joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
José Montilla

José Montilla i Aguilera (s. 1955 Iznájar, Espanja) on espanjalainen Katalonian sosialistisen työväenpuolueen poliitikko ja Espanjan senaatin jäsen. Hän toimi Katalonian aluejohtajana vuodesta 2006 vuoteen 2010 asti. Aikaisemmin Montilla on toiminut Espanjan elinkeinoministerinä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Espanjan ministerit
Espanjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Katalonian aluejohtajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Silkkiunikko

Silkkiunikko (Papaver rhoeas, syn. P. strigosum) on unikoiden sukuun kuuluva kukkakasvilaji.

Ulkonäkö ja koko 

Silkkiunikon korkeus vaihtelee 30–100 senttimetrin välillä. Sen varsi on ylös asti siirottavakarvainen. Lehdet ovat soikeita tai vastapuikeita ja parijakoisia. Ainakin alempien lehtien liuskat ovat leveitä ja tylpähköjä. Kukat ovat suuret ja punaiset, halkaisijaltaan 7–8 cm. Verhiö on kaksilehtinen, mutta verholehdet varisevat varhain. Teriö on nelilehtinen ja säteittäinen. Punaisten terälehtien tyvellä on joskus tumma täplä. Heteitä on runsaasti. Monilehtinen emiö on yhdislehtinen. Silkkiunikko on yksivuotinen laji ja kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on tynnyrimäis-pallomainen ja kalju kota, jonka päällä on tähtimäinen ja monisäteinen luottilevy. Siemenet varisevat luottilevyn alle avautuvista rei’istä.

Suomessa tavattavista unikkolajeista silkkiunikko muistuttaa lähinnä ruisunikkoa (Papaver dubium).

Levinneisyys 
Silkkiunikko on alkuperältään eurooppalainen laji, jossa sitä tavataan Ukrainaa, Länsi-Venäjää ja Fennoskandian keskiosia myöten. Lajia kasvaa myös suurimmassa osassa Saharan pohjoispuolista Afrikkaa, Turkissa, Lähi-idässä sekä paikoin Keski-Aasiassa. Silkkiunikkoa tavataan myös eri puolilla Yhdysvaltoja sekä eteläistä Kanadaa, missä se on tulokaslaji. Samoin laji on levinnyt paikoin Etelä-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Silkkiunikko on Suomessa tulokaslaji muiden unikkolajien tapaan. Sitä on tavattu Suomessa Oulun korkeudelle saakka. Yleisin laji on Ahvenanmaalla ja eteläisimmässä Suomessa.

Elinympäristö 

Silkkiunikkoa kasvaa yleisesti maanviljelysalueilla, tienvarsilla ja joutomailla. Suomessa silkkiunikkoa tavataan satunnaisena muun muassa kaatopaikoilla, pihoilla ja satamissa, jossa se on tyypillinen painolastimaiden kasvi. Jo Ahvenamaalla ja Ruotsin Gotlannissa ja Öölannissa silkkiunikko on hyvin tavallinen rikkakasvi esimerkiksi viljapelloilla, samoin etelämpänä Euroopassa. Silkkiunikko viihtyy aurinkoisella paikalla vähäravinteisessa maassa.

Käyttö 
Silkkiunikkoa viljellään myös koristekasvina. Viljellyissä lajikkeissa kukkien väri saattaa vaihdella valkoisesta vaaleanpunaiseen ja punaiseen. Myös kerrottukukkaisia lajikkeita tunnetaan.

Silkkiunikosta on muodostunut ensimmäisen maailmansodan päättymisen muistopäivän, Remembrance Dayn, symboli, jota käytetään muun muassa Isossa-Britanniassa ja Kanadassa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Silkkiunikko (Papaver rhoeas)
 Vieraslajit: Silkkiunikko (Papaver rhoeas)
 Kasviatlas 2016: Silkkiunikon levinneisyys Suomessa
 Luontoportti: Silkkiunikko (Papaver rhoeas)
 ITIS: Papaver rhoeas 
 United States Department of Agriculture (USDA): Papaver rhoeas 
 Flora of China: Papaver rhoeas 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Papaver rhoeas (common poppy) 
 Plantwise: Common poppy (Papaver rhoeas) 
 Pherobase: Floral volatiles of Papaver rhoeas 

Unikot
Kasvot kuvaruudussa

Kasvot kuvaruudussa (Network) on Sidney Lumetin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1976. Elokuva on satiirinen kuvaus televisioverkkojen toiminnasta ja sen päähenkilönä on Peter Finchin näyttelemä uutisankkuri Howard Beale, joka 25 vuoden jälkeen siirretään pois tehtävästään. Elokuva sai kymmenen Oscar-ehdokkuutta, joista se sai palkinnon neljässä kategoriassa. Palkinnon saivat Peter Finch miespääosasta, Faye Dunaway naispääosasta, Beatrice Straight naissivuosasta ja Paddy Chayefsky alkuperäiskäsikirjoituksesta.

Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kasvot kuvaruudussa vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Näyttelijät

Teatterisovitus 2017
Lontoon National Theatre tuo vuonna 2017 ensi-iltaan näyttämösovituksen elokuvan Kasvot kuvaruudussa tarinasta. Paddy Chayefskyn käsikirjoituksen sovittaa näytelmäksi Billy Elliot -elokuvan ja -musikaalin kirjoittanut Lee Hall. Howard Bealen roolia esittää televisiosarjasta Breaking Bad tunnettu Bryan Cranston.

Lähteet 

Vuoden 1976 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Sidney Lumetin ohjaamat elokuvat
Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat

Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Golden Globe -palkitut elokuvat
Viktor Ullmann

Viktor Ullmann (1. tammikuuta 1898 Teschen – n. 18. lokakuuta 1944 Auschwitz) oli säveltäjä ja kapellimestari. Hänelle opetti vuosina 1918–1921 sävellystä Arnold Schönberg. Lisäksi hän sai pianonsoiton opetusta Eduard Steuermannilta. Hän muutti vuonna 1919 Prahaan, jossa työskenteli Alexander von Zemlinskyn johtamassa Neues deutsches Theaterissa.

Ullmann toimi Aussigin oopperan johdossa kaudella 1927–8. Sen jälkeen hän työskenteli vuosina 1929–1931 Schauspielhausissa Zürichissä. Hän myös piti puolisonsa kanssa antroposofista kirjakauppaa Stuttgartissa.

Ullmann pakeni puolisonsa ja poikansa kanssa natsismia Prahaan, jossa hän sai Alois Hábalta opetusta mikrointervallimusiikissa. 8. syyskuuta 1942 Ullmann päätyi Theresienstadtiin, jossa hän jatkoi toimimista musiikin parissa. 16. lokakuuta 1944 hän kuitenkin joutui Auschwitziin, jossa hän kuolikin todennäköisesti kaasukammiossa.

Ullmannin tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa, pianokonsertto (op. 25) ja oopperoita. Oopperoiden joukossa on Theresienstadtissa Petr Kienin librettoon sävelletty yksinäytöksinen Der Kaiser von Atlantis, joka kantaesitettiin Amsterdamissa 16. joulukuuta 1975. Pianosonaatteja Ullmann sävelsi seitsemän.

Lähteet 

Saksalaiset säveltäjät
Saksalaiset kapellimestarit
Oopperasäveltäjät
Toinen Wienin koulukunta
Holokaustissa kuolleet
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Islannin presidentti

Islannin presidentti on Islannin valtionpäämies, joka valitaan neljän vuoden välein. Presidentillä ei ole paljon valtaa, mutta hänellä on veto-oikeus parlamentin lakialoitteisiin ja oikeus järjestää kansanäänestys. Nykyisenä presidenttinä toimii Guðni Thorlacius Jóhannesson. Hän on toiminut virassa vuodesta 2016. Toisin kuin useimmissa muissa maissa, Islannissa presidentin toimikausia ei ole rajattu.

