joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Paskaduuni

Paskaduuni eli paskatyö on arkikielessä käytetty halventava ilmaus työstä, joka on epäitsenäistä ja epämielekästä ja jossa on huonot työehdot ja huono palkka. Tällaisessa työssä työntekijällä ei juuri ole etenemismahdollisuuksia. Sanan lanseerasi yleiseen tietoisuuteen prekariaatti-aktivisti Eetu Viren Ylen A-talk-ohjelmassa toukokuussa 2006.

Tampereen yliopiston nuorisotutkimuksen dosentti Jaana Lähteenmaa arvioi, että epäsiisteistä paskaduuneista valittavat ne etuoikeutetut henkilöt, joilla on sosiaalisesti ja taloudellisesti varaa nirsoilla. Kun alkoi taantuma, puhe paskaduuneista vaimeni ja aktivistit selittivätkin tarkoittaneensa vain työehtoja. Lähteenmaan mukaan alun perin sillä tarkoitettiin tiettyjä töitä ja termi oli loukkaava, häntäkin kohtaan, koska hän on nuorempana pessyt vessoja alkoholistiparantolassa.

Toisaalta yhteiskuntapolitiikan professori Eeva Jokinen valittaa, että keski-ikäisiä työttömiä ohjataan perushoitajiksi, vaikka he haluaisivat tehdä jotain muuta.

TEM:n neuvotteleva virkamies Pekka Tiainen sanoo, että työt eivät ole paskoja, vaikka palkka sitä olisikin. Poikkeuksia ovat hänestä ”kansainvälinen asekauppias, parittaja ja palkkamurhaaja”.

Hakusanat paskaduuni ja paskatyö lisättiin Kielitoimiston sanakirjaan vuonna 2008.

McJob 
Englannin kielessä paskaduunia vastaa termi McJob (suom. McTyö), joka viittaa pikaruokalassa työskentelyyn. Sana on väännös McDonald’s-hampurilaisketjun nimestä.

McJob on alkujaan peräisin The Washington Post -sanomalehden artikkelista vuodelta 1986. Termin teki tunnetuksi kanadalainen kirjailija Douglas Coupland vuonna 1991 julkaistussa teoksessaan Tuntematon sukupolvi (engl. Generation X: Tales for an Accelerated Culture). Couplandin mukaan paskaduunia mainostetaan usein hyväksi uramahdollisuudeksi, mutta asialla ovat useimmiten henkilöt, joilla on aina ollut muitakin mahdollisuuksia edetä uralla.

McJob-sana on otettu mukaan Oxford English Dictionaryyn ja amerikkalaiseen Merriam-Websterin sanakirjaan. McDonald's on kampanjoinut näitä lisäyksiä vastaan ja pyrkinyt sanan määritelmän muuttamiseen. Yhtiön mielestä määritelmä ei vastaa todellisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kokko, Outi: Tällaista on paskaduuni. Taloussanomat 1.5.2011. 

Työ
McDonald’s
Uudissanat
Haukkumasanat
Michelle Obama

Michelle LaVaughn Robinson Obama (s. 17. tammikuuta 1964 Chicago, Illinois) on Yhdysvaltain 44. presidentin Barack Obaman aviopuoliso.

Barack ja Michelle Obama avioituivat vuonna 1992. Heillä on kaksi lasta, Malia (s. 1998) ja Natasha ("Sasha") (s. 2001).

Toukokuussa 2006 Michelle Obama valittiin Essence-lehden "Maailman 25 inspiroivinta naista ()" -listalle. Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena Michelle Obamasta on tullut tyyli-ikoni. Hän on kampanjoinut lasten liikalihavuutta vastaan ja perusti Valkoisen talon pihamaalle luomupuutarhan keväällä 2009.

Michelle Robinson syntyi afroamerikkalaiseen työläisperheeseen Chicagon eteläpuolella. Hän valmistui Whitney Young High Schoolista vuonna 1981. Hänen pääaineensa Princetonin yliopistossa oli sosiologia, josta hän valmistui arvosanalla cum laude vuonna 1985. Hän suoritti tutkinnon myös Harvardin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.

Michelle Obaman vuonna 2018 julkaistua muistelmateosta Minun tarinani (Becoming) myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta kahden ensimmäisen viikon aikana. Se on vuoden 2018 myydyin kirja Yhdysvalloissa. Vuoden 2020 toukokuussa Netflix-suoratoistopalveluun tuli samanniminen dokumenttisarja hänen elämästään Valkoisen talon jälkeen.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 White House: First Lady Michelle Obama 
 Zeleny, Jeff: Q&A with Michelle Obama, Chicago Tribune, 24.12.2005

Barack Obama
Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Afroamerikkalaiset
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Ludwig Purtscheller

Ludwig Purtscheller (6. lokakuuta 1849 Innsbruck – 3. maaliskuuta 1900 Bern, Sveitsi) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä ja opettaja.

19. vuosisadan lopussa häntä pidettiin Alppien parhaana vuorikiipeilijänä yli 1700 valloittamallaan vuorella. Hänet tunnetaan parhaiten ensimmäisestä noususta Kilimanjaron huipulle yhdessä saksalaisen vuorikiipeilijä Hans Meyerin kanssa vuonna 1889.

Purtscheller kuoli kiivetessään Dru-vuorelle Ranskan Alpeilla Mont Blancin lähellä.

Itävaltalaiset vuorikiipeilijät
Vuonna 1849 syntyneet
Vuonna 1900 kuolleet
Kunnallisvaalit 1964

Vuoden 1964 kunnallisvaalit järjestettiin 4.–5. lokakuuta ja niissä valittiin 12 325 valtuutettua 545 itsenäiseen kuntaan. Ehdokkaita asetettiin yhteensä 51 707. Vaaleissa sovellettiin ensimmäistä kertaa uutta vaalilakia, joka siirsi vaalivalmistelut tilapäisiltä lautakunnilta kunnanhallituksille. Vaalit jouduttiin keväällä 1965 uusimaan Kuivaniemellä Pohjois-Pohjanmaalla äänestysepäselvyyksien vuoksi.

Ahvenanmaalla kunnallisvaalit suoritettiin jo 3. syyskuuta 1963. Vaaleja ei käyty lainkaan Houtskarissa, Iniössä, Haapasaarella, Björköbyssä, Brändössä, Kumlingessa, Lumparlandissa, Sottungassa ja Vårdössä, koska näissä kunnissa ehdokkaita ilmaantui vain valittavien verran, jolloin kaikki ehdokkaat julistettiin valituiksi. Oulun seudulla vaalit käytiin seuraavan vuoden alussa voimaan tulleen uuden kuntajaon mukaisesti, sillä Oulujoen kunta lakkautettiin ja se liitettiin pääosin Ouluun, mutta osittain myös muihin naapurikuntiin. Lisäksi vuoden 1965 alussa tapahtui pari kuntamuodon muutosta, kun Vammalan kauppala muutettiin kaupungiksi ja Ylivieskan kunta kauppalaksi.

Tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Doria.fi − Kunnallisvaalit 1964, Tilastollisen päätoimiston julkaisu

Kunnallisvaalit
Vuoden 1964 vaalit
Napoleon XIV

Napoleon XIV on yhdysvaltalaisen muusikon Jerry Samuelsin (s. 1938 New York City) taiteilijanimi. Hänen hittikappaleensa "They're Coming to Take Me Away Ha-Haaa!" saavutti vuonna 1966  Yhdysvalloissa Billboardin singlelistalla sijan kolme.

