Space Ritual

The Space Ritual Alive in Liverpool and London on Hawkwindin live-albumi vuodelta 1973. Ajan myötä albumi on noussut yhdeksi space rock -genren tärkeimmistä albumeista. Albumi nousi julkaisuvuonnaan Ison-Britannian albumilistalla sijalle 9 ja nousi listoille myös Pohjois-Amerikassa ja Suomessakin. Albumista on julkaistu kaksi bonus-raitoja sisältävää remasteroitua versiota vuosina 1996 ja 2007.

Konsepti 

”Space Ritual” oli yhtyeen suuri kiertue vuosina 1972-1973, jonka ideoi yhtyeen laulaja/runonlausuja Robert Calvert. Ideana oli tarjota yleisölle audiovisuaalinen kokemus avaruudessa ja ajassa matkustamisesta. Lavasteet, teemat ja konserteissa nähdyt avaruus-animaatiofilmit olivat Calvertin ja taiteilija Barney Bubblesin kehittelemiä ja valoshowsta vastasi Liquid Len (Jonathan Smeeton) ryhmineen. Mukana olivat myös tanssijat Miss Renee ja Tony Carrera Hawkwindin oman tanssijan Stacian lisäksi. Varsinaisessa yhtyeessä soittivat Calvertin lisäksi kitaristi-laulaja Dave Brock, basisti Lemmy Kilmister, saksofonisti Nik Turner, elektronisista tehosteista vastaavat Dik Mik ja Del Dettmar sekä rumpali Simon King.

Calvert ja yhtyeen lähipiiriin kuulunut tieteiskirjailija Michael Moorcock kirjoittivat albumilla kuultavat, kappaleita linkittävät runot (”Earth Calling”, ”The Awakening”, ”Black Corridor”, ”Ten Seconds of Forever”, ”Sonic Attack” ja ”Welcome to the Future”), jotka Calvert lausui. Moorcockin kirjoittama ”Sonic Attack” -runo julkaistiin promo-singlenä.

Kiertueen menestykseen vaikutti kesällä 1972 julkaistu hitti-single ”Silver Machine”, joka nousi Top-3:een Ison-Britannian single-listalla ja löi yhtyeen läpi laajemmalle yleisölle. Itse asiassa juuri singlen menestyksestä saatu pääoma mahdollisti ”Space Ritual” -kiertueen toteutuksen. Kappale kuitenkin puuttui setistä kyseisellä kiertueella. Ennen kiertuetta yhtye oli julkaissut myös tuoreimman studioalbuminsa Doremi Fasol Latido.

Uusia, tuolloin studio-albumeilla ennenjulkaisemattomia kappaleita albumilla runojen lisäksi ovat Dave Brockin ”Upside Down”, Del Dettmarin ja Dik Mikin esittämä elektroninen siirtymä ”Electronic No. 1” sekä Hawkwind-klassikoksi vuosien aikana noussut Robert Calvertin kirjoittama, psykiatri Wilhelm Reichin teorioihin perustuva ”Orgone Accumulator”. Kappaleen musiikissa on vaikutteita Canned Heatin ”Fried Hockey Boogie” -kappaleesta ja siinä Brockin raskas riffi ja Kilmisterin bassonsoitto ovat hyvin pinnassa. Albumin alussa kuultavaa ”Born to Go” -kappaletta ei myöskään oltu aiemmin julkaistu studio-albumeilla ja ”Seven By Seven” oli alun perin ”Silver Machine” -singlen b-puoli.

Vuoden 1972 Doremi Fasol Latido-albumilta on mukana viisi kappaletta (”Down Through The Night”, ”Lord of Light”, ”Space Is Deep”, ”Brainstorm” ja ”Time We Left (This World Today)”) ja kahdelta ensimmäiseltä albumilta vain yksi (In Search of Space-albumin ”Master of the Universe”). Musiikillisesti yhtyeen esiintyminen on hyvin heavy rock-painotteinen efekteillä höystettynä.

