joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Adolf Reinhold Viktor Ehrnrooth

Adolf Reinhold Viktor Ehrnrooth (20. heinäkuuta 1832 Sulkava – 31. toukokuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraalimajuri.

Ehrnroothin vanhemmat olivat aliluutnantti Carl Adolf Ehrnrooth ja Henrietta Carolina Telén ja puoliso vuodesta 1867 Olga De la Gardie. Ministeri Leo Ehrnrooth oli heidän poikansa. Adolf Reinhold Viktor Ehrnrooth kävi Haminan kadettikoulun, ylennettiin koulun päätyttyä 1852 vänrikiksi ja määrättiin Henkivartioväen krenatöörirykmenttiin. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1854 ja luutnantiksi 1861. Ehrnrooth suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin 1861–1863, minkä jälkeen hänet ylennettiin alikapteeniksi ja määrättiin palvelukseen Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen jaostoon. Everstiluutnanttina hänet nimitettiin viraston vanhimmaksi adjutantiksi 1867. Everstiksi 1870 ylennettynä hänet nimitettiin  130. Hersonin, H.K.K. Suuriruhtinas Andrei Vladimirovitšin jalkaväkirykmentin komentajaksi vuonna 1877. Turkin sotaan Ehrnrooth osallistui rykmenttinsä komentajana. Uudenmaan läänin sotakomissaari Ehrnroothista tuli 1880, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina kesäkuussa 1882.

Ehrnrooth omisti Gustavelundin ratsutilan Tuusulassa vuodesta 1890. Edustaja aatelissäädyssä hän oli valtiopäivillä 1863–1864,  1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
 Suomalaiset aateliset
 Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1832 syntyneet
Vuonna 1896 kuolleet
Lasten ja nuorten säätiö

Lasten ja nuorten säätiö (ruots. Barn- och ungdomsstiftelsen) on vuonna 2001 perustettu ennaltaehkäisevää nuorisotyötä tekevä järjestö. Sen tavoitteena on, että jokainen nuori kokee elämänsä merkitykselliseksi. Säätiö on alkuperäiseltä nimeltään Suomen lasten ja nuorten säätiö ja sen perustaja on ministeri Pär Stenbäck.  Säätiö on kehittänyt Vastuullinen kesäduuni -kampanjan, jota se veti vuosina 2011–2014. 

Säätiö tuli tunnetuksi, kun media uutisoi sen jättäneen ilmoittamatta Jani Toivolan kouluvierailuista saamien palkkioiden rahallisen arvon 17 926 euroa vuosilta 2015 ja 2016. Myöhemmin Patentti- ja rekisterihallitus totesi, että Lasten ja nuorten säätiön toimintakertomukset vuosina 2015 ja 2016 antoivat riittävän informaation Toivolan palkkioista, eikä syytä lisäselvityksiin ollut.

Lasten ja nuorten säätiö järjesti Suomen ensimmäisen Read Hour -lukutunnin, jonka tavoitteena oli innostaa suomalaiset ja erityisesti nuoret lukemisen pariin. Read Houria vietettiin ensimmäisen kerran YK:n kansainvälisenä lukutaitopäivänä sunnuntaina 8.9.2019 klo 19-20. Kampanjan suojelijana toimi presidentti Sauli Niinistö.

Säätiön hallitus 
Säätiön hallitukseen kuuluvat tällä hetkellä seuraavat jäsenet:

Merja Kivelä, puheenjohtaja – osakas, asianajaja / Castrén & Snellman

Cecilia Adolfsson – Administration & HR Director / Miltton Oy

Kati Ihamäki – brändi- ja yritysvastuujohtaja / OP

Mikko-Pekka Hanski – Head of Studio / Idean

Sanna Ryynänen – sosiaalipedagogiikan yliopistolehtori / Itä-Suomen yliopisto

Vilhelmiina Wahlbeck – viestintäjohtaja / DNA

Joonas Veijanen – teatteri-ilmaisun ohjaaja

Eetu Vienonen – nuori helsinkiläinen vaikuttaja

Dreamsterit 
Lasten ja nuorten säätiö on järjestänyt vuodesta 2003 kouluvierailuja, joilla yläkouluikäiset ja toisella asteella opiskelevat nuoret kuulevat julkisuuden henkilöiden kasvutarinoita. Tarinoiden avulla "dreamsterit" rohkaisevat nuoria unelmoimaan sekä pohtimaan vahvuuksiaan ja oman polkunsa suuntaa. Dreamstereinä ovat toimineet näyttelijä Essi Hellén, näyttelijä Krista Kosonen, näyttelijä Pamela Tola, muusikko Tommy Lindgren, muusikko Pete Parkkonen, breakdance-tanssija Johannes "Hatsolo" Hattunen, yrittäjä ja liikuntabloggaaja Laura Peippo ja räppäri-tubettaja Seksikäs-Suklaa. Lisäksi ruotsinkielisiä vierailuja ovat tehneet näyttelijä Christoffer Strandberg, muusikko Jannika B ja thriatlonisti Robson Lindberg.

Dreams-vierailuja edelsi aikaisemmin säätiön Zest-ohjelma. Aiemmin lähettiläinä ovat toimineet Veikka Gustafsson, Samppa Lajunen, Jarkko Nieminen, Heli Kruger, Tiia Piili, Peter Nyman, Lenni-Kalle Taipale, Mikko Leppilampi, Eva Wahlström, Jani Toivola ja Anna Puu.

Lähteet 

Suomalaiset säätiöt
Maksim Berezovski

Maksim Sozontovitš Berezovski (; 27. lokakuuta 1745 Gluhov – 2. huhtikuuta 1777 Pietari) oli venäläinen säveltäjä.

Berezovski vietti lapsuutensa todennäköisesti Ukrainan Gluhovissa. Hän aloitti uransa laulajana ja osallistui vuodesta 1759 italialaisten oopperoiden esityksiin. Venäjän hovissa häntä opettivat siellä työskennelleet italialaiset, kuten laulaja N. Garani ja kapellimestari F. Zoppis. Vuonna 1763 Berezovski meni naimisiin hoviorkesterin käyrätorvensoittajan tyttären, Franzina Uberscherin kanssa. Hän sävelsi kuorokonserttotyylin musiikkia 1760-luvulla. Genreen vaikuttivat venäläinen a cappella -kirkkolaulu sekä italialaisten koulukuntien kuorotyylit. Vuonna 1771 Jakob Štelin luonnehti häntä jo kokeneeksi säveltäjäksi.

Vuonna 1769 pääsi Italiaan jatkamaan opiskelua Giovanni Battista Martinin johdolla, ja vuonna 1771 hänestä tuli Bolognan filharmonisen akatemian jäsen. Samaan aikaan Bolognassa opiskelivat Wolfgang Amadeus Mozart ja Josef Mysliveček. Bolognan lisäksi Berezovski vietti aikaansa muun muassa Venetsiassa. Hän sävelsi oopperan Il Demofonte Pietro Metastasion librettoon Livornossa järjestettyä talvikarnevaalia varten. Teoksen kantaesitys helmikuussa 1773 sai hyvän vastaanoton. Berezovskin säveltämä sonaatti viululle ja cembalolle on peräisin Pisasta.

