao aloitti ammattilaisuransa Orbea-tallissa, jota edusti kaksi kuukautta vuoden 2011 alusta. Tämän jälkeen hän ajoi Euskaltel-Euskadissa vuoden 2013 loppuun, Caja Rural–Seguros RGA -joukkueessa kaudet 2014–2016 ja Astana Teamissa vuosina 2017–2019. Kaudesta 2020 alkaen hän on edustanut Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victoriousta.

Bilbao voitti L'Aquilaan päättyneen seitsemännen etapin ja Monte Avenaan ajetun 20. etapin Italian ympäriajossa 2019. Hän voitti aika-ajon Espanjan-mestaruuden 2020.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2011
Tour de Vendée, toinen
2014
Klasika Primavera, voitto
2015
Vuelta a Andalucía, mäkikirikilpailun voitto
Vuelta a Castilla y Leon, pistekilpailun ja 1. etapin voitto
Presidential Cycling Tour of Turkey, 6. etapin voitto
Tour de Beauce, kokonaiskilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, 8. etapilla toinen
2016
Vuelta a Castilla y Leon, kokonaiskilpailussa toinen
Presidential Cycling Tour of Turkey, 2. etapin voitto
2018
Tour of the Alps, 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Critérium du Dauphiné, 6. etapin voitto
2019
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailussa kolmas
Vuelta Murcia, kokonaiskilpailussa kolmas, 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, 7. ja 20. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 12. etapilla toinen
2020
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, 18. etapilla kolmas
2021
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Tour of the Alps, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13:s
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
2022
UAE Tour, kokonaiskilpailussa kolmas
Strade Bianche, viides
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, 3. etapin voitto
Tour of the Alps, 2. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, 1. etapilla kolmas
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun ja 4. etapin voitto

Lähteet 

Espanjalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Pyhän Georgioksen katedraali

Pyhän Georgioksen katedraali tai Pyhän Yrjön katedraali voi viitata seuraaviin kirkkoihin:

Kreikassa 

Kreikassa Pyhän Georgioksen katedraali () voi viitata:

 Pyhän Georgioksen katedraali, Gouménissa
 Pyhän Georgioksen katedraali, Gýtheio
 Pyhän Georgioksen katedraali, Ierápetra, Kreeta
 Pyhän Georgioksen katedraali, Moíres, Kreeta
 Pyhän Georgioksen katedraali, Náfplio
 Pyhän Georgioksen katedraali, Néa Zíchni
 Pyhän Georgioksen katedraali, Neápoli
 Pyhän Georgioksen katedraali, Sidirókastro

Turkissa 

 Pyhän Georgioksen katedraali, Istanbul

Katso myös 

 Pyhän Yrjön tai Georgioksen kirkko, useita kirkkoja
Jutta Annala

Jutta Annala (s. 1975 Tornio) on suomalainen laulaja, lauluntekijä, säveltäjä, sanoittaja, laulupedagogi, kirjailija ja ääninäyttelijä. 

"Kotimainen poplaulaja ja ennakkoluuloton lauluntekijä, joka on viimeisen parin vuosikymmenen ajan laulanut taustoja kotimaisen kentän raskassarjalaisille."

Lokakuussa 2020 Hunch & Boogie julkaisi Annalan  kappaleen Traumantaju,  jota Mika Roth kuvaa arviossaan muun muassa näin: "Traumantaju yhdistää kauniista kauneimman draamankaaren, laulumelodian hyväillessä korvia ja sanojen kolhiessa sielua. Vastavoimia, vastapainoja ja sopivasti vastakarvaan. Kummallinen pop-biisi, jonka melankolia purskahtelee silmille, lähes hypnoottisen poljennon viedessä samalla mukanaan. Biisi on syntynyt kuuleman mukaan romahduksen jälkeisestä oivalluksesta, että tärkeintä on se kuinka olet, ei se mitä omistat. Ilman pelkoa ei ole kahleita, ja ilman kahleita olet vapaa – jopa itsestäsi. Tässä on kiistatta jotain tylerdurdenmaista, mutta eikö meistä jokainen tahtoisi joskus vain antaa palaa, sulkea silmät, painua synkimpään korpeen ja jättää turvavyöt kytkemättä." 

Syksyllä 2019 Annala julkaisi ensimmäisen EP:n Taajuus Vol. 1 sisältäen kappaleet: Hävyttömän hyvä elämä, Repriisi, Liikaa, Sinivalaat ja Tämä meni nyt näin.

Vuonna 2007 Annala on kirjoittanut kirjan Pop-laulajan arkipäivä. Kirja sisältää myös äänitteen teoksen ääniharjoitteille.

Lähteet

Elävät henkilöt
Vuonna 1975 syntyneet
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Suomalaiset kirjailijat
Patrick Konrad

Patrick Konrad (s. 13. lokakuuta 1991 Mödling, Ala-Itävalta) on itävaltalainen maantiepyöräilijä.

Konrad aloitti ammattilaisuransa Tyrol–Teamissa, jota edusti vuodet 2010–2011. Seuraavan vuoden hän ajoi Team Vorarlbergissa, 2013 Etixx-iHNed-joukkueessa ja kauden 2014 alkupuolen Team Gourmetfein Simplon Wels -tallissa. Hän aloitti nykyisessä tallissaan, nimeltään tuolloin Team NetApp–Endura, harjoittelijana syksyllä 2014. Seuraavina kahtena vuonna talli tunnettiin nimellä Bora-Argon 18 ja vuodesta 2017 lähtien Bora-Hansgrohe. Hän voitti 16. etapin Ranskan ympäriajossa 2021.

