joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Fremad

Fremad (Eteenpäin) oli tanskalainen vuosina 2019–2020 toiminut puolue. Sen ainoa edustaja kansankäräjillä oli puheenjohtaja Simon Emil Ammitzbøll-Bille, joka erosi Liberaali alliansi -puolueesta lokakuussa 2019.

Ammitzbøll-Bille perusti puolueen marraskuussa 2019 yhdessä Christina Egelundin kanssa, joka myös oli ollut liberaalin allianssin kansanedustaja mutta pudonnut kevään 2019 vaaleissa, kun puolue kärsi suuren vaalitappion. He kuitenkin lakkauttivat puolueen jo lokakuussa 2020, kun näytti selvältä, ettei se tulisi saamaan tarvittavia 20 000 allekirjoitusta voidakseen osallistua kansankäräjävaaleihin.

Puolue määritteli keskeisiksi arvoikseen vapauden, liberalismin, kansanvallan ja yhtenäisyys. Lisäksi se kannatti vahvaa Eurooppaa ja toimia ilmastonmuutoksen hidastamiseksi.

Lähteet 

Tanskalaiset puolueet
Liberaalit puolueet
Ylä-Sleesia

Ylä-Sleesia (, , , ) on Sleesian historiallisen alueen kaakkois-osa. Suurin osa alueesta kuuluu Puolalle ja pienempiä alueita Tšekille.

800-luvulta alkaen Ylä-Sleesia on ollut osa Suur-Määriä, Böömin herttuakuntaa, Puolan kuningaskuntaa, Böömin kruunun maita, Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa ja Habsburgien valtakuntaa. Vuonna 1742 suurin osa alueesta liitettiin Preussin kuningaskuntaan ja vuonna 1871 siitä tuli osa Saksan keisarikuntaa. Toisen maailmansodan jälkeen alueen sai Puola, joka karkotti suurimman osan alueen saksalaisväestöstä.

Sleesian historia
Yksikkö 29155

Yksikkö 29155 on Venäjän armeijan tiedusteluorganisaatio, jonka tehtävänä on toteuttaa salamurhia ja muita aktiivisia toimia, joiden tavoitteena on horjuttaa Euroopan maiden vakautta. Yksikön uskotaan toimineen salassa ainakin vuodesta 2008 lähtien, vaikka sen olemassaolosta tuli julkista tietoa vasta vuonna 2019.

Toiminta 
Yksikkö 29155 on liitetty bulgarialaisen asekauppiaan Emilian Gebrevin huhtikuussa 2015 tapahtuneisiin salamurhayrityksiin ja GRU:n entisen everstin Sergei Skripalin maaliskuussa 2018 tapahtuneeseen salamurhayritykseen, molemmat mahdollisesti saman agentin toimesta. Yksikkö on todistetusti yrittänyt vaikuttaa myös Katalonian separatistien toimintaan. Ben Macintyre kirjoitti London Timesissa joulukuussa 2019, että yksikön uskotaan olevan vastuussa myös yrityksestä horjuttaa Moldovaa ja epäonnistuneesta vallankaappausyrityksestä Montenegrossa vuonna 2016, jonka aikana yritettiin murhata maan pääministeri ja miehittää Montenegron parlamenttirakennus. 

Yksikön toimintaa on kuvattu "sotkuiseksi". Sen tehtävät jäävät joko kesken tai se jättää jälkeensä polun todisteita ja vihjeitä osallisuudestaan.

Organisaatio 
Itäisestä Moskovasta 161. erikoisammattikoulutuskeskuksen päämajasta käsin toimivan yksikön komentaja on Kenraalimajuri Andrei Vladimirovitš Averjanov. Yksikköön kuuluu Venäjän sotien veteraaneja Afganistanin, Tšetšenian ja Ukrainan sodista. Tunnistettuja yksikön jäseniä ovat Denis Sergejev (alias Sergei Fedotov), Aleksander Miškin (alias Aleksander Petrov), Anatoli Tšepiga (alias Ruslan Boširov), Sergei Ljutenkov (alias Sergei Pavlov), Eduard Šišmakov (alias Eduard Širokov), Vladimir Moisejev (alias Vladimir Popov), Ivan Terentjev (alias Ivan Lebedev), Nikolai Ježov (alias Nikolai Kononihin), Aleksei Kalinin (alias Aleksei Nikitin) ja Danil Kapralov (alias Danil Stepanov).

Le Monde -lehti kertoi joulukuussa 2019 ranskalaisten tiedustelupalvelujen tietolähteisiin perustuen, että 15 yksikkö 29155 agenttia vieraili Ranskan Alppien Haute-Savoie-alueella vuosina 2014–2018, mukaan lukien Aleksander Petrov ja Ruslan Boširov, joiden uskotaan olevan vastuussa Skripalin myrkytyksistä. Ison-Britannian viranomaiset ovat tunnistaneet GRU:n korkean tason upseerin Denis Vjatšeslavovitš Sergejevin (alias Sergei Fedotovin) Skripalia myrkyttäneen ryhmän komentajaksi. 

Helsingin Sanomat raportoi yksikön toiminnasta Le Monden ja New York Timesin tietoihin perustuen 15.12.2019. Avoimen datan tutkimukseen perustuva kansalaisjournalismiryhmittymä Bellingcat on tehnyt merkittävää työtä yksikön toiminnan, jäsenten ja liikkeiden paljastamiseksi.

Katso myös 
 Osasto 13, Neuvostoliiton aikaisen KGB:n salamurha- ja sabotaasiyksikkö

Lähteet

Venäjän tiedusteluorganisaatiot
Jacob Haugaard

Jacob Haugaard (s. 12. toukokuuta 1952, Tvøroyri, Färsaaret) on tanskalainen koomikko, näyttelijä, muusikko ja TV-juontaja. Haugaard toimi myös edustajana Tanskan Kansankäräjillä vuosina 1994–1998.

Taiteellinen ura 
Haugaard valmistui Risskov Gymnaium -lukiosta vuonna 1974. Hän on työskennellyt mm. muurarina, merimiehenä, ovimiehenä ja kotiopettajana..  

Ensimmäisen levynsä, Århus By Night, Haugaard julkaisi vuonna 1978.

Diskografia

Filmografia 
Haugaard on näytellyt kolmessa elokuvassa. Osassa hän on ollut myös taustavaikuttajana. 

 Jydekompagniet 1 (1988): päärooli   
 Jydekompagniet 3 (1989): päärooli sekä käsikirjoittaja 
 Den sidste rejse (2012): päärooli ja ideointi

Poliittinen ura 
Haugaard on ollut ehdokkaana Kansankäräjien edustajaksi useaan kertaan lähinnä vitsinä. Ensimmäisissä parlamenttivaaleissaan hän sai vain 797 ääntä. Hän kuitenkin tuli valituksi vuoden 1994 vaaleissa saatuaan 23 253 henkilökohtaista ääntä. Lisäksi hän on ensimmäinen, ja toistaiseksi ainoa, henkilö, joka on tullut valituksi itsenäisenä ehdokkaana..

Hänen vaalisloganinsa oli "Jos työ on tervettä, annetaan sitä sairaille." Haugaardin koomisiin vaalilupauksiin kuuluivat mm. seuraavat:  

 Enemmän myötätuulta pyöräilijöille.
 Jylland-fregatti saatava taistelukuntoiseksi. 
 Århusin musiikkitalon edessä oleva julkinen vessa on avattava uudelleen. 
 Huumorintajuttomille ihmisille myönnettävä työkyvyttömyyseläke.   
 8 tuntia vapaa-aikaa, 8 tuntia lepoa ja 8 tuntia unta.
 Ilmaista olutta.
 Hienompia joululahjoja.
 Oikeus impotenssiin. 
 Nutella osaksi sotilaiden kenttämuonitusta.
 Oikeus olla ruma, tyhmä ja rikas.
 Nuoria miehiä yksinäisille äideille. 
 Enemmän valaita Randersin vuonolle.  
 EU-avustusta puutarhoihin. 

Haugaardin onnistui osittain lunastaa yhden vaalilupauksensa, kun vuonna 1996 Tanskan armeijan kenttämuonitukseen otettiin pieniä paketteja suklaalevitettä.

Yksityiselämä 
Haugaardin vanhemmat ovat Aage ja Hansina Kathrina Haugaard. Toisen vanhempansa puolelta Jacob on puoliksi fäärinki.  

Haugaard on elänyt yhdessä puolisonsa Ilse Wilmotin kanssa vuodesta 1980, ja pari meni naimisiin 12. toukokuuta 1982. Heillä on kolme lasta. Vuonna 2011 Wilmot julkaisi kirjan Haugaardin alkoholiongelmista.. Wilmot muutti yllättäen pois lasten kanssa, mikä säikäytti Haugaardin. Hän lopetti alkoholin käytön vuonna 1992.

Haugaard on ollut vetovastuussa useaan kertaan Grøn-hyväntekeväisyyskonserttia (vuoteen 2017 Grøn Koncert), jota ovat järjestämässä mm. lihastaudeista kärsivien potilaiden Muskelsvindfonden-säätiö. Haugaardin poika Nicolai kuoli vuonna 2008..

Lähteet 

Tanskalaiset taiteilijat
Tanskalaiset poliitikot
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Johan Alexander Berg

Johan Alexander Berg (1. joulukuuta 1830 Pietari – 1900) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan jalkaväenkenraali.

Bergin vanhemmat olivat apteekkari Alexander Konstantin Berg ja Emelia Schönjann. Berg tuli Haminan kadettikouluun 1846, ylennettiin valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin henkivartioväen ratsastavaan krenatöörirykmenttiin 1851. Aliluuntantiksi hänet ylennettiin 1854 ja vielä samana vuonna luutnantiksi. Hän oli Pietarin 2. sotilassairaalan tarkastaja vuoteen 1873 asti. Everstiksi 1868 ylennetty Berg siirrettiin 87. Savonlinnan jalkaväkirykmentin komentajaksi 1873 ja Pietarhovin sotilassairaalan johtajaksi 1882. Kenraalimajuriksi Berg ylennettiin 1883. Vuonna 1885 hän tuli 32. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi ja vuonna 1893 22. Orenburgin paikallisprikaatin komentajaksi. Kenraaliluutnantiksi Berg ylennettiin 1894, sotapalveluksesta hän erosi jalkaväenkenraaliksi ylennettynä tammikuussa 1900.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1900 kuolleet
Venomin diskografia

Venom on brittiläinen vuonna 1979 perustettu heavy metal -yhtye.

Studioalbumit

Kokoelmat

Boksisetit

Livealbumit

EP:t

7″ singlet 
 In League with Satan / Live Like an Angel
 Blood Lust / In Nominae Satanas
 Die Hard / Acid Queen
 Warhead / Lady Lust
 Manitou / Woman
 Nightmare / Satanachrist

12″ singlet 
 Die Hard / Acid Queen / Bursting Out
 Warhead / Lady Lust / Seven Gates of Hell
 Manitou / Woman / Dead of Night
 Nightmare / Satanachrist / FOAD
 Nightmare / Satanachrist / FOAD / Warhead (live)
 Hell at Hammersmith Live EP, Witching Hour / Teacher's Pet / Poison

Diskografiat
Venom
Žolobno (järvi Pihkovan alueella)

Žolobno () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.

Maantietoa 
Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 75,6 hehtaaria. Se sijaitsee Nevedrosta neljä kilometriä pohjoiseen. Se on alle neljä metriä syvä, mutta sen keskisyvyys on vain hieman yli kaksi metriä. Sen vedenpinta saattaa kesän lopulla olla vesikasvillisuuden peittämää. Vaikka järvi on autio, ympäröi sitä metsien, niittyjen ja peltomaiden mosaiikki.

Luontoarvoja 
Sen rannat ovat paikoin hiekkaa, joka on soistumassa turvehetteiköiksi. Pohjassa on paljon mutaa. Järvi on rehevöitymässä ja sen kalakanta sisältää seuraavat lajit: hauki, ahven, suutari, karppi, mutakala ja ruutana, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja.

Vesistösuhteita 
Žolobno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 

Siihen laskee pieniä metsä tai suo-ojia. Sen laskuoja lähtee sen länsirannasta ja se yhtyy Nevedrjankaan luoteessa päin. Järven valuma-alueen koko on 3,68 neliökilometriä.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Nevedrjankan valuma-alue
Pustoškan piiri
Halkiankosken voimalaitos

Halkiankosken voimalaitos on Nivos Energian omistama vesivoimala Mustijoessa Pornaisten Halkialla. Mustijoessa on Pornaisissa kymmenen koskea, joista Halkiankoski eli Ryöpyn koski on suurin. Halkiankosken vesiputous oli vapaana virratessaan yksi Etelä-Suomen korkeimmista ja jyrkimmistä putouksista.

Halkiankosken kohdalla Mustijoki kapenee kallionhalkeamaan, josta se putoaa 10–12 metriä alaspäin. Kallionhalkeama on padottu ja vesi ohjataan generaattoriin. Voimalan teho on 0,3 megawattia eli se on minivesivoimala. Koski on mahdollista nähdä kevättulvien aikaan, kun vettä juoksutetaan voimalan ohi luonnonuomaan. Voimala tuottaa 1 500 megawattituntia vuodessa, sen pudotuskorkeus on 10 m ja rakennevirtaama 3,5 m³/s.

Perimätiedon mukaan Halkiankoskessa on ollut vesiratasmylly 1700-luvulta lähtien. 1910-luvun lopussa paikalle asennettiin ensimmäinen sähkögeneraattori. 30 kilowatin generaattoria suurennettiin kaksi kertaa. Nykyinen voimalaitosrakennus valmistui 1930-luvun lopulla.  Mäntsälän Sähkö on ostanut voimalassa tuotetun sähkön vuodesta 1976 lähtien. Voimala oli aiemmin Halkian kyläläisten yhteisen jakokunnan omistuksessa. Mäntsälän Sähkö osti voimalan Halkiankoski Oy:ltä toukokuussa 2001. Mäntsälän Sähkön nimi on ollut Nivos Energia tammikuusta 2017 lähtien.

Kalastuslain perusteella sata metriä Halkiankosken voimalaitospadolta alajuoksuun ulottuvalla alueella ei saa kalastaa. Halkiankosken voimalaitos muodostaa kalojen vaellusesteen yhdessä Lahankosken, Laukkosken ja Tyysterinkosken voimalaitosten patojen kanssa. Itä-Uudenmaan ja Porvoonjoen vesien- ja ilmansuojeluyhdistyksen vuonna 2018 julkaisema Mustijoen vesistön virtavesien kalatalouden kehittämissuunnitelma suosittelee, että Halkiankosken ohi rakennettaisiin ohitusuoma, jotta kalat pääsisivät nousemaan voimalan ohi. Ohitusuoma toimisi myös vaelluskalojen kutu- ja poikastuotantoalueena.

Lähteet 

Mustijoen vesistö
Pornaisten rakennukset ja rakennelmat
Suomen vesivoimalat
Suomen padot
Kai Kokko

Kai Tapio Kokko (s. 20. huhtikuuta 1967 Riihimäki) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden professorina. 

Kokko kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukiosta 1987. Hän valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1994 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1998. Oikeustieteen tohtorin tutkinnon hän suoritti Turun yliopistoon vuonna 2003. Hänen suomenkielinen ympäristöoikeuden alaan kuuluva väitöskirjansa (2004) oli otsikoitu Biodiversiteettiä turvaavat oikeudelliset periaatteet ja mekanismit. Hänet nimitettiin ympäristöoikeuden dosentiksi Helsingin, Turun ja Joensuun yliopistoihin (nykyinen Itä-Suomen yliopisto) vuonna 2007.

Kokko työskenteli tutkijana ja tutkimuskoordinaattorina Helsingin yliopiston Kansainvälisen talousoikeuden instituutissa useita jaksoja vuosina 2003–2006. Tämän lisäksi hän toimi vuosina 2005–2006 korkeimman hallinto-oikeuden ympäristöasioita esittelevänä hallintosihteerinä. Lapin yliopiston ympäristöoikeuden professorina Kokko toimi vuodesta 2006 vuoteen 2014. Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden professorina hän aloitti elokuussa 2014.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla
Google Scholar -haku "Kai Kokko"  (scholar.google.com)
Kai Kokko. University of Helsinki, Faculty of Law and Helsinki Institute of sustainability science (HELSUS)  (researchgate.net)
Tiiamari Pennanen (18.4.2017) Ympäristöoikeuden professori Kai Kokko, 50, kestävästä kehityksestä: ”Ihmiskunnalla on edessä valtava työsarka, johon tarvitaan tiedettä ja innovaatioita” (maksumuuri: tilaajille) (hs.fi)

Elävät henkilöt
Vuonna 1967 syntyneet
Suomalaiset oikeustieteilijät
Lapin yliopiston professorit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Třinec

Třinec () on kaupunki Määrin-Sleesian läänissä Tšekissä. Se sijaitsee valtion itäosassa Karpaattien vuoriston juurella. Kaupunki on tunnettu terästeollisuudestaan, ja siellä oli vuoden 2018 lopussa noin 35 000 asukasta.

Sijainti 
Třinec sijaitsee Tšekin itäosissa Olzajoen varrella. Kunnan keskusta sijaitsee noin 306 metrin korkeudessa, mutta kunnan alueella kohoaa yli kilometrin korkuinen vuori. Ympäristön huiput kuuluvat Karpaattien vuoriin.

Třinecin kunnan pinta-ala on noin 85 neliökilometriä. Maatalousmaata on noin 37 neliökilometriä ja metsää noin 33 neliökilometriä.

Talous ja liikenne 
Třinecissä on metalli- ja ruokateollisuutta. Třinecké železárnyn terästehdas on Tšekin suurin, ja se on alueen merkittävä työllistäjä.

Třinecissä on rautatieasema, ja sen tärkein tie on valtatie Silnice I/11, joka on Třinecissä myös osa Eurooppatietä E75.

Väestö 
Třinecissä asui vuoden 2018 lopussa 35 131 ihmistä. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukkaista 17,7 prosenttia oli puolalaisia. Třinec on yksi Tšekin uskonollisimmista kaupungeista, sillä vuoden 2011 väestönlaskennassa 60,5 prosenttia asukkaista ilmoitti olevansa kristittyjä. Kaupungissa on sekä katolisia että protestantteja.

Lähteet 

Tšekin kaupungit
Kringvarp Føroya

Kringvarp Føroya (lyh. KvF) on Färsaarten yleisradioyhtiö. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana on vuodesta 2019 asti toiminut juristi ja toimittaja Elin Winther Poulsen.

Historia 
Färsaarten paikallishallinto teki vuonna 1956 päätöksen radiolähetysten aloittamisesta Färsaarilla ja radiokanava Útvarp Føroya aloitti lähetykset 6. helmikuuta 1957. Ensimmäisenä radiokanavan johtajana toimi pappi Alex Tórgarð, ja aluksi ohjelmaa lähetettiin puoli tuntia päiväsaikaan sekä tunti ilta-aikaan. Sisältö oli lähinnä uutisia, säätietoja sekä joitain keskusteluohlemia ja musiikkia.

Lailliset TV-lähetykset alkoivat 1. huhtikuuta 1984, kun paikallishallinnon päätöksellä perustettu televisiokanava Sjóvarp Føroya aloitti toimintansa. Tätä ennen televisiovastaanottimilla oltiin katsottu DR:n (Tanskan yleisradio) ohjelmia, mikä ei ollut sallittua.

Útvarp Føroyan ja Sjóvarp Føroyan yhdistymistä alettiin pohtia jo sen jälkeen kun TV-kanava perustettiin. Virallisesti se tapahtui kuitenkin vasta, kun KvF aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2005..

Ohjelmatarjonta 
KvF:n ohjelmistoon kuuluvat mm. uutiset, lastenohjelmat, sarjat. Sen rahoitus tulee televisiolupamaksuilla, mainoksilla ja paikallisten rahapelien tuotoilla.

Uutis- ja ajankohtaisohjelmista Dagur og vika kokoaa päivän uutiset reilun puolen tunnin lähetykseksi. Uutisia lähetetään myös tanskalaisella viittomakielellä. Vaalien alla sekä TV- että radiokanavilla on omia vaalitenttejään.  

Hengellistä ohjelmaa edustaa muun muassa Credo, jossa puhutaan kirkosta, etiikasta ja filosofiasta. Myös jumalanpalveluksia voi seurata niin radiosta kuin televisiosta.

Nuorisolle suunnattu media Røddin aloitti toimintansa itsenäisenä toimijana vuonna 2010, mutta sopi kolme vuotta myöhemmin siirtyvänsä KvF:n nuorisoalustaksi. Røddinin ohelmistoon kuuluvat Has#tag-podcast, blogit ja nuoria kiinnostavat uutiset.

Lähteet 

Julkisen palvelun mediayhtiöt
Färsaarelainen kulttuuri
Televisioyhtiöt
Radioasemat
Megaherzin diskografia

Megaherz on saksalainen industrial metal -yhtye. Se perustettiin Münchenissä vuonna 1993. 
Megaherzin merkitsee megasydäntä ja on samalla sanaleikki sanan muistuttaessa megahertsiä.

Studioalbumit 
 Hezwerk (1995)
 Wer Bist Du? (1997)
 Kopfschuss (1998)
 Himmelfahrt (2000)
 Herzwerk II (2002)
 5 (2004)
 Heuchler (2008)
 Götterdämmerung (2012)
 Zombieland (2014)
 Komet (2018)

Remixalbumit 
 Loblieder (2010)

Singlet 
 Gott sein (1997)
 Rock Me Amadeus (1998)
 Liebestöter (1998)
 Freiflug (1999)
 Himmelfahrt (2000)
 Herzblut (2002)
 Gott Sein '04 (2004)
 Dein Herz Schlägt (2004)
 Mann von Welt (2008)
 Jagdzeit (2011)
 Gegen Den Wind (2013)
 Wir Könnten Götter Sein (2014)
 Vorhang Auf (2017)
 Komet (2018)
 Von Oben (2018)

EP:t 
 Freiflug EP: The early years (1996-2000) (2007)
 Mann von Welt (2008)
 Heuchler (2008)
 Jagdzeit (2011)
 Erdwärts (2015)

Kokoelmat 
 Querschnitt (2011)
 Totgesagte Leben Länger (2009)

Musiikkivideot 
 Freiflug (1999)
 Jagdzeit (2011)
 Herz aus Gold (2013)
 Himmelsstürmer (2014)
 Für Immer (2014)
 Einsam (2016)
 Vorhang Auf! (2017)
 Komet (2018)
 Nicht Genug (2018)

Diskografiat
St Mary Magdalen Bermondsey

St Mary Magdalen Bermondsey on anglikaaninen kirkkorakennus Lontoon Bermondseyssä, joka on Grade II* -suojelukohde.

Kirkko on rakennettu 1670-luvulla. Aiemmin rakennettu torni remontoitiin 1830.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kivikirkot
Lontoon kirkot
Southwarkin rakennukset ja rakennelmat
Grade II* -luokan rakennukset Englannissa
Vichyssoise

Vichyssoise ['vi.ʃi.swaz] tai crème vichyssoise on ranskalainen purjo-perunakeitto. Siihen käytetään purjosipulin vaaleaa osaa, keltasipulia, perunoita, kanalientä ja kermaa. Soseutettua keittoa voi tarjota joko lämpimänä tai kylmänä. Se on Ranskassa yleisimpiä arkiruokia, mutta sopii myös juhlavammaksi alkuruoaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Keitot
Kasvisruoat
Ranskalainen keittiö
Blender (lehti)

Blender oli vuosina 2001–2009 ilmestynyt yhdysvaltalainen musiikki- ja kulttuurilehti, jonka omisti Alpha Media Group. Lehden kohderyhmää olivat nuoret miehet, ja lehti oli erityisen tunnettu paljastavista kansikuvistaan sekä vitseistään. Blenderin viimeinen numero ilmestyi huhtikuussa 2009, minkä jälkeen julkaiseminen jatkui internetissä.

Vuonna 2009 lehden levikki oli 912 739, ja se oli kasvanut tasaisesti aloitusvuodesta 2001 lähtien.

Lähteet 

Musiikkilehdet
Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet
Tulevaisuuden tasavalta

Tasavallan tulevaisuus (ita. Repubblica Futura) on sanmarinolainen liberaali puolue. Se aloitti toimintansa vuonna 2017, kun kaksi keskustalaista puoluetta (Alleanza Popolare ja Unione per la Repubblica) yhdistyivät. 

Vuoden 2019 vaaleissa puolue sai kuusi paikkaa maan parlamentissa.

Ideologia ja näkemyksiä 
Puolue määrittelee itsensä kaikille avoimeksi liberaaliksi puolueeksi, joka haluaa luoda dialogia muiden puolueiden kanssa. Sen mukaan San Marinolle on edullista kannattaa vahvaa kansainvälistä yhteistyötä ja mm. houkutella maahan lisää turisteja sekä yrityksiä.. 

Vuoden 2019 vaaliohjelmassaan puolue ajoi mm. seuraavia asioita:

 Vapaaehtoiseen palvelukseen San Marinon asevoimissa pitäisi kannustaa, ja näiden palvelukseen astuvien tulisi saada siitä rahallista korvausta.
 Maan tulee syventää suhteitaan EU:n kanssa ja pyrkiä pääsemään käsiksi unionin sisämarkkinoihin.
 Pyrkiä energiaitsenäisyyteen ja eroon fossiilisista polttoaineista vuoteen 2030 mennessä ainakin rakennusten ja asumisen osalta.

Lähteet 

Liberaalit puolueet
Sanmarinolaiset puolueet
Säynätsalo (Kuhmoinen)

Säynätsalo  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Kuhmoisissa.

Maantietoa 
Saari on 890 metriä pitkä, 380 metriä leveä ja sen pinta-ala on 22,4 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän länsiosassa Tehinniemen ja Sarviniemen väliin jäävässä Säynätlahdessa. Siellä se on osa kuuden saaren ryhmää. Muut saaret ovat Hietasaari, Mäntysaari, Lammassaari, Varpussaari ja Takko. Säynätsalo on metsäsaari, jonka mäet yltävät 12 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaressa on neljä vapaa-ajan asuntoa.

Historiaa 
Kuhmoisten seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1939 on saaren keskelle piirretty peltoa tai niittyä . Vuoden 1966 peruskartassa peltoa ei ole enää piirretty ja seuraavassa vuoden 1986 kartassa on saareen rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa.

Huomautukset

Lähteet 

Päijänteen saaret
Kuhmoisten saaret
Otamon kappeli

Otamon kappeli on Otamossa, Sysmässä sijaitseva Tainionvirran seurakunnan siunauskappeli. Vuonna 1939 valmistuneen kappelin on suunnitellut arkkitehti Väinämö Killinen. Kappeli sijaitsee noin viisi kilometriä Sysmän keskustasta Vääksyn suuntaan, ja se kuului aiemmin Sysmän seurakuntaan.  

Kappelin yhteydessä on vuonna 1890 valmistunut hautausmaa. Hautausmaalla on myös vuonna 1946 valmistunut Suomen sisällissodassa punaisten puolella kuolleiden muistomerkki. Hautausmaalla on myös oma sirottelualueensa. 

Kappelin osoite on Otamontie 114, 19700 Sysmä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Könönen, Nina: Sysmän rakennetun kulttuuriympäristön selvitys, s. 42–43. Hämeen ympäristökeskus, 2005.
Kartta Sysmän seurakunnan hautausmaasta Matariston rusthollin maalla N:o 2, Kansallisarkisto
Seurakunnan toimitilat, Otamon seurakunta. Arkistoitu 2018.

Sysmän rakennukset ja rakennelmat
Päijät-Hämeen kirkkorakennukset
Sienen jalka

Sienen jalka on monien sienilajien itiöemän alempi, varsimainen osa, joka tukee sienen lakkia. Kuten kaikki sienisolukot eli pseudoparenkyymi, jalka koostuu sienirihmastosta eli hyyfeistä. Monissa tapauksissa hedelmällinen itiölava ulottuu myös jonkin matkaa jalkaan.

Sienen jalan kehityshistoriallisen hyödyn katsotaan yleensä olevan itiöiden tehokkaammassa leviämisessä; jalallinen sieni vapauttaa jalatonta helpommin itiöt tuulen mukaan tai kulkeviin eläimiin. Siitä huolimatta monilla sienillä ei edelleenkään ole jalkaa. Näihin kuuluvat mm. kuppisienet, tuhkelot, maatähdet, jotkut käävät, hyytelösienet, torajyvät ja nokisienet.

Sienen jalkaa voidaan kuten lakkiakin käyttää tunnistamisen apuna. Usein sienen luotettavaan tunnistamiseen tarvitaan tiettyjä jalan piirteitä. Tällaisia piirteitä ovat:
 jalan rakenne (kuituinen, hauras, kalkkimainen, nahkamainen, kiinteä etc.)
 onko jalassa jäänteitä osittaisesta (rengas) vai kokonaisesta verhosta (tuppi)
 onko samassa jalassa useita sieniä yhteen kasvaneina
 jalan yleinen koko ja muoto (nuijamainen, nupillinen, tasapaksu, alas kapeneva)
 ulottuuko jalka maanalaiseen juurimaiseen rakenteeseen eli onko se juurehtiva

Sienestäessä on tärkeää säilyttää kaikki nämä tuntomerkit ehjinä kaivamalla sieni kokonaisena maasta sen sijaan, että katkaisee sienen jalan puolivälistä.

Piirroksia 

Sienten morfologia
Kirjallisuusvuosi 1857

Kirjallisuusvuosi 1857 käsittelee vuoden 1857 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Intiassa syntyi sepoykapina, jota myöhemmin käsiteltiin laajasti brittiläisessä kirjallisuudessa.
 Britanniassa säädettiin säädyttömiä julkaisuja koskeva laki (Obscene Publications Act 1857).
 Virolainen sanomalehti Postimees alkoi ilmestyä.
 Charles Baudelairen runoteos Pahan kukat synnytti symbolistisen taidesuunnan ja vaikutti monin tavoin runouden ilmaisutapoihin.

Julkaisuja 
 H. C. Andersen – At være eller ikke være
 Charles Baudelaire – Pahan kukat (Les Fleurs du mal, koko teoksen suomennos ilmestyi 2011)
 Gustave Flaubert – Rouva Bovary (Madame Bovary)
 Otto Ludwig – Zwischen Himmel und Erde (romaani, suom. Taiwaan ja maan wälillä, 1875)
 Otto Ludwig – Die Heiterethei (romaani)
 Rodolphe Töpffer – Herra Koipeliini (vuonna 1830 alkunsa saanut sveitsiläinen sarjakuva alkoi ilmestyä jatkosarjana Sanomia Turusta -lehdessä)

Palkintoja

Lähteet 

1857
Katolinen kirkko Marokossa

Katolinen kirkko Marokossa  toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.

Organisaatio ja jäsenmäärä 
Katolinen kirkko Marokossa on jakautunut kahteen hiippakuntaan, joihin kuului vuoden 2017 lopussa yhteensä 35 seurakuntaa. Tuolloin katolisia oli maassa noin 23 000, 0,07% väestöstä.

Lähteet

Katolinen kirkko maittain
Marokko
Katolinen kirkko Japanissa

Katolinen kirkko Japanissa  toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.

Organisaatio ja jäsenmäärä 
Katolinen kirkko Japanissa on jakautunut 16 hiippakuntaan, joihin kuului vuoden 2017 lopussa yhteensä 859 seurakuntaa. Tuolloin katolisia oli maassa noin 536 000, 0,42% väestöstä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Japanin katolisen piispainkokouksen kotisivut

Katolinen kirkko maittain
Kristinusko Japanissa
Srinagarindra

Srinagarindra () (21. lokakuuta 1900 – 18. heinäkuuta 1995) oli Thaimaan  kahden kuninkaan, Ananda Mahidolin ja  Bhumibol Adulyadejin äiti. Hän syntyi Nonthaburissa.

Srinagarindra meni naimisiin vuonna 1920 prinssi Mahidol Adulyadej kanssa. Parille syntyi Sveitsissä tytär Galyani Vadhana vuonna 1923, ja kaksi poikaa, Ananda Mahidol ja Bhumibol Adulyadej, joista molemmista tuli myöhemmin Thaimaan kuninkaita.

Kesällä 1994 Srinagarindra joutui Sirirajin sairaalaan ja kuoli 95 vuoden iässä 18. heinäkuuta 1995.

Lähteet 

Thaimaan kuninkaalliset
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Koivisto (dokumentti)

Koivisto on Intervisio Oy:n Yleisradiolle tuottama kahdeksanosainen dokumenttisarja presidentti Mauno Koivistosta. Sarjan on käsikirjoittanut Marjo Vilkko ja toimittanut Jari Tervo, joka myös juontaa sen. Sarja esitettiin Yle TV1:ssä joulukuussa 2019, ja se on pysyvästi myös Yle Areenassa, samoin kuin siihen liittyvä radiosarja Erittäin salainen, Mauno Koivisto.

Arvioita
Entinen ulkoministeri ja keskustan puheenjohtaja Paavo Väyrynen kritisoi ohjelmaa blogissaan, koska hänen mukaansa se antaa väärän kuvan presidentti Kekkosen yrityksestä kaataa Koiviston hallitus vuonna 1981. Väyrysen mielestä kysymys oli Koiviston ja Kalevi Sorsan välisestä SDP:n sisäisestä valtataistelusta. Väyrysen näkemyksen ovat tyrmänneet Jari Tervo, toimittaja Unto Hämäläinen, Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja Janne Virkkunen.

Myönteisen arvion sarjasta antaa Suomen Kuvalehdessä politiikan tutkija Antti Ronkainen. Hän sanoo, että sarja on hieno teko, ja arvioi, että tämän ja siihen liittyvän Tervon muun laajemman suurmiessarjan tarkoituksena olisi ollut problematisoinnin sijasta Suomen kansan valistaminen menneen yhteiskulttuurin historiasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Koivisto: Kahdeksanosainen dokumenttisarja Mauno Koiviston elämänvaiheista, Yle

Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Yle Areena -alkuperäissarjat
Suomalaiset dokumenttiohjelmat‎
Mauno Koivisto
Aleksei Potapov

Aleksei Potapov (s. 2. maaliskuuta 1989 Nižni Novgorod) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa KHL-seura Avangard Omskia. Potapov laukoo vasemmalta. Potapov on edustanut KHL-urallaan aiemmin Torpedo Nižni Novgorodia ja Ak Bars Kazania.

Ura 
Potapov debytoi KHL:ssä kaudella 2008–2009 Torpedo Nižni Novgorodin paidassa. Kaudella 2013–14 hänet nimitettiin Torpedon varakapteeniksi ja kaksi vuotta myöhemmin joukkueen kapteeniksi. Potapov siirtyi Ak Bars Kazanin riveihin vuonna 2017. Potapov jatkoi seurassa vielä yhden kauden, kunnes hän teki kaksivuotisen sopimuksen Avangard Omskin kanssa 2. toukokuuta 2019. Potapovin KHL-uran paras kausi tehopisteillä mitaten oli 2018–19, jolloin hän keräsi 19 pistettä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Venäläiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
His Dark Materials (televisiosarja)

His Dark Materials on Philip Pullmanin Universumien tomu -fantasiakirjasarjaan perustuva televisiosarja. Sitä esitetään Britaniassa BBC One -kanavalla ja muualla suoratoistopalvelu HBO:ssa. Tuotantoyhtiönä toimivat Bad Wolf ja New Line Cinema.

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi perustuu Universumien tomu -trilogian ensimmäiseen kirjaan nimeltä Kultainen kompassi, toinen kausi perustuu kirjasarjan toiseen teokseen nimeltä Salaperäinen veitsi ja kolmas kausi kirjasarjan viimeiseen osaan nimeltä Maaginen kaukoputki.

Sarja sijoittuu rinnakkaiseen todellisuuteen, jossa seurataan 12-vuotiasta tyttöä nimeltä Lyra (Dafne Keen). Hän ottaa tehtäväkseen selvittää mitä tekemistä ryhmällä siepattuja lapsia ja salaperäisellä tomulla on toisiinsa.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 His Dark Materials BBC:n sivustolla 
 His Dark Materials HBO:n sivustolla
 
 His Dark Materials EP Guidesin sivustolla 

Brittiläiset fantasiasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Universumien tomu
BBC:n televisio-ohjelmat
HBO:n televisio-ohjelmat
Europen diskografia

Europe on Ruotsin Upplands Väsbyssä vuonna 1979 perustettu rockmusiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen perustivat laulaja Joey Tempest, kitaristi John Norum, basisti Peter Ollson ja rumpali Tony Reno ja yhtye tunnettiin alun perin nimellä Force, ennen kuin se muutti nimensä Europeksi vuonna 1982.

Studiojulkaisut

Kokoelmat 
 
  (sisältää ennen julkaisemattoman kappaleen Break Free)
 
  (1982–1992:n uudelleenjulkaisu, uutena kappaleena "The Final Countdown 2000", tekno-mix)

Livealbumit

EP:t

Singlet 

 Seven Doors Hotel (1983)
 Lyin' Eyes (1983)
 Dreamer (1984)
 Stormwind (1984)
 Open Your Heart (1984)
 Rock the Night (1985)
 The Final Countdown (1986)
 Love Chaser (1986)
 Rock the Night (1986)
 Carrie (1987)
 Cherokee (1987)
 Open Your Heart (1988)
 Superstitious (1988) 
 Open Your Heart (1988)
 Let the Good Times Rock (1989)
 More Than Meets the Eye (1989)
 Sign of the Times (1989)

 Tomorrow (1989)
 Priseners in Paradise (1991)
 I'll Cry for You (1991)
 Halfway to Heaven (1992)
 Sweet Love Child (1993)
 The Final Countdown 2000 (1999)
 Got to Have Faith (2004)
 Hero (2004)
 Always the Pretenders (2006)
 Last Look at Eden (2009)
 New Love in Town (2009)
 Not Supposed to Sing the Blues (2012)
 Firebox (2012)
 Bring it All Home (2013)
 War of Kings (2015)
 Days of Rock 'n' Roll (2015)
 The Final Countdown (30th Anniversary Edition)
 Walk the Earth (2017)

DVD-julkaisut 
  (Yhdysvalloissa nimellä Rock the World)
  (julkaistu vain Japanissa)

Musiikkivideot 
 In the Future to Come (1983)
 The Final Countdown (1986)
 Rock the Night (1986)
 Carrie (1986)
 Cherokee (1987)
 Superstitious (1988)
 Open Your Heart (1988)
 Let the Good Times Rock (1988)
 Prisoners in Paradise (1991)
 I'll Cry for You (1991)
 Halfway to Heaven (1992)
 The Final Countdown 2000 (1999)
 Got to Have Faith (2004)
 Hero (2004)
 Always the Pretenders (2006)
 Last Look at Eden (2009)
 New Love in Town (2009)
 Not Supposed to Sing the Blues (2012)
 Firebox (2012)
 War of Kings (2015)
 Days of Rock 'n' Roll (2015)
 Walk the Earth (2017)
 The Siege (2018)
 Turn to Dust (2019)

Diskografiat
Adolf zu Hohenlohe-Ingelfingen

Adolf zu Hohenlohe-Ingelfingen (29. tammikuuta 1797 Breslau, Preussi – 24. huhtikuuta 1873 Koschentin, Sleesia, Saksan keisarikunta) oli preussilainen poliitikko, joka toimi Preussin pääministerinä vuonna 1862.

Hänen isänsä oli kenraali ja ruhtinas Friedrich Ludwig zu Hohenlohe-Ingelfingen. Adolf zu Hohenlohe-Ingelfingen oli maanomistaja Sleesiassa ja toimi paikallisten maapäivien maamarsalkkana. Hän oli edustajana vuoden 1847 Preussin maapäivillä, vuoden 1850 Erfurtin parlamentissa ja sittemmin Preussin herrainhuoneessa, jonka puhemiehenä hän oli vuosina 1856–1862. Konservatiivinen Hohenlohe-Ingelfingen toimi Preussin pääministerinä 18. maaliskuuta – 23. syyskuuta 1862. Erottuaan terveyssyistä hän vetäytyi politiikasta. Hänen seuraajakseen tuli Otto von Bismarck.

Hohenlohe-Ingelfingenin poika oli tykistökenraali Kraft zu Hohenlohe-Ingelfingen.

Lähteet

Preussin pääministerit
Vuonna 1797 syntyneet
Vuonna 1873 kuolleet
Seychellien kansalliskokous

Seychellien kansalliskokous (kreoliksi , , ) on Seychellien lainsäädännöllinen elin. Sen edustajat valitaan viiden vuoden välein pidettävissä vaaleissa. 

Maan perustuslaki (kpl. VI, art. 78) ei määrittele mitään kiinteää määrä edustajille. Vuoden 2016 vaaleissa tarjolla oli 33 paikkaa.

Nykyisellään parlamentti on perustettu uudelleen vuonna 1993. Tuolloin päättyi Seychellien kansan progressiivisen rintaman (USP:n edeltäjä) johtama yksipuoluejärjestelmä ja uusin perustuslaki astui voimaan. 

Seychellien puoluekenttää ovat hallinneet vuodesta 1993 asti USP ja Seychellien kansanpuolue (SNP). SNP muodosti yhdessä muiden oppositiopuolueiden kanssa vaaliliiton Linyon Demokratik Seselwa (LDS), joka rekisteröityi myöhemmin puolueeksi. 

Lokakuussa 2020 parlamentin puhemieheksi valittiin Roger Mancienne.

Lähteet 

Seychellien politiikka
Parlamentit
Kirjallisuusvuosi 2020

Kirjallisuusvuosi 2020 käsittelee vuoden 2020 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Suomen koronaviruspandemia lisäsi selvästi kirjallisuuden myyntiä. Erityisesti lisääntyi äänikirjojen kauppa.
 Lokakuun alkuun suunnitellut Turun kirjamessut siirrettiin koronapandemian vaikutusten vuoksi seuraavaan vuoteen (1.–3. lokakuuta 2021). Sen sijaan Helsingin kirjamessut järjestettiin, mutta ne pidettiin etätapahtumana verkossa 22.–25. lokakuuta 2020. Myös monia muita tapahtumia peruttiin, siirrettiin tai toteutettiin verkossa.
Ruotsalaisen kirjailijan Carl-Johan Forssén Ehrlinin äänikirja Kani joka tahtoi nukahtaa (Kaninen som så gärna ville somna) nousi vuoden myydyimmäksi kirjaksi Suomessa. Se oli ensimmäinen äänikirja, joka voitti tämän myyntitilaston. Teos ilmestyi painetussa muodossa  Ruotsissa 2011 ja se sisälsi lukuohjeen, jonka avulla kirjaa kuuntelevan lapsen saisi nukahtamaan. Äänikirjana se ilmestyi englanniksi Amazonin CreateSpace-alustalla vuonna 2014. Suomeksi teos ilmestyi painettuna vuonna 2015.

Julkaisuja 
 Heikki Aittokoski – Onnellisten saari
 Vilja-Tuulia Huotarinen – Omantunnon asioita
 Juha Hurme – Suomi
 Risto Isomäki – Vedenpaisumuksen lapset
 Marko Järvikallas – Mihin täällä voi mennä (novellikokoelma)
 Tommi Kinnunen – Ei kertonut katuvansa 
 Terhi Kokkonen – Rajamaa 
 Mary Robinette Kowal – The Relentless Moon
 Anni Kytömäki – Margrita 
 John Scalzi – The Last Emperox
 Anna Soudakova – Mitä männyt näkevät
 Martha Wells – Network Effect

Vuoden 2020 myydyimmät kirjat
 Myydyin kotimainen kaunokirja: Ilkka Remes, Kotkanpesä 
 Myydyin lasten- ja nuortenkirja: Mauri Kunnas, Joulupukin joululoma
 Myydyin tietokirja: Barack Obama, Luvattu maa
 Myydyin äänikirja: Carl-Johan Forssén Ehrlin, Kani joka tahtoi nukahtaa

Palkintoja 
Arvid Lydecken -palkinto
 Lena Frölander-Ulf – Nelson Tiikeritassu
 Hugo-palkinto
 Arkady Martine – A Memory Called Empire
Kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinto
 Anni Kytömäki – Margarita
Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinto
 Anja Portin – Radio Popov
 Minna Canth -palkinto
 Tommi Kinnunen
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Louise Glück
Tieto-Finlandia-palkinto
 Marko Tikka & Seija-Leena Nevala – Kielletyt leikit : Tanssin kieltämisen historia Suomessa 1888–1948
Topelius-palkinto
 Briitta Hepo-oja – Suomea lohikäärmeille

Lähteet 

2020
Park Ji-hyo

Park Ji-hyo (, s. 1. helmikuuta 1997 Gyeonggi, Korean tasavalta), yleensä nimellä Jihyo on eteläkorealainen laulaja ja lauluntekijä.  Hän on tyttöbändi Twicen johtaja ja päävokalisti.

Hänen syntymänimensä on Park Ji-soo (), mutta muutti sen laillisesti Park Ji-hyoksi ennen Sixteen-ohjelmaa. Muut yhtyeen jäsenet valitsivat hänet ryhmän johtajaksi nimettömällä äänestyksellä.

Elämä 
Jihyo liittyi JYP Entertainmentille harjoittelijaksi peruskoulussa ja harjoitteli kymmenen vuotta ennen debyyttiään Twice-yhtyeessä. Jihyon piti ensin debytoida tyttöyhtyeessä Nayeonin, Jeongyeonin ja Sanan kanssa, mutta niin ei tapahtunutkaan. Sen sijaan he kaikki liittyivät tosi-tv-sarjaan Sixteen, jossa valittiin yhdeksän tyttöä Twice-yhtyeeseen. Heidät kaikki valittiin ja he debytoivat vuonna 2015 julkaisemalla minialbumin The Story Begins ja musiikkivideon Like Ooh-Ahh.

Kirjat 
 Yes, I am Jihyo (valokuvakirja, 20.8.2021)

Diskografia 

Jihyo on lauluntekijänä useissa kappaleissa.

Yhteistyö 
 "The Reason I'm Beautiful", mukana Jung Eun-ji ja Ben

Ääniraidat 
 "Stardust Love Song" draamasarjassa Twenty Five Twenty One
 "I Fly" draamasarjassa Today's Webtoon
 "A Strange Day" draamasarjassa Summer Strike

Videokuvaukset 
Esiintymiset muiden yhtyeiden musiikkivideoilla:

Filmografia 
 Sixteen (2015)
 Saturday Night Live (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 MyDramalist-sivustolla 

Twice
Eteläkorealaiset laulajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Marius Lindvik

Marius Lindvik (s. 27. kesäkuuta 1998) on norjalainen mäkihyppääjä ja suurmäen olympiavoittaja, joka kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 ja on kilpaillut pysyvämmin kaudesta 2017–2018 alkaen.

Lindvik voitti nuorten maailmanmestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa ja sekajoukkuekilpailussa vuonna 2018. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäessä kuudenneksi ja normaalimäessä 14:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti suurmäen kultaa, oli normaalimäessä seitsemäs, joukkuemäessä neljäs ja sekajoukkuemäessä kahdeksas. Saman kevään lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa hän voitti henkilökohtaisen kilpailun kultaa ja joukkuekilpailun pronssia.

Lindvik ylsi maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon tammikuussa 2018, kun hän sijoittui Zakopanessa kahdeksanneksi. Seuraavan kerran hän sijoittui kärkipäähän joulukuussa 2019, kun hän oli Klingenthalissa kolmas. Seuraavissa kilpailuissa Engelbergissa hän sijoittui viidenneksi ja seitsemänneksi. Keski-Euroopan mäkiviikon 2019–2020 ensimmäisessä kilpailussa Oberstdorfissa hän sijoittui kymmenenneksi. Toisen kilpailun Garmisch-Partenkirchenissa hän voitti hyppäämällä ensimmäisellä kierroksella mäkiennätyksen 143,5 metriä, ja myös kolmannen kilpailun Innsbruckissa hän voitti. Loppiaisena hän oli Bischofshofenissa kolmas, ja mäkiviikon kokonaiskilpailussa toinen. Hän sijoittui samalla kaudella Willingenissä toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja Raw Airilla kolmas. Joulukuussa 2020 hän oli Nižni Tagilissa ja Oberstdorfissa kolmas. Tammikuussa 2021 hän oli Bischofoschenissa toinen ja voitti Zakopanessa. Helmikuussa hän oli kolmas Zakopanessa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Seuraavalla kaudella hän sijoittui Wisłassa sekä Bischofshofenissa toiseksi ja Klingenthalissa sekä Engelbergissä kolmanneksi. Mäkiviikon lopputuloksissa hän sijoittui toiseksi. Mäkiviikon jälkeen hän voitti Bischofshofenissa, Zakopanessa sekä Willingenissä, jossa oli myös kolmas. Maaliskuussa 2022 hän voitti Oslossa ja Planicassa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Marraskuussa 2022 hän oli kolmas Wislan toisessa kilpailussa.

Joukkuekilpailussa Lindvik on ollut voittamassa maailmancupin osakilpailua maaliskuussa 2019 ja 2020 Holmenkollenilla sekä Lahdessa tammikuussa 2021.

Maailmancupin osakilpailuvoitot

Maailmancupin joukkuekilpailujen voitot

Lähteet 

Norjalaiset mäkihyppääjät
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Länsi-Frankia

Länsi-Frankia oli historiallinen valtio, joka muodostui noin vuonna 843 ja sisälsi suurin piirtein sen alueen, joka muodostaa nykyisen Ranskan. Se syntyi, kun Frankkien valtakunta jaettiin vuonna 843; muut jaossa syntyneet valtiot olivat Itä-Frankia, joka vastaa karkeasti nykypäivän Saksaa ja Itävaltaa ja joka kehittyi Pyhäksi saksalais-roomalaiseksi keisarikunnaksi, sekä Keski-Frankia.

Frankkien valtakunta sai alkunsa frankkien germaaniheimon hallitsemasta maa-alueesta, ja siitä tuli selkeämpi valtiomuodostelma merovingien dynastian aikana. Muutama vuosisata merovingien jälkeen Kaarle Suuri laajensi valtakunnan suureksi imperiumiksi. Hänen kolme pojanpoikaansa jakoivat valtakunnan Verdunin sopimuksessa vuonna 843; tästä syntyivät Länsi-, Keski- ja Itä-Frankia. Myöhemmin Keski-Frankia jakautui Burgundiksi, Lotharingiaksi ja Italiaksi. Verdunin sopimus korvattiin vuonna 870 Meerssenin sopimuksella. Länsi-Frankian katsotaan päättyneen 3. heinäkuuta 987, jolloin aiemmin Länsi-Frankiaa hallinneeseen Karolingien dynastiaan kuulunut Ludvig V joutui väistymään valtaistuimelta Hugo Capetin tieltä; tämä tuli myöhemmin Euroopan vanhimman hallitsijasuvun kapetingien kantaisäksi. Muutamien seuraavien vuosisatojen aikana alueesta, jota aiemmin oli kutsuttu Länsi-Frankiaksi, kehittyi Ranskan kuningaskunta.

Ranskan keskiaika
Frankkien valtakunta
Pressan tytöt

Pressan tytöt (Dick) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1999. Elokuva sijoittuu 1970-luvulle ja  kertoo kahdesta tytöstä nimeltä Betsy ja Arlene, joita näyttelevät Kirsten Dunst ja Michelle Williams. Tytöt eksyvät luokkaretkellä valkoiseen taloon ja heistä tulee monien käänteiden kautta presidentti Nixonin koiranulkoiluttajia.

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
William Beckford (poliitikko)

William Beckford (1709 Jamaika – 21. kesäkuuta 1770) oli englantilainen poliitikko ja plantaasin omistaja. Hän toimi Lontoon Cityn pormestarina 1762–1763 ja 1769–1770, ja hän omisti laajoja maa-alueita Jamaikalta sekä tiloja Englannissa.

Nuoruus ja suku 
Beckford syntyi Jamaikalla vuonna 1709, ja hänet kastettiin 19. joulukuuta. Hänen isänsä Peter Beckford oli Jamaikan rikkaimpia ja vaikutusvaltaisimpia miehiä, joka omisti paljon maata ja orjia sekä istui Jamaikan siirtomaan parlamentissa. Williamin isoisä Peter Beckford oli perustanut Jamaikalle sukudynastian ja toiminut saaren kenraalikuvernöörinä.

Opiskelu ja ura 
William Beckford opiskeli Balliol Collegessa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1732. Hän oli opiskellut edellisenä vuonna Leidenin yliopistossa lääketiedettä, ja sieltä hän oli mennyt hakemaan kokemusta Pariisin Hôtel des Invalidesista. Beckford palasi Jamaikalle vuonna 1736 hänen isänsä kuoltua. Jamaikalla hän ajautui perheen sisäisiin perintöriitoihin. Tuomioistuin myönsi Peter Beckfordin Clarendonin maat Willamille, joka valittiin vuonna 1737 Clanrendonista myös Jamaikan parlamenttiin.

Beckfordit omistivat vuonna 1754 Jamaikalla yhteensä 170 neliökilometriä maita. Niistä Williamin omistuksessa oli noin 90 neliökilometriä. Hän osti vuonna 1745 Englannin Wiltshirestä Fonthillin tilan. Hän hankki Englannista myös asunnon Lontoosta sekä vanhan luostarin ja kartanon. Beckford hankki varoillaan tilojen lisäksi myös taidetta ja kirjallisuutta. Hänen kirjastossaan oli yli 1 500 teosta.

Englannin politiikkaan Beckford siirtyi vuonna 1747, jolloin hän sai paikan parlamentista. Lontoon Cityn oltermanniksi hänet valittiin vuonna 1752 ja seriffiksi vuonna 1755. Cityn pormestarina hän toimi kahdesti 1762–1763 ja 1769–1770. Beckford ajoi politiikassa merkittävästi Lontoon Länsi-Intian-asioita. Hän myös tuki radikaalipoliitikko John Wilkesia.

Perhe 
Beckford sai yhdeksän lasta. Niistä kahdeksan oli aviottomia lapsia kolmen eri naisen kanssa. Beckford meni vuonna 1756 naimisiin Maria Marchin kanssa. Heidän ainoa lapsensa oli kirjailija William Beckford. Beckford vanhempi kuoli vuonna 1770 matkallaan Fonthillistä Lontooseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset poliitikot
Pormestarit
Vuonna 1709 syntyneet
Vuonna 1770 kuolleet
Finntack

Finntack tai Finn-Tack on suomalainen vuonna 1982 perustettu hevosalan yritys ja nykyään maailman suurin raviurheiluvälineiden valmistaja. Lahtelaisyritys harjoittaa hevostarvikkeiden kauppaa sekä valmistaa Hollolassa ravikärryjä ja PharmaCare-tuotemerkillä hevosten hyvinvointituotteita. Lisäksi Finntack myy myymälöissään tunnettuja ravi- ja ratsastusalan tuotemerkkejä kuten Back On Track, Carr & Day & Martin, Cowboy Magic, Fenwick, Foran, Happy Mouth Bit, Horseware, Lister, Mira, Pennsbury, Protecto, Spyder, TKO ja Zilco.

Myymälöitä on Suomessa ja Norjassa kolme, Ruotsissa ja Ranskassa yksi. 42 työntekijästä toimii Norjassa kymmenen, Ranskassa viisi ja Ruotsissa kaksi. Liikevaihto 2019 oli liki kymmenen miljoonaa euroa, josta noin 30 prosenttia kotimaasta. Omistajat yhtiön toimitusjohtaja Johannes Nevanlinna ja markkinointijohtaja Denis Marques.

Suojavaatetuotanto

Koronapandemian tullessa Eurooppaan, myös Finntackin liikevaihto tippui. Hevosten loimet ja muut varusteet eivät käyneet kaupaksi, kun ravikilpailut keskeytettiin koronan takia lähes koko Euroopassa. Finntack perusti suojavaatetuotannon teollisuushalliin Hollolaan. Tuotantolinjaan investoitiin lähes puoli miljoonaa euroa ja koneet saatiin käynnistettyä parissa kuukaudessa. Suojavaatteet tulivat markkinoille kesäkuussa 2020. . Myöhemmin Finntack oli uutisissa liittyen suojavaatetuotannon kannattavuuteen.

Historiaa

Finntackin perusti Norjasta Suomeen muuttanut Gunnar Gangsö vuonna 1982 Lahdessa, tarkoituksena valmistaa pienessä mittakaavassa ravivarusteita ja myydä niitä lähinnä entiseen kotimaahan Norjaan. Nimenvaihdosten jälkeen yritys tuli tunnetuksi nimellä Finn-Valjas Oy, kunnes nimeksi vakiintui Finntack.

1990-luvun alussa yritys alkoi toimia teollisessa mittakaavassa. Finntack perusti tehtaan Pietariin heti Neuvostoliiton kaaduttua ja aloitti pian valmistuksen myös Ukrainassa ja Kiinassa. Vuoden 2012 paikkeilla Finntackilla oli tehdas myös Meksikossa. Suomessa tuotantoa oli tuolloin vain tytäryhtiö Pharmacare Novalla, joka valmistaa hevosten ja nahkavarusteiden hoitokemikaaleja ja täydennysrehuja.

Se omisti vuoteen 2018 asti myös perustamansa Horze-ratsastustarvikeketjun.

Lähteet

Suomalaiset teollisuusyritykset
Raviurheilu
Urheiluvälinevalmistajat
Hållbart initiativ

Hållbart initiativ (Kestävä aloite, lyh. Hi) on ahvenanmaalainen vihreä puolue. Se nousi maakuntapäiville vuoden 2019 vaaleissa. Se aloitti toimintansa 15. toukokuuta 2019. Puolueella on kaksi puheenjohtajaa, jotka sen perustamisesta alkaen ovat olleet Alfons Röblom ja Annette Bergbo.

Ideologia ja näkemyksiä 
Hållbart initiativ ei määrittele itseään oikeisto–vasemmisto-akselille, mutta sen poliitikot istuvat Keskiryhmässä.  

Maakuntapäivävaaleissa 2019 puolueen vaaliohjelman mukaan puolue ajaa mm. seuraavia asioita:

 Säätää sitovia ilmastolakeja, joilla pyritään vähentämään päästöjä.
 Säätää tasa-arvoiset palkkalait Islannin mallin mukaisesti.
 Ohjata PAF:n voittoja jatkossakin kolmannen sektorin ja kulttuuritoiminnan tukemiseen. 
 Yhtiöittää Ålandstrafiken.

Lähteet 

Ahvenanmaalaiset puolueet
Suomen vihreät puolueet
Hengellinen kasvu

Hengellinen kasvu viittaa yksilölliseen prosessiin, jossa ihminen kehittyy hengellisessä tai uskonnollisessa elämässään. Näihin prosesseihin voi kuulua hengellisiä harjoituksia kuten meditaatio, rukoilu, pyhien kirjoitusten lukeminen ja yhteys toisiin uskoviin. Hengellinen kasvu voi olla uskonnollisuuden yhdistämistä omaan elämään epämuodollisella ja joustavalla tavalla, mutta se voidaan nähdä myös uskonnosta irralliseksi itsensä kehittämiseksi.

Hengellisestä kasvusta ei ole olemassa yhtä ratkaisevaa määritelmää, koska kukin uskovainen lähestyy käsitettä omasta näkökulmastaan. Kristillisessä kontekstissa hengellinen kasvu ymmärretään samaksi käsitteeksi kuin pyhitys.

Hengellinen kasvu voi toteutua itsenäisesti, mutta se on mahdollista myös hengellisen ohjaajan tai gurun ohjauksessa.

Hengellisen kasvun tukeminen on yksi Partioliikkeen toimintamuodoista.

Lähteet

Ihmisen kehitys
Hengellisyys
Protestanttinen teologia