joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nerkoon kanava

Nerkoon kanava sijaitsee Pohjois-Savossa Lapinlahdella Onkiveden ja Nerkoonjärven välillä Kuopio–Iisalmi-laivaväylän varrella. Kanava rakennettiin alun perin hätäaputöinä suurten nälkävuosien aikana vuosina 1866–1869. Kanavan rakennustyöt jouduttiin keskeyttämään keväällä 1867 määrärahojen loputtua. Myöhemmin töiden jatkuttua syksyllä 1867 suunnitelmia jouduttiin karsimaan niin, että kanavan sulku rakennettiin kiven sijaan puusta. Rakennustöitä haittaisi se, että kanavatyöläiset olivat nälänhädän jäljiltä heikossa kunnossa. Myös sairaudet levisivät kanavatyömaalla niin, että vuonna 1868 niihin menehtyi yli sata kanavatyöläistä. Lapinlahden vanhalla hautausmaalla on Nälkään kuolleiden muistomerkki (1986) Nerkoon kanavan rakennustöissä menehtyneiden muistoksi.

Keväällä 1869 valmistui kanavan ylittävä rullasilta sekä kanavan sulku mutta kanavan lopullinen käyttöönotto siirtyi saman vuoden syksyyn, koska ensin kanavan rakenteita vahingoitti kovien sateiden aiheuttama tulva ja myöhemmin kesällä kuivuuden takia laskenut vedenpinta pakotti syventämään kanavaa. 1 350 metriä pitkä kanava avattiin lopulta liikenteelle syyskuussa 1869. 

Nerkoon kanava uusittiin kokonaan vuosina 1981–1983 puutavaran uittoa varten. Uusi leveämpi kanava rakennettiin vanhan kanavan paikalle.  Nykyisen kanavan pituus on 1 770 metriä, siinä on yksi sulku ja kanavan ylittää avattava maantiesilta jonka alikulkukorkeus suljettuna on 2,3 metriä. Kanavaa voivat käyttää alukset joiden maksimipituus on 160 metriä, maksimileveys 11,8 metriä, maston korkeus enintään 12 metriä ja maksimisyväys 2,4 metriä.

Kanava toimii itsepalvelulla jossa veneilijällä on mahdollisuus valita sulutus joko maantiesillan avauksen kanssa tai ilman. Nerkoon ja Ahkiolahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Oy.

Lähteet 
 Suomen kanavat: Nerkoon kanava

Viitteet 

Suomen kanavat
Iisalmen reitin valuma-alue
Lapinlahden liikenne
Lapinlahden rakennukset ja rakennelmat
Ykspihlajan rata

Ykspihlajan rata on Suomen rataverkkoon kuuluva sivurataosuus Kokkolan kaupungin alueella. Noin viiden kilometrin mittainen rataosa yhdistää Ykspihlajan ratapihat Kokkolan rautatieasemaan ja edelleen muuhun rataverkkoon. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä, ja suurin sallittu nopeus on 35 km/h. Liikenne tapahtuu Kokkolasta käsin vaihtotyönä.

Rata palvelee pääasiassa Kokkolan sataman kuljetustarpeita. Kokkolan kaupungin omistamaa satamaraiteistoa lukuun ottamatta radan omistaja on Suomen valtio. Valtion omistaman osuuden kunnossapitäjä on Väylävirasto. Radan sähköistys valmistui vuonna 2010.

Historiaa
Kokkolan vanha satama oli mataloitunut maankohoamisen vuoksi, ja Ykspihlajaan rakennettu uusi satama sijaitsi niin kaukana kaupungin keskustasta, että tehokas kulkuyhteys katsottiin tarpeelliseksi. Vuonna 1877 anottiin rakennuslupaa hevosvetoiselle raitiotielle, jolla olisi kuljetettu matkustajia ja tavarakuormia sataman ja kaupungin välillä. Muutamaa vuotta myöhemmin Oulun radan rakennussuunnitelmat ratkesivat Kokkolan hyväksi, ja hevosraitiotien sijasta alettiin suunnitella haararataa Kokkolan asemalta Ykspihlajaan.

Ykspihlajan ensimmäinen rautatieasema toimi satamakonttorissa vuodesta 1886, ja vuonna 1903 valmistui Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus, jota laajennettiin viisi vuotta myöhemmin. Ykspihlajaan ajettiin toisinaan myös henkilöjunaliikennettä, jota tiedetään olleen vuosina 1909, 1921, 1928–1930 ja 1945–1948. Ykspihlaja muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1973 ja asemarakennus purettiin vuonna 1984.

Lähteet 

Suomen rataverkko
Kokkolan liikenne
Aleksanteri Aava

Aleksanteri (Santeri) Kuparinen, kirjailijanimeltä Aleksanteri Aava (19. huhtikuuta 1883 Riiska, Sakkola – 11. maaliskuuta 1956 Saari) oli Karjalan kannaksella elänyt suomalainen pienviljelijä ja runoilija.

Aavan vanhemmat olivat talollinen, nahkuri ja lautamies Matti Juhonpoika Kuparinen ja Emilia Martintytär Karvanen (Karvonen).  Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1901 Uudenkirkon kansanopiston. Aava toimi sen jälkeen pienviljelijänä Sakkolassa aina vuoteen 1939 saakka ja hän oli myös Sakkolan kunnanvaltuuston jäsen. Talvisodan jälkeen Aavan perhe muutti evakkoon Saaren kuntaan Mikkolanniemen kylään jossa Aava sitten vietti viimeiset elinvuotensa.

Aava sai valtionpalkinnon vuonna 1917 ilmestyneestä runokokoelmastaan Musta lintu. Unto Kupiainen lausui Aavan runoudesta seuraavaa:

Aava oli naimisissa vuodesta 1911 Helena Riikosen kanssa, ja heillä oli seitsemän lasta.

Onni Pursiaisen veistämä Aleksanteri Aavan rintakuva pystytettiin 1961 Lempäälään.

Teokset 

 Vanha maininki, runokokoelma. WSOY 1916
 Musta lintu, runokokoelma. WSOY 1917
 Huuhkan poika, kertoelma lahjoitusmaa-ajalta.  WSOY 1924
 Vuoksen varsilta, runokokoelma, koonnut Esteri Pitkänen. Suvanto Säätiö 1967
 Kootut teokset.  Toivo Kuparinen, Imatra 2004
 Laulu Vuokselle, Kuparisten suvun tunnuslaulu, säveltänyt Toivo Tenkanen, sovittanut Uuno Kuparinen

Lähteet 
 Lappeenrannan maakuntakirjaston Carelica-kirjailijat sivulla
 Sakkolan kotisivut: Aleksanteri Aava
 Aleksanteri Aava "Missä runous loppuu - siinä elämä autioituu"

Viitteet

Suomalaiset runoilijat
Sakkolan kunnanvaltuutetut
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
Jussi Olkinuora

Johannes (Jussi) Olkinuora (27. joulukuuta 1894 Antrea – 18. syyskuuta 1983 Mikkelin maalaiskunta) oli antrealainen maanviljelijä, pakinoitsija ja kirjailija. Olkinuora kirjoitti pakinoita pääasiassa Karjala-lehteen ja niitä julkaistiin myös kirjoina.

Olkinuora oli myös hevoskasvattaja ja raviurheilun harrastaja.