Saavutuksia 

2009
Int. Oberösterreich Juniorenradrundfahrt, 2. etapin voitto
2012
Ratapyöräilyn takaa-ajon Itävallan-mestaruus
2013
Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailussa kolmas
2014
Int. Oberösterreich Juniorenradrundfahrt, 2b. etapin voitto
Oberösterreichrundfahrt, kokonaiskilpailun voitto
Itävallan ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
Ratapyöräilyn takaa-ajon Itävallan-mestaruus
2017
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s
2018
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs
Puolan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Grand Prix Cycliste de Québec, viides
2019
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Maantieajon Itävallan-mestaruus
Clásica de San Sebastián, kuudes
2020
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
2021
Aika-ajon Itävallan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 16. etapin voitto, 14. etapilla toinen
2022
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viidestoista
BEMER Cyclassics, viides

Lähteet 

Itävaltalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Pennsville

Pennsville on kunta (township) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Salemin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 13 409.

Maantiede 

Pennsville sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Salemin piirikunnassa Delawarejoen varrella.  New Jersey Turnpike eli valtatie I-295 ja valtatie I-95 yhdistyvät Pennsvillessä Delaware Memorial Bridgen lähellä.

Historia 

Nykyisen Pennsvillen asukkaat olivat ruotsalaisia ja suomalaisia siirtolaisia Delawarejoen vastarannalta. He olivat alun perin vuonna 1638 asettuneet nykyisen Wilmingtoniin (Uusi-Ruotsi), mutta pian joukko siirtolaisia siirtyi viljelemään maata nykyisen New Jerseyn puolelle. Ruotsalaiset siirtolaiset asuttivat niin sanotun Churchtownin ja suomalaisten siirtolaisten asuttama paikka tuli tunnetuksi nimellä Finn's Point. Pennsville itsessään tunnettiin alun perin nimellä Lower Penn’s Neck ja nykyisen nimensä se sai vasta vuonna 1965.

Nykyisessä Pennsvillessä on useita 1700-luvulla rakennettuja rakennuksia, jotka ovat säilyneet näihin päiviin saakka. Vapaussodan aikana brittien aluksia tarkkailtiin Guard House-nimisestä kivitalosta, joka on sittemmin purettu. 1800-luvun loppupuolella paikkakunnalle avattiin tomaattien purkittamo ja vuonna 1917 DuPont avasi kemikaalitehtaita Delawarejoen varteen. Riverview Beach Park oli Pennsvillessä vuosina 1914–1917 toiminut huvipuisto.

Talous 
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Pennsvillessä aikavälillä 2014–2018 olivat 63 443 USD ja henkilöä kohden 36 042 USD. 10,1 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö 
Kunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 13 409 ja vuoden 2019 arvion mukaan 12 418. Kaupungin asukkaista 92,1 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 90,6 %), 2,7 % afroamerikkalaisia, 2 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2 % aasialaisia. 4,7 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 4,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

Lähteet 

New Jerseyn kunnat
Fausto Masnada

Fausto Masnada (s. 6. marraskuuta 1993 Bergamo) on italialainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan mäkisessä maastossa ja etappikilpailuissa.

Masnada aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Lampre-Meridassa syksyllä 2016. Seuraavat kolme vuotta hän edusti Androni Giocatolli - Sidermec -joukkuetta. Kaudella 2020 hän ajoi elokuun puoliväliin saakka CCC Teamissa, kunnes siirtyi Deceuninck–Quick-Stepiin, nykyiseltä nimeltään Quick-Step Alpha Vinyl Team. Hän voitti Giovanni Rotondoon päättyneen kuudennen etapin Italian ympäriajossa 2019.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2015
Nuorten Lombardian ympäriajo, voitto
2016
Giro del Medio Brenta, voitto
2017
Presidential Cycling Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa kolmas
2018
Slovenian ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Tour of Hainan, kokonaiskilpailun ja 8. etapin voitto
2019
Giro di Sicilia, mäkikirikilpailun voitto
Tour of the Alps, 3. ja 5. etapin voitto
Giro dell'Appennino, toinen
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s, mäkikirikilpailussa toinen, 6. etapin voitto, 16. etapilla kolmas
2020
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kuudes
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
2021
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kolmas
Coppa Bernocchi, kolmas
Lombardian ympäriajo, toinen
2022
Tour of Oman, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto

Lähteet 

Italialaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
John Nyman

John Emanuel Nyman (25. huhtikuuta 1908 Sundsvall – 19. lokakuuta 1977 Sundsvall) oli ruotsalainen kreikkalais-roomalaisen raskaansarjan painija ja olympiamitalisti ja kolminkertainen EM-hopeamitalisti. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle. Uransa jälkeen hän toimi seuransa Sundsvall AIK:n valmentajana. 

John Nyman aloitti painiuransa Sundsvall AIK:n riveissä 1930-luvun alussa. Hänen uransa alkuaikoina Ruotsissa oli useampia vahvoja kreikkalais-roomalaisen raskaansarjan painijoita, kuten Carl Westergren, Rudolf Svensson ja Georg Nilsson. Voitettuaan vuonna 1935 Ruotsin mestaruuden sai edustuspaikan vuoden 1935 EM-kisoihin Kööpenhaminaan. Ensimmäisessä ottelussa tuli tappio Saksan Kurt Hornfischerille, sen jälkeen voitto Tanskan Peter Larsenista ja lopuksi tappio Suomen Hjalmar Nyströmille. Loppusijoitus oli näin neljäs voittajan ollessa Saksan Hornfischer. 