Presidentit

Lähteet
Gar Samuelson

Gar Samuelson (oik. Gary C. Samuelson, 12. kesäkuuta 1958 – 22. heinäkuuta 1999) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka muistetaan Megadeth-yhtyeen rumpalina vuosina 1984–1987.

Elämäkerta 
Samuelsonin elämästä ennen Megadethia on vain vähän tietoa. Ennen Megadethiin liittymistään Samuelson soitti fuusiojazz-yhtyeessä The New Yorkers. Yhtyeessä soitti myös Chris Poland, joka liittyi Megadethiin kitaristiksi samaan aikaan Samuelsonin liityttyä yhtyeeseen myös. Kaksikko oli soittanut yhdessä jo vuosia.

Samuelsonin ensimmäinen levytys Megadethin kanssa oli yhtyeen debyyttialbumi Killing Is My Business... And Business is Good!, joka julkaistiin 1985. Albumi herätti pientä kiinnostusta metallipiireissä, mutta Samuelson nousi kuuluisuuteen vasta seuraavalla Megadeth-albumilla Peace Sells... But Who's Buying? (1986). Tämä albumi jäi kuitenkin Samuelsonin viimeiseksi Megadethissa, sillä hän joutui jättämään yhtyeen Tour Sells... But Who's Buyin? -kiertueen jälkeen 1987. 

Samuelson vietti hiljaiseloa musiikkibisneksestä vuoteen 1993, jolloin liittyi Fatal Opera -yhtyeeseen. Fatal Opera julkaisi kaksi albumia: Fatal Opera (1995) ja Elevent Hour (1997). Yhtye lopetti Samuelsonin kuoltua

Kuolema 
Samuelson kuoli maksan vajaatoimintaan vuonna 1999. Megadethin keulahahmo Dave Mustaine omisti Peace Sells -kappaleen Samuelsonin muistolle konsertissa 1999.

Yhdysvaltalaiset rumpalit
Megadethin jäsenet
Vuonna 1958 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Đồng Bằng Sông Cửu Long

Đồng Bằng Sông Cửu Long (Mekongin suisto) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu 13 maakunnasta (tinh). Huhtikuussa 2009 alueella oli noin 17 miljoonaa asukasta.  
 
Alue käsittää Mekongin suiston. Alueella on seitsemän kansallispuistoa joista kuusi on perustettu 2000-luvulla. Vanhin Tràm Chimin kansallispuisto on perustettu harvinaisten lintujen, ennen kaikkea saruskurjen suojelemiseksi. 

Mekongin suistoaulue on vanhastaan toinen Vietnamin kahdesta vilja-aitasta (Punaisenjoen suiston ohella). Riisin lisäksi siellä kasvatetaan monia trooppisia hedelmiä. Se on ollut perinteistä khmerien asuinaluetta. Nykyisin etniset vietnamilaiset ovat enemmistönä, mutta alueella elää myös kiinalaisia, khmerejä ja chameja. Kanavat ja joet muodostavat tärkeän kulkuväylän, ja kanavien risteyskohdissa pidetään kelluvia kauppatoreja, joilla paikalliset myyvät hedelmiä, vihanneksia ja kalaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vietnamin suuralueet
Ajoneuvon massa

Ajoneuvolle määritellään erilaisia massoja tekniseen käyttöön ja liittyen katsastuksiin.

Omamassa (omapaino)
Omamassa tarkoittaa massaa täydessä ajokunnossa ja tavanomaisilla varusteilla varustettuna. Varusteisiin lasketaan mm. vararengas, työkalut, voiteluaineet ja jäähdytysneste sekä 90 % polttoaineesta. Massaan on mukaan luettuna myös kuljettaja 75 kg, mikäli kyseessä ei ole L-luokan ajoneuvo (mopo, moottoripyörä, mönkijä). Matkailuautolle lisätään 90% vesi- ja kaasusäiliöiden tilavuudesta. 
ARVA 25 §, 1256/92 + 1122/94 + 671/97 + 1051/97

Kantavuus
Kantavuudella tarkoitetaan ajoneuvon suurinta sallittua tavara- ja henkilökuormitusta. Kuljettajan ja matkustajien painoksi lasketaan 75 kg henkilö kohti. EY-direktiivissä massa määritellään siten, että matkustaja painaa 68 kg ja matkatavarat 7 kg, yhteensä siis 75 kg. Asetus ajoneuvojen rakenteesta ja varusteista 25 § 6 mom.: "Kuljettajan ja matkustajien massaksi lasketaan 75 kg, jollei jäljempänä tarkoitetussa EY-direktiivissä, E-säännössä tai ministeriön päätöksessä toisin määrätä". Matkailuautoissa edellytetään myös istumapaikkojen mukaisen henkilökantavuuden lisäksi tavarakantavuutta vähintään 10 kg x matkustajien lukumäärä + 10 kg x matkailuauton kokonaispituus (m).

Kokonaismassa (kokonaispaino)
Kokonaismassa tarkoittaa omamassan ja kantavuuden summaa, eli tieliikenteessä hyväksyttyä suurinta sallittua kuormatun auton painoa. Ajoneuvon tekninen kokonaismassa, jonka valmistaja asettaa, voi joissain tapauksissa olla tätä suurempi.

Akselimassa (akselipaino) etu- ja taka-akselilla
Ajoneuvon kokonaismassa vaikuttaa painopisteen mukaisesti eri akselien välityksellä tiehen. Akselimassa tarkoittaa kyseisen akselin kannattelemaa massan osuutta.

Lähteet 

Ajoneuvot
Kelttien hyökkäykset Balkanin niemimaalle

La Tènen kulttuuriin kuuluneet kelttiläiset ryhmät aloittivat siirtymisen kaakkoon kohti Balkanin niemimaata 300-luvulla eaa.  Kelttiläinen asutus keskittyi Karpaattien laakson länsipuolelle, mutta Balkanin niemimaalle tehtiin merkittäviä matkoja, ja sinne syntyi myös pysyvää asutusta. 

Illyriasta ja Pannoniasta käsin retket huipentuivat 200-luvulla eaa. Makedonian, Traakian ja Kreikan valtaamiseen. Vuoden 279 hyökkäystä Kreikkaan edelsi sarja sotilaallisia kampanjoja, jotka etenivät kohti eteläistä Balkania ja Makedonian valtakuntaa. Aleksanteri Suuren kuoleman aiheuttama sekasorto tarjosi hyökkäyksille edullisen ympäristön. Osa hyökkäyksestä jatkoi Anatoliaan, jonne Keltit perustivat asumuksen alueelle, jota nykyisin kutsutaan Galatiaksi. 

Euroopan historia
Keltit
James Dewar

Sir James Dewar (20. syyskuuta 1842 Kincardine, Skotlanti – 27. maaliskuuta 1923 Lontoo, Englanti) oli skotlantilainen fyysikko ja kemisti, joka oli erityisen kiinnostunut hyvin kylmistä olosuhteista.
 