Teokset 
Jussi Olkinuoran tarinoita.  Karjalan kirja, Jyväskylä 1950
Naura vähä, pakinoita.  Karisto 1962
Vellokset, pakinoita.  Karisto 1963
Lunkkupöksyt, pakinoita.  Karisto 1964
Aikamiespoika, pakinoita.  Karisto 1965
Raudusta Valamoon 1918, elämäkerta.  Karisto 1966
Manta ja häne Kustaase, näytelmä.  1969
Lepää rauhassa, näytelmä.  1970
Resu-Santeri, romaani.  Tekijä, Lappeenranta 1971
Santeri Mäenpään isännäksi.  Tekijä, Lappeenranta 1973
Santeri jatkosodan kaukopartiossa, romaani.  Karjala, Lappeenranta 1975
Olkinuoran Jussi karjalaisten kohtalontiellä, toimittanut Antti Henttonen. Vuoksen säätiö, Hämeenlinna 1983

Lähteet 
 Eteläkarjalaisia kirjailijoita: Jussi Olkinuora

Suomalaiset kirjailijat
Pakinoitsijat
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
Ravihevosten kasvattajat ja omistajat
Esko Ylinen

Esko Ilmari Ylinen (s. 3. joulukuuta 1947 Alahärmä) on HalpaHalli-myymäläketjun perustaja ja pääomistaja.

Esko Ylinen on hengelliseltä taustaltaan baptisti.

Esko Yliselle myönnettiin 2001 kauppaneuvoksen arvonimi ja 4. joulukuuta 2008 Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki.

Yksityiselämä 
Esko Ylinen syntyi Alahärmän Björkholman kylässä. Ylinen on Arvi Ylisen ja Emilia Ylisen kahdeksasta lapsesta viides. 11-vuotiaana Esko aloitti työskentelyn minkkitarhalla Jepualla. 17-vuotiaana hän ilmoittautui vapaaehtoisena varusmiespalvelukseen. 

Vuonna 1966 Esko lähti veljensä Pentin apupoikana oppimaan kulkukaupan niksejä. Viikkoa myöhemmin Esko aloitti itsenäisen kulkukauppiaan työn. Vuonna 1967 Ylinen perusti Ylihärmään Halpamyynti-nimisen liikkeen. Vuonna 1969 Ylinen perusti HalpaHallin Kokkolaan. 

Ylinen meni naimisiin 1960-luvun lopulla. Avioliitto päätyi eroon keväällä 1974. Avioliitosta syntyi tytär, Minna. Elokuussa 1974 Ylinen meni naimisiin Anna-Liisa-nimisen naisen kanssa. Yksi heidän lapsenlapsistaan on videobloggaaja Sara Maria Forsberg. Ylinen tuli uskoon vuonna 1977. Hän kävi kasteella ja liittyi Kokkolan baptistiseurakuntaan.

Lähteet 
 Hippo Taatila: Talo, jonka Esko rakensi. Otava 2019.

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Parikka

Parikka voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 

 Parikka, kylä Kotkan Kolkansaarella, nykyisen Koivulan kaupunginosan alueella

Henkilöitä 

 Eino Parikka (1904–1973), suomalainen opettaja, toimittaja ja suomentaja
 Eveliina Parikka (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija
 Heikki Parikka (1897–1924), suomalainen kuvataiteilija
 Henri Parikka (s. 1992), suomalainen pikajuoksija
 Jalmari Parikka (1891–1959), suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja punakaartilainen
 Jari Parikka (s. 1961), suomalainen jalkapalloilija
 Jarkko Parikka (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija
 Jarno Parikka (s. 1986), suomalainen jalkapalloilija
 Johanna Parikka Altenstedt (s. 1963), suomalainen toimittaja ja kirjailija
 Lauri Parikka (1895–1965), suomalainen kuvataiteilija
 Mika Parikka, suomalainen radiotoimittaja
 Mikko Parikka (s. 1988), suomalainen näyttelijä
 Minna Parikka (s. 1980), suomalainen kenkäsuunnittelija
 Pekka Parikka (1939–1997), suomalainen elokuvaohjaaja
 Risto Parikka (s. 1981), suomalais-kanadalainen salibandypoelaaja
 Salli Parikka Wahlberg (s. 1952), suomalainen kuvittaja ja kuvataiteilija
 Seppo Parikka (s. 1945), suomalainen jääkiekkoilija
 Valtteri Parikka (s. 1994), suomalainen jääkiekkoilija
Kim Carnes

Kim Carnes (oik. Kim Carnes Ellingson, s. 20. heinäkuuta 1945 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.

Hänen yksi tunnetuimmista kappaleistaan on ”Bette Davis Eyes” vuodelta 1981, joka nousi muun muassa Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -musiikkilistalle ja pysyi yhdeksän viikon ajan.

Carnes voitti vuonna 1982 Grammy-palkinnon, ollessaan vuoden paras naispoplaulaja.

Albumit 
 Rest on Me (1971)
 Kim Carnes (1975)
 Sailin' (1976)
 St. Vincent's Court (1979)
 Romance Dance (1980)
 Mistaken Identity (1981)
 Voyeur (1982)
 Café Racers (1983
 Barking at Airplanes (1985)
 Light House (1986)
 View from the House (1988)
 Checkin' Out the Ghosts (1991)
 Chasin' Wild Trains (2004)

Yhdysvaltalaiset laulajat
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Megaminx

Megaminx on Rubikin kuution tapainen pulmapeli, jossa ratkaistavia tahkoja on 12, eli se on dodekaedri. Pulmapelin tarkoituksena on ensiksi saada tahkoja kääntämällä sen 50 (20 kulma- ja 30 särmäpalaa) liikkuvaa palaa sattumanvaraisiin asentoihin (sekoittaa) ja sitten yrittää palauttaa se samanlaiseen asentoon kuin ennen sekoittamista (selvittää).

Keskuspalat ovat yksivärisiä ja samalla määräävät kyseisen sivun värin. Kulmapaloissa värejä on kolme ja särmäpaloissa kaksi. Megaminxiä myydään sekä 12- että kuusivärisenä, jossa vastakkaiset sivut ovat samanväriset. Jokaisella sivulla on siis keskuspala, 5 kulmapalaa ja 5 särmäpalaa. Keskuspalat eivät vaihda paikkaa toistensa suhteen, mutta kiertyvät keskipisteensä ympäri.

Megaminxin ratkaisun virallinen maailmanennätys on 27.81 s. Megaminxin virallinen suomenennätys on Amos Nordmanin nimissä ajalla 30.81 s.

Useat ihmiset keksivät dodekaedrisen pulmapelin samoihin aikoihin ja siitä tuotettiin useita erilaisia versioita, kunnes Uwe Mèffert osti oikeudet ja alkoi myydä tuotetta nimellä Megaminx. Unkarilainen Dr. Cristoph Bandelow toi markkinoilleen oman versionsa hieman ennen Meffertiä. Malleissa on hieman eroja.

Ratkaiseminen 
Megaminxin ratkaiseminen ei eroa suuresti Rubikin kuution ratkaisusta; osaa algoritmin osista voi soveltaa siihen suoraan. Sen sijaan siirtosarjat, jotka vaativat kuution keskitason liikuttamista, eivät suoraan sovellu. Jossakin määrin ratkaiseminen on jopa helpompaa, sillä ainoa mahdollinen siirtotapa on tahkonpyörittäminen, mikä ei vaikuta läpi kappaleen.

Matemaattisesti ratkaiseminen perustuu permutaatioryhmiin. Megaminxin siirroista voidaan nimittäin tehdä algebrallinen ryhmä, johon pätevät kaikki ryhmiä koskevat lauseet. Jokainen siirto on parillinen permutaatio, sillä paloja tarkastellessa saadaan kahden erillisen 5-syklin tulo ja ruutuja tarkastellessa viiden erillisen 5-syklin tulo. Kaikki siirrot ovat siis parillisia permutaatioita.