Berezovski palasi Pietariin lokakuussa 1773. Elämäkertakirjoituksen mukaan hänen lahjakkuudelleen ei ollut Venäjällä kysyntää, mikä oli ennenaikaisen kuoleman suurin syy; arkistolöytöjen perusteella Berezovski kuitenkin toimi korkeassa asemassa Venäjän hovissa paluunsa jälkeenkin. Berezovskin kuolinolosuhteista ei ole varmuutta. Jevgeni Bolhovitinov, Berezovskin ensimmäisen elämäkerran kirjoittaja, esitti vuonna 1804 säveltäjän päätyneen itsemurhaan. Tutkija Marina Ritsarevan mukaan kuolinsyy oli kuitenkin todennäköisesti kuumetauti. Dokumentoitua tietoa Berezovskin elämästä on niin vähän, että 1800-luvulla kirjoitetut elämänhistoriat perustuvat enimmäkseen olettamuksiin. 1840-luvulla ilmestyi Nestor Kukolnikin kirjoittama pienoisromaani Berezovskin elämästä.

Berezovski sävelsi runsaasti hengellistä musiikkia, mutta 1900-luvulla löydettiin uudelleen säveltäjän maallisetkin teokset. Sinfonia C-duurissa (1770–1773) saattaa olla itsenäinen teos tai tarkoitettu johdannoksi oopperaan (mahdollisesti Il Demofonteen). Jälkimmäiseen viittaa se, että osat esitetään peräkkäin ilman taukoa. Teosta on kuitenkin pidetty ensimmäisenä venäläisenä sinfoniana. Il Demofonte -oopperasta on säilynyt vain neljä aariaa. Berezovskin tuotantoon kuuluu myös kosketinsoitinsonaatteja. Tunnetuin teos on kuitenkin hengellinen, neliääninen kuorokonsertto Nje otverži menje vo vremja starosti (не отвергни меня во время старости; ennen vuotta 1769). Tätä yksiteemaista sävellystä on esitetty myös soitinversioina. Nje otverži menje vo vremja starosti on vaikuttanut muiden muassa Dmitri Bortnjanskin ja Artemi Vedelin musiikkiin.

Andrei Tarkovski käytti Berezovskin musiikkia elokuvassa Nostalgia.

Lähteet 

Venäläiset säveltäjät
Oopperasäveltäjät
Klassismin ajan säveltäjät
Vuonna 1745 syntyneet
Vuonna 1777 kuolleet
Gnetum latifolium

Gnetum latifolium on luumioiden sukuun kuuluva ikivihreä kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena kaikkialla Kaakkois-Aasiassa. Vaikka osa lajin erinympäristöistä on uhattuna hakkuiden ja metsien viljelysmaiksi muuttamisen takia, laajan levinneisyytensä vuoksi se on arvioitu IUCNin punaisessa listassa elinvoimaiseksi.

Muunnokset 
Gnetum latifoliumista tunnetaan useita muunnoksia:
 Gnetum latifolium var. latifolium: Levinneisyysalue ulottuu Assamista Uuteen-Guineaan.
 Gnetum latifolium var. funiculare Markgr.: Levinneisyysalue ulottuu Thaimaasta Malesian länsiosiin.
 Gnetum latifolium var. laxifrutescens (Elmer) Markgr.: Levinneisyysalue ulottuu Filippiineiltä Bismarckinsaarille.
 Gnetum latifolium var. longipes (Markgr.) T.H.Nguyên: Kotoisin Indokiinasta, Filippiineiltä ja Uudesta-Guineasta.
 Gnetum latifolium var. macropodum (Kurz) Markgr.: Kotoisin Andamaaneilta ja Nikobaareilta.
 Gnetum latifolium var. minus (Foxw.) Markgr.: Levinneisyysalue ulottuu Indokiinasta Malesian keskiosiin.

Lähteet 

latifolium
Vuoriluumio

Vuoriluumio (Gnetum montanum) on luumioiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Intiassa, Bhutanissa, Myanmarissa, Thaimaassa, Laosissa, Vietnamissa, Kiinassa (Yunnanin eteläosissa ja Guangxissa), Malesiassa ja Indonesiassa.

Ulkonäkö ja koko 
Vuoriluumio on ainavihanta puuvartinen köynnöskasvi, joka voi kasvaa jopa kymmenen metrin korkuiseksi. Nahkeat lehdet ovat 10–25 senttimetriä pitkiä ja 4–11 senttimetriä leveitä. Tylppä- tai teräväkärkisen lehtilavan tyvi on kiilamainen; jopa 8–15 millimetrin mittainen lehtiruoti on paljas.

Paljassiemenisenä vuoriluumio ei tuota hedelmiä, vaan paljaita siemeniä, joiden muoto vaihtelee soikeasta lieriömäiseen. Siemenet ovat ruskeanpunaisen siemenvaipan ympäröimiä ja pituudeltaan 12–15 millimetriä. Ne kypsyvät elokuusta lokakuuhun.

Vuoriluumion kromosomiluku on 2n = 44.

Elinympäristö 
Vuoriluumio kasvaa ikivihreissä metsissä jopa 2 700 metrin korkeudella merenpinnasta.

Lähteet 

Luumiot
Valtteri Kakkonen

Valtteri Kakkonen (s. 17. maaliskuuta 2000 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja. Kakkonen laukoo oikealta.

Ura

Seuraura 
Kakkonen on Diskoksen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin JYPiin. Kakkonen oli kaudella 2014–2015 C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 10+12=22. Kaudella 2015–2016 hän oli JYPin B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 9+10=19. WHL-joukkue Kootenay Ice varasi Kakkosen 11. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2018. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2018–2019.

Kaudeksi 2019–2020 Kakkonen palasi kaksivuotisella SM-liigasopimuksella JYPiin. Syyskuussa 2019 seura lainasi hänet alustavasti koko kauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Kakkonen pelasi siellä suurimman osan kaudestaan tehden 39 runkosarjaottelussa tehot 5+14=19. Suomen Cupissa hän teki kahdessa ottelussa tehot 1+2=3. Kakkonen SM-liigadebyyttinsä JYPissä 18. tammikuuta 2020 Kalevan Palloa vastaan, kun joukkueen puolustuksesta oli sivussa Juuso Vainio, Mikko Kalteva ja Jaakko Jokinen. Hänet merkittiin JYPin kolmospuolustajapariin Roni Allénin viereen. Kakkonen sai ottelussa jääaikaa 14.11 minuuttia. Kakkonen keräsi myös teholukeman –1. Hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Liigauransa avausmaalin Kakkonen teki kymmenennessä ottelussaan 14. helmikuuta 2020 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Jarkko Immosen tekemään maaliin. Kakkonen keräsi ottelusta teholukeman +4, mikä oli JYPin pelaajista paras. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana SM-liigassa 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5. Kakkonen keräsi myös teholukeman +8, mikä oli liigan tulokkaista paras, vaikkakaan hän ei saanut täyteen täysimittaista tulokaskautta.

Huhtikuussa 2021 Kakkonen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2020–2021 hän pelasi 53 runkosarjaottelua tehopistein 3+6=9.

Maajoukkueura 
Kakkonen on pelannut kuusi nuorten ja yhdeksän poikien maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
JYPin pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Suur-Israel

Suur-Israel (hepr. ארץ ישראל השלמה) on sionistinen ideologia, jonka mukaan Israelin valtion kuuluisi laajentua kokonaan yhdeksi valtioksi yhdistämällä palestiinalaishallinto ja Israel toisiinsa. Suur-Israelin kannattajia ovat muun muassa aktivisti-rabbi Meir Kahane ja Likud-puolueen poliitikot Reuven Rivlin ja Tzipi Hotovely.