Vuodesta 1858 Dewar opiskeli fysiikkaa ja kemiaa Edinburghin yliopistossa ja myöhemmin Gentissä, opettajanaan aikansa huippukemisti August Kekulé. Vuonna 1873 hänet nimitettiin professoriksi Cambridgen yliopistoon ja 1877 kemian professoriksi Lontoon Royal Institutioniin. Hän keksi termospullon, mutta ei patentoinut sitä. Se oli kuitenkin vain sivupolku hänen varsinaisessa tavoitteessaan tuottaa nesteitä aineista, jotka  ovat yleensä kaasuja. Vuonna 1891 hänen onnistui tuottaa teollisessa mittakaavassa nestemäistä happea – asia, jonka ranskalaiset olivat onnistuneet toteuttamaan laboratorio-olosuhteissa jo vuonna 1877. 1898 hän onnistui ensimmäisenä ihmisenä nesteyttämään vedyn.

Lähteet 

Skotlantilaiset fyysikot
Skotlantilaiset kemistit
Copley-mitalin saajat
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1923 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Daniel Paul Schreber

Daniel Paul Schreber (25. heinäkuuta 1842 Leipzig — 14. huhtikuuta 1911 Leipzig) oli saksalainen juristi ja kirjailija, ortopedi Moritz Schreberin poika. Hän toimi Dresdenin hovioikeuden presidenttinä.

Schreber sairasti paranoidista skitsofreniaa (tuonaikainen diagnoosi oli ”dementia paranoides”) ja kuvasi sairauttaan muistelmateoksessa Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken (1903). Kirjasta on tullut psykiatrian klassikko, ja sitä ovat analysoineet muiden muassa Sigmund Freud, Jacques Lacan, Gilles Deleuze ja Félix Guattari (Anti-Oidipus), Alice Miller sekä Elias Canetti (Joukko ja valta). Alex Proyas käytti Schreberin hahmoa tieteiselokuvassa Dark City (näyttelijänä Kiefer Sutherland) vuonna 1998.

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 
 
 Lothane, Z: In defense of Schreber. Soul murder and psychiatry. Hillsdale, NJ/London, The Analytic Press, 1992 
 Greb, Ulrike: Erziehung und Paranoia: Eine erkenntniskritische Studie zum Fall Schreber. Mabuse, 2004. ISBN 3-935964-46-3. 
 Junk, Anke: Macht und Wirkung eines Mythos - die mythenhaften Vorstellungen des Daniel Paul Schreber. Hannover, Impr. Henner Junk, 2004,  
 Israëls, Han: Vater und Sohn: Eine Biographie. München–Wien 1989. ISBN 3-621-26509-0 
 Niederland, William G.: Three Notes on the Schreber Case. — Psychoanalytical Quarterly 20, 1951, s. 579–591. 
 Schreber, Daniel Paul: Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken, nebst Nachträgen. Leipzig: Mutze, 1903. 
 Schreber, Daniel Paul: Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken, nebst Nachträgen. Neuausgabe mit einem Nachwort von Wolfgang Hagen. Berlin: Kadmos, 2003. ISBN 3-931659-50-X.

Aiheesta muualla
 Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken (koko teos) 
 Daniel Paul Schreber: Different Psychoanalytic papers regarding his case. Documents collected by Romulo Lander. 
 Schreberin tapaus: Ensimmäinen osa. Katkelma Elias Canettin teoksesta Joukko ja valta.

Saksalaiset kirjailijat
Saksalaiset juristit
Psykiatria
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1911 kuolleet
Kolka

Kolka (liiviksi Kūolka) on kylä Kuurinmaan pohjoiskärjen niin sanotun Liivinrannan itärannalla. Kylä kuuluu Dundagan kuntaan (Dundagas novads, 2009 kuntajako). Kylässä asuu lähes 900 ihmistä. Kolkan nimi tulee liivinkielisestä nimestä Kūolka, jolla on ilmeisesti ollut sama merkitys kuin suomen kielen sanalla "kolkka".

Kolka on mahdollisesti paikka, jossa tanskalainen arkkipiispa Absalon kävi kastamassa ensimmäiset liiviläiset kristinuskoon. Paikalle rakennettiin alkeellinen kirkko, joka on tosin jo tuhoutunut. Kirjallisissa lähteissä kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1387, jolloin siitä käytettiin nimeä Domesnes, joka tarkoittaa liiviläisten kirkkoa. Kolka oli suhteellisen pieni kylä vielä 1800-luvun alussa, vuonna 1826 kylässä oli 99 asukasta. Vuonna 1859 asukasmäärä oli kasvanut 316:een ja vuonna 1896 se oli 392. Kasvuun vaikuttivat hyvät yhteydet Riian kaupunkiin. Asukkaat elivät pääasiassa kalastuksella. Neuvostoliiton aikana kylässä sijaitsi kalastuskolhoosi. Alueella toimii kolme kalastusyritystä, jotka ovat alueen suurimmat työnantajat. Kolka on suurin liiviläisten keskittymä nykypäivänä, vuonna 1995 Latvian 186 liiviläisestä 53 asui Kolkassa. Kylässä on liiviläisen kulttuurin keskus, joka sijaitsee keskellä kylää. Kolkan peruskoulussa järjestetään myös liivin kielen opetusta.

Kylässä on ortodoksinen, luterilainen ja katolinen kirkko. Kolkassa on kaksi majakkaa, uudempi majakka on rakennettu vuonna 1884 ja sitä on uudistettu vuosina 1975 ja 1985. Vanha majakka on rakennettu jo 1300-luvulla, mutta siitä on jäljellä enää vain rauniot.

Lähteet

Latvian kylät
Liivinranta
Raimo Pasanen

Raimo Tapio Pasanen (27. kesäkuuta 1946 Jyväskylän maalaiskunta) on entinen suomalainen pesäpalloilija.

Raimo (Spede) Pasanen pelasi pesäpallon SM-sarjassa vuodesta 1965 1970-luvun loppupuolelle saakka. Ensimmäinen mitali Spedelle ojennettiin 1966, Pronssia HoNsU:n väreissä. Lyöjäkuninkuuden Pasanen vei 1970 Haminan Palloilijoissa pelatessaan, jolloin myös tuli pronssiset mitalit. Suomen mestaruus tuli samassa seurassa kauden 1974 päätteeksi. Itä-Länsi -otteluun hänet on valittu kahdeksan kertaa. Pasanen on kilpaillut myös yleisurheilussa ja toiminut polyteknikkojen pesäpallojaoston puheenjohtajana.

Saavutukset

Pelaajana 
 1 SM-kulta: 1974
 3 SM-pronssia: 1965, 1966, 1970
 8 Itä-Länsi-ottelua: 1966-1967, 1970-1972, 1974-1976
 Pesäpallon lyöjäkuningas: 1970

Lähteet 
 http://www.mrasilainen.com/scripts/W_IL_pelaaja.php?hid=P-89

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Haminan Palloilijoiden pelaajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Dag Anckar

Dag Börje Börjesson Anckar (s. 12. helmikuuta 1940 Helsinki) on suomalainen valtiotieteen emeritusprofessori. Hän on toiminut lähinnä Åbo Akademissa. Anckar valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1967, lisensiaatiksi vuonna 1970 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1971. Anckar on työssään keskittynyt muun muassa tasavallan presidentin valtaoikeuksiin, mikro- ja saarivaltiohin sekä Ahvenanmaan mahdolliseen itsenäistymiseen. Anckarin poika Carsten Anckar on myös valtiotieteen professori.

Vuonna 1982 Anckar herätti vilkasta keskustelua eriteltyään julkisuudessa Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen kielteisiä puolia ja esitettyään, että Suomen tulisi yksipuolisesti purkaa sopimus. Tällaisen ajatuksen esittäminen katsottiin Max Jakobsonin mukaan eräissä piireissä lähes maanpetokseen verrattavaksi teoksi aikana, jolloin poliitikot suorastaan kilpailivat siitä, kuka ensimmäisenä ehtisi ehdottamaan sopimuksen voimassaoloajan pidentämistä. Anckar joutuikin poliitikkojen rajun syytösryöpyn kohteeksi. 