Singlet
 1956 "Puppy Love"/"The Chosen Few" Vik 0197 (nimellä Jerry Samuels)
 1959 "Dancing With A Memory"/"Dancing Partners" RCA Victor 7483 (nimellä Jerry Sims/Simms)
 1961 "Good Luck Orville!"/"Treasure Supreme" (B-puoli Jerry Samuelsin) Dual 501 (nimellä Jerry Simms)
 1966 "They're Coming To Take Me Away, Ha-Haaa!"/"!Aaah-aH yawA eM ekaT oT gnimoC er'yehT" Warner Bros. 5831 (nimellä Napoleon XIV)
 1966 "I'm In Love With My Little Red Tricycle"/"Doin' The Napoleon" Warner Bros. 5853 (nimellä Napoleon XIV)

Albumit
 1966 They're Coming to Take Me Away Ha-Haaa! Warner Bros. LP 1661 (uudelleenjulkaistu vuonna 1985, Rhino LP 816)
 1996 The Second Coming Rhino / Wea, Rhino R2 72402

Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Bernal Díaz del Castillo

Bernal Díaz del Castillo (1492–1584) oli Hernán Cortésin joukoissa taistellut sotilas, jonka kirjoittama on silminnäkijäkertomus asteekkien kukistamisesta eli Historia verdadera de la Conquista de la Nueva España ('Totuudenmukainen Uuden-Espanjan valloituksen historia'). Ilman Bernal Díaz del Castillon teosta tiedot valloituksesta olisivat puutteelliset.

Díazin käsikirjoituksen jäljennös oli lähtökohtana Alonso Remónin Madridissa vuonna 1632 laatimalle Historia Verdaderan laitokselle, joka on myöhemmin paljastunut jonkin verran virheelliseksi. William H. Prescott kertoo käyttäneensä Remónin versiota teoksensa History of the Conquest of Mexico lähteenä. Vasta vuodesta 1904 lähtien on ollut mahdollista saada Díazin alkuperäiseen käsikirjoitukseen pohjautuvia painoksia.

Díaz sai kertomukseensa herätteen vuonna 1553 ilmestyneestä Francisco López de Gómaran Meksikon-valloitusta käsittelevästä historiateoksesta Historia de la conquista de Mexico, jonka Gómara omisti Cortésin pojalle Martín Cortésille. Díaz del Castillo närkästyi, kun Gómara hänen mielestään arvosti teoksessaan Cortésia liiallisesti.

Lähteet 
 Díaz, Bernal del Castillo: Historia Verdadera de la conquista de la Nueva España. Meksiko 1960.
 López de Gómara, Francisco: Historia de la conquista de Mexico. Meksiko 1988.

Viitteet

Kirjallisuutta
 Díaz, Bernal del Castillo: Uuden Espanjan valloituksen totuudenmukainen historia: Tenochtitlánin ja Meksikon valloituksessa mukana olleen sotilaan kertomus atsteekkivaltion tuhosta. Suva 2014. ISBN 978-952-93-4489-5

Aiheesta muualla 

Espanjalaiset sotilaat
Vuonna 1492 syntyneet
Vuonna 1584 kuolleet
Puja

Puja tai Pooja (devanagari: पूजा) on uskonnollinen rituaali, jota hindulaiset suorittavat useissa tilanteissa rukoillakseen tai osoittaakseen kunnioitusta jumalille tai jumalattarille. Useimmat aktiivisista hinduista rukoilevat kerran päivässä. Puja pitäisi suorittaa suihkun tai kylvyn jälkeen ja suositellaan, ettei syötäisi ennen rituaalia, jotta saavutettaisiin puhtaus ja täysi keskittyminen (dhyana). Pujoja voi olla myös erilaisia päivittäisten rituaalien lisäksi. Näihin lukeutuvat Durga Puja, Pongal Puja ja Lakshmi Puja. Lisäksi on muita erilaisille uskonnollisille tilanteille.

Pujaan kuuluu kolme osaa: jumalan kuvan näkeminen, lahjojen (kukkien ja ruoan) uhraaminen jumalalle ja pyhitetyn ruoan saaminen ja nauttiminen.

Puja ja Pooja ovat myös suosittuja naisten nimiä hindujen keskuudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hindulaisuus
Per-Edvin Persson

Per-Edvin Persson (s. 16. lokakuuta 1949) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Hän oli tiedekeskus Heurekan johtaja vuosina 1991–2013, jota ennen hän toimi Heurekan tieteellisenä johtajana vuosina 1987–1991. Tätä ennen Persson toimi Tieteellisten seurain valtuuskunnan toiminnanjohtajana (1983–1987) ja sitä ennen tutkijana Helsingin yliopistossa sekä Freshwater Institutessa Winnipegissä Kanadassa. Vuonna 2011 tasavallan presidentti myönsi hänelle professorin arvonimen.

Perssonin oma tieteenala on limnologia, ja hän on julkaissut noin 50 tieteellistä artikkelia veden ja kalojen haju- ja makuhaitoista sekä vesistöjen rehevöitymisongelmista. Persson johti erikoisalansa kansainvälistä tieteellistä yhteistyötä vuosina 1982–1991 ja toimitti muun muassa alan tieteellisten kokousten julkaisut.

Persson kehitti voimakkaasti Tieteellisten seurain valtuuskunnan toimintaa, muun muassa perustamalla valtuuskunnan yhteyteen julkaisukeskuksen. Perssonilla on ollut lukuisia tiedepolitiikan luottamustehtäviä, muun muassa Suomen Akatemian tieteen keskustoimikunnan jäsenyys vuosina 1992–1994 ja Pohjoismaisen tiedepoliittisen neuvoston jäsenyys 1986–1992. Hän on Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen johtokunnan puheenjohtaja 2012–2014.

Persson on johtanut Heurekan menestykseen Suomessa ja maailmanmaineeseen muualla. Hänen aikanaan laitoksen johdossa Heurekan näyttelyitä on kiertänyt 25 maassa neljässä maanosassa ja niitä on nähnyt yli 22 miljoonaa ihmistä. Persson on toiminut niin Pohjoismaisen tiedekeskusliiton (1987–1991), Euroopan tiedekeskusliiton (1997–1998) kuin kansainvälisen tiedekeskusliiton (2004–2005) puheenjohtajana ja aloitti alan maailmankongressien tradition. Perssonilla on ollut lukuisia alan luottamustehtäviä eri maissa. Suomessa hän on kansansivistysjärjestö Svenska folkskolans vännerin puheenjohtaja vuodesta 2010.

Lokakuussa 2007 Perssonille myönnettiin ensimmäisenä eurooppalaisena kansainvälisen tiedekeskusliiton ASTCin korkein henkilökohtainen huomionosoitus ASTC Fellow Award for Outstanding Contribution. Hän on Suomen valkoisen ruusun ritarikunnan 1.lk ritari sekä Ranskan ansioritarikunnan ritari.

Lähteet
Per-Edvin Perssonin verkkosivut
Heurekan verkkosivut 
Heurekan toimintakertomus

Viitteet 

Suomalaiset eläintieteilijät
Suomalaiset museonjohtajat
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Dalmatika

Dalmatika () on nykyään läntisten kirkkojen, muun muassa katolisten ja anglikaanien käyttämä piispan ja diakonin liturginen vaate, joka muistuttaa ortodoksista stikaria. Sitä käytetään myös jossain määrin Ruotsin kirkossa, kuten Upsalan tuomiokirkossa. Diakonin käyttämänä dalmatika vastaa papin messukasukkaa. Aiemmin piispat pukivat dalmatikan messukasukan alle. 

Dalmatikan alla käytetään albaa ja stolaa. Dalmatika on yleensä valmistettu samanlaisesta materiaalista kuin messukasukka. Se on alban mallinen, mutta lyhyempi, sen hihat ovat lyhyemmät kuin albassa ja sen sivuilla on halkiot helpottamassa päällepukemista. Alkuaan dalmatika oli valkoinen ja se on väljähihainen, polvitaipseeseen saakka ulottuva vaate, jota kannetaan alban päällä. Se voi olla rikkaasti koristeltu  Dalmatikan kaula-aukko on useinmiten pyöreä, joskus myös v-mallinen tai neliön muotinen kaula-aukko. Hihansuissa, kaula-aukossa ja helmassa oli usein leveä kirjonta. Sitä koristaa kaksi, alkuaan punaista raitaa (clavi), jotka ulottuvat olkapäiltä dalmatikan helmaan edessä ja takana.