Ratkaiseminen voidaan suorittaa ratkaisemalla kappale ikään kuin etenemällä alhaalta ylös. Algoritmilla sama voidaan suorittaa siirtämällä ensin kaikki särmäpalat paikoilleen ja kääntää sitten ne oikein päin. Tämän jälkeen voidaan tehdä sama kulmapaloille.

Megaminx voidaan sekoittaa 100 669 616 553 523 347 122 516 032 313 645 505 168 688 116 411 019 768 627 200 000 000 000, eli undekiljoonaan erilaiseen asentoon. Mitä tahansa muutoksia monitahokkaassa ei silti voi tehdä, sillä seuraavat säännöt pätevät aina:
 Särmäpalojen ja kulmien permutaatio on aina parillinen.
 Särmäpaloilla kierto on aina parillinen (jos yksi on väärinpäin, on toinenkin).
 Kulmapalojen kokonaiskierto on aina sama.

Tästä seuraa, että kuusiväristä Megaminxiä tehdessä saatetaan päätyä tilanteeseen, jossa ei näennäisesti ole ratkaisua. Siellä jokaista särmäpalaa on kaksi kappaletta ja tässä ongelmatilanteessa täytyy vaihtaa kahden samanlaisen palan paikkaa.

Katso myös
Rubikin kuutio
Pyraminx

Lähteet 
 Speedcubing.com

Viitteet

Rubikin pulmapelit
Isomyyri

Isomyyri on kauppakeskus Vantaan Myyrmäessä. Kauppakeskus sijaitsee Myyrmäen keskustassa, rautatieaseman tuntumassa. Isomyyrin pääomistaja on kiinteistösijoitusyhtiö Citycon Oyj.

Historia
Isomyyri on rakennettu vuonna 1987.

Citycon osti Isomyyrin vuonna 1999.

Syksyllä 2017 kauppakeskukseen avattiin Lidl.

Toisessa kerroksessa oli ennen Nordea ja Huoneistokeskus. Nykyään no sen paikalla on kierrätystavarakauppoja kolme kappaletta, alakerran K-marketin paikalla on itämainen tai arabien ruokakauppa. Lidlin paikalla oli ennen S-market.

Liikkeet
Kauppakeskuksessa on kaksi kerrosta ja parisenkymmentä yritystä.

Tulevaisuus 
Isomyyri on purku-uhan alla. Myyr York Downtown -nimisen suunnittelukilpailun voittajaehdotuksen mukaan Isomyyrin ja Myyrinpuhoksen paikalle rakennetaan korkeita tornitaloja ja alueelle kokonaisuudessaan paljon uusia asuntoja.

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kauppakeskus Isomyyristä muutama kuva, osa isompaa kokonaisuutta (Myyrmäki kuvin : Myyrinraitti) 

Vantaan kauppa- ja ostoskeskukset
Myyrmäki
Citycon
Bernhard Zondek

Bernhard Zondek (29. heinäkuuta 1891 – 8. marraskuuta 1966) oli saksalaissyntyinen gynekologi ja endokrinologi, joka kehitti Selmar Aschheimin kanssa ensimmäisen luotettavan raskaustestin vuonna 1928. Zondek ja Aschheim havaitsivat, että raskaana olevan naisen virtsaan erittyy istukkagonadotropiinia (hCG). Raskaustestin toiminta perustuu tämän hormonin pitoisuuteen virtsassa.

Elämäkerta 
Zondek syntyi Wronkessa, Saksan keisarikunnassa vuonna 1891. Hän opiskeli Berliinin yliopistossa lääketiedettä ja valmistui vuonna 1919. Tohtoriksi väittelemisen jälkeen hän sai pääsi Karl Franzin assistentiksi Berliinin yliopiston Charité-sairaalassa. Hänen vuonna 1923 valmistunut habilitaatiotyö käsitteli synnytysoppia ja gynekologiaa.

Vuonna 1926 hänestä tuli ylimääräinen professori sekä vuonna 1929 synnytysopin ja gynekologian laitosten johtaja Spandaun sairaalassa. Hänet erotettiin natsien saatua vallan Saksassa. Hän muutti vuonna 1933 Tukholmaan, mutta häntä oli myös pyydetty muuttamaan Leideniin. Vuonna 1940 hän muutti Jerusalemiin, jossa hän sai synnytysopin ja gynekologian professuurin Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta ja saman alan johtavan lääkärin viran Hadassahin yliopistollisesta sairaalasta.

Lähteet 

Saksalaiset lääkärit
Endokrinologit
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Sami Heikkiniemi

Sami Heikkiniemi (30. joulukuuta 1974) on suomalainen entinen lentopalloilija, joka pelasi urallaan 506 pääsarjaottelua ja 22 maaottelua. Nykyisin Heikkiniemi toimii Suomen Lentopalloliitossa urheilutoiminnan johtajana.

Ura 

Heikkiniemi aloitti pääsarjauransa kaudella 1994 Raision Loimun riveissä. Hän pelasi avausottelunsa SM-liigassa lokakuun 3. päivä Vammalan Lentopalloa vastaan 18-vuotiaana nuorukaisena. Tätä ennen nuorukainen oli ehtinyt debytoida jo Suomen A-maajoukkueessa arvostetussa Lentopallon Maailmanliigassa. 

Raision Loimussa Heikkiniemi pelasi SM-liigassa aina kauteen 2000 asti voittaen suomenmestaruuden kaudella 1997 sekä SM-pronssia kaudella 1999. Lisäksi hän esiintyi Loimun kanssa maailman arvostetuimmassa seurajoukkuekilpailussa, Mestareiden liigassa kaudella 1998.

Loimusta Heikkiniemi siirtyi edustamaan Viesti-Trolleyta kaudeksi, jonka jälkeen tie vei saman kaupungin Salon Piivolleyhin kaudeksi 2000-2001. Salon Piivolleyssa Heikkiniemi voitti uransa toisen SM-pronssin kaudella 2001. Piivolleyta Heikkiniemi edusti aina kauteen 2003 asti, kunnes siirtyi takaisin tuttuun Raision Loimuun voittaen Suomen Cupin mestaruuden kaudella 2004 Loimun paidassa. Vaasan Kiistoa Heikkiniemi edusti kausilla 2005-2007 nostaen Kiiston historian parhaimpiin tuloksiin joukkueen edettyä pudotuspeleihin kahtena kautena peräkkäin ja ollen lopulta viides SM-liigassa. Kaudella 2007-2008 Heikkiniemi pelasi Salon Piivolleyssa työnsä ohella.

A-maajoukkue 

Uransa ensimmäiset A-maaottelua Heikkiniemi pelasi maajoukkueessa kaudella 1993 arvostetussa Lentopallon Maailmanliigassa. A-maajoukkueessa Heikkiniemi esiintyi viimeisen kerran kaudella 1999. Hän pelasi lopulta 22 A-maaottelua Suomen paidassa.

Muuta 

Sami Heikkiniemestä tuli 2008 kuudes suomalainen 500 pääsarjatason ottelua pelannut lentopalloilija. "Noke" ylsi puolikkaaseen tuhanteen Rovaniemellä Santasportia vastaan käydyssä kamppailussa. Heikkiniemeä ennen yli 500 pääsarjaottelun lentopalloilijoita olivat Sami Juvonen, Riitta Byckling (564), Ilmo Natunen (542), Jari Salokangas (507) ja Jussi Jokinen (501).

Heikkiniemen tyttäret Ronja Heikkiniemi ja Roosa Heikkiniemi ovat molemmat pääsarjatason lentopalloilijoita, Ronja pelaa myös naisten maajoukkueessa.

Saavutukset 

 Suomenmestaruus 1997
 Suomen Cupin mestaruus 2004
 SM-pronssia 1999, 2001
 22 A-maaottelua kausilla 1993-1999

Lähteet 

Suomalaiset lentopalloilijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Yrjö Littunen

Yrjö Ensio Matti Littunen (16. elokuuta 1929 Viipuri – 20. huhtikuuta 1994 Tampere) oli suomalainen yhteiskuntakeskustelija ja sosiologi. 