Vuosi 1936 oli Berliinin kesäolympialaisvuosi ja kisat olivat Nymanille menestykselliset. Ensin tuli voitot Romanian Zoltan Kondorossystä ja Itävallan Eduard Schöllista, sen jälkeen tappio Viron Kristjan Palusalulle ja lopuksi voitot Suomen Nyströmistä ja Saksan Hornfischeristä. Tämä takasi hänelle olympiahopeaa Palusalun voittaessa näin toisenkin painimuodon raskaansarjan. Toisen Ruotsin mestaruutensa hän sai vuonna 1937 ja kilpaili Pariisissa EM-kisoissa, jossa voitot Ranskan Herlandista, Tanskan Larsenista ja Tshekkoslovakian Josef Klapuchista veivät hänet loppuotteluun, jossa Viron Palusalu otti jälleen voiton. Vuonna 1938 EM-kisat kilpailtiin Tallinnassa ja Nyman eteni voitoilla Norjan Knutsenista, Suomen Uuno Ventosta ja Latvian Edvīns Bietagsista jälleen loppuotteluun, jossa vastassa oli isäntämaan uusi raskaansarjan tähti Johanns Kotkas, jolle Nyman joutuu taipumaan. Viimeisissä sotia edeltävissä EM-kisoissa kisapaikka oli Oslo ja voitot Turkin Mehmet Çobanista, Tanskan Larsenista ja Unkarin Gyula Bóbisista veivät hänet loppuotteluun, jossa vastassa oli jälleen Viron Kotkas. Lopputulos oli jälleen sama eli Kotkaksen voitto. Nymanille kyseessä oli kolmas EM-hopea.

Syksyllä 1939 käynnistynyt toinen maailmansota keskeytti käytännössä kansainvälisen urheilun. Nyman kilpaili vielä ja voitti vuosina 1941 ja 1942 Ruotsin mestaruuden eli hänelle kertyi niitä kaikkaan neljä. Vuonna 1943 hän saavutti vielä hopeaa uuden mestarin Bertil Erikssonin ottaessa voiton.

Uransa jälkeen Nyman toimi aktiivisti seuransa Sundsvall AIK:n painvalmentajana.

Viitteet

Ruotsalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Ruotsalaiset olympiamitalistit
Ruotsalaiset painivalmentajat
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Xenniaalit

Xenniaalit () on mikrosukupolvi, jonka edustajat ovat syntyneet X-sukupolven ja millenniaalien välisessä taitekohdassa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa. Xenniaalit omaavat molempien naapurisukupolviensa piirteitä samastumatta selvästi kumpaankaan näistä: "(Heillä on) sekä terve annos X-sukupolven grunge-kyynisyyttä että ripaus millenniaalien pidäkkeetöntä optimismia." Marleen Stollenin ja Gisela Wolfin mukaan xenniaaleja yhdistää "analoginen lapsuus ja digitaalinen aikuisuus", toisin sanoen he ovat viimeisiä "digiaikaan muuttaneita siirtolaisia" – siinä missä myöhemmät sukupolvet eivät enää muista aikaa ilman kotitietokoneita ja internettiä.

Termiä käyttivät ensimmäisenä Sarah Stankorb ja Jed Oelbaum GOOD Magazine -lehteen kirjoittamassaan artikkelissa syyskuussa 2014. Sittemmin sukupolveen on englanninkielisessä maailmassa viitattu myös nimillä "The Lucky Ones", "The Oregon Trail Generation" sekä "The Star Wars Generation" (viitaten siihen, että sen edustajat ovat erään tarkentavan määreen mukaan syntyneet alkuperäisen Tähtien sota -trilogian ensi-iltavuosina 1977–83). Vuonna 2020 sana lisättiin Oxfordin sanakirjaan.

Lähteet 

Sosiologia
Damiano Caruso

Damiano Caruso (s. 12. lokakuuta 1987 Ragusa) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän on menestynyt ennen kaikkea etappikilpailuissa.

Caruso aloitti ammattilaisuransa LPR Brakes Farnese Vini -joukkueessa heinäkuussa 2009. Hän edusti De Rosa - Stac Plastic -tallia 2010, Liquigasta / Cannondalea 2011–2014 ja BMC Racing Teamia 2015–2018. Vuodesta 2019 hän on ajanut Bahrain-Merida / Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victorious -joukkueessa.

Caruso sijoittui toiseksi Sveitsin ympäriajossa 2017. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Simon Špilakille 48 sekuntia. Seuraavana vuonna hän oli toinen Tirreno–Adriaticossa 24 sekuntia Michał Kwiatkowskille jääneenä.

Caruso sijoittui toiseksi Italian ympäriajossa 2021 minuutin ja 29 sekuntia Egan Bernalille hävinneenä. Hän voitti lisäksi Valle Splugan päättyneen 20. etapin. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti yhdeksännen etapin.