Historia 

Alun perin dalmatika oli lähinnä naisten (mutta myöhemmin enemmän myös miesten) käyttämä kokopitkä tunikamainen mekko antiikin Roomassa 

Dalmatika oli suosittu erityisesti valtakunnan itäisissä osissa. Bysantin eli Itä-Rooman valtakaudella dalmatikan käyttö yleistyi entisestään kietaisuasujen eli miesten toogan ja naisten pallan käytännössä kadotessa. 

Bysantista vaate levisi myös Venäjälle, jossa siitä tuli ylimysnaisten asu. Kuvauksen mukaan puku oli pitkä ja vyöttämätön ja sen päällä pidettiin tuolloin avointa takkia. Dalmatikasta kehittyivät sitten myöhemmät ylimysnaisten parissa suositut mekot.

Lännessä Dalmatikasta kehittyi keskiajan leveähihainen mekkomuoti.

Lähteet 

Liturginen vaatetus
Dagfinn Høybråten

Dagfinn Høybråten (s. 2. joulukuuta 1957) on norjalainen poliitikko.

Høybråten oli Norjan terveysministerinä vuosina 1997–2000 ja 2001–2004. Vuosina 2004 ja 2006] hän toimi lisäksi työ- ja sosiaaliministerinä. Vuosina 2004-2011 Høybråten oli Kristillisen kansanpuolueen puheenjohtaja. Vuodesta 2013 lähtien hän on ollut Pohjoismaiden ministerineuvoston pääsihteeri. 

Ministeriaikanaan Høybråten tuli tunnetuksi tupakoinnin vastaisen kampanjan keulakuvana. Kampanja johti siihen, että Norjaan säädettiin vuonna 2004 Pohjoismaiden tiukin tupakkalaki.

Høybråten on puheenjohtajana GAVI-säätiössä, joka edistää köyhien maiden lasten rokottamista. Hän on kuulunut säätiön johtokuntaan vuodesta 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Høybråtenin biografia Stortingetin sivustolla 

Norjan ministerit
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Seisontajarru

Seisontajarru tarkoittaa auton laitetta, joka pitää auton paikallaan mm. mäessä, kun auto on pysäköitynä eikä sillä ajeta. Kuorma-autoissa seisontajarru vaikuttaa yleensä yhdellä taka-akselilla. 

Vuonna 2008 seisontajarrun tehon tulee olla vähintään 20 % auton oman massan painovoimasta. Eri puolten välinen jarrutusvoima
saa erota enintään 50 % suuremmasta voimasta mitattuna.

Käsijarru 

Henkilöautoissa yleisimmin käytetty seisontajarrutyyppi on käsijarru, joka on käsikäyttöinen ja yleensä kahvalla toteutettu. Käsijarru vaikuttaa mekaanisesti yleensä auton takapyöriin (joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta), joten sillä saadaan vanhemmissa autoissa, joissa ei ole ajonvakautusjärjestelmää, myös auton perä luistamaan ajon aikana. Käsijarrun kahva on yläasennossa varmistettu räikällä, joka vapautetaan yleensä napin painalluksella. Joissain automalleissa käsijarrun hallinta on toteutettu sähkötoimisesti kojelautaan sijoitetulla painonapilla, mutta muuten sen toimintaperiaate ei eroa tavanomaisesta. Tämänkaltainen sähköinen käsijarru esiteltiin vuonna 2001 Renaultin Vel Satis-automallissa. Sittemmin niitä on nähty useilla eri autonvalmistajilla.

Katso myös
Käsijarrukäännös

Lähteet

Aiheesta muualla
Seisontajarru annuncio auto  University of Milan Safety research
Autowiki

Auton rakenne
Yuga

Yugat ovat hindufilosofiassa tunnettuja toistuvia ajanjaksoja: Satya Yuga (tai Krita Yuga), Treta Yuga, Dvapara Yuga ja Kali Yuga. Ajanjaksot toistuvat tässä järjestyksessä loputtomiin. Uskotaan, että Kali Yugan päätyttyä palataan takaisin Satya Yugaan, tai että järjestys toistuu käänteisenä. Yugat ovat osa suurempaa ajanjaksoa, kalpaa. Satya Yugan katsotaan olevan näistä onnellisin aika, ja Kali Yugaa kohti mentäessä ihmisten elinikä lyhenee ja moraali rappeutuu. Perinteisesti Yugien keston katsotaan olevan:

 Satya Yuga (Krita Yuga) – 1 728 000 vuotta
 Treta Yuga – 1 296 000 vuotta
 Dvapara Yuga – 864 000 vuotta
 Kali Yuga – 432 000 vuotta

Toisenlaisen näkemyksen asiaan on tuonut intialainen Swami Sri Yukteswar Giri. Kirjassaan The Holy Science Sri Yukteswar selittää että Satya Yugan laskeva vaihe kestää 4800 vuotta, Treta Yugan 3600 vuotta, Dwapara Yugan 2400 vuotta ja Kali Yugan 1200 vuotta. Sitten alkaa Kali Yugan nouseva kausi joka kestää myös 1200 vuotta jne. Sri Yukteswarin mukaan Kali Yugan nouseva kausi alkoi syyskuussa vuonna 499, ja olemme olleet vuodesta 1699 Dwapara Yugan nousevassa vaiheessa. 

Hindulaisuus
Ajan yksiköt

eo:Aĝo
la:Aevum
Johanna Ojala-Niemelä

Johanna Katriina Ojala-Niemelä (o.s. Ojala, s. 1. lokakuuta 1974 Muonio) on suomalainen SDP:n kansanedustaja. Ojala-Niemelä valittiin eduskuntaan vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, joissa hän sai yhteensä 6 252 ääntä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hänet valittiin toiselle kaudelle 7 052 äänellä, vuonna 2015 kolmannelle kaudelle 6 248 äänellä ja vuonna 2019 neljännelle kaudelle 6719 äänellä.  Koulutukseltaan Ojala-Niemelä on oikeustieteen kandidaatti, arvoltaan varatuomari. Ojala-Niemelä on 18. kesäkuuta 2019 alkaen eduskunnan  perustuslakivaliokunnan puheenjohtaja sekä puhemiesneuvoston ja tarkastusvaliokunnan jäsen.

Aikaisemmin Johanna Ojala-Niemelä on ollut muun muassa oikeusministerien Johannes Koskisen ja Leena Luhtasen erityisavustaja sekä vuodesta 1997 alkaen Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsen.

Hän on naimisissa Esa Niemelän kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Johanna Ojala-Niemelällä diagnosoitiin vuonna 2020 aivokasvain, joka poistetaan leikkauksella. Hänen sairauslomansa eduskunnasta alkaa 14. joulukuuta 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Johanna Ojala-Niemelän internetsivu

Nykyiset kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Rovaniemen kaupunginvaltuutetut
Lapin vaalipiiri
Suomalaiset juristit
Erityisavustajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Janne Kivivuori

Janne Kivivuori (s. 1967) on Helsingin yliopiston kriminologian professori ja Helsingin yliopiston yhteydessä toimivan Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutin kriminologisen yksikön esimies. Hän on myös sosiologian ja kriminologian historian dosentti Oulun yliopistossa aate- ja oppihistorian oppiaineessa. Lisäksi hän on toiminut oikeusministeriön Rikoksentorjuntaneuvoston tutkimusjaoston puheenjohtajana. Kivivuori väitteli valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 1994 Helsingin yliopistosta sosiologian alalta. 