Littusta on usein pidetty yhtenä suomalaisen sosiologian sodanjälkeisen uudistumisen avainhenkilönä. Hän toimi Turun yliopiston sosiologian professorina vuodesta 1963 vuoteen 1964 ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun eli sittemmin Tampereen yliopiston Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen/ Tampereen yliopiston tutkimuslaitoksen johtajana vuodesta 1958 aina vuoteen 1990 saakka.

Kirjoja

Opintoympäristön vaikutus korkeakouluopiskelussa. (Turun yliopisto, 1956)
Income-security values at different levels of frustration. (Munksgaard, 1956)
Sosiologia. (WSOY, 1958; 4 painosta) (yhdessä Erik Allardtin kanssa)
Sociologi. (Almqvist & Wiksell 1960; 9 painosta) (yhdessä Erik Allardtin kanssa)
Nuorison harrastukset ja yhteisön rakenne.(WSOY, 1958) (yhdessä Erik Allardtin, Pentti Jartin ja Faina Jyrkilän kanssa)
Sosiaalinen sidonnaisuus. (WSOY, 1962)
Cleaveges, Ideologies and Party System: Contributions to comparative political sociology. (Westermarck-Society 1964) (toim. yhdessä Erik Allardtin kanssa)
Miten professoria tehdään: kiistakirjoitus akateemisesta nimitysjärjestelmästä.(Otava, 1971) (yhdessä Antero Jyrängin ja Eino S. Revon kanssa)

Lähteet
 Autio, V.-M. (toim.) 2000. Suomen professorit. Finlands professorer. Professoriliitto. s. 849. ISBN 951-95189-6-7

Viitteet

Muuta kirjallisuutta
Suhonen, Pertti (toim.) Suomi muutosten yhteiskunta. (WSOY, 1989). Juhlakirja.

Suomalaiset sosiologit
Tampereen yliopiston professorit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Suomalaiset professorit
Virgilio Noè

Virgilio Noè (30. maaliskuuta 1922 – 24. heinäkuuta 2011) oli italialainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 28. kesäkuuta 1991. Ikänsä puolesta hän ei kuitenkaan ollut enää äänestyskelpoinen konklaavissa, joka valitsi uuden paavin keväällä 2005.

Noè sai pappisvihkimyksensä 1. lokakuuta 1944.

Italialaiset kardinaalit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
James Stirling (arkkitehti)

Sir James Frazer Stirling (22. huhtikuuta 1926 Glasgow – 25. kesäkuuta 1992 Lontoo) oli brittiläinen arkkitehti. Hän oli yksi huomattavimmista postmodernismin arkkitehdeista.

Stirling opiskeli vuodesta 1945 vuoteen 1950 arkkitehtuuria Liverpoolin yliopistossa. Vuonna 1956 hän perusti yhdessä James Gowanin kanssa arkkitehtitoimisto Stirling & Gowanin. Kaksikon tiet erosivat vuonna 1963. Vuonna 1971 Michael Wilfordista tuli toimiston osakas. Wilford oli työskennellyt toimistossa jo vuodesta 1960 lähtien. Stirlingin kuoltua vuonna 1992 Wilford otti arkkitehtitoimiston ohjat käsiinsä.

Stirlingin maine oli 1970-luvulle tultaessa jo vakiintunut, mutta Britanniassa hän ei juurikaan saanut työtehtäviä. Niinpä hän alkoi laajentaa repertuaariaan teräksen ja betonielementtien käyttöön. Hän käytti niitä Skotlannin Andrewsin yliopiston ja Runcornin asuntolan (Cheshire, Englanti) rakennuksissa, mutta joutui silti ensi sijassa suuntautumaan ulkomaille, 198-luvulla erityisesti Yhdysvaltoihin. Näissä töissä hän kiinnitti suurta huomiota uusien rakennusten sopeuttamiseen entisten joukkoon. 

Stirlingille myönnettiin vuonna 1978 Alvar Aalto -mitali. Yhden maailman arvostetuimmista arkkitehtipalkinnoista, Pritzker-palkinnon, Stirling sai vuonna 1981. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1992.

Töitä 
 Leicesterin yliopiston teknillisen tiedekunnan rakennus, Leicester (1959–1963)
 Cambridgen yliopiston historian tiedekunnan kirjasto, Cambridge (1964–1967)
 Neue Staatsgalerie ja Kammertheater, Stuttgart (1979–1984)
 Harvardin yliopiston Arthur M. Sackler Museum, Cambridge (1979–1985)
 Tate Gallery, Liverpool (1984–1988)
 Staatliche Hochschule für Musik und Darstellende Kunst, Stuttgart (1993–1994)

Lähteet

Brittiläiset arkkitehdit
Postmodernistit
Pritzker-palkinnon voittajat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Oumar Kalabane

Oumar Kalabane (synt. 8. huhtikuuta 1981, Conakry , Guinea) on guinealainen jalkapalloilija, joka pelaa Turkin korkeimmalla sarja tasolla, Turkin Superliigassa Vestel Manisasporin joukkueessa. Kalabane edustaa Guineaa jalkapallon Afrikan mestaruuskilpailuissa 2008, ja teki joukkueen avaus ottelussa maalin Ghaanaa vastaan.

Guinealaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Kéné Ndoye

Kéné Ndoye (s. 20. marraskuuta 1978) on senegalilainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka.

Ndoye voitti Afrikan-mestaruuskilpailuissa Yaoundéssa 1996 kultaa kolmiloikassa ja pronssia pituushypyssä. Kaksi vuotta myöhemmin Dakarin Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia kolmiloikassa. Hän oli samassa lajissa kolmas myös Johannesburgin Afrikan kisoissa 1999, mutta karsiutui saman vuoden Sevillan MM-kisoissa tuloksella 13,90. Seuraavana vuonna hän voitti Alger'ssa Afrikan-mestaruuden pituushypyssä ja sijoittui kolmiloikassa kolmanneksi, mutta karsiutui Sydneyn olympialaisissa loikittuaan 13,94. Vuonna 2002 hän sai Radésin Afrikan-mestaruuskisoissa hopeaa kolmiloikassa ja pituushypyssä sekä pronssia 100 metrin aitajuoksussa.

Ndoye sai kolmiloikan MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 tuloksella 14,72. Myöhemmin samana vuonna hän voitti samassa lajissa kultaa Abujan Afrikan kisoissa, sijoittui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa kymmenenneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksanneksi. Ndoye karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 kolmiloikassa. Hän voitti samana vuonna Afrikan-mestaruuskisoissa kultaa pituushypyssä tuloksella 664 ja hopeaa kolmiloikassa. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui pituushypyssä ja sijoittui kolmiloikassa neljänneksitoista. Seuraavana vuonna hän loikki Helsingin MM-kisoissa kuudenneksi. Ndoye karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 kolmiloikassa ja voitti myöhemmin samana vuonna hopeaa Bambousin Afrikan-mestaruuskisoissa sekä pituushypyssä että kolmiloikassa.

Ennätykset
 100 metrin aitajuoksu: 13,79 (2002)
 Pituushyppy: 664 (2004)
 Kolmiloikka: 15,00 (2004)

Lähteet

Senegalilaiset kolmiloikkaajat
Senegalilaiset pituushyppääjät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Panoz

Panoz on yhdysvaltalainen automerkki, jonka perusti vuonna 1989 Don Panoz.

