joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Holocausto

Holocausto on Brasilian Belo Horizontesta kotoisin oleva metalliyhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1985 ja se aloitti soittamalla tuon ajan extreme metal -yhtyeille tyypillistä death, thrash ja black metalia yhdistelevää musiikkia. Myöhemmillä albumeillaan yhtye on kokeillut monia eri metallimusiikin tyylejä. Vuosina 1994–2004 yhtyeen toiminta oli kokonaan katkolla. Sittemmin se on palannut alkuaikojensa raakaan tyyliin. Sanoitukset ovat käsitelleet pääasiassa sotaa, väkivaltaa ja yhteiskunnallisia aiheita.

Holocausto käytti uransa alkuvaiheessa paljon natsismiin viittaavaa rekvisiittaa. Syytöksistä huolimatta yhtyeen jäsenet eivät todellisuudessa olleet kiinnostuneita äärioikeistolaisuudesta vaan toimivat šokeeraustarkoituksessa. Monet yhtyeen kappaleet käsittelivät keskitysleirejä, väkivaltaa ja sotaa. Tämäkin tulkittiin fasismin ylistykseksi, vaikka sanoitukset todellisuudessa kritisoivat ihmiskunnan lähihistorian verisyyttä.

Ensialbuminsa jälkeen yhtye siirtyi tekemään teknisempää thrash metalia. Vuoden 1993 albumi Tozago As Deismno yhdisteli doom metalia, industrialia ja kokeellista musiikkia. Yhtyeen tuolloisessa kokoonpanossa soitti enää vain yksi alkuperäisjäsen, ja myös musiikki oli siirtynyt kauas alkuaikojen tyylistä. Holocauston viimeinen kokoonpano vaihtoikin sittemmin nimekseen ”PexbaA” ja alkoi soittaa kokeellista fuusiojazzia.

Holocausto perustettiin uudelleen vuonna 2004. Tuolloin yhtye soitti thrash metalia. Vuoden 2016 albumi War Metal Massacre palasi alkuaikojen äärimmäiseen tyyliin.

Diskografia

Demot 

 Massacre (1985)
 Australoptecus Experience (1990)

Splitit 

 Warfare Noise I (1986)

Albumit 

 Campo de Extermínio (1987)
 Blocked Minds (1988)
 Negatives (1990)
 Tozago As Deismno (1993)
 De Volta ao Front (2005)
 War Metal Massacre (EP, 2017)
 Diário de Guerra (2019)

DVD:t 

 Campo de Exterminio Show - 1987 (2007)

Kokoonpano 

Holocauston nykyinen kokoonpano on:

 Valério ”Exterminator” Salles – laulu, kitara (1985–1987, 2004–)
 Luiz ”Panzersoldner” – rummut

Aiemmat jäsenet 

 Rodrigo ”Führer” Magalhães – laulu, rummut (1985–1995, 2004–2010)
 Marco Antônio – basso (1985 – k. 1986)
 Nedson ”Warfare” Conde – rummut (1985–1987)
 Anderson ”Guerrilheiro” Roberto de Rezende – laulu, basso (1986–1991, 2004–2018)
 Armando ”Nuclear Soldier” Sampaio – rummut (1987)
 Renato da Costa – kitara (1988–1992)
 João Marcelo – basso (1990–1994)
 Rossano Polla – laulu (1990–1994)
 Rodrigo dos Anjos – kitara (1992–1994)
 Reinaldo Resan kitara (2015–2016)

Lähteet 

 Holocausto Encyclopaedia Metallum -sivustolla

Aiheesta muualla 

 Holocauston virallinen kotisivu
 
 Holocausto Cogumelo Recordsin kotisivuilla

Brasilialaiset thrash metal -yhtyeet
Brasilialaiset death metal -yhtyeet
Hardcore punk -yhtyeet
Club Car

Club Car on yhdysvaltalainen yritys, joka valmistaa erilaisia pienajoneuvoja. Se on tunnettu erityisesti golfautoistaan. Club Car valmistaa sekä sähkö- että bensiinikäyttöisiä golfautoja.

Yhtiön toimitilat sekä tehtaat sijaitsevat Augustassa, Georgiassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Club Carin verkkosivut

Golf
Yhdysvaltalaiset yritykset
David Hemery

David Hemery (s. 18. heinäkuuta 1944 Cirencester, Gloucestershire, Englanti) on brittiläinen entinen aitajuoksija ja olympiavoittaja.

David Hemery asui isänsä työn vuoksi Yhdysvalloissa vuosina 1956–1962. Aikustuttuaan hän palasi Yhdysvaltoihin opiskelemaan Bostonin yliopistoon. Vuonna 1966 hän juoksi sisäratojen Euroopan ennätykset 600 jaardilla (1.09,8) ja 60 jaardin aitajuoksussa (7,1). Samana vuonna hän voitti 110 metrin aitajuoksussa Kansainyhteisön mestaruuden ja juoksi matkan Britannian ennätyksen 13,9.

Vuonna 1968 Hemery voitti 440 jaardin aitajuoksussa Yhdysvaltain yliopistomestaruuden ajalla 49,8. Hänen taakseen jäi Geoff Vanderstock, joka samana vuonna paransi 400 metrin aitajuoksun maailmanennätykseksi 48,8. Samana syksynä Méxicon olympialaisissa Hemery juoksi 400 metrin aitojen alkuerässään toiseksi ajalla 50,3 ja välierässään kolmanneksi ajalla 49,3. Loppukilpailussa hän oli ylivoimainen ja voitti kultaa uudella ME-ajalla 48,1. Sähköajanotolla loppuaika oli 48,12, joka kesti maailmanennätyksenä seuraaviin olympialaisiin ja Euroopan ennätyksenä vuoteen 1979 saakka. Olympialaisten 4 × 400 metrin viestijuoksussa Hemery juoksi kolmannen osuuden Britannian joukkueessa, joka sijoittui viidenneksi ajalla 3.01,2.

Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Hemery osallistui 110 metrin aitajuoksuun ja saavutti hopeaa ajalla 13,7 oltuaan 0,2 sekuntia Italian Eddy Ottozia hitaampi. Vuonna 1970 hän voitti toistamiseen Kansainyhteisön mestaruuden pika-aidoissa. Münchenin olympialaisissa 1972 hän voitti 400 metrin aitajuoksussa alkueränsä ajalla 49,72. Välierässä hän sijoittui kolmanneksi ajalla 49,66 edellään Ugandan John Akii-Bua ja Yhdysvaltain Ralph Mann. Loppukilpailussa samat kaksi miestä olivat Hemeryä nopeampia. Ajalla 48,52 Hemery sai pronssia ja menetti samalla maailmanennätyksensä Akii-Bualle. Kolmannen olympiamitalinsa Hemery sai Münchenin kisojen 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi kolmannen osuuden ja Britannia sijoittui hopealle Euroopan ennätyksellä 3.00,46.

Hemery lopetti amatööriuransa, johon sisältyi myös kymmenottelua, vuoteen 1972 mutta kilpaili vielä ammattilaisena. Vuosina 1975–1982 hän toimi valmentajana Bostonin yliopistossa. Hän on kirjoittanut Another hurdle -nimisen elämäkerran.

Henkilökohtaiset ennätykset

 100 metriä 10,9 s
 200 metriä 21,8 s
 400 metriä 47,1 s
 110 metrin aitajuoksu 13,6 s
 300 metrin aitajuoksu 34,6 s
 400 metrin aitajuoksu 48,12 s (ME)
 Korkeushyppy 186 cm
 Pituushyppy 717 cm
 Kymmenottelu 6893 p

Lähteet

Viitteet

Brittiläiset pika-aitajuoksijat
Brittiläiset 400 metrin aitajuoksijat
Brittiläiset olympiavoittajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Baarle-Nassau

Baarle-Nassau on Alankomaissa, Pohjois-Brabantin provinssissa sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 6 670 (1.2.2008) ja väestötiheys on 87 as./km². Kunnan pinta-ala on 76,3 neliökilometriä, josta vettä on 0,03 km². Baarle-Nassaun pormestari on Jan Hendrikx. Kunnan keskuspaikka on samanniminen kuin kuntakin.

