joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ruutu+ Leffat ja Sarjat

Ruutu+ Leffat ja Sarjat (entiseltä nimeltä KinoTV, Nelonen Kino ja Nelonen Prime) oli Nelonen Median omistama maksullinen televisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 1. syyskuuta 2007, kun Suomen analoginen antenniverkko siirtyi digitaalisiin televisiolähetyksiin. Ruutu+ Leffat ja Sarjat -kanava näkyi  1. syyskuuta 2008 lähtien PlusTV:n kautta kanavanippu E:n näkyvyysalueilla maanpäällisessä verkossa, ja kanavaa pystyi seuraamaan myös eri kaapelioperaattoreiden ja laajakaista-TV:n välityksellä.

11. tammikuuta 2011 suoritetussa antenniverkon kanavanumerointimuutoksessa, KinoTV muutti kanavanumerosta 24 numerolle 49. Helmikuussa 2011 kanavan nimi vaihtui KinoTV:stä Nelonen Kinoksi. Nelonen Kino muuttui Nelonen Primeksi 3. syyskuuta 2013. Nelonen Prime muuttui Ruutu+ Leffat ja Sarjat -kanavaksi 9. maaliskuuta 2017. 

Heinäkuussa 2018 Nelonen Media ilmoitti lopettavansa maksu-tv-toimintansa ja maksukanavien lähetyksien loppuvan syyskuun alussa.

Ohjelmisto 
Ruutu+ Leffat ja Sarjat -kanava esitti koti- ja ulkomaisia televisiosarjoja, komediasarjoja sekä vanhoja elokuvia viime vuosikymmeniltä. Kanava lähetti ohjelmaa noin klo 10.00–4.00 kaapeli- ja IPTV-verkoissa sekä DNA:n antenniverkossa. Digitan antenniverkon E-nipussa lähetysaika oli DNA:n antenniverkon lähetysaikaa lyhyempi, klo 19-04. Tämä johtui jaetusta toimiluvasta ja kapasiteetista Ruutu+ Lapset -kanavan kanssa.

Elokuvia 
 Haunted
 Mad Max
 Striptease
 Eraser – suojelija
 Superman
 Mad City – yksinoikeudella

Sarjoja 
Ruutu+ Leffat ja Sarjat -kanava esitti erityisesti vanhoja, jo lopetettuja suomalaisia- sekä ulkomaisia klassikkosarjoja.
 Teho-osasto
 Isänmaan toivot
 Seinfeld
 70's Show
 Hollywood Reporter
 Hannibal (Ensiesitys 24.9.2013 alkaen)

Entiset logot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 PlusTV:n kotisivu Nelonen Kino-esittely

Nelonen Median televisiokanavat
Vuonna 2007 perustetut televisiokanavat
Vuonna 2018 lakkautetut televisiokanavat
Liz Anderson

Elizabeth Jane ”Liz” Anderson, o.s. Haaby (13. maaliskuuta 1930, Roseau, Minnesota – 31. lokakuuta 2011 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen countrymusiikin laulaja-lauluntekijä. Myös hänen tyttärensä Lynn on menestynyt alalla.

Anderson syntyi köyhään, uskonnolliseen perheeseen Minnesotan osavaltiossa. Hän soitti lapsena perheensä mandoliinia ja lauloi kirkkokuorossa. 13-vuotiaana hän muutti perheineen Pohjois-Dakotan Grand Forksiin. Hän meni 16-vuotiaana naimisiin Casey Andersonin kanssa ja sai lapsensa Lynnin jo vuonna 1947. Caseyn palattua laivastosta perhe siirtyi vuonna 1951 Kaliforniaan. 

Anderson aloitti säveltämisen Sacramentossa osin miehensä rohkaisemana. Hän oli lauluntekijä ”Pick of the Week” -hitillä, jonka levytyksellä 1964 Roy Drusky nousi Top 15 Country -listalle. Lauluntekijän menestys koheni entisestään Merle Haggardin levytettyä vuonna 1965 kappaleen ”All My Friends Are Gonna Be Strangers”. Anderson kirjoitti myös lauluja omalle tyttärelleen (mm. ”Ride, Ride, Ride” ja ”If I Kiss You (Will You Go Away)”. Hän jopa esiintyi ja levytti duettona Lynnin kanssa. 

Hieman myöhemmin Anderson sai mainetta myös itsenäisenä laulajana. Hän sai vuonna 1966 levytyssopimuksen RCA Recordsilta. Ensimmäinen suuri hitti oli ”Game of Triangles”; Top 5 -hitiksi nousi myös artistin tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuva ”Mama Spank” vuodelta 1967. Muiden laulujen joukkoon lukeutuvat ”Go Now Pay Later” (1966), ”The Wife of the Party” (1967), ”Thanks A Lot For Tryin’ Anyway” (1968) ja ”Husband Hunting” (1970).

Liz Anderson siirtyi Epic Recordsille vuonna 1971, jonka jälkeen hän ei kuitenkaan enää saanut mainittavia listasijoituksia. Yksi myöhemmistä singleistä oli ”I’ll Never Fall in Love Again” -cover. Anderson toimi Nashville Songwriters Association Internationalin varapuheenjohtajana ja perusti 1990-luvulla oman levy-yhtiönsä Showboat Recordsin. Vuonna 2006 Lynn Anderson julkaisi albumin Cowgirl, jonka kaikki laulut olivat hänen äitinsä käsialaa.

Diskografia

Albumit 
 All My Friends Are Gonna Be Strangers (1966)
 Liz Anderson Sings (1967)
 The Game of Triangles (1967)
 Cookin’ Up Hits (1967)
 Like A Merry Go Round (1968)
 Liz Anderson Sings Her Favourites (1968)
 Country Style (1969)
 If the Creek Don’t Rise (1969)
 Husband Hunting (1970)
 My Last Rose (1985) 
 Coyote Christmas (1996)
 The Cowgirl Way (1998)

Listasijoittuneet singlet 
 ”Go Now, Pay Later” (1966)
 ”So Much For Me, So Much For You” (1966)
 ”The Game of Triangles” (1966)
 ”The Wife of the Party” (1967)
 ”Mama Spank” (1967)
 ”Tiny Tears” (1967)
 ”Thanks A Lot For Tryin’ Anyways” (1968)
 ”Mother May I” (Lynn Andersonin kanssa 1968)
 ”Like a Merry Go Round” (1968)
 ”Cry, Cry Again” (1968)
 ”Me Me Me Me Me” (1968)
 ”Love Is Ending” (1968)
 ”All Day Sucker” (1970)
 ”Husband Hunting” (1970)
 ”When I’m Not Looking” (1970)
 ”It Don't Do No Good to Be a Good Girl” (1971)
 ”I’ll Never Fall in Love Again” (1972)
 ”Astrology” (1972)
 ”Time to Love Again” (1973)

Lähteet

Yhdysvaltalaiset countrymuusikot
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Rolf Kasparek

Rolf Kasparek, lempinimeltään Rock'n'Rolf (s. 1. heinäkuuta 1961, Hampuri, Länsi-Saksa) on heavy metal -yhtye Running Wildin laulaja sekä kitaristi. Hän on tunnettu merirosvoja käsittelevistä kappaleistaan. Kasparek on myös tuottanut Kelley Wildin 1992 ilmestyneen albumin Looks Like Dynamite.

Aiheesta muualla  
 
 

Saksalaiset metallimusiikin kitaristit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Anfisa Reztsova

Anfisa Anatoljevna Reztsova (, o.s. Romanova (), s. 16. joulukuuta 1964 Jakimets) on venäläinen maastohiihdon ja ampumahiihdon olympiavoittaja.