Malleja 

Panoz (AIV) Roadster
Panoz Esperante
Panoz GTR-1

Aiheesta muualla 

Panoz Auto Development 
Panoz Racing School 

Yhdysvaltalaiset automerkit
René Pottier

René Pottier (5. kesäkuuta 1879 – 25. tammikuuta 1907) oli ranskalainen maantiepyöräilijä. Pottierin kuuluisin saavutus on vuoden 1906 Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailun voitto. Hän voitti 4 637 kilometrin pituisen kilpailun keskinopeudella 24,463 km/h. Lisäksi hän oli muun muassa Bol d'Or -ajon voittaja samana vuonna.

Pottier teki itsemurhan hirttäytymällä 27-vuotiaana.

Saavutuksia
Ranskan ympäriajo:
1905 toinen etapilla 2, kolmas etapilla 1
1906 kokonaiskilpailun sekä etappien 2, 3, 4, 5 ja 13 voitto, toinen etapeilla 6, 11 ja 12, kolmas etapilla 8
Bordeaux-Pariisi: 1903 amatöörien kilpailun voitto, 1905 ammattilaisten kilpailussa toinen
Pariisi-Roubaix: 1905 toinen, 1906 kolmas
Pariisi-Provins-Pariisi: 1904 voitto
Bol d'Or -ajo, 24 tunnin kilpailu Vélodrome Buffalo'lla Pariisissa: 1906 voitto tuloksella 925,29 kilometriä

Lähteet
René Pottier Memoire du cyclisme -tietokannassa

Viitteet

Aiheesta muualla
René Pottier -artikkeli velofilo.com-blogissa 

Ranskalaiset maantiepyöräilijät
Ranskan ympäriajon voittajat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Mike Paradinas

Mike Paradinas (1971 Lontoo, Englanti), joka tunnetaan parhaiten taiteilijanimellä µ-Ziq (lausutaan "music") on englantilainen elektronisen musiikin tekijä. µ-Ziq -nimen lisäksi Paradinas on tehnyt musiikkia myös useilla muilla taiteilijanimillä, kuten Tusken Raiders, Kid Spatula, Rude Ass Tinker, Jake Slazenger, Gary Moscheles ja Diesel Mi.

Paradinas on tehnyt yhteistyötä useiden IDM-artistien ja muiden tunnettujen muusikoiden kanssa. Paradinaksen yhteistyökumppaneihin kuuluvat muun muassa Aphex Twin eli Richard D. James ja Björk. Paradinaksella on myös oma levy-yhtiö Planet Mu, jolle levyttävät muun muassa kulttimaineeseen nousseet elektronisen musiikin tekijät kuten Capitol K, Datach'i, Luke Vibert ja Venetian Snares.

Albumit

µ-Ziq 
 Tango N' Vectif (1993)
 Bluff Limbo (1994)
 In Pine Effect (1995)
 Lunatic Harness (1997)
 Royal Astronomy (1999)
 Bilious Paths (2003)
 Duntisbourne Abbots Soulmate Devastation Technique (2007)
 Chewed Corners (2013)

Tusken Raiders / Rude Ass Tinker 
 Bantha Trax (1995)
 Bantha Trax Vol. 2 (1999)
 The Motorbike Track (1999)
 Imperial Break (2001)

Jake Slazenger 
 Makesaracket (1995)
 Megaphonk (1995)
 Nautilus (1996)
 Das Ist Ein Groovybeat, Ja (1996)
 Pewter Dragon (2006)

Kid Spatula 
 Spatula Freak (1995)
 Full Sunken Breaks (2000)
 Meast (2004)

Gary Moscheles 
 Shaped to Make Your Life Easier (1996)

Lähteet 
 Discogs: Mike Paradinas
 The Milk Factory: Paradinasin levyjen arvosteluja
 Planet Mu -levy-yhtiön sivut

Brittiläiset elektronisen musiikin artistit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Hyvinkään Jää-Ahmat

Hyvinkään Jää-Ahmat on hyvinkääläinen jääkiekkoseura. Ahmat pelasi I-divisioonaa ja Mestistä kahdeksan kautta putkeen vuosina 1996–2004. Tuona aikana joukkue ylsi kahdesti pudotuspeleihin. Mestiksestä pudottuaan Ahmat pelasi yhden kauden Suomi-sarjassa. Kausi päättyi karsintojen jälkeen sarjassa säilymiseen. Myöhemmin Hyvinkään Ahmat ry:n hallitus ilmoitti luopuvansa sarjapaikastaan pitkään jatkuneiden taloudellisten vaikeuksien ja puuhamiesten vähyyden vuoksi. Ahmat jatkoivat laajaa junioritoimintaa edustusjääkiekkoilun päättymisen jälkeenkin.

Kaudelle 2022-2023 Jää-Ahmojen edustuskiekkoilu teki paluun kun aikaisemmin hyvinkääläistä edustusjääkiekkoilua ylläpitänyt Hoki Klupi Hyvinkää sopi yhteistyöstä Jää-Ahmojen kanssa ja yhteistyön myötä H.K.H. uudelleenbrändättiin Hyvinkään Jää-Ahmoiksi. Jää-Ahmojen edustus pelaa kaudella 2022-2023 II-divisioonan etelälohkossa.

Seurassa pelanneet NHL-pelaajat 
 Timo Blomqvist
 Sami Helenius
 Alfie Michaud
 Tuomas Pihlman
 Lauri Tukonen
 Petteri Wirtanen

Jää-Ahmojen kasvatteja 

 Jussi Tapola
 Sami Karjalainen
 Sami Helenius
 Jukka Penttinen
 Petri Kalteva
 Janne Seva
 Mikko Rantala
 Nico Aaltonen
 Janne Ansakorpi
 Timo Blomqvist
 Patrik Forsbacka
 Juha Gustafsson
 Pasi Järvinen
 Mikko Kalteva
 Juha Kaunismäki
 Olli Korkeavuori
 Mikko Laine
 Juha-Pekka Loikas
 Marko Mäkinen
 Mika Oksa
 Mikko Outinen
 Tuomas Pihlman

 Kimmo Pikkarainen
 Aki Seitsonen
 Mikko Strömberg
 Sebastian Sulku
 Jaakko Suomalainen
 Lauri Tukonen
 Pekka Tuokkola
 Mikko Viitanen
 Petteri Wirtanen
 Jari Sailio
 Jesse Pehu
 Tommi Oksa
Antti Pennanen

Aiheesta muualla 
 Hyvinkään Jää-Ahmojen kotisivut
 Eliteprospects - Jää-Ahmat

Hyvinkääläiset urheiluseurat
Souleymane Youla

Souleymane Youla (s. 29. marraskuuta 1981 Guinea) on guinealainen jalkapalloilija, joka pelaan Ranskan korkeimmalla sarjatasolla, Ligue 1:ssä. Youlan seura on Lille OSC. Youla on edustanut urallansa myös kahta belgialaista ja turkkilaista jalkapalloseuraa. Youla oli mukana Guinean maajoukkueessa vuoden 2008 jalkapallo Afrikan-mestaruuskilpailuissa.

Guinealaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Trenčín

Trenčín (, ) on kaupunki Trenčínin alueella (Trenčínsky kraj), Slovakiassa, maan luoteisosassa, 120 km Bratislavasta. Sen pinta-ala on 82 km² ja väkiluku 56 750 (31.12.2005). Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 95,3 % oli slovakkeja, ja vähemmistöryhmiä olivat tšekit (2,4 %) ja unkarilaiset (0,3 %). Uskonnoltaan 65,8 % ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 7,1 % protestantteja. 22,3 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.

Ystävyyskaupungit
Trenčínin ystävyyskaupunkeja ovat:

Kuvia alueelta

Lähteet

Aiheesta muualla

Kaupungin verkkosivusto

Trencin
Yrjö Salpakari

Yrjö Sakari Salpakari (s. 25. syyskuuta 1945) on suomalainen ampumahiihtäjä.

Salpakari osallistui kaksien olympialaisten ampumahiihtokilpailuihin. Grenoblessa 1968 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 25:nneksi. Sapporossa 1972 hän jäi yhden ohilaukauksen päähän kultamitalista ja sijoittui viidenneksi. 

MM-kilpailuissa Salpakari sijoittui viestissä neljänneksi vuosina 1970, 1971 ja1973. Henkilökohtaisella MM-matkalla hän oli parhaimmillaan kahdeksas vuonna 1974. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti 20 kilometrillä vuonna 1972 ja viestissä vuonna 1973.

Salpakari edusti urallaan Suonenjoen Vasamaa ja Iisveden kiriä. Hän voitti viestissä Suomen mestaruuden vuonna 1968. 2000-luvulla hän on jatkanut hiihtämistä veteraanisarjoissa ja osallistunut myös soutukilpailuihin.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirkon yleisneuvosto

Kirkon yleisneuvosto (engl. Common Council of the Church) on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa elin, jonka vallassa on kirkon presidentin ja hänen neuvonantajiensa kurittaminen uskoa ja kristillistä vaellusta koskevissa kysymyksissä. Kyseinen elin on kokoontunut kirkon historiassa ainoastaan kaksi kertaa. 11. elokuuta 1938 yleisneuvosto käsitteli profeetta Joseph Smithiä vastaan esitettyjä syytteitä taloudellisista väärinkäytöksistä ja totesi tämän syyttömäksi. Toisen kerran yleisneuvosto kokoontui 8. syyskuuta 1844, jolloin se erotti edesmenneen profeetta Joseph Smithin neuvonantajan Sidney Rigdonin poissaolevana. Kirkon yleisneuvoston tosiasiallinen olemassaolo ja sen mahdollisuus puuttua kirkon presidentin opetukseen on erittäin kiistanalaista.

Yleisneuvoston olemassaolo perustuu Opin ja liittojen 107:82-84:ssä annettuun ilmoitukseen. Sen mukaan kahdentoista ylipapin muodostaman neuvoston tulee tutkia kirkon presidentin väärinkäytöksiä. Kirkon historiassa on yleisesti ajateltu, että johtavan piispakunnan jäsenten tulisi muodostaa yleisneuvoston ydin ja että johtavan piispan tulisi johtaa siinä puhetta. Neuvostoon kutsuttavien kahdentoista ylipapin on yleensä ymmärretty tarkoittavan kahdentoista apostolin koorumin jäseniä, vaikka ilmoitus itsessään ei tätä edellytäkään.

Mormonismi
Prievidza

Prievidza (, ) on kaupunki Trenčínin alueella (), Slovakiassa, maan luoteisosassa, 160 km Bratislavasta. Sen pinta-ala on 43,06 km² ja väkiluku oli 51&nbso;412 asukasta 31. joulukuuta 2005. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 96,7 % oli slovakkeja ja 1,0 % tšekkejä. Sekä saksalaisten että unkarilaisten osuus oli 0,5 %. Uskonnoltaan 61,9 % ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia, 2,3 % protestantteja ja 29,0 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Slovakian kaupungit
Piešťany

Piešťany (, ) on kylpyläkaupunki Trnavan alueella (Trnavský kraj), läntisessä Slovakiassa, 75 kilometrin päässä Bratislavasta koilliseen. Sen pinta-ala on 44,2 km². Vuonna 2005 sen väkiluku oli 29 855. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 95,3% oli slovakkeja; vähemmistöryhmiä olivat tšekit (2,4%) ja unkarilaiset (0,3%). Uskonnoltaan 65,8% ilmoitti olevansa roomalaiskatolilaisia ja 7,1% protestantteja. 22,3% ei ilmoittanut mitään uskontoa.

Ystävyyskaupungit

 Budapest IX, Unkari
 Eilat, Israel
 Hajdúnánás, Unkari
 Heinola, Suomi (1967)
 Luhačovice, Tšekki
 Montevago, Italia
 Poděbrady, Tšekki
 Ustroń, Puola
 Varaždinske Toplice, Kroatia

Lähteet

Aiheesta muualla

Piestany
Rysän päällä

Rysän päällä (Cheaters) on yhdysvaltalainen tosi-tv-sarja. Ohjelman tapahtumat kuvataan Pohjois-Texasin, Dallasin ja Houstonin alueilla.

Ohjelmaa on juontanut vuosina 2000–2002 Tommy Habeeb, vuosina 2002-2012 Joel S. Greco ja vuodesta 2012 alkaen Clark James Gable. Kertojana sarjassa on toiminut Robert Magruder. 

Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 21. lokakuuta 2000. Suomessa sarjaa esittää televisiokanava Sub.

Ohjelman idea 
Ohjelman tarkoitus on selvittää pariskuntien uskottomuusongelmia. Yleensä tavallinen ihminen lähestyy ohjelmaa kirjeitse ja kertoo epäilevän elämänkumppaninsa pettävän häntä. Ohjelmassa ensin uhri kertoo omista tunteistaan ja epäilyksiä, esimerkiksi siitä että hänen elämänkumppani ei ole osoittanut tunteita viime aikoina. Sen jälkeen alkaa viikon kestävä tutkimus epäillyn liikkeistä. Ohjelman kuvausryhmä seuraa epäilyn liikkeitä videokuvaamalla, jonka aikana selviävät muun muassa missä hän liikkuu ja kuka on henkilö, jonka kanssa epäilty viettää aikaa. 

Kun tutkimusaika on päättynyt, pyydetään uhri mahdollisimman pian kuvauspaikalle, jossa ohjelman juontaja kyselee hänen kuulumisia ja näyttää videokuvaa, jossa näkyy epäilyn liikkeet. Sitten kuvausryhmä selvittää, missä epäilty on juuri sillä hetkellä ja lähtevät paikan päälle. Paikan päälle saavuttuaan epäilty jää uskottomuudesta kiinni niin sanotusti "rysän päältä". Paikalla uhri ja epäilty pystyvät selvittämään halutessaan tilannetta. Ohjelman lopussa kerrotaan minkälaiset ratkaisut uhri ja epäily ovat tehneet suhdettansa koskien.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Nostradamus (albumi)

Nostradamus on englantilaisen heavy metal -yhtye Judas Priestin 16. ja vuonna 2008 ilmestynyt konseptialbumi. Se käsittelee 1500-luvulla elänyttä ennustajaa Nostradamusta. Alun perin albumin piti ilmestyä jo loppuvuodesta 2006, mutta julkaisua siirrettiin muutamaan otteeseen. Albumi ilmestyi kesäkuussa 2008. Albumi oli viimeinen jossa soitti Judas Priestin kitaristi K. K. Downing. Downing erosi yhtyeestä kolme vuotta albumin julkaisun jälkeen, koska ei halunnut osallistua Judas Priestin Epitaph-kiertueelle. Pituudeltaan Nostradamus on tunnin ja neljäkymmentäkaksi minuuttia.

Taustaa 

Laulaja Rob Halford oli jo teini-ikäisenä ollut kiinnostunut Nostradamuksen ennustuksista. Idea konseptialbumin tekemisestä tuli kuitenkin manageri Bill Curbishleyltä, kun yhtye oli vuoden 2005 kiertueen loppupuolella Virossa.