Åbo Akademin kansantaloustieteen professori Olle Anckar on Dag Anckarin veli.

Dag Anckar oli opiskeluaikoinaan 1950- ja 1960-luvulla lahjakas pikajuoksija.

MTV:n toimittaja Alec Neihum on esittänyt tulkinnan, jonka mukaan Paavo Väyrysen Seitsemän tähden liikkeen mystiseksi jäänyt eduskuntavaaliehdokas Börje Börgelsson olisi nimetty Anckarin mukaan. Anckar toimi Väyrysen tohtorinväitöksen kustoksena Åbo Akademissa vuonna 1988. Eduskuntavaaliehdokas tosin oli esitelty 49-vuotiaaksi helsinkiläiseksi sisällöntuottajaksi, jota ei löytynyt väestörekisteristä, mutta siitä huolimatta Tähtiliikkeen eduskuntaryhmän pääsihteeri Harri Lindell oli vakuuttanut Börgelssonin olevan todellinen henkilö.

Bibliografia

Lähteet 
 Kuka kukin on 2003. Helsinki: Otava, 2003.

Viitteet 

Suomalaiset politiikan tutkijat
Åbo Akademin professorit
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Tilkkumaalaus

Tilkkumaalaus on tilkkutyötekniikka, jossa jäännöstilkuista sommitellaan valittu aihe maalauksen tapaan pohjakankaalle. Tilkkujen paikallaan pitämiseen käytetään tylliä, ja lopuksi tilkut ommellaan paikoilleen ompelukoneella.

Työn pohjakankaana on tukeva kangas ja "maalaustarpeina" kaikenlaiset tilkut, kangas- ja lankasilppu. Lisäksi tarvitaan tylliä sekä koneompelulankaa ja nuppineuloja.

Katso myös
 Tilkkutäkki

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maalaa tilkuin langoin ja ompelein Maija-Leena Seppälä ja Helena Mantere.

Käsityötekniikat
José Antonio Griñán Martínez

José Antonio Griñán Martínez (s. 7. kesäkuuta 1946 Madrid) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. 

Hän toimi Andalusian aluehallinnon johtajana vuosina 2009–2013 ja Espanjan sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana vuosina 2012–2014. Hän on ollut kahdesti ministerinä. Koulutukseltaan Griñán on lakitieteen lisensiaatti.

Lähteet 
Biografía de José Antonio Griñán abc.es 
José Antonio Griñán Martínez Junta de Andalucía 

Espanjan ministerit
Espanjan sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
Espanjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Jegor Ligatšov

Jegor Kuzmitš Ligatšov (, 29. marraskuuta 1920 Dubinkino, Venäjän SFNT – 7. toukokuuta 2021 Moskova, Venäjä) oli venäläinen poliitikko. Hän toimi muun muassa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) keskuskomitean politbyroon jäsenenä 1985–1990 ja NKP:n pääsihteeriehdokkaana vuoden 1990 puoluekokouksessa. Vuosina 1993–2003 hän toimi Venäjän federaation duumassa kommunistien edustajana.

Lähteet 

Venäläiset poliitikot
Neuvostoliittolaiset poliitikot
Yli satavuotiaiksi eläneet venäläiset
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Jääpallon Champions Cup

Champions Cup on kansainvälinen seurajoukkueiden jääpallokilpailu. Sitä hallinnoi Kansainvälinen jääpalloliitto. Champions Cup järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004, ja se pelataan vuosittain syyskuussa.

Kilpailut ja voittajat

Lähteet

Aiheesta muualla
Champions Cup (viralliset sivut)

Jääpallokilpailut
White Wizzard

White Wizzard on yhdysvaltalainen Los Angelesissa, Kaliforniassa vuonna 2007 perustettu heavy metal -yhtye. Yhtye on tyyliltään lähellä 1980-luvun NWOBHM- ja progressiivisen metallin yhtyeitä kuten Iron Maiden, Judas Priest ja Rush. Yhtye julkaisi vuonna 2008 omaa nimeään kantavan debyyttinsä ja vuonna 2009 High Speed GTO EP:n. Tämän jälkeen yhtye on julkaissu albumit Over the Top (10. helmikuuta 2010), Flying Tigers (19. syyskuuta 2011) ja The Dvil's Cut (3. kesäkuuta 2013).

Diskografia 
Studioalbumit
 
 Flying Tigers'' (2011, Earache Records)
 The Devil's Cut (2013, Century Media)Infernal Overdrive'' (2018)
EP:t
 
 
Singlet
 Over the Top (2010)
 Shooting Star (2010)
 Marathon of Dreams (2014)
 Break Out (2016)

Lähteet

"White Wizzard Prepare To Go “Over The Top” With New Album and Tour In 2010". Hot Indie News. http://www.hotindienews.com/2009/11/02/1013461 . Viitattu 30.10.2009.
"White Wizzard on MySpace Music". White Wizzard. http://www.myspace.com/whitewizzard. Retrieved 8 January 2010.  
Rivadavia, Eduardo. "Biography—White Wizzard". Allmusic. http://www.allmusic.com/cg/amg.dll?p=amg&sql=11:gvfpxzwgldte~T1. Viitattu 30.10.2009.  
"White Wizzard Putting Finishing Touches On New Album". Blabbermouth.net. 16.9.2009. http://www.roadrunnerrecords.com/blabbermouth.net/news.aspx?mode=Article&newsitemID=127047. Viitattu 30.10.2009.  
"White Wizzard". Earache. 2009-11-23. http://www.earache.com/bands/white_wizzard/white_wizzard.html .  
Bennet, J. "Holy Grail: L.A. shred lords bring back NWOBHM like it never left", Decibel, No. 065 (March 2010), p. 30. 
"Encyclopaedia Metallum - White Wizzard". Encyclopaedia Metallum. 2009-11-28. http://www.metal-archives.com/band.php?id=3540272492.  
"White Wizzard High Speed GTO Review - Review of High Speed GTO by White Wizzard". Jay H. Gorania. 28.11.2009 http://heavymetal.about.com/od/w/gr/whitewizzard-highspeedgto.htm.  
"YouTube - White Wizzard Interview". YouTube. 23.11.2009 http://www.youtube.com/watch?v=1V1ae6-Boyo.  

Yhdysvaltalaiset metalliyhtyeet
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Patxi López

Francisco Javier ”Patxi” López Álvarez (s. 4. lokakuuta 1959) on espanjalainen baskien sosialistisen työväenpuolueen (PSE–EE–PSOE) poliitikko.

Hän oli Baskimaan itsehallintoalueen johtaja eli lehendakari vuosina 2009–2012 ollen ensimmäinen ei-nationalisti virassa. López päätti baskien nationalistisen puolueen 29 vuoden vallan Baskimaassa tultuaan valituksi presidentiksi. 

López toimi Espanjan edustajainhuoneen puheenjohtajana 13. tammikuuta 2016 – 19. heinäkuuta 2016.

Lähteet 
 Curriculum Vitae: Patxi López

Aiheesta muualla 

Espanjan sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
Espanjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
These Boots Are Made for Walkin’

These Boots Are Made for Walkin’ on Lee Hazlewoodin säveltämä ja Nancy Sinatran esittämänä tunnetuksi noussut kappale vuodelta 1966. Sinatran alkuperäinen kappale saavutti julkaisuvuotenaan ykkössijat ainakin Yhdysvalloissa, Britanniassa, Saksassa, Alankomaissa, Singaporessa, Irlannissa, Etelä-Afrikassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Itävallassa. Se oli yksi vuoden suurimmista hiteistä, ja singleä myytiin maailmanlaajuisesti yli neljä miljoonaa kappaletta. Sittemmin kappaletta on kuultu muun muassa elokuvissa Full Metal Jacket ja Austin Powers – kumma jätkä.