Baarle-Nassaun naapurikunnat ovat Alphen-Chaam pohjoisessa, Ravels idässä, Turnhout kaakossa, Baarle-Hertog ja Merksplas etelässä ja Hoogstraten lounaassa ja lännessä. Alphen-Chaamia lukuun ottamatta Baarle-Nassaun naapurikunnat sijaitsevat Belgiassa.

Baarle-Nassaulla on erittäin monimutkaiset rajat, sillä 22 osaa, joita kutsutaan enklaaveiksi, belgialaisesta Baarle-Hertogin kunnasta sijaitsee Baarle-Nassaun sisällä. Kahdeksan eksklaavia Baarle-Nassauta puolestaan on kokonaan Belgian ympäröimänä. Näistä kahdeksasta seitsemän sijaitsee Belgialle kuuluvien enklaavien sisällä.  

Baarle-Nassaussa ja Baarle-Hertogissa on omat kaupungintalot, paloasemat, kirkot, poliisiasemat sekä yrityksillä alankomaalainen ja belgialainen osoite. Puolestaan muun muassa juomaveden ja kaasun kunnat hankkivat yhdessä.

Monimutkaiset rajat ovat lukuisten keskiaikaisten sopimusten, maavaihtokauppojen sekä Bredan lordin ja Brabantin herttuan välisten kauppojen tulos.

Asutuskeskukset 
Kunta muodostuu seuraavista osista (): Baarle-Nassau Grens, Boshoven, Castelré, Driehuizen, Eikelenbosch, Gorpeind, Grens/Ghill, Heesboom, Heikant, Hoogeind, Huisvennen, Keizershoek, Klein-Bedaf, Liefkenshoek, Loveren, Maaijkant, Nieuwe Strumpt, Nijhoven, Oude Strumpt, Reth, Reuth, Tommel, Ulicoten, Veldbraak ja Voske.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu 
 Digital Baarle 
 Kaikki Belgian enklaavit ja niiden sisällä olevat Alankomaiden enklaavit 
 
 Maailman merkillisin raja kulkee keskellä vuodetta, Kuva, 08.06.1938, nro 12, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Enklaavit ja eksklaavit
Pohjois-Brabantin kunnat
Alankomaiden ja Belgian raja
Exercitia spiritualia

Exercitia spiritualia (suom. Hengelliset harjoitukset) oli jesuiittaveljeskunnan perustaja Ignatius Loyolan vuonna 1541 kirjoittama teos. Sitä pidetään "jesuiittojen hengellisen kirjallisuuden klassisena dokumenttina", mikä lisää teoksen merkittävyyttä. 

Teos sisältää paljon erilaisia jesuiittaveljeskuntaan liittyviä ohjeita ja toteamuksia:

Lähteet

Viitteet

 

Kirkkohistoria
Jesuiitat
1540-luvun kirjat
Kristillinen kirjallisuus
Espanjalaiset tietokirjat
Katolinen spiritualiteetti
Baarle-Hertog

Baarle-Hertog () on kunta Antwerpenin provinssissa, Flanderissa, Belgiassa. Kunta kuuluu Turnhoutin arrondissementtiin. 1. tammikuuta 2008 Baarle-Hertogissa oli 2 385 asukasta. Pinta-alaa kunnalla on 7,48 km² ja asukastiheys on 319 asukasta neliökilometrillä.

Baarle-Hertogin naapurikunnat ovat Hoogstraten lännessä, Merksplas etelässä, Turnhout kaakossa, Ravels idässä sekä alankomaalainen Baarle-Nassau pohjoisessa ja ympärillä.

Baarle-Hertogilla on erittäin monimutkaiset rajat, sillä sen 22 osaa, joita  kutsutaan eksklaaveiksi,  sijaitsee Alankomaille kuuluvan Baarle-Nassaun sisällä. Kahdeksan eksklaavia Baarle-Nassauta puolestaan on kokonaan Belgian ympäröimänä. Näistä kahdeksasta seitsemän sijaitsee Belgialle kuuluvien enklaavien sisällä.  

Baarle-Nassaussa ja Baarle-Hertogissa on omat kaupungintalot, paloasemat, kirkot, poliisiasemat sekä yrityksillä alankomaalainen ja belgialainen osoite. Puolestaan muun muassa juomaveden ja kaasun kunnat hankkivat yhdessä.

Monimutkaiset rajat ovat lukuisten keskiaikaisten sopimusten, maavaihtokauppojen sekä Bredan lordin ja Brabantin herttuan välisten kauppojen tulos.  

Alankomaalainen taidemaalari Petrus Christus syntyi Baarle-Hertogissa 1400-luvulla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kunnan virallinen kotisivu 
 Digital Baarle 
 Kaikki Belgian enklaavit ja niiden sisällä olevat Alankomaiden enklaavit 
 
 Maailman merkillisin raja kulkee keskellä vuodetta, Kuva, 08.06.1938, nro 12, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Antwerpenin kunnat
Enklaavit ja eksklaavit
Alankomaiden ja Belgian raja
Ad maiorem Dei gloriam

Ad maiorem Dei gloriam (suom. Jumalan suuremmaksi kunniaksi), tunnetaan myös muodossa ad majorem Dei gloriam on jesuiittaveljeskunnan motto. Usein se esiintyy myös lyhenteenä AMDG. 

Moton alkujuuret löytyvät jesuiittaveljeskunnan perustajan Ignatius Loyolan tunnuslauseesta "Kaikki Jumalan suuremmaksi kunniaksi", mistä tuli myös veljeskunnan johtoajatus. Nykyään moton saattaa tavata paitsi jesuiittarakennuksissa ja pyhimyspatsaissa, myös jesuiittakoulujen oppilaiden töissä. Tavallinen tapa jesuiittakouluissa on nykyäänkin laittaa opiskelijat kirjoittamaan aineisiinsa moton kirjainlyhenne.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jesuiitat
Tunnuslauseet
Latinankieliset fraasit
Autotrofi

Autotrofia eli omavaraisuus tarkoittaa sitä, että eliö pystyy tuottamaan tarvitsemansa energiapitoiset yhdisteet itse fotosynteesin tai kemosynteesin avulla.Fotoautotrofi  on yhteyttämiskykyinen eliö, joka osaa käyttää auringonvaloa energianlähteenä ja tuottaa monimutkaisia kemiallisia yhdisteitä. Kemoautotrofit kykenevät käyttämään pelkistettyjä inorgaanisiä yhdisteitä yhteyttämiseen vaadittavana enrgianlähteenä. Autotrofeja ovat lähes kaikki kasvit ja levät sekä merkittävä osa bakteereista ja arkeoneista. Sienet ja eläimet kovat heterotrofisia eli toisenvaraisia. 

Autotrofit varmistavat hajottajan ja kuluttajan ohella omalta osaltaan aineen kierron luonnossa.

Kasveilla yhteyttämiselimenä toimivat viherhiukkaset. Yhteyttäminen perustuu klorofyllimolekyyliin.

Kasvit ovat sopeutuneet rakenteeltaan ympäristöönsä siten, että ne saavat yhteyttämiseen tarvittavia aineita ja valoa riittävästi. Esimerkiksi vesikasvien kasvupaikat sijaitsevat siellä, missä on riittävä hiilidioksidi- ja bikarbonaattipitoisuus.

Lähteet

Viitteet 

Ekologia
Magis

Magis on jesuiittojen käytössä oleva fraasi, joka merkitsee suomeksi "enemmän". Se on yksi jesuiittojen hengellisyyden avainajatuksia, ja sen päällimmäisenä ajatuksena on "tehdä enemmän Jumalalle". Siten ajatus on samansuuntainen useiden muiden Ignatius Loyolan opetusten kanssa: Loyola korosti kirjoituksissaan Jumalan palvelemista ihmisen tehtävänä.

Lähteet 
 http://www.jesuit.ie/magis/what.html

Viitteet

Jesuiitat
Ruoska (elokuva)

Ruoska (High Plains Drifter) on Clint Eastwoodin vuonna 1973 ohjaama lännenelokuva. Eastwood näyttelee myös elokuvan pääosan pikkukaupunkiin saapuvana nimettömänä muukalaisena. Tämä on Eastwoodin toinen ohjaustyö.

Juoni 

Lago-nimiseen kaupunkiin saapuu kuumuuden keskeltä vieras mies, joka on kaikkia muita parempi ampuja, hiljainen ja määrätietoinen. Hänen taitonsa huomattuaan kaupungin sheriffi värvää miehen suojelemaan kylää kolmelta kostonhimoiselta vankikarkurilta. Aluksi mies onkin kyläläisten puolella, mutta käskeekin lopuksi maalaamaan koko Lagon punaiseksi ja vaihtamaan sen nimeksi Hell (). 

Kummallinen hahmo aiheuttaa kullekkin kaupungin asukkaalle vuorollaan päänvaivaa, ja takaumissa paljastuu totuus kaupungin historiasta. Vankikarkurit olivat menneisyydessä tappaneet Lagon entisen sheriffin ruoskimalla hänet hengiltä. Seriffin avunhuudoista huolimatta kaupungin asukkaat seurasivat tilannetta vierestä, eivätkä yrittäneet auttaa. Lopulta muukalainen vuorotellen tappaa kaupunkiin palanneet vankikarkurit ruoskalla. Elokuvan loppukohtauksessa muukalaiselta kysytään hänen nimeään, mutta hän vakuuttaa kaupungin asukkaiden jo tietävän sen. Muukalaisen ratsastaessa pois kaupungista, kamera kääntyy kuvaamaan tapetun sheriffin hautakiveä.

Rooleissa

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo näkee Eastwoodin myyttisessä roolissa parodian piirteitä ja ohjauksessa Leonen tyyliä muttei samanlaista taitoa. Hän antaa Ruoskalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat
Vuoden 1973 yhdysvaltalaiset elokuvat
Clint Eastwoodin ohjaamat elokuvat
Fædrelandsvennen

Fædrelandsvennen (tunnetaan paikallisesti myös lempinimellä Fevennen) on Kristiansandissa Norjassa ilmestyvä alueensa tärkein sanomalehti ja sitä julkaisevan mediayhtiö Fædrelandsvennen AS:n lippulaiva.

Lehden lisäksi mediatalo Fædrelandsvennen toimittaa fvn.no-verkkolehteä ja sillä on oma alueellinen TV-kanava TV Sør. Syksyllä 2007 lehdellä arvioitiin olevan 114 000 päivittäistä lukijaa, verkkolehdellä oli 61 000 uniikkia käyttäjää ja TV Sør -lähetyksiä seurasi päivittäin noin 17 000 katsojaa.

Lehden levikki laski vuonna 2007 1 316 kappaletta edellisvuodesta. Vuonna 2007 sillä oli 38 612 tilaajaa keskimääräisen irtonumeromyynnin ollessa 2 714 kappaletta.

Yhtiökokous päätti 15. helmikuuta 2007 liittyä vasta perustettavaan FV AS -yhtiöön, jonka koko omistajaksi tuli uusi Media Norge ASA -yhtiö. Media Norgen omistajina ovat puolestaan useat norjalaiset lehdet, perustajajäseninään Aftenposten, Stavanger Aftenblad, Bergens Tidende ja Fædrelandsvennen.

Lähteet 

Norjalaiset sanomalehdet
Norjalaiset yritykset
Kristiansand
Iisvesi

Iisvesi on Kymijoen vesistön Rautalammin reittiin kuuluva järvi Tervon, Rautalammin, Suonenjoen ja Kuopion alueilla Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 164 km², ja pinnankorkeus 97,9 m merenpinnan yläpuolella. Iisvesi saa vetensä pohjoisempana sijaitsevasta suuresta Nilakasta, joka laskee järveen Äyskosken, Koskiselän ja Tervonsalmen kautta. Myös idempänä sijaitsevat pienemmät järvet Ahveninen, Hirvijärvi ja Kuttajärvi laskevat Iisveteen. Iisvedestä vedet puolestaan laskevat lännessä Vaajasalmen ja Säynätsalmen kautta samassa tasossa sijaitsevaan Niiniveteen, josta ne jatkavat matkaansa etelään Miekkaveteen.

Järvi on jakautunut kolmeen suurempaan altaaseen, jotka ovat Virmasvesi, Rasvanki ja varsinainen Iisvesi. Sitä luonnehtivat suuret saaret ja pitkät järveä halkovat niemet, kuten Lieteniemi, joka erottaa Virmasveden Iisvedestä. Iisveden yli 400 saaresta suurimmat ovat Pulkkilansaari sekä Virmasveden ja Rasvangin selät toisistaan erottavat Käpysaari ja Linnonsaari. Etelämpänä sijaitsee kapea ja pitkä Kuninkaansaari. Iisvedellä on rantaviivaa 464 km, ja sen rannoille on keskittynyt kolme asutuskeskusta: Virmasveden rannalla sijaitsee Karttula, Rasvangin rannalla Tervo ja aivan Iisveden eteläisimmässä päädyssä Suonenjoen Iisveden taajama.

Iisveden vedenlaatu on yleisen käyttökelpoisuusluokituksen mukaan erinomainen, Rasvangin ja Virmasveden osalta hyvä. Vain pitkä ja kapea Karttulanlahti on luokiteltu tyydyttäväksi. Vesi on vähähumuksista ja varsin kirkasta.

Katso myös 

 Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

Lähteet

Rautalammin reitti
Tervon järvet
Karttulan järvet
Suonenjoen järvet
Rautalammin järvet
Iisvesi–Virmasvesi–Rasvanki
Saksan liittotasavallan peruslaki

Saksan liittotasavallan peruslaki (, lyh. Grundgesetz) on Saksan perustuslaki. Se otettiin käyttöön 23. toukokuuta 1949.

Nykyinen peruslaki eroaa monelta osin Weimarin tasavallan perustuslaista, joka oli Saksan historian ensimmäinen demokraattinen perustuslaki.

Lain kirjoittajat eivät kuitenkaan halunneet kutsua lakia perustuslaiksi (), koska sen toivottiin jäävän väliaikaiseksi ja miehitysvyöhykkeisiin jaetun Saksan yhdistyvän pian. Tämän vuoksi laille annettiin nimeksi Grundgesetz, jonka voisi suomentaa perusasetukseksi. Kesti kuitenkin noin 40 vuotta lain kirjoittamisen jälkeen ennen kuin Saksan jälleenyhdistyminen toteutui ja hyvin toiminut peruslaki jäi voimaan myös yhdistyneeseen Saksaan. 