Nostradamus World Tour -kiertue 

Uuden levyn julkaisua seurasi Nostradamus World Tour -kiertue, joka käynnistyi kesäkuussa 2008 Helsingistä. Yhtye osallistui myös rockfestivaaleille, kuten Download, Graspop Metal Meeting ja Roskilde. Heinäkuussa kiertue jatkui Pohjois-Amerikkaan. Syyskuussa olivat vuorossa Australia, Etelä-Korea ja Japani, ja tästä kiertue jatkoi kulkuaan Meksikossa ja Etelä-Amerikan maissa. Helmikuussa 2009 seurasi toinen Euroopan-osuus. Myöhään kesäkuussa 2009 Judas Priest jatkoi kiertuetta erikoiskeikoilla: British Steel -levyn julkaisusta oli kulunut jo 30 vuotta, ja näillä erikoiskeikoilla levy ensimmäistä kertaa soitettiin kokonaisuudessaan. Tämän lisäksi setissä oli mukana muita Priest-klassikoita. Kiertuetta seurasi levyjulkaisu vuonna 2009: Nostradamus-kiertueella tallennettu A Touch of Evil: Live.

Julkaisu 

Nostradamus julkaistiin Irlannissa, Italiassa ja Saksassa kesäkuun 13. päivä,
Isossa-Britanniassa kesäkuun 16. päivä.
USA:ssa ja Kanadassa kesäkuun 17. päivä, 
Useimmissa Euroopan maissa ja
Japanissa kesäkuun 25. päivä.
Levy julkaistiin normaalina tuplalevyversiona, "deluxe" versiona (sis. 48-sivuisen kovakantisen kirjan) ja "super deluxe" versiona (sis. 48-sivuisen kovakantisen kirjan, koko albumin kolmena LP-levynä ja julisteen).

Kappaleet

Kokoonpano 
 Rob Halford – laulu
 K. K. Downing – kitara & kitarasyntetisaattori
 Glenn Tipton – kitara & kitarasyntetisaattori
 Ian Hill – basso
 Scott Travis – rummut

Arvostelut 
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet 
Brave Words & Bloody Knuckles

Viitteet

Aiheesta muualla 
Brave Words & Bloody Knuckles, haastatteluja albumin tiimoilta

Judas Priestin albumit
Vuoden 2008 albumit
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1976

Yhdysvaltain Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. lokakuuta 1976 Watkins Glenin radalla. Kilpailun voitti James Hunt.

Tulokset

Lähteet
Itä-Yhdysvaltojen GP 1976 – F1-ruutu

Itä-Yhdysvaltain Grand Prix
Formula 1 -kausi 1976
Brian Brendell

Brian Brendell (s. 7. syyskuuta 1986, Rehoboth, Etelä-Afrikka) on namibialainen jalkapalloilija, jonka seurana toimii F.C. Civics Windhoek. Brendellin pelipaikka on keskikenttä.

Brendellin syntyessä Namibia oli vielä osa Etelä-Afrikkaa.

Namibialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Dome (autonvalmistaja)

Dome Co. Ltd on japanilainen ralliautojen valmistaja, jonka ensimmäinen malli oli vuonna 1978 valmistettu Dome Zero. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1975. Domen perusti Minoru Hayashi. Dome valmisti vuonna 1995 Formula 1 -auton, mutta sillä ei koskaan kilpailtu. Shinji Nakano testasi autoa vuonna 1996.

Lähteet
http://www.dome.co.jp/e/profile/index.html

Viitteet

Autonvalmistajat
Formula 1 -valmistajat
Japanin Grand Prix 1976

Japanin Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. lokakuuta 1976 Fuji Speedwayn radalla. Kilpailun voitti Mario Andretti. Kilpailu oli ensimmäinen Japanin GP ja samalla ensimmäinen Aasiassa ajettu F1-kilpailu.

Tulokset

Lähteet
Japanin GP 1976 – F1-ruutu

Japanin Grand Prix
Formula 1 -kausi 1976
Shizuokan prefektuuri
Marie Collonvillé

Marie Collonvillé (s. 23. marraskuuta 1973 Amiens) on ranskalainen entinen seitsenottelija.

Collonvillé voitti seitsenottelussa vuonna 1992 nuorten Ranskan-mestaruuden ja seuraavana vuonna maansa alle 23-vuotiaiden mestaruuden. Helsingin EM-kisoissa 1994 hän sijoittui yhdeksänneksitoista tuloksella 5 697. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti lajin Ranskan-mestaruuden. Vuonna 1997 Collonvillé oli Pariisin sisäratojen MM-kisoissa viisiottelussa kahdeksas pistein 4 225 ja Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa seitsenottelussa kahdestoista tuloksella 6 179. Seuraavana vuonna hän sijoittui Valencian sisäratojen EM-kisoissa viisiottelussa viidenneksi tuloksella 4 300 ja Budapestin ulkoratojen EM-kisoissa seitsenottelun kahdeksanneksi pistein 6 218. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän oli yhdeksäs.

Vuonna 2001 Collonvillé voitti seitsenottelun Francophone Games -kisoissa ja sijoittui Edmontonin MM-kisoissa yhdenneksitoista. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskan-mestaruuden. Collonvillé voitti 2003 viisiottelussa Ranskan sisäratojen mestaruuden ja MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 4 644. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Ranskan-mestaruuden seitsenottelussa. Ateenan olympialaisissa 2004 hän oli seitsemäs tuloksella 6 279. Seuraavana vuonna hän sijoittui Madridin sisäratojen EM-kisoissa viisiottelussa kuudenneksi ja Helsingin MM-kisoissa seitsenottelussa kuudenneksi. Vuonna 2006 hän voitti Ranskan mestaruuden ja 2007 sijoittui Osakan MM-kisoissa yhdeksänneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 12:nneksi.

Collonvillé on 163 senttimetriä pitkä, mutta on ylittänyt korkeushypyssä 194 cm.

Collonvillé lopetti urheilu-uransa vuonna 2009.

Henkilökohtaiset ennätykset
 100 metrin juoksu: 12,54 (2006)
 200 metrin juoksu: 24,71 (1997)
 800 metrin juoksu: 2.10,90 (1999)
 100 metrin aitajuoksu: 13,52 (2000)
 Korkeushyppy: 194 (1997)
 Pituushyppy: 667 (2007)
 Kuulantyöntö: 12,73 (2006)
 Keihäänheitto: 49,14 (2004)
 Seitsenottelu: 6350 (1997)
 Kymmenottelu: 8150 (2004)

Lähteet

Viitteet

Ranskalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Edward Poynter

Sir Edward John Poynter (20. maaliskuuta 1836 Pariisi - 26. heinäkuuta 1919) oli englantilainen taidemaalari. Poynter oli arkkitehti Ambrose Poynterin poika. Hän opiskeli Ipswichin koulussa ja Brighton Collegessa ennen kuin siirtyi Lontooseen.

Poynter ihaili Michelangeloa ja hänet tunnetaan parhaiten historiaan liittyvistä maalauksistaan. Hän meni naimisiin Agnes Mcdonaldin kanssa vuonna 1866 ja 1902 hänestä tuli baronetti. 

Englantilaiset taidemaalarit
Baronetit
Vuonna 1836 syntyneet
Vuonna 1919 kuolleet
Brenda Taylor

Brenda Taylor (s. 9. helmikuuta 1979) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 400 metrin aitajuoksu.

Taylor karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 2001 400 metrin aitojen välierissä ajalla 56,52. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti MM-pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 400 metrin aidoissa viidenneksi ajalla 54,93. Vuonna 2004 Taylor juoksi Ateenan olympialaisissa seitsemänneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi.

Ennätykset
 200 metrin juoksu: 24,64 (2002)
 400 metrin juoksu: 52,56 (2003)
 100 metrin aitajuoksu: 13,19 (2004)
 400 metrin aitajuoksu: 53,36 (2004)

Lähteet

Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Jo Benkow

Josef Elias Benkowitz eli Jo Benkow (15. elokuuta 1924 – 18. toukokuuta 2013) oli norjalainen poliitikko. Hän kuului maansa pieneen juutalaiseen vähemmistöön.