Nauhoitus 

Albumi nauhoitettiin kahdessa konsertissa 22. joulukuuta 1972 Liverpoolin Stadiumilla ja 30. joulukuuta Brixton Sundownissa, Lontoossa. Konsertit nauhoitti myöhemmin muun muassa Motörheadin tuottajana tunnettu Vic Maile. Maile ja Anton Matthews miksasivat nauhat myöhemmin Olympic-studioilla Lontoossa. Kansitekstien mukaan kappaleita ”Brainstorm” ja ”Time We Left” jouduttiin lyhentämään liiallisen pituuden vuoksi. Leikkaamattomia ja dubbaamattomia versioita kappaleista on saatavilla vuoden 1985 puoli-virallisella Space Ritual Volume 2-koosteella, sekä vuonna 2007 julkaistulla Collectors Edition -painoksella. Lisäksi konserteissa encorena kuultu ja alkuperäiseltä versiolta poisjäänyt ”You Shouldn’t Do That” löytyy remasteroiduilta painoksilta. Vuoden 2007 painoksella oleva DVD-audioversio mahdollistaa albumin kuuntelun kokonaisena jatkuvana konserttina ilman levyn / puolenvaihtoja. Perinteiseen live-konserttiin nähden ”Space Ritual” ei sisältänyt välispiikkejä tai yleisön ja yhtyeen välistä kommunikaatiota, vaan konsertti kulki musiikin ja runojen myötä yhtenä jatkumona.

Kansitaide 

Albumi on tunnettu myös Barney Bubblesin suunnittelemasta kansitaiteesta. Alkuperäinen vinyyliversio julkaistiin kuuteen osaan jakautuvassa kansipaneelissa, jotka sisälsivät psykedelisin värein tehtyjä maalauksia sekä mustavalkoisia valokuvia sekä runotekstejä ja muita kirjoituksia. Albumi pääsi Q-lehden sadan parhaan levynkannen listalle.

Albumin vastaanotto ja arvostus mediassa 

Space Ritual julkaistiin toukokuussa 1973 ja se menestyi hyvin nousemalla Brittein albumilistalla sijalle 9. Myös arvostelut albumista olivat myönteisiä. New Musical Express -lehden Nick Kent kirjoitti arvostelussaan, että ”Hawkwind on löytänyt avaruuden tunnelman ja pystynyt luomaan todellisen tuntuisen ympäristön, ja he ovat myös Britannian paras psykedeelinen yhtye”. Sounds-lehden kriitikko totesi, että ”yhtye rokkaa kuin mielipuoli, ja sen tahdissa voi hyvin bailata, vaikkei sanoituksia heti ymmärräkkään”.

Albumi julkaistiin Pohjois-Amerikassa lokakuussa 1973 ja se nousi niukasti siellä Billboardin albumi-listalla sijalle 179. Rolling Stone -lehti oli varauksellinen arviossaan: ”Basisti soittaa edelleen kahta samaa nuottia ja yhtyeen pääpaino näyttäisi olevan albumikansien tekemisessä, mutta he ovat myös todiste, että jotkut käyttävät edelleen happoa”. Billboard-lehti puolestaan oli positiivisempi: ”Yksi Britannian tämän hetken parhaista bändeistä on julkaissut villin miksauksen efektejä sisältävää musiikkia ja avaruusaiheisia tarinoita. Levyn pitkät soolot suorastaan kietoutuvat kuuntelijaan”. Space Ritual nousi myös Suomessa albumilistan top-30:neen.

Nykyään albumi on arvostettu proge- ja space rock -piireissä korkealle. Mojo-musiikkilehti kehui albumia vuoden 1999 artikkelissaan ”yhtyeen ehdottomaksi virstanpylvääksi” ja sanoo yhtyeen onnistuneen täydellisesti ”heavy metalin ja acid rockin yhdistämisessä”. Vuonna 2005 albumi rankattiin sijalle 8. Mojon ja Q-lehden ”40 Cosmic Rock Albums” -äänestyksessä. Se valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.

Hawkwind vuonna 1973 

Space Ritual-kiertue huipentui toukokuussa 1973 pidettyyn suureen konserttiin Wembleyn areenalla Lontoossa. Saman vuoden kesällä julkaistun ”Urban Guerilla” -singlen jälkeen Robert Calvert lähti yhtyeestä soolouralle. Myös alkuperäisjäsen Dik Mik poistui yhtyeestä saman vuoden lopulla. Marraskuussa yhtye lähti ensimmäiselle Pohjois-Amerikan kiertueelle pääesiintyjänä, vaikka sillä ei ollut ollut suurempaa menestystä taikka hittiä uudella mantereella. Tästä huolimatta yhtye soitti lähes aina täysille saleille kyseisellä kiertueella ja varsinkin yhtyeen valoshowta kehuttiin. Space Ritualin jälkeen yhtye loitontui avaruus-teemasta ja seuraavien albumien tekstit ja teemat liittyivät enemmän "maanläheisiin aiheisiin" kuten fantasia ja mytologia, ja myös yhtyeen musiikki muuttui melodisemmaksi.

Kappaleet

Alkuperäinen vinyyliversio

A-puoli

"Earth Calling" (säv. Calvert) - 1:46
"Born To Go" (säv. Calvert, Brock) - 9:56
"Down Through The Night" (säv. Brock) - 6:16
"The Awakening" (säv. Calvert) - 1:32

B-puoli

"Lord Of Light" (säv. Brock) - 7:21
"The Black Corridor" (säv. Moorcock) - 1:51
"Space Is Deep" (säv. Brock) - 8:13
"Electronic No. 1" (säv. Dik Mik, Dettmar) - 2:26

C-puoli

"Orgone Accumulator" (säv. Calvert, Brock) - 9:59
"Upside Down" (säv. Brock) - 2:43
"Ten Seconds Of Forever" (säv. Calvert) - 2:05
"Brainstorm" (säv. Turner) - 9:20

D-puoli

"Seven By Seven" (säv. Brock) - 6:13
"Sonic Attack" (säv. Moorcock) - 2:54
"Time We Left (This World Today)" (säv. Brock) - 5:47
"Master Of The Universe" (säv. Turner, Brock) - 7:37
"Welcome To The Future" (säv. Calvert) - 2:03

Vuoden 1996 remasteroitu versio

CD 1

"Earth Calling"
"Born To Go"
"Down Through The Night"
"The Awakening"
"Lord Of Light"
"The Black Corridor"
"Space Is Deep"
"Electronic No. 1"
"Orgone Accumulator"
"Upside Down"
"Ten Seconds Of Forever"
"Brainstorm"

CD 2

"Seven By Seven"
"Sonic Attack"
"Time We Left (This World Today)"
"Master Of The Universe"
"Welcome To The Future"
"You Shouldn't Do That" (säv. Turner, Brock) - 6:55
"Master Of The Universe" (säv. Turner, Brock) - 7:26
"Born To Go" (säv. Calvert, Brock) - 13:04

CD 2 kappale 6 30. joulukuuta 1972 Brixton Sundown, Lontoo. Julkaistiin alun perin Roadhawks-kokoelmalla 1976. Editoimaton versio löytyy Hawkwind Anthology-kokoelmalta.
CD 2 kappaleet 7 ja 8 13. helmikuuta 1972 Roundhouse, Lontoo. Julkaistu myös Greasy Truckers Party-albumilla.