Lähteet 

Juutalaisuus
Israel
Sionismi
Israelin historia
Mikko Kolehmainen (professori)

Mikko Tapani Kolehmainen (s. 29. syyskuuta 1962 Mikkeli) on suomalainen Itä-Suomen yliopiston ympäristöinformaatikan ja -mallinnuksen professori.  Hän on osallistunut useisiin monitieteellisiin hankkeisiin, joissa on kehitetty esimerkiksi ympäristötiedon esitystapaa helpommin hahmotettavaksi ja saatavuutta käyttäjäystävällisemmäksi. Monitieteellisestä yhteistyöstä ovat esimerkkeinä useat ilmanlaatuun, vesivaroihin tai uusiutuviin energiahankkeisiin liittyvät tutkimusartikkelit ja yhdessä Luonnonvarakeskuksen kanssa toteutettu Biomassa Atlas.

Kolehmainen kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelin lyseon lukiosta (1981). Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta (1987), filosofian maisteriksi Kuopion yliopistosta (2001) ja tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta (2004).  Kolehmaisen englanninkielinen väitöstutkimus (2004) oli rakenteeltaan artikkeliväitöskirja, joka oli otsikoitu Data exploration with self-organizing maps in environmental informatics and bioinformatics.
 
Työurallaan Kolehmainen on toiminut Tietosavo Oy:n systeemisuunnittelijana (1987–1991) ja kehityspäällikkönä (1991–1996), sitten Kuopion yliopiston tutkijana (1997–2001) ja tutkimusjohtajana (2002–2006). Hänet nimitettiin ympäristöinformatiikan professoriksi Kuopion yliopiston Luonnontieteiden ja ympäristötieteiden tiedekuntaan alkujaan viisivuotiskaudeksi (2006-2011).

Lähteet

Aiheesta muualla
Mikko Kolehmaisen julkaisuja (Google Scholar -profiili)  (google.com)

Elävät henkilöt
Vuonna 1962 syntyneet
Suomalaiset insinöörit
Itä-Suomen yliopiston professorit
Kuopion yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Henrique (täsmennyssivu)

Henrique voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Henrique (s. 1986), brasilialainen jalkapalloilija
 Adam Henrique (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
 Bruno Henrique (s. 1990), brasilialainen jalkapalloilija
 Luís Henrique (s. 1998), brasilialainen jalkapalloilija

Sukunimet
Itäinen Tarvonsilta

Itäinen Tarvonsilta () on 150 metriä pitkä silta Lankiniemen ja Tarvo-nimisen saaren välissä Helsingissä. Tarvon länsipuolella sijaitsee Läntinen Tarvonsilta. Silta ylittää Itäisen Tarvonsalmen, joka yhdisti Laajalahden Isoon Huopalahteen ennen kuin 100 metriä sillasta pohjoiseen sijaitseva moottoritiepenger katkaisi salmen 1960-luvulla. Silta on tarkoitettu kävely- ja pyöräliikenteelle. Nykyinen ponttonisilta on rakennettu 1998. Ensimmäiset sillat Tarvolle rakennettiin vuonna 1915 osana tykkitietä Laajalahden ja Munkkiniemen välille, joka oli osa venäläistä linnoitusketjua Krepost Sveaborg.

Lähteet 

Helsingin sillat
Tuukkalan puku

Tuukkalan puku on muinaispuku, joka on 1930-luvulla tehty rekonstruktio Mikkelin Tuukkalan kalmistosta löytyneestä puvusta. Tuukkalan puku perustuu todennäköisesti haudan numero 26 löytöihin. Puvun valmistamiseen saatiin aloite Elsa Heporaudalta ja ennallistuksen suunnitteli todennäköisesti Tyyni Vahter. Puku on ollut käytössä keskiajalla.
Tuukkalan puvusta on tehty uusi rekonstruktio, jota nimitetään Mikkelin puvuksi.

Lähteet 

Arkeologia
Muinaispuvut
Jousisoihtupuu

Jousisoihtupuu (Tabebuia impetiginosa) eli jousilieskapuu on bignoniakasvien (Bignoniaceae) heimoon ja soihtupuiden (Tabebuia) sukuun kuuluva puolittain ainavihanta kasvilaji.

Jousisoihtupuu on Paraguayn kansallispuu.

Tuntomerkit 

Avoimilla alueilla jousisoihtupuu on tavallisesti 8–12 metrin korkuinen, mutta on tiheissä metsissä korkeampi kuin 20–35 metriä. Rungon halkaisija voi olla 60–80 senttimetriä. Kukinnot ovat väriltään vaaleanpunaisia ja niiden "nielu" on valkoinen keltaisilla raidoilla. Jousisoihtupuu kukkii suurissa kimpuissa keväällä juuri ennen uuden lehvistön puhkeamista. Nuoret yksilöt eivät välttämättä aina kuki.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Jousisoihtupuuta tavataan Pohjois-Amerikassa Meksikon pohjois- ja eteläosissa. Etelä-Amerikassa se on levinnyt Costa Ricaan, El Salvadoriin, Guatemalaan, Hondurasiin, Nicaraguaan, Panamaan, Ranskan Guyanaan, Surinameen, Venezuelaan, Brasiliaan, Kolumbiaan, Peruun, Argentiinaan ja Paraguayhyn. Jousisoihtupuu kasvaa tavallisesti trooppisissa elinympäristöissä suurissa korkeuksissa, mutta sopii myös hyvin subtropiikkiin. Se suosii hyvin kuivaa, hedelmällistä maaperää ja täyttä auringonpaistetta. Jousisoihtupuu voi kestää jopa lähes 7 celsiusasteen pakkasta, mutta ei kuitenkaan pakkasia pidemmällä aikavälillä. Etenkin Brasiliassa lajin raskasta, kovaa puuainesta käytetään veistämiseen ja rakentamiseen niin paljon, että kasvin populaatiot ovat heikentyneet merkittävästi.

Käyttö ja terveysvaikutukset 
Etelä-Amerikan alkuperäiskansat ovat käyttäneet puuta jo pitkään lääkkeenä, ja se on nykyisin suosittu luontaistuote. Sen kuorissa on lapacholia, joka torjuu grampositiivisia ja gramnegatiivisilta bakteereja, joiden lisääntymisen valmiste estää tukahduttamalla käymisprosessin.

Lähteet 

Bignoniakasvit
Bob Peck

Robert ”Bob” Peck (23. elokuuta 1945 Leeds – 4. huhtikuuta 1999 Lontoo) oli brittiläinen teatteri- ja elokuvanäyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli pääosa palkitussa BBC:n minisarjassa Pimeyden ytimessä vuodelta 1985.

Ennen elokuva- ja televisioroolejaan Peck oli kiinnitettynä Royal Shakespeare Companyyn. Hän oli kollegoidensa keskuudessa hyvin arvostettu. Muun muassa näyttelijä Ian McKellen on nimennyt Peckin tärkeimmäksi oppi-isäkseen.

Hän näytteli myös yhtä keskeistä osaa elokuvassa Jurassic Park (1993) sekä pääosaa suomalaisohjaaja Veikko Aaltosen englanninkielisessä elokuvassa Merisairas (1995).

Peck kuoli 53-vuotiaana syöpään.

Rooleja elokuvissa
1975: Kuninkaan miekkamies 
1985: Pimeyden ytimessä (tv-sarja)
1987: Vapauden julmat kasvot
1989: Miekkatikkaat
1990: Kärpästen herra
1993: Jurassic Park
1996: Merisairas
1996: Vuodet Picasson kanssa
1997: Lumen taju
1997: Oopiumisota

Lähteet

Aiheesta muualla

Brittiläiset näyttelijät
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Armenian kansalliskokous

Armenian tasavallan kansalliskokous (, myös  ’parlamentti’) on Armenian lainsäädännöllinen elin. Armenian perustuslain mukaan kansalliskokouksen tehtävä on valvoa hallituksen toimintaa ja hyväksyä maan budjetti. 