Anfisa Reztsova on ainoa urheilija, joka on voittanut olympiakultaa sekä maastohiihdossa että ampumahiihdossa. Hän hiihti jo nuorten sarjassa maastohiihdon maailmanmestariksi ja aikuisten sarjaan siirryttyään voitti Seefeldin MM-kisoissa 1985 viestihiihdon maailmanmestaruuden. Oberstdorfin MM-kisoissa 1987 Reztsova hiihti jälleen viestin maailmanmestariksi ja sai kaksi hopeamitalia henkilökohtaisilla matkoilla. Calgaryn 1988 olympialaisissa Reztsova sai kolmannen viestin arvokisavoittonsa ja kolmannen henkilökohtaisen hopeamitalinsa.

Calgaryn kisojen jälkeiset vuodet Reztsova oli poissa kilpaladuilta ja synnytti lapsen, mutta miehensä – entisen ampumahiihtäjän – rohkaisemana hän vaihtoi lajia ampumahiihtoon. Albertvillen 1992 kisoissa naisten ampumahiihto oli ensimmäistä kertaa kisaohjelmassa ja Reztsova voitti naisten ensimmäisen ampumahiihdon olympiakultamitalin, kun hän 
11. helmikuuta 1992 oli paras 7,5 kilometrin kilpailussa. Hän voitti Saksan Antje Miserskyn – myös maastohiihdon MM-mitalistin – 15,9 sekunnilla vaikka joutui kiertämään kolme sakkokierrosta. Viestissä Reztsova sai pronssia. Hän nosti keskimmäisellä osuudella IVY:n joukkueen johtoon, mutta ankkuriosuudella Ranska ja Saksa nousivat edelle. Lillehammerin 1994 olympiakisoissa Reztsova hiihti viestin ankkurina osuutensa nopeammin kuin kukaan muu koko kisassa, ja Venäjä voitti kultaa ennätyksellisellä kolmen minuutin ja 57 sekunnin erolla seuraavaan joukkueeseen.

Välivuosien jälkeen Reztsova palasi vielä maastohiihtäjäksi ja voitti viestin maailmanmestaruuden Ramsaussa 1999.

Reztsovan tytär Darja Virolainen on nykyisin Venäjän maajoukkuetasoinen ampumahiihtäjä.

Saavutukset

Maastohiihdossa

 Olympiakisat Calgaryssa 1988
 Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
 Hopeaa 20 kilometrillä
 MM-kisat Seefeldissä 1985
 Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
 Viides 20 kilometrillä
 MM-kisat Oberstdorfissa 1987
 Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
 Hopeaa 5 kilometrillä (perinteinen hiihtotyyli)
 Hopeaa 20 kilometrillä (vapaa hiihtotyyli)
 Neljäs 10 kilometrillä (perinteinen hiihtotyyli)
 MM-kisat Ramsaussa 1999
 Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
 Neljäs takaa-ajossa
 Viides 15 kilometrillä (vapaa hiihtotyyli)
 Maailmancupissa
 Kokonaiskilpailun toinen 1986/1987

Ampumahiihdossa

 Olympiakisat Albertvillessa 1992
 Kultaa 7,5 kilometrillä
 Pronssia 3 x 5 kilometrin viestissä
 Olympiakisat Lillehammerissa 1994
 Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
 MM-kisat Novosibirskissa 1992
 Hopeaa joukkuekilpailussa
 Maailmancupissa
 Kokonaiskilpailun voitto 1991/1992
 Kokonaiskilpailun voitto 1992/1993

Lähteet

Viitteet

Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Venäläiset olympiavoittajat
Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät
Venäläiset maastohiihtäjät
Venäläiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Ensio Suominen

Pertti Ensio Suominen (2. tammikuuta 1934 Louhisaari – 1. syyskuuta 2003 Pirkkala) oli suomalainen lavastaja. Suominen tunnetaan kansallisten suuraiheiden visualisoijana niin teattereissa, elokuvissa kuin televisiossakin.

Kun Suominen oli paimenena ja sai ensimmäisen palkkansa, hän osti sillä jätepaperia, sillä puhtaalle paperille piirtäminen olisi ollut hänen mielestään tuhlausta. Elokuvatyössä Suominen oli itseoppinut. Hän aloitti uransa 1950-luvulla ensin klaffipoikana, kohosi sitten kamera-assistentiksi ja lopulta filmilavastajaksi. Hän työskenteli muun muassa Aarne Tarkaksen, Teuvo Tulion ja Matti Kassilan kanssa. Fennada-Filmissä hän oli aluksi kuvaaja ja sitten lavastaja, jolloin hän suunnitteli muun muassa Komisario Palmu -elokuvien lavastukset. Myöhemmin hänen yhteistyökummpaneitaan filmialalla olivat muun muassa Edvin Laine, Mikko Niskanen, Rauni Mollberg, Lasse Pöysti ja Spede Pasanen.

Tesvisio Oy:n puolelle tuli Suominen lavastajaksi ja Kalle Ehder ohjelmapäälliköksi vuonna 1960 ja molemmat toimivat siellä Tesvision lopettamiseen 1964 asti.

Myöhemmin Suominen siirtyi Yleisradioon, ja hän oli TV2:n päälavastaja vuodet 1964–1986 ja 1990–1997. Yleisradiolla hän lavasti muun muassa Kalevalaan pohjautuvan televisiosarjan Rauta-aika sekä Aleksis Kiven romaaniin pohjautuvan sarjan Seitsemän veljestä. Suominen toimi myös vierailevana lavastajana muun muassa Suomen Kansallisoopperassa, Kansallisteatterissa, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Helsingin kaupunginteatterissa. Teatterissa hän oli muun muassa Kalle Holmbergin ja Ralf Långbackan ohjaustöiden lavastaja. Ensio Suominen on myös suunnitellut Orivedellä sijaitsevan yksityisen tsasounan, joka vihittiin 1988.

Taideteollisessa korkeakoulussa Suominen toimi apulaisprofessorina vuosina 1988-1989, ja professorin arvonimen hän sai 1996. Elokuva-alan Jussi-palkinnon hän sai kolme kertaa: vuosina 1963, 1983 ja 1989. Vuonna 2001 Suomiselle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.

Lähteet

Kirjallisuus 
 Bagh, Peter von: ”Oolannista Karjalaan”, Ensio Suomisen haastattelu, Filmihullu 4/1992
 Kalemaa, Kalevi: Ensio Suominen – Kansallislavastaja. Like, 2008. ISBN 978-952-01-0057-5

Aiheesta muualla 
 Ensio Suomisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 

Suomalaiset lavastajat
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Suomalaiset elokuva-alan henkilöt
San Marinon Grand Prix 2003

San Marinon Grand Prix 2003 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. huhtikuuta 2003 Autodromo Enzo e Dino Ferrari -radalla Italiassa. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja tallille 160. voitto . Kimi Räikkönen oli toinen ja Schumacherin tallikaveri, Rubens Barrichello, ajoi maaliin kolmantena.

Aika-ajot

Kilpailu

Johtokierrokset

Lähteet
Keskipohjalaiset Kylät

Keskipohjalaiset Kylät ry on koko Keski-Pohjanmaan maakunnan kattava alueellinen kattojärjestö maakunnan kylätoiminnalle. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää kylien elinkelpoisuutta ja kylä- ja asukastoimintaa, sekä toimia kylätoiminnan edunvalvojana ja kylien kehittämistyöhön osallistuvien yhdistysten maakunnallisena yhteistyöelimenä Keski-Pohjanmaalla.

Aiheesta muualla
 Keskipohjalaiset Kylät ry:n kotisivut

Kylätoiminta
Keskipohjalaiset järjestöt
Suomalaiset järjestöt
Korhola

Korhola tarkoittaa seuraavia asioita:
 Korhola, kylä Kuivasensaaressa.