Kivivuoren keskeisiä tutkimusalueita ovat rikollisuuden tutkimusmenetelmät sekä kriminologian teoria ja historia. Kivivuori on kehittänyt tai ollut mukana kehittämässä suomalaisia kokonaisrikollisuuden seurantajärjestelmiä, joita ovat esimerkiksi Nuorisorikollisuuskysely (1995–) Henkirikollisuuden seurantajärjestelmä (2002–), Yritysuhritutkimus (2010–) ja Kansallinen rikosuhritutkimus (2012–). Hän on lisäksi osallistunut kansainvälisten rikollisuusosoittimien rakentamiseen (International Self-Report Delinquency Study, European Homicide Monitor). Kriminologian historian saralla Kivivuori on tutkinut rikollisuuden empiirisen mittaamisen kehitystä ja sen vaikutusta tutkimusalan teoriaperustaan sekä Veli Verkon (1893–1955) työtä suomalaisen kriminologian perustajana.

Kivivuoren tutkimuksia on julkaistu lukuisissa kansainvälisissä tiedelehdissä kuten Acta Sociologica, British Journal of Criminology, Crime and Justice, European Journal of Criminology, Journal of Experimental Criminology, Journal of Scandinavian Studies in Criminology and Crime Prevention ja Scandinavian Journal of History. Hän on julkaissut myös kriminologian alaan kuuluvia monografioita, kuten Discovery of Hidden Crime (2011), Rikollisuuden syyt (2013) ja Kriminologia – Rikollisuus ja kontrolli muuttuvassa yhteiskunnassa (2018).

Kriminologisen tutkimustyönsä lisäksi Kivivuori on julkaissut teoksia, jotka käsittelevät yhteiskunnan, kulttuurin ja käyttäytymisen normatiivisen sääntelyn psykologisoitumista eli psykokulttuuria (Psykokulttuuri 1992, Psykopolitiikka 1996 ja Psykokirkko 1999). Hän on tarkastellut myös tiedon asemaa ja tietoon kohdistetutta arvostelua (esim. Paha tieto 2003).

Lähteet

Teoksia

Aiheesta muualla 
 
 Janne Kivivuori – Helsingin yliopisto.
 Janne Kivivuori – Helsingin yliopiston tutkimusportaali.
 Heli Suominen: Kiltti kuohuttaja. Ylioppilaslehti 3.10.2004.

Suomalaiset professorit
Suomalaiset sosiologit
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Nokia N76

Nokia N76 on Nokian valmistama älypuhelin. Se esiteltiin Las Vegasissa CES messuilla tammikuussa 2007 ja se suunniteltiin julkaistavaksi vuoden 2007 ensimmäisellä neljänneksellä.

Aiheesta muualla
 Käyttöohjeet 
 Nokia N76 - Tuki

Lähteet 

N76
Symbian-pohjaiset laitteet
Vuoden 2007 matkapuhelimet

de:Nokia Nseries#Nokia N76
Neliöjuuri 3

Neliöjuuri 3 eli luvun 3 neliöjuuri (myös Theodoroksen vakio, merkitään ) on positiivinen reaaliluku, joka itsellään kerrottuna on 3. Sen numeerinen arvo on noin 1,732050807568877. Neliöjuuri 3 on irrationaaliluku, minkä todisti Theodoros Kyreneläinen.

Geometria
Neliöjuuri 3 on kuution, jonka sivun pituus on 1, avaruuslävistäjän pituus.

Kuusikulmion, jonka sivun pituus on 1, vastakkaisten sivujen välinen etäisyys on neliöjuuri 3.

Trigonometriset 60-asteinen tangenttifunktio ja 210-asteinen kotangenttifunktio ovat yhtä kuin neliöjuuri 3.

Katso myös
 Neliöjuuri 2

Aiheesta muualla
 Todistus neliöjuuri 3:n irrationaalisuudesta 
 MathWorld: Theodorus's Constant 

Reaaliluvut
Tr1

Tr1 (ennen 1942 R1) eli Risto on Valtionrautateiden käytössä ollut tavaraliikenteeseen tarkoitettu raskas höyryveturi. Nimensä se on saanut presidentti Risto Rytin mukaan, jonka hallintokaudella veturit otettiin käyttöön.

Valmistus ja käyttö
Vetureita rakennettiin 67 kappaletta vuosina 1940–1957 kolmessa veturitehtaassa: Tampellassa, Lokomossa sekä saksalaisessa Jungissa. Tavarajunaveturi Risto on saman aikakauden tuote kuin pikajunaveturi Ukko-Pekka, ja ne ovatkin lähes samannäköisiä ulkonäöltään. Tr1-vetureita on säilynyt useita, mutta yhtäkään ei ole tällä hetkellä ajokunnossa. Parhaiten veturit erottaa toisistaan vetopyörien koosta ja lukumäärästä: Ukko-Pekoissa on kolme huomattavan kookasta vetopyöräparia halkaisijaltaan 1,9 metriä, kun taas Ristoissa on vetopyöräpareja neljä, halkaisijaltaan 1,6 metriä. Useammalle pyöräparille saatiin enemmän painoa tavaravaunujen vetämiseksi, vaikka nopeus samalla aleni. Riston teli oli yksiakselinen, hiekoitusputkia pyörille oli neljä.

Neljä viimeistä Tr1-veturia varustettiin rullalaakerein, näitä Rulla-Ristoja pidettiin lajinsa parhaina. Tr1 1096 vuodelta 1957 oli viimeinen VR:lle valmistettu höyryveturi.

Tr1-veturit poistettiin liikenteestä 1970-luvun alussa, siirryttäessä dieselkalustoon.

Teknisiä tietoja
Riston tekniset tiedot ovat seuraavat:
 pituus 22,25 m 
 leveys 3,14 m
 korkeus 4,65 m
 höyrykattilan työpaine 15 kg/cm2 
 polttoainevaunun (tenderin) hiilitila 9 tonnia tai halkoja 16 m3 
 vesitila 27 m3
 teho n. 1600 hv
 paino työkunnossa 157 tonnia (vesi- ja hiilivarasto täynnä)
 suurin sallittu nopeus 80 km/h

Säilyneet Tr1-veturit 

Yhden parhaiten säilyneen Tr1:n, 1074:n, siirtämistä Jyväskylästä Rovaniemelle turistikäyttöön suunniteltiin. Lopulta veturin osti Uudenkaarlepyyn Munsalassa toimivan RM-Trucks Oy:n omistaja Håkan Westerlund. Veturin siirtäminen Jyväskylästä Uuteenkaarlepyyhyn aloitettiin 17. syyskuuta 2008. Tr1 1051 on siirretty Haapamäeltä Kouvolaan 4.12.2017 varaosalähteeksi ja romutettavaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

   

Museorautatiekalusto
Suomalaiset höyryveturit
Forever Yours

Forever Yours on suomalaisen poprock-yhtyeen Sunrise Avenuen neljäs single. Se julkaistiin Suomessa ainoastaan promosinglenä, mutta se on myös On the Way to Wonderland -levyn gold editionilla, sekä seuraavan Diamonds -singlen B-puolena.

Single
Promo
 Forever Yours

Saksan CD-single
 Forever Yours (Single Mix) 
 Forever Yours (Nightliner Mix) 
 Forever Yours (Instrumental) 
 Forever Yours (Album Version) 
 Fairytale Gone Bad (Live)

Listasijoitukset

Vuoden 2006 kappaleet
Sunrise Avenuen kappaleet
Ashanti (laulaja)

Ashanti Shequoiya Douglas (s. 13. lokakuuta 1980 Glen Cove, New York) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen R&B ja hip hop -artisti, lauluntekijä, levytuottaja ja näyttelijä.

Ashantin menestynein albumi tähän mennessä on hänen ensilevynsä Ashanti, joka myi kultaa eli 503 000 kappaletta ensimmäisellä viikollaan Yhdysvalloissa vuonna 2002. Maailmanlaajuisesti se myi 6,5 miljoonaa kappaletta. Albumi sisältää hitit ”Foolish” ja ”Happy”.

Vuonna 2003 julkaistiin Ashantin toinen albumi Chapter II. Hittisingleksi nousi ”Rock Wit U (Awww Baby)”. Se oli ehdolla kahdessa sarjassa MTV Video Music Awardsissa. Albumi myi 2,5 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.

Ashantin kolmas albumi Concrete Rose julkaistiin vuonna 2004. Se myi ensimmäisellä viikollaan 245 000 kappaletta, mutta hyvän alun jälkeen myynti hidastui. Siitä muodostuikin hänen heikoimmin menestynyt levynsä, joka kuitenkin sisälsi yhden kansainvälisen hitin, ”Only U”.

Ashanti erosi rap-artisti Nellystä vuoden 2012 lopussa.

Albumit 
 Ashanti (2002)
 Chapter II (2003)
 Ashanti's Christmas (2003)
 Can't Stop (2004)
 Concrete Rose (2004)
 Collectables by Ashanti (2005)
 The Declaration (2008)
 Braveheart (2014)

Elokuvat 
 Bride and Prejudice (2004)
 Coach Carter (2005) 
 John Tucker Must Die (2006) 
 Resident Evil: Extinction (2007) 
 You're Nobody till Somebody Kills You (2007)
 The Preacher (2014)
 Stuck (2015)
 Mothers and Daughters (2016)
 A Christmas Winter Song (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Viralliset kotisivut
 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Alanko (täsmennyssivu)

Alanko  voi tarkoittaa seuraavia:

Maantieteellinen käsite
alanko, maa-alue, joka on muuta maan pinnan korkeutta alempana.

Sukunimi
Alli Alanko (1930–2021), keihäänheittäjä
Anja Alanko (1942–2018), luomuasiantuntija
Anna Alanko (s. 1977), kirjailija ja sosiologi
Anna-Liisa Alanko (1935–2018), kirjailija, lausuntataiteilija ja kulttuurivaikuttaja, Ismo, Ilkka ja Petri Alangon äiti
Christa Alanko (s. 1994), jääkiekkoilija
Eliisa Alanko (s. 1988), salibandyn pelaaja, Ella Alangon sisar
Ella Alanko (s. 1990), salibandyn pelaaja, Eliisa Alangon sisar
Hemming Alanko (1881–1959), lähetyssaarnaaja, suomentaja ja kirkkoherra
Ilkka Alanko (s. 1969), muusikko, Ismo ja Petri Alangon veli, Anna-Liisa Alangon poika
Ismo Alanko (s. 1960), muusikko, Ilkka ja Petri Alangon veli, Anna-Liisa Alangon poika
Jan-Axel Alanko (s. 1982), koripalloilija
Jirina Alanko, valokuvaaja, ohjaaja ja taiteilija
Johanna Alanko (s. 1993), taidemaalari ja keramiikkataiteilija
Juho Alanko (1892–1943), jääkäriluutnantti
Kaisa Alanko (s. 1993), lentopalloilija
Kustaa Alanko (1905–1985), kansanedustaja (SDP)
Matti Alanko (1935–2012), eläinlääkäri ja professori
Matti Edvard Alanko (1889–1963), lehtiyhtiön toimitusjohtaja ja kunnallismies
Matts Alanko (1828–1921), kelloseppä
Mikko Alanko (s. 1981), salibandyn pelaaja
Miska Alanko (1977–1997), koripalloilija
Outi Alanko-Kahiluoto (s. 1966), kansanedustaja
Pentti Alanko (s. 1936), kasvitieteilijä, hortonomi ja tietokirjailija
Petri Alanko (s. 1970), kosketinsoittaja
Petri Alanko (s. 1963), huilisti, Ismo ja Ilkka Alangon veli, Anna-Liisa Alangon poika
Rami Alanko, (s. 1975), jääkiekkoilija
Samu Alanko (s. 1998), jalkapalloilija
Uuno Alanko (1878–1964), kuvataiteilija ja arkkitehti
Ville Alanko (1907–1931), muusikko

Katso myös
 Alanco
Vratsa

Vratsa () on kaupunki Pohjois-Bulgariassa Balkanvuorilla. Kaupunki kuuluu Vratsan alueeseen. Vratsan asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 52 617.

Vratsa on vuorten ja metsien ympäröimä ja sinne järjestetään turismia muun muassa metsästyksen, kalastuksen tai laskettelun parissa.

Vratsa on ollut jo muinaisten traakialaisten asuttama. Roomalaiset kutsuivat kaupunkia nimellä Valve kaupunkiin johtavan kapean solan mukaan. Nykyisin sola on Vratsan symboli, joka on kuvattu myös sen vaakunassa. 600-luvulla kaupunki päätyi bulgaarien haltuun, jotka kutsuivat sitä nimellä Vratitsa. Siitä tuli tärkeä Bulgarian valtakunnan rajakaupunki Bysanttia, Serbiaa ja magyaareja vastaan. Myöhemmin se menetti asemansa Sofialle.

Lähteet 

Bulgarian kaupungit
Hammarbyhöjden

Hammarbyhöjden (lempinimeltään den vita staden) on Tukholman kaupunginosa. Se sijaitsee Tukholman eteläosan alueella ja kuuluu Skarpnäckin kaupunginosa-alueeseen. Sitä rajaavat Södra Hammarbyhamnenin, Johanneshovin, Gamla Enskeden, Kärrtorpin ja Björkhagenin kaupunginosat.

Vuonna 2004 Hammarbyhöjdenissä asui 7 978 ihmistä, ja sen pinta-ala on 1,18 neliökilometriä. Aiemmin Nackan kuntaan kuulunut kaupunginosa liitettiin Tukholman kaupunkiin 1. tammikuuta 1930. 

Hammarbyhöjdenin asemakaava laadittiin 1930–1931 Tukholman rakennuskonttorissa, ja sen tekemiseen osallistui muun muassa Ragnar Östberg. Alue rakennettiin vuosina 1936–1946, ja rakennuskantaa tiivistettiin eli sinne rakennettiin uusia taloja 1980-luvun lopulla. Hammarbyhöjden oli Tukholman ensimmäinen vuokrataloalue, jonka rakentamisesta vastasi kaupunki, kun aiemmin rakennuttajina olivat olleet yksityiset. Rakennukset ovat pääosin funkistyylisiä kolmikerroksisia pienkerrostaloja, joista monet suunniteltiin lapsiperheille.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Stockholms stadsmuseum: Hammarbyhöjden 

Tukholman kaupunginosat
Kuoppaelin

Kuoppaelin on lämpötilan aistimiseen erikoistunut elin, joka esiintyy eräillä käärmelajeilla, muun muassa kalkkarokäärmeellä ja pytonilla. Kuoppaelimen paikka on käärmeen sieraimen yläpuolella, toisin sanoen niitä on kaksi kappaletta.

Elin sijaitsee ihokuopan pohjalla, missä on tiheästi infrapunasäteilylle herkkiä aistinsoluja eli lämpimänreseptoreja. Kuoppaelin aistii lähiympäristöstä säteilevää lämpöä, esimerkiksi saaliseläimen ruumiinlämpöä. Elin toimii karkeasti ottaen kuin lämpökamera, eli se tuottaa käärmeen aivoihin eräänlaisen lämpökartan eläimen lähiympäristöstä.

Englanniksi kuoppaelin on pit organ.

Lähteet 
 Tirri R., Lehtonen J., Lemmetyinen R., Pihakaski S., & Portin P. (1993): Biologian sanakirja. Otava.
 NCBI

Eläinten anatomia
Khalid Maš’al

Khalid Maš’al (, s. 1956) on yksi palestiinalaisjärjestö Hamasin poliittisista johtajista, mutta hänen tarkka asemansa ei ole selvillä. Hän on asunut maanpaossa Syyrian pääkaupungissa Damaskoksessa ja Dohassa Qatarissa. Maaliskuussa 2007 hän ilmoitti vieraillessaan Iranissa, ettei Hamas aio tunnustaa Israelia. Vaalivoiton jälkeen vuonna 2006 hän vieraili myös Venäjällä, mitä Israel kritisoi voimakkaasti. Maš’al on ilmoittanut hyväksyvänsä pysyvän tulitauon vastineeksi Israelin vetäytymisestä vuotta 1967 edeltäville rajoille. 2010 Maš’al on myös ilmoittanut Hamasin hyväksyvän rauhansopimuksen Israelin kanssa, jos siitä on palestiinalaisten kesken konsensus.

Maš'al syntyi Silwadin kylässä lähellä Ramallahia. Hänen isänsä matkusti Kuwaitiin 1960-luvulla ja perhe seurasi 1967 Israelin miehitettyä Länsirannan. Maš'al opiskeli fysiikkaa Kuwaitin yliopistossa ja perusti islamistisen opiskelijajärjestön. Hän valmistui 1978 ja opetti vuosia fysiikkaa Kuwaitissa.

Irakin miehittäessä Kuwaitin 1990 Khalid Maš’al muutti perheineen Jordaniaan. Hän työskenteli Hamasin toimistossa Ammanissa, jossa vastasi varainkeruusta ja laajensi aktiivisesti järjestön suhteita Iraniin ja Syyriaan.

Syyskuussa 1997 Mossadin agentit yrittivät Israelin pääministeri Benjamin Netanjahun käskystä myrkyttää Maš’alin. Israelin agentit ylittivät Jordanian rajan käyttäen Kanadan passeja ja myrkyttivät Maš’alin injektiolla korvaan yöllä hänen nukkuessaan. Jordanian viranomaiset saivat kiinni kaksi kymmenestä agentista. Seuranneessa diplomaattisessa selkkauksessa Jordanian kuningas Hussein vaati Netanjahua luovuttamaan vasta-aineen, mistä hän kieltäytyi. Viimein Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton puuttui asiaan ja kehotti Netanjahua antamaan vastamyrkyn. Vangitut Israelin agentit palautettiin myöhemmin Israeliin vastineeksi šeikki Ahmad Yasinin ja 19 muun vangin vapautuksesta israelilaisesta vankilasta.

1990-luvun lopulla kuningas Abdullah sulki Hamasin toimiston ja Khalid Maš'al sekä kolme muuta Hamasin johtajistoon kuulunutta karkotettiin elokuussa 1999. Hän matkusti aluksi Qatariin ja vuonna 2001 Syyriaan, jossa Hamasin poliittinen osasto sijaitsi.

Alkuvuodesta 2012 Maš’al ilmoitti jättävänsä paikkansa Hamasin johdossa.

Helmikuussa 2012 Syyrian sisällissodan edetessä Maš’al poistui Syyriasta ja asettui  Qatariin. Hamasin pääministeri Ismail Haniya julisti tukensa islamistikapinallisille Syyrian presidentti Bashar al-Assadia vastaan.

Lähteet

Palestiinalaisaktivistit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Piikkipiru

Piikkipiru (Moloch horridus) on agamien heimoon kuuluva liskolaji, joka on nimetty sen piikikkään ulkoasunsa mukaan. Sitä kutsutaan myös joskus moolokiksi, joka on lainaus Raamatussa esiintyneeltä paholaisjumalalta.

Piikkipirua tavataan Australian länsi- ja keskiosien kuumilla aavikoilla. Se on tarkka ympäristöstään eikä uskaltaudu aavikkoalueen ulkopuolelle. 

Piikkipiru on 20 cm pitkä. Aavikolla sen ravintoon kuuluvat pääasiassa muurahaiset, joista se suosii erityisesti ei-pistäviä lajeja. Se on tottunut saalistamaan muurahaispesän suuaukolla, josta se nappaa kielellään kaikki ulos ja sisään yrittävät muurahaiset. Piikkipiru on vaaraton, mutta sitä ei kannata koskea. Jotkut petolinnut liskoa kuitenkin saalistavat. Naaraat ovat jopa kaksi kertaa kookkaampia kuin koiraat

Lähteet 

Agamat
Nine Destinies and a Downfall


Nine Destinies and a Downfall on Sirenian kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 9. maaliskuuta 2007.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Monika Pedersen – laulu
 Morten Veland – basso, kosketinsoittimet, kitara, laulu
 Björn Landa – kitara
 Jonathan Perez – rummut, lyömäsoittimet

Arvostelut 
 About.com: 
 Imperiumi.net: 
 Metal Storm: 
 Soundi:

Lähteet 

Sirenian albumit
Vuoden 2007 albumit
Kuoppatalo

Kuoppatalo tai maamaja oli puoliksi maahan kaivettu majamainen talo, jonka lattia saattoi olla puoli metriä maanpinnan alapuolella. Kuoppatalon kuoppa saattoi olla vuorattu kivillä ja/tai savella. Keskellä oli kivirengas joka toimi tulisijana, ja katossa aukko josta taloon päästiin tikkaita pitkin, tai sivussa olevan aukon kautta maaluiskaa tai maaportaita pitkin. Tulisija savutti, ja talon sisällä oli hämärää. Kuoppatalossa lienee asuttu usein esihistoriallisena aikana, vaikka muitakin asumustyyppejä kuten kota tunnettiin.
Kuoppataloja rakennettiin Luoteis-Euroopassa viime jääkaudella 25 000 eaa., ja Amerikassa alkaen 12 000–11 000 eaa., jolloin paleointiaanit saapuivat sinne. Varhaisille maanviljelyalueille syntyi joskus suuria kuoppataloja. Amerikan länsirannikon shuswap-, thompson-, klamath- ja lillooet-intiaanit rakentelivat kuoppataloja. Suomessakin rakennettiin kuoppataloja jätinkirkkojen aikaan.

Katso myös 
Kammi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kuoppatalon poikkileikkaus 
Hohokam Pithouse 
pueblo pithouse
pit 
pit

Asuinrakennukset
Sanna Perkiö

Sanna Leena Perkiö (s. 28. maaliskuuta 1962 Sauvo) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 2007–2011, Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuosina 2004–2012 ja Helsinki-säätiön (Helsingin Juhlaviikot)  hallituksen puheenjohtajana vuonna 2009.  Hän on Tekniikan Akateemisten Liiton valtuuston jäsen. 

Koulutukseltaan Perkiö on tekniikan tohtori. Hänen väitöskirjansa käsitteli ympäristötekniikkaa ja kilpailukykyä. Ennen kansanedustajuuttaan hän toimi perustamansa ympäristöalan insinööritoimiston toimitusjohtajana ja toimii edelleen samassa yrityksessä. Perkiö on saanut Nuori akateeminen yrittäjä -palkinnon ja Liikeideapalkinnon. Hän on Teknillisten Tieteiden Akatemian jäsen. Hän harrastaa nykytaidetta, kirjoittamista ja luontoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Sanna Perkiön henkilökohtainen sivusto

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Helsingin vaalipiiri
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha Hakola (poliitikko)

Juha Tapio Hakola (s. 24. elokuuta 1967 Harjavalta) on suomalainen Helsingin poliisilaitoksen ylikomisario ja viestintäyksikön johtaja. Hakola oli kokoomuksen kansanedustaja vuosina 2007–2011. Vuodesta 2001 Hakola on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Vuosina 2001–2007 hän toimi pelastuslautakunnan puheenjohtajana. Huhtikuusta 2007 alkuvuoteen 2015 Hakola toimi Helsingin kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän oli Helsingin kiinteistölautakunnan puheenjohtaja vuoteen 2017 saakka.

Hakola valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä vuoden 2007 vaaleissa. Eduskunnassa Hakola oli puolustusvaliokunnan ja hallintovaliokunnan jäsen sekä perustuslakivaliokunnan varajäsen. Hän oli ehdolla myös vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, muttei tullut valituksi. Ennen kansanedustajuutta Hakola työskenteli poliisin johtokeskusyksikön johtajana ja Helsingin rikospoliisin huumerikosyksikössä rikostutkijana ja tutkinnanjohtajana vuodesta 1990 heinäkuuhun 2004. Tultuaan valituksi heinäkuussa 2004 johtokeskusyksikön johtajan tehtävään hän siirtyi huumerikosyksikön tutkinnanjohdosta poliisin johtokeskusyksikköön.

Hakola on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri, mutta hän on suorittanut myös poliisin perus-, alipäällystö- ja päällystötutkinnon. Hän on toiminut Suomen pelastusalan keskusjärjestön (SPEK) hallituksen puheenjohtajana vuosina 2008–2016. Hän on Jääkenttäsäätiön puheenjohtaja, Urheiluhallit Oy:n hallituksen jäsen sekä Vuosaari Golf Oy:n hallituksen jäsen. Sotilasarvoltaan Hakola on reservin sotilasmestari. Hän on suorittanut valtakunnallisen maanpuolustuskurssi nro 182:n ja toimii Uudenmaan Maanpuolustusyhdistyksen puheenjohtajana  sekä Maanpuolustuskorkeakoulun neuvottelukunnan jäsenenä.

Vapaa-aikanaan Hakola harrastaa golfia. Lisäksi hän on aktiivisesti mukana autourheilun ja jääkiekkoilun järjestötoiminnassa sekä Helsingin jääkiekkoerotuomaritoiminnassa (HJT).

Vuonna 2019 Hakolasta aloitettiin rikostutkinta. Tutkinta liittyi siihen, että Helsingin poliisi oli tehnyt hankintoja Hakolan vaalirahoittajalta. Syyttäjä ei nostanut asiassa syytettä.

Lähteet 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut
Helsingin vaalipiiri
Suomalaiset poliisit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Euroopan nuorten olympiafestivaalit

Euroopan nuorten olympiafestivaalit () on joka toinen vuosi, parittomina vuosina Euroopassa järjestettävä urheilutapahtuma. Kilpailutapahtuma on suunnattu 15–17-vuotiaille pojille (tarkka ikäkausi vaihtelee lajeittain) ja 13–17-vuotiaille tytöille. Kesäkisoissa kilpailulajeina ovat yleensä olleet yleisurheilu, telinevoimistelu, pyöräily, judo, uinti, pöytätennis, tennis, koripallo, käsipallo, vesipallo ja lentopallo. Joinakin vuosina myös purjehdus ja maahockey ovat olleet kesäkisojen ohjelmassa. Talvikisojen kilpailulajeissa on perinteisesti ollut enemmän vaihtelua, mutta yleensä alppihiihto, maastohiihto, ampumahiihto ja taitoluistelu ovat kuuluneet kilpailujen ohjelmaan. Toisinaan talvikisoissa on kilpailtu myös jääkiekossa ja mäkihypyssä.

Nuorten olympiafestivaalien tavoitteena on viedä olympismin viestiä nuorille. Kilpailujen järjestäjänä toimii Euroopan olympiakomiteat (EOC). Ensimmäiset nuorten olympiafestivaalit järjestettiin vuonna 1991 Belgian Brysselissä. Tuolloin kilpailuja nimitettiin Olympiapäiviksi. Ensimmäiset talvikisat järjestettiin kahta vuotta myöhemmin vuonna 1993. 

Vuonna 2007 järjestettiin 9. kesäkisat Belgradissa Serbiassa 21.–28.7. Suomi on isännöinyt olympiafestivaaleja kolmesti: vuonna 2001 talvikisat järjestettiin Vuokatissa ja Kajaanissa, vuoden 2009 kesäkisat järjestettiin Tampereella ja vuoden 2022 talvikisat jälleen Vuokatissa. Parhaiten Suomen joukkue on menestynyt juuri Tampereella, jolloin saaliiksi kertyi seitsemän mitalia.

Järjestäjäpaikkakunnat

Kesäkisat
1991, Bryssel, Belgia
1993, Valkenswaard, Hollanti
1995, Bath, Iso-Britannia
1997, Lissabon, Portugali
1999, Esbjerg, Tanska
2001, Murcia, Espanja
2003, Pariisi, Ranska
2005, Lignano, Italia
2007, Belgrad, Serbia
2009, Tampere, Suomi
2011, Trabzon, Turkki
2013, Utrecht, Alankomaat
2015, Tbilisi, Georgia
2017, Győr, Unkari
2019, Baku, Azerbaidžan
2022, Banská Bystrica, Slovakia
2023, Maribor, Slovenia
2025, Brno, Tšekki

Talvikisat
1993, Aosta, Italia
1995, Andorra
1997, Sundsvall, Ruotsi
1999, Poprad–Tatra, Slovakia
2001, Vuokatti, Suomi
2003, Bled, Slovenia
2005, Monthey, Sveitsi
2007, Jaca, Espanja
2009, Sleesia, Puola
2011, Liberec, Tšekki
2013, Brașov, Romania
2015, Vorarlberg, Itävalta ja Vaduz, Liechtenstein 
2017, Erzurum, Turkki
2019, Sarajevo–Itä-Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovina
2022, Vuokatti, Suomi
2023, Friuli-Venezia Giulia, Italia
2025, Borjomi–Bakuriani, Georgia

Lähteet
Euroopan nuorten olympiafestivaalit Tampereella 19.–24.7. Aamulehti 18.7.2009. sivu B22
Uinti 1/2007,  
Suomen Olympiakomitea

Aiheesta muualla
 Nuorten Olympialaiset Euroopan Olympiakomitean sivuilla 
 Nuorten Olympialaiset Suomen Olympiakomitean sivuilla
Ihmissuden vuosi

Ihmissuden vuosi (Cycle of the Werewolf) on Stephen Kingin vuonna 1983 kirjoittama lyhyt romaani, jonka on kuvittanut Bernie Wrightson. Tarina eroaa Kingin muusta tuotannosta yksinkertaisella juonen kulullaan ja ohkaisuudellaan. Alun perin tarkoituksena oli suunnitella kalenteri, mutta se muuttuikin kirjaksi Kingin paisuteltua tarinan lukuja.

Romaani koostuu 12 luvusta, jotka viittaavat vuoden 12 kuukauteen. Tuon vuoden aikana tapahtuu pienessä Tarker Mill'sin kylässä julmia veritekoja. Moni uskoo murhaajan olevan tavallinen ihminen epäinhimillisistä piirteistään huolimatta: syyllinen jättää tassun jälkiä ja hyökkää aina täyden kuun aikaan. Kesällä yksi uhreista selviytyy hyökkäyksestä ja tietää, kuka tämä hirviömäinen psykopaatti on.

Daniel Attias ohjasi tarinasta elokuvaversion Hopealuoti (1985) Kingin oman käsikirjoituksen pohjalta.

Aiheesta muualla 

 Harri Haarikko: Ihmissuden vuosi. Aikakone 4/1990.

Ihmissudet taiteessa
Stephen Kingin romaanit
Yhdysvaltalaiset kauhuromaanit
Vuoden 1983 kirjat
Yxi paras lasten tawara

Yxi paras lasten tawara oli Johannes Gezelius vanhemman kirjoittama oppikirja, joka julkaistiin vuonna 1666. Sen tarkoituksena oli lukutaidon ja kristinuskon perusteiden opettaminen. Teos sisälsi aapisen, Lutherin Vähän katekismuksen selityksineen, katekismuksen sisällön kysymysten muodossa sekä raamatunlauseita sisältävät Pyhän Raamatun opetussanat.

Teoksesta otettiin yli 100 painosta, viimeinen painos vuonna 1914.

Lähteet 

 Kansalliskirjasto: ABC - lukeminen esivallan palveluksessa
 Jyväskylän yliopisto: Arvokirjojen konservointirahaston kirjaluettelo

Historialliset oppikirjat
Suomalaiset kirjat
1600-luvun kirjat
Ultra (lehti)

Ultra on suomalainen rajatietoa käsittelevä aikakauslehti. Kuukausittain ilmestyvän lehden perustaja ja päätoimittaja vuosina 1972–2009 oli tunnettu ufologi Tapani Kuningas. Lehden kustantaja on Kustannus Oy Rajatieto, joka toimittaa lehteä omissa toimitiloissaan Kuhmoisissa Kylämän kylässä. Lehti perustettiin vuonna 1972 nimellä Ufoaika ja nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1974.

Ultra käsittelee rajatiedon ja paranormaalien ilmiöiden eri osa-alueita ja on ollut mukana myös alan tapahtumissa ja messuilla. Lehdellä on 50 avustajaa eri maissa.

Edeltäjä Ufoaika
Suomessa oli 1960- ja 1970-lukujen taitteessa vahva mielenkiinto ufo-ilmiöön. Tähän aikaan Pudasjärven–Kuusamon ufoaalto oli myös voimakkaimmillaan. Samalla kiinnostus erilaisiin rajatietoa ja parapsykologiaa sivuaviin ilmiöihin oli vahvaa. Päätoimittaja Tapani Kuningas totesi ensimmäisen ilmestyneen lehden pääkirjoituksessa sen olevan seuraus näistä. Lehteä kustansi ensin Kustannus Oy Jaanes, jonka jälkeen sitä kustansi Williams. Lehden sisältönä oli säännöllisesti ufo- ja humanoidi-ilmiön lisäksi rajatietoa ja parapsykologiaa.

Kustannus Oy Rajatieto 

Vuonna 1974 Ufoaika-lehden lukijoiden ja rajatiedosta kiinnostuneiden perustama yhtiö Kustannus Oy Rajatieto alkoi huolehtia Ultraksi nimensä vaihtaneen lehden julkaisusta.
Samalla lehti määrittyi uudelleen laajemmin rajatiedon yleisemmäksi keskustelun ja julkaisun välineeksi.

Yrityksen toimitusjohtajana vuosina 1974–2009 oli lehden päätoimittaja Tapani Kuningas.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ensimmäinen julkaistu Ufoaika-lehti  (pdf)

Ufot
Suomalaiset rajatietolehdet
Vator

Vator Oy oli suomalainen, vuonna 1938 perustettu venealan tukku- ja vähittäismyyntiin keskittyvä yritys. Aiemmin Vator valmisti veneitä. Yritys oli liikevaihdoltaan Suomen suurin puhtaasti veneitä ja siihen liittyviä tarvikkeita myynyt ketju. Vatorilla oli viisi myymälää Helsingissä, Tampereella ja Turussa.

Vator oli alkujaan Helsingin Jollaksessa toiminut puuveneveistämö, ja yritys valmistikin puuveneitä aina 1960-luvun lopulle saakka. 1970-luvulle tultaessa materiaali vaihtui lujitemuoviin, ja vuonna 1974 toiminta siirtyi tilanpuutteen vuoksi Jollaksesta Puumalaan. Vuonna 1986 Vator myi veneentuotantonsa Flipper-konsernille.

Vuonna 2006 Vator esitteli pitkästä aikaa uuden Vator-mallin, Vator 27:n. Se on edeltäjistään poiketen urheilullinen luksusvene.

Vator ajautui konkurssiin kesällä 2009. Se oli Suomen suurin puhtaasti veneitä ja siihen liittyviä tarvikkeita myyvä veneketjumyymälä. Toimitusjohtajata Joel Nemesin mukaan yritys kaatui, kun Mercury-moottoreiden amerikkalainen emoyhtiö Brunswick otti haltuunsa Vatorilla 56 vuotta olleen moottoreiden maahantuontioikeuden. Yhtiö haastoi Brunswickin sopimusrikkomuksesta oikeuteen ja vaati lähes kymmenen miljoonan vahingonkorvauksia. Välimiesoikeus päätti kesäkuussa 2009, että korvauksia ei tule.

Vatorin pääomistaja ja toimitusjohtaja Joel Nemes tuomittiin 2011 puolentoista vuoden ehdolliseen vankeuteen kavalluksesta. Hän oli vuosina 2007–2009 myynyt Nordealta vuokraamansa veneet eteenpäin pankille ilmoittamatta, ja vielä myynnin jälkeenkin hän oli tehnyt niistä Nordean kanssa uuden vuorasopimuksen. Yritys oli vakavissa talousvaikeusissa ja ajautui konkurssiin. Kavallus paljastui vasta konkurssin yhteydessä 2009.

Kirjoja 

 Ala-Pöllänen, Anne: Vator – puoli vuosisataa veneitä ja moottoreita. [Helsinki]: Vator, 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yrityksen kotisivu
 Kippari-lehden artikkelisarja Vatorista: Osa 1: Vesille nopeutta ja tyylikkyyttä ja Osa 2: Veneitä vaativille 

Moottoriveneenvalmistajat
Suomalaiset veneenvalmistajat
Gibson Girl

Gibson Girl viittaa Charles Dana Gibsonin 1890–1910-luvuilla julkaistujen piirrosten naisiin. Gibson Girlilla oli vaikutusta niin ajan naisten kuin miestenkin muotiin: naisten muoti matki Gibson Girlia ja miesten muoti hänen seurassaan piiroksissa olevaa Gibson-miestä. Gibson Girlia on myös kutsuttu ensimmäiseksi pin-upiksi. Kukaan todellinen henkilö ei ole Gibson Girlin taustalla, vaan kyse on fiktiivisestä hahmosta. 1890-luvulla Charles Dana Gibsonin mallina toimi kuitenkin hänen vaimonsa Irene Langhorne. Taiteilija käytti mallinaan myös näyttelijä Evelyn Nesbitia. Näyttelijä Camille Clifford tunnettiin nimellä "The Gibson Girl" ulkoisten ominaisuuksiensa vuoksi, vaikka hän ei tiettävästi Gibsonin piirrosten mallina olekaan ollut.

Suuri, muhkea kampaus, pitkä kaula, pystyssä oleva pää, kurvikas mutta kapeavyötäröinen s-figuurinen vartalo ja hieman poissaoleva katse ovat Gibson Girlin tunnusmerkkejä. Gibson Girl on myös pitkä ja kookas. Hän oli myös paitsi erittäin viehättävä, myös itsevarma, itsenäinen ja urheilullinen. Charles Dana Gibson kuvaa piirroksissaan naiset usein humoristisesti miesten yläpuolelle, tilannetta johtamaan ja usein useammankin miehen ihailun kohteeksi. Gibson Girl on keskipisteenä piirroksissa, mutta hän ei kuitenkaan ole kevytkenkäisessä tai alistetussa roolissa.

Hahmo on ristiriitainen, sillä näennäisestä päätösvallastaan itsensä suhteen ja suoranaisesta ikonisesta ylemmyydestä huolimatta Gibson Girl ei voinut tehdä mitä tahansa. Charles Dana Gibson ei kuvannut häntä koskaan esimerkiksi feministisessä toiminnassa, vaikka monissa kuvissa hän onkin ainakin näennäisen hallitsevassa asemassa suhteessa miehiin. Gibson Girl olikin eräänlainen ajan uuden amerikkalaisen (nuoren) naisen kuva mutta samalla saavuttamaton täydellisyydessään.

Kun ensimmäinen maailmansota oli päättynyt, naisihanne muuttui ja muodikas vartalo suoristui. Gibson Girlkin menetti tämän myötä suosionsa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Nainen
Muodin historia
Korsetit
1800-luvun muoti