Nancy Sinatran mukaan Hazlewood olisi kirjoittanut kappaleen alun perin itsensä esitettäväksi, mutta Sinatra oli sitä mieltä, että kappale olisi parempi naisen laulettavana. Sinatran mielestä kappale kuulosti Hazlewoodin laulamana ”ilkeältä”, mutta hänen itsensä laulamana ”seksikkäältä ja söpöltä”.

Kappale sai yllättävän aseman suurvaltapolitiikan näyttämöllä vuonna 1989, kun Yhdysvaltojen varapresidentti Dan Quayle varoitteli Neuvostoliiton kenties tarkoittavan kappaletta These Boots Are Made for Walkin’ ja Nancy Sinatraa puhuessaan Sinatran opista. Varoitetaanhan laulussa saappaista, jotka kävelevät kuulijan ylitse, kenties samoin tavoin kuin sotilassaappaat voivat talloa valloitetun kansan vapaudenkaipuun. Quaylen viittaus koski Itä-Euroopan maiden tuolloista asemaa. Neuvostoliiton edustajat olivat ilmoittaneet Sinatran opin korvanneen Brežnevin opin maan ulkopolitiikassa. Tällä tarkoitetettiin että Nancy Sinatran isän Frank Sinatran kappaleen My Wayn hengessä Neuvostoliiton tosiasiallisessa ohjauksessa olleet itäblokin maat saisivat tästedes valita oman polkunsa ilman Neuvostoliiton puuttumista asioihin.

Pitchfork Media valitsi kappaleen vuonna 2006 The 200 Greatest Songs of the 1960s -listallaan sijalle 114.

Muita versioita
Kappaleesta on tehty lukuisia cover-versioita eri musiikkityyleille, tunnetuimpana ehkä Jessica Simpsonin esittämä ja sanoittama versio elokuvan The Dukes of Hazzard (2005) soundtrackilla. Suomalaisartisteista englanninkielisen cover-version ovat levyttäneet Marjatta Leppänen (1974) ja PIM-tyttöyhtye (1985). Käännösversion ovat julkaisseet Satu Pentikäinen (”Nää buutsit on mun omat”, 1984, san. Raul Reiman) ja Anna Hanski (”Saappaat”, 1989, san. Jukka Alihanka). Olivia Holt teki myös kyseisestä kappaleesta oman versionsa elokuvassa Girls vs Monsters (2012).

Lähteet

Viitteet

Vuoden 1966 kappaleet
Aleksandr Bortnikov

Aleksandr Vasiljevitš Bortnikov () (s. 1951  Perm, Neuvostoliitto) on ollut Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n johtaja 12. toukokuuta 2008 lähtien. Hän toimi Pietarin KGB:ssä vuodesta 1975 ja oli ennen virkaansa nimittämistä taloudellisen turvallisuusneuvoston johtaja. Bornikov on osakkaana Sovkomflotissa, joka vie Venäjän öljyä ja kaasua tankkereilla.

Bortnikov on asetettu EU:n pakotelistalle Aleksei Navalnyin myrkytyksen takia.

Lähteet 

Venäläiset henkilöt
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Taina Halsti

Taina Halsti (ent. Nyberg) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee Urheilumuseon markkinointi- ja viestintäkoordinaattorina.

Hän on aiemmin työskennellyt uutisankkurina Nelosen urheilu-uutisissa ja toimittajana Studio-ohjelmassa Nelonen Pro 2 -kanavalla. Keväällä 2013 hän juonsi myös MTV3:n Junioriliiga-ohjelmaa. Aiemmin hän on ollut toimittajana Radio Keski-Suomessa, TV Jyväskylässä ja Ylen Hot Sport -ohjelmassa. Hän on ollut mukana kilpailijana myös Suomen Pelkokerroin -ohjelmassa vuonna 2009.

Halsti on kirjoittanut ylioppilaaksi Voionmaan urheilulukiosta 1999 ja valmistunut tradenomiksi Jyväskylän ammattikorkeakoulusta 2005. Ennen Nelosen urheiluankkurin pestiä hänet tunnettiin muun muassa Radio Keski-Suomen Safiirista ja Tainan Stepbailuista, TV-Jyväskylän Nettitoiveista ja Ylen Hot Sport-ohjelmasta. Nyberg oli pitkään naimisissa Ylen urheilutoimittajan Anssi Nybergin kanssa. Pari erosi vuonna 2008.  Hän on naimisissa ex-jalkapalloilija Markus Halstin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä.

Lähteet

Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset televisiokasvot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Andre Ward

Andre Ward (s. 23. helmikuuta 1984 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja, hallitseva raskaan keskisarjan IBF ja WBO ja entinen ylemmän keskisarjan WBA-ammattilaisliiton maailmanmestari. Urallaan Ward on myös voittanut raskaan keskisarjan  WBA super liiton mestaruuden.

Amatööriura
Oaklandista kotoisin oleva urheilullisesti lahjakas Ward aloitti nyrkkeilyuransa nyrkkeilijäisänä innoittamana. Amatöörinä Ward voitti käymistään otteluista 115 ja hävisi vain viisi. Viimeisen tappionsa hän kärsi vuonna 1996. Amatöörinä hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden keskisarjassa vuonna 2001 ja raskaassa keskisarjassa 2003. Amatööriura kulminoitui olympiakultaan 2004 Ateenassa, missä hänestä tuli Yhdysvaltain ensimmäinen nyrkkeilyn kultamitalisti sitten vuoden 1996.

Ammattilaisura
Olympiavoittonsa jälkeen Ward ryhtyi ammattilaiseksi. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan joulukuussa 2004 hän voitti Chris Molinan teknisellä tyrmäyksellä. 

Voitettuaan 16 ensimmäistä otteluaan paidattomana Ward pääsi 20. kesäkuuta 2008 iskemään WBO-liiton Pohjois-Amerikan NABO-tittelistä Jerson Raveloa vastaan ja voitti ottelun kahdeksannen erän teknisellä tyrmäyksellä. Hän puolusti titteliään 26. helmikuuta Henry Buchanania vastaan ottelussa, jossa panoksena oli myös Yhdysvaltain mestaruus ja voitti ottelun kaikin tuomariäänin. Saman vuoden toukokuussa Ward puolusti titteliään Edison Mirandaa vastaan niin ikään voitolla kaikin tuomariäänin.

Ward pääsi mukaan kuuden huipputason ylemmän keskisarjan nyrkkeilijän Super Six -turnaukseen. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti tanskalaisen Mikkel Kesslerin ja vei samalla Kesslerin WBA-liiton ylemmän keskisarjan   mestaruusvyön.

Ylemmässä keskisarjassa käydyn Super Six -turnauksen jälkeen Ward on noussut painoluokkaa ylemmäs raskaaseen keskisarjaan.

19. marraskuuta 2016 Ward kohtasi raskaan keskisarjan IBF ja WBO liittojen mestari Sergey Kovalevin. Käydyssä ottelussa Ward voitti Kovalevin 12 eräisen ottelun päätteeksi.

Lähteet
 Ammattilaisottelutilastot Boxrec-tietokannassa

Viitteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu

Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Malin

Malin on naisen etunimi, lyhentymä nimestä Magdalena. Nimipäivä on suomenruotsalaisessa almanakassa 22. heinäkuuta. Nimen rinnakkaismuotoja ja muita kirjoitusasuja ovat Malen(a) ja Maleena. Suomessa Malin on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut nimenä noin 1 450 henkilöllä  Ruotsissa Malin on 35:nneksi yleisin naisen nimi, ja vuoden 2019 lopussa se oli etunimenä 49 646 henkilöllä. Nimipäivänä on Ruotsissa 10. joulukuuta.

Malin on myös sukunimi. Suomen väestöjärjestelmään on rekisteröity 2 369 henkilöä, joiden sukunimenä on ollut Malin.

Malin-nimisiä

Malin etunimenä 
 Malin Ahlberg (s. 1991), ruotsalainen jalkapalloilija
 Malin Ahlsved (s. 1976), suomalainen kuvataiteilija
 Malin Allberg (s. 1975) ruotsalainen jalkapalloilija
 Malin Andersson (s. 1973), ruotsalainen jalkapalloilija
 Malin Baryard (s. 1975), ruotsalainen esteratsastaja
 Malin Biller (s. 1979), ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä
 Malin Broman (s. 1975), ruotsalainen viulisti ja alttoviulisti
 Malin Brännback (s. 1963), suomalainen kansainvälisen yritystoiminnan professori
 Malin Buska (s. 1984), ruotsalainen näyttelijä
 Malin Byström (s. 1973), ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja
 Malin Bång (s. 1974), ruotsalainen säveltäjä
 Malin Ewerlöf (s. 1972), ruotsalainen keskimatkojen juoksija
 Malin Persson Giolito (s. 1969), ruotsalainen juristi ja kirjailija
 Malin Gustafsson (s. 1980), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Malin Gut (s. 2000), sveitsiläinen jalkapalloilija
 Malin Hartelius (s. 1966), ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja
 Malin Kivelä (s. 1974), suomenruotsalainen kirjailija ja dramaturgi
 Malin Levenstad (s. 1988), ruotsalainen jalkapalloilija
 Malin Matsintytär, Rumpare-Malin (n. 1610–1676), ruotsalainen noitana poltettu nainen
 Malin Reitan (s. 1995), norjalainen laulaja
 Malin Åkerman (s. 1978), ruotsalaissyntyinen näyttelijä

Maalin etunimenä 
 Maalin Bergström, o. s. Buchert (1870–1936), suomalainen luonnonparantaja ja Kirvun luonnonparantolan perustaja ja johtaja

Malin sukunimenä 

 Aarno Malin, myöhemmin Aarno Maliniemi (1892–1972), suomalainen kirkkohistorian professori
 Adolf Malin (1834–1893), suomalainen opettaja, rehtori ja toimittaja
 Anton Karl Otto Malin (1863–1932), suomalainen senaattori ja Viipurin hovioikeuden presidentti
 Antti Malin (s. 1956), suomalainen Magic: The Gathering -pelaaja
 Artur Malin (1871–1939), suomalainen sotarovasti, puolustusvoimien kirkollisen työn johtaja
 Elin Malin (1868–1959), suomalainen järjestöjohtaja 
 Frans Henrik Malin (1851–1902), suomalainen kauppias, yritys- ja pankinjohtaja ja valtiopäivämies
 Hannes Malin (1889–1950), suomalainen kuvataiteilija
 Jaan Malin (s. 1960), virolainen runoilija
 Kyllikki Malin (1894–1981), suomalainen kirjailija
 Lasse Malin (s. 1952), suomalainen pikajuoksija
 Markus Malin (s. 1987), suomalainen lumilautailija
 Matti Malin (s. 1922), suomalainen pikajuoksija
 Petra Malin (s. 1980), suomalainen vasemmistoliittolainen poliitikko
 Roope Hormi (vuoteen 1912 Malin, 1882–1938), suomalainen insinööri ja toimitusjohtaja
 Torsten Malinen, synt. Malin (1877–1951), suomalainen juristi ja ministeri
 Veli Malin (s. 1959), suomalainen moottoriurheilija.

Lähteet 

Etunimet
Sukunimet
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1938

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1938 olivat lajin 12. maailmanmestaruuskilpailut, ja ne pelattiin Prahassa, Tšekkoslovakiassa. Kanada kukisti loppuottelussa Euroopan-mestaruutensa uusineen Iso-Britannian ja voitti kymmenennen maailmanmestaruutensa. Yhdysvallat ei yllättäen selvinnyt kuuden parhaan joukkoon. Kanada joutui jatkosarjassa yllättävän tiukoille. Se voitti Saksan vasta jatkoajan jälkeen. Unkarin kanssa Kanada pelasi puolestaan tasapeliin kolmesta pelatusta pakollisesta jatkoerästä huolimatta.

Alkusarja 
Alkusarjalohkojen kolme parasta etenivät jatkoon.

Karsintaryhmä 1

Karsintaryhmä 2

Karsintaryhmä 3

Jatkosarja

Jatkolohko A

Jatkolohko B

Jatkolohko C 

Lohkojen voittajat ja Saksa etenivät välieriin. Saksa pääsi jatkoon etukäteen laaditun säännön perusteella, jonka mukaan Kanadan tai Yhdysvaltain voittaessa lohkonsa myös lohkon paras eurooppalainen joukkue pääsee mitaliotteluihin.

Välierät

Sijoitusottelut

Ottelu 5. sijasta

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopullinen järjestys

Lähteet 
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/mondial1938.htm
 (Wiener) Sporttagblatt 11.helmikuuta 1938 sivu 1 - 1.kierroksen lohkot ja otteluohjelma

Viitteet 

1938
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1938 jääkiekko
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1939

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1939 pelattiin Sveitsissä Baselissä ja Zürichissä 3.–12. helmikuuta. Kanada voitti maailmanmestaruuden ja isäntäjoukkue Sveitsi samassa yhteydessä ratkotun Euroopan-mestaruuden. Maailmanmestaruuskilpailujen ensikertalaiset Suomi ja Jugoslavia jäivät viimeisiksi. Kanadan edustajana oli Trail Smoke Eaters -amatöörijoukkue.

Alkusarja

Karsintaryhmä 1 

Uusintaottelu

Karsintaryhmä 2

Karsintaryhmä 3

Karsintaryhmä 4

Jatkolohkot

Sijat 9.–14.

Ryhmä A

Ryhmä B

Sijat 1.–8.

Välieräryhmä A

Välieräryhmä B

Sijoitusottelut

Ottelu 9. sijasta

Ottelut sijoista 5.–8. 
Iso-Britannia luovutti.

Mitalisarja 

Uusintaottelu maailmanmestaruuskilpailujen pronssimitaleista ja Euroopan-mestaruudesta:

Euroopan-mestaruus ratkaistiin kolmisen viikkoa varsinaisten kisojen jälkeen, jolloin mitalisarjassa tasapisteisiin päätyneet Sveitsi ja Tšekkoslovakia kohtasivat Baselissa noin 16 000:n katsojan ollessa paikalla. Sveitsin voitti kolmannen Euroopan-mestaruutensa. Myös maan aiemmat Euroopan-mestaruudet olivat kotikisoista, vuosilta 1926 ja 1935. Kymmenen päivää ottelun jälkeen Tšekkoslovakia lakkasi olemasta itsenäinen valtio. Se jakautui Saksaan kuuluvaan Böömin ja Määrin protektoraattiin ja itsenäiseen Slovakiaan.

Lopullinen järjestys 

Reilun pelin tunnustus:  Tšekkoslovakia

Pistepörssi

Lähteet 

 http://hockey365.celeonet.fr/hockeyarchives/mondial1939.htm 
 http://www.todor66.com/hockey/world/index.html

Viitteet 

1939
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1939 jääkiekko
Sveitsin jääkiekko
Those Once Loyal

Those Once Loyal on englantilaisen death metal -yhtye Bolt Throwerin kahdeksas ja viimeinen studioalbumi. Metal Blade julkaisi sen Saksassa 11. marraskuuta 2005, muualla Euroopassa 14. marraskuuta ja 15. marraskuuta 2005 USA:ssa. Albumi nauhoitettiin ja miksattiin Sable Rose Studiolla Coventryssa, Englannissa. Levyn on tuottanut itse bändi sekä Andy Faulkner.

Kuten kaikki Bolt Throwerin albumit, tämänkin levyn teema on sodat, erityisesti ensimmäinen maailmansota.

Kappaleet

Muusikot 
 Karl Willetts – laulu
 Gavin Ward – kitara
 Barry Thompson – kitara
 Martin Kearns – rummut
 Jo Bench – basso

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 albumit
Bolt Throwerin albumit
Peter Adolf Hall

Peter Adolf Hall (1739, Borås – 1793, Liège) oli ruotsalainen miniatyyritaiteilija. Hall työskenteli pääasiassa Pariisissa. Hänet tunnetaan parhaiten norsunluulle maalatuista miniatyyrimuotokuvistaan. Hall oli Ranskan taideakatemian jäsen.

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset taidemaalarit
Miniatyyrimaalaus
Rokokoomaalarit
Alden (Kalifornia)

Alden (aiemmin North Temescal) on aavekaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Se sijaitsee 3,2 kilometrin päässä piirikunnan pääkaupungista Oaklandista. Kaupunkiin avattiin postitoimisto vuonna 1877 ja lopetettiin 1908. Nimi vaihdettiin vuonna 1899 Aldeniksi.

Lähteet 

Kalifornian aavekaupungit
Alamedan piirikunnan maantiede
Jouko Salakka

Jouko Lauri Elias Salakka (s. 10. elokuuta 1951 Somerniemi) on suomalainen toimitusjohtaja ja entinen pikaluistelija.

Salakka edusti Suomea Sapporon 1972 talviolympialaisissa, joissa hän sijoittui 1 500 metrillä 17:nneksi, 5 000 metrillä 18:nneksi, 10 000 metrillä 19:nneksi ja 500 metrillä 27:nneksi. Yleisluistelijoiden MM-kilpailuihin hän osallistui seitsemän kertaa ja EM-kilpailuihin kuusi kertaa. Vuoden 1972 EM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä 15:nneksi.

Salakka edusti seuratasolla Helsingin Luistinkiitäjiä. Hän voitti sprinttereiden Suomen-mestaruuden vuonna 1973 ja yleisluistelijoiden Suomen-mestaruuden vuonna 1974. Hän paransi vuosina 1972–1978 Suomen-ennätyksiä viidesti.

Salakka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 2007. Hän on toiminut muun muassa Topman Oy:n, vaatetehdas Tiklaksen, Espe Oy:n, Espe Group Oy:n ja Finlaysonin toimitusjohtajana.

Henkilökohtaiset ennätykset 

 500 metriä 40,1
 1 000 metriä 1.21,8
 1 500 metriä 1.59,82
 3 000 metriä 4.19,90
 5 000 metriä 7.27,01
 10 000 metriä 15.37,08

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset pikaluistelijat
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Arja Kantola

Arja Leena Klemz (o.s. Kantola, s. 13. kesäkuuta 1949 Rovaniemi) on entinen suomalainen pikaluistelija.

Arja Kantola edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Grenoblessa 1968 hän sijoittui 500 metrillä 12:nneksi, 1 500 metrillä 22:nneksi, 1 000 metrillä 23:nneksi ja 3 000 metrillä 24:nneksi. Sapporossa 1972 hän oli 500 metrillä 16:s ja 1 000 metrillä 21:s. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hänen paras matkasijoituksensa oli kahdeksas sija 500 metrillä vuonna 1971.

Kantola edusti seuratasolla Lapin Lukkoa. Hän oli SM-kilpailuissa nopein 500 metrillä vuosina 1966–1968 ja saavutti SM-pronssia yhteispisteissä vuosina 1965–1971. Hän luisteli yhteensä 17 Suomen-ennätystä vuosina 1966–1972.

Aktiiviuransa jälkeen Arja Kantola avioitui ja muutti asumaan Inzelliin, Saksaan.

Lähteet 

 

Suomalaiset pikaluistelijat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Olavi Hjellman

Olavi Ilmari Hjellman (s. 22. helmikuuta 1945 Kemiö) on entinen suomalainen pikaluistelija.

Hjellman edusti Suomea Grenoblen 1968 talviolympialaisissa, joissa hän sijoittui 1 500 metrillä 21:nneksi ja 500 metrillä 40:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin ja EM-kilpailuihin vuosina 1965 ja 1969.

Hjellman edusti seuratasolla Taalintehtaan Jäntevää. Hän voitti sekä yleisluistelijoiden että sprinttereiden Suomen-mestaruuden vuonna 1975. Hän voitti TUL:n mestaruuden seitsemän kertaa vuosina 1966–1976. Hjellmanin valmentajana toimi Juhani Järvinen.

Henkilökohtaiset ennätykset 

 500 metriä 40,67
 1 000 metriä 1.24,12
 1 500 metriä 2.07,3
 3 000 metriä 4.30,3
 5 000 metriä 7.47,1
 10 000 metriä 16.25,7

Lähteet 

 

Suomalaiset pikaluistelijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Chálki

Chálki (; myös Hálki, Khálki), antiikin Khalke (), on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 26,988 neliökilometriä ja asukasluku 478 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Chálki kuuluu Chálkin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Chálkin kylä.

Maantiede 

Chálki sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren kaakkoisosassa Ródoksen länsipuolella. Etäisyys Ródokselle on noin 6,5 meripeninkulmaa (noin 12 kilometriä). Chálkin lähimmät suuremmat saaret ovat Alimiá koillispuolella ja Tílos kauempana luoteispuolella. Kreikan pääkaupungin Ateenan kupeessa sijaitsevaan Pireukseen matkaa kertyy 302 meripeninkulmaa eli noin 560 kilometriä.

Chálki on vuoristoinen ja sen korkein kohta on Merovígli (593 metriä). Chálki oli aikoinaan hedelmällinen saari, mutta saaren pohjaveteen pääsi merivettä, jonka vuoksi nykyisin saari on hyvin karu ja makea vesi joudutaan tuomaan säiliölaivoilla. Chálkin viljelysmaat ovat miltei olemattomat ja kasvikset joudutaankin tuomaan Ródokselta. Saaren rinteillä elää lampaita ja vuohia.

Hallinto ja kylät 

Chálki kuuluu hallinnollisesti Chálkin kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.

Saaren ainoa asutus on nykyisin pääkylä Chálkin kylä eli Empório (478 asukasta). Se on rakennettu Chálkin kaakkoisrannikolle amfiteatterin muotoon. Empórion tärkein nähtävyys on Ágios Nikólaoksen kirkko, jonka kellotorni on Dodekanesian korkein. Empórion sataman yläpuolella sijaitsee tuulimyllyjen raunioita.

Aikaisemmin sisämaassa merirosvojen hyökkäyksiltä suojassa ollut entinen pääkylä Chorió eli Chóra on nykyisin autio. Chorióssa on aikoinaan asunut noin 4 000 asukasta. Chorióssa sijaitsee saaren antiikin ajan akropoliille eli linnavuorelle rakennettu johanniittalinna. Linnan alapuolella sijaitsee Panagían kirkko, jossa on säilynyt freskoja.

