joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Adidas Superstar

Superstar on Adidaksen valmistama kenkä, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1969. Kenkämalli oli alun perin matalavartinen versio Adidaksen koripallokenkämallista, mutta mallista tulikin merkittävä vaikuttaja nykyisen sneakerkulttuurin synnyssä.

Historia 
Adidas Superstar oli ensimmäinen matalavartinen koripalloon suunniteltu kenkä, jossa oli nahasta valmistettu päällinen ja kuminen kärki. NCAA:n ja NBA:n ammattilaiskoripalloilijat kiinnostuivat uudesta muotoilusta ja muutaminen vuosien tuotannon jälkeen kenkämalli oli käytössä yli 75%:lla NBA:n koripallopelaajista, joista yksi oli Kareem Abdul-Jabbar.   

Vuonna 1983 yhtye Run-DMC tuli tunnetuksi lavapukeutumisestaan, jonka yhtenä osana olivat Adidas Superstar -kengät, joista he olivat poistaneet nauhat ja vetäneet iltin kengän päälle.  Yhtyeen konserteissa kävi kymmeniä tuhansia katsojia, joka nosti Superstar-kengän myyntiä Yhdysvalloissa. Vuonna 1986 yhtye julkaisi kappaleen "My Adidas", joka kunnioitti Superstar-tenniskenkää.  Muutamia vuosia myöhemmin Adidas ja Run-DMC allekirjoittivat mainossopimuksen, joka oli ensimmäinen suuryrityksen ja artistin välinen yhteistyösopimus. Yhteistyön tuloksena syntyi myöhemmin myös Adidas Run-DMC -vaatemallisto.  

Superstar-kengästä tuli osa nuorisokulttuuria ja kenkää käytettiin yhä enemmän vapaa-ajan jalkineena, kuin urheilukenkänä. Superstar-kengistä tuli Converse Chuck Taylor All-Stars -kenkien tavoin katukenkiä, joita hip-hopin harrastajat käyttivät. 1980-luvun alussa breakdance-harrastajat lisäsivät kenkiinsä erittäin paksut nauhat, jotka tavallisesti olivat saman väriset, kuin kengän sivussa olleet kolme raitaa. 

Nykyisin Superstars-kengät ovat osa Adidas Originals -mallistoa, joka on Adidaksen urheilulliseen katumuotiin keskittynyt tuotelinja.

35. vuosipäivä 
Vuonna 2005 Adidas juhli Superstarin 35. vuosipäivää valmistamalla malliston yhdessä musiikin, muodin ja taiteen merkittävien henkilöiden kanssa.  

Mallisto sisälsi 35 eri mallia, 5 eri sarjasta.

Lähteet 

2010-luvun muoti
2000-luvun muoti
1990-luvun muoti
Adidaksen tavaramerkit
Jacques Ledoyen

Jacques Ledoyen (3. huhtikuuta 1760 Rochefort-sur-Loire, Maine-et-Loire, Ranska – 5. tammikuuta 1794 Angers, Maine-et-Loire, Ranska) oli pappi Ranskan Angersin hiippakunnasta ja marttyyri Ranskan vallankumouksen vainoissa. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 9. kesäkuuta 1983 ja autuaaksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta yhtenä Anjoun marttyreistä tai 5. tammikuuta.

Lähteet 

Kristityt marttyyrit
Ranskalaiset papit
Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt
Ranskalaiset teloitetut
Vuonna 1760 syntyneet
Vuonna 1794 kuolleet
Mykolai Tšarnetskyi

Mykolai Tšarnetskyi (, , länsimaissa myös Charnetsky ym.; ; 14. joulukuuta 1884 Semakivtsi, Lviv, Ukraina, Venäjän keisarikunta – 2. huhtikuuta 1959 Lviv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kreikkalaiskatolinen pappi, piispa, redemptoristi, teologian tohtori, hengellinen ohjaaja, professori Stanislavivin seminaarissa ja marttyyri. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 24. huhtikuuta 2001 ja autuaaksi Ukrainassa 27. kesäkuuta 2001. Hänen muistopäiväänsä vietetään 2. huhtikuuta tai yhtenä Ukrainan marttyyreistä 6. tammikuuta tai yhtenä kommunistihallintojen alaisista marttyyreistä Itä-Euroopassa 27. kesäkuuta.

Elämä 
Tšarnetskyi syntyi 1884 Semakvitsissä, Etelä-Ukrainassa, meni Stanislavivin seminaariin 1903 ja opiskeli lopulta Roomassa tullen teologian tohtoriksi. Hän tuli papiksi 2. lokakuuta 1909 ja sittemmin professoriksi Stanislavivin seminaarissa, ruveten lopulta noviisiksi redemptoristeissa vuonna 1919 sekä tehden valansa 16. syyskuuta 1920. Tšarnetskyi vihittiin piispaksi Roomassa 8. helmikuuta 1931 piispa Gregor Khomysynin toimesta. Neuvostoliiton salainen poliisi pidätti hänet hänen uskonsa vuoksi 11. huhtikuuta 1945 ja hänet tuomittiin 6 vuodeksi pakkotyöhön Siperiaan, joka jatkui kuitenkin 11 vuotta. Vapautumisensa jälkeenkin hän eli jatkuvan seurauksen alaisena ja häntä kidutettiin satunnaisesti. Hän kuoli Lvivissä 2. huhtikuuta 1959. Nykyäänkin monet uskovat rukoilevat hänen haudallaan.

Lähteet 

Kristityt marttyyrit
Ukrainalaiset papit
Piispat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Aného

Aného tai Anecho, jonka asukasluku on noin  47 579 asukasta, on Togon kahdeksanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa, aivan naapurivaltio Beninin rajalla, suuren laguunin, Atlantin valtameren ja Togo-järven välisellä seudulla, Togon Maritimen alueella.  Pääkaupunki Lomé on noin 45 kilometrin päässä.

Historia 

Alun perin portugalilainen orjamarkkinapaikka tunnetaan nimellä Little Popo (myös Klein Popo tai Petit-Popo).  Saksan siirtomaahallinnon alussa vuonna 1884 Aného oli lyhyen aikaa Ranskan miehittämä. Saksa sai kaupungin vastineeksi Kapitaïlle ja Koballe (myöhemmin  Conakry)  Guineassa vaihtokaupassa 24. joulukuuta 1885. Vuosina 1885-1897 Sebe, pieni kylä laguunin pohjoispuolella Anechoa vastapäätä oli Saksan siirtomaahallinnon Togon pääkaupunki. Kun Sebe vuonna 1897 joutui luovuttamaan pääkaupungin aseman Lomélle, Anéhon asema heikkeni asteittain, jota vahvistivat rannikolla esiintyvät eroosioilmiöt. 

Vuonna Aného 1905 sai aseman rautatieyhteydellä Lomé-Aného.

Talous, matkailu ja nähtävyydet 
Kaupunki elää pääasiassa maataloudesta ja kalastuksesta. Kaupungissa ja ympäröivällä alueella on useita Saksan siirtomaa-ajan rakennuksia. 

Adidon alueella on vanha saksalainen hautausmaa, jossa on hyvin säilyneitä hautoja, joiden merkinnät ovat helposti luettavia ja jotka kertovat siirtomaahistoriasta. 

Näkemisen arvoinen on myös pieni museo, jossa on kuvia ja esineitä saksalaisesta siirtomaa-aikakaudesta.

Uskonnot 
Anéhossa harjoitetaan vodounia ja kristinuskoa.