Vuoden 2007 Collectors Edition

CD 1

"Earth Calling" 
"Born To Go"
"Down Through The Night" 
"The Awakening" 
"Lord Of Light" 
"Black Corridor" 
"Space Is Deep"
"Electronic No. 1"
"Orgone Accumulator" 
"Upside Down"
"Ten Seconds Of Forever" 
"Brainstorm" (editoimaton versio) - 13:46

CD 2

"Seven By Seven" 
"Sonic Attack" 
"Time We Left (This World Today)" 
"Master Of The Universe"
"Welcome To The Future" (editoimaton versio) - 2:49
"You Shouldn't Do That" (ennenjulkaisematon versio) - 10:38
"Orgone Accumulator" (vaihtoehtoinen versio) - 8:50
"Time We Left (This World Today)" (vaihtoehtoinen versio) - 13:22
"You Shouldn't Do That" (vaihtoehtoinen versio) - 6:42

CD 2 kappale 6 Liverpool Stadium 22. joulukuuta 1972. 
CD 2 kappaleet 7,8 ja 9 Brixton Sundown, Lontoo 30. joulukuuta 1972. 7 ja 8 julkaistu aiemmin Space Ritual Volume 2-albumilla. Kpl. 9 julkaistiin alun perin Roadhawks-kokoelmalla 1976. Editoimaton versio löytyy Hawkwind Anthology-kokoelmalta.

DVD-audio (DTS 96/24 ja 24 bit/48kHz Stereo)

Earth Calling
Born To Go
Down Through The Night 
The Awakening 
Lord Of Light 
Black Corridor 
Space Is Deep
Electronic No. 1
Orgone Accumulator 
Upside Down
Ten Seconds Of Forever 
Brainstorm (editoimaton versio)
Seven By Seven 
Sonic Attack
Time We Left (This World Today) 
Master Of The Universe
Welcome To The Future (editoimaton versio)
You Shouldn't Do That (ennenjulkaisematon versio (Liverpool 22. joulukuuta 1972))

Ekstrat:

"Silver Machine" (säv. Calvert, Brock) (promovideo 1972) - 4:40
"Urban Guerilla" (säv. Calvert, Brock) (promovideo 1973) - 3:41
Kuvagalleria

Singlejulkaisu 

"Sonic Attack" (promo) UA, 7", yksipuolinen, radio-asemille tarkoitettu promo-julkaisu, 1973

Muusikot 

Robert Calvert: laulu, lausunta
Dave Brock: kitara, laulu
Nik Turner: saksofoni, huilu, laulu
Lemmy Kilmister: basso, laulu
Dik Mik: audiogeneraattori
Del Dettmar: syntetisaattori
Simon King: rummut

Tuotanto 

Hawkwind - tuottaja
Vic Maile ja The Pye Mobile - nauhoitus 
Vic Maile ja Anton Matthews - miksaus
Barney Bubbles - kansitaide

Arvosteluja 

Allmusic () linkki
Sputnik Music () linkki
Progarchives () linkki
Starfarer (10/10) linkki 
Pitchfork (8.6/10) linkki
Sounds, 19. toukokuuta 1973 (positiivinen) linkki
NME, 19. toukokuuta 1973 (positiivinen) linkki

Julkaisuhistoria 

toukokuu 1973: United Artists Records, UAD60037/8, UK (alkuperäinen vinyyli-versio)
lokakuu 1973: United Artists Records, UA-LA120-H, USA vinyyli
1980: United Artists Records, UAD60037, UK vinyyli (uusintapainos)
syyskuu 1992: One Way Records, S2257659, USA 2CD (tämä versio masteroitiin suoraan vinyyliltä alkuperäisten master-nauhojen sijaan)
maaliskuu 1996: EMI Remasters, HAWKS4, UK 2CD (ensimmäinen painos digipak-kannella, seuraava vuonna 2001 perinteisellä tupla-CD kotelolla) 
kesäkuu 2007: EMI Remasters, HAWKSR4, UK 2CD+DVD (Collectors Edition)
lokakuu 2010: Rock Classics, RCV016LP (2-lp) ja RCV017LP (2-lp) ("Collectors Edition")

Katso myös 
 Space Ritual Volume 2

Lähteet

Aiheesta muualla 
Artikkeli albumista Mojo-lehdessä 1999.
Artikkeli albumista Classic Rock-lehdessä 2000.
Space Ritual-kiertueohjelma.

Vuoden 1973 konserttitallenteet
Hawkwindin konserttitallenteet