Italian olympiakomitea CONI määräsi helmikuussa 2012 Carusolle takautuvasti vuoden kilpailukiellon hänen osallisuudestaan yritykseen hankkia kiellettyjä aineita vuonna 2007. Hänen tuloksena hylättiin ajalta 6. lokakuuta 2010 – 5. lokakuuta 2011.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2005
Tre Ciclistica Internazionale Bresciana, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
2007
Giro della Toscana, nuorten kilpailun voitto
2008
Maantieajon alle 23-v. Italian-mestaruus
2009
Giro Ciclistico d'Italia, 2. etapin voitto
2012
Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
2013
Settimana Internazionale Coppi e Bartali, 5. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s, 18. etapilla (aika-ajo) kolmas
Tour of Beijing, mäkikirikilpailun voitto
2014
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
2015
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdekas
2016
Vuelta a Andalucia, mäkikirikilpailun voitto
2017
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s
2018
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa toinen
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa viides
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa pronssia
2019
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailussa kolmas, 12. etapilla toinen
2020
Circuito de Getxo, voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes
2021
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailussa kolmas, 20. etapin voitto, 16. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 9. etapin voitto
2022
Giro di Sicilia, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kuudes
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa neljäs

Lähteet 

Italialaiset maantiepyöräilijät
Dopingrikkomuksesta tuomitut italialaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut pyöräilijät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Timo Teern

Timo Teern (s. 1987) on näyttelijä. Teern on syntynyt Virossa Saarenmaalla Kuressaaressa. Näyttelijäksi Teern valmistui Isosta-Britanniasta Royal Birmingam Conservatoiresta 2019. Teern on näytellyt sekä Isossa-Britanniassa, että Suomessa teattereissä, lyhytelokuvissa, mainoksissa, tv-sarjoissa ja täyspitkissä elokuvissa.

Ura 
Timo Teern valmistui näyttelijäksi Royal Birmingham Conservatoiresta 2019. Yhdistyneissä kuningaskunnissa hän on näytellyt mm. täyspitkässä elokuvassa Calling the Tune, Vicen web sarjassa Lookalike , Birminghamin teattereissa Hippodrome, Old Rep, Crescent theatre ja yhteistyössä BBC:n dokumentalistin Sean McGrailin kanssa hänen lyhytelokuvassaan This is Our Town. Teerniä edustaa Lontoossa IAL-agency.

Keväällä 2020 Teern muutti Suomeen. Suomessa Teern on mm. Sisu-potku mainoksessa, tv-sarjassa Luottomies, tv-sarjassa Karkurit ja täyspitkässä elokuvassa Kuriiri

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Teernin kotisivut
 Spotlight
 Näyttelijänliitto 
 Helsingin freelancenäyttelijät
 Kuriiri elokuva - Tamperelainen (27.6.2020)
 Calling the Tune - Two Hats Films
 International Actors London

Suomalaiset näyttelijät
Virolaiset näyttelijät
Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Lajos Tolnai

Lajos Tolnai, oikea nimi: Lajos Hagymássy, (1837–1902) oli unkarilainen reformoitu pappi, koulunopettaja ja kirjailija. Hän julkaisi 1865 kokoelman runoja, joista huomiota saivat varsinkin muutamat balladit. Kirjalliseen maineeseen Tolnai kuitenkin nousi novelliensa ja romaaniensa ansiosta realistisena tapainkuvaajana ja satiirikkona. Tolnai kirjoitti myös kriittisiä ja esteettisiä tutkimuksia, muun muassa Mihály Tompan runoudesta (1878).

Teokset (valikoima)
 A báróné ténsasszony, 1882
 Az oszlopbáró, 1884
 Az uj föispán, 1885
 A falu urai, 1885
 A mi fajunk, 1891
 A grófné ura, 1897

Lähteet

Aiheesta muualla

Unkarilaiset kirjailijat
Vuonna 1837 syntyneet
Vuonna 1902 kuolleet
San Juan Copala

San Juan Copala on kylä Santiago Juxtlahuacan kunnassa Oaxacan osavaltiossa Meksikossa. Kylästä uutisointiin kansainvälisesti vuonna 2010 , jolloin ihmisoikeusaktivistit Jyri Jaakkola ja Alberta Cariño murhattiin paikallisen puolisotilaallisen Ubisort-joukkojen väijytyksessä. 

San Juan Copala asuu yksinomaisesti triqui-alkuperäiskansaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suomalainen kuoli iskussa Meksikossa

Meksikon kaupungit
Mihály Tompa

Mihály Tompa (1817–1868) oli unkarilainen runoilija. Hän opiskeli Sárospatakin reformoidussa korkeakoulussa, jossa hän opiskeli sekä teologiaa että oikeustiedettä. Hänet kutsuttiin Gömörin komitaatin Bejen seurakunnan papiksi. Hän osallistui sotapappina Unkarin vapaussotaan 1848–1849. Hänet kutsuttiin 1849 Kelemérin ja vihdoin 1852 Hanvan kirkkoherraksi.

Tompa muodosti yhdessä aikalaistensa János Aranyn ja Sándor Petőfin kanssa loistavan runoilijakolmikon, joka uudisti unkarilaisen runouden asettaen sen kansanomaiselle ja kansalliselle pohjalle ja joka surujen ja koettelemuksien raskaina vuosina ylläpiti kansassa valoisan tulevaisuuden toiveita. Arany kertoi kansalleen loistavia tarinoita sen muinaisuudesta, Petöfi runoili rakkaudesta, vapaudesta ja isänmaasta, Tompa kirjoitti runoja tunteista, ihmiskohtaloista, synnyinmaasta ja luonnosta. Tompan runoilijaluonteelle ovat ominaisia syvämietteisyys, herkkätunteisuus, mielikuvitus ja lämminsydämisyys. Hänen sanontansa on omintakeinen ja kansanomainen.

Tompa pukee mielellään ajatuksensa vertauskuviin, niin kuin kuvatessaan isänmaansa kovaosaisuutta (esimerkiksi "Haikaralle") tai Virágregékissä, (1854, 1856, 1868) ihmiskohtaloita. Hän kirjoitti myös iloisia tunnelmia, varsinkin eräissä humoristisissa kertomarunoissa (Szuhay Mátyás, 1846). Hän julkaisi eläessään runokokoelmia, useimmat vuosina 1846–1867. Hänen ystävänsä Arany, Pál Gyulai, József Lévay ja Károly Szász julkaisivat postuumisti 1870 hänen kuusiosaiset kootut runoelmansa. Hän julkaisi myös saarnakokoelmia ja muuta hengellistä kirjallisuutta. 

Antologiassa Unkarin lyyra: unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan on kaksi Toivo Lyyn suomentamaa Tompan runoa, Haikaralle ja Kuistillani.

Lähteet

Aiheesta muualla

Unkarilaiset runoilijat
Vuonna 1817 syntyneet
Vuonna 1868 kuolleet
Johan Teodor Durchman

Johan Teodor (Teja) Durchman (13. heinäkuuta 1852 Helsinki – 3. tammikuuta 1927 Tampere) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja valtiopäivämies. 

Theodor Durchmanin vanhemmat olivat  lääninrovasti Josef Wilhelm Durchman ja Emma Charlotta Reuter ja puoliso vuodesta 1881 Sigrid Aminoff. Durchman tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui insinööriksi 1877, minkä jälkeen hän opiskeli vielä siltarakennusta Stuttgartissa 1878–1880. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin vielä myöhemminkin. Durchman toimi Tampereen pellavatehtaan teknillisenä johtajana 1882–1907, Leppäkosken paperitehtaan isännöitsijänä 1907–1909 ja Killinkosken tehtaitten toimitusjohtajana vuodesta 1909. Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1885–1890 ja 1892. Durchman oli  porvarissäädyssä Tampereen edustaja valtiopäivillä 1904–1905. 

Lääkäri Nils Durchman oli Johan Teodor Durchmanin veli.

Lähteet
 

 Suomalaiset yritysjohtajat
 Suomalaiset insinöörit
 Tampereen kaupunginvaltuutetut
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Harkovan raitioliikenne

Harkovan raitioliikenne (ukrainaksi Харкiвський трамвай) on osa Ukrainan toiseksi suurimman kaupungin joukkoliikennejärjestelmää. Raitiotiejärjestelmän raideleveytenä on tyypillinen venäläinen 1 524 mm. Raitiotiet on rakennettu lähes kokonaan Harkovan kadulle, joten järjestelmä on perinteinen. Verkosto on lähes kokonaan kaksiraiteinen. Suurin osa raideosuuksista on erillään muusta liikenteestä, mutta joissakin paikoissa samaa kaistaa käyttävät myös autot ja bussit.

Lokakuussa 2016 monet raideosuudet olivat huonossa, jopa vaarallisessa kunnossa. Ratapölkyt ovat mädenneet, pultteja on irronnut, kiskoja on katkennut, osa raiteista on uponnut jopa 8 cm tienpinnan alle ja virransyöttö ei ole säännöllistä. Ajonopeudet ovat pieniä.

Lokakuussa 2018 "Lastenpuiston" takana kulkeva rata oli otettu takaisin käyttöön, mutta raiteet, etenkin päätepysäkkien kääntösilmukat, ovat huonossa kunnossa. Keskustan läpi kulkevalla radalla on nyt säännöllistä liikennettä (toisin kuin aiemmin poikkeustilanteita lukuun ottamatta), mutta Lastenpuiston läheinen hautausmaan ohi ja alas laaksoon kulkeva rata ei ole käytössä. Asemalle kulkeva rata on huonossa kunnossa. Aseman ja joen välinen osuus on jälleenrakennettu, mutta siltä ei ole raideyhteyksiä entisiin vaunuhalleihin tai korjaamoihin.

Kalusto 
Alla olevassa taulukossa on Harkovan raitioliikenteessä (linjaliikenteessä) tällä hetkellä käytettävät raitiovaunutyypit.

Katso myös 

 Tatra T3
 Tatra T6B5
 Tatra T6A5
 Kiovan raitioliikenne

Lähteet 

Ukrainan raitioliikenne
Raitioliikenne
Monitoimityökalu

Monitoimityökalu on työkalu, jossa yhdistyy useita toimintoja samaan kokonaisuuteen. Pienimmät monitoimityökalut ovat avaimen tai luottokortin kokoisia ja muotoisia, jolloin niitä voidaan pitää lompakossa tai avaimenperässä. Isommat mallit on tarkoitettu kannettaviksi taskussa tai vyöhön kiinnitetyssä kotelossa.

Monitoimityökaluja ei saa viedä lentokoneen matkustamoon, vaan ne on pakattava ruumaan meneviin tavaroihin.

Historiaa
Yhteen liitettyjen työkalujen yhdistelmän idea on vanha. Mahdollisesti syömiseen tarkoitettu "monitoimityökalu", jossa on lusikka, haarukka, lasta,  piikki ja veitsi tunnetaan ajalta 200–300 vuotta jaa.

Herman Melville kuvaili vuonna 1851 ilmestyneessä romaanissaan Moby Dick valaanpyyntialus Pequodin kirvesmiehen kätevyyttä ikään kuin tämä olisi tavallista paksumpi linkkuveitsi, jossa on erikokoisten terien lisäksi myös "ruuvitalttoja, korkkiruuveja, pinsettejä, naskaleita, kyniä, viivaimia, kynsiviiloja ja upotusporia".

Sveitsin armeija päätti 1880-luvun lopulla hankkia taskuveitsiä, joiden tuli kelvata säilykepurkkien avaamiseen sekä Schmidt-Rubin-kiväärin purkamiseen ja kokoamiseen. Modell 1890 -veitsen ominaisuudet hyväksyttiin virallisesti tammikuussa 1891.

Linkkuveitset
Linkkuveitsenä toteutettujen monitoimityökalujen varhaisimpia versioita olivat Victorinoxin ja Wengerin valmistamat "Sveitsin armeijan linkkuveitset". Nykyään valmistajia on lukuisia. Varsinainen Sveitsin armeijalle toimitettu Modell 1890 -määrittelyn mukainen malli sisälsi veitsenterän, kalvaimen sekä tölkinavaajan ja ruuvitaltan yhdistelmän.

Taittuvat monitoimityökalut
Tim Leatherman toi markkinoille ensimmäisen Pocket Survival Toolin vuonna 1983. Pihtien rakenteeseen perustuvan ja linkkuveitsiä isomman selviytymistyökalun kaavailtuja kohderyhmiä olivat survivalistit ja keräilijät.

Suomen puolustusvoimat käyttää Victorinox Swisstool Military Fin -mallista pihteihin pohjautuvaa monitoimityökalua.

Työkaluihin saattaa kuulua esimerkiksi kynsiviila, atulat, kokoonmenevät sakset ja suurennuslasi sekä ruuvitaltan vaihtokärkiä. On myös erityisiä versioita urheilun ja ulkoilun eri lajeja, kuten golfia, ratsastusta, metsästystä tai kalastusta varten.
Pyöräilijöille tarkoitetuissa työkaluissa voi olla työkaluja kuusiokoloavaimesta ketjunkatkaisijaan.

Lusikkahaarukka
Lusikkahaarukka on ruokailuun tarkoitettu monitoimityökalu, joka sisältää toisiinsa nivelletyt tai yhden työkalun eri päissä sijaitsevat lusikan ja haarukan.

Kellokosken tehdas Oy:n vuonna 1941 Suomen puolustusvoimille valmistaman lusikka-haarukkayhdistelmän mitat olivat seuraavat: Lusikan pituus 15,5 cm, haarukan pituus 14 cm, yhdistelmän pituus avattuna 23,5 cm, lusikan pesän koko 8 x 4,5 cm, haarukan piikkien pituus 4,5 cm ja 
varsien leveys 1,7 cm.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Työkalut
Walls

Walls on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Georg Walls (1933–2020), suomalainen sosiologi ja professori, Mari Wallsin isä
Mari Walls (s. 1961), suomalainen professori ja rehtori, Georg Wallsin tytär
Hans Henrik Estlander

Hans Henrik Estlander (17. maaliskuuta 1869 Helsinki – 7. maaliskuuta 1921 Vaasa) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. 

Estlanderin  vanhemmat olivat professori Carl Gustaf Estlander ja Helena Aurora Federley ja puoliso vuodesta 1894 Emma Sofia Hildegard Blomberg. Estlander tuli ylioppilaaksi 1887 ja suoritti oikeustutkinnon 1892, minkä jälkeen hän vielä opiskeli Lontoossa ja Wienissä. Estlander toimi Pohjoismaiden Osakepankin Kristiinankaupungin konttorin johtajana 1896–1905, Suomen Luotonantajayhdistyksen johtajana Helsingissä 1906–1916 ja Helsingin Osakepankin pääjohtajana vuodesta 1916. Asianajajana Kristiinankaupungissa hän työskenteli 1897–1905 ja oli Kristiinankaupungin valtuuston jäsen 1898–1905. Estlander oli aateliston edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuoli virkamatkalla Vaasassa.

Lähteet
 

Suomalaiset asianajajat
Suomalaiset pankinjohtajat
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Kristiinankaupungin kaupunginvaltuutetut
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
Severi Immonen

Ville Severi Immonen (s. 21. kesäkuuta 2000 Tuusniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Kalevan Palloa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura

Seuraura 
Immonen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän toimi kaudella 2015–2016 seuran C-nuorten kapteenina. Immonen jakoi 20 osumallaan C-nuorten SM-sarjan maalipörssin kahdeksannen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Kauden 2016–2017 päätteeksi hän voitti B-nuorten Suomenmestaruuden ja kauden 2017–2018 päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.

Huhtikuussa 2018 Immonen teki KalPan kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2018–2019 kuitenkin kokonaan seuran A-nuorissa, joiden varakapteenina Immonen toimi. Huhtikuussa 2019 hän teki KalPan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Immonen pelasi kauden 2019–2020 suurimmaksi osaksi lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa, jossa hänen tulokaskautensa toi 39 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Immonen pelasi ison osan kaudestaan myös KalPan A-nuorissa.

Kaudella 2020–2021 Immonen debytoi KalPan SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan kuudennella kierroksella 27. lokakuuta 2020 Turun Palloseuraa vastaan. Immoselle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Miska Humaloja oli sivussa. Hänet merkittiin KalPan nelossentteriksi laidoilleen Leevi Aaltonen ja Tommi Jokinen. Immonen sai ottelussa jääaikaa 8.04 minuuttia. Hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Joulukuussa 2020 Immonen teki KalPan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Immonen teki liigauransa avausmaalin 27. tammikuuta 2021 Mikkelin Jukureita vastaan. Hänen osumansa jäi KalPan 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Sami Simonen valitsi Immosen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 41 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7 ja neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä.

Maajoukkueura 
Immonen oli mukana Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmässä vuoden 2018 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Immonen on pelannut kuusi nuorten ja 11 poikien maaottelua.

Muuta 
Immonen valmistui ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lukiosta keväällä 2020.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
KalPan pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Moderni keskustapuolue (Slovenia)

Moderni keskustapuolue (sloveeniksi Stranka modernega centra, lyh. SMC) on slovenialainen liberaali puolue.

Historia 
SMC sai alkunsa vuonna 2014 nimellä Miro Cerarin puolue (lyhennettiin myös SMC). Miro Cerar oli tuolloin vasta tullut mukaan politiikkaan, mutta onnistui keräämään laajan yleisön vastustamalla valtionyritys Telekomin yksityistämistä.. Puolue voitti vuonna 2014 järjestetyt ennenaikaiset vaalit ja Cerar nousi maansa pääministeriksi.

Puoluekokouksessaan maaliskuussa 2015 puolue päätti muuttaa nimeänsä nykyiseen muotoonsa. Cerarin mukaan uusi nimi heijastelee paremmin puolueen arvoja..

Vuoden 2019 eurovaaleissa puolueen ei onnistunut saada yhtäkään edustajaa läpi. Samana vuonna puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Zdravko Počivalšek.

Maaliskuussa 2020 Cerar jätti puolueen, koska katsoi, ettei se enää edusta samoja arvoja kuin puolueen perustamishetkellä.

Ideologia ja näkemyksiä 
Poliittiselta kirjoltaan puolue edustaa keskustaa. Puolue on sekä ALDE:n ja Liberal Internationalin täysjäsen.

SMC:n kantavia teemoja ovat oikeusvaltioperiaate, kestävä kehitys ja innovaatioihin kannustava ilmapiiri. Lisäksi puolue kannattaa mm. seuraavia asioita:

 Vahvaa Euroopan unionia ja Länsi-Balkanin integraatiota.
 Kansalaisten kannustamista käyttämään enemmän digitaalisia palveluita.
 Opetusalan arvostuksen kasvattamista sekä alan ammattilaisten ammattitaidon kehittämistä.
 Aggressiivisen verosuunnittelun kitkemistä.
 Valtion omaisuuden taloudellista ja läpinäkyvää hallintaa.

Lähteet 

Slovenialaiset puolueet
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Molisenkroatia

Molisenkroatia (omakielinen na-našu, ( tai croato molisano, "molisenslaavi") on stokaavisen serbokroaatin arkaainen ikaavisella aksentilla puhuttava murre, jota pubuu eteläitalialaisen Campobasson provinssin historiallinen kroaattiväestö Molisen alueella. Sillä on noin tuhat puhujaa, mutta etnisiä Molisen kroaatteja eli Molisen slaaveja on yhteensä noin 2000. Merkittävä osa lapsista ei opi kieltä.. Kieli on yksi Italian virallisista vähemmistökielistä. 

Molisen kroaatit katsovat lähinnä olevansa slaavilaisia italialaisia, joilla on eteläslaavitausta ja puhuvat slaavikieltä sen sijaan, että määrittäisivät itsensä etnisiksi slaaveiksi tai kroaateiksi. He käyttävät itsestään nimitystä zlavi tai harvati. Vähemmistö sai alkunsa, kun ryhmä Dalmatian eteläslaaveja eli krooaateja muutti etenevien turkkilaisten tieltä 1500-luvulla. 

Kielen tulevaisuus on epävarma. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat sloveeni ja muut serbokrooatin variantit..

Fonologia

Konsonantit 

Lähde:

Vokaalit 

Lähde:

Lähteet 

Eteläslaavilaiset kielet
Italian kielet
Persiankeltaruusu

Persiankeltaruusu (Rosa foetida ’Persiana’) on Rosa Foetida-ryhmään eli tarhakeltaruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle on tunnusomaista kerrannaiset, kullankeltaiset kukat. Persiankeltaruusua pidetään yksinkertaiskukkaisen persianruusun (Rosa foetidan) muunnoksena.

Alkuperä 
Persianruusu (Rosa foetida) kulkeutui Eurooppaan 1600-luvulla Iranista. Ruususta ei tullut suosittua tavallisten puutarhaviljelijöiden keskuudessa, koska sillä oli vaatimaton villiruusumainen ulkonäkö ja epämiellyttävä tuoksu. Persianruusun levinneisyysalue on Lounais-Aasiassa erityisesti Iranin vuoristoisista pohjois- ja länsiosista Georgiaan Kaukasukselle ulottuvalla alueella.

Vuonna 1837 englantilainen East India Companyn hallituksen puheenjohtaja Sir Henry Willock toi lajikkeen Rosa foetida ’Persiana’ mukanaan Iranista. Se istutettiin Kuninkaallisen puutarhayhdistyksen (Royal Horticultural Society) toimesta Lontooseen. Lajikkeesta tuli erittäin suosittu Euroopassa sen kerrannaisten kullankeltaisten kukkiensa ansiosta. Uusi ruusu oli kasvutapansa puolesta kuin persianruusu, mutta sen kukat vain olivat kerrannaiset. Ruusu sai englanninkieliseksi nimekseen Persian Yellow. Rosa foetida ’Persiana’ -muunnoksen alkuperä on tuntematon. Ruusut, kuten muutkin kasvit, voivat geneettisesti muuntua joko risteytymällä tai mutaatioiden kautta.

Kuvaus 
Persiankeltaruusu kasvaa Suomessa 1–1,5 metriä korkeaksi pensaaksi. Versot ovat pystyt tai hieman kaarevat, väriltään tummanruskeat ja niissä on suoria vahvoja piikkejä. Lehdet ovat pienet, tummanvihreät, pyöreänsoikeat ja sahalaitaiset. Ruusu kukkii Suomessa kahdesta kolmeen viikkoa keskikesällä. Kukat ovat halkaisijaltaan 5–7 cm, kerratut ja keltaiset. Nuput ovat pallonpyöreät. Terälehtiä kukassa on 25–40 kappaletta. Kukan tuoksu on epämiellyttävä (luteinen). Kiulukoita ei yleensä muodostu. Juurivesoja kasvaa kohtalaisesti. Ruusu sietää hyvin auringon paahdetta ja kuivuutta. Ruusu on altis mustalaikkutaudille. Persiankeltaruusu menestyy Suomessa edullisilla kasvupaikoilla kasvuvyöhykkeillä I–II.

Lähteet 

Ruusulajikkeet
Otaniemen kirjasto

Otaniemen kirjasto on Espoon Otaniemessä, Otaniemen lukion kanssa samassa rakennuksessa  toimiva yleinen kirjasto. Se on osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa ja yksi Espoon kaupunginkirjaston toimipisteistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sijainti kartalla (Espoon karttapalvelussa) (espoo.fi)

Otaniemi
Espoon kaupunginkirjasto
Espoon rakennukset ja rakennelmat
Karl Konstantin Fieandt

Karl Konstantin Fieandt (8. joulukuuta 1850 Padasjoki – 12. huhtikuuta 1940 Padasjoki) oli suomalainen juristi, liikemies, maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
Fieandtin adoptioisä oli  ruukinomistaja Konstantin von Fieandt, äiti Hedda Forsberg ja puoliso vuodesta 1877 Ines Johanna von Fieandt (k. 1917). Fieandt tuli ylioppilaaksi 1869 ja suoritti tuomarintutkinnon 1873, varatuomarin arvon hän sai 1876. Fieandt toimi asianajajana, kunnes ryhtyi harjoittamaan saha-, rauta- ja meijeriteollisuutta sekä maanviljelyä. Padasjoen kuntakokouksen esimies Fieandt oli kahdeksantoista vuotta ja kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuodesta 1911. Hän oli Tapion perustajia ja ensimmäinen puheenjohtaja 1908–1926.  Fieandt oli Jämsän tuomiokunnasta talonpoikaissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899 ja 1900. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1905.

Julkaisuja
 Viime valtiopäivien Maatalousvaliokunnan ehdotus uudeksi maanvuokralaiksi: alustus maanomistajain 14. p. joulukuuta 1907 pitämässä kokouksessa Helsingissä, 1907

Lähteet
 

Suomalaiset tuomarit
Suomalaiset asianajajat
Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset maanviljelijät
Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet
Padasjoen kunnanvaltuutetut
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
RFA One

RFA One on kantoraketti, jonka on kehittänyt Etelä-Saksalainen avaruusalan yritys Rocket Factory Augsburg. RFA One soveltuu erityisesti pien- ja minisatelliittien kuljetukseen LEO- (engl. low earth orbit) ja aurinkosykroniselle radalle. Ensimmäinen operatiivinen lento on ilmoitettu vuodelle 2022.

Raketin rakenne ja parametrit 
Suunnitelman mukaan kantoraketti tulee olemaan kaksivaiheinen, ja sen nostokapasiteetti on 1100kg 700km päässä oleville aurinkosynkronisille kiertoradoille. Raketin korkeus on arviolta 30 metriä.

Ensimmäisen vaiheen käyttovoima koostuu yhdeksästä moottorista, joista jokainen tuottaa 500 000 HV (367 750 kW). Moottoreiden työntövoima on 100 kN. Hiilivetyjä ja nestehappea ehdotettiin ensisijaisiksi polttoainelähteiksi.  Moottoreiden osien valmistukseen käytetään menetelmänä kolmiulotteista tulostusta. Itse tulostin koostuu turbopumpun kotelosta, polttokammiosta ja injektorista.

Saavutukset 
Rocket Factory Augsburg on kehittänyt turbopumpun, joka on myös osa RFA One kantoraketin moottoria. Lisäksi yritys valmisti ja testasi onnistuneesti RFA One kantoraketin ylemmän vaiheen säiliöt. Moottorin toiminta perustuu vaiheittaiseen polttoon. Tämä moottoriteknologia on yksi energiatehokkaimmista menetelmistä, eikä ole aikaisemmin vielä ollut edustettuna Euroopassa.

Yrityksen historia 
Rocket Factory Augsburg perustettiin vuonna 2018, ja se sijaitsee Augsburgin kaupungissa Saksan osavaltiossa, Bayernissa. Yrityksessä oli noin 70 tyontekijää vuoden 2020 kesäkuun laskelman mukaan. OHB SE on RFA:n strateginen sijoittaja ja rahoituksellinen sijoittaja on Münchenissa sijaitseva Apollo Capital Partners GmbH, jonka johtava kumppani on Hans Steininger (toimii myös MT Aerospacen toimitusjohtajana).

Viimeisimpänä saavutuksena Rocket Factory Augsburg valittiin Saksan ilmailu- ja avaruuskeskus (DLR) järjestämän mikrokantorakettikilpailun toiselle kierrokselle.

Suunnitellut laukaisut 
RFA One kantoraketin ensimmäinen kaupallinen lento on ilmoitettu vuodelle 2022. Tällä hetkellä yritys etsii sopivaa laukaisupaikkaa. Pohjanmerellä ja Azoreilla Portugalissa sijaitsevat kohteet ovat molemmat ehdokkaita ensimmäista lentoa varten.

Lisäksi Rocket Factory Augsburg solmi kumpanuuden Exolaunch -yrityksen kanssa edesauttaakseen lennon onnistunutta käytäntöönpanoa. Exolaunch on Momentus -yrityksen ensimmäinen asiakas, ja työskentelee venäläisten avaruusalan yritysten Glavkosmoksen ja Lavotškin kanssa.

Lähteet 

Kantoraketit