Kirkot 
Merkittäviä rakennuksia ovat vuonna 1895 Saksan siirtomaa-ajalla rakennettu protestanttinen kirkko ja  roomalaiskatolisen kirkon vuonna 1898 perustaman  Anéhon roomalaiskatolisen hiippakunnan katedraali.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Meyers großes Taschenlexikon in 24 Bänden. BI-Taschenbuchverlag 1992, Band 1, S. 296. 
 Norbert Eder: TOGO inkl. Sahara Durchquerung, Verlag Martin Velbinger, Gräfelfing/München, 1992, ISBN 3-88316-049-0

Togon kaupungit
Virtaava demokratia

Virtaava demokratia (tai esimerkiksi delegatiivinen demokratia tai nestemäinen demokratia) on demokratian muoto, jossa äänestäjä voi joko äänestää itse tai delegoida äänensä  jollekulle toiselle äänestäjälle. Tämä äänestäjä voi halutessaan edelleen delegoida oman äänensä ja kaikki saamansa äänet eteenpäin jollekulle toiselle. Äänestysvaihtoehdon kultakin varsinaiselta äänestäjältä saama äänimäärä on tällaisen ketjun päässä olevan varsinaisen äänestäjän saama mandaatti eli hänen takanaan olevien äänten summa, mukaan lukien hänen oma äänensä.

Virtaavan demokratian voi määritellä suoran demokratian ja edustuksellisen demokratian kompromissiksi. Sen etuna suoraan demokratiaan on nähty se, että siinä jokaisen äänestäjän ei tarvitse perehtyä tarkasti jokaiseen asiaan, josta äänestetään, vaan hän voi antaa päätäntävallan henkilölle, joka tuntee käsiteltävän asian. Tämä väitetysti parantaa voittaneiden päätösten laatua ja vähentää liiallisen yksinkertaistavia vaalikampanjoita.

Virtaavaa demokratiaa ovat käyttäneet omissa äänestyksissään esimerkiksi Saksan piraattipuolue ja ruotsalainen Demoex.

Lähteet

Demokratia
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2019

35. yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Glasgow’ssa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1.–3. maaliskuuta 2019. Kilpailupaikkana toimi Emirates Arena.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko 
      Isäntämaa
{| 
|-
| 1 || align=left |  || 5 || 2 || 0 || 7
|-bgcolor="ccccff"
| 2 || align=left |  || 4 || 6 || 2 || 12
|-
| 3 || align=left |  || 3 || 2 || 1 || 6
|-
| 4 || align=left |  || 2 || 1 || 1 || 4
|-
| 5 || align=left |  || 1 || 2 || 1 || 4
|-
| 6 || align=left |  || 1 || 1 || 3 || 5
|-
| 7 || align=left |  || 1 || 1 || 0 || 2
|-
|rowspan=2| 8 || align=left |  || 1 || 0 || 1 || 2
|-
| align=left |  || 1 || 0 || 1 || 2
|-
|rowspan=5| 10 || align=left |  || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| align=left |  || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| align=left |  || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| align=left |  || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| align=left |  || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| 15 || align=left |  || 0 || 4 || 1 || 5
|-
|rowspan=2| 16 || align=left |  || 0 || 2 || 3 || 5
|-
| align=left |  || 0 || 2 || 3 || 5
|-
|rowspan=2| 18 || align=left |  || 0 || 1 || 1 || 2
|-
| align=left |  || 0 || 1 || 1 || 2
|-
|rowspan=2| 20 || align=left |  || 0 || 1 || 0 || 1
|-
| align=left |  || 0 || 1 || 0 || 1
|-
| 22 || align=left |  || 0 || 0 || 2 || 2
|-
|rowspan=3| 23 || align=left |  || 0 || 0 || 1 || 1
|-
| align=left |  || 0 || 0 || 1 || 1
|-
| align=left |  || 0 || 0 || 1 || 1
|-
| – || align=left |  || 2 || 0 || 1 || 3|-
!colspan=2| Yhteensä || 26 || 27 || 25 || 78
|}Neutraalit urheilijat ei mukana virallisessa mitalitaulukossa.''

Lähteet 
 Tulokset 
 Mitalitaulukko

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kisasivusto 
 European Athleticsin kisasivut 

2019
Vuoden 2019 yleisurheilu
Yhdistyneen kuningaskunnan yleisurheilu
Glasgow’n urheilu
Frida Karlsson

Frida Karlsson (s. 10. elokuuta 1999) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti viestissä kultaa ja saavutti kaksi henkilökohtaista mitalia. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti kolme henkilökohtaista mitalia. Karlssonilla on kolme henkilökohtaista maailmancupin osakilpailuvoittoa.

Arvokilpailut 

Karlsson voitti yhdistelmäkilpailun kultaa nuorten MM-kilpailuissa 2018 Gomsissa. Samoissa kilpailuissa hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä ja viestissä kolmas sekä 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa seitsemäs. Lahden nuorten MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa ja 5 kilometrin vapaan hiihtotavan vapaan hiihtotavan kilpailussa. Viestissä hän sijoittui kolmanneksi ja sprintissä viidenneksi.

Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Karlsson voitti kultaa viestissä. Lisäksi hän voitti hopeaa 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja pronssia 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Yhdistelmäkilpailussa hän sijoittui viidenneksi.

Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Karlsson saavutti 10 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa ja yhdistelmäkilpailussa hopeaa. 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän saavutti pronssia.

Pekingin olympialaisissa 2022 Karlsson hiihti kolmannen osuuden pronssia saavuttaneessa Ruotsin viestijoukkueessa. Lisäksi hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa viidenneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi.

Cup-kilpailut 

Maailmancupissa Karlsson teki debyyttinsä helmikuussa 2019 Cognessa 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa (ja palkintosijansa) hän saavutti perinteisellä hiihtotavalla Holmenkollenilta, 30 kilometrin kuninkuusmatkalta 7. maaliskuuta 2020. Kaudella 2020-2021 Karlsson sijoittui toiseksi Rukan Nordic Opening -tapahtuman 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Tammikuussa 2021 hän sijoittui kolmanneksi Val Mustairin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa joka oli sen vuoden Tour de Skin kolmas osakilpailu. Kaudella 2021-2022 Karlsson voitti Rukan 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan väliaikalähtökilpailun. Seuraavan päivän 10 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa hän sijoittui toiseksi. Karlsson voitti Lillehammerin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailun. Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän oli kolmas. Tour de Ski-kiertueella Karlsson sijoittui toiseksi Oberstdorfin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Normaalimatkojen cupissa hän oli toinen.

Skandinavia Cupissa Karlsson on voittanut kaksi osakilpailua. Palkintokorokkeella hän on ollut viidesti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsalaiset maastohiihtäjät
Ruotsalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Kai Havertz

Kai Havertz (s. 11. kesäkuuta 1999 Aachen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Valioliigassa pelaavaa Chelseaa ja Saksan jalkapallomaajoukkuetta.

Seurajoukkueura 
Havertz teki debyyttinsä Bundesliigassa lokakuussa 2016, mikä teki hänestä Bayer Leverkusenin historian nuorimman Bundesliiga-pelaajan. Lisäksi hän on nuorin pelaaja, joka on pelannut 50:ssä Bundesliigan ottelussa. Kaudella 2018–2019 hän oli Bundesliigan maalintekijätilastossa jaetulla kolmannella sijalla tehtyään 34 ottelussaan 17 maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 30 bundesliigaottelua ja teki niissä 12 maalia, millä hän oli jälleen joukkueensa paras maalintekijä. Hänet valittiin Bundesliigan kausen joukkueeseen. Saksan cupin loppuottelussa hän teki rangaistuspotkusta joukkueensa toisen maalin mutta voiton vei Bayern München maalein 2–4. Havertz pelasi kaudesta 2016–2017 alkaen Leverkusenin joukkueessa Mestarien liigassa kahdeksan ottelua ja Eurooppa-liigassa 11 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia.