Korhola-nimisiä henkilöitä 
Korhola on myös seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
 Atte Korhola, paleolimnologi
 Eija-Riitta Korhola, kokoomuslainen poliitikko ja europarlamentaarikko
 Marja Korhola, tanssija ja koreografi
 Reeta-Leena Korhola, laulaja ja pianisti.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Umpikuja

Umpikujaksi (tai umpitieksi tai umpikaduksi) kutsutaan päättyvää katua tai tietä, josta on vain yksi liittymä muuhun tieverkkoon. Umpikuja voi päättyä joko rakenteellisesti tai liikennemerkin osoittamaan ajokieltoon. Umpikujalla ei näin ollen ole autojen läpiajoliikennettä vaan kaikki liikenne liittyy umpikujan varsilla oleviin kiinteistöihin.

Umpitiehen liittyvät liikennemerkit Suomessa
Suomessa umpikujasta kerrotaan yleisen väylän alussa tienkäyttäjille tieliikennelain liitteessä kolme määritellyllä liikennemerkillä. Merkki sijoitetaan niin, että se näkyy selvästi risteävältä väylältä. Merkistä on kolme perusversiota, joiden kuvioita voidaan soveltaa tilanteen mukaan. Merkkiä F24.3 käytetään, kun umpikuja jatkuu pyöräilyväylänä.

Sanan muut merkitykset
Sanaa umpikuja käytetään myös vertauskuvallisesti tukalasta tilanteesta, josta ei näytä olevan poispääsyä.

Aiheesta muualla 

Tiet
SK Pohjantähti

Suunnistuskerho Pohjantähti oululainen on suunnistuksen yleisseura. Sen tavoitteena on olla kansallisella ja kansainvälisellä tasolla menestyvä suunnistusseura. Pohjantähdellä on pohjoissuomalaisista suunnistajista valitut miesten ja naisten edustusjoukkueet.

Yleisseurana sillä on toimiva lapsi- ja nuorisotoiminta sekä jäsentensä kuntoiluun ja hyvinvointiin tähtäävä harrastustoiminta. Toiminnan painopiste on perinteisessä kesäsuunnistuksessa: viesteissä ja yksilökilpailuissa.
Lisäksi myös hiihtosuunnistus, seikkailu-urheilu sekä pyörä- ja ampumasuunnistus kuuluvat seuran lajeihin.

Aiheesta muualla
 SK Pohjantähti

Suomalaiset suunnistusseurat
Oululaiset urheiluseurat
Kuppikaakeli

Kuppikaakeli on perinteisissä kaakeliuuneissa käytetty kaakeli. Kuppikaakelissa on kaakelilevyn taakse kiinnitetty kuppimainen osa. 

Kuppikaakelit ovat osa uunin rakennetta, eivät vain viimeisenä lisättävä pinnoite. Kaakelit muurataan yhtä aikaa muun muurauksen kanssa, kerros kerrokselta. Jokaisen kaakelin kuppiosan yläreunassa on reikä, josta laitetaan rautanaula. Kaakelit kiinnitetään toisiinsa kieputtamalla rautalankaa naulojen ympäri. Lisäksi alhaalle taivutetaan vielä pellin pala pitämään kaakelit yhdessä. Kuppiosa ja niiden välit täytetään savesta ja hiekasta sekoitetusta laastista sekä joko kokonaisesta tai halkaistusta tiilestä tai tiilen paloilla.

Aiheesta muualla
 Kaakeliuunin rakenne

Rakennuksen pinnat
Täydentävät rakennusosat
Kuusessa ollaan

Kuusessa ollaan on Juice Leskinen Slam -yhtyeen jouluaiheinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Se on yhtyeen neljäs albumi ja Leskisen ainoa yhteistyö Poko Rekords -levy-yhtiön kanssa. Albumi sisältää kahdeksan uutta versiota tunnetuista joululauluista sekä neljä Leskisen itse kirjoittamaa kappaletta, joista tunnetuimmaksi nousi levyn päätöskappale ”Sika”. Levyn kannet on taiteillut Mauri Kunnas.

Ensimmäinen CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1991 ja remasteroitu versio vuoden 2005 jouluna.

Kultalevy myönnettiin vuonna 1997. Albumia on myyty yhteensä yli 31 000 kappaletta.

Kappaleet

Kokoonpano
 Eero ”Safka” Pekkonen – laulu, urut, piano, strings, trumpetti, kitara, rummut
 Ila Loueranta – laulu, kitara, piano, lyömäsoittimet
 Jari Yliaho – laulu, kitarat
 Hannu Tervaharju – basso, laulu
 Kari Peltonen – rummut, lyömäsoittimet
 Juice Leskinen – laulu, kitara, lyömäsoittimet

Lähteet 

Vuoden 1980 joulualbumit
Juice Leskisen albumit
Suomalaiset joulualbumit
Suomalaiset huumorialbumit
Peter van Inwagen

Peter van Inwagen on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii Notre Damen yliopiston John Cardinal O'Hara -oppituolin filosofian professorina. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, uskonnonfilosofia ja teonfilosofia. Hänen ansiostaan (An Essay on Free Will, 1983) inkompatibilismi (libertarianismi) on jälleen varteenotettava kanta analyyttisessä filosofiassa vapaata tahtoa koskevissa keskusteluissa.

Van Inwagen väitteli tohtoriksi Rochesterin yliopistosta ja on opettanut aiemmin useita vuosia  Syracusen yliopistossa.

Filosofia

Metafysiikka 
Van Inwagen esitti teoksessaan Material Beings (1990), että eliöt ovat ainoita yhdistettyjä materiaalisia olioita, ja samalla, että ainoita materiaalisia olioita ovat alkeishiukkaset, solut ja soluista muodostuneet monisoluiset eliöt. Jokainen materiaalinen olio muodostuu lopulta alkeishiukkasista, ja ainoat asiat joita alkeishiukkasista voi muodostaa ovat eliöt. Näin jokapäiväiset kappaleet, kuten pöydät, tuolit, kivet ja pilvet eivät todellisuudessa ole olemassa; ne vaikuttavat olevan olemassa, koska alkeishiukkaset ovat järjestyneet tietyllä tavalla.

Esimerkiksi siinä missä vaikuttaa olevan tuoli, on todellisuudessa yhden materiaalisen olion sijasta suuri joukko elektroneja, fotoneja ja muita nopeasti liikkuvia alkeishiukkasia, sekä suuri määrä tyhjää tilaa hiukkasten välillä. Nämä hiukkaset eivät muodosta yhtä oliota tai kappaletta sen enempää kuin mehiläisparvi. Hiukkaset säilyttävät mehiläisparven tavoin enemmän tai vähemmän pysyvän muodon jonkun aikaa, mikä saattaa antaa vaikutelman yhdestä oliosta, samoin kuin jos yksittäiset mehiläiset olisivat hyvin pieniä ja niitä olisi hyvin monta. Yksittäisellä mehiläisellä sen sijaan on osia, jotka on yhdistetty oikealla tavalla, jotta se muodostaa yhden olion, mehiläisen. Samoin tuoliin kuuluva alkeishiukkanen on sisäisesti yksi, koska sillä ei ole osia. Tämän vuoksi alkeishiukkaset ja eliöt ovat ainoita olemassa olevia materiaalisia olioita.

Kristillinen filosofia 
Van Inwagen on käsitellyt useita filosofisia kysymyksiä kristillisen filosofian näkökulmasta. Hänen kirjansa The Problem of Evil (2006) käsittelee erityisesti eläinten kärsimyksen ongelmaa kristinuskon näkökulmasta.

Teoksia 
 An Essay on Free Will (1983)
 Material Beings (1990)
 Metaphysics (1993)
 God, Knowledge and Mystery: Essays in Philosophical Theology (1995)
 The Possibility of Resurrection and Other Essays in Christian Apologetics (1997)
 The Problem of Evil (2006)

Aiheesta muualla 
 Peter van Inwagen, Notre Damen yliopisto 
 Lyhyitä filosofisia keskusteluja Peter van Inwagenin kanssa 

Analyyttiset filosofit
Kristilliset filosofit
Metafyysikot
Uskonnonfilosofit
Yhdysvaltalaiset filosofit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Corally

Corally on hollantilainen pienoisautojen ja tarvikkeiden valmistaja. Simo Ahoniemi ja Sakke Ahoniemi ovat Corallyn suomalaisia tehdaskuljettajia. Molemmat ovat EM-voittajia ja moninkertaisia Suomen mestareita.

Mallit 
1:10 Touring:
 RDX PHI'09 (2009)
 RDX PHI (2007)
 RDX
 Assassin
 C 4.1
 C 4

1:12 Mattoautot
 SP12X
 SP12M

1:12 Muut
  MINI ASSASSIN

Lisätietoja 
 http://international.corally.com/  – Valmistajan sivu
 http://www.corallyusa.com/ – Valmistajan sivu
 http://www.future-rc.fi/ – Virallinen maahantuonti ja jälleenmyynti suomessa

Pienoismallivalmistajat
Beautiful Darkness

Beautiful Darkness on suomalaisen melodista metallia soittavan Taceren esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 Kappale 1 sävellys: Karri Knuuttila, sanoitus: Karri Knuuttila & Helena Haaparanta
 Kappaleet 2–12 sävellys ja sanoitus: Karri Knuuttila

Kokoonpano 
 Karri Knuuttila – laulu, kitara
 Helena Haaparanta – laulu
 Jarno Vanhanen – rummut
 Janne Salminen – kosketinsoittimet

Lähteet 
 Taceren kotisivu

Aiheesta muualla 
 Beautiful Darkness sanoitukset  Taceren kotisivulla

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Suomalaiset metallialbumit
Italica

Italica (nykyisen Santiponcen pohjoispuolella) oli antiikin aikainen kaupunki Etelä-Espanjassa. Publius Cornelius Scipio Africanus perusti kaupungin vuonna 206 eaa. ja asutti sinne Ilipan taistelussa haavoittuneita sotilaita. Rooman keisarit Trajanus ja Hadrianus syntyivät Italicassa. Hadrianus teki kotikaupungistaan colonian ja rakennutti temppeleitä, etenkin Trajanukselle omistetun Trajaneumin. Italican amfiteatteri oli valtakunnan kolmanneksi suurin. Sinne mahtui 25 000 katsojaa, puolet siitä mitä Colosseumiin mahtui. 

Kaupunki menetti merkityksensä 200-luvulla kun Guadalquivir-joki muutti juoksuaan. 

Rooman valtakunnan kaupungit
Espanjan historia
Arkeologiset kohteet Espanjassa
Katri Antell

Antell on vuonna 1880 toimintansa aloittanut oululaislähtöinen ravintola-alan perheyritys, joka työllisti vuonna 2021 noin 300 työntekijää. Konsernin liikevaihto 2021 oli noin 19,2 milj. €.

Antellin lounasravintolat 
Antell-konsernilla on lounas- ja henkilöstöravintoloita Helsingistä Sodankylään. Antell on henkilöstöravintola-alan kolmanneksi suurin toimija yksityisellä sektorilla Suomessa. Taloustutkimuksen toteuttaman Työelämän päättäjät -yrityskuvatutkimuksen mukaan Antell on ollut vuosia toimialansa kärjessä. 

Antell-ravintoloita ja kahviloita on Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Lahdessa, Oulussa, Tampereella, Turussa, Jyväskylässä, Kuopiossa, Kouvolassa, Rovaniemellä, Raahessa, Sievissä, Kempeleessä ja  Porissa.

Antell-Leipomot Oy 
Antell-konserniin kuuluva Antell-Leipomot Oy Oulussa lopetti toimintansa vuonna 2018.

Historia 
Katri Antell on ollut aina perheyritys. Yritystoiminta alkoi vuonna 1880, kun Katri eli Catharina Henrika Antell (o.s. Pyhtilä) sai elinkeinoluvan Oulun kaupungilta ja alkoi myydä leipää omasta kopastaan Oulun torilla. Samana vuonna Katri Antellilta tilattiin leivonnaiset kuuluisan kansakoulunopettajan häihin, ja hänestä tuli oululaisten juhlien ja tilaisuuksien vakiotoimittaja. Katri Antell avasi ensimmäisen leipomomyymälänsä vuonna 1883 ja kahvilan vuonna 1899. 

Antellin ravintolatoimintaa varten perustettiin vuonna 1980 Antell-Ravintolat Oy (aiemmin Antell-Catering Oy). Yhtiön ensimmäinen kohde oli Kemiran Oulun tehtaiden ruokala, joka avattiin samana vuonna. Helsingin ensimmäinen Antell-ravintola avattiin vuonna 1995. Antellin sadas henkilöstöravintola avattiin lokakuussa 2008.

Katri Antell kuoli 74-vuotiaana vuonna 1924. Katrin työtä jatkoivat hänen tyttärensä perheineen. Nuorimman tyttären Hiljan poika Aarne Viljakkala johti yhtiötä 1960-luvun lopulle asti.  

Vuonna 1968 Lanton perhe tuli mukaan Antellin toimintaan. Antellin johtokunnan puheenjohtajaksi tuli kauppaneuvos Viljo Lantto 1976. Samana vuonna Katri Antell Oy teki konkurssin ja siirtyi kokonaisuudessaan Lanton perheen omistukseen. Hänen poikansa, kauppaneuvos Ilkka Lantto toimi Antellin toimitusjohtajana vuoteen 2002, jolloin Antell-Leipomoiden toimitusjohtajaksi nimitettiin Annukka Lantto ja Antell-Cateringin (sittemmin Antell-Ravintolat Oy) toimitusjohtajaksi Tomi Lantto. Nykyään Annukka Lantto toimii hallituksen jäsenenä ja Tomi Lantto Antellin toimitusjohtajana.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Antellin kotisivut
 
 Katri Antell, leipomoyrittäjä Oulusta, Naisten ääni -sivusto

Oulu
Suomalaiset ravintolaketjut
Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
Suomalaiset perheyritykset
Kahvilaketjut
Päijät-Hämeen kylät

Päijät-Hämeen Kylät ry on koko Päijät-Hämeen maakunnan kattava kyläyhteisöjen kattojärjestö, joka koordinoi ja tiedottaa maakunnan kylätoimintaa. Päijät-Hämeen Kylät ry järjestää vuosittain Päijät-Hämeen kylämarkkinat Lahden satamassa, mihin kokoontuvat kylätoimijat esittelemään kyliään mahdollisesti niistä kiinnostuneille uusille asukkaille.

Vuosittain valitaan Päijät-Hämeen vuoden kylä. Päijät-Hämeen kylät tukee myös Avoimien kylien tapahtumaa kesäkuun toisin lauantain.

Avoimet kylät

Aiheesta muualla
 Päijät-Hämeen Kylät ry

Päijät-Häme
Kylätoiminta
Suomalaiset järjestöt
Zaranj

Zaranj () on noin 30 00 asukkaan kaupunki Lounais-Afganistanissa lähellä Iranin rajaa. Se on myös Nimruzin maakunnan pääkaupunki.

Maan hallitus on saanut Zaranjista tuloja rajaliikenteen tullimaksuista. Talebanin toisen nousun aikana elokuussa 2021, Zaranj oli ensimmäinen talebanin valtaama maakunnan pääkaupunki.

Lähteet

Afganistanin kaupungit
Porlammin yläaste ja lukio

Porlammin yläaste ja lukio oli pienehkö koulu Lapinjärven kunnan alueella Porlammilla. Oppilaita Porlammin yläasteella oli noin 190 ja lukiossa noin 60. Porlammin peruskoulun ylimpiä luokkia ja lukiota kävivät pääsääntöisesti Lapinjärven, Myrskylän ja Artjärven oppilaat.

Porlammin lukio ja yläaste toimivat samassa rakennuksessa ja niillä oli yhteinen henkilökunta. Porlammin lukion ja yläasteen rehtorina toimi Marketta Takkala, ja henkilökuntaa koulussa oli vajaat 40 ihmistä.

Porlammin lukio perustettiin 1960-luvun alussa. Lukuvuoden 2001-2002 aikana valmistui Taitotalo, jossa sijaitsivat koulun uudet, nykyaikaiset kotitalouden ja teknisten töiden tilat. Koulun käyttöön oli myös valmistunut nykyaikaisella teknologialla varustettu 89-paikkainen auditorio, jossa on täydet valmiudet etäopetukseen ja erilaisten medioiden käyttöön opetuksessa. Koulu otti käyttöönsä lukukautena 2008 Wilma -järjestelmän, jolla opiskelijan huoltaja voi tarkastella lastensa koulunkäyntiä.

Porlammin lukio ja yläkoulu lakkautettiin sisäilmaongelmien vuoksi. Porlammin yläkoulu lakkautettiin 1.8.2014 alkaen ja oppilaat siirtyivät lähikouluihin. Porlammin lukioon ei otettu enää 1.8.2014 alkaen uusia opiskelijoita ja lukion lakkauttamisen aikataulusta päätettiin myöhemmin viimeisten opiskelijoiden valmistuttua.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Porlammin koulun kotisivut

Lapinjärven historia
Lapinjärven oppilaitokset
Suomen lukiot
Suomen peruskoulut
Porlammi
Klassikoiden ilta

Klassikoiden ilta on suomalaisten laulajien Juice Leskisen ja Mikko Alatalon yhteinen kahden CD:n livealbumi vuoden 2005 samannimisestä konsertista. Levyn materiaali on äänitetty pääosin Tampere-talon konsertista marraskuulta 2004, mutta kappale "Rock'n Roll'n Blues'n Jazz" on äänitetty samana vuonna Levin keikalta. Lisäksi on mukana bonuskappaleina "päivitetyt" versiot kappaleista "Klovni heittää veivin" sekä "Odysseus". Myös singlekappale (kumppanusten viimeiseksi yhteiseksi levytykseksi jäänyt) "Yksinäinen cowboy" löytyy levyltä. Konsertista on tehty myös samanniminen DVD, joka julkaistiin loppuvuodesta 2005.

Kappaleet 

CD 1                                
 Prologi: "11 virran maa"             
 "Luonas kai olla saan"
 "Per Vers, runoilija"
 "Siellä mistä minä olen kotoisin"
 "Viidestoista yö"
 "Syli"
 "Norjalainen villapaita"
 "Mä en jaksa enää tanssia"
 "Ihmisen ikävä toisen luo"
 "Mies joka rakastaa itseään"
 "Mä lähden maalle"
 "Hän hymyilee kuin lapsi"
 "Syksyn sävel"
 Medley: "Kiiminkijoki" - "Juankoski here I come" - "Ajolähtö" - "Rakkauden ammattilainen" - "Leuhkat eväät" - "Pilvee pilvee" - "Hasardi" - "Ei elämästä selviä hengissä"

CD 2
 "Maalaispoika oon" - "Marilyn" - "Do You Wanna Dance?"
 "Klovni heittää veivin"
 "Odysseus"
 "Voi, jospa jostain"
 "Mies menneisyydestä"
 "Yhdentekevää"
 "Vaiti, aivan hiljaa"
 "Hengitä, sisko"
 "Hieno nainen"
 "Tytöt tahtoo pitää hauskaa"
 "Matkasoittajat"
 "Anna mulle lovee"
 "Rock'n Roll'n Blues'n Jazz"
 "Maamme"
 Ja yleisö kiittää...
 "Yksinäinen cowboy"

Muusikot 
 Juice Leskinen (laulu, akustinen kitara)
 Mikko Alatalo (laulu, akustinen kitara)

Coitus Intin jälkeiset:
 Jyrki "Etunoja" Telilä (sähkökitara)
 Kalle Alatalo (sähkö- ja akustinen kitara, taustalaulu, baritonikitara, Yksinäinen cowboy)
 Ali Ahmaniemi (koskettimet, urut, taustalaulu)
 Lauri Porra (basso)
 Juppo Paavola (rummut)

Henrikin enkelit:
 Henrik Perello (1. viulu)
 Liina Nuora (2. viulu)
 Tiina Konttinen (alttoviulu)
 Elina Sipilä (sello)
 Serafiina Kämi (huilu)

Lisäksi:
 Jammi Humalamäki (haitari)
 Veli-Matti Järvenpää (haitari)
 Pentti Penninkilampi (lisätaustalaulu)
 Ari "Kankku" Kankaanpää (mandoliini, Yksinäinen cowboy)

Lähteet 

Vuoden 2005 konserttitallenteet
Juice Leskisen albumit
Mikko Alatalon albumit
Tuomaksen evankeliumi (albumi)

Tuomaksen evankeliumi on laulaja Juice Leskisen uskontoaiheinen kokoelmalevy, joka ilmestyi vuonna 2003. Vanhojen kappaleiden lisäksi levy sisälsi uuden kappaleen Pappi, sekä vuonna 2003 tehdyn version kappaleesta Ekumeeninen jenkka.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2003 kokoelma-albumit
Juice Leskisen kokoelma-albumit
Espanjan Grand Prix 2003

Espanjan Grand Prix 2003 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. toukokuuta 2003 Circuit de Catalunya -radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher ja kotiradallaan ajanut Fernando Alonso oli toinen ja Ferrarin Rubens Barrichello oli kolmas.

Aika-ajot

Kilpailu

Johtokierrokset

Muuta 

Cristiano da Matta ja Ralph Firman saavuttivat ensimmäiset pistesijoituksensa urallaan.
Rubens Barrichellon uran kymmenes nopein kierros.
Michelinin 150. kilpailu rengastoimittajana.
Mark Webberin toinen pistesija

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuvia kilpailusta

2003
Keisaritetra

Keisaritetra (Nematobrycon palmeri) on tetrojen heimoon kuuluva kala.

Koko ja ulkonäkö 
Keisaritetra voi kasvaa jopa kuusi senttiä pitkäksi.  Se on vartaloltaan selvästi leveämpi kuin vaikkapa neontetra. Keisaritetran kyljessä on leveä musta raita, jonka yläpuolella on selkeärajainen sinertävä alue, joka hohtaa sopivassa valossa violettina tai neonsinisen sävyissä. Koiraan evät ovat pitemmät ja teräväkärkisemmät kuin naaraan ja koiraan keskimmäinen pyrstöruoto ulottuu viirinä pyrstön takapuolelle. Koiraan ja naaraan tunnistaa silmien väristä, sillä naaraan silmät ovat vihreät ja koiraan siniset.

Alkuperä 
Keisaritetra on peräisin Etelä-Amerikasta, Atrato- ja San Juan-jokien vesistöistä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 
Keisaritetra on melko sopuisa parvikala. Koiraat muodostavat pikkureviirejä ja voivat uhitella toisilleen reviirirajoilla. Keisaritetrat viihtyvät akvaarion alaosassa lähellä pohjaa. Tummasävyinen pohja ja runsas kasvillisuus lisäävät kalan viihtymistä.
Keisaritetra kutee seura-akvaariossa viihtyessään spontaanisti ilman kutujärjestelyjäkin. Kututoimintaa tapahtuu lähes päivittäin. Jos altaassa on tiheä kasvillisuus, jossa syntyvät poikaset voivat kasvaa saalistajilta suojassa, harrastaja voi havaita altaassaan olevan enemmän keisaritetroja kuin on sinne itse hankkinut.
Tarkoituksellinen suunnattu viljely keisaritetroilla on hankalaa lajin vähätuottoisuuden vuoksi. Kutujärjestelyt eivät sinänsä ole ongelma, vaan kudussa kerrallaan syntyvä mätimunien määrä, joka on verraten pieni.

Vesiolot ja ravinto  
Keisaritetralle sopiva lämpötila-alue on 24–26 °C ja pH 6–7.  Luonnossa keisaritetra syö matoja ja pieniä äyriäisiä. Akvaariossa sille sopii lihapitoinen sekaruoka.

Lähteet

Aiheesta muualla  
Harrastajan sivu (suomeksi, myös kuvia)
 

Akvaariokalat
Tetrat
Kerritetra

Kerritetra (Inpaichthys kerri) on tetrojen heimoon kuuluva kala.


Koko ja ulkonäkö 
Kerritetra voi kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi.(Akvaariokalojen mitta lasketaan aina ilman pyrstöä.) Kerritetran kyljessä on leveä musta raita, ja se muistuttaa paljon keisaritetraa. Koiras on sinisävyisempi kuin naaras. Koiraan rasvaevä on sininen, naaraan oranssi. Kalasta on myös jalostettu erityisen sininen värimuoto.

Alkuperä 
Kerritetra on peräisin Etelä-Amerikasta Aripuanã-joelta, Madeira-joen vesistöstä ja Brasilian Mato Grosson alueelta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 
Kerritetra on rauhallinen parvikala. Tummasävyinen pohja ja runsas kasvillisuus lisäävät kalan viihtymistä

Vesiolot ja ravinto  
Kerritetralle sopiva lämpötila-alue on 24–26 °C ja pH 6–7. Kala on herkkä veden laadulle. Luonnossa kerritetra syö matoja ja pieniä äyriäisiä, akvaariossa sille sopii lihapitoinen sekaruoka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Harrastajan sivu 
Sannan & Tomin vedenalainen maailma (myös kuva)

Akvaariokalat
Tetrat
Heikki Leppänen

Heikki Olavi Leppänen (s. 31. elokuuta 1946 Parkano) on entinen suomalainen yleisurheilija. Hän on toiminut myös valmentajana ja yleisurheilukommentoijana Radio Suomen urheilulähetyksissä.

Päälajissaan kymmenottelussa Leppänen voitti kolme SM-mitalia. Hän osallistui Montrealin olympialaisiin, joissa kuitenkin keskeytti. Leppäsen kymmenottelun ennätys on 7 755 pistettä. Uransa loppupuolella hän kilpaili myös kuulantyönnössä ja työnsi parhaimmillaan 18,12. Leppänen edusti muun muassa Punkalaitumen Kuntoa ja Parkanon Urheilijoita.

Leppänen toimi moniotteluiden lajivalmentajana Suomen Urheiluliitossa vuosina 1983–1995

Saavutuksia 
 Kalevan kisat – kymmenottelu
 kultaa 1976
 hopeaa 1975
 pronssia 1973

Lähteet 
 

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Suomalaiset kuulantyöntäjät
Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Markku Huhtamo

{{Näyttelijä
 | nimi               = Markku Huhtamo
 | kuva               = 
 | kuvankoko          = 
 | kuvateksti         = 
 | syntymäaika        = 
 | syntymäpaikka      = Rovaniemi
 | pituus             = 
 | aktiivisena        = 1975–
 | kuolinaika         = 
 | kuolinpaikka       = 
 | oikea nimi         = Markku Tapani Huhtamo
 | muut nimet         = 
 | ammatti            = näyttelijä
 | puoliso            = 
 | kotisivu           = 
 | merkittävät roolit = Aatos Laitila(Talvisota)Kai Evola(Vihreän kullan maa)Kalle Pokka(Poika ja ilves)Antti Kiuru(Tappajan näköinen mies)Tapani(Ameriikan raitti)Robert Lampi(Insiders) Piisamirotta(Muumipeikko ja pyrstötähti)
 | Ravintolateatterit = Hääpäivää Otetaas taas | imdb               = 0401164
 | elonet             = 223385
 | palkinnot          = 
 | ehdokkuudet        =
}}Markku Tapani Huhtamo''' (s. 10. elokuuta 1946 Rovaniemi) on suomalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. 

Huhtamo on tehnyt pitkän näyttelijänuran sekä teatterissa, televisiossa että elokuvassa. Huhtamo on kuulunut pitkään Helsingin kaupunginteatterin vakiokaartiin ja työskentelee tällä hetkellä freelancerina ja on tehnyt ääninäyttelijän töitä useissa lastenelokuvissa ja -sarjoissa, kuten Toy Story, Nalle Puh, Peter Pan ja Kaapo.  

Vuodesta 1975 lähtien Huhtamo on nähty useissa televisiotuotannoissa sekä lähes 30 elokuvatehtävässä. Huhtamon muistetuimmat roolit ovat mm. Kai Evola televisiosarjassa Vihreän kullan maa (1987–1988), intensiivinen sotamies Aatos Laitila elokuvassa Talvisota (1988) sekä Tapanin osa Yhdysvalloissa kuvatussa elokuvassa Ameriikan raitti (1990). Koomisia rooleja Huhtamo on näytellyt muun muassa kahdessa Uuno Turhapuro -elokuvassa sekä Vääpeli Körmy -elokuvissa, joissa hän esitti hieman hömelöä kenraalin adjutanttia, majuri Hämärämaata.

Elokuva- ja televisioesiintymisten lisäksi Huhtamo on toiminut ääninäyttelijänä muun muassa Olipa kerran keksijät- ja Olipa kerran Amerikka -sarjoissa, Piisamirotan ja tähtitieteilijän ääninä piirroselokuvassa Muumipeikko ja pyrstötähti (1992), Avatar -sarjan monissa rooleissa, sekä lukuisissa muissa lasten piirroselokuvissa ja -ohjelmissa. Huhtamon veli on kuvanveistäjä Kari Huhtamo.

Keväällä 2020 Huhtamo sairastui koronaviruksen aiheuttamaan COVID-19 -tautiin ja joutui yli kolmeksi viikoksi Meilahden sairaalaan tehohoitoon. Hän sai viruksen 12. maaliskuuta kansallisteatterista, jossa hän näytteli yhdessä Juhani Laitalan kanssa esityksessä "Kaj meitä laulattaa"''. Myös Laitala, hänen vaimonsa, sekä Huhtamon vaimo Sirpa sairastuivat koronavirukseen. Perussairauksista kärsinyt Sirpa Huhtamo menehtyi koronavirukseen ollessaan ambulanssissa matkalla sairaalaan.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset ääninäyttelijät
Seitsemäs liittokunta

Seitsemäs liittokunta oli vuonna 1815 jatke kuudennelle Napoleonin vastaiselle liittokunnalle. Liittokuntaan kuuluivat Britannia, Venäjä, Itävalta ja Preussi.

Napoleonin kukistumisen 1814 jälkeen järjestettiin Wienin kongressi, jossa pyrittiin järjestämään Ranskan vallankumoussotien ja Napoleonin sotien jälkeiset olot. Kongressi oli yhä kesken, kun Napoleon lähti maaliskuun 1815 alussa Elban saarelta syrjäyttääkseen Bourbon-kuningaskunnan. Napoleon eteni laukaustakaan ampumatta Pariisiin saakka kesäkuun alussa. Häntä pidättämään lähetetyt ranskalaisjoukot liittyivät hänen puolelleen. Näin hän palautti keisarikuntansa, joskin tämä vaihe kesti vain sata päivää.

Napoleonin tavoitteena oli välttää uusi sota. Hänen vastustajansa eivät kuitenkaan aikailleet. Kun Wienin kongressissa kuultiin Napoleonin lähteneen Elbalta, vakuuttivat siellä olleet suurvaltojen johtajat kokoavansa entistä suuremman armeijan häntä vastaan. Kukin neljästä suurvallasta lupasi lähettää 150 000 miehen joukon uuteen liittokuntaan. Napoleon julistettiin 13. maaliskuuta maailmanrauhan viholliseksi. 

Seitsemäs liittokunta sai lopullisen voiton Napoleonista Waterloon taistelussa. Liittoutuneet olivat sotavoimiltaan ylivoimaisia, kun ne kesäkuussa kokoontuivat Belgiaan. Napoleonkin kokosi sinne joukkojaan hajottaakseen vihollisarmeijan. Liittokunnan Wellingtonilla oli komennossaan 100 000 miestä ja von Blücherillä 120 000. Napoleon oli saanut kootuksi 125 000 vanhaa veteraaniaan. Napoleon luotti siihen, että vihollinen lyötäisiin yksi armeija kerrallaan. Von Blücher hävisikin hänelle ensimmäisen yhteenoton 16. kesäkuuta, mutta Wellingtonin kohtaaminen 18. kesäkuuta päättyi toisin muun muassa siksi, että von Blücher ehti tulla avuksi. Napoleonin oli luovuttava keisarin kruunustaan.

Sodan jälkeen jatkettiin Wienin kongressia. Itävallan ja Britannian tavoitteena oli lieventää voittajien vaatimuksia Ranskaa kohtaan ja pienentää siten liittolaisensa Venäjän kasvavaa mahtia. Rauhansopimus allekirjoitettiin 30. toukokuuta 1815. Ranska sai pitää vuoden 1792 rajansa eikä sen sotavoimien koolle asetettu ylärajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Treaty of the Seventh Coalition, 25 March 1815. Napoleon.org.

Napoleonin sodat
1815
Patrick Troughton

Patrick George Troughton (25. maaliskuuta 1920 – 28. maaliskuuta 1987) oli brittiläinen näyttelijä. Hän tuli kuuluisaksi etenkin Doctor Who -sarjassa, jossa hän näytteli toista Tohtoria vuosina 1966–1969, sekä tarinoissa The Three Doctors (1972-73), The Five Doctors (1983) ja The Two Doctors (1985).

Troughtonin muuhun tv-uraan lukeutuu useita rooleja, esimerkiksi nimirooli ensimmäisessä brittiläisessä Robin Hood -televisiosovituksessa (1953). Elokuvauransa aikana hän näytteli muun muassa filmeissä Sinbad ja tiikerinsilmä (1977) ja Ennustus (1976).

Patrick Trougtonin lapsia ovat Joanna Troughton, Jane Troughton, Michael Troughton, David Troughton, Peter Patrick Troughton ja Mark Troughton, ja lapsenlapsia muun muassa Sam Troughton, Jim Troughton ja Harry Melling.

Kuolema

Troughton kuoli sydänkohtaukseen 28. maaliskuuta 1987.

Aiheesta muualla

 

Troughton, Patrick
Troughton, Patrick
Troughton, Patrick
William Hartnell

William Henry Hartnell  (8. tammikuuta 1908 Lontoo – 23. huhtikuuta 1975) oli brittiläinen näyttelijä. Hän tuli kuuluisaksi etenkin Doctor Who -televisiosarjasta, jossa hän näytteli ensimmäistä tohtoria vuosina 1963–1966 sekä sarjan kymmenvuotisjuhlatarinassa ”The Three Doctors”, joka esitettiin vuodenvaihteessa 1972–1973.

Hartnellin muuhun uraan kuuluvat muun muassa roolit elokuvissa Kiveä kovempi (Brighton Rock, 1947), Veijareita asetakissa (Carry on Sergeant, 1958) ja Miehen hinta (This Sporting Life, 1963).

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
St. Louisin aavejuna

St. Louisin aavejuna tai St. Louisin valoilmiö on St. Louisin ja Prince Albertin välillä, 130 kilometrin päässä Saskatoonista Kanadan Saskatchewanissa esiintyvä, kaupunkitarinoiden mukaan yliluonnollinen valoilmiö. Valoilmiötä kutsutaan St. Louisin aavejunaksi, sillä se havaitaan öiseen aikaan Canadian National Railwayn omistamalla, nyt jo puretulla rautatielinjalla. Valoilmiö on havaittu useaan kertaan 1920-luvulta lähtien.

Kuvaus
Valoilmiö muodostuu kirkkaasta valosta, joka muistuttaa lähestyvän junan ajovaloja. Toisinaan kirkkaan valon luona havaitaan myös punainen valohehku. Paikallisen version mukaan valoilmiöön liittyy Canadian Nationalin palveluksessa työskennelleen veturinkuljettajan kuolema: rataa tarkastamassa ollut veturinkuljettaja sai surmansa toisen junan osuessa häneen, ja kuljettajan haamun kerrotaan etsivän irronnutta päätään ratapenkereeltä. Canadian Nationalin arkistoista ei kuitenkaan löydy tietoja vastaavasta tapahtumasta.
Erään paikallisen asukkaan mukaan valoilmiöön liittyisi junaryöstö 1900-luvun alkupuolelta. Asukkaan tarinan mukaan ryöstäjät pysäyttivät junan, jolloin junan konduktööri astui ulos punainen lyhty kädessään, ja ryöstäjät ampuivat hänet. Tarinan mukaan kirkas valo on veturin ajovalo, ja pieni punainen hehku on peräisin konduktöörin lyhdystä.

Valoilmiö on nähty toistuvasti useiden vuosien aikana, siitäkin huolimatta että rautatie rakennuksineen on purettu. Silminnäkijät kuvailevat valon näyttävän lähestyvän heitä, mutta se ei koskaan saavuta. Joissakin tapauksissa valon havainneet ovat lähteneet sitä kohti, jolloin valo on kadonnut ja syttynyt uudelleen kirkkaana etsijöiden selän takana siten, että etsijöiden varjot lankeavat ratapenkereelle.

Selitys
Sittemmin paikalliset opiskelijat ovat selittäneet ja toistaneet ilmiön osoittamalla kyseessä olevan kaukaisen auton valot.
. Selitys kuitenkin on kuitenkin asetettu kiistanalaiseksi koska valoilmiö on havaittu ennen autojen yleistymistä ja läheisen autotien rakentamista.

Lähteet

Aiheesta muualla
  St. Louis Ghost Light, sivulla myös video valoilmiöstä

Kaupunkitarinat
Valoilmiöt
Kaukasian valtakunnankomissariaatti

Kaukasian valtakunnankomissariaatti oli Saksan suunnitelma hallinnoida vallattua Kaukasiaa. Alue oli tarkoitus jakaa useamman kenraalikomissaarin johtamaan päähallintopiiriin.

Valloitettujen itäalueiden valtakunnanministeriö
Neuvostoliiton historia
Idän yleissuunnitelma
Azerbaidžanin historia
Georgian historia
Bakun historia
Tšetšenia
Kalmukia
Toteutumattomat suunnitelmat ja hankkeet
Wehrmachtin sotilashallinto

Wehrmachtin sotilashallinto oli ensimmäinen Saksan toisessa maailmansodassa valtaamilla alueilla toteutettu hallinto. Kun rintama siirtyi eteenpäin, luovutti Wehrmacht alueita Saksan siviilihallinnolle. Kuitenkin Atlantin rannikkoa Ranskassa ja Neuvostoliiton rintaman rintamasta noin 300 kilometriä selustaan ulottuvat osat pysyivät Wehrmachtin sotilashallinnossa. Wehrmacht kohteli väestöä sen mukaan, miten se teki vastarintaa, kun taas Saksan siviilihallinto, joka koostui kansallissosialistisen puolueen virkailijoista, joista osa oli entisiä puolueen piiripäälliköistä Saksasta kohteli väestöä sen oletettujen rodullisten ominaisuuksien mukaan, mikä vaikeutti alueen väestön käyttämistä hyväksi, ja osittain saattoi kääntää vähemmistökansallisuuksia Saksaa vastaan.

Länsi-Eurooppa
Pohjois- ja Länsi-Ranska kuuluivat Wehrmachtin sotilashallinnon piiriin, kuten myös Belgia. Kuitenkin Normandian maihinnousun jälkeen lähinnä Joachim von Ribbentrop ja Auswärtiges Amt pyrkivät varmistamaan Belgian. Sille myönnettiin Belgian valtakunnankomissariaatin asema.

Lähdeviitteet

Wehrmachtin sotilashallinto
Reijo Enävaara

Reijo Aukusti Enävaara (3. huhtikuuta 1938 Helsinki – 6. elokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen lehtimies ja kansanedustaja.

Enävaara valmistui valtiotieteen maisteriksi 1967. Hän toimi Suomen maaseudun puolueen lehden Suomen Uutisten toimitussihteerinä vuosina 1961–1966 ja toimituspäällikkönä vuodesta 1966. Presidentin valitsijamieheksi Enävaara valittiin vaaleissa 1968 ja 1978.

Enävaara valittiin eduskuntaan SMP:n ehdokkaana vaaleissa 1983 Helsingin vaalipiiristä. Kansanedustajan ura jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän kuoli vain runsas vuosi myöhemmin. Tilalle eduskuntaan nousi Ulla Lehtinen.

Aiheesta muualla 

Kansanedustajat
Suomen maaseudun puolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Helsingin vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Ulpia Marciana

Ulpia Marciana (elokuu 48 – 112–114) oli Rooman keisari Trajanuksen vanhempi sisko. Hän oli senaatori Marcus Ulpius Traianuksen ja tämän vaimon Marcian tytär. Ulpia Marciana meni naimisiin erään Gaius Saloninus Matidius Patruinuksen kanssa, joka oli preettori ja josta myöhemmin tuli senaattori. Patruinus oli alkujaan Vicetiasta (nykyinen Vicenza, Italiassa). Ulpia Marciana ja Patruinus saivat tyttären Salonina Matidian 4. heinäkuuta 68. Patruinus kuoli vuonna 78, mutta Marciana ei mennyt uusiin naimisiin. Marciana ja Matidia muuttivat asumaan Trajanuksen luokse. 

Vuonna 105 Trajanus antoi Marcianalle arvonimen augusta. Aluksi Marciana ei halunnut ottaa vastaan tätä kunnianosoitusta, mutta Trajanuksen vaimo Pompeia Plotinan vaati että hän ottaisi sen vastaan. Marcianan kunniaksi tehtiin useita patsaita ja piirtokirjoituksia. Hän matkusti usein veljensä kanssa ja auttoi häntä tekemään päätöksiä. Marciana kuoli vuosien 112 ja 114 välillä. Trajanus antoi julistaa siskonsa jumalaksi ja antoi rakennuttaa kaksi kaupunkia hänen muistolleen, Marcianopolis ja Marciana Ulpia Traiana.

Rooman keisarinnat
Vuonna 48 syntyneet
110-luvulla kuolleet
Mia Halonen

Mia Halonen on suomalainen toimittaja, joka oli Maajussille morsian tosi-tv-ohjelman ensimmäisen kauden juontajana 2006. Hän on kotoisin Espoon Kauklahdesta ja opiskeli puheviestintää Jyväskylän yliopistossa. Tuolloin Halonen aloitti uransa 1988 Ylessä toimittajana Radio Keski-Suomessa.

Hän aloitti Ylessä perusteilla olevassa Radiomafiassa vuonna 1990. Kesällä 1992 Halonen juonsi tv-ohjelmaa Jaska ja sen sisko yhdessä vatsastapuhuja Ari Lauanteen kanssa. Hän muutti 27-vuotiaana Yhdysvaltoihin Los Angelesiin, jossa hän asui kolme vuotta ja eli tekemällä näyttelijän töitä elokuvissa. 28-vuotiaana hän meni naimisiin yhdysvaltalaisen lakimiehen kanssa. Avioliitto päättyi eroon viiden vuoden kuluttua.

Yleisradiossa Halonen työskenteli myös Radio Ainossa 2000–2002 ja sen jälkeen valtakunnanverkon juontajana Radio Suomessa vuoteen 2006 saakka. Nelonenmedian Radio Aallon toimittaja Halonen oli 2007–2009.

Sinkkulaivan 2. tuotantokaudella ohjelman nettisivuilla julkaistiin rakkausvalmentajana toimineen Halosen vinkkisarja Sinkun kymmenen syntiä.

Halonen on myös ollut toimittajana useissa tosi-tv ohjelmissa, kirjoittanut lehtijuttuja ja juontanut eri tilaisuuksia. Halonen meni naimisiin vuonna 2016 kanadalaisen Tim Poustien kanssa. Hän on asunut vuodesta 2017 Kanadassa Nanaimon kaupungissa, joka sijaitsee 460 kilometriä pitkän Vancouverinsaaren rannikolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset juontajat
Suomalaiset radiotoimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Harlekiini (täsmennyssivu)

Harlekiini voi tarkoittaa seuraavia:

 harlekiini, palvelijan tyyppihahmo commedia dell'artessa
 harlekiini, eräs koirien väritys
 harlekiinit, varpuslintujen heimo
 Harlekiini-kirjat, Harlequin-kustantamon romanttiset viihdelukemistot
 Harlekiini (myöh. Harlekiini-Klubi), 1990-luvulla esitetty lastenohjelma
 Harlekiini, Gino Severinin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1938
 "Harlekiino", venäläisen Alla Pugatšovan kappale
Legio VII Gemina

Legio VII Gemina Felix oli roomalainen legioona. Galba perusti legioonan vuonna 69 Hispania Tarraconensisissa ennen kuin hän marssi Roomaan. Legioona sai lisänimen Gemina sen jälkeen kun Vespasianus yhdisti sen toisen legioonan kanssa (ehkä Legio I Germanica). Vespasianus siirsi legioonan myös takaisi Hispaniaan Legio VI Victrixin ja Legio X Geminan tilalle jotka oli lähetetty Germaniaan. 

Vuosina 86–89 legioonaa komensi Marcus Ulpius Traianus, myöhempi keisari Trajanus.

Aiheesta muualla 

 Legio VII Gemina - Livius.org 

VII Gemina
Kalmanto

Kalmanto on suomalaisen dark metal -yhtyeen Ajattaran viides studioalbumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2007. Kaikki kappaleet ovat Ruojan käsialaa, mutta levyn nimikappale on Malakias IV:n ja Ruojan yhteistyötä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ruoja – laulu, kitara
 Vesa Wahlroos – kitara, taustalaulu
 Tohtori Kuolio – basso, taustalaulu
 Raajat – koskettimet, taustalaulu
 Malakias IV – rummut

Arviot 
 Soundi: 
 Imperiumi.net: 7+/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivut
 Levy-yhtiö Spinefarmin sivut
 Kalmanto discogs.com -sivustolla

Vuoden 2007 albumit
Ajattaran albumit
Shaul Mofaz

Shaul Mofaz (, s. 4. marraskuuta 1948 Iran) on israelilainen poliitikko, liikenneministeri 2006–2009. Hän on ollut Israelin puolustusvoimien komentaja vuosina 1998–2002. Puolustusministeriksi hänet nimitettiin Ariel Sharonin hallitukseen 2002 ja liikenneministeriksi Ehud Olmertin hallitukseen 2006. Hän on ollut varapääministeri ja apulaispääministeri.

Mofaz ilmoitti jäävänsä tauolle politiikasta hävittyään syyskuussa 2008 Kadiman puheenjohtajaäänestyksen Tzipi Livnille. mutta on kuitenkin ollut knessetin jäsen vuoteen 2015 ja ministerinäkin. Hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi Livnin jälkeen 2012 ja hän jäi eläkkeelle luopuen polittikasta vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Knessetin jäsenet
Israelin puolustusministerit
Liikenneministerit
Israelilaiset kenraalit
Puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt