joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Restorationismi

Restorationismi (engl. restorationism) on kristinuskon opintulkinta, jonka mukaan alkukristillisyys on vääristynyt historian aikana ja alkuperäinen opetus pitäisi palauttaa, ja tämä tapahtuisi nimenomaan restorationistisen liikkeen kautta. Tätä opetusta edustavat muun muassa Jehovan todistajat, Seitsemännen päivän Adventistit ja Myöhempien aikojen pyhien liike.

Kristillinen teologia
I Don’t Want to Miss a Thing

I Don´t Want to Miss a Thing on Aerosmithin hittibiisi vuodelta 1998. Kappaleen nauhoitukset alkoivat jo vuonna 1996. Se on otettu elokuvasta Armageddon ja se nousi suoraan Billboard Hot 100 -listan ykköseksi, mikä oli yhtyeen ensimmäinen ykkössija sen 28-vuotisen uran aikana. Kappale pysyi ykkösenä neljä viikkoa, 5. syyskuuta−26. syyskuuta 1998,  ja sen ansiosta Aerosmith sai uuden sukupolven faneja. Kappale pysyi listaykkösenä useissa muissakin maissa. Kappaletta on kuunneltu maailmanlaajuisesti yli 300 miljoonaa kertaa. Myöhemmin yhtyeen jäsenet ovat kertoneet, etteivät erityisemmin ymmärrä kappaleen suurta suosiota. 

Vuoden 1998 kappaleet
Aerosmith
Yhdysvaltalaiset rockkappaleet
Salibandyn alle 19-vuotiaiden poikien maailmanmestaruuskilpailut 2003

Salibandyn alle 19-vuotiaiden poikien maailmanmestaruuskilpailut 2003 olivat historian toiset nuorten poikien MM-kilpailut. Ne pelattiin Tšekissä Prahassa.

A-sarja

Lohkon A sarjataulukko

Lohkon A ottelutulokset

Lohkon B sarjataulukko

Lohkon B ottelutulokset

Sijoitus- ja mitaliottelut 
Sijat 7–8

Sijat 5–6

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

B-sarja

Lohkon C sarjataulukko

Lohkon C ottelutulokset

Lohkon D sarjataulukko

Lohkon D ottelutulokset

Loppulliset sijoitukset

A-sarja 
 
 
 
 
 
 
 
 

Venäjä putosi B-sarjaan vuoden 2005 kisoihin.

B-sarja 
 
 
 
 
 
 
 
 

Puola nousi A-sarjaan vuoden 2005 kisoihin.

Aiheesta muualla 
 Kisat kansainvälisen salibandyliiton sivuilla 
 Planet Floorball - Men U19 World Floorball Championships 2003  (Arkistoitu)

2003
Vuoden 2003 salibandy
Tšekin salibandy
Prahan urheilutapahtumat
Stadi Cup

Stadi Cup on Helsingissä vuosittain kesäkuussa järjestettävä, suurin eurooppalainen tyttöjen jalkapalloturnaus. Ensimmäisen kerran Stadi Cup järjestettiin 1985. Stadi Cup perustettiin halusta luoda tytöille ja naisille samat mahdollisuudet harrastaa ja pelata jalkapalloa kuin pojilla. Turnauksen järjestäjänä toimivan Stadi Cup Ry:n takaa löytyvät helsinkiläisseurat Helsingin Jalkapalloklubi ja FC Kontu. Stadi Cup on ainoita turnauksia, joka järjestetään yhdistyspohjalla, pääsääntöisesti vapaaehtoisten toimesta.

Nykyisin Stadi Cupissa pelataan 10 ikäluokassa, F7:sta aina sarjaan B18 saakka. Mukana on myös harrastenaisten sarja ("Ladies") sekä erityisjalkapallojoukkueiden oma turnaus. Vuonna 2019 Stadi Cupiin osallistui ennätykselliset 383 joukkuetta. Turnaukseen on osallistunut joukkueita myös ulkomailta, kuten Ruotsista, Virosta, Thaimaasta ja Yhdysvalloista.

Stadi Cup -Podcast 
Vuonna 2020 Stadi Cup turnaus jouduttiin ensimmäisen kerran perumaan koronaepidemian vuoksi. Perumisen johdosta, Stadi Cup toteutti oman podcast-sarjan yhteistyössä RadioPlayn kanssa. Yhdeksän jaksoa on kuunneltavissa RadioPlayn kotisivuilla. Jokaisessa jaksossa on vieraana tunnettuja jalkapallon parissa toimivia henkilöitä:

 Pippa Laukka – Mitä on kokonaisvaltainen hyvinvointi?
 Essi Sainio – ”Minussa on paljon muutakin kuin pelkkä tarinani”
 Minna Kauppinen – Onko Stadi Cupille vielä oma paikkansa 2000-luvulla?
 Marianne Miettinen – ”Välillä meidät häädettiin kentältä. Tytöt ei täällä treenaa”
 Elina Myllymäki – ”Urheilu ja työ pystyy kulkemaan käsi kädessä”
 Jussi Vatanen – ”Valmentajan titteli on kohdallani ylimitoitettu”
 Tinja-Riikka Korpela – ”Oli minun pelastus, että pelasin myös kentällä”
 Minna Marlo – Freestyle-jalkapallon pioneeri
 Heidi Pihlaja – Historiallisen kauden kynnyksellä

Turnauksien tuloksia

Mestarit 2016 
 E10 MPS
 E11 TuPS¬-JäPS YJ1
 D12 NJS/RaKe YJ
 D13 8 vs 8 JäPS
 C14 PK Keski¬Uusimaa
 C15 NuPS
 D13 11 vs 11 NJS/RaKe YJ

Mestarit 2017 
 E10 Valtti/FC
 E11 EPS D12 EPS/Punainen
 D13 NJS/RaKe YJ
 C14 EBK
 C15 Honka/Akatemia
 B18 Honka/TB

Mestarit 2018 
 E10 (2008) NJS/T08 Sininen
 E11 (2007) Valtti
 D12 (2006) EPS Akatemia punainen
 D13 (2005) EPS Akatemia
 C14 (2004) EPS/punainen
 C15 (2003) TiPS/Akatemia B18 (2000) Valtti TB 1
 Ladies Yleis Hot Shots
 Ladies Taso HIFK/red

Mestarit 2019 
 E10 (2009) TuPS/T09
 E10 Yleis NJS/Tikkalikat
 E11 (2008) NJS/Musta
 E11 Yleis Ekerö IK Blå
 D12 (2007) FC Espoo/Sininen
 D12 Yleis PK-35/Punainen
 D13 (2006) VJS/Punainen
 D13 Yleis Valtti/IHU musta
 C14 (2005) HJK
 C14 Yleis EPS/Musta A
 C15 Yleis Honka/Keltainen
 B18 NJS/Rokkitikat
 C15-B18 Taso FC Kontu/East Utd YJ (C15)
 Ladies Yleis Hot Shots
 Ladies Taso Stadin Timmit

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Turnauksen viralliset sivut

Kansainväliset jalkapallocupit
Suomen jalkapallo
Helsingin urheilutapahtumat
Etnofilosofia

Etnofilosofia on etninen lähestymistapa filosofian tutkimukseen.

Suurin osa nykyaikaisten länsimaisten yliopistojen filosofian laitoksilla tehdystä tutkimuksesta on keskittynyt Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta peräisin olevaan länsimaiseen filosofiaan. Tämä on seurausta muun muassa siitä, että yliopistofilosofia tutkii ennen kaikkea kirjoitettuja tekstejä, ja ne ovat enimmäkseen peräisin länsimaista.