Havertz siirtyi englantilaisseura Chelseaan syyskuussa 2020. Hän teki ensimmäisessä liigacupin ottelussaan Barnsleya vastaan kolme maalia. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki viidennessä liigaottelussaan Southamptonia vastaan lokakuussa 2020. Kauden aikana pelaamissaan 27 liigaottelussa hän teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 12 ottelua. Hänen kauden ainoa maalinsa oli samalla Chelsean voittoon päättyneen loppuottelun ainoa maali. Tappiollisessa FA Cupin loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 29 valioliigaottelua ja teki kahdeksan maalia. Mestarien liigan yhdeksässä ottelussa hän viimeisteli kolme maalia. Hän oli voittamassa UEFA Super Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta syksyllä 2021.

Maajoukkueura 
Havertz edusti Saksaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016. Hän pelasi Saksan A-maajoukkueessa ensimmäiset minuuttinsa syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Perua vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kuudennessa maaottelussaan Argentiinaa vastaan lokakuussa 2019, toisen kymmenennessä maaottelussaan Sveitsiä vastaan lokakuussa 2020 ja kolmannen MM-karsintaottelussa Islantia vastaan maaliskuussa 2021. Kesällä 2021 pelattujen EM-kilpailujen alkulohkossa hän teki maalin Portugalia ja Unkaria vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 28 maaottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Profiili Kicker.de-lehden sivustolla

Elävät henkilöt
Vuonna 1999 syntyneet
Saksalaiset jalkapalloilijat
Chronoform

Chronoform on vuonna 2013 perustettu suomalainen metalliyhtye. Chronoform soittaa modernia metallia, jossa on vaikutteita useista eri alatyyleistä. Chronoform on kolmen pienjulkaisun lisäksi julkaissut debyyttialbumin From the Void (2019).

Historia 
Kauhajoelta kotoisin olevan Chronoformin perustivat rumpali Vänni Panula ja kitaristi Aapo Hakamaa vuonna 2013. Jäsenistössä on sen jälkeen tapahtunut kaksi muutosta: alkuperäisen solistin Aki Haikosen korvasi Niko-Petteri Westerholm syksyllä 2017, ja syksyllä 2019 Lassi Mäntymäki liittyi yhtyeeseen kitaristiksi Eero Mäkirannan tilalle. Chronoformin debyyttialbumi julkaistiin keväällä 2019 Inverse Recordsin kautta.

Jäsenet 

 Vänni Panula - rummut 
 Juha-Matti Järvenpää - basso
 Aapo Hakamaa - kitara
 Lassi Mäntymäki - kitara
Niko-Petteri Westerholm - laulu

Entiset jäsenet 

 Aki Haikonen - laulu (2013–2017)
 Eero Mäkiranta - kitara (2013-2019)

Diskografia

Albumit 
 From the Void (29.5.2019) 
 Myoni (25.9.2020)

Singlet 
 ”Veil” (28.12.2018)
 ”From the Void” (12.2.2019)
 ”Conquer” (26.3.2019)
"The Paradox" (20.12.2019)
"Obsession" (18.3.2020)
"Shades of Blue" (2020) 
"Delusive Solace" (2020) 
"Into the Abyss" (2022)

EP:t 

 Sky High EP (2015)

Lähteet 
https://www.facebook.com/chronoformband/

http://famouslastwordsrecords.com/interviews/bring-the-noise/

Aiheesta muualla 
Chronoform Facebook-sivut

Chronoform Instagram-tili

Chronoform Spotify-tili
For Lack of a Better Name

For Lack of a Better Name on deadmau5:n neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2009. Albumi sisältää yhteystyökappaleita MC Flipsiden ("Hi Friend!") ja Rob Swiren ("Ghosts 'n' Stuff") kanssa. Albumi on artistin ensimmäinen kansainvälisesti Virgin Recordsin kautta julkaistu levy. Kanadassa albumi myi kultaa ja Briteissä hopeaa.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2009 albumit
Deadmau5:n albumit
Suomenlinnan lelumuseo

Suomenlinnan lelumuseo on yksityinen kokoelma antiikkileluja, aina 1800-luvun alkupuoliskolta Neuvostoliiton romahdukseen saakka. Museossa vierailee yli 30 000 kävijää vuosittain.

Se toimii Vasiljevin huvilan pohjakerroksessa. Huvilan rakennutti vuonna 1911 kapteeni Vasiljev. Rakennus on yksityisessä omistuksessa ja on osittain suojeltu. Museon on perusti vuonna 1985 keramiikkataiteilija ja antiikkikauppias Piippa Tandefelt (o.s. Sirkka-Liisa Kuha, s. 1939 Sortavala). Lelukokoelmaa on kerätty nyt yli 50 vuotta, ja sitä kartutetaan edelleen. Museo on yksityinen ja se ei saa toimintaansa julkista tukea. 

Vuonna 2003 museossa tehtiin sukupolvenvaihdos. Kokoelmasta ja keräilystä alkoi huolehtimaan tytär Petra Tandefelt. Museon yhteydessä toimii pieni museokahvila ja kauppa. Museokauppa on erikoistunut vanhojen eurooppalaisten valmistajien tuotteisiin, kuten Teddykarhut, suupuhalletut lasikoristeet ja paperimassatuotteet.

Suomenlinnan Lelumuseo on Museoliiton jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 

Lelumuseot
Suomenlinna
Suomen museot
Näkövammaismuseo

Näkövammaisten liiton ylläpitämä Näkövammaismuseo on vammais­historiallinen erikoismuseo. Museo sijaitsee vuonna 2003 valmistuneessa arkkitehti, professori Rainer Mahlamäen piirtämässä Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiriksessä Helsingin Itäkeskuksessa.

Museon kokoelmat 
Museo huolehtii näkövammaisyhteisöä koskevan historian ja kulttuuriperinnön tallettamisesta, tutkimisesta ja näytteillä pitämisestä. Museon kokoelmissa on esineitä, valokuvia, asiakirjoja, ääni- ja puhetallenteita sekä jäsenlehtiä ja kirjoja. Kokoelmat valottavat monipuolisesti näkövammaisten opetuksen, perinteisten ammattien, tiedonsaannin sekä arjen apuvälineiden ja järjestölähtöisen näkövammaistyön historiaa 1800-luvun puolivälistä nykypäivään.

Näyttelytoiminta 
Vuonna 2019 uusitussa vitriinittömässä perusnäyttelyssä "Näkövammaistyön vuosisadat" on esillä mm. kohokarttoja, pistekirjoja, pistekirjoituskoneita ja -tauluja, pienoismalleja sekä perinteisiä harja- ja korityövälineitä. Kävijät voivat myös kokeilla pistekirjoitusta vanhoilla kirjoitusvälineillä ja työmenetelmillä sekä testata simulaatiolaseja. Simulaatiolasien tarkoituksena on tuoda esille näkövammaisuuden erilaisia haitta-asteita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Näkövammaismuseon sivut
Näkövammaismuseon historiaklubi

Suomen paikallismuseot
Helsingin museot
Itäkeskus
Salvation (televisiosarja)

Salvation on yhdysvaltalainen scifi-trillerisarja. Sen esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 12. heinäkuuta 2017 CBS-kanavalla. Suomessa sarjan esittämisen aloitti Sub 7. tammikuuta 2018.

Lokakuussa 2018 CBS tilasi 13-jakson mittaisen toisen tuotantokauden sarjalle. CBS kertoi marraskuussa 2018 sarjan jäävän kahden kauden mittaiseksi.

Näyttelijät

Tuotanto 
Sarjan ensimmäinen kausi kuvattiin Toronton kaupungissa Kanadassa. Toisen tuotantokauden kuvauspaikaksi vaihtui Vancouver.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Salvation CBS.comissa 
 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
Havaijin piirikunta

Havaijin piirikunta (, ) on Yhdysvaltojen Havaijin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli vuoden 2020 väestölaskennan mukaan 200 629 ja sen pinta-ala on 13 174 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Hilo on myös sen suurin kaupunki.

Piirikunta sijaitsee Havaijin saarella.

Joulukuussa 2020 piirikunnan pormestarina aloitti Mitch Roth.

Vuonna 2010 tehdyn selvityksen mukaan piirikunnan viisi suurinta työnantajaa olivat osavaltion hallinto, piirikunnan hallinto, Yhdysvaltain liittovaltion hallinto, Hilton ja Walmart.

Asukkaat 
Piirikunnan asukkaista 30,4 prosenttia on valkoisia ja 21,6 prosenttia aasialaisia. 18,7 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 94,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 41,8 vuotta.

Kuvia piirikunnasta

Lähteet

Havaijin piirikunnat
Mario Vergara

Mario Vergara (16. marraskuuta 1910 Frattamaggiore, Napoli, Italia – 24. toukokuuta 1950 Shadaw, Kayah, Myanmar) oli italialainen pappi, Pontificium Institutum Missionum Exterarum -lähetysjärjestön jäsen ja marttyyri. Paavi Franciscus julisti hänet autuaaksi 9. joulukuuta 2013, autuaaksi 24. toukokuuta 2014 ja hänen muistopäiväänsä vietetään myös 24. toukokuuta.

Lähteet 

Kristityt marttyyrit
Italialaiset papit
Italialaiset henkirikosten uhrit
Italialaiset lähetyssaarnaajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Siviilipalvelus Norjassa

Siviilipalvelus Norjassa (Siviltjeneste kirjanorjaksi, Siviltenesta uusnorjaksi) oli rauhanomainen asevelvollisuuden muoto Norjassa vuoteen 2012 asti. Vuoteen 1997 asti palvelus kesti 16 kuukautta, jonka jälkeen kestoksi tuli 12 kuukautta eli saman verran kuin Norjan puolustusvoimissa suoritetun asepalveluksen. Palvelua suorittavia miehiä kutsuttiin siviilityöntekijöiksi (norjaksi sivilarbeidere). Yleensä siviilityöntekijät työskentelivät sosiaali-ja terveysalan tehtävissä esimerkiksi päiväkodeissa ja sairaaloissa, mutta myös erinäiset yleishyödylliset yhteisöt työllistivät velvollisia. Noin 3008 asevelvollista hakeutui siviilipalvelukseen 1998, tosin myöhempinä vuosina palvelusluokan suuruus on supistunut merkittävästi. Vuonna 2004 palvelukseen hakeutui 487 asevelvollista, vuonna 2007 enää 106.

Palveluksen toimenkuva 
Aluksi siviilipalvelusvelvolliset osallistuivat koulutusjaksolle Mossin kunnassa sijaitsevalla Dillingøyan  saarella . Siviilipalveluksen voi suorittaa sosiaali-ja terveysalalla, yleishyödyllisissä yhteisöissä. Useimmat palvelusvelvolliset suorittivat palveluksensa organisaatioissa ja kouluissa, joissa hyväksytään siviilipalveluksen suorittaminen.Toisaalta siviilipalvelusvelvolliset osallistuivat erinäisiin yhteistyöprojekteihin kuten peruskoulujen ylä-asteella toteutteva VOKT-projektiin (, ).

Hallinto 
Norjan oikeusministeriön alainen Siviltjenesten i Norge (aik.Siviltjenesteadministrasjonen) oli vastuussa siviilipalvelusvelvollisista. Hallinnointi keskittyi Dilling

Siviilipalveluksen lakkauttaminen 
Jens Stoltenbergin toinen hallitus päätti 1.7.2011, että siviilipalveluksesta tulisi vähitellen luopua. Lakiehdotus tuotiin Stortingetin lausuntakierrokseen, jonka takaraja oli 9.11.2011. Samaan aikaan lopetettiin uusien palveluserien vastaanottaminen. Stortinget päätti asiasta istunnolla 7.2.2012 lakkauttamisen puolesta.

Lähteet 

Aseistakieltäytyminen
Pentti Kejonen

Pentti Kejonen (s. 1946) on suomalainen elokuvakriitikko ja festivaalijohtaja. Hän oli perustamassa Oulun Elokuvakeskusta 1973 ja Oulun kansainvälinen lasten- ja nuortenelokuvien festivaalia, jota hän johti 1982–2006. Festivaali sai opetusministeriön myöntämän Suomi-palkinnon vuonna 2002.

Kejonen varttui Rovaniemellä ja veti siellä vuosina 1965–1967 Elokuvakerho Cinemaa. Hän aloitti lukioaikana elokuva-arvostelujen kirjoittamisen Rovaniemi -lehteen, ja myöhemmin Lapin Kansassa.  Opiskeluaikana Kejonen oli Oulun ylioppilaslehden elokuva-arvostelija.  Hän oli Oulun ylioppilaslehden toimitussihteeri ja päätoimittaja 1971-1975.

Pentti Kejonen opiskeli kirjallisuutta Oulun yliopistossa, mutta hän ei koskaan valmistunut.  Hän opetti 1980 -luvulla yliopiston kirjallisuuden laitoksella usean vuoden ajan elokuvailmaisun kehitystä ja valtavirtauksia. Luentojen pohjana oli Kejosen kirja Aineistoa elokuvakasvatukseen, jonka Oulun elokuvakeskus oli julkaissut 1977. Muita kirjoja ovat Lasten elokuvakirja (1979) ja Elokuvia lapsille (1980). 

Kejonen oli sanomalehti Kalevan tv-palstan elokuvakriitikko 1978-2001.

Oulun kaupungin aloittaessa kunnallisen elokuvatoiminnan, Pentti Kejonen valittiin elokuvasihteeriksi vuonna 1976. Hänen ehdotuksestaan syntyi Oulun kansanvälinen lastenelokuvien festivaali 1982.  Hän ollut kansainvälisen tuomariston jäsen Laonin, Teheranin, Antwerpenin, Riminin, Poznanin, Isfahanin ja Zlinin lastenelokuvien festivaaleilla. Vuonna 1982 hänen toimestaan perustettiin kunnallinen elokuvateatteri Kirjastokino. Sen jatkaja on elokuvateatteri Studio. Kejonen toimi niiden ohjelmiston suunnittelijana.  Hän aloitti myös Oulun kaupungin elokuvatoimiston maahantuonnin.    

Kejonen perusti kaksi elokuvien maahantuontiyritystä. Urania Filmin ohjelmistossa oli klassikoita kuten Federico Fellinin La Strada ja Stanley Donenin ja Gene Kellyn Laulavat sadepisarat.  Miofilm toi maahan lastenelokuvia. 

Kejonen on ollut Valtion elokuvataidetoimikunnan jäsen (1992-1994) ja puheenjohtaja (1995-1997) ja Taiteen Keskustoimikunnan jäsen (1995-1997). Hän on saanut Oulun läänin taidetoimikunnan taidepalkinnon,
Lastenkulttuurin valtionpalkinnon vuonna 1989. ja Matti Pellonpää -palkinnon. Alueellinen mediakeskus POEM antoi vuonna 2007 Kejoselle Pikku karhu -palkinnon.

Lähteet 

Suomalaiset elokuvakriitikot
Ohjaajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Lopen kirkonkylä

Lopen kirkonkylä on 2 207 asukkaan kylä ja Lopen kunnan hallinnollinen keskustaajama. Se sijaitsee Forssan ja Riihimäen välisen kantatien varrella, Loppijärven pohjoisrannalla. Taajaman itäpuolella kulkee kantatieltä alkava, etelään päin Helsingin suuntaan kulkeutuva seututie 132, jonka varrella sijaitsee noin 12 kilometrin päässä kirkonkylästä Läyliäisten kylä.

Kirkonkylästä löytyy peräti kaksi kirkkoa: Loppijärven rannalla sijaitseva Lopen vanhana kirkkona tunnettu Santa Pirjon puukirkko sekä kylän keskustan tuntumassa sijaitseva Lopen uudempi punatiilikirkko.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lopen kunta
 Häme-Wiki - Loppi

Suomen kirkonkylät
Lopen kylät
Suomen kuntakeskukset
Kanta-Hämeen maakunnan taajamat
Henry Laporte

Henry Laporte (1880–1938) oli ranskalainen insinööri, joka myöhemmin toimi pankkialalla. Hän palveli upseerina ensimmäisessä maailmansodassa ja diplomaattina Venäjällä ennen vallankumousta. Hän julkaisi kirjan La guerre rouges et blancs: Le premier èchec des rouges, jossa hän kuvaa kokemuksiaan Venäjällä ja Suomessa alkuvuodesta 1918.

Laporte työskenteli terästeollisuuden palveluksessa ja ajautui sittemmin pankkialalle. Hän haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa eikä voinut palata rintamalle, ja hänet määrättiin erikoislähettilääksi Ranskan Pietarin-lähetystöön. Hänen tehtävänään oli pelastaa mahdollisuuksien mukaan ranskalaisten ja belgialaisten investointeja vallankumouksen jaloista.

Teos La guerre rouges et blancs: Le premier èchec des rouges on suomennettu, ja se on ilmestynyt nimellä 1918 ranskalaisen silmin. Pietari – Helsinki – Tampere. Teos perustuu Laporten päiväkirjamerkintöihin. Se jakautuu kahteen osaan: ensimmäinen käsittelee Laporten kokemuksia Venäjällä, toinen oleskelua Suomessa sisällissodan aikana. Kimmo Lehtimäen mukaan kirja on ollut varsin tuntematon Suomessa, vaikka se tuo sisällissotaan uusia näkökulmia, muun muassa sen, miten vähäinen osa venäläisillä sotilailla oli sisällissodassa punaisten puolella, vaikka heidän osuuttaan on valkoisen puolen kirjoituksissa eri vaiheissa korostettu. Lehtimäki hämmästelee, kuinka tietoinen Laporte oli Suomen tilanteesta, sisällissodan taustoista, etenemisvaiheissa ja jo ennalta selvänä pitämästään lopputuloksesta. Ranskan lähetystön päästyä Tampereelle Mmatkalla Tornioon hän asui hotelli Centralissa, nykyisessä Commercen talossa. Silminnäkijänä Laporte kuvaa Tampereen taistelujen vaiheita seurattuaan niitä hotellin ikkunasta henkensä vaarantaen.

Laporten mukaan ne vähät venäläiset, joita Tampereen taisteluihin osallistui, ammuttiin heti kun heidät oli vangittu. Teloitus perustui Laporten mukaan Mannerheimin käskyyn.

Lehtimäki arvelee syyksi teoksen jäämiselle katveeseen sitä, että Laporten kannanotot eivät välttämättä sopineet sodan voittajille, jotka kirjoittivat historiaa sisällissodan päättymisen jälkeen. Ranskalainen Laporte toisaalta edusti saksalaismielisille upseereille vihollismaata. Samanhenkisiä näkemyksiä kuin Laporte esitti myös toinen ranskalainen kirjoittaja, Claude Anet.

Teos
 1918 ranskalaisen silmin. Pietari – Helsinki – Tampere tammi-huhtikuussa 1918, suom. Janne Siren, Laatukäännös JAS, 2018 ISBN 978-952-68981-0-0

Lähteet 

Ranskalaiset diplomaatit
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Vehuvarpe

Vehuvarpe eli Varppe on kylä Ikaalisten kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Se sijaitsee noin 17 kilometriä Ikaalisten kirkolta länteen. Kylä on aikanaan syntynyt Varppeen kestikievarin ympärille. Se mainitaan maakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1564 nimellä Hintunmaja ja sen ensimmäinen tunnettu asukas oli ilmeisesti Jämijärven suunnasta tullut Olaf Hinttu. Talo autioitui vuoden 1625 jälkeen liki 50 vuodeksi kunnes 1671 sen otti asuttavakseen eräs Lauri Erkinpoika. Hän ja hänen poikansa asuivat tilaa vuoteen 1697 jolloin isännäksi tuli Kankaanpäästä Arvid Mikonpoika Sikala. Hänen jälkeensä tila autioitui jälleen noin kymmeneksi vuodeksi. Vuonna 1709 tilalla mainitaan asuvan joku Antti Matinpoika, mutta hänkin katoaa kuvasta vain vuoden jälkeen. Vuonna 1721 tilan nimeksi mainitaan jo Varppe. Tilan asujaimisto vaihtuu seuraavien vuosien aikana useasti kunnes 1726 tilan ottaa haltuunsa 20 vuodeksi Yrjö Yrjönpoika. Hänen kuoltuaan tilan pitoa jatkaa hänen leskensä uusi mies. Tämän jälkeen tila pysyy samalla suvulla aina vuoteen 1902 asti ennen kuin sen osti noormarkkulainen A. Ahlström Osakeyhtiö. Kylän toinen varsinainen talo, Pirttijärvi, ilmestyy maakirjoihin vasta vuonna 1810.

Kesällä 1808 kestikievarin isäntä Yrjö Matinpoika ja joukko muita lähialueen miehiä ryöstivät venäläisen kuriirin. Muutamaa päivää myöhemmin venäläinen sotilasosato saapui Hämeenkyröstä etsimään syyllisiä, mutta koska isäntää ei tavattu, vangitsivat venäläiset hänen vaimonsa ja toimittivat hänet vangittuna Turun linnaan.

Entisen Varppeen kestikievarin kohdalta erkanee Hämeenkankaan laitaa kulkeva tie Kankaanpään Kuninkaanlähteelle ja etelän suuntaan Jauhokuononmaan kylän kautta Suodenniemen Säviin. Risteysalueen eteläpuolella on rauhoitettu muinaismuistoalue, jossa vanhan kestikievarin otaksutaan sijainneen.

Lähteet

Ikaalisten kylät
Med Hondo

Med Hondo (syntyjään Mohamed Abid Hondo 4. toukokuuta 1936 Atar, Mauritania – 2. maaliskuuta 2019 Pariisi, Ranska) oli mauritanialainen elokuvaohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja ääninäyttelijä. 