Parlamentissa tulee olla vähintään 101 edustajaa ja kiintiöityjä paikkoja maan vähemmistöille. Vaalit pidetään viiden vuoden välein. Vähemmistöjä, venäläisiä, jesidejä, kurdeja ja assyrialaisia, edustaa kutakin yksi edustaja, joista kaikki kuuluvat Minun askeleeni -allianssiin. 

Pysyviä valiokuntia on 11, joihin lukeutuvat mm. ulkopoliittinen ja Euroopan integraation komiteat toisistaan erillisinä. 

Viimeisimmät vaalit pidettiin 2018, joiden jälkeen parlamentti koostui kolmesta eri ryhmittymästä. Ainoa ryhmittymien ulkopuolle jättäytynyt itsenäinen edustaja on Arman Babajanyan, joka erosi Valoisa Armenia -puolueesta syyskuussa 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Armenian politiikka
Parlamentit
Ashley Westwood

Ashley Roy Westwood (s. 1. huhtikuuta 1990 Nantwich) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Burnleyä.

Westwood aloitti liigauransa ykkös- ja kakkosliigassa pelanneessa Crewe Alexandrassa vuosina 2008–2012. Kesällä 2012 hän siirtyi Aston Villaan, jonka riveissä hän pelasi Valioliigassa 124 ottelua ja teki viisi maalia. Kauden 2016–2017 hän aloitti vielä mestaruussarjaan pudonneessa Aston Villassa mutta siirtyi tammikuussa 2017 Valioliigassa pelaavaan Burnleyyn. Ensimmäisen puolen kauden aikana hän pelasi uudessa seurassaan yhdeksän ja seuraavalla kaudella 19 valioliigaottelua mutta kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa jo 34 ottelua ja teki niissä kaksi maalia, ensimmäisen Liverpoolia ja toisen Bournemouthia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 35 liigaottelua ja teki maalin tammikuussa Leicester Cityä sekä helmikuussa Southamptonia vastaan.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Bochs

Bochs on siirrettävä emulaattori ja debuggeri, joka emuloi IBM PC -yhteensopivaa x86-alustaa. Ohjelma emuloi x86-suorittimen lisäksi tavallisia IO-laitteita sekä BIOSia. Bochs soveltuu käyttöjärjestelmän kehitystyöhön, mutta sen käyttämä emulaatio tulee suorituskyvyn kustannuksella.

Ohjelman on luonut ja sen pääkehittäjä on ollut Kevin Lawton, joka perusti FreeMWare-projektin (myöhemmin nimellä Plex86). Lawton aloittin Bochsin vuonna 1994 ja Plex86:n myöhemmin 1990-luvulla. 

MandrakeSoft (nykyisin Mandriva) osti ohjelman vuonna 2000 ja julkaisi sen avoimena lähdekoodina. Ohjelma on saatavilla muun muassa BSD-johdannaisille, Linuxille ja Windowsille. Ohjelma on suunniteltu toimimaan useilla suorittimilla kuten PowerPC, DEC Alpha ja MIPS. Toisin kuin virtualisointiohjelmat Bochs emuloi x86-suoritinta kun taas virtualisointiohjelmat voivat käyttää suorittimen omia käskyjä suoraan.

Katso myös 
 Virtualisointi

Lähteet 

Emulaattorit
Alustariippumattomat ohjelmat
Lešnikovo

Lešnikovo (), aiemmin Pandaklii, on pieni Kaakkois-Bulgariassa sijaitseva kylä, joka kuuluu Harmanlin kaupunkiin ja samannimiseen kuntaan Haskovon alueella. Lešnikovosta on matkaa linnuntietä noin 30 kilometriä niin Kreikan kuin Turkin rajalle.

Historia
Kylä on perustettu 3. maaliskuuta 1878 nimellä Pandaklii (). Kylän nimi muutettiin 21. joulukuuta 1906 annetulla asetuksella 462 Lešnikovoksi.

Kylän rakenne

Lešnikovossa on alle sata taloa, joista monet ovat asumattomia. Kylässä on kaksi baaria ja kunnostettu kaksikerroksinen kylätalo, jossa hoidetaan kyläläisten asioita. Samassa rakennuksessa on tapahtumatila, kirjasto ja elokuvasali. Kylässä on toimiva kunnallinen vesijohtojärjestelmä ja vesi on juotavaa.

Väestö

Väestörakenne 
Kylän asukasluku on romahtanut viime vuosina. Vuonna 2001 Lešnikovossa asui vielä 155 henkilöä, vuonna 2011 enää 110. Näistä oli neljä alle 15-vuotiaita, 43 työikäistä ja 63 yli 65-vuotiaita. Vuoden 2018 arvion mukaan kylässä on enää 84 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Henry Björklidin ylläpitämät sivut "Bulgaria - Mietintämyssy"
Hannu Makaraisen esittelysivu "Leshnikovo - Kylä Bulgariassa"

Bulgarian kylät
Mikko Kolehmainen

Mikko Kolehmainen -nimisiä henkilöitä ovat:

 Mikko Kolehmainen (1863−1927), teollisuusjohtaja, Riihimäen Lasin perustaja
 Mikko Kolehmainen (s. 1962), ympäristöinformatiikan ja -mallinnuksen professori
 Mikko Kolehmainen (s. 1964), kilpameloja ja olympiavoittaja
 Mikko Kolehmainen, vapaaottelija.
Maroilles

Maroilles on Etelä-Ranskalainen juustolajike, joka valmistetaan vuohenjuustosta. Siinä on vivahteita sinihomejuustolta, mutta juustossa maistuu myös timjamin vivahteita.

Aiheesta muualla 

Vuohenmaitojuustot
Ranskalaiset juustot
Issa Diop

Issa Laye Lucas Jean Diop (s. 9. tammikuuta 1997 Toulouse) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia.

Diop aloitti liigauransa ranskalaisseura Toulousessa marraskuussa 2015. Kolmen kauden aikana hän pelasi Ligue 1:ssä yhteensä 85 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi englantilaisseura West Ham Unitediin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 33 liigaottelua, joissa kaikissa täydet 90 minuuttia, ja teki maalin helmikuussa Fulhamia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 32 liigaottelua, joista 31 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin tammikuussa Evertonia sekä helmikuussa Brightonia ja Liverpoolia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi helmikuun puoliväliin mennessä vain neljä liigaottelua mutta palasi sitten avauskokoonpanoon ja pelasi kauden aikana kaikkiaan 18 liigaottelua, joista 15 avauksessa. Hän teki maalin helmikuussa Sheffield Unitedia ja huhtikuussa Newcastle Unitedia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 12 valioliigaottelua ja seitsemän Eurooppa-liigan ottelua ja teki jälkimmäisissä maalin kotiottelussa Genkiä vastaan. Diop siirtyi elokuussa 2022 myöskin Valioliigassa pelaavaan Fulhamiin.

Diop on pelannut Ranskan kaikissa juniorimaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän kuului alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2016 voittaneeseen joukkueeseen ja teki Ranskan neljästä maalista viimeisen loppuottelussa Italiaa vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hän pelasi kolme ottelua.

Lähteet 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Naisten Suomi–Ruotsi-yleisurheilumaaottelu 1959

Vuoden 1959 naisten Suomi–Ruotsi-maaottelu käytiin Vammalassa keskusurheilukentällä Suomessa 23. elokuuta.