Etnofilosofisen lähestymistavan mukaan kaikki ihmiset kaikissa kansoissa harjoittavat filosofiaa, eivät pelkästään länsimaiset filosofit. Etnofilosofian näkökulmasta filosofian tutkimus on epätäydellistä, mikäli se rajoittuu vain länsimaiseen filosofiseen perinteeseen.

Etnofilosofia pyrkii tutkimaan muiden kuin länsimaisten kulttuurien filosofisia ajatuksia analysoimalla muun muassa suullisia perinteitä, kielellisiä kategorioita, yhteiskunnallisia rakenteita ja uskontoja. Etnofilosofia voi tutkia myös ei-länsimaisten kulttuurien tuottamissa teksteissä olevia filosofisia merkityksiä. Etnofilosofista lähestymistapaa voidaan soveltaa myös länsimaisten kulttuurien tutkimiseen.

Etnofilosofista lähestymistapaa on myös kritisoitu paljon. Erään kritiikin mukaan etnofilosofiassa filosofia on tulkittu samaksi kuin kulttuuri, minkä seurauksena filosofia kadottaa erityismerkityksensä.

Katso myös 

 Afrikkalainen filosofia
 Kansatiede eli etnologia
 Paulin Houndtonji

Lähteet 

Filosofian osa-alueet
Kansatiede
90210

{{Televisiosarja
| kuva = 90210 (logo).svg
| sarjan nimi = 90210
| sarjan nimi-alkuperäinen = 90210
| tyyli = teinidraama
| kestoaika =36-42 min. 
| tekijä =
| kehittäjä = 
| perustuu = 
| pääosissa = 
| julkaistu = 
| alkuperämaa = 
| verkko =  CW Nelonen
| ensimmäinen esitys =  2. syyskuuta 2008
| viimeinen esitys = 13. toukokuuta 2013
| tuotantokaudet = 5
| jaksot = 114
| tuottajat = 
| vastaava tuottaja = 
| ohjaajat =
| käsikirjoittajat =
| säveltäjä =
| leikkajat =
| lavastajat =
| edeltäjä = {{Lista |
 Beverly Hills 90210 Melrose Place Models Inc.''
}}
| tuotantoyhtiö = 
| levittäjä = CBS Television Distribution
| kotisivu = 
| imdb = 1225901
}}90210''' on Rob Thomasin, Jeff Judahin ja Gabe Sachsin kehittämä yhdysvaltalainen draamasarja, jossa seurataan Beverly Hillsissä asuvien teinien elämää. Se on spin-off-sarja 1990-luvun suositusta Beverly Hills 90210 -sarjasta. 

Sarjassa näyttelevät muun muassa Shenae Grimes (Annie Wilson), Tristan Wilds (Dixon Wilson), AnnaLynne McCord (Naomi Clark), Dustin Milligan (Ethan Ward), Jessica Stroup (Erin Silver) ja Michael Steger (Navid Shirazi).

Juoni

Wilsonin perhe muuttaa Kansasista Beverly Hillsiin voidakseen olla isoäitinsä kanssa. Annie, joka on perheen tytär ja Dixon, perheen adoptiopoika aloittavat koulun Beverly Hillsin high schoolissa. Heidän isänsä aloittaa  samassa koulussa rehtorina. Annie ystävystyy koulussa suosituimman tytön Naomin kanssa. Naomi seurustelee Ethanin kanssa, mutta suhde kuitenkin kariutuu lopulta. Annie ja Ethan alkavat seurustella ja Naomi panee Annien valitsemaan joko hänet tai Ethanin. Annie valitsee Ethanin ja tyttöjen välit tulehtuvat.

Aiheesta muualla
 
 Nelosen sivu sarjasta

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
The CW:n televisio-ohjelmat
Groundhog Day

Groundhog Day ('murmelinpäivä') on Yhdysvalloissa ja Kanadassa vietettävä juhlapäivä.

Juhlan tarkoituksena on vuosittain 2. helmikuuta ennustaa talven pituutta. Tämän selvittämiseksi ajetaan metsämurmeli () pesästään. Jos sää on pilvinen eikä murmelin varjoa näy, merkitsee se talven loppuvan pian. Aurinkoisella säällä näkyvä murmelin varjo ennustaa talven kestävän vielä vähintään kuusi viikkoa. Tunnetuinta Murmelinpäivän seremoniaa vietetään Pennsylvaniassa, Punxsutawneyn kaupungissa, jonne saapuu joka vuosi kymmeniätuhansia turisteja.

Muualla maailmassa juhla on tullut tunnetuksi Päiväni murmelina -elokuvasta, jonka pääosassa on Bill Murray.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Groundhog.org

Yhdysvaltalainen kansanperinne
Kanadalaiset juhlapäivät
Baby Boy (Beyoncé Knowlesin kappale)

"Baby Boy" on Beyoncén single hänen Dangerously in Love -albumiltaan.

Kappaleet 

Vuoden 2003 kappaleet
Beyoncé Knowlesin kappaleet
Killzone

Killzone on Guerrilla Gamesin kehittämä ja Sony Computer Entertainment Europen julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin  PlayStation 2:lle marraskuussa 2004. Peli on Killzone-pelisarjan ensimmäinen osa, ja se sai jatkoa PlayStation Portablelle julkaistulla Killzone: Liberationilla sekä PlayStation 3:n peleillä Killzone 2 ja Killzone 3.

Peli sijoittuu tulevaisuuteen, kuvitteellisten ISA- ja Helghast-joukkojen väliseen taisteluun. Päähenkilönä ja pelattavana hahmona on ISA-upseeri Jan Templar. Pelissä on myös muita pelattavia hahmoja.

Aiheesta muualla 
 
 Killzone-pelisarjan sivusto 
 Killzone-pelin sivusto

Vuoden 2004 videopelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Scifipelit 
PlayStation 2 -pelit
PlayStation 3 -pelit
Viimeisellä rannalla (elokuva)

Viimeisellä rannalla (On the Beach) on vuonna 1959 ensi-iltansa saanut Stanley Kramerin ohjaama Nevil Shuten samannimiseen romaaniin perustuva elokuva, joka kertoo ydinsodan jälkeisestä maailmasta, jossa muusta maailmasta hiipivä radioaktiivinen saaste on lähestymässä sodan ulkopuoliseksi jäänyttä Australiaakin. Sen pääosia esittivät Gregory Peck ja Ava Gardner.

Juoni
Elokuvassa ei kerrota ydinsodan syytä eikä syytetä ketään, päinvastoin annetaan ymmärtää syyn olleen pelkkä vahinko: muutama viallinen elektroniputki tai transistoripiiri.

Tanssitaituri Fred Astaire tekee harvinaisen roolin maailman viimeisen Grand Prix -kilpa-ajon Ferrari-urheiluautolla voittavana miehenä, joka lopulta tekee itsemurhan pakokaasulla autossaan autotallissa. Pitkä matka sukellusveneellä Yhdysvaltoihin selvittämään sieltä tulevien sähkötysmerkkien arvoitusta on eräs elokuvan kohokohtia.

Morsemerkit paljastuvat lopulta sattumaksi: ikkunaverhon naruun sattumalta tarttunut juomapullo osuu ilmavirtojen vaikutuksesta silloin tällöin vieressä olevaan sähkötysavaimeen.

Los Angelesissa yksi sukellusveneen miehistä karkaa aluksesta kuollakseen kotikaupungissaan ja hänen sallitaan jäädä. Viimeksi nähtäessä hän onkii kaloja pienessä veneessä kori olutta vieressään - vähät välittäen säteilymyrkytyksestä joka on jo tulossa.