Laissa määritellään muun muassa demokraattisten instituutioiden (liittopresidentti, liittokansleri, oikeuslaitos) rooli, osavaltioiden (Bundesländer eli liittomaiden) ja liittotasavallan suhde ja Bundeswehrin eli armeijan rooli. Tärkeimmäksi asiaksi nousevat kuitenkin perusoikeudet. Peruslain ensimmäinen lause onkin Die Würde des Menschen ist unantastbar (), joka on todennäköisesti tunnetuin lause Saksan perustuslaissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Laki saksaksi
 Laki englanniksi käännettynä (Basic Law)
 60  Years  German  Basic  Law:The  German  Constitution  and  its  Court  Landmark  Decisions  of  theFederal Constitutional Court of Germany

Saksan laki
Perustuslait
Taivassalon kirkko

Pyhän Ristin kirkko (ruots. Heliga Korsets kyrka) on varsinaissuomalaisen Taivassalon kunnan Kirkkosaaressa sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko. Kirkko on uusimman tutkimuksen mukaan rakennettu todennäköisesti vuosien 1425 ja 1440 välillä. Kirkko on säilynyt melko hyvin keskiaikaisessa asussaan. Seurakunnan ensimmäinen puukirkko rakennettu melko varmasti jo 1200-luvulla, vaikka ensimmäinen tieto seurakunnasta on vuodelta 1350. Keskiaikaisesta sisustuksesta on säilynyt alttarikaappi ja viisi puuveistosta, jotka on lahjoitettu Kansallismuseolle krusifiksia lukuun ottamatta. 1300-luvun alkuun ajoitettu krusifiksi on arvioitu Liedon mestarin koulukunnan työksi tekotavan ja laadun perusteella. Kirkon seinillä on kalkkimaalauksia, joista varhaisimmat on tehty kirkon valmistuttua. Kuoriholvin piirteiden vuoksi pidetään mahdollisena, että kirkon rakennustöissä on ollut mukana sama Pernajan mestari, joka suunnitteli useita Uudenmaan ja Kymenlaakson kirkkoja.

Taivassalon kirkko ja siitä puoli kilometriä luoteeseen sijaitsevat Taivassalon vanha pappila vuodelta 1756 ja uusi pappila vuodelta 1823 on Museoviraston vuonna 2009 julkistamassa inventoinnissa määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

Kirkon sankaripatsas on kuvanveistäjä Jussi Vikaisen prossiveistos vuodelta 1952.

Katso myös
Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen keskiaikaiset kivikirkot
Taivassalo
Varsinais-Suomen kirkkorakennukset
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Suomen 1400-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Pukusuunnittelija

Pukusuunnittelija on taiteilija, joka suunnittelee esityksen puvustuksen ja valvoo sen toteutusta. Pukusuunnittelijat työskentelevät ammattiteattereiden ja tv-yhtiöiden palveluksessa sekä elokuvatuotannoissa. Heitä työskentelee jonkin verran myös muoti- ja vaatetusalalla. Pukusuunnittelija rinnastetaan koulutukseltaan ja työn vaativuudeltaan lavastajaan, ohjaajaan ja kuvaajaan. Suurin osa elokuva-pukusuunnittelijoista työskentelee keikkatyöläisinä tuotantoyhtiöissä. Myös teattereissa käytetään vierailevia pukusuunnittelijoita. Suomessa pukusuunnittelijoita työskentelee elokuva-alalla pääsääntöisesti 10-15 henkilöä, ja sivutoimisesti alle 50 henkilöä. Elokuvapuolella ammattikunta on pieni, mutta hyvin järjestäytynyt. Pukusuunnittelija suunnittelee puvustuksia teatteriesityksiin, tv-ohjelmiin ja elokuviin. Osa pukusuunnittelijoista suunnittelee myös lavastuksia. 

Pukusuunnittelija tekee tiivistä yhteistyötä ohjaajan, lavastajan, kuvaajan (elokuva), ja näyttelijöiden, eli niin sanotun  taiteellisen henkilökunnan kanssa, sekä toteuttavan ja teknisen henkilökunnan kanssa. Pienemmissä tuotannoissa pukusuunnittelija voi toteuttaa itse suunnittelemansa asut. Suuremmissa tuotannoissa hän piirtää mallikuvat ja työkuvat, sekä hankkii materiaalit ja valvoo toteutusta.

Koulutus 
Esittävän taiteen pukusuunnittelua voi opiskella yliopistotasolla Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa. Ammattikorkeakouluissa voi opiskella teatteripuvustusta. Erilaisia tekstiili- ja vaatetusalan opintoja järjestetään ammattikorkeakouluissa, käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksissa sekä ammatillisissa oppilaitoksissa. Pukusuunnittelijan ammattiin voi hankkia pätevyyden myös oppisopimuskoulutuksella, mikä on kuitenkin harvinaisempaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pukusuunnittelija (Elokuvantaju)
Pukusuunnittelijan ammatinkuvaus (Ammattinetti)

Elokuva-alan ammatit
Teatterialan ammatit
Summanjoki

Summanjoki on joki Suomessa pääosin Kymenlaakson maakunnan alueella. Summanjoen vesistöalue sijaitsee ensimmäisen Salpausselän eteläpuolella suurimmaksi osaksi Haminan ja Kouvolan kuntien alueella, mutta ulottuu pieneltä osin myös Luumäelle. Summanjoen vesistön järvisyys on 2,2 %. Merkittävin sivujoki on Sippolanjoki.

Summanjoki virtaa tasaisessa savikoille syntyneessä viljelymaisemassa tai rapakivikallioon muodostuneessa murroslaaksossa. Vesistö saa alkunsa Kouvolan Utin ja Luumäen Kaitjärven kylän väliseltä alueelta. Vesistön latvaosassa Saaramaanjärvi (65 m) laskee päähaaraan Kelkanjoen kautta. Joen yläjuoksun suurimpia järviä ovat Enäjärvi, Sanijärvi ja Saaramaanjärvi. Sippolanjoki yhtyy päähaaraan Kouvolan ja Haminan rajalla. Sippolanjoen varrella sijaitsee Kouvolan puolella Sippolan kirkonkylä. Joki laskee Haminan länsiosassa Suomenlahden Summanlahteen. 

Summanjoen varrella on aiemmin toiminut useitakin teollisuuslaitoksia, kuten Turpaan ruutitehdas, Turpaan mylly ja Keisarinkosken saha.

Koskia 

Alakoski
Yläkoski
Rajakoski
Reitkallin kosket
Alimmainen
Maantiesillan koski
Laurinkoski
Paljakankoski
Metsäkylän kosket
Maantiesillan koski
Rautatiesillan koski
Sahakosket
Pitkät kosket
Hevoskoski
Myllykoski
Suijankoski (Sippolanjoessa)
Myllykoski (Sippolanjoessa)

Patoja 

Stora Enso säännösteli Summanjoen ja sen yläjuoksun järvien vedenkorkeutta 1950-luvulta vuoteen 2010 asti, jotta Haminan Summan paperitehdas sai tarpeeksi vettä kaikkina vuodenaikoina. Saaramaanjärvessä ja Turpaankoskessa oli tarkoitusta varten säännöstelypadot. Kun tehdas lakkautettiin vuonna 2008, säännöstelylle ei enää ollut tarvetta, ja se lopetettiin kaksi vuotta tehtaan sulkemisen jälkeen. Säännöstelypadot muutetaan pohjapadoiksi syksyn 2010 ja kesän 2011 välisenä aikana.

Reitkallin Laurinkosken pohjapato noin 7 km merestä, rakennettu kalatie
Metsäkylän sahapato noin 13 km merestä
Keisarinkosken vesilaitospato noin 33 km merestä
Turpaan pato noin 35 km merestä
Saaramaan pato (Kelkanjoessa)

Lähteet 
www.ymparisto.fi - Sippolanjoen ja Summanjoen laaksot
http://www2.te-keskus.fi

Viitteet 

Haminan luonto
Kouvolan joet
Luumäen luonto
Aloysius Gonzaga

Pyhä Aloysius Gonzaga (9. maaliskuuta 1568 Castiglione delle Stiviere, Venetsian tasavalta – 21. kesäkuuta 1591 Rooma, Italia), italiaksi Luigi Gonzaga, oli italialainen jesuiitta ja katolilainen pyhimys. Hän on AIDS-hoitajien, AIDS-potilaiden, katolisen nuorison, jesuiitta-opiskelijoiden, kulkutaudista helpottumisen, arkojen silmien, teinilapsien, teinien, nuorten ja nuorison suojeluspyhimys. Pyhimyksen symboleita ovat risti tai krusifiksi, liljat, jaloissa kruunu, sekä ruusukko ja hänet kuvataan usein jesuiittana ristin, liljan tai kallon kanssa. Paavi Gregorius XV julisti Aloysiuksen autuaaksi 1621, paavi Benedictus XIII julisti hänet pyhimykseksi 31. joulukuuta 1726 ja hänen juhlapäiväänsä vietetään 21 kesäkuuta eli hänen kuolinpäivänään.

Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Aloysiusta on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

"Orémus. Coeléstium donórum distribútor, Deus, qui in angélico iúvene Aloísio miram vitæ innocéntiam pari cum poeniténtia sociásti: eius méritis et précibus concéde; ut, innocéntem non secúti, poeniténtem imitémur."

Elämä 
Gonzaga syntyi varakkaaseen sukuun Castiglione delle Stivieressa. Hänestä oli alkujaan tarkoitus tulla sotilas, mihin hän saikin koulutusta, tosin samalla hän opiskeli muitakin aineita. Hänet lähetettiin nuorella iällä Firenzeen toimimaan Francesco I de' Medicin palveluksessa. Firenzessä Gonzaga kuitenkin sairastui ja toipilasaikanaan hän käytti aikaansa pyhimyksistä kertovien kirjojen lukemiseen ja rukoiluun. 

Palattuaan Castiglioneen Gonzaga tapasi kardinaali Charles Borromeon, josta myöhemmin tuli katolilainen pyhimys. Kardinaali antoi pojalle tämän ensimmäisen ehtoollisen. Myöhemmin Gonzaga innostui lähetyssaarnaajan urasta luettuaan jesuiittojen lähetystöitä käsittelevän teoksen. 

Gonzagasta tuli jesuiitta ja hän siirtyi Roomaan voidakseen palvella veljeskuntaa. Hänet lähetettiin sieltä opiskelemaan, mutta huonon terveydentilansa takia hän joutui palaamaan Roomaan. Vuonna 1591 Roomassa puhkesi kulkutauti, minkä seurauksena jesuiitat alkoivat pitää sairaalaa kärsiville. Gonzaga liittyi sairaalan henkilökuntaan, mutta hoitaessaan potilaita hän sai itse tartunnan. Gonzaga kuoli 23-vuotiaana 21. kesäkuuta 1591.

Elämänvaiheita 
Pyhän Aloysius Gonzagan elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
 Syntymä 9. maaliskuuta 1568
 Liittyminen jesuiittoihin 1585
 Kuolema 23-vuotiaana 1591

Galleria

Lähteet 

Jesuiitat
Italialaiset pyhimykset
Vuonna 1568 syntyneet
Vuonna 1591 kuolleet
Kirja kerrallaan

Kirja kerrallaan oli vuonna 1999 perustettu helsinkiläinen kirjankustantamo. Omien sanojensa mukaan se oli Suomen suurin näytelmäkirjallisuuden kustantaja. Kustantamo aloitti toimintansa Lasipalatsin Mediakeskus Oy:n puolivuotisena hankkeena Euroopan unionin Urban Pilot -projektin tuella Meteori Booksin tiloissa Lasipalatsissa. Myönteisten kokemusten perusteella kustantamon toimintaa päätettiin jatkaa projektin päätyttyä 2000. Kustantamo oli erikoistunut pienlevikkiseen kirjallisuuteen tuottaen pieniäkin sarjoja digitaalisella painotekniikalla, pehmeäkantisina pokkareina. Kirja kerrallaan päätti toimintansa 31.10.2012 ja sen kirjavalikoima siirtyi Ntamolle.

Kirja kerrallaan -kustantamo kuului Suomen Kustannusyhdistys ry:hyn.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kirja kerrallaan -kustantamon esittely.
 Lasipalatsin info.
 Urban Pilot -projektin loppuraportti. Lasipalatsi. (PDF)
 

Suomalaiset kirjankustantamot
Eduardo Joaquim Mulémbwè

Eduardo Joaquim Mulémbwè on mosambikilainen FRELIMOn poliitikko. Hän toimii Mosambikin parlamentin puhemiehenä ja on lisäksi Afrikan parlamentin jäsen.

Mosambikilaiset poliitikot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Istumalentopallo

Istumalentopallo on lentopallosta kehitetty vammaisurheilulaji. 

Laji on periaatteiltaan täysin normaalin lentopallon kaltainen, mutta sitä voivat pelata myös amputoidut ja muut alaraajavammaiset, joilta tavallisen lentopallon pelaaminen ei onnistu. Lentopalloon verrattuna kenttä on pienempi (10 x 6 metriä) ja verkko matalammalla (miehillä 115 cm, naisilla 105 cm). Aloitussyötön saa torjua. Palloa voi koskettaa millä tahansa ruumiinosalla, mutta lyönnin aikana pelaajan tulee koskettaa lattiaa jollain olkapäiden ja pakaroiden välisellä ruumiinosallaan. Seisomaan nouseminen, käveleminen ja muunkinlainen vartalon nostaminen on lajissa kielletty. 

Ensimmäisen kerran nykyisenkaltaista istumalentopalloa pelattiin Alankomaissa vuonna 1956, ja vuonna 1967 järjestettiin lajin ensimmäiset kansainväliset kilpailut. Paralympialaisten ohjelmassa istumalentopallo on ollut vuodesta 1980 (naisilla 2004).

Istumalentopalloa voivat pelata myös vammattomat henkilöt tai esimerkiksi entiset lentopalloilijat, jotka eivät loukkaantumisten takia pysty tavallista lentopalloa pelaamaan. Muun muassa SM-sarjaa voivat pelata myös vammattomat. Kuitenkin muun muassa paralympialaisissa pelaajat luokitellaan täysivammaisiksi (VS1) ja minimivammaisiksi (VS2). Joukkueessa saa olla kaksi minimivammaista, joista vain toinen kerrallaan kentällä.

Menestyneimpiä istumalentopallomaita ovat Iran sekä Bosnia ja Hertsegovina, jonka pelaajisto koostuu Bosnian sodan invalideista.

Istumalentopallon kansainvälistä toimintaa organisoi The World Organisation Volleyball for Disabled (WOVD). Euroopassa WOVD:n alaisesta toiminnasta vastaa European Committee Volleysball for Disabled (ECVD).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kansainvälinen istumalentopalloliitto WOVD
 Euroopan Vammaislentopallo komitea ECVD
 Istumalentopallo Paralympia.fi-sivustolla
 Istumalentopallo.info

Lentopallo
Vammaisurheilu
Jackpot (televisio-ohjelma)

Jackpot oli syksyllä 2008 esitetty viihdeohjelma, jota juonsivat Marco Bjurström ja Matias Hangasmaa. Ohjelma perustui japanilaiseen Happy Family Plan -formaattiin. Se on toteutettu useissa maissa ja saavuttanut niissä suuren suosion: ohjelma on muun muassa palkittu Montreux’n tv-festivaalien Kultaisella Ruusulla. Samaan formaattiin perustui myös TV2-kanavalla esitetty Mahdoton tehtävä. 

Vaikka Jackpottia esitettiin prime timessa kello 20-21, se ei saavuttanut suurta suosiota. Sarjan katsojaluvut jäivät reilusti alle puoleen miljoonaan per jakso. Jackpotin viimeinen jakso nähtiin 29. marraskuuta 2008.

Sarjan idea
Lapsiperheen isä, äiti tai jopa molemmat saavat vaikealta vaikuttavan tehtävän. Vanhemmat harjoittelevat tehtävän suorittamista viikon ajan ja perheen lapset kuvaavat harjoittelua videokameralla. Parhaat palat perheiden harjoittelemisesta nähdään televisiossa.

Viikon harjoitteluajan jälkeen perhe saapuu tv-studioon live-yleisön eteen. Siellä isä tai äiti yrittää suorittaa tehtävän, ja jos tehtävä onnistuu, perhe voittaa palkinnon.