Tulokset

Lisätietoa:
 taulukon yksiköt: s (juoksut alle 800 m), min s (800 m), cm (korkeus, pituus), m (muut kenttälajit)
 katsojia oli maaottelussa n. 3000, joka oli n. 75% Vammalan asukasmäärästä
 400 m:n juoksussa Lehmijoen ja Österbergin juoksemat ajat olivat uusia Suomen ja Ruotsin ennätyksiä
 korkeushypyssä Lorentzon sivusi Ruotsin ennätystä
 ruotsalaisten voittotulokset 100 m:n juoksussa ja 80 m:n aitajuoksussa olivat parempia kuin Ruotsin ennätykset, mutta myötätuulituloksia

Lähteet:
 Helsingin Sanomat 24.8. v. 1959

Suomi–Ruotsi-maaottelu
Vuoden 1959 yleisurheilu
Vammala
Mario Ferraro

Mario Ferraro (s. 17. syyskuuta 1998 Toronto) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura San Jose Sharksia. Puolustajana pelaava Ferraro on Sharksin toisen kierroksen varaus vuoden 2017 varaustilaisuudesta. Kaudella 2019-2020 alkaneella NHL-urallaan Ferraro on pelannut 44 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt yhden maalin ja kuusi syöttöä eli seitsemän tehopistettä.

Lähteet
 https://www.nhl.com/player/mario-ferraro-8479983

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
San Jose Sharksin pelaajat
San Jose Sharksin varaamat pelaajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiiltoruusu

Kiiltoruusu (Rosa virginiana) on ruusukasvien heimoon ja ruusujen sukuun kuuluva puuvartinen monivuotinen kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa; kyseisellä alueella kasvi on yleisin villiruusulaji. Kiiltoruusu on kesävihanta pensas, jonka kasvukorkeus on joskus jopa kaksi metriä, mutta tavallisesti vähemmän. Kasvin varret ovat peittyneet lukuisiin koukkukärkisiin piikkeihin. Sulkamaiset lehdet koostuvat tavallisesti 7-9 kiiltävästä lehdykästä. Vaaleanpunaiset, keskikesällä pitkän ajan kuluessa ilmestyvät kukat kasvavat yksittäin tai pieninä terttuina. Syömäkelpoiset, runsaasti C-vitamiinia sisältävät hedelmät ovat pieniä, pyöreitä ja kirkkaanpunaisia; niistä voi valmistaa sekä hilloa että teetä.

Quest-Ritson ja Quest-Ritson pitävät kiiltoruusua "parhaana ja monikäyttöisimpänä villiruusuna", ja kuvailevat lehtien ruskaväritystä: "Viimeisillä viikoilla koko kasvi muuttuu keltaiseksi, oranssiksi, helakanpunaiseksi, verenpunaiseksi ja ruskeaksi". Viljelyssä kiiltoruusu on saanut Royal Horticultural Societyn Award of Garden Meritin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kiiltoruusu (Rosa virginiana)
 ITIS: Rosa virginiana 
 United States Department of Agriculture (USDA): Rosa virginiana 
 Flora of North America: Rosa virginiana 

Ruusulajit
Iso-orapihlaja

Iso-orapihlaja (Crataegus submollis) on ruusukasvien heimoon ja orapihlajien sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan koillisosissa; täältä se on levinnyt myös Eurooppaan. Iso-orapihlaja on tavallisesti noin 7 metrin korkuiseksi kasvava pensas, joka tuottaa runsaasti punaisia hedelmiä. Kasvin varsissa on lukuisia jopa 7 senttimetrin pituisia piikkejä.

Iso-orapihlaja on läheistä sukua pilviorapihlajalle (Crataegus mollis); lajien levinneisyysalueet ovat kuitenkin erilliset. Muita eroja on mm. heteiden lukumäärässä; pilviorapihlajalla on tavallisesti noin 20 hedettä, kun taas iso-orapihlajalla niitä on vain kymmenen.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Iso-orapihlaja (Crataegus submollis)
ITIS: Crataegus submollis 
United States Department of Agriculture (USDA): Crataegus submollis 
Flora of North America: Crataegus submollis 

Orapihlajat
Tola (täsmennyssivu)

Tola voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

 Tola on lumen peittämä hiihtoura.

Henkilönnimenä 
 Akseli Tola (1886–1968), suomalainen näytelmäkirjailija.
 Erjon Tola (s. 1986), albanialainen alppihiihtäjä.
 Heini Tola (s. 1953), suomalainen teatterinjohtaja.
 Kejsi Tola (s. 1992), albanialainen laulaja.
 Olli Tapio Tola (s. 1951), suomalainen televisiotuottaja.
 Pamela Tola (s. 1981), suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
 Tadese Tola (s. 1987), on etiopialainen kestävyysjuoksija.
 Tamirat Tola Abera (s. 1991), etiopialainen kestävyysjuoksija.

Sukunimet
Frontier: Elite II

Frontier: Elite II on Frontier Developmentsin kehittämä ja GameTekin julkaisema avaruussimulaatiopeli. Peli on julkaistu vuonna  Amigalle, Atari ST:lle ja DOS:lle. Peli on seuraaja Elitelle ja pelin seuraaja on Frontier: First Encounters.

Pelaaminen 
Pelissä ei ole varsinaista juonellista tehtäväsarjaa, vaan tehtävät valitaan avaruusasemilta saatavista generoitavista tehtävistä.

Pelissä ostettavat avaruusalukset ovat runkoja, joihin pelaajan lisäksi hankittava muut osat ja ominaisuudet. Lisäominaisuudet vaikuttavat aluksen toimintakykyyn useilla tavoilla.

Ensimmäisestä Elitestä poiketen pelissä ei ole avaruusolioita, vaan niiden tilalla on Federaation ja Imperiumin (molempien edustajat ihmisiä) vastakkainasettelu. Pelaaja voi Eliten tapaan valita, mitä tekee ja ottaa vastaan sotilastehtäviä Federaatiolta tai Imperiumilta, ottaa vastaan tehtäviä yksityisiltä asiakkailta taikka keskittyä vaikka kaupankäyntiin laillisilla tai laittomilla tavaroilla. Peli tapahtuu edeltäjästä poiketen yhdessä galaksissa, jossa on oma aurinkokuntamme lähitähtineen. Tällä kertaa pelaaja voi varustelun lisäksi myös vaihtaa alustaan.

Kehitys 

Pelin on suunnitellut David Braben.
Peli on seuraaja Elitelle, joka paransi grafiikkaa, ääntä ja fysiikkamallinnusta. Lisäksi planeetoille pystyi laskeutumaan ja fysiikkamallinnusta oli parannettu. Eliten toinen suunnittelija Ian Bell on kritisoinut Brabenia tämän halusta tehdä kaikesta realistista, joka Bellin mielestä ei ole oikea tapa. Täysillä yksityiskohdilla peli oli epäpelattavan hidas ST:n ja Amigan perusmalleilla, mutta yksityiskohtia sai tiputettua.

Peli käyttää täytettyä vektorigrafiikkaa. Pelin grafiikat olivat valmiita vuonna 1988, mutta pelin julkaisu viivästyi vuoteen 1993.

Peli koostui noin  rivistä 68000-assembly-kieltä ja on yksi suurimmista kokonaan assemblyllä kirjoitetuista kaupallisista peleistä. Chris Sawyer (joka on tunnettu Rollercoaster Tycoonista) siirsi pelin 80286:lle.

Vaikutus 
Guinness World Recordsin mukaan peli oli ensimmäinen jossa oli proseduraalisesti generoituja tähtijärjestelmiä. Elite oli ensimmäinen jossa oli proseduraalisesti generoitu maailma.

Myynti 
Peli oli julkaisuvuonna Euroopan parhaiten myynyt peli ja myi noin . Gametekin häviämisen vuoksi tarkat myyntiluvut eivät ole tiedossa ja todellinen myynti oli yli , mutta rojalteja tilitettiin vähemmästä määrästä.

Vastaanotto 
Peli sai kaksijakoisia arvosteluja kriitikoilta: eräiden mielestä se oli paras koskaan näkemänsä peli kun taas toisten mielestä se oli toivottoman tylsä.

Amiga Format antoi pelille arvosanaksi 90% arvostelussaan.

CU Amiga antoi pelille arvosanaksi 97% arvostelussaan.

Pelit -lehti antoi pelille arvosanaksi 92/100 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuoden 1993 videopelit
Amiga-pelit
Amiga CD32 -pelit
Atari ST -pelit
MS-DOS-pelit
Avaruuskaupankäynti- ja taistelupelit
Toimintapelit
Avoin pelimaailma -pelit
Britanniassa kehitetyt videopelit
Lähiöbotox

Lähiöbotox (tyyliteltynä LÄHIÖBOTOX) on suomalainen, vuonna 2018 perustettu rap metal -yhtye.

Taustaa
Yhtye perustettiin vuoden 2018 tammikuussa Roihupellon teollisuusalueella. Bändin jäsenet ovat veljekset Jaakko ja Harto Luomanen, jotka soittavat myös yhtyeessä Heaven 'n' Hell, räppärit Seksikäs-Suklaa (Luyeye Konssi) ja Dosdela (Hanad Hassan) sekä vaihtoehtometallibändi Lighthouse Projectissa soittaneet Lauri Ojala ja Samuli Peurala.

Yhtye julkaisi ennen ensimmäistä EP:tään kolme singleä, mm. kappaleen KATO MUA SILMIIN (KUSIPÄÄ). Vuoden 2020 alussa yhtye alkoi valmistamaan ensimmäistä pitkäsoittoaan, joka julkaistiin elokuussa 2020. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.

Diskografia

Albumit

EP:t

Singlet 
 ”KATO MUA SILMIIN (KUSIPÄÄ)” (2018)
 ”LIIAN KAUKANA” (2018)
 ”NIIKU97” (2019)
 ”Soittakaa Kytät!” (2020)
 ”Lähiöni tuote feat. Marco Aro ja Samy Elbanna” (2022)

Lähteet 

Rap metal -yhtyeet
Crossover thrash -yhtyeet
Suomalaiset hip hop -yhtyeet
Suomalaiset metalliyhtyeet
Johan Henrik Munck

Johan Henrik Munck af Fulkila (2. helmikuuta 1748 Mikkeli – 16. syyskuuta 1817 Janakkala) oli suomalainen vapaaherra ja sotilas, joka toimi Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherrana vuosina 1790–1810.

Munck kuului nuorempaan Munck af Fulkilan aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Anders Erik Munck af Fulkila ja Hedvig Juliana Wright. Kuningas Kustaa III:n hovitallimestarina toiminut Adolf Fredrik Munck oli hänen veljensä. Munck aloitti sotilasuransa 12-vuotiaana Savon jalkaväkirykmentissä, jossa hänen isänsäkin palveli. Hän siirtyi vuonna 1770 Savon jääkäripataljoonaan ja vuonna 1776 alikapteenina Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin. Hän sai vuonna 1778 vapaaherran arvon, kun kuningas korotti Adolf Fredrik Munckin veljineen vapaaherroiksi. Vuodesta 1780 Munck palveli Leskikuningattaren henkirykmentin majurina ja vuodesta 1785 sen everstiluutnanttina. Hän osallistui rykmentin mukana Kustaa III:n sotaan. Sodan aikana Kustaa III nimitti hänet kenraaliadjutantiksi ja antoi hänen tehtäväkseen valvoa armeijan lääkintätointa.

Lokakuussa 1790 Munck nimitettiin Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherraksi korvaamaan Carl Gustaf Armfelt, joka oli erotettu Anjalan liittoon kuulumisen vuoksi. Maaherrana Munck oli vanhoillinen kurinpitäjä. Hän osallistui sukunsa edustajana vuoden 1792 säätyvaltiopäiville Gävlessä. Suomen sodan aikana Munck ryhtyi yhteistoimintaan venäläisten miehitysjoukkojen kanssa, jotka saapuivat Hämeenlinnaan jo sodan alkuvaiheessa maaliskuussa 1808, ja hän saavutti venäläisten ylipäällikön Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenin luottamuksen. Munck osallistui Porvoon valtiopäiville vuonna 1809. Hän anoi kesällä 1809 eroa maaherran virasta ikänsä ja sairaalloisuutensa perusteella, mutta ero myönnettiin vasta keväällä 1810. Hän osti sen jälkeen Janakkalan Hyvikkälän kartanon ja vietti siellä eläkepäivänsä.

Johan Henrik Munck oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso oli vuosina 1780–1782 Sofia Gustava Taube, joka kuoli hyvin nuorena. Toinen puoliso oli vuodesta 1792 vapaaherratar Catarina Sofia Fleming af Liebelitz. Jälkimmäisestä avioliitosta syntyi viisi lasta, joista yksi oli jalkaväenkenraali Johan Reinhold Munck.

Lähteet

Suomen maaherrat
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
 Porvoon valtiopäivät
Vuonna 1748 syntyneet
Vuonna 1817 kuolleet
Olorotitan

Olorotitan (nimen merkitys "Suuri joutsen") on sukupuuttoon kuollut ankkanokkainen kasvissyöjädinosaurus, joka kuului Lambeosaurinae ryhmään. Se eli myöhäisellä liitukaudella. Myöhäisellä Maastricht-vaiheella. Olorotitan arharensis on suvun ainoa laji.

Fossiilit 
Olorotitan löydettiin ensimmäisenä Kundurin Udurchukan-muodostelmasta, Kaakkois-Venäjän, Amurin-alueelta läheltä Kunduria. Ensimmäinen luuranko on kaikkien täydellisin luurango, jota Venäjältä on koskaan löydetty. Belgian Museum of Natural Sciences paleontologi Pascal Godefroit ja hänen kollegansa kuvasivat alun perin Olorotitania vuonna 2003.

Kuvaus 

Olorotitan oli noin 8-12 metrin pituinen ja painoi noin 3,1 tonnia. Olorotitanilla on myös oudon muotoinen harja päässään. Olorotitanilla saattoi olla myös erittäin jäykkä häntä, jonka osoittaa ylimääräinen nivel mikä tekee proksimaalisen kolmasosan hännästä jäykäksi, mutta sitä mahdollisuutta ei voida sulkea pois, että se olisi patologinen piirre. Olorotitanilla oli myös lihaksikkaat jalat ja hoikat käsivarret. Olorotitanilla oli luurangossa noin 18 kaulanikamaa enemmän kuin muilla tunnetuilla hadrosaureilla. Tämän takia Olorotitanilla on suhteellisen pitkä niska.

Kallo 

Olorotitanilla oli erottuva harja päässään, joka nousi ylös kallon ylä- ja takapuolelta ja osoitti taaksepäin. Tämä rakenne muiden hadrosaurien tapaan auttoi dinosaurusta erottamaan muut lajit. Se saattoi toimia myös ehkä kaikukammiona. Dinosaurus mahdollisesti teki ääniä kallon nenäkäytävällä, jolla se olisi tuottanut trumpettimaisia ääniä kuten Parasaurolophus.

Lähteet 

Lambeosaurinae
Sirkku Juhola

Sirkku K. Juhola on suomalainen kansainvälisen kehitystutkimuksen tutkija, joka työskentelee kaupunkiympäristöpolitiikan professorina Helsingin yliopistossa. Hän tutkii Ekosysteemit ja ympäristö -tutkimusohjelman osana kaupunkien ympäristöhallintaa, erityisesti niiden toimintaa ilmastonmuutoksen hillinnässä ja siihen sopeutumisessa. Juhola on Suomen ilmastopaneelin jäsen (2020–2023), jossa roolissa hän keskittyy erityisesti sopeutumisen tematiikkaan. 

Juhola on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Britanniassa Sussexin yliopistossa. Maisteriksi ja tohtoriksi (M.Sc., ja Ph.D. kehitystutkimus) hän valmistui Itä-Anglian yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2006) oli otsikoitu Reconceptualising institutional interplay : a discursive analysis of agricultural biodiversity.

Lähteet

Aiheesta muualla
Sirkku Juholan Google Scholar -profiili  (google.com)
Ykkösaamu: Romuttaako Trump Pariisin ilmastosopimuksen? (14.11.2016; osana ohjelmaa toimittaja Päivi Neitiniemi haastattelee ilmastopolitiikkaan perehtyneitä professori Kati Kulovettä ja apulaisprofessori Sirkku Juholaa sopimuksen toteuttamisesta) (arena.yle.fi)
 Tiedekulma podcast: Sopeudu suomalainen (2019) (soundcloud.com)

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Keltainen jäänsärkijä (levykauppa)

Keltainen jäänsärkijä on helsinkiläinen Kampin kaupunginosassa Urho Kekkosen kadulla Tavastia-klubin vieressä toimiva levykauppa. Kari Nissin perustama liike avattiin toukokuussa 1989 Museokadulla. Vuosina 1991–1993 Keltainen Jäänsärkijä toimi Fredrikinkadulla. Keväästä 1993 lähtien levykauppa on toiminut Urho Kekkosen kadulla kahdessa eri liiketilassa. Nissin yhtiökumppanina ja yrityksen toisena omistajana on 1990-luvun loppupuolelta asti työskennellyt Jyrki Kettunen. Keltainen Jäänsärkijä on pitänyt verkkokauppaa vuodesta 2017 alkaen.  

Yritys on saanut nimensä The Beatlesin Yellow Submarine -kappaleen suomenkielisestä käännösversiosta Keltainen jäänsärkijä, jonka ovat esittäneet Simo Salminen ja Spede Pasanen ja jonka on sanoittanut Juha Vainio.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Keltaisen jäänsärkijän kotisivut

Musiikkikaupat
Suomalaiset yritykset
Kamppi
Latvian Mazsalacan meteoriittihuijaus 2009

Latvian Mazsalacan meteoriittihuijaus 2009 oli 25. lokakuuta 2009 iltapäivällä, Pohjois-Latvian Mazsalacan lähistölle iskeytyneeksi väitetyn meteoriitin synnyttämäksi väitetty törmäyskraatteri pellossa. 

Jo varsin pian useat tahot esittivät epäilyksensä kraatterin luonnonperäisyydestä. Esimerkiksi mitään meteoriitin putoamista ei oltu havaittu ilmakehässä. Seuraavana päivänä havaintopaikan geologisen tarkastelussa päiväsaikaan monttu havaittiin keinotekoiseksi. Se oli lapioitu, ja kuopan pohjalla oli poltettu pyroteknisiä aineita, joilla monttu saatiin näkymään tulipallolta joksikin aikaan. Samana iltana ruotsalainen viestintäyhtiö Tele2 toi esille, että kyseessä oli sen julkisuustemppu. Samalla he sitoutuivat korvaamaan Latvian viranomaisille näille asian selvittelystä koituneet viranomaiskulut.

Lähteet

    
Mazsalaca
2009
Tiedehuijaukset
Tomi Pyyhtiä

Tomi Pyyhtiä (s. 1976) on suomalainen tietokirjailija, joka on työskennellyt pitkään myynnin, markkinoinnin, analytiikan, asiakaskokemuksen ja online-myynnin johtamistehtävissä (Kesko, RAY ja SOK). Hän perusti Henrico Digitalin ja toimi sen toimitusjohtajana vuosina 2019-2022. Pyyhtiä myi Henrico Digitalin yrityskaupalla osaksi Staffpoint-konsernia 4.1.2021. 

Pyyhtiä on valmistunut Lontoosta yliopistosta, jossa hän opiskeli viestintää, sosiaalipsykologiaa sekä mediatieteitä. Lisäksi hän on suorittanut johtamisen erikoisammattitutkinnon (JET). Pyyhtiä on osallistunut eri digialan järjestöjen työskentelyyn muun muassa IAB Finlandin hallituksen jäsenenä. Hän oli yksi perustajajäsen Mainostajien liiton (nykyinen Marketing Finland) digityöryhmässä ja toimi sen puheenjohtajana.

Teokset 
Vihaan Myyntiä! - Myynnin myytit ja modernit mahdollisuudet (2023). ISBN: 978-952-14-4846-1
Ajatuksia digiliiketoiminnasta (2020). ISBN: 9798656076562
Digiajan johtajan käsikirja (2019). ISBN: 9789528030133
Digin Mitalla (2013). ISBN: 9789525262483
Digin mitalla 2.0 (2017). ISBN: 9789525262544

Lähteet

Aiheesta muualla
Henrico Digital

Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikko Moilanen

Mikko Moilanen (s. 5. heinäkuuta 1981 Joutsa) on suomalainen arkeologi, tietokirjailija ja seppä, joka on erikoistunut rautakautisiin miekkoihin. Moilanen väitteli vuonna 2016 Turun yliopistossa tohtoriksi tutkimusaiheenaan Suomesta löytyneiden nuoremman rautakauden miekkojen säiläkirjoitustekstit. Moilanen on valmistanut itse takomalla ennallistuksia arkeologisten miekkalöytöjen pohjalta.

Teokset

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset arkeologit
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Helsingin urkufestivaali

Helsingin urkupäivät on ollut osa suomalaista urkutaidetta tukevan ja edistävän Organum-seuran vuosittaista toimintaa jo vuodesta 1970. Vuonna 2020 ensimmäistä kertaa järjestettävä Helsingin urkufestivaali vie tämän perinteen uudelle tasolle. Festivaalin tavoitteena on olla koko Suomelle näkyvä ja kuuluva tapahtuma. Organum-seuran tarkoitus tuoda urut musiikkikentän ja festivaalitapahtumien keskiöön sekä tuottaa unohtumattomia kokemuksia säveltaiteen parissa ja luoda samalla keskustelua taiteen merkityksestä ja tulevaisuudesta yhteiskunnassa.

Lähteet 
 helsinkiorganfestival.fi

Viitteet 

Helsingin kulttuuri
Ignaz Auer

Ignaz Auer (19. huhtikuuta 1846 Baijeri − 10. huhtikuuta 1907) oli saksalainen sosiaalidemokraatti. Hän  harjoitti aluksi satulasepän ammattia. Hän oli 1877−1878, 1880−1887 ja vuodesta 1890 kuolemaansa asti edustajana Saksan valtiopäivillä. Hän oli myös vuodesta 1890 lähtien sosiaalidemokraattisen puoluehallinnon jäsen. Auer oli aikanaan puolueensa hienoimpia persoonallisuuksia, taitava puhuja ja kantansa puolesta lähellä Eduard Bernsteinin, Georg von Vollmarin ja muiden edustamaa maltillista revisionistista suuntaa.

Auer oli toimittajana sosialidemokraattisessa Berliner Freie Presse -lehdessä. Kun 1878 säädettiin niin sanottu sosialistilaki, kaikki puolueen lehdet ja puoluejärjestöt lakkautettiin. Berliini julistettiin lisättyyn suojelustilaan ja 67 sosialidemokraattisen puolueen jäsentä, myös Auer, karkotettiin kaupungista. Hän oli kuitenkin koko ajan valtiopäivillä, mutta sai leipänsä anopin huonekaluliikkeessä, kunnes 1886 pääsi müncheniläisen työväenlehden toimitukseen. Salaiseksi tarkoitettu sosialistien kokous Kööpenhaminassa paljastui, ja Auer joutui yhdeksäksi kuukaudeksi Zwickaun vankilaan. Jo ennen vankilavaihetta heikentyneen terveytensä vuoksi hän siirtyi Sveitsiin, jossa hän kirjoitti puolueen vainovuosien historian. Sosialistilain kumoamisen jälkeen hän palasi puolueen toimiin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot
Vuonna 1846 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Restonomiopiskelijayhdistys Pore ry

Restonomiopiskelijayhdistys Pore ry on Haaga-Helia Ammattikorkeakoulun Haagan kampuksen paikallisopiskelijayhdistys. Pore ry järjestää lukuvuoden aikana useita tapahtumia jäsenilleen. Merkittävimpiä tapahtumia ovat vuosijuhla tammikuussa, yhdistyksen pitkäaikaisin tapahtuma Mansku Marathon sekä ammattitaitoa kehittävä GastroAppro. Pore ry on perustettu vuonna 1991.

Pore ry:n tehtävänä on huolehtia Haagan kampuksen opiskelijoiden edunvalvonnasta ja tarjota ohjelmaa vapaa-ajalle tasapainoksi opiskelulle. 

Pore ry:n organisaatio koostuu puheenjohtajistosta, hallituksen jäsenistä sekä varajäsenistä. Lisäksi yhdistyksellä on aktiivinen event team, joka ei ole osa hallitusta, mutta on mukana yhdistyksen toiminnassa. Pore ry:n alaisuudessa toimii useita kerhoja, joista suurimpana viinikerho Vinstituutti.

Viinikerho Vinstituutti 
Vinstituutti on opiskelijoiden ylläpitämä viinikerho, joka järjestää tastingeja sekä muita tapahtumia. Kerhon tarkoitus on edistää opiskelijoiden alkoholituntemusta sekä rakentaa verkostoja ja urakehitystä. Vinstituutin toiminta ei rajoitu viineihin vaan tastingit kattavat myös panimotuotteita ja väkeviä alkoholijuomia eri puolilta maailmaa. Vinstituutti on perustettu vuonna 1992.

Yhdistyksen puheenjohtajat 
Pore ry:n yhdistyksen puheenjohtajat

 Petri Laukontaus (1991)
 Jere Talonen (1992-1993)
 Katariina Alanen (1994)
 Sebastian Björksten (1995-1996)
 Kalle Ruuskanen (1997)
 Tomás Romero (1998)
 Riikka Roiha (1999)
 Jaakko Antikainen (2000)
 Singh Birinder (2001)
 Pasi Halmela (2002)
 Sara Tani (2003)
 Mikko Manner (2004)
 Tarja Saijonmaa (2005)
 Marko Ahola (2006)
 Viljami Julkunen (2007-2008)
 Anu Salonen (2009)
 Aino Pylväinen (2010)
 Veera Ulmonen (2011)
 Kassu La Habana-Reyes (2012)
 Tuukka Kähkönen (2013-2014)
 Timo Jalkanen (2015)
 Joel Kettula (2016-2018)
 Joonas Oksanen (2019)
 Ida-Maria Lajoma (2020)
Charlotta Jaatinen (2021)
Elsa Suomalainen (2022)

Lähteet 
 https://www.porery.com/etusivu Viitattu 22.1.2020
 
 https://www.porery.com/etusivu/kerhot Viitattu 22.1.2020
 
 http://www.helga.fi/helga/yhteystiedot/opiskelijayhdistykset/ Viitattu 22.1.2020
 
 http://www.haaga-helia.fi/fi/haaga-heliasta/kampukset/haaga Viitattu 22.1.2020
 
 http://www.haaga-helia.fi/fi/opinto-opas/opiskelu-hhssa/opiskelijatoiminta Viitattu 22.1.2020
 
 https://www.haaga-helia.fi/sites/default/files/Kuvat-ja-liitteet/hotem_letter_pore_ry.pdf Viitattu 22.1.2020
 
 https://www.city.fi/opas/gastroapproilla+haalarikansa+kiertaa+ruokaravintoloita/11627 Viitattu 22.1.2020
 
 http://punavuorigourmet.blogspot.com/2017/02/kylla-opiskelijat-osaa-juhlia-pore-gaala.html Viitattu 22.1.2020

Suomalaiset ainejärjestöt ja killat
Honganpalon vesitorni

Honganpalon vesitorni on Raahen Vesi Oy:n vesitorni, joka sijaitsee kantatie 88:n varrella Raahen Honganpalossa entisen Saloisten kunnan alueella. Vesitorni valmistui 2019.

Vesitorni korvasi 1970-luvulla valmistuneet vesitornit ja samalla Raahen tornitalon vesisäiliö poistui käytöstä.

Lähteet 

Raahen rakennukset ja rakennelmat
Suomen vesitornit
Saloinen
Alexander Adam Thesleff

Alexander Adam Thesleff (26. toukokuuta 1810 Pietari, Venäjän keisarikunta – 23. marraskuuta 1856 Viipuri) oli suomalainen kenraalimajuri ja lääninkuvernööri.

Kenraali Thesleff kuului viipurilaiseen Thesleffin kauppiassukuun. Hänen isänsä oli Haminan kadettikoulun johtaja, kenraalimajuri Peter Georg Thesleff, joka adoptoitiin vuonna 1824 veljensä, jalkaväenkenraali Alexander Amatus Thesleffin aatelissukuun. Thesleff kävi kadettikoulun vuosina 1825–1829 ja palveli sen jälkeen vänrikkinä Venäjän armeijan tykistössä. Vuonna 1831 hänet siirrettiin Henkikaartin yleisesikuntaan ja ylennettiin aliluutnantiksi. Hän osallistui tykistöupseerina Puolan kapinan kukistamiseen vuosina 1831–1832 ja kunnostautui Varsovan valtauksessa. Hän sai ylennyksen luutnantiksi 1832, alikapteeniksi 1836, kapteeniksi 1839, everstiksi 1844 ja kenraalimajuriksi 1847 palvellessaan eri tehtävissä Henkikaartissa. Marraskuussa 1847 Thesleff nimitettiin Mikkelin läänin kuvernööriksi, mistä hän siirtyi joulukuussa 1853 Viipurin läänin kuvernööriksi ja läänin alueella olleiden sotajoukkojen esikuntapäälliköksi. Vuodesta 1855 hän oli samalla myös Viipurin kaupungin sotilaskuvernöörinä, kunnes kuoli seuraavana vuonna vain 46-vuotiaana. Hän osallistui Oolannin sodan aikana vuonna 1855 Suomen rannikoiden puolustamiseen.

Thesleff omisti Liimatan kartanon Viipurin pitäjässä vuosina 1844–1848. Vuonna 1848 hän osti Antreassa sijainneen Kavantsaaren rälssitilan, joka säilyi pitkään hänen sukunsa omistuksessa. Liimatan kartanon omisti myöhemmin hänen veljensä, valtioneuvos Fredrik Wilhelm Thesleff. Thesleffin puoliso oli hänen serkkunsa, keisarillinen hovineiti Eugenie Amalia Thesleff. Heille syntyi kuusi lasta. Yksi lapsista oli juristi, hovioikeudenasessori ja valtiopäivämies Nikolai Thesleff (1851–1909).

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Mikkelin läänin maaherrat
Viipurin läänin maaherrat
Vuonna 1810 syntyneet
Vuonna 1856 kuolleet