Lopun nähdään olevan lähellä, kun kaikki ihmiset kerääntyvät pitkiin jonoihin noutamaan väkevöityjä syaniditabletteja, jotka takaavat silmänräpäyksellisen lopun: ydinsaaste on levinnyt nyt viimeiseenkin turvasatamaan. Elokuvan viimeiset hetket nähdään Moira Davidsonin (Ava Gardner) silmin: Peckin komentama sukellusvene ajaa merelle purjehtiakseen Yhdysvaltoihin, jotta miehistö voisi kuolla kotimaassaan.

Näyttelijät

Vastaanotto
Stanley Kramer palkittiin ohjaustyöstään parhaan ohjaajan BAFTA-palkinnolla. Ernest Gold palkittiin Golden Globella elokuvan musiikista. Viimeisellä rannalla sai myös kaksi Oscar-ehdokkuutta.

Romaanin kirjoittanut Shute ei itse pitänyt elokuvasta lainkaan ja kritisoi kirjan keskeisen viestin puuttuneen elokuvasta. 

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Elokuva on uudelleenfilmatisoitu kolmiosaisena televisioelokuvana vuonna 2000.

Lähteet  

Vuoden 1959 yhdysvaltalaiset elokuvat
Sukellusvene-elokuvat
Post-apocalypse-elokuvat
Stanley Kramerin ohjaamat elokuvat
Elokuvat itsemurhasta
Golden Globe -palkitut elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Paul Winfield

Paul Edward Winfield (22. toukokuuta 1939 Los Angeles, Kalifornia – 7. maaliskuuta 2004  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. ja . Hänet tunnetaan elokuvasta Sounder (1972), josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Hän näytteli myös esimerkiksi televisiosarjoissa Rooman Sheriffi, Juuret, King, The Sophisticated Gents, Enkelin kosketus, Batman Beyond, Simpsonit, Hämähäkkimies, Wiseguy ja The Charmings.

Paul Winfield kuoli sydänkohtaukseen 62-vuotiaana.

Palkinnot 
 Lifetime Achievement Award (1999) Saint Louis International Film Festival
 Emmy (1995)
 Image Award (1985)

Ehdokkuudet 
 Black Reel (2003)
 Emmy (1978, 1979)
 Oscar (1973) Paras miespääosa

Yksityiselämä 
Hänen pitkäaikainen kumppaninsa oli suunnittelija ja arkkitehti Charles Gillian jr.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Halikonlahti

Halikonlahti on pitkä ja kapea lahti Varsinais-Suomessa, ja yltää Kemiön saaren molemmilta puolilta aina Salon kaupungin liepeille asti. Halikonlahden leveää pohjukkaa kutsutaan Viurilanlahdeksi.

Kaksi salmea, Kemiön virta ja Sandön virta, erottavat Halikonlahden Saaristomerestä. Halikonlahti on 40 kilometriä pitkä ja etenkin pohjukastaan niin matala, etteivät merivirrat edesauta veden vaihtumista. Halikonlahteen laskevat useat alueen joet. Näistä suurimpia ovat Purilanjoki, Halikonjoki ja Uskelanjoki. Ne ovat tuoneet paljon maa-ainesta ja ravinteita lahteen, minkä vuoksi Halikonlahti on paikoin hyvin rehevöitynyt. Lisäksi Salon jätevedenpuhdistamo kuormitti lahtea. Rehevöitymisen vuoksi Halikonlahti on kehittynyt merkittäväksi lintuvesistöksi. Lahdella on tavattu harvinaisiakin lintulajeja.

Lahdelle jätevedenpuhdistaan entiseen altaaseen on tehty yhdysvaltalaisen ympäristötaiteilijan Jackie Brooknerin teos Veden taika, joka koostuu lintusaaresta ja kahdesta vedenpuhdistusmoduulista.

Halikonlahti on ollut aikoinaan tärkeä merireitti. Halikonjokea pitkin pystyi ennen purjehtimaan pitkälle sisämaahan. Vielä keskiajalla Halikonlahdella oli rinnakkaisnimi Tavastkymi, mikä viittaa vanhoihin hämäläisiin kauppayhteyksiin. Nykyisin lahti on madaltunut niin paljon, että ennen alueella laajasti esiintynyttä telakkateollisuutta on enää Teijolla. Ennen myös useisiin saariin on ollut lauttayhteyksiä. Enää vain Kemiöön on lossiyhteys ja Vartsalansaareen epäsäännöllinen lauttayhteys.

Halikonlahdella on useita saaria. Viurilanlahdella on pengertiellä mantereeseen yhdistetty Vuohensaari. Etelämpänä ovat Vartsalansaari, Luotsisaari, Angelansaari, Mäntysaari, Papinsaari ja Pikkusaari. Kemiön saari jakaa Halikonlahden läntiseen ja itäiseen väylään. Läntisessä väylässä ovat Karhusaari, Isoluoto, Vähäluoto, Antholmen, Diskarn, Tavastronanholma, Måsaholmen, Länsmansholmen, Taltenkari, Alaholma, Kalvholm, Furuholm, Konkholma, Långholmen, Piisaari ja Tallholmen. Itäisessä väylässä ovat Kaisaari, Teijonsaari ja Teijon Papinsaari.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Honkala, Juha & Uppstu, Peter 2006: Viurilanlahden Natura-alueen linnustoselvitys 2004. - Turun kaupunki, Ympäristönsuojelutoimisto. Julkaisuja 1/2006. Karhukopio. Turku. ISBN 952-5217-62-0

Saaristomeren lahdet
Salon luonto
Suomen tärkeät lintualueet
Rhoda Montemayor

Rhoda Mae Montemayor (s. 31. toukokuuta 1979 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan Rose Ortizina televisiosarjassa Power Rangers: Operation Overdrive.

Elämäkerta
Montemayor syntyi Lontoossa vuonna 1979 Rosalie Pichay Vilorialle ja Eddie Montemayorille. Hänen molemmat vanhempansa ovat filippiiniläisiä. Rhoda Montemayorilla on myös yksi vanhempisisar Renee ja nuorempisisko Rowena, joka on entinen näyttelijä. Rhoda opiskeli näyttelemistä Laine Theater Artsissa Lontoossa.

Näyttelijänä
Montemayor sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 2003 televisiosarjassa Harry and Cosh. Kaksi vuotta myöhemmin hän esiintyi elokuvassa Animal, jota esitettiin myös Suomessa Espoon elokuvajuhlissa elokuussa 2006.

Tunnetuksi Montemayor nousi Power Rangers: Operation Overdrive -sarjan myötä vuonna 2007 näyteltyään Vaaleanpunaista Rangeria Rose Ortizia. Rooliin hän päätyi vuotta aikaisemmin, kun Disneyn roolittajat saapuivat Lontooseen etsimään näyttelijöitä mustan ja vaaleanpunaisen Rangerin rooleihin. Sarjan tuottajat pyysivät Montemayoria koe-esiintymisen aikana opettelemaan muutaman repliikin amerikkalaisella aksentilla. Kolme viikkoa myöhemmin hän sai puhelun, jossa kerrottiin saaneen roolin. Pian Montemayor oli jo matkalla Aucklandiin sarjan kuvausta varten, jotka kestivät noin seitsemän kuukautta. Hän sai kuitenkin vasta jälkeenpäin tietää, että Disneyn tuottajat halusivat rooliin näyttelijöitä, jotka osaisivat kamppailulajeja. Montemayor kuitenkin oppi kuvausten aikana muutamia liikkeitä, mutta hänen tanssijan taitonsa olivat hyödyllisiä toiminta koreografioiden kuvauksissa.

Power Rangers -sarjan jälkeen Montemayor esiintyi elokuvassa Adulthood (2008).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Rhoda Montemayor NET 
 Rhoda Montemayor TV.comissa 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Gunvor Kronman

Gunvor Kronman (s. 1963, Helsinki) on Hanasaaren kulttuurikeskuksen toimitusjohtaja, Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston johtaja ja suomenruotsalainen kulttuurivaikuttaja. 

Kronman on opiskellut filosofiaa, kirjallisuutta, taloustieteitä ja Afrikka-aiheita. Työuransa hän aloitti Yleisradion toimittajana. Kronman työskenteli Punaisen Ristin tehtävissä niin kotimaassa kuin ulkomaillakin 1986–2003. Hän palveli Pohjoismaiden neuvoston neuvonantajana Kööpenhaminassa 1994–99. Hän kuuluu Ruotsalaisen kansanpuolueeseen.

Kronman on mm. Pihlajalinnan, Veripalvelun, Augusta Victoria sairaalan ja RANDin hallitusten jäsen. Gunvor Kronman toimii Kalevala Korun ja Konstsamfundetin hallitusten puheenjohtajana ja Plan Internationalin ja Crisis Management Initiativen varapuheenjohtajana.

Lähteet

Suomalaiset kulttuurielämän vaikuttajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Richard Brancatisano

Richard Peter Brancatisano (s. 29. lokakuuta 1983 Uusi Etelä-Wales) on australialainen muusikko ja näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta Power Rangers: Mystic Force näyteltyään Vihreää Rangeria Xander Blyta vuonna 2007.

Hän opiskeli näyttelemistä kolme vuotta Theate Nepeanissa ja on työskennellyt siitä lähtien, sekä muusikkona että näyttelijänä. Hän on television ohella näytellyt Australiassa teatterissa vuodesta 2002 lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Richard Brancatisano TV.comissa 
 Richard Brancatisano Online 

Australialaiset muusikot
Australialaiset näyttelijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiekkarantaa


Hiekkarantaa on suomalaisen krautrock-duo Rättö ja Lehtisalon sekä laulaja-lauluntekijä Kauko Röyhkän yhteinen albumi, joka julkaistiin 18. helmikuuta 2009. Albumi sisältää Rättö ja Lehtisalo -henkistä musiikkia Röyhkän iskelmäsanoituksilla, jotka eivät kelvanneet iskelmälaulajille.

Hiekkarantaa pysyi helmi-maaliskuussa 2009 Suomen virallisella listalla 4 viikkoa, korkeimmillaan sijalla 7.

Kappaleet 
 Hiekkarantaa 
 Kesäinen polku 
 Saarenmaa 
 Näin sut unessa 
 Ei kai miehen tarvi aina olla macho 
 Toinen kerta 
 Kesätyttö
 Kulta intissä 
 Joulu Thaimaassa 
 Sut kerran nähdä sain 
 Oi kaunis Anna-Liisa 
 Kaupungin kaunein tyttö

Arvostelut 
 Noise.fi: 
 V2.fi:

Lähteet 
 http://katosblog.com/?p=2087
 http://www.sue.fi/2009/01/royhka-ja-ratto-ja-lehtisalo-yhdessa-kohti-hiekkarantaa/

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Kauko Röyhkän albumit
Vuoden 2009 albumit
J. F. Lawton

Jonathan Fredrick Lawton, toisionimi myös J.D. Athens (s. 1960) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, -tuottaja ja -ohjaaja. Hänen veljensä toimii kansanartistina.

Filmografia 

 Hyvää ruokahalua! (Cannibal Women in the Avocado Jungle of Death, 1989) (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Pizza Man (1991) (käsikirjoitus ja ohjaus)
 Pretty Woman (1990) (käsikirjoitus) 
 Jokaisella on rakastajatar (Mistress, 1992) (käsikirjoitus) 
 Kaappaus merellä (Under Siege, 1992) (käsikirjoittaja, tuottaja) 
 Blankman (1994) (käsikirjoitus) 
 Yakuzan tuomio (The Hunted, 1995) (käsikirjoitus ja ohjaus) 
 Kaappaus raiteilla (Under Siege 2: Dark Territory, 1995) (hahmot) 
 Ketjureaktio (Chain Reaction, 1996) (käsikirjoitus) 
 VIP (1998-2002) (88 osainen TV-sarja) (käsikirjoittaja, tuottaja, ohjaaja)
 Jackson (2008) (käsikirjoittaja, tuottaja, ohjaaja)

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Sarvikala

Sarvikala (Zanclus cornutus) on näyttävä, musta-kelta-valkoinen koralliriuttojen kala. Se on sukunsa ja heimonsa ainoa laji.

Koko ja ulkonäkö 
Sarvikala  on litteä, pitkänokkainen kala, jonka vartalo on pystysuunnassa musta-kelta-valkoraitainen. Se voi kasvaa 24 cm korkeaksi. Selkäevä ulottuu kapeana viirinä pitkälle kalan taakse. Se muistuttaa paljon viirikalaa, mutta viirikalan vartalossa on vain mustaa ja valkoista.

Elinympäristö 
Sarvikala elää luonnossa Indopasifisen merialueen koralliriutoilla. Se on haluttu akvaariokala, mutta vaikea hoidettava. Laji tarvitsee paljon uimatilaa, ja sen ruokkiminen on vaikeaa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Meerwasserlexicon 

Välskärikalamaiset
Kim Nabb

Kim Nabb (s. 30. huhtikuuta 1985 Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi valtaosan urastaan Vaasan Sportissa, Mestiksessä, missä voitti kahdesti Mestiksen mestaruuden. Nabb lopetti ammattilaisuransa kauteen 2013–2014, ja pelaa nykyisin Peurunka Hockey Leaguessa (PHL) Miesten Harrastesarja Peurungassa.

Pelaajaura 
Nabb on Sportin kasvatti, ja hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa kaudella 2001–2002. Hän pelasi Sportissa kauteen 2008–2009 asti, mistä hän siirtyi SM-liigaseura Lukkoon kahdeksi kaudeksi. Hän oli tehnyt sopimuksen Lukon kanssa jo kaudeksi 2008–2009, mutta hänet vielä kauden vuokralla Sportissa. Nabb teki Mestis-finaalien 2009 neljännen ottelun jatkoajalla Sportille mestaruuden ratkaisseen maalin.

Kauden 2009–2010 Nabb pelasi kokonaan Lukossa. Seuraavankin kauden hän aloitti Raumalla, mutta hänen sopimuksensa purettiin marraskuussa 2010, ja hän palasi loppukaudeksi Sportiin. Sportissa Nabb teki 16 pistettä 24 ottelussa ja oli pudotuspeleissä auttamassa Sportia jälleen Mestiksen mestaruuteen. Kauden jälkeen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa pelaava Mora IK teki sopimuksen Nabbin kanssa.

Nabb edusti Moraa yhden kauden ja teki sen aikana 14 pistettä 46 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Sportiin, jonka kanssa teki vuoden sopimuksen. Yhden Sportissa pelatun kauden jälkeen Nabb siirtyi kaudeksi 2013–2014 Ranskan liigan Morzineen, missä pelasi 35 ottelua tehoin 16+14=30.

Yhden Morzinen kauden jälkeen Nabb on pelannut Suomessa useissa eri II-divisioonan ja III-divisioonan joukkueissa, mukaan lukien Muik Hockey, Malax IF ja Peurunka HT.

Saavutukset
Mestiksen mestaruus  Vaasan Sport 2008–2009, 2010–2011

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Hope Cooke

Hope Cooke (s. 24. kesäkuuta 1940 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen seurapiirirouva ja Etelä-Aasiassa sijaitsevan Sikkimin kuningatar, kuningas Palden Thondup Namgyalin puoliso vuosina 1963−1980. 

Hope Cooken isä oli John J. Cooke ja äiti Hope Noyes. Noyes oli lentäjä ja kuoli tammikuussa vuonna 1942 vain 25-vuotiaana, kun hänen lentokoneensa törmäsi maahan Nevadassa. Itsemurha oli myös yksi selitys. Cooken vanhemmat olivat eronneet marraskuussa 1941. Cooke ja hänen sisarpuolensa Harriet Townsend menivät John Cooken vanhempien luokse. Cooke asui myös jonkun aikaa setänsä luona. 

Vuonna 1959 Cooke valmistui Sarah Lawrencen collegesta ja vietti kesän Intiassa. Siellä hän tapasi Sikkimin kruununprinssi Palden Thondup Namgyalin Windemere-hotellin baarissa Darjeelingissä.

Neljä vuotta myöhemmin Cooke, joka oli anglikaani, meni naimisiin Paldenin kanssa buddhalaisessa luostarissa 20. maaliskuuta 1963. Samalla Hoope luopui seurapiirielämästään. Paldenin isä kuningas Tashi Namgyal oli kuollut samana vuonna. 

4. huhtikuuta 1965 Palden Thondup Namgyal kruunattiin Sikkimin kuninkaaksi ja Hope kuningattareksi.

14. huhtikuuta 1975 Sikkimin kuningaskunta, joka oli ollut vuodesta 1973 Intian suojelualue, liitettiin Intian liittotasavaltaan. Kansanäänestyksessä noin 60 000 ihmistä äänesti Intiaan liittymisestä ja 1 500 vastaan. Kuningaspari oli vähän aikaa kotiarestissa. Joidenkin tarkkailijoiden mukaan Intia oli manipuloinut vaaleja. 

Cooke muutti kahden lapsensa, Paldenin ja Hopen, kanssa Manhattanille. Palden Thondup Namgyal ja Cooke erosivat vuonna 1980. Entinen kuningas kuoli vuonna 1982 syöpään New Yorkissa. 

Cooke on nykyään New Yorkin kaupungin turistikeskuksen pääopas ja historioitsija. Hän asuu Brooklynissä. Hän on kirjoittanut elämäkerran elämästään Sikkimissä, sen nimi on Time Change.

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Eeva Hakulinen

Eeva Maria Hakulinen (o.s. Palonen, s. 29. tammikuuta 1974 Vammala) on suomalainen näyttelijä. Erityisesti hänet muistetaan televisiosarjoista Kun taivas repeää ja Taivas sinivalkoinen, joissa hän esitti lääkintälotta Aino Mäkelää. 

Hakulinen työskenteli Porin teatterissa vuosina 2002–2009 sekä Jyväskylän kaupunginteatteriissa 2009–2011. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Pyynikin kesäteatterissa. Vuodesta 2011 lähtien Hakulinen on kiinnitettynä Tampereen teatteriin. Hän on naimisissa näyttelijä Matti Hakulisen kanssa, ja heillä on tytär Helmi.

Eeva Hakulinen esiintyy laulajana vuonna 2013 julkaistulla kitaristi Seppo Tynin albumilla, joka sisältää Tynin säveltämiä Saima Harmajan runoja.

Lähteet

Suomalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Vuonna 1974 syntyneet
Markus Pessa

Viljo Markus Pessa (s. 21. marraskuuta 1941 Petsamo) on Tampereen teknillisen yliopiston puolijohdeteknologian emeritusprofessori ja entinen optoelektroniikan tutkimuskeskuksen ORC:n johtaja. 

Pessa on valmistunut Oulun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966 ja filosofian lisensiaatiksi 1970. Hän väitteli vuonna 1972 filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa.

Markus Pessa on saanut lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä palkintoja työstään yhdistepuolijohteiden parissa. Vuonna 1997 hänet nimettiin muun muassa vuoden professoriksi ja hänet valittiin vuonna 2006 ensimmäisenä suomalaisena Yhdysvaltain National Academy of Engineeringin (NAE) jäseneksi.

Hän siirtyi eläkkeelle marraskuun lopussa 2009.

Palkinnot ja tunnustukset
Millennium-tunnustuspalkinto 2007
Oulun yliopiston vuoden alumni 2007
National Academy of Engineeringin jäsen 2006
Lontoon Fysiikan Instituutin jäsen 2005 
Vuoden professori 1997
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen 1994
Suomalaisen Tiedeakatemian kunniapalkinto 2016

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomalaiselle puolijohteiden pioneerille kunniapalkinto – mittava tieteellinen tuotanto

Tampereen teknillisen yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Hans Cattini

Hans Cattini (24. tammikuuta 1914 Grono, Sveitsi – 2. huhtikuuta 1987) oli sveitsiläinen jääkiekkoilija.  Hän otti osaa olympiakisoihin 1948, joissa Sveitsi saavutti pronssia.  Hänet liitettiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1998.

Lähteet

Sveitsiläiset jääkiekkoilijat
Sveitsiläiset olympiamitalistit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Liberty Broadcasting System

Liberty Broadcasting System oli Yhdysvalloissa vuosina 1947–1952 toiminut radioverkko. Verkon perusti Gordon McLendon ja laajimmillaan vuonna 1951 se kattoi 458 radioasemaa, ollen Yhdysvaltojen toiseksi suurin radioverkko heti Mutual Broadcasting Systemin jälkeen. Verkon lähetykset koostuivat lähinnä MLB-sarjan baseball-otteluista, joita selostettiin kaukokirjoittimelta tulevien otteluraporttien perusteella ja elävöitettiin äänitehosteilla. Verkko tuotti voittoa, joskaan ei runsaasti. Lähetykset veivät kuitenkin yleisöä alasarjojen otteluilta ja verkon lopulliseksi kohtaloksi osoittautui MLB-seurojen päätös kieltää otteluiden radioinnit keskilännessä ja Yhdysvaltojen koillisosissa, kuten myös kaupungeissa joissa parhaillaan pelattiin alasarjojen otteluita.

Nykyisin Yhdysvalloissa toimivalla saman nimisellä yrityksellä ei ole mitään tekemistä alkuperäisen Liberty Broadcasting Systemin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
The Liberty Broadcasting System 

Yhdysvaltalaiset radioverkot
Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko

Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko on yksi idän katolisista kirkoista, jotka noudattavat itäisen kristikunnan teologista, spirituaalista, kanonista ja liturgista perinnettä, mutta jotka kuitenkin pitävät päämiehenään Rooman paavia. Pääasiassa Länsi-Ukrainassa toimineet Venäjän ortodoksisen kirkon seurakunnat, jotka kuuluivat valtiollisesti Puola-Liettuan alaisuuteen, liittyivät vuonna 1596 Brestin unionissa katoliseen kirkkoon.

Brestin unionia on Venäjän ortodoksisessa kirkossa pidetty lähinnä kirkollisena imperialismina ja katolisen kirkon tunkeutumisena ortodoksiselle alueelle. Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko lakkautettiin pakkotoimin Neuvostoliitossa 1946 ja suuri osa sen varallisuudesta siirrettiin Venäjän ortodoksiselle kirkolle. Ennen lakkauttamista kirkon metropoliitta ja piispat pidätettiin. Lakkauttamista vastustaneet joko surmattiin tai vangittiin – metropoliitta Josif Slipyj vietti vankilassa ja karkotuksessa 18 vuotta, minkä jälkeen hänet karkotettiin Neuvostoliitosta. Kirkko toimi maanalaisuudessa vuosina 1946–1989. Paavi Johannes Paavali II julisti autuaaksi 28 Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon marttyyria Ukrainan-matkallaan vuonna 2001.

Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko laillistettiin jälleen Neuvostoliitossa 1989. Ukrainan itsenäistyttyä 1991 varallisuus palautettiin ja nykyään noin 10 % Ukrainan miltei 50 miljoonan hengen väestöstä kuuluu Ukrainan kreikkalaiskatoliseen kirkkoon. Metropoliitan istuin päätettiin 2002 siirtää Lvivistä Kiovaan. Nykyinen pääkirkko Kristuksen ylösnousemuksen kirkko vihittiin 2013. Metropoliittana on toiminut vuodesta 2011 Svjatoslav (Ševtšuk).

Katso myös
Uniaattikirkot
Idän katoliset kirkot

Lähteet

Kristinusko Ukrainassa
Idän katoliset kirkot
Puolan kuningaskunta (1385–1569)

Puolan kuningaskunta () oli Puolan kuningasvaltainen valtio vuosina 1385–1569 Jagellojen suvun hallitsijoiden alaisuudessa.

Jagellon dynastian aika Puolassa alkoi, kun Liettuan suuriruhtinas Vladislav II Jagello nai Puolan 13-vuotiaan kuningatar Jadwigan ja sai Puolan kruunun. Puolan ja Liettuan personaaliunioni jatkui seuraavien vuosisatojen ajan, kun molemmat valtiot valitsivat monarkeikseen samat Jagellon suvun henkilöt:

 Vladislav II (1385–1434)
 Vladislav III (1434–1444)
 Kasimir IV (1447–1492)
 Juhana I (1492–1501)
 Aleksanteri I (1501–1505)
 Sigismund I (1506–1548)
 Sigismund II Augustus (1548–1572)

Kuningaskunnan aika päättyi sen ja Liettuan suuriruhtinaskunnan Lublinin sopimuksella (1569) sopiman kiinteämpään Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta -nimiseen valtioliittoon, jota kutsuttiin myös Puola-Liettuaksi.

Aiheesta muualla

Euroopan entiset monarkiat
Kuningaskunta (1385–1569)
Rix FM

Rix FM on ruotsalainen kaupallinen radioasema, jonka omistaa ruotsalainen mediayhtiö Nordic Entertainment Group. Se on Ruotsin suurin kaupallinen radiokanava ja kuunnelluin SR P4 -paikalliskanavien jälkeen. RIX FM aloitti 1993 nimellä Radio Rix. 1996 Z-Radio yhdistyi Rixin kanssa ja 1999 kanavan nimi muuttui muotoon RIX FM.

Jos kanavaa verrataan Suomen radiokenttään, se sijoittunee Radio Novan ja NRJ:n välimaastoon. RIX FM:n tunnuslause on "parasta musiikkia juuri nyt" ().

Kanava lähetti aiemmin myös Ahvenanmaalla. Virolainen Star FM on sen sisarasema.

Aiheesta muualla
 MTG Radion virallinen kotisivu
 RIX FM:n virallinen kotisivu

Ruotsalaiset radioasemat
Kalkkimaan rautatieasema

Kalkkimaan rautatieasema () oli rautatieasema Tornion kunnan Kalkkimaan kylässä Lapin maakunnassa rataosalla . Liikennepaikka palveli pääasiassa Kalkkimaan dolomiittikalkkilouhoksen kuljetustarpeita.

Kalkkimaan asemarakennuksena toimi Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus. Rakennus pystytettiin alun perin Näätsaareen vuonna 1927, josta se siirrettiin Kalkkimaalle 1932. Asemarakennus on myöhemmin purettu.

Kaupallinen tavaraliikenne lakkautettiin yhtä aikaa liikennepaikan kanssa 1. helmikuuta 1982.

Lähteet

Tornion rautatieliikennepaikat
Lapin lakkautetut rautatieliikennepaikat
Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Hallinnon tietotekniikkakeskus

Hallinnon tietotekniikkakeskus (HALTIK tai Haltik) oli vuosina 2008–2016 toiminut valtion virasto, jonka tehtävät oli määrätty valtioneuvoston asetuksella. HALTIKin tehtävänä oli tuottaa sisäministeriön hallinnonalalla tietoteknisiä peruspalveluita, tietotekniikkaan liittyviä asiantuntijapalveluita sekä turvaklusteripalveluja tilaaja-tuottajaperiaatteella. Keskus tuotti palveluita myös muille valtion virastoille ja laitoksille palvelusopimusten perusteella. Tietotekniikkakeskuksella ei ollut valtion budjettitalouden ulkopuolisia asiakkaita.

Historia

Perustaminen
HALTIK perustettiin Poliisin tietohallintokeskuksen tilalle 1. maaliskuuta 2008. Sen pääsijaintipaikka oli Rovaniemi. HALTIKin ensimmäisenä johtajana toimi TkT Tuija Kuusisto vuosina 2008–2012. Vuosina 2012–2016 HALTIKin johtajana toimi DI Ilkka Haataja. HALTIKin henkilöstömäärä oli noin 450, joista viraston päätoimipaikassa Rovaniemellä noin 200.

Toimitilat
HALTIK toimi yli neljä vuotta tilapäisissä toimitiloissa. Keskukselle päätettiin rakentaa uudet toimitilat Rovaniemen 14. kaupunginosan Pöyliönvaaran Ojanperälle. Suunnitelmien mukaan Haltikin toimitilat olivat suuruudeltaan noin 6 800 neliötä, ja niiden oli tarkoitus valmistua 1.11.2011 mennessä rakennustöiden alettua keväällä 2009. Peruskivi muurattiin lokakuussa 2010. Lopulta uudet toimitilat saivat nimen Isomus (tarkoittaa isoa kultahippua), ja sen vihkiäisiä vietettiin 13.3.2012. Henkilöstö muutti uusiin toimitiloihin joulukuussa 2011.

Lakkauttaminen
Osa HALTIKin tehtävistä siirtyi Poliisihallituksen, Hätäkeskuslaitoksen ja Rajavartiolaitoksen hoidettaviksi 1. tammikuuta 2016 ja 1. huhtikuuta 2016. Siirtyneet tehtävät olivat niin sanottuja toimialasidonnaisia tehtäviä eli ne liittyivät kiinteästi esimerkiksi poliisin tietojärjestelmien toimintaan. Poliisitoimintaan liittyviä tietoteknisiä palveluita on hoitanut huhtikuun 2016 alusta alkaen Poliisin informaatioteknologiakeskus.

Valtion perustietotekniikkapalvelut eli niin kutsutut toimialariippumattomat palvelut on keskitetty vuoden 2015 loppuun mennessä Valtion tieto- ja viestintätekniikkakeskus Valtorille. Valtorille siirtyvät myös julkisen hallinnon turvallisuusverkon palvelut vuoden 2016 aikana.  Hallinnon turvallisuusverkkotoiminnan tehtävät ja niitä tekevä henkilöstö siirrettiin Haltikista 1.6.2016 Valtoriin, jolloin HALTIK:in toiminta itsenäisenä virastona päättyi. Palvelujen keskittäminen Valtoriin perustuu 1.1.2014 voimaan tulleeseen lakiin valtion yhteisten tieto- ja viestintäteknisten palvelujen järjestämisestä ja 15.1.2015 voimaan tulleeseen lakiin julkisen hallinnon turvallisuusverkkotoiminnasta.

Katso myös 
 Valtori
 Sisäministeriö
 Poliisihallitus
 Poliisin tietohallintokeskus
 Poliisin informaatioteknologiakeskus
 Hätäkeskuslaitos
 Rajavartiolaitos

Lähteet

Aiheesta muualla 
Haltikin www-sivut 
Sisäasiainministeriön kotisivut

Suomen sisäministeriö
Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Classic Rock

Classic Rock on Isosta-Britanniasta kotoisin oleva musiikkiaikakausilehti, joka perustettiin vuonna 1998. Lehdellä oli suurempi levikki kuin New Musical Express -lehdellä.

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu

Musiikkilehdet
Brittiläiset aikakauslehdet
Thea King

Dame Thea King, DBE (26. joulukuuta 1925 – 26. kesäkuuta 2007) oli brittiläinen klarinetisti. Hänen alkuperäinen soittimensa oli piano, jonka soittoa hän opiskeli Royal College of Musicissa. Klarinetinsoittoa hänelle opetti Frederick Thurston, jonka kanssa hän meni naimisiinkin tammikuussa 1953. Thea King jäi kuitenkin leskeksi jo saman vuoden joulukuussa.

King opetti myöhemmällä urallaan itse Royal College of Musicissa ja Guildhall School of Music and Dramassa. Hänestä tehtiin vuonna 1985 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE) ja vuonna 2001 ritarikomentaja (DBE).

Kingin levyttämän musiikin joukkoon lukeutuu Brahmsin, Crusellin, Finzin ja Stanfordin teoksia. Paitsi solistina, hänet muistetaan myös Englannin kamariorkesterista.

Lähteet 
 

Brittiläiset klarinetistit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Siaminlahti

Siaminlahti rajautuu Etelä-Kiinan mereen, joka on Tyynenmeren osa. Lahtea reunustavat Kambodža, Thaimaa ja Vietnam. Lahden pohjoiskärki on Bangkokinlahti, johon Bangkokin lähellä laskee Chao Phraya -joki. Siaminlahden leveys on noin 500–560 ja pituus 725 kilometriä. Merialueen pinta-ala on noin 320 000 km². 

Lahden etelärajan muodostaa linja, joka kulkee Etelä-Vietnamissa Mekong-joen suun eteläpuolella sijaitsevasta Bai Bungin niemestä Kota Barun kaupunkiin Malesian rannikolle. 

Viimeisen jääkauden keskivaiheilla Siaminlahtea ei ollut, koska merenpinta oli niin matalalla, että alue kuului Chao Phrayan jokilaaksoon.

Maantiede
Siaminlahti on melko matala: sen keskisyvyys on 58 metriä, ja syvin kohta on 85 metriä. Siksi vesi vaihtuu hitaasti, ja jokien voimakas virtaus aiheuttaa sen, että lahden suolapitoisuus on pieni, 3,05–3,25 %, ja se on hyvin sedimenttipitoinen. Lahteen virtaa suolapitoisempaa (3,4 %) vettä Etelä-Kiinan merestä vain syvemmissä kohdissa. Suolaisempaa vettä on ainoastaan keskussyvänteessä, jonka syvyys on yli 50 m. Siaminlahden tärkeimmät joet laskevat Bangkokinlahti: Chao Phraya ja sen sivuhaara Tha Chin joki, Mae Klong ja Bang Pakong. Lisäksi vähäisempi Thaimaan Tapijoki laskee Siaminlahden lounaisosassa olevaan Bandoninlahteen.

Veden trooppisen lämpötilan vuoksi Siaminlahdessa on runsaasti koralliriuttoja ja siten useita sukelluskeskuksia. Matkailijat suosivat erityisesti Ko Samuin saarta Surat Thanin maakunnassa ja Pattayaa Chonburin maakunnassa, kun taas Ko Tao on sukellusmatkailijoiden suosiossa.

Luonnonvarat
Lahdessa on öljyä ja maakaasua Thaimaan ja Kambodžan aluevesillä. Kalastus on merkittävä elinkeino, mutta lahden ekosysteemi on kärsinyt saasteista ja kalasto ylikalastuksesta.

Aluekiista
Malesialla, Thaimaalla ja Vietnamilla on Siaminlahden alueella aluekiistoja. Malesia ja Thaimaa ovat päättäneet yhdessä kehittää kiisteltyä aluetta.

Lähteet

Tyynenmeren lahdet
Thaimaan maantiede
Kambodžan maantiede
Vietnamin maantiede
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kaunis Sabrina

Kaunis Sabrina (Sabrina) on Billy Wilderin vuonna 1954 ohjaama romanttinen komedia, jonka pääosissa näyttelevät Audrey Hepburn, Humphrey Bogart ja William Holden. Elokuva on voittanut yhden Oscarin puvustuksesta.

Elokuvasta on tehty vuonna 1995 uudelleenfilmatisointi Sabrina.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 

 
 

Vuoden 1954 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Billy Wilderin ohjaamat elokuvat
Parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Golden Globe -palkitut elokuvat
RMS Majestic (1914)

RMS Majestic oli Hampurissa vuonna 1922 valmistunut laiva. Ensimmäinen sille annettu nimi oli SS Bismarck.

Rakentaminen
Hamburg America Line tilasi Bismarckin Blohm & Vossin Hampurin telakalta. Sen köli laskettiin vuonna 1913 telakkanumerolla 214, ja se laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1914 kumminaan kansleri Bismarckin lapsenlapsi, kreivitär Hannah von Bismarck. Vain viikkoja vesillelaskun jälkeen syttynyt ensimmäinen maailmansota keskeytti aluksen rakennustyöt. Aluksen maatessa telakalla osa sen messinki- ja kupariosista käytettiin muihin tarpeisiin.

Saksa allekirjoitti 28. kesäkuuta 1919 Versaillesin sopimuksen, johon liittyvän sotakorvaussopimuksen mukaan Bismarck ja Imperator luovutettaisiin Englantiin korvauksena Britannicin ja Lusitanian tuhoamisesta. Aluksen rakennustyötä jatkettiin Harland and Wolffin telakan valvonnassa. Sen valmistumista viivästytti 5. lokakuuta 1920 aluksella syttynyt tulipalo, jota aluksi epäiltiin telakkatyöläisten tahallaan sytyttämäksi. Epäilysten hälventämiseksi telakan 1 200 työntekijää saattoivat aluksen valmiiksi ennätysajassa.

Britannian hallitus tarjosi helmikuussa 1921 Bismarckia White Star Linelle ja Cunardille. White Star Line osti Bismarckin. Maailman suurin laiva valmistui 28. maaliskuuta 1922, ja sen vastaanotti aluksen ensimmäinen päällikkö Bertram Hayes. Alus aloitti kymmenpäiväiset koeajot Irlanninmerellä 1. huhtikuuta 1922. Sen jälkeen alus nimettiin 12. huhtikuuta uudelleen, ja siitä tuli Majestic.

RMS Majestic lähti 10. toukokuuta 1922 neitsytmatkalleen, reitille Southampton–Cherbourg–New York. Majestic kunnostettiin vuonna 1928, ja vuonna 1934 White Star Line ja Cunard yhdistyivät muotoon Cunard White Star ltd. Majestic teki 12. helmikuuta 1936 viimeisen matkan reitillä Southampton–Cherbourg–New York. 15. toukokuuta Majestic oli jo myyty romutettavaksi.

HMS Caledonia 
Amiraliteetti osti aluksen ennen sen romuttamista, ja se siirrettiin Britannian laivaston koulutusalukseksi nimellä HMS Caledonia. Aluksen savupiippuja lyhennettiin hieman yläosistaan, mutta alus pysyi White Star Linen väreissä. HMS Caledonia lähti 23. huhtikuuta 1937 uuteen tukikohtaansa. Siihen mahtui 1 500 kadettia. Syyskuussa 1939 alus oli määrä korjata, mutta se vapautettiinkin palveluksesta. HMS Caledoniassa syttyi 29. syyskuuta tulipalo, ja se upposi kiinnityspaikalleen. Se myytiin maaliskuussa 1940 lopullisesti romutettavaksi.

Tekniset tiedot
Savupiippuja: 3 
Mastoja: 2
Kansia: 6
Teho: 86 000 akselihevosvoimaa

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Chris Cunardin laivasivusto 

Höyrylaivat
White Star Linen laivat
Cunard Line
Caledonia
Blohm + Voss
Pinokkion uudet seikkailut

Pinokkion uudet seikkailut (The New Adventures of Pinocchio) on vuonna 1999 valmistunut brittiläis-saksalais-yhdysvaltalaisena yhteistyönä tehty elokuva. Se on jatkoa elokuvalle Pinokkion seikkailut ja tapahtuu noin pari vuotta ensimmäisen osan tapahtumien jälkeen. Siinä Pinokkio on teini-ikäiseksi kasvanut oikea poika, joka pinnaa koulusta päästäkseen jo ensimmäisessä osassa nähdyn ystävänsä Lampunsydämen kanssa karnevaaleihin. Pojat ostavat karnevaaleista taikajuomaa, joka vaikuttaa aluksi hämmästyttävältä, mutta myöhemmin tekee tuhoisia muutoksia. Elokuvan pääosissa nähdään Udo Kier ja Martin Landau. Elokuvaa ei tule sekoittaa Disneyn Pinocchioon.

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1999 brittiläiset elokuvat
Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vuoden 1999 saksalaiset elokuvat
Michael Andersonin ohjaamat elokuvat
Matt Reeves

Matthew George Reeves (s. 27. huhtikuuta 1966 Rockville Centre, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. 

Reeves muutti nuorena Los Angelesiin ja kuvasi siellä kaveriporukkansa kanssa pikkuelokuvia. Hän voitti vuoden 2008 Filmmaker’s Showcase Awardin.

Valikoitu filmografia 
 Future Shock (1993) – ohjaaja
 Kaappaus raiteilla (Under Siege 2: Dark Territory, 1995) – käsikirjoittaja
 Rakkaita ystäviä (The Pallbearer, 1996) – ohjaaja, käsikirjoittaja
 Felicity (2008) – ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
 The Yards (2000) – käsikirjoittaja, tuottaja 
 28 viikkoa myöhemmin (28 Weeks Later, 2007) – näyttelijänä
 Cloverfield (2008) – ohjaaja
 Ystävät hämärän jälkeen (Let Me In, 2010) – ohjaaja, käsikirjoittaja
 Apinoiden planeetan vallankumous (Dawn of the Planet of the Apes, 2014) – ohjaaja
 Sota apinoiden planeetasta (War for the Planet of the Apes, 2017) – ohjaaja, käsikirjoittaja
 The Batman (2022) – ohjaaja, käsikirjoittaja

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Salaisen agentin tunnustukset

Salaisen agentin tunnustukset (Confessions of a Dangerous Mind) on vuonna 2002 julkaistu George Clooneyn ohjaama elokuva. Elokuva perustuu TV-visailumoguli Chuck Barrisin omaelämäkertaan. Chuck Barris on muun muassa The Dating Game (Napakymppi) ja The Gong Show kaltaisten TV-visailujen luoja, jonka väitetään toimineen palkkamurhaajana CIA:lle 1960- ja 1970-luvuilla.

Näyttelijät 

Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat
George Clooneyn ohjaamat elokuvat
Charlie Kaufmanin käsikirjoittamat elokuvat
Pykäverkkohämähäkit

Pykäverkkohämähäkit (Uloboridae) on hämähäkkeihin kuuluva heimo. Useimmat lajit ovat trooppisia tai subtrooppisia Luonnonvaraisena Suomessa heimoa edustaa ainoastaan sektorihämähäkki (Hypiotes paradoxus). Toinen laji, Uloborus plumipes, on tavattu kasvihuoneista Suomesta useita kertoja (esimerkiksi Lappeenrannassa 2007 ja Vaasassa sekä Jyväskylässä).

Pykäverkkohämähäkit ovat pieniä, vain 4–8 millimetrin pituisia. Silmiä on kahdeksan ja ne ovat asettuneet tavalla, joka erottaa heimon jäsenet muista hämähäkeistä. Takaruumis on usein kolmiomainen. Takimmaisessa jalkaparissa on kaarevista karvoista muodostuma kampamainen elin, calamistrum, joka eläin käyttää seitin kutomisessa. Heimoon kuuluvien hämähäkkien pinta on kauttaaltaan hienon karvoituksen peitossa. Osa karvoista on höyhenmäisesti haaroittuneita. Pykäverkkohämähäkit ovat sikäli erikoisia, ettei niillä ole lainkaan myrkkyrauhasia.

Myrkkyrauhasten puuttuessa hämähäkki ei pysty lamauttamaan saalistaan ennen ruokailua vaan ainoastaan sitoo sen tiukasti seittiin. Näillä, kuten muutamilla muillakin hämähäkeillä, on kehruurauhasten yhteydessä erityinen rakenne, kehruulevy (cribellum), kun seitti erittyy kehruurauhasista, jakaa levy sen hajanaiseksi kimpuksi erillisiä säikeitä. Tämä tekee seitistä villamaista. Tällainen seitti toimii tarranauhan tapaan ja saalishyönteinen takertuu siihen tehokkaasti. Hämähäkki edesauttaa takertumista vuoroin löysäten ja vuoroin kiristäen verkkoaan. Pyyntiverkon geometria vaihtelee, mutta eurooppalaiset lajit tekevät joko pyöreän, vaakatasossa sijaitsevan verkon (Uloborus) tai ympyrän sektorin muotoisen verkon (Hypiotes).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sektorihämähäkki - Hyptiotes paradoxus. Eurooppalainen vuoden hämähäkki 2009
BugGuide.net 
Luettelo maailman pykäverkkohämähäkkilajeista 

Hämähäkit
Tulenkantajat (lehti 1924–1930)

Tulenkantajat oli Nuoren voiman liiton kirjallisen harrastuspiirin julkaisema albumi, josta myös Tulenkantajien taiteilijaryhmittymä sai nimensä. Albumi alkoi ilmestyä vuonna 1924 ja muuttui neljä kertaa ilmestyttyään vuonna 1928 aikakauslehdeksi. Tulenkantajat lakkasi ilmestymästä vuonna 1930. Erkki Vala perusti lehden 1932 uudelleen samalla nimellä Tulenkantajat, ja se ilmestyi vuoteen 1939.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tulenkantajat-lehden vuosikerrat 1924–1930 digitoituna Kansalliskirjastossa

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Suomalaiset kirjallisuuslehdet
Tulenkantajat
Tornionjoen rautatiesilta

Tornionjoen rautatiesilta Torniossa on Suomen ja Ruotsin rajan Tornionjoessa ylittävä, kansainväliselle rautatieliikenteelle tarkoitettu silta. 245 metrin pituinen silta on valmistunut 1919, ja se rakennettiin Suomen ja Ruotsin rautatiehallitusten yhteistyönä. Sillassa on yksi harvoin käytetty avattava siltajänne, joka kääntyi vaakatasossa keskuspilarin ympäri. Kääntyvä jänne sijaitsee Ruotsin puolella, ja se muutettiin kiinteäksi 22. lokakuuta 1985.

Siltakannella oleva Suomen ja Ruotsin välinen rautatieosuus  on raideleveyseron vuoksi jouduttu toteuttamaan nelikiskoraiteena. Suomessa käytössä on leveäraiteinen 1 524 mm:n raideleveys, kun taas Ruotsissa on käytössä standardilevyinen 1 435 mm:n raideleveys.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tornion liikenne
Haaparannan liikenne
Suomen rautatiesillat
Tornion rakennukset ja rakennelmat
Ruotsin ja Suomen raja
Elokuvaneuvos

Elokuvaneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .

Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1967. Vuosien 1918–2013 aikana elokuvaneuvoksen arvonimi on myönnetty seitsemälle henkilölle.

Lähteet 

Elokuva
Suomalaiset arvonimet