Historia

Antiikki 

Antiikin aikana saari tunnettiin nimimuodossa Khalke, Khalkeia tai Khalkia (lat. Chalce, Chalcia). Saarella oli aikoinaan kuparikaivoksia, joiden mukaan se sai luultavasti myös nimensä. Saarella tehtyjen kaivausten perusteella se koki kukoistuskauden vuosina 900–500 eaa. Saaren poliksen eli kaupunkivaltion Khalken kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Chorión kylän lähellä.

Myöhempi historia 

Venetsia valloitti Chálkin 1200-luvulla. 1800-luvulla saarelaiset elättivät itsensä paljolti pesusienten sukelluksella ja myynnillä, mutta 1900-luvun alussa saari miltei autioitui chálkilaisten muutettua suurin joukoin Yhdysvaltain Floridaan etsimään uutta toimeentuloa.

Italia valloitti Chálkin ja muun Dodekanesian Kastelórizoa lukuun ottamatta vuonna 1912. Osaksi Kreikkaa Chálki liitettiin vuonna 1948.

Lähteet

Aiheesta muualla
Betset

Betset-yhtiöt on yksi  Suomen suurimmista betonisten valmisosien valmistajista, toimitila-, teollisuus- ja asuntokohteissa sekä merkittävä toimija valmisbetonimarkkinoilla. Vuonna 1950 perustettu Betset on  perheyritys.

Betset panostaa toiminnan kehittämiseen sekä tarjoaa asiakkailleen monipuolisia mahdollisuuksia ja laadukkaita ratkaisuja. Ammattitaitoinen, motivoitunut ja sitoutunut henkilöstö on perheyrityksen yksi keskeinen menestystekijä.

Suomessa tehtaat työllistävät yhteensä noin 625 henkilöä ja yhteenlaskettu vuotuinen liikevaihto on noin 125 miljoonaa euroa.

Betset-yhtiöillä on yhdeksän tehdasta Suomessa ja osakkuusyritys Virossa. Betset-yhtiöihin kuuluu Suomessa tehtaat Nurmijärvellä, Mikkelissä, Vierumäellä, Nummelassa, Turussa, Paraisilla, Kyyjärvellä, Hämeenlinnassa ja Helsingissä.

Betset-yhtiöt osti BM Turku Oy:n liiketoiminnan ja liiketoimintasiirto tapahtui 1. helmikuuta 2019. Kauppaan kuului Turun ja Paraisten tehtaat, jotka työllistävät yhteensä 75 henkilöä ja joiden yhteenlaskettu liikevaihto tilikaudella 2018 oli noin 11 miljoonaa euroa.

Lähteet 

Suomalaiset rakennustuotevalmistajat
Suomalaiset perheyritykset
Rakentamisen tuotemerkit
Singles A’s & B’s

Singles A’s & B’s on Mustaschin toinen kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2009. Albumi koostuu yhtyeen singleistä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ralf Gyllenhammar – laulu, kitarat
 Hannes Hansson – kitara
 Mats Johansson – basso
 Mats Hansson – rummut & lyömäsoittimet

Aiheesta muualla 
 Singles A’s & B’s discogs.com -sivustolla

Vuoden 2009 kokoelma-albumit
Mustaschin albumit
M107 (sirpalekranaatti)

M107 on yhdysvaltalainen kenttätykistön 155 mm sirpalekranaatti. Kranaattia voidaan ampua NATO-standardin mukaisilla 155 mm kenttätykeillä.

Kehitys
M107 on kehitetty aiemmasta 155 mm sirpalekranaatista mallia M102. M102 puolestaan suunniteltiin ranskalaisen 155 mm m/1917-haupitsin sirpalekranaatin pohjalta. Merkittävin ero M102:n ja M107:n välillä on se, että M107:n johtorengas on leveämpi.

Kranaatti modifioitiin vuonna 1944 herätesytyttimille sopivaksi poraamalla räjähdyspanoksen yläosasta pieni määrä räjähdysainetta pois. Porauksen tuoma lisätila ei ole enää nykyisten herätesytyttimien aiempaa pienemmän koon takia tarpeellinen. Tämän takia poraukseen on asetettu 136 gramman TNT-lisäpanos.

Ominaisuudet
Kranaatin ontto teräksinen runko on ladattu joko TNT:llä tai heksotolilla. Maalausmerkinnät on tehty keltaisella värillä. Sytytintilassa on kuljetusta varten teräksinen nostorengas, joka kierretään irti ja korvataan sytyttimellä ennen kranaatin ampumista. Kranaatin kokonaispaino on 43,2 kg, josta räjähdysainetäytteen osuus on 15 %. Kranaatti ladataan erillään ruutipanoksesta. Räjähtäessään kranaatti tuottaa noin 1950 sirpaletta.

Tekniset tiedot
 Paino ampumakunnossa: 43,88 kg
 Räjähdyspanos:
 Heksotolilla ladattuna: 6,985 kg sekä 0,136 kg TNT-lisäpanos.
 TNT:llä: 6,62 kg sekä 0,136 kg TNT-lisäpanos.
 Pituus (ilman sytytintä): 605,3 mm
 Rungon halkaisija: 154,89 mm
 Johtorenkaan halkaisija: 157,98 mm
 Sytyttimet (lisäpanoksella varustetuille kranaateille): 
 Kärki-iskusytytin M51A5, M728-sarja, M557, M572, M739, M564, M577, M582, M732
 Sytyttimet (ilman lisäpanosta oleville kranaateille):
 M728
 Valmistaja: American Ordnance LLC ja Scranton Army Ammunition Plant

Tykistöammukset
Ludvig Holberg

Ludvig Holberg (13. joulukuuta (J: 3. joulukuuta) 1684 Bergen – 28. tammikuuta 1754 Kööpenhamina) oli tanskalais-norjalainen näytelmäkirjailija ja historioitsija. Häntä pidetään Tanskan ja Norjan yhteisenä kansalliskirjailijana. Holberg sai vaikutteita muun muassa barokista ja valistuksen aatteista. Kaksi hänen kansainvälisesti tunnetuinta näytelmäänsä ovat Jeppe Niilonpoika ja Valtioviisas kannunvalaja. Molemmat näistä näytelmistä ovat jättäneet pysyvän jäljen myös suomen kieleen: Tunnettu kysymysmuotoinen sanonta "Miksi Jeppe juo?" on peräisin Jeppe Niilonpojasta, ja termi "kannunvalanta", joka tarkoittaa antautumista poliittiseen spekulaatioon ilman riittäviä asiatietoja, on peräisin Valtioviisaasta kannunvalajasta. Myös Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan opiskelijoiden kattojärjestö Kannunvalajat ry. on saanut nimensä samalla perusteella.

Muita Holbergin suomeksi esitettyjä näytelmiä ovat Köyhyys ja ylpeys (Don Ranudo de Colirados eller Fattigdom og Hoffaerdighed), Ei ole aikaa tai Kiireinen mies (Den Stundeslöse), Erasmus Montanus, Harharetket, Henrik ja Pernilla (Henrik og Pernille), Lapsensaajaiset (Barselstuen), Mestari Gert tai Lörpöttelevä parturi (Mester Gert Westphaler) ja Naamiaiset (Mascarade).

Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Holbergin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön. Holbergin kuva on ollut myös toisessa, sittemmin käytöstä poistuneessa Boeing 737-800 -koneessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Ludvig Holbergin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
 Huvinäytelmien kirjoittaja Ludvig Holberg 250-vuotismuisto, Suomen Kuvalehti, 01.12.1934, nro 49, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Tanskalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1684 syntyneet
Vuonna 1754 kuolleet