Nuorena miehenä Hondo muutti Marokon Rabatiin 1954 ja opiskeli kokiksi sikäläisessä kansainvälisessä hotellialan koulussa. Hän muutti Ranskaan vuonna 1959. 1960-luvulla hän toimi monissa työtehtävissä ja sai vuosikymmenen loppupuolella pieniä rooleja televisiossa ja elokuvissa. Samanaikaisesti hän ryhtyi opiskelemaan elokuvantekoa seuraamalla tarkkaan muiden työskentelyä, ja vähitellen hän alkoi saamaan töitä kameran takana.

Hondon tunnetuimpiin ohjauksiin kuului esikoiselokuva Soleil O (1969), jonka 30 000 Yhdysvaltain dollarin budjetin Hondo kattoi esiintymällä ääninäyttelijänä yhdysvaltalaisissa elokuvissa. Soleil O kertoo Pariisin muuttavan, ranskankielisen propagandan luomien odotusten täyttämän afrikkalaisen päähenkilön Robert Liensolin kohtalosta, maahanmuuttajien kohtaamasta arkirealismista ja syrjinnästä. Elokuva voitti Locarnon elokuvajuhlien Kultaisen leopardin seuraavana vuonna. Hänen ohjaamansa Sarraounia (1986) kertoo ranskalaisia kolonialisteja vastaan 1900-luvun alussa taistelleesta soturikuningattaresta Aznasista. Työ sai parhaan elokuvan palkinnon eli Yennegan kultaisen oriin afrikkalaisilta FESPACO-elokuvajuhlilta vuonna 1987.

Hondo oli monipuolisesti mukana elokuva- ja televisionäyttelijänä. Ranskankielisille katsojille hän tuli tutuksi ääninäyttelijä lukuisista ranskaksi dubatuista elokuvista. Hondo toimi esimerkiksi Eddie Murphyn ja Morgan Freemanin ranskankielisenä äänenä ja esiintyi ranskankielisissä Shrek-animaatioelokuvissa aasina.

Filmografia
 Soleil O (Oh sun; 1969)
 Les Bicots-nègres vos voisins (; 1973)
 Nous aurons toute la mort pour dormir (; 1977)
 Polisario, un people en armes (; 1979)
 West Indies (1979)
 Sarraounia (1986)
 Lumière noire (Black light; 1995)
 Watani: Un monde sans mal (; 1997)

Lähteet

Aiheesta muualla

The Interview: Med Hondo, filmmaker and actor  (france24.com)
Med Hondo, Céline Monsarrat, Patrick Poivey Interview : Mission-G (13.10.2009)  (allocine.fr)
Rooney Elmi (1.8.2016) Med Hondo is the African Auteur You Need to See  (tiff.net)
Radheyan Simonpillai (3.8.2016) Soleil O shines spotlight on Med Hondo  (nowtoronto.com)

Mauritanialaiset elokuvaohjaajat
Tuottajat
Käsikirjoittajat
Näyttelijät
Ääninäyttelijät
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Liljeberg

Liljeberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 A. W. Liljeberg (1883–1961), suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja vuorineuvos 
 Armas Liljeberg (1893–1980), suomalainen upseeri
 Emil Liljeberg (1895–1978), suomalainen upseeri, pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
 Rebecka Liljeberg (s. 1981), ruotsalainen näyttelijä
 Riku Liljeberg (s. 1984), suomalainen koripalloilija
 Severi Liljeberg (s. 1994), suomalainen koripalloilija
 Torsten Liljeberg (1916–2019), suomalainen meloja
Mercenary: Escape from Targ

Mercenary: Escape from Targ (lyhyesti Mercenary) on Novagen Softwaren kehittämä ja julkaisema simulaatiopeli. Peli on julkaistu vuonna  Atarin 8-bittisille ja Commodore 64:lle sekä seuraavina vuosina Amstrad CPC:lle, Atari ST:lle, Commodore 16:sta sekä ZX Spectrumille.

Peli on varhainen avoimen pelimaailman peli.

Pelille on julkaistu laajennusosa Mercenary: The Second City sekä seuraajat Damocles (Mercenary II) ja Mercenary III. Mercenary: Compendium Edition sisälsi ensimmäisen pelin sekä sen laajennusosan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1985 videopelit
Avoin pelimaailma -pelit
Atarin 8-bittisten kotitietokoneiden pelit
Commodore 64 -pelit
Amstrad CPC -pelit
Atari ST -pelit
ZX Spectrum -pelit
Tampereen ylioppilaskunta

Tampereen ylioppilaskunta (TREY) on vuonna 2019 toimintansa aloittanut noin 18 000 opiskelijan ylioppilaskunta. TREY muodostui kun Tampereen teknillinen yliopisto ja Tampereen yliopisto yhdistyivät vuoden 2019 alussa Tampereen yliopistoksi. TREY jatkaa Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunnan (TTYY) ja Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan (Tamy) toimintaa. Ylioppilaskunnan tärkeimpiin tehtäviin kuuluvat opiskelijoiden edunvalvonta, järjestötoiminnan mahdollistaminen, jäsenpalveluiden tarjoaminen ja tamperelaisen yliopistoyhteisön rakentaminen.

Hallituksen puheenjohtajana vuonna 2022 toimii Aleksi Niemi ja edustajiston puheenjohtajana Brigita Krasniqi.

Organisaatio 
Tampereen ylioppilaskunnan jäseniä ovat kaikki Tampereen yliopistossa alempaa
tai ylempää korkeakoulututkintoa suorittavat opiskelijat. Ylioppilaskunta voi hyväksyä jäsenikseen myös muita yliopiston opiskelijoita.

Kaikki 18 000 tamperelaista yliopisto-opiskelijaa muodostavat ylioppilaskunnan. Ylintä päätösvaltaa ylioppilaskunnassa käyttää 49-jäseninen edustajisto, joka valitaan vaaleilla kahden vuoden välein. Ylioppilaskunnan operatiivista toimintaa toteuttavat 10-henkinen hallitus ja 15-henkinen henkilöstö. Ylioppilaskunnan pääsihteerinä toimii Roope Tukia.

Toiminta

Edunvalvonta 
Tampereen ylioppilaskunta ajaa jäsentensä etua erityisesti Tampereen yliopistossa ja Tampereen kaupungissa, mutta myös laajemmin yhteiskunnassa. Ylioppilaskunnalla on yhteiset edustajiston päättämät linjat, joiden raameissa vaikuttamistyötä tehdään. Ylioppilaskunnan sisällä edunvalvontaa hoidetaan koulutuspoliittisella, sosiaalipoliittisella ja kansainvälisellä sektorella. Edunvalvontaa tehdään paljon myös yhteistyössä opiskelijajärjestöjen kanssa.

Järjestöt 
Tampereen ylioppilaskunnan piirissä toimii erilaisia järjestöjä, kuten ainejärjestöjä, kiltoja, edunvalvontajärjestöjä ja harrastejärjestöjä. Ylioppilaskunnan piirissä on yli 150 järjestöä, joiden toimintaa ylioppilaskunta tukee mm. tarjoamalla taloudellista tukea, järjestöneuvontaa, koulutuksia, tiloja ja erilaisia lainauspalveluita.

Sisäänotolliset ainejärjestöt ja killat

Jäsenpalvelut 
Ylioppilaskunnan tarjoamat jäsenpalvelut ovat kaikkien jäsenten ja yhdistysasemassa olevien järjestöjen käytettävissä. Jäsenpalveluita ovat mm. opiskelijakortti ja lainattavat pakettiautot, urheiluvälineet ja pelit sekä erilaiset neuvontapalvelut.

Tuutorointi 
Päävastuu opiskelijatuutoroinnista Tampereen yliopistossa on yliopistolla, mutta ylioppilaskunta osallistuu tuutorointiin mm. koordinoimalla tuutorihakua, tuottamalla materiaalia tuutoroinnin tueksi sekä auttamalla yliopistoa koulutusten järjestämisessä.

Ylioppilaslehti Visiiri 

Ylioppilaskunta julkaisee Tampereen ylioppilaslehti Visiiriä kuudesti vuodessa vuodesta 2020 alkaen.

Suomen suurin Wappu 

Tampereella järjestetään vuosittain Suomen suurin Wappu, joka kerää yhteen yli 100 tapahtumaa, kymmeniä järjestöjä ja kaikki 18 000 opiskelijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
TREYn kotisivu
Suomen Suurin Wappu 

Ylioppilaskunnat
Ylioppilaskunta
Mario Borzaga

Autuas Mario Borzaga (27. elokuuta 1932 Trento, Italia – n. 25. huhtikuuta 1960 Kiukatiam, Luang Prabang, Laos) oli italialainen pappi, lähetystyöntekijä, Neitsyt Marian oblaatit (Oblati Mariae Immaculatae) -lähetysjärjestön jäsen ja marttyyri. Paavi Franciscus julisti hänet kunnianarvoisaksi 5. toukokuuta 2015 ja autuaaksi 10. joulukuuta 2016, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 25. huhtikuuta.

Lähteet 

Kristityt marttyyrit
Italialaiset papit
Italialaiset henkirikosten uhrit
Italialaiset lähetyssaarnaajat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Johan Koch

Johan Koch (s. 26. marraskuuta 1984 s. Söderfors) on ruotsalais-saksalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa IFK Vänersborgia.

Johan Koch aloitti uransa Sundsvallin Selånger SK:n riveissä syksyllä 2003, joka pelasi hänen pelivuosinaan toiseksi korkeinta sarjatasoa. Syksyllä 2007 hän siirtyi Broberg/Söderhamn Bandyn riveihin, jossa hän nousi joukkueen keskeiseksi pelaajaksi. Kahden Broberg-kauden jälkeen Koch siirtyi toiseen Eltserien-seuraan IFK Vänersborgiin, jossa hän on edustanut kevääseen 2019 mennessä kymmenen kautta. 

Kochin isänäidillä oli kansallisuudeltaan saksalainen. Tällä perusteella syksyllä 2018 Kochsai kaksoiskansalaisuuden eli Ruotsin kansalaisuuden lisäksi Saksan. Kansalaisuuden ottamista ja Saksan joukkueeseen liittymistä edesauttoi kisojen järjestäminen hänen kotipaikkakunnallaan Vänersborgissa. Koch pelasi MM-kisoissa neljä ottelua ja oli vaikuttamassa Saksan menestykseen kisoissa Saksan sijoittuessa seitsemänneksi. Koch oli maalipörssissä korkealla tehtyään kaikkiaan 11 maalia.

Saavutukset
Maajoukkueessa
 MM-kisat: 2019

Lähteet 
International Bandy Database

Viitteet

Ruotsalaiset jääpalloilijat
Saksalaiset jääpalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Sami Laasanen

Sami "xseveN" Laasanen (s. 14. elokuuta 1994) on suomalainen e-urheilun ammattilainen. Laasanen pelaa Counter-Strike: Global Offensive -peliä suomalaisessa HAVU Gamingissa. Laasasen rooli joukkueessa on tukipelaaja (support) eli hän tukee joukkueen hyökkäyksiä heittämällä hyökkäysalueelle erilaisia kranaatteja (valo-, savu-, sirpale- tai harjoituskranaatit) tai polttopulloja.

Laasanen oli ENCE:n riveissä voittamassa vuoden 2018 StarSeries i-League CS:GO-turnausta, jonka palkintona voittajajoukkueelle oli 125 000 dollaria. Laasanen on tienannut pelaajaurallaan voittorahoja noin 222 000 euroa.

Helmikuussa 2019 Laasanen pelasi CS:GO Katowice 2019 -Major-turnauksessa.

Elokuussa 2020 Laasanen siirtyi suomalaiseen HAVU Gaming joukkueeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pelaajaprofilli - Liquipedia.org
 xseveN pelaajaprofilli - hltv.org
 Docstop: inside ENCE dokumentti ENCE joukkueesta Yle Areenassa

Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset elektronisen urheilun ammattilaiset
Otto Brandt jr

Otto Wilhelm Brandt jr (8. huhtikuuta 1893 Oulu – 17. helmikuuta 1974) oli suomalainen moottoriurheilija ja Otto Brandt Oy:n toimitusjohtaja.

Brandtin vanhemmat olivat urheiluvaikuttaja ja Otto Brandt Oy:n perustaja Otto Johan Albin Brandt ja Anna Elisabeth Åkerman. Brandt harrasi 1910-luvulla viestijuoksua, kilpapyöräilyä ja otti osaa moottoripyöräkilpailuihin. Hän voitti kilpapyöräilijänä neljä Suomen mestaruutta 1915–1916. 

1920-luvulla Brandt osallistui moottorivene- ja moottoripyöräkilpailuihin. Vuonna 1929 hän osallistui Päijänteen ympäriajoon voittaen kokonaiskilpailun. Vuonna 1935 hän voitti Eläintarhan ajot. Samana vuonna hänestä tuli Otto Brandt Oy:n johtaja isänsä jälkeen. Yritys toi tässä vaiheessa maahan Royal Enfield-, Harley Davidson- ja Rudge-moottoripyöriä ja myi lisäksi Pilot-radioita ja Trim-perämoottoreita. 

Vuonna 1947 Brandtin kilpailu-ura päättyi Eläintarhan Vauhtikisoissa tapahtuneeseen onnettomuuteen. Hänestä tuli samana vuonna Suomen Moottoriliiton puheenjohtaja. Vuonna 1959 Otto Brandt Oy aloitti Honda-moottoripyörien maahantuonnin ja ensimmäiset pyörät tulivat Suomeen 1960. 

Otto Brandt jr jäi eläkkeelle 1971 ja hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa Tor Brandt. Näihin aikoihin Otto Brandt Oy myi vuodessa noin 4 000 Honda-moottoripyörää ja toi lisäksi maahan Hondan valmistamia perämoottoreita, generaattoreita, mönkijöitä ja autoja. Otto Brandt kuoli helmikuussa 1974 80-vuotiaana. 

Otto Brandt jr oli naimisissa vuodesta 1921 Tyra Mattsonin kanssa. Heillä oli kolme lasta, poika Tor Brandt (1921–2005) ja tyttäret Doris Britt-Marie (s. 1924) ja Else-Maj Anna-Kristina (s. 1931).

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset moottoripyöräilijät
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Simonet Biokou

Simonet Biokou (s. 1965) on beniniläinen kuvanveistäjä ja vodoun-taiteilija. Hän asuu Porto Novossa Beninissä, jossa vodou  on virallinen uskonto, jota harjoittaa 40 prosenttia väestöstä. 

Biokou tunnetaan teoksistaan, joissa hän käyttää romumetallia, kuten pyörien vanteita ja polkupyörien ketjuja, pultteja ja jousia, ja hän tekee niistä pääasiassa metalliteoksia vodun-jumalista.

Simonet Biokou on beniniläisten taiteilijoiden Theodore ja Calixte Dakpoganin veljesten serkku. Sekä hänen äitinsä että isänsä olivat seppien sukua.  

Biokou on sanonut, että hänen ensimmäinen suuri kierrätetystä metallista valmistettu veistoksensa kuvasi sotilasta. Sen jälkeen hän alkoi tehdä taidetta vakavasti "romutaiteilijana". Biokoun teoksia on ollut Ouidahin Pyhässä metsässä. Esimerkiksi Papin henkilökuva on tehty kierrätetystä metallista, ja se yhdistää katolilaisuuteen (papin suitsutusastia) ja voduniin (Heviosso ja ketju) liittyviä mielikuvia.
 
Biokoun teoksia on usein ollut esillä Afrikassa, Euroopassa ja Kanadassa. Hän on ainoa arfikkalainen kuvanveistäjä, jonka teoksia on esillä Liègen nykytaiteen museossa. 

Biokou näytteli itseään Dominique Loreaun ohjaamassa elokuvassa Divine Carcasse (1998).

Lähteet 

Elävät henkilöt
Beniniläiset taiteilijat
Vuonna 1965 syntyneet
Beresheet

Beresheet oli israelilaisen SpaceIL:n  ja Israel Aerospace Industriesin  Kuuhun laukaistu avaruusluotain. Luotain laukaistiin sekundäärisenä kuormana yhdessä primaarikuorma tietoliikennesatellitti PSN-6:n kanssa Falcon 9 -raketilla. Beresheet lensi Kuuhun epäsuorasti tehden lukuisia lentoja ensin Maan ja sitten Kuun ympäri. Lopulta luotain saapui Kuun kiertoradalle onnistuneesti. Kuuhun laskeutuminen 11. huhtikuuta 2019 kuitenkin epäonnistui. Laskeutumisvaiheessa luotaimen päämoottorin hallinta menetettiin ja luotain törmäsi suurella nopeudella Kuun pintaan.

SpaceIL-taho syntyi alun perin osallistumaan Google Lunar X Prize kilpailuun, jossa tavoite oli lähettää ensimmäisenä yksityisesti rahoitettu luotain Kuuhun. Kilpailu päättyi voittajatta 2018. Beresheet on ensimmäinen pääosin yksityisesti rahoitettu kuulento. SpaceIL:llä on jäseniä yli 200, joista 95% vapaaehtoisia/talkoolaisia. Israel Aerospace Industries toimi pääurakoitsijana.

Sana ”Beresheet” on hepreaa ja tarkoittaa alkua. Se on Ensimmäisen Mooseksen kirjan ensimmäinen sana. Tieteellisten mittalaitteiden lisäksi luotaimen lastina oli karhukaisia, ihmisen DNA:ta sekä digitaalinen ”kuukirjasto”, johon oli tallennettu suuri määrä tietoa ihmiskunnasta.

Laskeutuminen 
Laskeutumista yritettiin 11. huhtikuuta 2019. Yritys epäonnistui. Syyksi paikannettiin vika inertiaalimittausyksikössä; gyroskooppi oli vikaantunut laskeutumisjarrutuksen aikana. Samalla yllättävä yhteyden katkeaminen esti komponentin resetoinnin. Kun yhteys palasi, oli aluksen päämoottori ollut sammuksissa jo jonkin aikaa. Moottori saatiin toimintaan systeemin resetoinnin avulla, mutta aluksen korkeusasema oli jo laskenut liikaa. Jäljellä oleva matka ei riittänyt hidastamaan vauhtia riittävästi. Viimeisimmät telemetriatiedot kertoivat aluksen kulkeneen yli 500 km/h vauhdilla 150 metrin korkeudessa. Alus törmäsi siten suurella nopeudella Kuun pintaan ja tuhoutui. Ennen törmäystä alus ehti ottaa kaksi valokuvaa.

Tehtävä 
Beresheet on pitkälti teknologiademonstraatio. Huomattavin tieteellinen instrumentti on magnetometri.

Beresheet-2
Israel pyrkii yrittämään kuuhun laskeusta uudelleen. Tähän tähtäävä Beresheet-2 -hanke julkistettiin 13. huhtikuuta 2019. Joulukuussa 2020 viestittiin, että Beresheet 2 -hankkeen ydinryhmässä ovat mukana SpaceIL yhteistyössä Israel Aerospace Industriesin ja Israelin avaruusviraston kanssa. Kansainvälistä yhteistyötä on suunniteltu lisättävän, ja esimerkiksi Yhdistyneet arabiemiraatit on osoittanut kiinnostusta osallistua hankkeeseen. Suunnitelman mukaan kuuta kohti laukaistaan vuonna 2024 kuuta kiertävä emoalus, ja sen mukana kaksi laskeutujaa. Emoalus kiertäisi kuuta suunnitelman mukaan ainakin kolme vuotta ja pienikokoiset laskeutujat laskeutuisivat kuun eri osiin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Official website

Kuuluotaimet
Vuoden 2019 avaruustoiminta
Itsepalvelukassa

Itsepalvelukassa on vähittäiskaupan myymälän lopussa sijaitseva kassa, jossa asiakas skannaa tuotteiden viivakoodit itse ja maksaa maksukortilla ostokset.

Hyödyt
Itsepalvelukassan hyötynä asiakkaan näkökulmasta on, että asiakkaan ei tarvitse jonottaa. Itsepalvelukassa sopii erityisen hyvien pienten ostosten maksamiseen, johon se on nopea vaihtoehto. Itsepalvelukassan hyvänä puolena asiakkaat pitävät sitä, että voi asioida omassa tahdissa. Kaupan näkökulmasta itsepalvelukassoilla voidaan tasata ruuhkahuippuja. Yksi miehitetty kassa voi olla nopeampi kuin neljä itsepalvelukassaa. Itsepalvelukassalla ei voi maksaa käteisellä.

Yleisyys
Maaliskuussa 2017 itsepalvelukassoja oli jo noin sadassa S-ryhmän ja Keskon myymälässä.

Myymälävarkaudet
Erään yhdysvaltalaisen kyselytutkimuksen mukaan lähes neljännes supermarkettien itsepalvelukassoja käyttäneistä on varastanut vähintään kerran. SOTIn tekemässä tutkimuksessa 66 prosenttia kyselyyn vastanneista sanoi pitävänsä enemmän itsepalvelukassasta kuin miehitetystä kassasta.

Alkoholijuomat
Alkoholijuomia ostaessa kassa voi pysähtyä ja hälyttää työntekijän tarkastamaan asiakkaan henkilötodistuksen. Kalifornian osavaltiossa alkoholijuomien ostaminen itsepalvelukassoja käyttäen kiellettiin lailla vuonna 2013.

Lähteet

Aiheesta muualla
Etelä-Suomen Sanomat: Näin toimit itsepalvelukassalla – katso video

Vähittäiskauppa
Automaatio
T1 Mall of Tallinn

T1 Mall of Tallinn on Tallinnassa, Virossa sijaitseva kauppakeskus, joka sijaitsee lähellä Tallinnan lentoasemaa. Kauppakeskuksessa on yli 200 liikettä. Sen pinta-ala on yli 80 000 neliömetriä. Kauppakeskus avattiin marraskuun alussa 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla
https://t1tallinn.com/en/
https://www.youtube.com/watch?v=jJwUH-hEmK8 esittelyvideo YouTubessa

Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Viron kauppakeskukset