Tehtävät voivat olla fyysisiä, esimerkiksi jalkapallon pomputtamista, muistamista – kuten ”opiskele kaikkien valtioiden liput” tai vaikka aistien harjoittamista – kuten ”tunnista 50 suomalaista linnun ääntä”. 

Ohjelmaan valitaan 26 lapsiperhettä, joiden valintakriteereitä on kolme: perheessä on oltava vähintään kaksi kouluikäistä lasta, vanhempien pitää olla valmiita harjoittelemaan haastetta viikon ajan ja koko perheen pitää olla juonessa mukana. 

Sarjan yhdessä jaksossa seurataan kahta perhettä.

Aiheesta muualla
Jackpot MTV3:n sivulla
Ohjelmatieto - spotti.mtv3.fi

Lähteet

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Viihdeohjelmat
Firefly Studios

Firefly Studios on Lontoossa vuonna 1999 perustettu tietokonepelejä kehittelevä yhtiö. Yhtiö on keskittynyt etenkin Historiallisien strategiapelien kehittämiseen.

Pelejä 
 Stronghold (2001)
 Stronghold: Crusader (2002)
 Space Colony (2003)
 Stronghold 2 (2005)
 CivCity: Rome (2006)
 Stronghold: Legends (2006)
 Stronghold Crusader Extreme (2008)
 Dungeon Hero (2009)

Lähteet 
Firefly Studiosin kotisivut

Aiheesta muualla 
 Firefly Studiosin profiili MobyGames:ssä

Brittiläiset videopeliyritykset
Manuel Chaves González

Manuel Chaves González (s. 7. heinäkuuta 1945 Ceuta) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 1990–2009 Andalusian itsehallintoalueen presidenttinä ja on ollut sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana vuosina 2000-2012.

Espanjan sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
Chaves Gonzalez, Manuel
Espanjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Chaves Gonzalez, Manuel
Chaves Gonzalez, Manuel
Päämaja (elokuva)

Päämaja on Matti Kassilan ohjaama sotahistoriallinen elokuva vuodelta 1970. Se perustuu Ilmari Turjan näytelmään Päämajassa (1966) ja kuvaa Suomen armeijan päämajan tunnelmia Mikkelissä kesällä 1944 Kannaksen läpimurron aikaan.

Joel Rinne tekee tässä elokuvassa Mannerheimina viimeisen elokuvaroolinsa. Jussi Jurkka näyttelee päämajoitusmestari A. F. Airoa, jonka rooliin kaavailtiin ensin näyttelijä Olavi Ahosta. Jurkka sai roolisuorituksestaan parhaan miesnäyttelijän Jussin. Mukana on myös paljon Turun kaupunginteatterin näyttelijöitä, muun muassa eversti Markovillan esittäjä Kapo Manto, toimittajan esittäjä Matti Pihlaja ja Jarmo Alonen, kapteeni Hinderin esittäjä. Tamara Lund on lotan roolissa.

Juoni 

Marsalkka Mannerheim on viettämässä 77-vuotispäiviään, eikä kukaan usko Neuvostoliiton suurhyökkäykseen lukuun ottamatta kenraalimajuri Airoa, joka hankkii lisätäydennyksiä Kannakselle. Mukaan on liitetty lotan ja eversti Markovillan rakkaustarina.

Rooleissa

Tuotanto 

Ohjaaja Kassilalla ja pääosan Rinteellä oli paljon näkemyseroja Marskin osuudesta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
, katsottavissa kokonaan.

Vuoden 1970 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Suomalaiset sotaelokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Matti Kassilan ohjaamat elokuvat
Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat
Agdenes

Agdenes on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Agdenesin kunnassa oli 1 712 asukasta.

Lähteet 

Etelä-Trøndelagin läänin kunnat
Muukalainen (elokuva)

Muukalainen on Jukka-Pekka Valkeapään esikoisohjaus, 30. tammikuuta 2009 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva.

Muukalainen voitti Göteborgin elokuvajuhlien pääpalkinnon (Nordiska filmpriset) sekä palkinnon parhaasta kuvauksesta, mutta menestyi Suomen elokuvateattereissa huonosti. Ensi-iltaviikonloppunaan elokuva sai vain 365 katsojaa. Sen vaisu kriitikkovastaanotto herätti keskustelua. Elokuva pääsi teatterilevitykseen marraskuussa 2009 myös Saksassa nimellä Der Besucher.

Vuonna 2010 Muukalainen sai kaksi Jussi-palkintoa: kuvauksesta ja leikkauksesta.

Muukalainen on Suomen viimeisiä filmille kuvattuja elokuvia. Sen alkuperäisnegatiivi joutui kadoksiin, kun filmin kehittänyt laboratorio lopetti toimintansa vuonna 2011. Negatiivi löytyi viimein vuonna 2020. Negatiivia säilytetään vastedes Espoon Otaniemessä KAVIn lämpösäädellyssä varastossa, jonne talletetaan kaikkien suomalaisten elokuvien alkuperäiskappaleet.

Lähteet

Internet
 Suomen elokuvasäätiö.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Jukka-Pekka Valkeapään Muukalainen Venetsian elokuvajuhlilla.

Vuoden 2009 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Kosmopoliitti (biologia)

Kosmopoliitti on eliölaji, joka on levinnyt hyvin laajalle alueelle tai jopa lähes koko maapallolle.

Ohdakeperhonen on yksi esimerkki kosmopoliitista lajista.

Lähteet

Eliömaantiede
Ekologia
Frøya

Frøya on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Se koostuu Frøyan saaresta ja useasta pienestä saaresta.

Frøya erotettiin omaksi kunnakseen Hitrasta 1. tammikuuta 1877. Se jaettiin kahteen kuntaan (Pohjois- ja Etelä-Frøya) 1. tammikuuta 1906, mutta kunnat yhdistettiin yhdeksi jälleen 1. tammikuuta 1964.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kulju

Kulju on yksi Lempäälän kylistä. Asukasmäärältään voimakkaassa kasvussa oleva, tällä hetkellä noin 3 000 asukkaan kylä sijaitsee enimmäkseen Tampereentien varrella, mutta sen aluetta on myös valtatie 3:n molemmin puolin. Kuljusta on matkaa Lempäälän keskustaan noin yhdeksän kilometriä ja Tampereen keskustaan noin 15 kilometriä. Kuljua sivuaa Riihimäki–Tampere-junarata, jonka varteen on suunniteltu pysäkkiä, kun tulevaisuudessa Tampereen seutuliikenteen pitäisi enenevässä määrin tukeutua myös raideliikenteeseen. Kuljussa aikaisemmin sijainnut, vuoden 1899 tienoilla avattu rautatieliikennepaikka suljettiin vuonna 1991 ja paikalla ollut rakennus purettiin.

Suomalaisen yleisradiotoiminnan pioneeri insinööri Arvi Hauvonen aloitti radiolähetyskokeilunsa syksyllä 1922 Perälän huvilassa Kuljussa. 

Kuljun alueita ovat Vanattara, Kukkolanmäki, Ketunmäki, Palomäki, Rutaperä, Veräjäntausta, Saviahde, Kiimakallio, Väinölä, Kukonkorpi, Ahonperä, Asemakylä, Myllykolu ja Ruotasjärven seutu. Asuntokanta on omakotitalovaltaista, vaikkakin myös rivitaloja on alueella paljon esimerkiksi Asemakylässä, Myllykolussa ja Ketunmäessä.

Kuljussa sijaitsee nykyisin kauppakeskuksena toimiva Kuljun kartano. Alueen asukkaita palvelee myös lähellä sijaitseva Ideapark. Kuljussa on ala-aste, kirjasto ja baari/kebab-pizzeria. Nähtävyyksiin kuuluu Pirunlinnan muinaislinna ja alueella sijaitsee myös Kukonkivi-niminen siirtolohkare.

Liikenneyhteydet 
Kuljuun pääsee Tampereen seutuliikenteen linjoilla 50, 52 ja 53.

Lähteet

Kirjallisuutta
Mäkelä, Ritva (toim.): Kuljun villit ja viisaat. Kulju-kirjan toimituskunta, 2003. ISBN 952-91-6112-3.
Laidunnus

Laidunnus on ekologiassa tapahtuma, jossa saalistaja ei kuluta ravintokohdettaan loppuun, vaan syö vain osan siitä. Esimerkiksi verta imevä hyttynen ja ruohoa syövä lehmä ovat laiduntajia. Kaikki laiduntajat ovat kuluttajia.

Karjataloudessa ja perinnebiotooppien hoidossa, samoin kuin suomen yleiskielessä laiduntaminen tarkoittaa erityisesti karjan laiduntamista joko laitumeksi aidatulla pellolla tai luonnonlaitumilla, joita ovat esimerkiksi hakamaat ja metsälaitumet tai niiton ohella usein myös ainakin osan vuotta laidunnukseen käytetyt erilaiset niityt.

Karjan laiduntaminen metsässä on ikivanha käytäntö Suomessa. Metsälaitumet olivat aitaamattomia, jossa paimenet vahtivat karjaa. Hyvistä metsälaitumista muodostui valoisia hakamaita, joissa puuston sijasta kasvoi pensaita ja leveälehtiä kasveja. Metsien puuston rahallisen arvon noustessa metsäammattilaiset todistivat sitovasti laiduntamisen aiheuttaneen suunnattomia vahinkoja puustolle. Erityistä tuhoa karja aiheuttaa kuusen ja männyn taimille, koivuntaimet eläimet syövät kokonaan. Metsälaitumella puustosta vaurioituu noin 68,5 %. Metsien yksityisomistuksen ja puuston vaurioitumisen vuoksi laitumia ryhdyttiin aitaamaan, joka puolestaan aiheutti suuria kustannuksia karjankasvattajille. Vuonna 1939 Suomessa oli 700 000 km aitaa, jonka kustannusarvo oli 3 miljardia markkaa.

Metsälaitumien jälkeen alettiin perustaa erityisiä viljelylaitumia. Laidun perustettiin navetan läheisyyteen pellolle, toisarvoiselle joutomaalle tai rantaniitylle. Maa muokattiin ja lannoitettiin erityisesti laiduntamista varten. Viljelylaitumilla karjan ravinnonsaanti on paremmin turvattu kuin luonnonlaitumilla. Viljelylaitumilla tarvittiin maata vain 0,25–0,30 ha lehmää kohden, kun metsälaitumilla tarvittiin metsänlaadusta riippuen 3–40 ha lehmää kohden.

Katso myös 
 Ylilaiduntaminen

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ekologia
Kotieläintalous
Hitra

Hitra on kunta ja saari Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Saaren suurin taajama on Fillan, joka on myös kunnan hallinnollinen keskus. Kunta koostuu pääsaaresta ja 2 500 pienemmästä saaresta ja luodosta, joista suurin osa on asumattomia. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hitran kunnassa oli 4 477 asukasta.

Hitran kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Frøyan kunta erotettiin siitä omaksi kunnakseen vuonna 1877. Suurimman saaren Hitran kolme pitäjää erotettiin myöhemmin myös omiksi kunnikseen (Fillan vuonna 1877, Kvenvær vuonna 1912 ja Sandstad vuonna 1914), mutta ne yhdistettiin takaisin Hitran kuntaan 1. tammikuuta 1964.

Maantiede
Hitran saari on Norjan seitsemänneksi suurin saari (lukuun ottamatta Huippuvuoria) ja suurin  Lofoottien eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 571,5 km², kun taas kunnan kokonaisala on 680 km². Korkein kohta on Mørkdalstuva, 345 merenpinnan yläpuolella ja se sijaitsee saaren länsipuolella.

Saarella asustaa Pohjois-Euroopan suurin saksanhirvikanta, ja maanomistajat ovatkin saaneet 1800-luvulta lähtien hyvää sivutuloa metsästyslupien myynnillä. Vuosittain ammutaan jopa 1 000 eläintä.

Elinkeinoelämä

Saaren elinkeinoelämä on perinteisesti perustunut meren ja kalastuksen ympärille, mutta nykypäivänä on turismi hyvin tärkeä tulonlähde. Saarella oli myös aikanaan valaankalastusasema.

Syksyllä 2004 perustettiin saarelle siihen aikaan Norjan suurin tuulimyllypuisto Eldsfjellet. Puistossa on 24 tuulimyllyä, joista jokainen yltää noin 150 GWh vuosituottoon.

Historia
Saarella tehtyjen arkeologisten kaivausten perusteella saarella on ollut asutusta jo kivikaudelta lähtien.

Liikenneyhteydet
Saarelle pääsee mantereelta merenalaista Hitratunnelia pitkin. Tunneli oli avattaessaan 8. joulukuuta 1994 maailman syvin merenalainen tunneli (264 metriä merenpinnan alapuolella), pituutta tunnelilla on 5 645 m. Maanteitse matkaa Trondheimin kertyy noin 120 km.

Saarelta johtaa myös toinen merenalainen tunneli naapurisaarelle Frøya. Frøyatunneli on 5 305 m pitkä ja syvimmillään 163 m merenpinnan alapuolella. Tunneli avattiin liikenteelle 23. kesäkuuta 2000.

Saarelle on myös katamaraaniyhteys Trondheimista ja Kristiansundista kolme kertaa päivässä. Matka Trondheimiin kestää 1 h 35 min ja Kristiansundiin 1 h 40 min.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Etelä-Trøndelagin läänin kunnat
Norjan saaret
Leväkukinta

Leväkukinta tarkoittaa yleensä loppukesäisin järvissä ja merissä tapahtuvaa planktonleväkasvuston runsasta kasvua. Suurin osa leväkukinnoista on syanobakteerien massaesiintymisiä, vaikka ne eivät ole leviä.

Suomen sisävesissä sinileväkukintoja muodostavat seuraavien sukujen lajit: Dolichospermum (Anabaena), Aphanizomenon Microcystis, Woronichinia Planktothrix ja Itämeressä Anabaena, Aphanizomenon ja Nodularia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Levät
Meldal

Meldal on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Meldalin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Rennebun kunta erotettiin Meldalista vuonna 1839. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Meldalin kunnassa oli 3 967 asukasta.

Lähteet
Melhus

Melhus on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Melhusin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Hølondan kunta erotettiin Melhusista vuonna 1860 ja Flån kunta vuonna 1880. Molemmat kunnat kuitenkin liitettiin takaisin Melhusiin 1. tammikuuta 1964. Horgin kunta liitettiin Melhusiin myös samana päivänä. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Melhusin kunnassa oli 15 679 asukasta.

Melhusilla on ystävyyskunta Suomessa, Kurikka.

Lähteet

Aiheesta muualla

Etelä-Trøndelagin läänin kunnat
Midtre Gauldal

Midtre Gauldal on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä keski Norjassa, 50 kilometriä Trondheimista etelään. Naapurikunnat pohjoisessa ovat Melhus ja Selbu, idässä Holtålen, etelässä Os ja Tynset, ja lännessä Rennebu ja Meldal. Kunnalla on pinta-alaa 1 860 km², ja asukkaita oli tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan 6 266 asukasta. Midtre Gauldal on pinta-alaltaan Etelä-Trøndelagin kolmanneksi suurin kunta Oppdalin ja Rørosin jälkeen.

Maantiede
Kunnan läpi virtaa lohirikas Gaula-joki, ja kuntakeskus Støren kutsuukin itseään Norjan lohipääkaupungiksi. 2005 Gaula nousi Norjan parhaaksi lohijoeksi 37,5 tonnin kalasaaliilla. Gaula saa alkunsa vuorilta Holtålen kunnan puolelta, ja sen tärkeimpiä sivujokia ovat Sokna, Bua ja Fora. Suurimmat järvet kunnan alueella ovat Samsjøen, Holtsjøen ja Store Burusjøen.

Midtre Gauldalin korkein kohta on Forollhogna, joka kohoaa 1332 metrin korkeuteen. Samanniminen kansallispuisto sijaitsee myös osittain kunnan alueella.

Historia
Midtre Gauldalin kunta perustettiin, kun neljä kuntaa Budal, Singsås, Soknedal ja Støren yhdistyivät yhdeksi kunnaksi 1. tammikuuta 1964.

Tunnettuja henkilöitä Midtre Gauldalin kunnasta
Marit Bjørgen, hiihtäjä
Magnar Solberg, ampumahiihdon olympiavoittaja

Lähteet

Aiheesta muualla
Luettelo golfvälinemerkeistä

Tämä on luettelo golfvälinemerkeistä. Kyseessä ei siis ole luettelo yrityksistä, jotka valmistavat tuotteita, vaan tuotemerkeistä.

 Adams Golf
 Adidas. Valmistaa kenkiä.
 Aldila. Valmistaa varsia golfmailoihin.
 Alpha Golf
 Ashdon Golf, putterimerkki.
 Ben Hogan. Entisen golfaaja Ben Hoganin perustama merkki.
 Bridgestone Golf, pallo- ja wedgemerkki.
 Callaway Golf
 Cameron, Scotty Cameronin perustama putterimerkki.
 Carbite Golf
 Cleveland Golf. Kuuluisin sopimuspelaaja Vijay Singh.
 Dunlop, osa Dunlop Tyres -yritystä.
 Etonic. Valmistaa golfkenkiä.
 Foot Joy. Valmistaa golfhanskoja ja -kenkiä.
 Four-D
 G.R.I.P.
 Heavy Putter, putterimerkki.
 Hippo
 Kappa, pallomerkki.
 King Cobra. Tunnettu erityisesti draivereistaan, mutta valmistaa myös muita mailoja.
 Lynx
 MacGregor. Nykyään Greg Normanin omistuksessa oleva merkki. 
 Maxfli, pallomerkki.
 MD-Golf. Kuuluisa Superstrong players -wedgesarjastaan. 
 Mizuno. Kuuluisin sopimuspelaaja Luke Donald.
 Nickent Golf
 Nicklaus. Jack Nicklauksen perustama merkki.
 Nike. Kuuluisin sopimuspelaaja Tiger Woods.
 Odyssey, putterimerkki. Yksi PGA Tourin käytetyimpiä. 
 Ozone
 Ping. Valmistaa kaikkea muuta paitsi palloja. Kuuluisia sopimuspelaajia mm. Lee Westwood, Louis Oosthuizen ja Bubba Watson
 Pinnacle, pallomerkki.
 Precept, pallomerkki.
 Profound, putterimerkki.
 Prostaff, Wilsonin brändi.
 RAM
 Rife, putterimerkki.
 See More, putterimerkki.
 Slazenger, pallomerkki. Tunnettu paremmin tennistuotteita valmistavana yrityksenä.
 Taylor Made, Adidaksen brändi.
 Titleist. Yksi golfin tunnetuimmista merkeistä. Valmistaa lähes kaikkea golfiin liittyvää. Titleistin ProV1 -pallot ovat erittäin suosittuja ammattilaisten keskuudessa.
 Top Flite
 Tour Edge Golf
 Upswing Golf
 Wilson, pallomerkki.
 Wilson Staff, Wilsonin brändi. Kuuluisin sopimuspelaaja Pádraig Harrington.
 Wilson Ultra, pallomerkki. Wilsonin brändi.
 Yes!, putterimerkki. 

Välinemerkit
Golfvälinemerkit
Monistressiteoria

Monistressiteoria on teoria, jolla selitetään metsien kuolemia tai huonoa kuntoa monen eri tekijän avulla. Monistressiteorian mukaan ympäristötekijöiden yhteisvaikutus heikentää puita ja voi aiheuttaa jopa metsäkuoleman.

Lähteet

Ekologia
Metsät
Monokulttuuri

Monokulttuuri on yhden kasvilajin viljelemistä. Esimerkiksi vehnäpelto tai istutusmetsä on tällainen. Jos viljelykasvi on sama useampana vuotena peräkkäin monet tuhoeläimet, kasvitaudit ja rikkakasvit runsastuvat pienentäen viljelykasvin satoa.

Sadon määrä alkaa pienentyä jo kolmannen viljelyvuoden jälkeen muutaman prosenttiyksikön vuodessa. Pitkäaikaisessa yksipuolisessa viljelyssä se on noin 15–30 % vuoroviljelyn keskisatoa pienempi.

Katso myös
Maanviljely
Irlannin suuri nälänhätä
Banaanivaltio

Lähteet

Viljelytavat
Venäjän posti

Venäjän posti () on Venäjän postilaitoksesta vastaava federatiivinen unitaarinen yritys. Yritysmuotonsa perusteella se on eräänlainen Venäjän valtion omistama valtionyhtiö. Venäjän posti työllistää noin 380 000 henkilöä ja sillä on noin 42 000 postitoimistoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäjän postin virallinen kotisivu   

Postiyhtiöt
Venäläiset yritykset
Venäläiset valtionyhtiöt
Orkdal

Orkdal on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Orkdalin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Orkangerin ja Orklandin kunnat erotettiin siitä 1. heinäkuuta 1920. Ne ja Geitastrand liitettiin takaisin Orkdaliin 1. tammikuuta 1963. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Orkdalin kunnassa oli 11 519 asukasta.

Kuuluisia orkdalilaisia 
 Roar Ljøkelsøy, mäkihyppääjä
 Johan Bojer, kirjailija

Lähteet 

Etelä-Trøndelagin läänin kunnat
Roan

Roan on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 377 neliökilometriä, ja asukkaita sillä oli 1 073 vuonna 2004. Roanin kunta muodostui, kun se erotettiin Bjørnørin kunnasta 1. kesäkuuta 1892. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Roanin kunnassa oli 996 asukasta.

Lähteet 

Etelä-Trøndelagin läänin kunnat
Katja Joutsijoki

Katja Maria Joutsijoki (s. 4. joulukuuta 1971 Keuruu) on suomalainen freelance-näyttelijä. Hän on toiminut myös käsikirjoittajana ja ohjaajana. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1995. Hän on ollut kiinnitettynä Lahden kaupunginteatterissa vuosina 1995–1997 ja tehnyt sen jälkeen lukuisia rooleja Suomen kansallisteatterissa.

Filmografia
Matokuningas (1993) (rakastajatar)
Kati (1994)
Suolaista ja makeaa (1995)
Kadonnut veljeni (1995) (Liina)
Kaikki hyvin tänä yönä (1997)
Palava rakkaus (1996–1997) (Virve Kallas)
Taivas sinivalkoinen (2000) (Helvi Kärppä)
Laina-aika (2000) (vaatemyyjä)
Dream Dream Dream (2002) (lapintyttö)
Käenpesä (2004) (Nina)
Mutamies (2006)
Villa Helena (2011) (Inka)
Syke (2014) (Venlan äiti)
Sipoon herttua (2018) (tuomari)

Tärkeimmät teatterityöt
Kiinnitys 1995-1997 Lahden kaupunginteatteri
Kaunotar ja hirviö (Kaunotar)
Tirlittan (Tirlittan)
Ei ketään kotona (Pirkko/Vicky)

Rooleja Suomen Kansallisteatterissa
Sidotut (Liza)
Hetki jolloin emme tienneet mitään toisistamme (liikenainen)
Romuauton Lady (Jane)
Peppi Pitkätossu (Annika)
Porvari aatelismiehena (Lucille)

Lähteet

Aiheesta muualla
Katja Joutsijoki Elonet-sivuilla
Katja Joutsijoki Internet Movie Databasessa
Katja Joutsijoen esittely Helsingin Freelancenäyttelijäyhdistyksen sivuilla

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt