joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jami Virtanen

Jami Virtanen (s. 7. elokuuta 2000 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Virtanen osaa pelata myös laidassa. Hän laukoo oikealta.

Ura 
Virtanen on Porin Ässien kasvatti. Hän oli kaudella 2015–2016 joukkueensa paras maalintekijä sekä C-nuorten SM-karsinnoissa yhdeksällä osumallaan että C-nuorten SM-sarjassa 20 osumallaan, joilla Virtanen jakoi sarjan maalipörssin kahdeksannen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Kaudella 2017–2018 hän toimi Ässien B-nuorten varakapteenina. Virtanen teki B-nuorten Mestiskarsinnoissa 15 ottelussa tehot 18+24=42. Hänellä oli yli puolet otteluista pelanneista koko sarjan paras piste per peli -keskiarvo (2.80). 

Kaudella 2019–2020 Virtanen toimi Ässien A-nuorten kapteenina. Hän oli tehoilla 27+21=48 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Antti Tuomiston jälkeen. Virtanen jakoi koko A-nuorten SM-liigan alku- ja runkosarjan yhteenlasketun maalipörssin kolmannen sijan Kärppien Tuukka Tieksolan kanssa. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi Yhdysvaltoihin Canisius Collegen yliopistojoukkueeseen.

Kaudeksi 2021–2022 Virtanen palasi vuoden mittaisella SM-liigasopimuksella kasvattajaseuraansa Ässiin. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan kolmannella kierroksella 15. syyskuuta 2021 Kalevan Palloa vastaan. Virtanen merkittiin Ässien kolmosketjun oikeaan laitaan Nick Moutreyn ja Albin Erikssonin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.58 minuuttia. Virtasesta tuli Suomen pääsarjahistorian ensimmäinen kolmannen sukupolven pelaaja, joka edustaa samaa seuraa kuin isänsä (Jaakko Virtanen) ja isoisänsä (Anto Virtanen). Liigauransa avausmaalin hän teki seitsemännessä ottelussaan 30. joulukuuta 2021 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Virtanen pelasi SM-liigassa kauden aikana kaikkiaan 21 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Hän pelasi miesten pelejä myös kolmen ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä tammikuussa 2022, kun Ässät lainasi sinne Virtasen ja kuusi muuta nuorta pelaajaansa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartuntojen myötä. Suurimman osan kaudestaan Virtanen pelasi kuitenkin yli-ikäisenä Ässien U20-joukkueessa.

Muuta 
Virtanen valmistui ylioppilaaksi Porin suomalaisesta yhteislyseon lukiosta keväällä 2019. Hän on Suomen kaikkien aikojen ensimmäinen kolmannen polven pääsarjakiekkoilija, joka on edustanut samaa seuraa. Virtasen isä Jaakko pelasi Ässissä hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien 167 SM-liigaottelua vuosina 1983–1989. Hän on nykyään seuran hallituksen jäsen. Jamin isoisä Anto Virtanen pelasi hyökkääjänä SM-sarjaa Porin Karhuissa ja Ässissä yhteensä 315 ottelua vuosina 1961–1975. Hän voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Jamin serkku Eemeli Virtanen pelaa puolustajana hänen joukkuetoverinaan Ässissä.

Virtanen on maininnut esikuvikseen Steven Stamkosin ja Nathan MacKinnonin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Ässien pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Väinö Pessi

Väinö Pessi (21. lokakuuta 1896 Kaukola – 4. syyskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.

Henkilöhistoria
Pessin vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Pessi ja Iida Maria Vihonen ja puoliso vuodesta 1926 talousopettaja Martta Sinkkanen. Ylioppilaaksi Pessi tuli Käkisalmessa 1917 ja osallistui sekä Suomen sisällissotaan että Vienan retkiin. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1922 pääaineinaan meijerioppi sekä maanviljelyskemia, -fysiikka ja -oppi. Pessi työskenteli valmistuttuaan Porissa Satakunnan meijeriliiton sihteerinä, vuodesta 1924 vastaavassa toimessa Pohjois-Karjalassa ja vuodesta 1928 myös siihen liittyen Pohjois-Savon meijeriliiton sihteerinä. Vuonna 1938 hänestä tuli keskusosuusliike Hankkijan meijeri-, kone- ja tarvikeosaston johtaja ja koko osuusliikkeen toimitusjohtaja syyskuussa 1947, Taavi Arolan kuoltua. Pessi oli kuitenkin myös Hankkijan meijerikoneosaston johtaja aina vuoteen 1954 saakka. Hankkijan toimitusjohtajana  Pessi työskenteli vuoden 1961 loppuun asti. Kauppaneuvoksen arvonimen 1949 saanut Pessi tunnettiin myös monista luottamustoimista ja karjalaisen kulttuurin tukemisesta, samoin kuin kirjallisista töistä, joista viimeinen ilmestyi postuumisti.

Julkaisuja
 Pohjois-Karjalan osuusmeijeriliiton 25-vuotiskertomus ja osuusmeijeriliike Pohjois-Karjalassa v. 1927, 1928
 Lyhyt maitotalousoppi, 1930 (6. painos). Vilho Hirvensalo, Väinö Pessi
 Maidon kotikäsittelyn opas, 1930
 Pohjois-Savon meijeriliiton 25-vuotiskertomus, 1933
 Kertomus Leppävirran osuusmeijerin i.l. toiminnasta vuosina 1901–36, 1936
 Mahdollisuuksista koneiden avulla säästää työvoimaa meijerissä, 1942
 Muistikuvia Kaukolan voimistelu- ja urheiluseura Visan 50-vuotistaipaleelta, 1963
 Savo-Karjalan Meijeriliitto r. y. 1916–1965, 1966
 Suomen meijeriteollisuuden vaiheita, 1966
 MKT tehtaat Oy: 1918–1967, 1967
 Nurmeksen osuusmeijerin vaiheita 1901–1971, 1971. Väinö Pessi, Aulis Sutinen

Lähteet

Suomen sisällissodan valkoiset
Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Gen Takagi

Gen Takagi (; s. 14. tammikuuta 1990 Sendai, Japani) on Suomeen muuttanut japanilainen tubettaja ja koomikko. Takagi tunnetaan YouTube-kanavastaan GEN TAKAGI | KORKEALINNA, jolla on noin 55 tuhatta tilaajaa ja videoilla yli 7 miljoonaa katselukertaa.

Videoillaan Takagi käsittelee muun muassa suomen kielen opiskelua sekä Suomen ja Japanin kulttuurieroja. Lisäksi hän tekee sketsejä erityisesti TikTok-tililleen.

Elämäkerta 
Gen Takagi syntyi 14. tammikuuta 1990 Sendaissa, Japanissa. Lapsena hän muutti vanhempiensa kanssa Tokioon.

Vuonna 2012 Takagi valmistui TV- ja media-alan asiantuntijaksi Nihon University College of Art -taideyliopistosta. Hän työskenteli TV-ohjelmatuotannossa ohjaaja-apulaisena ja muutamassa it-alan yrityksessä videoleikkaajana noin kahdeksan vuotta, kunnes heinäkuussa 2020 muutti Tampereelle, Suomeen.

Takagi meni naimisiin suomalaisen naisen kanssa 2. lokakuuta 2020. Hän tutustui vaimoonsa tämän ollessa Tokiossa vaihto-opiskelijana. Elokuussa 2022 Takagi muutti vaimonsa kanssa Poriin.

Ura 
Takagilla on oma tuotemerkki KORKEALINNA. Merkin nimi perustuu siihen, että hänen sukunimensä, Takagi, tarkoittaa japanin kielellä korkeaa linnaa.

Takagin videoita hyödynnetään kouluissa opetusmateriaalina.

Takagin videoista on syntynyt myös internetilmiöitä, ja muun muassa hänen YouTubeen julkaisemasta kappaleesta ”Perjantai Laulu” on tehty useita versioita, joista viimeisin, BirdyHead-nimisen EDM-tuottajan julkaisema versio on saanut Spotifyssa yli 25 000 kuuntelukertaa. Lisäksi alkuperäisversiota on käytetty TikTok-videoissa yli 4 500 kertaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 KORKEALINNA-verkkosivu

Tubettajat
Japanilaiset henkilöt
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Eugene de Blaas

Eugene de Blaas tunnettu myös nimillä Eugen von Blaas ja Eugenio de Blaas (24. heinäkuuta 1843 Albano Laziale − 10. helmikuuta 1931 Venetsia) oli italialainen, klassisen koulukunnan taidemaalari. Hänen vanhempansa olivat itävaltalaisia ja Venetsia oli taiteilijan syntyessä osa Itävallan keisarikuntaa.

Elämänvaiheita 
De Blaas syntyi taiteelliseen perheeseen. Hänen isänsä Karl von Blaas oli muotokuvamaalari, kuvanveistäjä ja hoiti professorin virkoja ensin Wienin ja myöhemmin Venetsian taideakatemioissa. Hänen veljensä Julius oli kuuluisa taistelumaalari ja sai myöhemmin Rooman taideakatemian professuurin. 

Opetuksensa de Blaas sai pääasiassa isältään, sekä kotona että taideakatemiassa. Hän päätti ottaa aiheekseen venetsialaiset ja heidän elämänsä.  Hän kuvasi romantisoidusti kalastajia, veden kantajia ja pyykkäreitä. Kriitikko Luigi Chirtanin mukaan kukaan ei kuvaa Venetsiaa ja venetsialaisia yhtä kauniisti kuin de Blaas. Myös Britanniassa kiinnostuttiin de Blaasin taiteesta ja hänellä oli siellä säännöllisesti näyttelyitä vuosina 1875 - 1892.  

Oleskellessaan Britanniassa de Blaas teki merkittävän sopimuksen taidevälitysliike Arthur Tooth & Sonin kanssa ja myöhemmin merkittävän välittäjän, T. MacLeanin kanssa. Hän matkusteli myös Ranskassa ja Belgiassa.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.artsy.net/artist/eugene-de-blaas/works-for-sale
 Italialaiset taidemaalarit
 Vuonna 1843 syntyneet
 Vuonna 1931 kuolleet
Akateeminen taide
Worship


Worpship on ruotsalaisen death metal -yhtye Hypocrisyn kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 26. marraskuuta 2021.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Peter Tägtgren – laulu, kitara
 Mikael Hedlund – basso
 Reidar Horghagen – rummut
 Thomas Elofsson – sessiokitaristi

Arvostelut 
 Imperiumi: 9-/10
 Inferno: 
 Kaaoszine: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Hypocrisyn albumit
Jari Kouki

Jari Juhani Kouki (s. 1962) on suomalainen filosofian tohtori, joka on vuodesta 2002 lähtien työskennellyt metsäekologian professorina Joensuun yliopistossa, sittemmin Itä-Suomen yliopistossa. Tätä ennen hän oli määräaikainen metsätaloudellisen ympäristönhoidon ja metsien monikäytön professori (1996-2001). 

Kouki valmistui filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1991. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1991) tarkasteli vesikasveja syöviin kovakuoriaisiin kuuluvan lummenälvikkään ja sille tärkeän ulpukan välistä vuorovaikutusta. Tutkimus oli otsikoitu Interaction between a specialist herbivore, Galerucella nymphaeae, and its host plant, Nuphar lutea.

Kouki on toiminut ja toimii useiden metsäekologian ja lähialojen aihepiirin tieteellisen julkaisun artikkelien arvijoijana. Hän on tehnyt tutkimustyötä ja ollut tiedotusvälineiden haastateltavana esimerkiksi metsäpalojen ja metsän kulottamisen jälkeisen uudistumisen aihepiireistä. Lisäksi esimerkiksi syyskuussa 2021 Nature-tiedelehdessä julkaistu laajan tukijajoukon yhteisartikkeli metsien kuolleiden puiden merkityksestä ekosysteemien luontaisessa hiilen kierrossa on herättänyt runsaasti kiinnostusta tiedemaailmassa ja tiedotusvälineissä.

Teoksia
(osa)
 Esa Ranta, Hannu Rita, Jari Kouki: Biometria: tilastotiedettä ekologeille. Gaudeamus 2012 (alkujaan 1. painos: Yliopistopaino, Helsinki, 1989). ISBN 978-952-495-244-6. 
 Jari Kouki: Maailman lintulajien suomenkieliset nimet (Finnish names of the birds of the world). Suomen lintutieteellinen yhdistys 1999. ISBN 951-98429-0-X. 
 Jari Kouki: Biodiversity in the Fennoscandian boreal forests : natural variation and its management.  Helsinki : Finnish Zoological Publishing Board 1994. (Sarja: Annales zoologici Fennici, ISSN 0003-455X; 1994, 31:1.) 
 Jari Kouki: Interaction between a specialist herbivore, Galerucella nymphaeae, and its host plant, Nuphar lutea. Väitöskirja Helsingin yliopistolle, 1991. ISBN 952-90-3367-2.

Lähteet

Aiheesta muualla
Jari Koukin Google Scholar -profiili  (google.com)
Jari Kouki. University of Eastern Finland, School of Forest Sciences. PhD  (researchgate.net)

Elävät henkilöt
Vuonna 1962 syntyneet
Suomalaiset ekologit
Itä-Suomen yliopiston professorit
Joensuun yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Zoe (nimi)

Zoe on naisen etunimi. Se tulee kreikan kielestä ja merkitsee elämää. Rinnakkaismuotona esiintyy nimiasu Zoë.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 200–210 Zoe-nimistä ja noin 20–30 Zoë-nimistä naista.

Tunnettuja Zoe- ja Zoë-nimisiä

Keisarinnoja
 Zoe Karbonopsina, Bysantin keisarin Leo VI:n (866–912) puoliso
 Zoe (n. 978–1050), Bysantin keisarinna v. 1028–1050

Muita
 Zoë Akins (1886–1958), yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, runoilija ja käsikirjoittaja
 Zoë Bell (s. 1978), uusiseelantilainen näyttelijä ja stunt-esiintyjä
 Zoe Caldwell (1933–2020), australialainen näyttelijä
 Zoë Kravitz (s. 1988), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
 Zoë Myrman (1898–1956), suomenruotsalainen kirjailija
 Zoe Ann Olsen-Jensen (1931–2017), yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti
 Zoë Quinn (s. 1987), yhdysvaltalainen videopelisuunnittelija
 Zoë Saldaña (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Zoë Straub (s. 1996), Zoë, itävaltalainen laulaja ja näyttelijä 
 Zoe Sugg (s. 1990), englantilainen videobloggaaja
 Zoë Wanamaker (s. 1949), yhdysvaltalais-brittiläinen näyttelijä

Lähteet

Etunimet
Bobo-nukkekoe

Bobo-nukkekoe on psykologian behavioristisen koulukunnan Albert Banduran laatima kokeellinen tutkimus.

Bobo-nukkekokeessa tutkittiin ympäristön vaikutusta lasten oppimiseen ja toimintaan. Kokeessa näyteettiin lapsille video miehestä, joka pahoinpiteli bobo-nukkea. Lapset tuotiin myöhemmin huoneeseen, jossa oli samanlainen bobo-nukke, kuin videossa ja lapset alkoivat epäröimättä pahoinpitelemään nukkea videon miehen tavoin. Videoon kuului myös päätösosio, jossa mies kohtasi seuraamuksia teoistaan. Kävi ilmi, että lapset, jotka näkivät miestä palkittavan videolla, pahoinpitelivät nukkea todennäköisemmin kuin lapset, jotka näkivät miestä rangaistavan videolla.

Kokeen tuloksista Bandura muodosti johtopäätöksen, jonka mukaan lapset oppivat paljon ottamalla mallia ympäristöstä, ja kehitti mallioppimisen käsitteen.

Lähteet
 Skeema 1 Psyykkinen toiminta ja oppiminen, Kia Aarnio, Sari Autio, Johanna Jämsä, Juha Nieminen, Sanna Suomalainen, 2016 Otava.

Viitteet

Psykologia
Tieteelliset kokeet
Laajasalon öljysatama

Laajasalon satama oli Helsingin Kruunuvuorenrannassa vuosina 1951–2010 toiminut öljysatama.

Historia 

Alun perin koko maan käyttämä öljy oli vastaanotettu Sörnäisten satamaan, mutta toiminta siirrettiin paloturvallisuussyistä vuonna 1937 Herttoniemeen. Herttoniemen öljysatama osoittautui kuitenkin jo alkuvuosinaan liian pieneksi.

Laajasalossa satama- ja varastotoiminta aloitettiin jo vuonna 1926, mutta virallisesti öljysatama sai alkunsa vuonna 1951, kun kaupunki alkoi vuokrata maa-alueita eri yhtiöille. S/S Viiri toi ensimmäisen lastin Kruunuvuorenrantaan 27. marraskuuta 1951. Osa Stansvikin alueen huviloista joutui väistymään sataman laajennuksien tieltä. Vuonna 1955 Laajasalo oli kasvanut varastotilavuudeltaan Helsingin suurimmaksi öljysatamaksi. 

Satamassa toimi useita eri öljy-yhtiöitä, kuten Esso, Neste, Shell ja St1. Alueella sijaitsi öljysäiliöiden lisäksi erilaisia öljyn jalostukseen ja toimitukseen liittyviä varastoja sekä huolto- ja tehdasrakennuksia. Vuonna 1984 Neste perusti alueelle tehtaan, jossa sekoitettiin voiteluainetuotteita ja autokemikaaleja. Shell rakensi Kruunuvuorenrantaan suuria kallioluolia öljyvarastoiksi. 2020-luvulla luolat muutettiin energiavarastoiksi, jotka täytetään auringon lämmittämällä merivedellä.

Alueelle ei johtanut satamarataa, kuten Herttoniemen ja Sörnäisten satamiin.

Asuinalueeksi 

2010-luvulla sataman tilalle alettiin rakentaa Kruunuvuorenrannaksi kutsuttua uutta asuinaluetta. Suurin osa öljysäiliöistä vietiin pois proomuilla, ja alueella aloitettiin mittavat maanpuhdistustyöt. Muutama säiliö jätettiin paikalle merkeiksi alueen historiasta. Yhteen niistä on rakennettu valotaideteos. Lisäksi vanha öljylaituri Wiirinlaituri säilytetään.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin satama
Laajasalo
Suomen entiset satamat
Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat
Intinktio

Intinktio (lat - kastaminen) on yksi ehtoollisen jakamismuoto. Intinktiossa ehtoollisleipä kastetaan viiniin ja siten ehtoolliselle osallistuja saa leivän ja viinin samanaikaisesti. 

Intinktioon viittaavia tekstejä löytyy 600-luvulta, mutta varsinaisesti käytäntö yleistyi lännen kirkossa sydänkeskiajalla. Intinktio on käytössä useissa läntisen perinteen kirkoissa. Ortodoksiset kirkot jakavat myös ehtoollisen siten, että ehtoollisleipä on palasina ehtoollisviinissä ja se annetaan ehtoolliselle osallistujalle lusikalla.

Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa intinktion käyttämiseen ei ole sakramenttiteologisia esteitä. Useinmiten se tapahtuu siten, että ehtoollisen jakaja kastaa leivän viiniin ja jakaa sen suoraan ehtoolliselle osallistujan suuhun tai antaa sen hänelle käteen.

Ruotsin kirkossa intinktio on yleisesti käytössä. Ehtoollisen jakaja antaa ehtoollisleivän ehtoolliselle osallistujan käteen ja tämä kastaa itse leivän ehtoollisviiniin joka on maljassa, kalkissa.  Intinktio on yleistynyt etenkin HIV-tartunnan ja erilaisten epidemioiden, kuten influessa ja pandemia aikana, jolloin yhteismaljasta juomista on kaihdettu leviämisvaaran takia  Ruotsin kirkossa intinktiota suositellaan sairaan ehtoollisella. Intinktio on tullut käyttöön vuoden 1986 Kirkkokäsikirjan myötä ja sitä suositellaan ns. yksityispikarien asemasta.

Lähteet 

Messu
Adam Thielen

Adam John Thielen (s. 22. elokuuta 1990, Detroit Lakes, Minnesota) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Thielen edustaa Minnesota Vikingsia.

Thielen edusti yliopistourallaan Minnesotan osavaltionyliopistoa vuodet 2009–2012. Hän pelasi yliopistossa 46 ottelua, joissa vastaanotti 2802 jaardia ja teki 20 touchdownia. Thieleniä ei koskaan varattu NFL:ään, mutta Minnesota Vikings solmi Thielenin kanssa toukokuussa 2013 kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän solmi useita lyhyempiä jatkosopimuksia Vikingsin kanssa, mutta vuonna 2017 hän solmi kolmivuotisen 27 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen sekä vuonna 2019 nelivuotisen 64 miljoonan dollarin sopimuksen Vikingsin kanssa. Thielen on pelannut Vikingsissa (tilanne 16. syyskuuta 2021) yhteensä 106 ottelua, joissa on edennyt syöttöjä vastaanottamalla 5332 jaardia ja tehnyt 41 touchdownia. Lisäksi hän on juossut yhden touchdownin. Hänet on valittu Pro Bowliin vuosina 2017 ja 2018.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
India (nimi)

India on naisen etunimi, joka pohjautuu Intian englanninkieliseen nimeen India. Margaret Mitchellin romaani Tuulen viemää (1936) teki tämän etunimen laajalti tunnetuksi.

Suomessa India on harvinainen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan tämännimisiä naisia on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 50. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla.

Tunnettuja India-nimisiä
 India Allen (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli
 India Summer (s. 1975), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä

Kuvitteellisia India-nimisiä
 India Wilkes, henkilöhahmo romaanissa Tuulen viemää

Lähteet

Etunimet
Aatu Jämsen

Aatu Jämsen (s. 22. heinäkuuta 2002 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Ura

Seuraura 
4-vuotiaana jääkiekkoilun aloittanut Jämsen on Pelicansin kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras syöttäjä 21 syöttöpisteellään. C-nuorten SM-sarjassa Jämsen oli Pelicansin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+10=13, kuten myös pudotuspeleissä tehoilla 2+3=5. Kaudella 2019–2020 hän oli tehoilla 21+26=47 seuran A-nuorten paras pistemies ja Jämsen jakoi sisäisen maalipörssin voiton Toni Ahosen kanssa.

Los Angeles Kings varasi Jämsenin seitsemännellä kierroksella 190. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui tehoilla 18+38=56 koko U20 SM-sarjan alku- ja runkosarjan yhteenlasketussa pistepörssissä toiseksi edellään vain Tapparan Mikko Perttu. Jämsen valittiin sarjan lokakuun kuukauden pelaajaksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi U20 SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen.

Kaudella 2021–2022 Jämsen debytoi Pelicansin SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 15. syyskuuta 2021 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Jämsen merkittiin Pelicansin kakkosketjun oikeaan laitaan Henri Nikkasen ja Otti Kivenmäen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.57 minuuttia. Jämsen teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin ja hän sai syöttöpisteen Henri Nikkasen tekemään voittomaaliin, kun Pelicans voitti ottelun lukemin 2–6. Perttu Ahvenainen valitsi Jämsenin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 34 runkosarjaottelua tehopistein 1+5=6. Jämsen pelasi kauden aikana miesten pelejä myös lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa seitsemän runkosarjaottelua tehopistein 4+4=8.

Maajoukkueura 
Jämsen on pelannut kuusi nuorten maaottelua.

Pelityyli 
Jämsen on kuvaillut itseään pelaajaksi, joka tykkää pitää kiekkoa ja luoda maalipaikkoja. Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen valmennusjohto luonnehti häntä U20 SM-sarjan lokakuun kuukauden pelaajaksi valitessaan:

Jämsen on kertonut seuranneensa pienempänä NHL:stä erityisesti Patrick Kanea ja Sidney Crosbya, mutta myöhemmin hän on kertonut ottaneensa peliinsä mallia Elias Petterssonista ja Jack Hughesista. SM-liigapelaajista Jämsen on kertonut tykänneensä Juhamatti Aaltosesta.

Muuta 
Jämsen valmistui merkonomiksi Koulutuskeskus Salpauksesta keväällä 2021. Hänen isoveljensä Juuso pelaa hyökkääjänä Aatun joukkuetoverina Pelicansin SM-liigajoukkueessa ja myös pikkuveli Vili pelaa jääkiekkoa. Veljesten isä Lasse Jämsen pelasi omalla urallaan hyökkääjänä yli 500 SM-liigaottelua JYPissä, Pelicansissa, Tapparassa ja Oulun Kärpissä. Hän oli voittamassa Suomenmestaruutta Tapparassa vuonna 2003.

Jämsen on harrastanut myös rap-musiikin tekemistä artistinimellä KIDJAM$EN. Juhannusaattona 2022 hän esiintyi Von Vallen julkaisemalla singlellä Mun Kaa yhdessä Adizin kanssa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Pelicansin pelaajat
Los Angeles Kingsin varaamat pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Valtola

Valtola on kylä Mäntyharjulla. Valtola sijaitsee valtatie 15:n tuntumassa, Korpijärven kupeessa.

Vuonna 2021 Valvolassa ja sen lähikylissä oli noin 50 vakituisesti asuttua asumusta ja noin 500 mökkiä. Valtola jakaa saman postinumeron naapurikylänsä Käävänkylän kanssa.

Lähteet 

Mäntyharjun kylät
Alexander Forslund

Alexander Forslund (s. 13. syyskuuta 2001 Kirkkonummi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Forslund osaa pelata myös laidassa.

Ura 
Forslund on Espoon Jääklubin kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Kaudella 2016–2017 Forslund oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 21+22=43 joukkueensa paras pistemies ja hän jakoi Bluesin sisäisen maalipörssin voiton Roni Hirvosen kanssa. Kaudella 2017–2018 Forslund voitti koko B-nuorten SM-sarjan alku- ja runkosarjan yhteenlasketun piste- ja syöttöpörssin tehoilla 18+43=61. Hänet palkittiin kauden päätteeksi sarjan parhaana hyökkääjänä Esa Peltonen -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2019–2020 Blues siirtyi Kiekko-Espoon alaisuuteen ja nimeen. Forslund oli tehoilla 20+23=43 seuran A-nuorten kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies.

Huhtikuussa 2020 Forslund teki Pelicansin SM-liigajoukkueen kanssa kaksivuotisen juniorisopimuksen. Hän pelasi kauden 2020–2021 kokonaan seuran U20-joukkueessa, jonka toiseksi paras pistemies Forslund oli Aatu Jämsenin jälkeen tehoilla 17+27=44. Hän jakoi koko U20 SM-sarjan alku- ja jatkosarjan yhteenlasketun pistepörssin viidennen sijan TPS:n Leevi Teissalan kanssa. 

Kaudella 2021–2022 Forslund debytoi Pelicansin SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 15. syyskuuta 2021 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Forslund merkittiin Pelicansin nelosketjun vasempaan laitaan Sakke Hämäläisen ja Juuso Jämsenin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.42 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Forslund teki 11. helmikuuta 2022 Tapparaa vastaan. Pelicansin urheilutoimenjohtaja Janne Laukkanen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kaikkiaan Forslund pelasi SM-liigassa tulokaskautensa aikana 27 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa tehden 16 runkosarjaottelussa tehot 6+11=17. Huhtikuussa 2022 Forslund teki Pelicansin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Pelicansin pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Youth Control

Youth Control on vuonna 2014 perustettu suomalainen elektronista tanssimusiikkia julkaiseva levy-yhtiö, jonka tunnetuimpia artisteja ovat mm. TJH87, Rony Rex, Roisto, Smok, Sønin sekä Disco Despair .

Lähteet 

Suomalaiset levy-yhtiöt
Viitasaaren paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Viitasaaren paloasema sijaitsee Viitasaarella osoiteessa Puutie 1. Rakennuksen on suunnitellut Arkkitehtipalvelu Oy ja  sen pinta-ala on 2500 brm2.   Paloasema otettin käyttöön elo-syyskuussa 2021.  Rakennuksen omistaa Viitasaaren kaupunki ja se on vuokrattu pelastuslaitokselle. 

Paloasemalla työskentelee jola päivä kello 8-16 paloesimies ja kolme palomiestä. Ensihoidossa työskentelee ympärivuorokautisesti neljä ensihoitajaa.  Viitasaarella toimii myös osa-aikainen palokunta, Viitasaaren PVPK.   Viitasaaren paloasema on yksi Keski-Suomen pelastuslaitoksen painopistepaloasemista. Siellä on tarkoitus lisätä vakituista henkilökuntaa ympärivuorokautisesti, jotta hälytyksiin pystytään vastaamaan entistä nopeammin. 

Viitasaaren lukion pelastus- ja turvallisuuslinja opiskelee paloasemalla ja heille on varattu oma pukuhuone asemalla.

Lähteet 

Viitasaaren rakennukset ja rakennelmat
Suomen paloasemat
Mechanize


Mechanize on Fear Factoryn seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 5. helmikuuta 2010.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 4:55

Arvostelut 
 Imperiumi: 8+/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2010 albumit
Fear Factoryn albumit
The Industrialist


The Industrialist on Fear Factoryn kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 5. kesäkuuta 2012.

Kappaleet 
 
 	4:09

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2012 albumit
Fear Factoryn albumit
Pekka Töpöhäntä (vuoden 2020 elokuva)

Pekka Töpöhäntä () on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut ruotsalainen piirroselokuva. Elokuva pohjautuu Gösta Knutssonin Pekka Töpöhäntä -kirjoihin.

Näyttelijät

Ruotsinkielinen versio

Suomenkielinen versio 
 Miro Lopperi, Saara Lehtonen, Seera Alexander, Sasu Moilanen, Peter Pihlström, Tuukka Leppänen, Antti Lang, Antti Pääkkönen, Ella Jaakkola, Jari Salo, Joonathan Kettunen, Katja Aakkula, Markus Bäckman, Pasi Ruohonen, Petri Hanttu, Raili Raitala, Sari Ann Stolt, Vertti Uusitalo

Ruotsalaiset animaatioelokuvat
Vuoden 2020 elokuvat
Elokuvat kissoista
Mabel (nimi)

Mabel on englantilainen naisen etunimi. Se on lyhentymä nimestä Amabel, joka on latinaa ja merkitsee ’rakastettavaa’.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 70–80 Mabel-nimistä naista.

Tunnettuja Mabeleja
 Mabel Collins (1851–1927), brittiläinen teosofi ja kirjailija
 Mabel Daniels (1878–1971), yhdysvaltalainen säveltäjä
 Mabel Gay (s. 1983), kuubalainen kolmiloikkaaja
 Mabel McVey (s. 1996), Mabel, ruotsalais-brittiläinen laulaja
 Mabel Mosquera (s. 1969), kolumbialainen painonnostaja ja olympiamitalisti
 Mabel Normand (1893–1930), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Mabel Rivera, oik. María Isabel Rivera (s. 1952), espanjalainen näyttelijä
 Mabel Taylor (1879–1967), yhdysvaltalainen jousiampuja

Lähteet

Etunimet
Hannes Häkkilä

Hannes Häkkilä (s. 22. syyskuuta 2002 Kalajoki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita.

Ura

Seuraura 
Häkkilä on JHT Kalajoen kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän toimi seuran C-nuorten varakapteenina. Häkkilä pelasi kauden aikana myös JHT:n A- ja B-nuorissa. Kaudella 2018–2019 hän toimi seuran B-nuorten varakapteenina. Häkkilä voitti pelipaikastaan huolimatta B-nuorten Mestiskarsinnoissa tehoilla 18+25=43 joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin. Hän voitti myös koko sarjan puolustajien piste- ja maalipörssin. Häkkilä oli JHT:n paras pistemies myös B-nuorten Mestiksessä tehoilla 17+23=40, joilla hän voitti puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Häkkilä debytoi samalla kaudella vain 16-vuotiaana seuran miesten Suomi-sarjajoukkueessa, jossa hän pelasi seitsemän runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä sekä kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä.

Heinäkuussa 2019 Häkkilä teki JHT:n Suomi-sarjajoukkueen kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Vain 17-vuotias Häkkilä pelasi joukkueessa ensimmäisellä täysimittaisella kaudellaan 2019–2020 runkosarjassa 35 ottelua tehopistein 4+14=18. Pudotuspeleissä hän pelasi viisi ottelua tehden viisi syöttöpistettä, joilla Häkkilä jakoi JHT:n sisäisen pistepörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hän pelasi myös kaksi Suomen Cupin ottelua ilman tehopisteitä. Häkkilä pelasi osan kaudestaan vielä myös seuran A- ja B-nuorissa. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi Oulun Kärppien U20 SM-sarjajoukkueeseen. Helmikuussa 2021 seura lainasi hänet kahden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hän teki niissä yhden syöttöpisteen.

Huhtikuussa 2021 Häkkilä teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Mikkelin Jukureiden kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2021–2022 avauskierroksella 10. syyskuuta 2021 Kalevan Palloa vastaan. Häkkilä merkittiin Jukureiden kolmospuolustajapariin Niclas Lundgrenin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.12 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Häkkilä teki 11. helmikuuta 2022 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa kauden aikana 29 runkosarjaottelua tehopistein 1+6=7 ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Joulukuussa 2021 Jukurit lainasi Häkkilän kahden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin ja maaliskuussa 2022 seura lainasi hänet Savonlinnan Pallokerhoon, jossa Häkkilä pelasi kaikkiaan kuusi ottelua.

Maajoukkueura 
Häkkilä on pelannut kolme nuorten maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Jukurien pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Petteri Nurmi

Petteri Nurmi (s. 12. tammikuuta 2002 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa.

Ura

Seuraura 
Nurmi on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Nurmi voitti kauden 2017–2018 päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2019–2020 hän oli seuran B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 6+11=17. Kaudeksi 2020–2021 Nurmi siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon U20-joukkueeseen.

Elokuussa 2021 Nurmi teki HPK:n kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2021–2022 avauskierroksella 10. syyskuuta 2021 Tapparaa vastaan. Nurmi merkittiin heti HPK:n ykköspuolustajapariin Arttu Pellin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 18.35 minuuttia ja Nurmelle merkittiin teholukema –1. Hänellä mitattiin myös ottelun kovin laukaus (135,11 km/h). Kaikkiaan Nurmi pelasi tulokaskautensa aikana 58 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4 ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hänet palkittiin HPK:n omassa kauden päättäneessä Kick Off -tapahtumassa joukkueen parhaimpana A-juniori-ikäisenä pelaajana Päävalmentajan maljalla, Kohottajat ja Kellokeskus Laine -palkinnolla sekä Hämeenlinnan Jääkiekkotuomarit ry:n herrasmiespelaajapalkinnolla. Nurmi pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa.

Montreal Canadiens varasi Nurmen yli-ikäisenä (20 vuotta) seitsemännellä kierroksella 194. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2022.

Maajoukkueura 

Nurmi pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä hän on pelannut 14 nuorten maaottelua.

Muuta 
Nurmi harrasti lapsena myös jalkapalloa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Hämeenlinnan Pallokerhon pelaajat
Montreal Canadiensin varaamat pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Miesten Superpesiksen kausi 2002

Miesten Superpesiksen kausi 2002 oli Suomen Pesäpalloliiton järjestämän pesäpallon korkeimman sarjatason Superpesiksen 13. kausi. Kausi alkoi 16. toukokuuta ja päättyi 15. syyskuuta 2002.

Suomen-mestaruuden voitti Sotkamon Jymy, jolle mestaruus oli toinen peräkkäinen. Sotkamo kukisti loppuottelusarjassa 3–0 Pattijoen Urheilijat. Pronssiottelusarjassa Hyvinkään Tahko voitti Koskenkorvan Urheilijat 2–0.

Kauden päätteeksi sarjasta putosi Kankaanpään Maila. Sen tilalle nousi Kouvolan Pallonlyöjät.

Joukkueet

Sarjajärjestelmä 
Runkosarjassa pelattiin nelinkertainen sarja oman lohkon sisällä, kaksinkertainen sarja muiden joukkueiden kanssa sekä yksi ylimääräinen ottelu Helsingissä. Yhteensä runkosarjassa pelattiin 29 ottelua joukkuetta kohden. Kahdeksan parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin ja neljä viimeistä Superpesiskarsintaan. Pudotuspelit pelattiin paras viidestä -järjestelmällä lukuun ottamatta pronssiotteluita, jotka pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä.

Superpesiskarsinnassa runkosarjan neljä heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta. Karsintasarja pelattiin yksinkertaisena ja neljä parasta joukkuetta saivat oikeuden pelata Superpesiksessä kaudella 2003.

Lohkojako 
Seuraavat joukkueet kohtasivat toisensa neljästi runkosarjassa:

Pohjoinen
Oulun Lippo
Pattijoen Urheilijat
Puijon Pesis
Sotkamon Jymy

Länsi
Kankaanpään Maila
Koskenkorvan Urheilijat
Seinäjoen Maila-Jussit
Ulvilan Pesä-Veikot

Kaakko
Hyvinkään Tahko
Imatran Pallo-Veikot
Kinnarin Pesis
Kiteen Pallo -90

Lisäksi seuraavat joukkueet pelasivat ylimääräisen ottelun:
Hyvinkään Tahko – Oulun Lippo
Kinnarin Pesis – Seinäjoen Maila-Jussit
Kankaanpään Maila – Ulvilan Pesä-Veikot
Pattijoen Urheilijat – Koskenkorvan Urheilijat
Puijon Pesis – Imatran Pallo-Veikot
Sotkamon Jymy – Kiteen Pallo -90

Runkosarja

Pudotuspelit 
Pudotuspelit pelattiin paras viidestä -periaatteella lukuun ottamatta pronssiotteluita, jotka pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Otteluparit muodostettiin runkosarjan sijoitusten perusteella. Kotietu oli pudotuspeleissä runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.

Turnauspuu

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Superpesiskarsinta 
Superpesiskarsinnassa Superpesiksen runkosarjan neljä heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta yksinkertaisessa sarjassa. Karsintasarjan neljä parasta saivat oikeuden pelata Superpesistä kaudella 2003.

Tasapisteisiin päätyneet Kouvolan Pallonlyöjät ja Vimpelin Veto pelasivat Jyväskylässä uusintaottelun Superpesispaikasta 21. syyskuuta 2002. Ottelu päättyi Kouvolan 1–0 (2–2, 4–0) voittoon.

Lopulliset sijoitukset

Voittajajoukkue 2002 
Sotkamon Jymy (9:s mestaruus)
Pelinjohtaja: Olli Viljaranta (2:nen)
Jarmo Heikkinen (3:s)
Jimi Heikkinen (2:nen)
Mikko Huotari (2:nen)
Markku Hylkilä (2:nen)
Jani Komulainen (3:s)
Toni Kohonen (3:s)
Jarkko Kokko (6:s)
Mikko Korhonen (2:nen)
Roope Korhonen (2:nen)
Mikko Kuosmanen (2:nen)
Matti Salminen (2:nen)
Juha-Matti Sirviö (2:nen)
Ville Sirviö (2:nen)
Lauri Suutarinen (2:nen)
Janne Vuorinen (8:s)

Lähteet 

Pesäpallon SM-sarjakaudet
Vuoden 2002 pesäpallo
Shaoshan

Shaoshan (, pinyin: Sháoshān) on piirikuntatason kaupunki Hunanin maakunnassa Kiinassa. Hallinnollisesti Shaoshan kuuluu Xiangtanin prefektuuritason kaupunkiin. Hunanin tilastollisen vuosikirjan mukaan Shaoshanissa oli vuoden 2019 lopussa 103 800 vakituista asukasta. Kaupunkialueella asui 67 500 ihmistä ja maaseudulla 36 300 ihmistä.

Shaoshan sijaitsee Hunanin maakunnan keskiosissa, ja kaupungissa vallitsee subtrooppinen monsuuni-ilmasto. Talvet ovat kylmät ja kesät kuumat. Sadekausi on helmikuulta heinäkuulle, ja syksyllä ja talvella on suhteellisen kuivaa.

Lähteet 

Hunanin kaupungit
Lorenz-säde

Lorenz-säde (engl. Standard Beam Approach, SBA; saks. Ultrakurzweilen-Landefunkfeuer, LFF, myös Blindanflugsgerät, BAGe) oli ilmailussa 1930-60-luvuilla käytetty mittarilähestymisjärjestelmä ja nykyisen ILS-järjestelmän edeltäjä, joka mahdollisti laskeutumisen huomattavasti huonommissa sääolosuhteissa kuin aiemmat järjestelmät. Se otettiin ensimmäisenä käyttöön vuonna 1932 Tempelhofin lentoasemalla. Järjestelmän kehitti saksalainen C. Lorenz AG 1930-luvulla. Järjestelmää käytettiin niin siviili- kuin sotilasilmailussakin. Suomessa järjestelmä oli käytössä Malmin lentoasemalla vuosina 1937-1952, ja 1940-luvulla myös Turussa, Vaasassa sekä Kemissä. Uudelle Helsingin lentoasemalle järjestelmää ei hankittu, vaan päätettiin siirtyä ICAO:n tuolloin vasta standardoiman ILS-järjestelmän käyttöön. Viimeinen LFF-asennus poistui operatiivisesta käytöstä jo vuonna 1960, ILS:n syrjäyttäessä sen nopeasti ja maailmanlaajuisesti. Järjestelmän historiallinen merkitys on silti suuri, sillä ILS:ää voidaan pitää sen kansainvälisesti standardoituna versiona.

Tekniikka 

Järjestelmän toimintaperiaate muistuttaa erittäin paljon nykyistä ILS-järjestelmää. Siihen kuului kolme kiitotien sivuun lähestymissuunnan suuntaisesti asennettua antennia ja yksi päälähetin, joka toimi 33 Mhz taajuudella. Kuten ILS:ssäkin, saatiin näin luotua säteilykuvio, jossa loppulähestymislinjan molemmin puolin kuullaan joko pistettä tai viivaa (ns. sivulohkot). Keskellä nämä summautuivat yhtenäissignaaliksi, jonka kuullessaan lentäjä tiesi olevansa oikeassa linjassa. Näiden ohella käytettiin paikka- ja korkeustarkistukseen kahta nykyisen kaltaista merkkimajakkaa, joiden lähetystaajuus oli 38 Mhz (nyk. 75 Mhz).  Näitä moduloitiin 700 ja 1700 Mhz taajuuksilla. Perusmuodossaan järjestelmä tarjosi vain sivusuuntaopastuksen, mutta mm. Malmilla käytössä ollut, Telefunkenin toimittama järjestelmä sisälsi myös alkeellisen liukupolkuopastuksen. Järjestelmää voitiin käyttää joko kuuntelemalla Morse-lähetettä tai erillisen mittarin avulla. Nykyinen ILS toimii aina mittarin avulla. Suomessa Lorenzin 1950-luvulta alkaen korvanneen ILS:n pääetu on huomattavasti suurempi tarkkuus, joka saavutetaan muuntelemalla signaalien amplitudimodulaatiota suunnan funktiona. Kasvanut opastustarkkuus johti 1960-luvulla automaattilaskeutumisjärjestelmien kehittämiseen. Lorenzissa signaalien suuntaamiseen käytettiin erityisiä sähkötoimisia heijastimia, joita ei ILS:ssä tarvita.

Sotilaskäyttö 
Toisessa maailmansodassa järjestelmän pohjalta kehitettiin pommituksenopastusjärjestelmät nimeltään Knickebein "vääräjalka" ja X-Gerät "laite X". Järjestelmät mahdollistivat pommikoneelle tarkan paikanmäärityksen maa-asemien avulla ja siten lentopommien pudottamisen ilman näkyvyyttä maahan. Liittoutuneet oppivat kuitenkin pian häiritsemään näitä saksalaisjärjestelmiä, lopettaen siten niiden käytön lyhyeen.

Lähteet 

Ilmailun historia
Avioniikka
AUKUS

AUKUS on 15. syyskuuta 2021 solmittu sotilaallinen yhteistyösopimus Australian, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltain välillä. Sana on akronyymi englanninkielisistä sanoista Australia, United Kingdom ja United States ja se on käytännössä, joskaan ei virallisesti, solmittu Kiinan kasvavaa vaikutusvaltaa vastaan. Sopimus myös suututti Ranskan, jonka Australian kanssa tekemä sopimus kariutui.

Australia oli vuonna 2016 tehnyt sopimuksen Ranskan DCNS:n kanssa (nykyisin Naval Group) 12 Barracuda-luokan sukellusveneen rakentamisesta. Kaupan arvo oli 40 miljardi euroa tai 50 miljardia dollaria. Huhtikuussa 2021 Australia kieltäytyi allekirjoittamasta sopimuksen seuraavaa vaihetta ja asetti Naval Groupille uusia ehtoja.
Sopimuksen myötä Australia hankkiikin yhdysvaltalaiseen teknologiaan perustuvia ydinsukellusveneitä.

Lähteet

Australian ulkopolitiikka
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopolitiikka‎ 
Yhdysvaltain ulkopolitiikka‎
Sotilasliitot
Jääkiekon Suomen Cup 1969

Jääkiekon Suomen Cup 1969 oli kymmenes Suomen Cup.

Karsinnat
Kouvolan Kiekko-65 – Porvoon Akilles 2-3
Pitäjänmäen Tarmo – Riihimäen Pallonlyöjät 0-1
Rovaniemen Työväen Palloilijat – Hermes 1-11
Sport – Mäntän Kiekko-Pojat 1-0 (luovutusvoitto)
Jyväskylän Palloilijat – Kalevan Pallo 1-0 (luovutusvoitto)
Porvoon Urheilijat – Peli-Karhut 6-0
Laitilan Jyske – Porin Palloseura 2-6
Lempäälän Kisa – Hämeenlinnan Tarmo 4-5
Helsingin Kullervo – Pakilan NMKY 1-3
Salon Palloilijat – Grankulla IFK 1-0 (luovutusvoitto)
Mikkelin Pallo-Kissat – Pieksämäen Pallo-Sepot 3-10
Kuusankosken Puhti – Mikkelin Palloilijat 0-15
Vallis Gratiae-62 – Forssan Palloseura 0-9
Porvoon Urheilijat – Kotkan Reipas 4-3

1. kierros
Sport – Hermes 6-4
Jyväskylän Palloilijat – Hilpara 7-3
Hämeenlinnan Pallokerho – Jokerit 2-8
Salon Palloilijat – Porin Ässät 1-10
Forssan Palloseura – Ilves 0-4
Porvoon Urheilijat – Imatran Ketterä 4-8
Porin Palloseura – Tappara 4-7
Hämeenlinnan Tarmo – Heinolan Peliitat 7-6
Porvoon Akilles – Helsingin Jalkapalloklubi 3-5
Nokian Palloseura – Tampereen Kilpa-Veljet 2-13
Kiekko-67 – Rauman Lukko 2-8
Mikkelin Palloilijat – Savonlinnan Pallokerho 7-11
Pieksämäen Pallo-Sepot – Saimaan Pallo 2-11
Lahden Reipas – Upon Pallo 5-1
Riihimäen Pallonlyöjät – Karhu-Kissat 2-11
Pakilan NMKY – HIFK 0-19

2. kierros
Sport – Ilves 1-5
JyP – SaPKo 6-10
Ketterä – HIFK 1-3
SaiPa – K-Kissat 7-2
Lukko – Reipas 4-3
HlTarmo – Ässät 1-4
TK-V – HJK 1-4
Jokerit – Tappara 1-0 (luovutusvoitto)

3. kierros
Ilves – Ässät 9-3
SaiPa – Jokerit 2-8
HJK – Lukko 2-3
SaPKo – HIFK 2-3

Välierät
Jokerit – Ilves 4-9
Lukko – HIFK 7-2

Loppuottelu
Lukko – Ilves 4-3

Lähteet

Jääkiekon Suomen Cup
Vuoden 1970 jääkiekko
Villa Ryselin

Villa Ryselin on historiallinen, vuonna 1899 rakennettu huvila Tampereella, Tampellan kaupunginosassa, Herrainmäellä. Huvila on nimetty sen ensimmäisten asukkaiden Werner ja Emma Ryselinin mukaan. Herrainmäen kukkulalla asui Tampellan pellava- ja rautateollisuus Oy:n toimintavuosina yhtiön johtoportaan väkeä.

Villa Ryselin on suojeltu kaupunkikaavassa julkisivultaan. Talo edustaa jugend-tyyliä, johon on yhdistetty kansallisromatiikkaa. Tampereen kaupunki myi Villa Ryselinin 340 000 eurolla yksityiselle omistajalle vuonna 2021, joka on sittemin aloittanut rakennuksen kunnostustyöt.

Historia ja arkkitehtuuri 
Villa Ryselin valmistui vuonna 1899 ja se on nimetty insinööri Werner Ryselinin ja tämän vaimon Emma Ryselinin mukaan. Rakennus on hirsirakenteinen ja rakennuksen ehä tunnistettavimmat piirteet ovat sen jugend-tyyliset koristelut hyppyrileikkaukset ulkonurkissa, sekä samaan tyylisuuntaan kuuluvat ikkunat. Villa Ryselin on kooltaan 569 neliömetriä.

Villa Ryselinissä on sijainnut 13 vanhaa tulisijaa, jotka tosin on myöhemmissä remonteissa purettu. Rakennuksen sisällä on kuitenkin säilynyt muun muassa vanhoja peiliovia, sekä palvelusväen kutsunapit huvilan vanhassa keittiössä. Rakennuksen puutarhassa kasvaa vanhoja syreenejä ja sieltä aukeaa maisema Näsijärvelle.

Lähteet 

Tampereen suojellut rakennukset
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Huvilat
Kevola (kylä)

Kevola on Paimion maantieteellisellä "kaakkoiskulman" alueella sijaitseva kylä, jota halkoo vanha  Kuninkaantie eli seututie 2351, joka kuuluu myös EuroVelo 10 -pyöräilyreittiin. Kevolan tunnetuin maamerkki on Kevolan observatorio, joka 
on rakennettu Tuorlan observaattorin Hilkka Rantaseppä-Heleniuksen vanhalle kotitilalle.

Kevolaa hallitsee maaseutumainen laaksomaisema, ja sen pohjoispuolella kulkee Helsingistä Turkuun kulkeva Rantarata. Kevolassa sijaitsi myös vuoteen 1954 asti Kevolan seisake, joka toimi kylän tärkeänä elinkeinoelämän keskuspisteenä erityisesti 1930- ja 1940-luvuilla.

Kevolassa toimi Ilttulantien ja Kevolantien risteyksessä 1900-luvun alkupuolella Paimion kauppaosuuskunnan Kevolan myymälä, joka on tätä nykyä vain yksityisasuntokäytössä.

Lähteet
 https://paimionperinneyhdistys.wordpress.com/kuvia/kaakkoiskulma/

Paimio
Varsinais-Suomen maakunnan kylät
Jari Rantala (kunnanjohtaja)

Jari Rantala (s. 5. kesäkuuta 1963 Siikainen) toimi Pomarkun kunnanjohtajana 2020–2022.

Aiemmin Rantala on ollut sotilasuralla muun muassa pääesikunnassa, josta hän siirtyi Upseeriliiton pääluottamusmieheksi ja sittemmin puheenjohtajaksi. Maanpuolustuskorkeakoulussa hän oli yhteiskuntasuhteiden johtaja.

Lähteet 

Pomarkun kunnanjohtajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Kazakstanintamariski

Kazakstanintamariski (Tamarix laxa) on tamariskikasvien (Tamaricaceae) heimoon, tamariskien (Tamarix) sukuun kuuluva kasvilaji.

Kazakstanintamariski on noin 1,5–3 metriä korkeaksi kasvava pensas. Sen oksat ovat lyhyitä, suoria ja hauraita. Lehdet ovat pieniä sekä keltavihreitä ja niiden muoto vaihtelee suikeasta puikeaan tai vinoneliömäiseen. Kukinto on terttumainen, ja se muodostuu edellisen vuoden versoihin. Kukkaperät ovat noin 2 mm pitkiä. Kukat ovat nelilukuisia ja vaaleanpunaisia, joskus lähes valkoisia.  Kazakstanintamariski kukkii aikaisin keväällä huhti–toukokuussa, joskus myös uudestaan myöhään syksyllä kuluvan vuoden versoilla. Syksyllä puhkeavat kukat ovat viisilukuisia. Hedelmänä on 3–4 mm pitkä kota.

Kazakstanintamariski kasvaa jokien suolaisilla törmillä, järvien rannoilla sekä hiekkadyyneillä autiomaissa. Lajia tavataan Aasiassa Iranissa, Afganistanissa, Kazakstanissa, Turkmenistanissa, Venäjällä, Mongoliassa ja Kiinassa.

Lähteet 
 Flora of China: Tamarix laxa

Aiheesta muualla 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Tamarix laxa 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Tamarix laxa 

Tamariskit
Mordechaj Anielewicz

Mordechaj Anielewicz (1919 Wyszków – 8. toukokuuta 1943 Varsova) oli puolalainen vastarintaliikkeen taistelija. Hän johti juutalaista taistelujärjestö ŻOB:ia Varsovan geton kansannousun aikana. Hän kaatui 8. toukokuuta 1943 taistelujen aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla

Puolalaiset sotilaat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Toisen maailmansodan vastarintaliikkeiden henkilöt
Jarl Vallikari

Jarl "Jalle" Fredrik Vallikari (29. kesäkuuta 1915 – 24. marraskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen keskimatkojen juoksija, joka joutui lopettamaan urheilu-uransa sodanajan vaikeaan haavoittumiseen. Uransa jälkeen hän toimi aktiivisti urheilujärjestötoiminnassa ja mainosalan yrittäjänä.

Urheilu-ura
Jalle Vallikari nousi kansalliseen kärkeen 400 ja 800 metrin juoksuissa juuri ennen Talvisotaa. Kesällä 1938 hän ei vielä saavuttanut menestystä, mutta seuraava kesä muutti tilanteen. Kesän 1939 alussa hän voitti Kouvolassa Suomi-Viro -maaottelun 800 metriä. Syksyn Ruotsi-Suomi maaottelussa Tukholmassa hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi. Kesän 1939 Kalevan kisoissa hän sijoittui 400 metrillä kolmanneksi. Elokuussa ennen Kalevan kisoja hän osallistui yhdessä Jaakko Vakkurin kanssa sen ajan ylioppilasuniversiaideihin Wienissä sijoittuen viidenneksi. Hän ehti ulkomaanmatkaltaan Kalevan kisoihin vain 400 metrille eli ei päässyt juoksemaan päämatkaansa 800 metriä. Kesän 1939 tulosten perusteella Vallikari olisi ollut varteenotettava ehdokas Suomen edustajaksi 800 metrillä suunniteltuihin Helsingin vuoden 1940 kesäolympialaisiin, joiden valmistelut käynnistynyt Toinen maailmansota keskeytti. 

Talvisodan jälkeen kesällä 1940 Vallikari jatkoi urheilu-uraansa ja kesän Kalevan kisoissa hän sijoittui toiseksi Aarne Kainlaurin voittaessa. Jalle Vallikari oli mukana syyskuussa 1940 käydyssä Ruotsi-Suomi -B-maaottelussa Tukholmassa, jossa sijoittui 800 metrillä neljänneksi. Kesällä 1941 käynnistyneessä Jatkosodassa luutnantti Vallikari haavoittui vakavasti molempiin jalkoihin Viipurin lähellä elokuussa 1941. Toivuttuaan haavoittumisestaan hän toimi kotirintamalla useiden urheilujärjestöjen, kuten painonnostoliiton, painiliiton, pesäpalloliiton, väliaikaisena sihteerinä. Aktiiviurheiluun Vallikari palasi vielä sodan loputtua 1944 sijoittuen vielä Kalevan kisojen 800 metrillä kuudenneksi. Seuratasolla Vallikari edusti aluksi kotiseutunsa Hangon Hyrskyjä ja menestysvuosinaan Voikkaan Urheilu-Veikkoja ja lopuksi HKV:tä.

Urheilu-uran jälkeinen aika - mukana urheilun järjestötoiminnassa
Jalle Vallikari valmistui kesällä 1938 liikuntaneuvojaksi Vierumäeltä Suomen urheiluopiston toiselta kurssilta. Urheilun järjestötehtäviä hän hoiti toivuttuaan haavoittumisestaan vuosina 1942-1946. Hän oli perustanut sodan loputtua oman mainostoimiston, jonka johtajana hän toimi. Urheilun järjestötehtävissä hän oli kuitenkin edelleen mm. Suomen jääkiekkomaajoukkueen johtotehtävissä ja vuoden 1948 Painiliiton puheenjohtajana. Sodan jälkeen vuonna 1945 Vallikari kirjoitti yhdessä silloisen suurjuoksija Viljo Heinon kanssa valmennusoppaan urheilun harrastajille.

Jalle Vallikari suoritti valtiotieteen maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1961. Oman mainostoimiston jälkeen hän toimi 1960-luvulla Pellervo-Seuran markkinatutkimuslaitoksessa.

Muina järjestötehtävinä Vallinkarilla oli Suomen liikuntaneuvojien liiton puheenjohtajuus sotien jälkeen 1947-1951.

Lähteet 

Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Alana

Alana on naisen etunimi, joka on johdettu miehennimestä Alan.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 60 Alana-nimistä naista.

Tunnettuja Alanoja
Alana Blahoski (s. 1974), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
Alana Evans (s. 1976), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Alana de la Garza (s. 1976), yhdysvaltalainen näyttelijä
Alana Haim (s. 1991), yhdysvaltalainen muusikko ja näyttelijä

Lähteet

Etunimet