Benkow syntyi Trondheimissa, mutta muutti varhain Bærumiin. Hän pakeni vuonna 1942 natsivainoja ensin Ruotsiin ja sitten Britanniaan, mutta palasi lopulta kotimaahansa. 

Benkow istui Norjan parlamentissa konservatiivipuolue Høyren jäsenenä vuosina 1965–1993. Hän eteni puoluejohtajaksi (1980–1984), puolueensa parlamenttiryhmän puheenjohtajaksi (1981–1985) ja lopulta parlamentin puhemieheksi (1985–1993). 

Benkow julkaisi useita menestyneitä kirjoja, kuten Fra synagogen til Løvebakkenin, jolla hän sai Bokhandlerprisenin 1985, sekä Olav – menneske og monarkin (1991).

Lähteet 

Norjalaiset poliitikot
Norjalaiset kirjailijat
Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Sudeetit

Sudeetit on vuoristo Saksan, Puolan ja Tšekin alueella. Sudeetit jaetaan lukuisiin pienempiin vuoristoihin. Korkein vuori on 1 603 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta ulottuva, Karkonosze/Krkonoše-vuoristoon kuuluva Sněžka Tšekin ja Puolan rajalla. Merkittäviä Sudeeteilla sijaitsevia kaupunkeja ovat mm. Harrachov, Karpacz, Špindlerův Mlýn, Szklarska Poręba ja Zittau.

Katso myös 

Sudeettialueet

Euroopan vuoristot
Amplified – A Decade of Reinventing the Cello

Amplified // A Decade of Reinventing the Cello on Apocalyptican kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Levyllä on myös kaksi uutta kappaletta: ”Repressed” ja Slayer-cover ”Angel of Death”.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.

Kappaleet

CD 1: Instrumentaali

CD 2

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2006 kokoelma-albumit
Apocalyptican albumit
Apocalyptica (albumi)

Apocalyptica on Apocalyptican viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 24. tammikuuta 2005. Albumi nousi virallisen listan sijalle 2., ja se myi Suomessa kultaa eli yli 15 000 kappaletta.

Kappaleet

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Desibeli.net: 
 Soundi:

Kaupallinen menestys 
Albumi on myynyt Suomessa kultalevyn verran.

Lähteet 

Apocalyptican albumit
Vuoden 2005 albumit
Ketonukki

Ketonukki (Androsace septentrionalis) on pohjoisella pallonpuoliskolla laajalle levinnyt, kuivien ja avointen kasvupaikkojen esikkokasvi. Suomessa se on harvinainen ja rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.

Ulkonäkö ja koko 
Ketonukki on syysyksivuotinen vanakasvi. Sen lehdet kasvavat ruusukkeena maata vasten. Muutaman sentin pituiset lehdet ovat ruodittomia tai hyvin lyhytruotisia, kapeatyvisiä, kapean vastapuikeita ja karvaisia. Lehtiruusukkeen keskeltä nousee 3–20 cm, joskus jopa 40 cm korkeita, harvakarvaisia vanoja. Vanat ovat pystyjä tai loivasti kaarevia. Vanan päässä on melko tiivis kukinto. Kukan tukilehdet ovat 2–4 mm pitkät. Karvaiset kukkaperät ovat ainakin kolme kertaa tukilehtensä pituisia. Valkoinen teriö on noin puolen sentin mittainen. Ketonukki kukkii touko-kesäkuussa. Kasvi tuottaa runsaasti siemeniä.

Levinneisyys  
Ketonukkia tavataan laajalla alueella Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa tundralta ja lauhkealta vyöhykkeeltä. Etelässä levinneisyysalue ulottuu kauemmas vuoristoissa. Euroopassa levinneisyys rajoittuu lännessä ja etelässä Saksaan, Alpeille ja Karpaateille, ja idässä levinneisyys ulottuu Baltiasta Venäjän kaukoitään ja Siperiaan. Pohjoismaissa lajia tavataan Suomessa, Norjassa ja Ruotsissa. Suomessa ketonukkia on tavattu yli 60 paikalta, lähinnä Ahvenanmaalta ja Manner-Suomen etelä- ja keskiosista. Ketonukki lienee saapunut Suomeen ihmisen mukana eri aikoina ja useista eri suunnista. Tämän vuoksi lajista tunnetaan satunnaisesiintymiä eri puolelta Suomea. Esimerkiksi Oulun Toppilan satama-alueella laji oli 1900-luvun alkupuoliskolla erittäin yleinen laivojen painolastin mukana saapunut tulokaslaji.

Ketonukki on Heinolan kaupungin nimikkokasvi, koska kaupungin alueella sijaitsevat Suomen laajimmat ketonukkikasvustot.

Elinympäristö 
Ketonukki viihtyy lämpimillä, kuivilla ja avoimilla paikoilla. Tällaisia paikkoja ovat esimerkiksi harjujen ja mäkien etelärinteiden kedot sekä tien- ja radanvarret.

Lähteet 
 Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle. Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Ryttäri, Terhi: Ketonukki. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 57.
 Uusitalo, Anna: Kylien kaunokit, soiden sarat. Keski-Suomen uhanalaiset kasvit. Keski-Suomen ympäristökeskus, Jyväskylä 2007.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kasviatlas 2008: Ketonukin levinneisyys Suomessa
Pohjolan kasvien pauloissa: Androsace septentrionalis – ketonukki
Den virtuella floran: Ketonukin levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla

Nukit
Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Inquisition Symphony

Inquisition Symphony on suomalaisen metalliyhtye Apocalyptican toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998 levymerkillä Mercury Records.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 10.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sovittanut Eicca Toppinen ja Max Lilja.

Kokoonpano 
 Eicca Toppinen – sello
 Paavo Lötjönen – sello
 Antero Manninen – sello
 Max Lilja – sello

Tuotanto 
 Otto Donner – tuottaja
 Juha Heininen – miksaaja
 Eero Heikkinen – kansikuva
 Hiili Hiilesmaa – tuottaja
 Pauli Saastamoinen – masteroija
 Vertti Teräsvuori – valokuvat

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Inquisition Symphony discogs.com -sivustolla

Apocalyptican albumit
Vuoden 1998 albumit
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
Henrik Otto Donnerin tuottamat albumit
Karekin I

Karekin I Sarkissian (27. elokuuta 1932 – 29. kesäkuuta 1999) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1995–1999. Hän syntyi Syyrian armenialaisyhteisöön, mikä alue kuuluu Kilikian katolikoksen alaisuuteen. Hän opiskeli Oxfordissa 1950-luvulla ja hänestä tuli yksi Armenian apostolisen kirkon johtavista teologeista. Vuonna 1983 hänet valittiin Kilikian katolikokseksi nimellä Karekin II, ja hän tuli tässä virassa tunnetuksi muun muassa teologisen koulutuksen kehittäjänä.
 
Karekin vieraili tiuhaan Armenian alueella, ja hänet valittiin vuonna 1995 Armenian katolikokseksi. Edellisen kerran Kilikian katolikos oli valittu tähän virkaan 1600-luvulla. Samalla hänen tittelinsä muuttui erikoisesti Karekin II:sta Karekin I:ksi. Hän oli satoihin vuosiin ensimmäinen katolikos, joka vihittiin virkaansa täysin itsenäisessä armenialaisvaltiossa. 

Karekin I ryhtyi moniin uudistustoimenpiteisiin, mutta ne jäivät häneltä kesken hänen kuoltuaan pitkällisen sairauden seurauksena 29. kesäkuuta 1999. Häntä seurasi katolikoksena Karekin II.

Armenian katolikokset
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet