joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
The Hour (vuoden 2011 televisiosarja)

The Hour on  brittiläinen draamasarja, jonka on luonut Abi Morgan. The Hour alkoi BBC Two -kanavalla 19. heinäkuuta 2011 ja päättyi 13. joulukuuta 2012. Suomessa Yle TV1 esitti sarjan 1. marraskuuta 2013 – 18. tammikuuta 2014.

The Hour sijoittuu 1950-luvun lopun Lontooseen ja kertoo kuvitteellisesta television uutisohjelman toimituksesta. Sarjassa käsitellään useita toisen maailmansodan jälkeisen ajan muutoksia yhteiskunnassa. Näitä ovat esimerkiksi naisten asema työelämässä, television nousu, journalismin murros ja Britannian vaikutusvallan pieneneminen kansainvälisenä mahtina.

BBC ilmoitti 12. helmikuuta 2013, ettei se jatka sarjaa toisen tuotantokauden jälkeen.

Rooleissa
The Hour -ohjelman toimitus

Muut

Juoni
Eletään kylmän sodan aikaa, mutta politiikan sijaan uutiset käsittelevät lähinnä seurapiirejä. Sarjan tapahtumat alkavat, kun BBC ilmoittaa uudesta ajankohtaisohjelmasta. Tinkimätön ja suorapuheinen nuori toimittaja Freddie Lyon (Ben Whishaw) haluaa epätoivoisesti sen tuottajaksi. Paikan saa kuitenkin hänen hyvä ystävänsä Bel Rowley (Romola Garai), kun taas ohjelman juontajaksi palkataan komea ja sosiaalisesti lahjakas Hector Madden (Dominic West). Näin Freddie joutuu tyytymään rivitoimittajan virkaan, mutta se ei estä häntä tekemästä huippujournalismia.

Vastaanotto
Sarja sai neljä Golden Globe -ehdokkuutta ja kolme Bafta-ehdokkuutta.

Lähteet

Brittiläiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Prelude to the Millennium

Prelude to the Millennium: Essentials of Symphony on progressiivisen metalliyhtyeen Symphony X:n kokoelma-albumi vuodelta 1999. Se sisältää valikoituja kappaleita yhtyeen neljältä ensimmäiseltä studioalbumilta. Yhtyeen ensimmäiseltä albumilta Symphony X:ltä ei kuitenkaan ole alkuperäistä versiota, vaan albumin ensimmäinen kappale "Masquerade" on uudelleennauhoitettu Russell Allenin kanssa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Russell Allen – laulu
 Michael Romeo – kitara
 Michael Pinnella – kosketinsoitin
 Thomas Miller – basso
 Jason Rullo – rummut (raidat 1–9)
 Thomas Walling – rummut (raidat 10 ja 11)

Katso myös 
 Viralliset sivut 

Vuoden 1999 kokoelma-albumit
Symphony X:n albumit
Jyrki Saario

Jyrki Saario (s. 18. kesäkuuta 1960 Lahti) on suomalainen valmentaja, kouluttaja ja Scandinavian Defendo -itsepuolustus- ja voimankäyttöjärjestelmän pääkehittäjä. Hän on tehnyt koko elämäntyönsä kamppailulajien parissa, ja toiminut alan ammattilaisena yli 30 vuoden ajan. Saario oli pohjoismainen pioneeri useissa itämaisissa kamppailulajeissa 1980-luvulla. Hän on ollut Suomen johtava Krav Maga -osaaja 1990-luvun alusta alkaen. Hän toi lajin maahan ja toimi lajiliiton pääkouluttajana vuosina 1996–2012.

Saario on ollut perustamassa lukuisia lajiliittoja sekä Suomessa että Ruotsissa.

Valmentajana ja lajipioneerina Göteborgissa 

Saario on yksi merkittävimmistä tekijöistä sen takana, että kamppailulajit levisivät ja yleistyivät Pohjoismaissa 1980-luvun alusta alkaen. Mies pyöritti useita treenisaleja Göteborgissa 1980-luvun aikana. Vuonna 1983 hän oli perustamassa Ruotsin potkunyrkkeilyliittoa ja lanseerasi maassa ensimmäisenä kickboxing-lajinimen. 

Lahtelaislähtöinen mies on valmentanut vuosikymmenten saatossa kymmeniä potkunyrkkeilijöitä Ruotsin mestariksi. Lisäksi hänen valmennettavansa Johny Gevriye on voittanut lajissa maailmanmestaruuden.

Uusia haasteita Krav Magan ja Defendon parissa

Kamppailulajien parissa hankitun osaamisen yhtenä kruununa on Krav Magan pääkehittäjän Imi Lichtenfeldin myöntämä Expert Level 2-tason pätevyys. Saario on ainoa suomalainen, joka on saanut arvon lajin isältä. Expert-luokitus vastaa perinteisiin kamppailulajeihin suhteutettuna mustaa vyötä. 

Saario oli myös perustamassa Suomen Krav Maga Liittoa ja on ansainnut International Krav Maga Federationin alaisen päävalmentaja-arvon. Vuonna 2012 hänet kutsuttiin kansainvälisen Krav Maga Network-järjestön pääkouluttajaksi.

2000-luvulla Jyrki Saario on kehittänyt pitkän kokemuksensa perustalle rakentuvaa Scandinavian Defendoa. Laji on paitsi yksi kamppailu-urheilun muoto, myös Krav Magan sukulaislaji, joka on suunniteltu itsepuolustusta, hallittua voimakäyttöä ja lähitaistelutekniikoita työssään tarvitsevien ammattilaisten käyttöön.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Video Jyrki Saarion henkilöhistoriasta Defendo Alliancen sivustolla (englanniksi).
 Suomen Krav Maga Liiton websivut.
 Krav Maga Networkin websivut.

Suomalaiset henkilöt
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Ramipriili

Ramipriili (C23H32N2O5) on peptidomimeetti eli peptidien vaikutuksia matkiva orgaaninen yhdiste. Yhdiste kuuluu niin kutsuttuihin ACE-estäjiin ja sitä käytetään lääkkeenä korkean verenpaineen ja sydämen vajaatoiminnan hoidossa.

Kemialliset ominaisuudet
Ramipriili on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky happamaksi tehdyssä etanoliliuoksessa on +33,2°.

Vaikutusmekanismi ja käyttökohteet
Ramipriili on helposti imeytyvä aihiolääke ja metaboloituu ihmisen maksassa esteraasientsyymien vaikutuksesta aktiiviseksi dikarboksyylihapoksi ramiprilaatiksi. Ramiprilaatti on angiotensiinikonvertaasin inhibiittori ja verenpainetta alentava vaikutus perustuu tämän entsyymin toiminnan estämiseen. Angiotensiinikonvertaasin toiminnan estyessä angiotensiinin pilkkoutuminen verisuonia supistaviksi ja siten verenpainetta kohottaviksi lyhyemmiksi peptideiksi vähenee. Myös verenpainetta laskevan peptidin bradykiniinin hajoaminen vähenee angiotensiivikonvertaasin inaktivoituessa.

Ramipriilia käytetään korkean verenpaineen alentamiseen esimerkiksi sepelvaltimotautia tai diabetestä sairastavilla, sydämen vajaatoiminnan hoitamiseen ja sydäninfarktista toipuvilla potilailla. Ramipriili ehkäisee myös sydämen paksuuntumista ja sydäntapahtumia kuten infarktin riskiä.

Haittavaikutukset
Ramipriili voi aiheuttaa väsymystä, huimausta, huonovointisuutta, mahakipuja, ripulia, pääkipua, kuivaa yskää ja myös allergisia oireita kuten ihottumaa on raportoitu.

Synteesi
Ramipriilin synteesin lähtöaineena on seriinistä johdettu 2-asetamido-3-kloori-propaanihapon metyyliesteri, joka reagoi syklopentanonin ja pyrrolidiinin muodostaman enamiinin kanssa muodostaen asetamidoketonin, joka happamissa olosuhteissa syklisoituu muodostaen fuusioituneen dihydropyrrolidiinirenkaan. Tämä välituote pelkistetään vedyttämällä ja muodostuneen raseemisen seoksen enantiomeerit erotetaan resoluutiolla. Näin saatu pyrrolidiinikarboksyylihappojohdannaisen typpiatomi reagoi karboksyylihappojohdannaisen kanssa disykloheksyylikarbodi-imidin katalysoimana muodostaen amidin.

Lähteet

ACE-estäjät
Simone Zaza

Simone Zaza (s. 25. kesäkuuta 1991 Policoro) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa. Vasenjalkainen Zaza on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Italian jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura

Seurajoukkueura 
Zaza aloitti ammattilaisuransa kaudella 2008–2009 Serie A -joukkue Atalanta BC:ssä. Hän ei saanut paljoa vastuuta ja siirtyi vuonna 2010 silloin niin ikään Serie A:ssa pelanneeseen Sampdoriaan. Vastuuta ei tullut genovalaisseurassakaan ja näin Zaza siirtyi vuonna 2011 lainalle Serie B:n Juve Stabiaan. Juvessakaan vastuuta ei tullut paljoa, joten vuonna 2012 Zaza lähti jälleen lainalle Sampdoriasta, nyt kolmanneksi korkeimman sarjatason Esperia Viareggioon. Viareggiolaisseurassa maaleja tuli 11 kappaletta 18 ottelussa. Seuraavan kauden eli kauden 2012–2013 Zaza vietti jälleen lainalla, nyt Serie B:n Ascoli Calciossa. Maaleja Ascolissa tuli 18 kappaletta 35 pelatussa ottelussa.

Kesäkuussa 2013 Italian suurseura Juventus osti puolet Zazan pelaajaoikeuksista. Hän jätti lopultakin Sampdorian siirtyessään Serie A:han ensimmäistä kertaa nousseeseen US Sassuoloon. Zaza sai kunnian viimeistellä varmaksi putoajaksi nimetyn Sassuolon historian ensimmäisen Serie A-maalin ja teki kauden aikana yhdeksän maalia, kun Sassuolo säilyi yllättäen sarjassa. Toisella Serie A-kaudellaan Zaza teki 31 ottelussa 11 maalia.

Heinäkuussa 2015 Zaza siirtyi Juventukseen. Hän debytoi seuran paidassa syyskuussa 2015 Genoa CFC:tä vastaan ja avasi maalitilinsä seuraavalla kierroksella Frosinone Calciota vastaan.

Maajoukkueura 
Zaza on edustanut Italian nuoria sekä 17- että 19-vuotiaissa. Italian jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä harjoitusottelussa Alankomaita vastaan. Italia voitti pelin 2–0. Syyskuussa 2014 Zaza teki ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa, kun Italia voitti Norjan EM-karsintojen avausottelussaan.

Lähteet 
 
 http://www.national-football-teams.com/player/56848/Simone_Zaza.html

Viitteet

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Aki Hintsa

Aki Asseri Hintsa (11. syyskuuta 1958 Soini – 15. marraskuuta 2016) oli suomalainen traumatologiaan erikoistunut urheilulääkäri ja ortopedi, joka tunnetaan parhaiten 11 kauden urastaan Formula 1-sarjan varikkolääkärinä. Esimerkiksi vuosina 2008–2013 Hintsa työskenteli McLarenin lääkärinä, kunnes lopetti F1-lääkäriuransa vuoden 2013 Brasilian Grand Prixiin.

Hintsa toimi formula-lääkäriuransa lisäksi Suomen Olympiakomitean lääkärinä ja lähetyslääkärinä 1990-luvun lopulla Etiopiassa. 1980-luvulla hän toimi Seinäjoen Maila-Jussien joukkuelääkärinä aina mestaruusvuosien aikana. Hän asui vuoden 2013 lopulla Genevessä, jossa hänellä oli oma erikoisklinikka.

Hintsa kuoli syöpään sairastettuaan sitä pitkään ja hänet haudattiin Ähtäriin. Hautajaisiin osallistui muun muassa Hintsan läheinen ystävä, Formula 1 -sarjan maailmanmestari Lewis Hamilton.

Hintsan tyttäriä ovat Lotta ja Annastiina Hintsa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Aki Hintsan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset urheilulääkärit
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Suomen helluntaiherätyksen lähetystyöntekijät
Vuonna 1958 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Suomalaiset kirurgit
György Grozer

György Grozer (tunnetaan myös nimellä Georg Grozer; s. 27. marraskuuta 1984 Budapest, Unkari) on unkarilaissyntyinen saksalainen lentopalloilija. Grozer voitti Saksan lentopallomaajoukkueen kanssa MM-pronssia vuonna 2014 ja Euroliigan vuonna 2009. Seuratasolla hakkurin paikalla pelaava Grozer edustaa venäläistä Belogorie Belgorodia. Seuraa hän on edustanut vuodesta 2012 asti. Belogorien kanssa Grozer on voittanut muun muassa lentopallon Mestareiden liigan kaudella 2013-2014. Hänet on valittu Euroliigan parhaaksi pistemieheksi vuonna 2008 ja seuraavana vuonna Euroliigan parhaaksi parhaaksi blokkaajaksi. Grozer on isokokoinen pelaaja, hän on 200 senttimetriä pitkä ja painaa 102 kilogrammaa.

Lähteet 
 http://www.worldofvolley.com/wov-community/players/292/gyorgy-grozer.html

Saksalaiset lentopalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Harrison Reed

Harrison James Reed (s. 27. tammikuuta 1995 Worthing) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia. Reedin pelipaikka on keskikenttäpelaaja. 

Reed on Southamptonin kasvatti ja edustanut seuraa koko uransa ajan. Debyytti Valioliigassa tapahtui joulukuussa 2013 Manchester Cityä vastaan kotiottelussa, kun hän tuli viimeisellä minuutilla kentälle Steven Davisin tilalle. Kaudella 2014–2015 Reed pelasi yhdeksän valioliigaottelua.

Reed on pelannut Englannin alle 18- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä toistakymmentä ottelua.

Lähteet 
 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Saksan ralli 2014

Saksan ralli 2014 (viralliselta nimeltään 32. ADAC Rallye Deutschland 2014) oli Rallin MM-sarjan kauden 2014 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 21. elokuuta – 24. elokuuta. Kilpailun päätukikohtana toimi tavalliseen tapaan Trier. Rallin voittajaksi ajoi Hyundain Thierry Neuville, jolle voitto oli ensimmäinen MM-tasolla niin Hyundaille kuin myös itse kuljettajalle.

Vuoden 2014 kilpailu oli järjestyksessään historian 32. Saksan ralli.

Erikoiskokeet 

Rallissa ajettiin 18 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 324,31 kilometriä. EK 8 jouduttiin perumaan Sébastien Ogierin ulosajon myötä, auton tuhottua kaiteen kilpailureitin ja moottoritien välillä.

1. päivä

2. päivä

3. päivä

Lopputulokset 
Kilpailuun osallistui yhteensä 85 autokuntaa, joista maaliin selvisi 63.

Power Stage
Power Stage -erikoiskokeena toimi kisan päättänyt Grafschaft 2 (19,27 km).

Lähteet

Aiheesta muualla 

MM-rallikausi 2014
Saksan ralli
Johan Öhman

Johan Öhman (1785–18??) oli suomalainen Kristiinan­kaupungista kotoisin ollut merimies, joka myöhemmin toimi Mohammed al-Swid -nimisenä Tripolin barbareski­merirosvo­sulttaanin neuvon­antajana yli 20 vuotta.

Öhman palveli laivapoikana aluksella, joka kaapattiin Välimerellä Tripoliin. Hän kääntyi 12-vuotiaana 1797 islamin uskoon ja otti nimekseen Mohammed al-Swid (suom. ruotsalainen). Öhman oli Tripolin sulttaanin neuvonantajana aina vuoden 1820 paikkeille, mutta hänen myöhemmistä elämänvaiheistaan ei ole tietoa.

Tripolin-aika tarkemmin
Merirosvous oli Välimerellä yleistä 1700-luvulla, ja sitä tehtiin usein Välimeren eteläpuolen hallitsijoiden luvalla tai jopa toimeksiannosta. Ruotsista oli vuonna 1797 lähetetty fregatti Thetis ja kaksi muuta alusta Välimerelle selvittämään ruotsalaisten erimielisyyksiä Tunisian ja Tripolin kanssa ja vapauttamaan merirosvojen ottamia ruotsalaisvankeja. Thetis saapui Tripoliin kesäkuussa 1798 ja sen miehistö löysi vangittuina yhteensä 75 ruotsalaista, vuotta aiemmin kaapattujen neljän ruotsalaisen ja kahden suomalaislaivan miehistöt. Suomalaiskapteenit olivat vaasalainen Olaus Stänken ja porilainen Anders Öhman. Muslimeiksi kääntyneitä vankeja ei voinut vapauttaa, koska muslimit eivät saaneet lähteä maasta. Heitä olivat kolme poikaa: Johan Öhmanin lisäksi Uddevallasta lähteneen aluksen kaksi laivapoikaa. Ruotsalaispojat eivät edenneet uudessa kotimaassaan juoppoutensa takia, mutta suomalainen Öhman otettiin kasvatettavaksi yhdessä viittä vuotta nuoremman Muhammedin kanssa, joka oli sulttaanin suosikkipoika. Öhman kohosi mamelukiksi eli sotilasorjaksi, kunnes pakeni isäntänsä oikkuja ja poistui maasta vuonna 1820.

Öhmanista kerrottiin Turun Wiikko-Sanomien numerossa 49 (6. joulukuuta 1823):

Lähteet 
 Biografinen nimikirja : elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta. Edlund, Helsinki 1883, hakusana Öhman, Juhana (Internet Archive)
 Hannu Pesonen : Somalian merirosvot kukistuvat kuten kaikki edeltäjänsä, Tiede-lehti 9.6.2011

Viitteet 

Suomalaiset merimiehet
Tripoli
Vuonna 1785 syntyneet
1800-luvulla kuolleet
Ihmisryöstön uhrit
Tampereen Kiertäjät

Tampereen Kiertäjät oli tamperelainen koripalloseura. Se pelasi yhteensä kolme kautta miesten pääsarjassa.

Historia 

Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan 1957 Kiertäjät voitti 22 pelaamastaan ottelusta vain neljä ja putosi viimeiseksi jäätyään sarjasta. Kaudella 1961 Kiertäjät sijoittui pääsarjassa 11:nneksi 12 joukkueesta vain kahdella voitolla 22 ottelusta. Viimeisellä pääsarjakaudellaan 1963–1964 Kiertäjät jäi jälleen pääsarjassa viimeiseksi kahdella voitolla 22 ottelusta. Tunnetuin Kiertäjissä pelanneista pääsarjapelaajista lienee joukkueelle eniten SM-sarjapisteitä tehnyt maajoukkuepelaaja Pentti Palkoaho.

Patentti- ja rekisterihallitus ilmoitti poistavansa tammikuussa 2017 rekisteristään 40 000 toimimatonta yhdistystä. Julkaistussa luettelossa oli mukana tamperelainen Koripallo- ja luisteluseura Kiertäjät r.y.

Joukkue

Luettelo pelaajista 

Taulukossa on lueteltu Suomen Koripalloliiton tilastopalvelun mukaan Tampereen Kiertäjissä Suomen miesten pääsarjaa pelanneet ja pisteitä tehneet pelaajat.

Päävalmentajat pääsarjassa 

  Reino Sarkola (1957)
  Timo Juojärvi (1961)
  Mikko Mustonen (1963–1964)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tampereen Kiertäjät Suomen Koripalloliitto

Suomalaiset koripalloseurat
Tamperelaiset urheiluseurat
Oleksandr Štšetynskyi

Oleksandr Štšetynskyi (, ; s. 22. kesäkuuta 1960 Harkova) on ukrainalainen säveltäjä. Hän valmistui Valentin Borisovin sävellysluokalta Harkovan taideinstituutista vuonna 1983. Hän osallistui vuosina 1990 ja 1991 nuorten säveltäjien kesäkursseille Kazimierz Dolnyssä, Puolassa, ja vuonna 1992 hän sai mestarikursseilla opetusta Edison Denisovilta ja Poul Rudersilta Lerchenborgissa, Tanskassa.

Štšetynskyi työskentelee vapaana säveltäjänä Harkovassa. Hän on opettanut Harkovan taideinstituutissa ja pitänyt luentoja myös Kiovan konservatoriossa. Hän on ollut mukana järjestämässä useita nykymusiikkifestivaaleja Ukrainassa ja Venäjällä.

Štšetynskyin teoksia on esitetty useimmissa Euroopan maissa ja Pohjois-Amerikassa. Esittäjien joukossa ovat olleet Moskovan Helikon-ooppera, BBC National Orchestra of Wales, Varsovan filharmonikot, Maîtrise de Radio France -lapsikuoro, Arditti-jousikvartetti, Ensemble Klangforum ja sellisti Aleksandr Rudin. Štšetynskyi on saanut säveltäjäpalkintoja Itävallassa, Ranskassa, Luxemburgissa, Puolassa ja Sveitsissä. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin Venäjän Kultainen naamio -teatteripalkinto kamarioopperasta Annunciation. Štšetynskyin tuotantoon kuuluu soolosoitin-, kamari-, orkesteri- ja kuoromusiikkia sekä oopperoita.

Lähteet 

Ukrainalaiset säveltäjät
Oopperasäveltäjät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Stephen Ward

Nimi Stephen Ward voi tarkoittaa seuraavia:
 Stephen Ward, irlantilainen jalkapalloilija
 Stephen Ward, 2000-luvun alussa Suomessa toiminut jalkapallovalmentaja
 Stephen Ward, brittiläinen lääkäri, joka oli sotkeutunut vuoden 1963 Profumo-skandaaliin
 Stephen Ward, brittiläisen Andrew Lloyd Webberin Profumo-skandaalia käsittelevä musikaali vuonna 2013
Frans Timmermans

Franciscus Cornelius Gerardus Maria (Frans) Timmermans (s. 6. toukokuuta 1961 Maastricht) on hollantilainen työväenpuolueen poliitikko ja Von der Leyenin komission varapuheenjohtaja (vuodesta 2019 lähtien). Hän toimi 2014–2019 Junckerin komission sääntelyn parantamisesta, toimielinten välisistä suhteista, oikeusvaltion periaatteista ja EU:n perusoikeuskirjasta vastaavana komissaarina Euroopan komissiossa. Aiemmin Timmermans oli Alankomaiden ulkoministerinä vuodesta 2012.

Timmermans valittiin ensimmäisen kerran Alankomaiden edustajainhuoneeseen vuonna 1998. Ennen uraansa politiikassa Timmermans toimi muun muassa diplomaattina. Vuosina 1980–1985 hän opiskeli Ranskan kieltä ja kirjallisuutta Nijmegenin Radboud-yliopistossa ja vuosina 1984–1985 eurooppalaista lakia ja Ranskan kirjallisuutta Nancyn yliopistossa Ranskassa.

Timmermans on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Alankomaalaiset EU-komissaarit
Alankomaalaiset europarlamentaarikot
Alankomaiden ministerit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Timo Juojärvi

Timo Juojärvi (13. kesäkuuta 1935 Tampere – 24. maaliskuuta 2018 Tampere) oli suomalainen soutu-urheiluvaikuttaja, soutaja, koripalloilija ja koripallovalmentaja. Amurin kaupunginosassa liikunnallisen lapsuuden viettänyt Juojärvi harrasti nuoruudessaan soutua, koripalloa ja maastohiihtoa. Hän voitti soudussa useita Suomen mestaruuksia, muun muassa Tampereen ensimmäisen yleisen sarjan Suomen mestaruuden yhdessä parinsa Erkki Nykäsen kanssa vuonna 1960. Koripalloa hän sekä pelasi että valmensi miesten pääsarjatasolla.

Koripallo 

Koripallosta Juojärvi innostui saatuaan lahjaksi hieman tavallista suuremman kumipallon, jota hän alkoi heittää kotikorttelinsa huoltorakennuksen nuohoojaa varten tehtyjen tikkaiden rautaiseen lenkkiin. Juojärvi pelasi koripalloa Tampereen Kiertäjissä yhteensä kolme SM-sarjakautta vuosina 1957–1964 parhaimmillaan 6,4 pisteen keskiarvolla. Kauden 1961 Juojärvi toimi myös Kiertäjien päävalmentajana.

Soutu 

Juojärvi toimi tamperelaisen soutuseura Takon Soutajien seura-aktiivina ja Suomen Soutuliiton toimissa. Ansioistaan hänelle myönnettiin vuonna 2008 Liikuntakulttuurin ja urheilun kultainen ansioristi.

Juojärvi oli mukana muun muassa Hatanpään soutukeskuksen suunnittelussa ja rakentamisessa, Kaukajärven soutustadionin perustamisessa ja Tampereella järjestettyjen lajin nuorten ja aikuisten arvokisojen taustavaikuttajana.

Perhe 

Juojärvi teki työuransa muun muassa Suomen Trikoolla, missä hän kiinnostui soudusta, Roihun Kenkätehtaalla ja Takolla josta eläköityi. Hänen perheeseensä kuuluivat Lea-vaimo ja kaksi lasta. Lapsista Tero-poika kilpaili soudussa ja Eevastiina-tytär pelasi koripalloa.

Juojärvi kuoli 82-vuotiaana 24. maaliskuuta 2018.

Lähteet 
 
 
 Timo Juojärvi Suomen Koripalloliitto

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Suomalaiset koripallovalmentajat
Suomalaiset soutajat
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Petter Lybeck

Petter Lybeck myös Lybäck, (20. marraskuuta 1841 Kruunupyy – 22. maaliskuuta 1900 Kruunupyy) oli suomalainen urkujenrakentaja ja urkuri.

Ratkaisevaa Lybeckin uralle oli uusien urkujen hankinta Kruunupyyn seurakuntaan 1862. Hän auttoi urkujen pystytyksessä ja soitti niillä ensimmäisenä. Urkurintointa Lybeck hoiti Kruunupyyssä vuoteen 1883. Lybeck oli valtion apurahalla urkujenrakennusopissa 1878-79 ruotsalaisella P.L. Åkermanin urkutehtaalla ja valmisti lähes kymmenet urut vuosien 1872 ja 1897 välillä. Kirkkourkujen lisäksi Lybeck valmisti urkuharmooneja. Lybeck oli kiinnostunut myös puhallinmusiikista, ja 1885 hän perusti Kruunupyyn torvisoittokunnan.

Monissa julkaisuissa Lybeckin sukunimi on muodossa Lybäck, mutta hän itse kirjoitti nimensä e:llä. Suomenkielisissä naapurikunnissa hänet tunnettiin nimellä "Lipikan-Petteri".

Lähteet 
 Pulakka, Pentti toim. Keskipohjalaisia elämäkertoja. Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto, Keski-Pohjanmaan liitto 1995.
 Rautioaho, Asko. Suomen Urut 2006 Orglarna i Finland. Suomen Kanttori-urkuriliitto 2007.
 Sibelius-Akatemia, Suomen historiallisten urkujen tietokanta: Petter Lybeck

Urkujen valmistajat
Suomalaiset urkurit
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1900 kuolleet
Piero Ferrari

Piero Lardi Ferrari (s. 22. toukokuuta 1945 Castelvetro di Modena, Italia) on automerkki Ferrarin perustajan Enzo Ferrarin toinen ja ainoa yhä elossa oleva poika. Nykyisin Ferrari toimii Ferrarin hallituksen varapuheenjohtajana ja omistaa yhtiöstä noin kymmenen prosenttia. Hän aloitti työt Ferrarilla 1970-luvulla, silloin maantieautojen parissa. Vuonna 1988 isänsä kuoleman jälkeen Ferrarista tuli Ferrarin varatoimitusjohtaja. Hän on naimisissa ja hänellä on yksi tytär. Vuonna 2013 Ferrari sai Lorenzo Bandini -palkinnon.

Lähteet 

Italialaiset urheiluvaikuttajat
Ferrari
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Gwyndaf Evans

Gwyndaf Evans (s. 4. kesäkuuta 1959 Wales) on walesilainen entinen ralliautoilija.

Evans voitti Britannian mestaruussarjan vuonna 1996, ja sijoittui toiseksi vuosina 1995, 1998, 1999 ja 2010. 

MM-osakilpailussa hänen paras sijoituksensa on vuoden 1995 RAC-rallin kuudes sija. Lisäksi hän on ajanut yhdet EK-pohjat samassa rallissa kahta vuotta aiemmin.

Uransa jälkeen Evans on johtanut sukunsa omistamaa Ford-autokauppaa kotikaupungissaan Dolgellaussa. Yritys myös tukee hänen poikansa Elfyn Evansin ralliuraa, ja oli osatekijänä hänen sopimuksessaan Fordin tehdastallin kanssa kaudelle 2014. Myös isä-Evans on ajanut yhden MM-osakilpailun tallin riveissä, osallistuen Ford Escort WRC:llä vuoden 1996 Indonesian ralliin.

Lähteet

Brittiläiset ralliautoilijat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2006

Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2006 pelattiin Japanissa 17. marraskuuta - 3. joulukuuta 2006. Maailmanmestaruuden voitti Brasilia.

Mitaliottelut

Lopulliset sijoitukset

Lähteet 
 http://www.todor66.com/volleyball/World/Men_2006.html

Lentopallon maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2006 lentopallo
Japanin lentopallo
Youri Tielemans

Youri Tielemans (s. 7. toukokuuta 1997 Sint-Pieters-Leeuw) on belgialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leicesteriä. Hän on pelannut Belgian maajoukkueessa 36 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Molempijalkainen Tielemans on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Lokakuussa 2013 Tielemans teki debyyttinsä Mestareiden liigassa kaikkien aikojen nuorimpana belgialaispelaajana 16 vuoden, 4 kuukauden ja 25 päivän ikäisenä. Samalla kaudella 2013–2014 Tielemans voitti Anderlechtin kanssa Belgian mestaruuden. Hän voitti 2014 myös Belgian supercupin. Toistamiseen hän voitti Belgian-mestaruuden kaudella 2016–2017. Hän pelasi Anderlechtissa pudotuspelit mukaan lukien kaikkiaan 139 liigaottelua, joissa teki 26 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi 22 ottelua ja teki viimeisellä kaudella kolme maalia Anderlechtin edetessä puolivälieriin.

Tielemans siirtyi Ranskan pääsarjassa pelaavaan Monacoon kesällä 2017. Hän pelasi 1,5 kauden aikana 47 Ligue 1 -ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja kymmenen Mestarien liigan maalia, joissa hän teki yhden maalin. Kevätkauden 2019 hän pelasi lainalla Leicesterissä, jonka omistukseen hän siirtyi kesällä 2019. Lainakaudellaan hän pelasi 13 valioliigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 37 valioliigaottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja seuraavalla kaudella joukkueensa kaikki 38 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia, muun muassa kaksi maalia marraskuussa 2020 Leeds Unitedia vastaan. Vuonna 2021 hän voitti Leicesterin joukkueessa FA Cupin ja teki Chelseaa vastaan pelatun loppuottelun ainoan maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi tuolla kaudella seitsemän ottelua. Hän oli voittamassa FA Community Shieldiä elokuussa 2021. Hän pelasi kaudella 2021–2022 kaikkiaan 32 valioliigaottelua, ja teki kuusi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ja Konferenssiliigassa kahdeksan ottelua.

Maajoukkueura 
Tielemans pelasi Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua, joissa teki kuusi maalia. A-maajoukkueeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran kesäkuussa 2015. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Alankomaita vastaan marraskuussa 2016. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi neljä päivää myöhemmin MM-karsintaottelussa Viroa vastaan. Arvokilpailujen lopputurnauksessa hän debytoi MM-kilpailujen 2018 alkulohkon ottelussa Tunisiaa vastaan. Hän pelasi Belgian pronssijoukkueessa kaikkiaan neljässä ottelussa. Hän pelasi neljä ottelua myös kesälle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa.

Vuonna 2019 pelatuissa EM-karsinnoissa hän teki maalin maaliskuussa Venäjää ja lokakuussa San Marinoa vastaan. Marraskuussa 2020 hän teki Kansojen liigassa maalin Englantia ja Tanskaa vastaan sekä kesäkuussa 2022 Kansojen liigassa Walesia vastaan.

Lähteet 
 

Belgialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
UKUSA-sopimus

UKUSA-sopimus (engl. United Kingdom – United States of America Agreement tai UKUSA Agreement) on Yhdistyneen kuningaskunnan, Yhdysvaltojen, Kanadan, Australian ja Uuden-Seelannin välinen sopimus, jonka tarkoituksena on signaalitiedustelua koskeva yhteistyö. Tiedusteluoperaatioiden liittoutuma tunnetaan myös nimellä Five Eyes. Salaisiksi luokitelluissa asiakirjoissa käytetään lyhennystä FVEY. Yksittäisten maiden lyhenteet ovat GBR, USA, CAN, AUS ja NZL.

Vuonna 1941 tehtyyn Atlantin julistukseen liittyvään epäviralliseen sopimukseen pohjautuva salainen valtiosopimus uusittiin vuonna 1943 tehdyn BRUSA-sopimuksen myötä ja virallisesti solmittiin 5. maaliskuuta 1946 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen välillä. Seuraavina vuosina sitä laajennettiin käsittämään myös Kanadan, Australian ja Uuden-Seelannin. Länsi-Saksan, Filippiinien ja usean Pohjoismaan kaltaisia "kolmannen tason" maina tunnettuja maita liittyivät myös UKUSA-yhteisöön.

Suuri osa tiedon jakamisesta tapahtuu STONEGHOST-koodinimellä tunnetun verkoston kautta. Verkoston on väitetty sisältävän "joitakin läntisen maailman tarkimmin vartioiduista salaisuuksista". Tiedon jakamista koskevien sääntöjen lisäksi sopimus virallisti ja vahvisti UK:n ja USA:n välisen "erityisen suhteen".

Koska se oli luokiteltu salaiseksi valtiosopimukseksi, sen olemassaolo ei ollut Australian pääministerin tietoisuudessa ennen vuotta 1973. Sen olemassaolo paljastettiin yleisölle vasta vuonna 2005. Britannia ja Yhdysvallat julkaisivat koko sopimuksen tekstin ensimmäisen kerran historiassa 25. kesäkuuta 2010. Hiljattain julkaisun jälkeen, Time-lehti tunnisti seitsemänsivuisen UKUSA-sopimuksen yhdeksi kylmän sodan tärkeimmistä asiakirjoista.

Edward Snowdenin vuonna 2013 vuotamien asiakirjojen pohjalta tehdyt paljastukset ovat osoittaneet, että kylmän sodan aikaisten ensimmäisen maailman liittolaisten välinen tiedonjako on ripeästi siirtymässä Internetin digitaaliseen maailmaan.

Turvallisuus- ja tiedustelupalveluita 
Vaikka UKUSA-liittoutuma usein yhdistetään ECHELON-järjestelmään, tiedustelun prosessointi on riippuvainen monesta tiedonlähteestä eikä jaettu tieto ole rajoitettu signaalitiedusteluun. Seuraava taulukko antaa yleiskuvan osallistuvista palveluista ja niiden vastaavista vastuualueista "Five Eyes" -yhteisössä:

Katso myös
 Kollektiivinen älykkyys
 Maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevat paljastukset (2013 alkaen)

Lähteet

Aiheesta muualla
 UKUSA Agreement – The National Archives 
 UKUSA Agreement  – National Security Agency 

Vakoilu
2000-luvun kansainväliset sopimukset
Larry Crowne – Uusi mahdollisuus

Larry Crowne – Uusi mahdollisuus on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Tom Hanksin ohjaama draamakomedia. Hanks myös käsikirjoitti elokuvan Nia Vardalosin kanssa, tuotti elokuvan Gary Goetzmanin kanssa sekä näytteli pääosaa yhdessä Julia Robertsin kanssa.

Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1. heinäkuuta 2011. Suomessa ensi-ilta oli 2. syyskuuta 2011.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 

Vuoden 2011 yhdysvaltalaiset elokuvat 
Universal Picturesin elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat
Vaalirikos

Vaalirikos on yksi Suomen yleisiin vaaleihin ja yleisiin äänestyksiin liittyistä rikoksista eli vaalirikoksista. Sitä koskevat säännökset sisältyvät rikoslain 14 lukuun. Vaalirikokseen syyllistyy henkilö, joka vaikuttaa tai yrittää vaikuttaa väkivallalla tai uhkauksella toisen äänestämiseen tai ehdokkaaksi asettamiseen. Rangaistavaa on siis siihen vaikuttaminen ketä henkilöä tai mitä vaihtoehtoa toinen äänestää sekä äänestämään pakottaminen ja äänestämisen estäminen. Myös vaalirikoksen yritys on rangaistavaa. Syyllinen voidaan tuomita sakkoon tai enintään kahdeksi vuodeksi vankeuteen.

Vaalirikoksena rangaistaan myös yleisiin vaaleihin ehdokkaaksi asettumiseen ja ehdokkaaksi suostumiseen vaikuttaminen väkivallalla tai uhkauksella. Tuomion voi saada myös siitä, että estää toisen asettumisen ehdokkaaksi. Ehdokkaalta edellytetään, että hän suostuu ottamaan vastaan vaalin kohteena olevan toimen. Toinen edellytys on se, että puolue, valitsijayhdistys tai henkilöryhmä valitsee ja asettaa henkilön ehdokkaaksi. Vaalirikokseen syylliseksi toteamiseen ei tarvita näyttöä siitä, ketä tai mitä painostettu henkilö on äänestänyt, sillä vaalisalaisuus estää tällaisen näytön saamisen. Rikoslain vaalirikosta koskevassa säännöksessä ei määritellä, millaista uhkausta siinä tarkoitetaan. Uhkaus voikin siten olla millainen tahansa, kunhan sitä on pidettävä yleisen elämänkokemuksen mukaan sellaisena, että se vaikuttaa äänestämiseen tai ehdokkaaksi asettumiseen.

Vaalirikos koskee yleisiä vaaleja, joita ovat valtiolliset vaalit, maakuntapäivävaalit, kunnalliset vaalit, Euroopan parlamentin edustajien vaalit ja kirkolliset vaalit. Valtiollisia vaaleja ovat eduskuntavaalit ja presidentinvaalit. Yleinen äänestys tarkoittaa tässä yhteydessä kunnallista tai valtiollista kansanäänestystä. Yleisiä vaaleja ovat sellaiset vaalit, joissa äänestää saavat kaikki tiettyä ikää vanhemmat valtion, kunnan tai seurakunnan jäsenet. Suomessa järjestetään useita vaaleja, joihin vaalirikosta koskevia säännöksiä ei voi soveltaa. Tällaisia ovat esimerkiksi ammattiyhdistysten, yliopistojen, ylioppilaskuntien, vakuutusyhtiöiden ja osuuskuntien vaalit. On myös huomattava, että tämä lainkohta ei koske maakunnallisten päätöstentekoelinten vaaleja, koska rikoslain 14 luvussa ei ole niitä koskevaa mainintaa.

Kansanedustajaehdokkaiden tai presidenttiehdokkaan valitsemiseksi järjestettävässä puolueen sisäisessä vaalissa painostaminen voidaan katsoa vaalirikokseksi, mutta eduskunnan tai kunnanvaltuuston yksittäinen vaali tai äänestys ei kuulu rikoslain tämän luvun soveltamisalaan. Sen sijaan niissä voi tulla sovellettavaksi lahjuksen antamista ja lahjusrikoksia koskevat lainkohdat.

Lähteet
 Nuutila, Ari-Matti: Rikokset poliittisia oikeuksia vastaan. Teoksessa Lappi-Seppälä, Tapio et al.: Rikosoikeus, WSOYpro 2009, ISBN 978-951-0-33997-8.

Viitteet

Rikokset
Vaalit
Metalizer


Metalizer on Sabatonin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2007. Se debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalla 21.

Sabatonin ensimmäinen albumi, demokokoelma Fist for Fight on sisällettynä ”bonuslevynä” ennenjulkaisemattoman raidan kanssa tälle julkaisulle. Suurin osa Metalizerin kappaleista on Fist for Fight -äänitteen uudelleennauhoitettuja versioita.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joakim Brodén – laulu, kosketinsoittimet
 Rickard Sundén – kitara
 Oskar Montelius – kitara
 Pär Sundström – basso
 Daniel Mullback – rummut

Arvostelut 
 The Metal Crypt:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2007 albumit
Sabatonin albumit
FS Mirabeau (1909)

Mirabeau oli 1911 valmistunut Ranskan laivaston Danton-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.

Valmistus 

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 4. toukokuuta 1908. Alus laskettiin vesille 28. lokakuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 1. elokuuta 1911.

Palvelus 
Alus liitettiin Ranskan Välimeren laivaston 1. laivueen 2. viirikköön. Se  osallistui yhdessä neljän sisaraluksensa kanssa Ranskan presidentti Armand Fallièresin laivastokatselmukseen Cap Brunin edustalla 4. syyskuuta 1911. Se osallistui touko-kesäkuussa 1913 Provencen ja Tunisian välisellä merialueella järjestettyihin sotaharjoituksiin ja niiden yhteydessä järjestettyyn presidentti Raymond Poincarén laivastokatselmukseen 7. kesäkuuta. Myöhemmin loka-joulukuussa alus risteili laivueensa mukana itäisellä Välimerellä vieraillen Egyptissä, Syyriassa ja Kreikassa. Alus osallistui toukokuussa 1914 läntisellä Välimerellä järjestettyyn suureen laivastoharjoitukseen.

Lähteet

Viitteet 

Danton-luokan taistelulaivat
Ranskalaiset ensimmäisen maailmansodan taistelulaivat
Suomen ralli 2013

Suomen ralli 2013 (virallisesti 63. Neste Oil Rally Finland 2013) oli Rallin MM-sarjan kauden 2013 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 1. – 3. elokuuta. Rallin päätukikohta oli tavalliseen tapaan Jyväskylä. Kilpailun voitti ensimmäistä kertaa urallaan Sébastien Ogier, josta tuli kilpailun historian viides ei-pohjoismaalainen voittaja.

Järjestyksessään vuoden 2013 kilpailu oli historian 63. Suomen ralli.

Erikoiskokeet 

Rallissa ajettiin 23 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 324,21 kilometriä.

1. päivä
Ensimmäisen kilpailupäivän reitti kulki osittain etelässä Lahden seudulla. Päivän ohjelma sai runsaasti kritiikkiä kuljettajilta, kun torstain aikana ajettiin vain 45 EK-kilometriä, ja vastineeksi jopa 436 kilometriä siirtymiä.

2. päivä

3. päivä
Ralli päättyi tällä kertaa jo lauantai-iltana.

Lopputulokset 
Kilpailuun osallistui yhteensä 96 autokuntaa, joista maaliin selvisi 58. Toista kertaa Suomen rallin historiassa palkintokorokkeella ei nähty yhtään suomalaista kuljettajaa. Edellisen kerran näin kävi vuonna 2003.

Power Stage
Power Stage -erikoiskokeena toimi kisan päättänyt Painaa 2 (7,49 km).

Lähteet

Aiheesta muualla 

MM-rallikausi 2013
Suomen ralli
Pátmos (kunta)

Pátmos ( eli Δήμος Πάτμου, Dímos Pátmou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kálymnoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 34,05 neliökilometriä ja väkiluku 3 047 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Pátmoksen kylä eli Chóra.

Pátmoksen kunta käsittää koko Pátmoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Agía Thékla, Ágios Geórgios, Argeloússa, Ánydro, Arkoí, Aváptistos, Chiliomódi, Kalóvolos, Kómaros, Makronísi, Márathos (Maráthi), Nerá, Petrokáravo, Psathonísi, Skláves, Smyneronísi, Spoláto eli Spathathonísi, Strongyló, Tragonísi, Tsoúka ja Tsoukáki.

Kunnan osat 

Pátmoksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Δήμος Πάτμου. Pátmoksen kunnan verkkosivut.
Ándros (kunta)

Ándros ( eli Δήμος Άνδρου, Dímos Ándrou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Ándroksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 380,0 neliökilometriä ja väkiluku 9 221 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Ándros.

Ándroksen kunta käsittää koko Ándroksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Akamátis, Gáidaros, Megálo, Platý, Prásso ja Tourlítis.

Nykyinen Ándroksen kunta muodostui, kun Ándros, Kórthio ja Ydroúsa yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.

Kunnan osat 

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Ándroksen kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Δήμος Άνδρου . Ándroksen kunnan verkkosivut.
I’m a Gummy Bear (The Gummy Bear Song)

I'm a Gummy Bear (The Gummy Bear Song) on noveltinen dance-kappale Gummibäriltä, joka viittaa Saksasta peräisin oleviin karhunmuotoisiin nallekarkkeihin. Kappaleen sanoitti saksalainen säveltäjä Christian Schneider sekä julkaisi sen oman Gummybear International levy-yhtiön alaisena 13. lokakuuta 2007. Ensimmäisenä kappale julkaistiin Unkarissa, jossa se oli singlelistan ensimmäisellä sijalla yhteensä kahdeksan kuukautta.

Myöhemmin siitä tuli maailmanlaajuinen internet-ilmiö varsinkin YouTubessa ja MySpacessä. Kappale on tähän mennessä esitetty vähintään kahdellakymmenelläviidellä eri kielellä ja sitä on kuunneltu yli miljardi kertaa.

Listasijoitukset

Lähteet

Vuoden 2007 kappaleet
Saksalaiset musiikkikappaleet
Dancekappaleet
Internet-ilmiöt
Tuula Apajalahti

Lahja Tuula Kaarina Kalliala, kirjailijanimi Tuula Apajalahti (s. 20. syyskuuta 1934 Helsinki) on suomalainen kätilö, sairaanhoitaja ja kirjailija.

Teoksia 
 Ei siihen kuole : romaani. Weilin + Göös, Helsinki 1969
 Synnytysosasto : romaani. Weilin + Göös, Helsinki 1970 
 Papukaijan laulukirja : romaani. Weilin + Göös, Helsinki 1972
 Puhelinpappi ja tyttö : romaani. Weilin + Göös, Helsinki 1973

Palkinnot 
 Sokeain kuunnelmapalkinto 1975

Lähteet 
 
 Kirjasampo.fi : Tuula Apajalahti

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Jorma Vainonen

Jorma Kalevi Vainonen (14. syyskuuta 1934 Kouvola – 5. toukokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen äidinkielenopettaja ja nuortenkirjailija. Hän pääsi ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta 1955 ja lähti Helsingin yliopistoon opiskelemaan kotimaista kirjallisuutta, kansanrunoustiedettä ja suomen kieltä. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1964 ja toimi vanhempana lehtorina ja vararehtorina Kouvolan lyseossa 1966-1975 ja myöhemmin opetustehtävissä Inkeroisten lukiossa ja yläasteella sekä Myllykosken lukiossa, josta jäi eläkkeelle 1997. Anjalankosken kaupungin opetuspäällikkönä hän toimi vuosina 1984-1990. Opettajana Vainonen oli avarakatseinen humanisti, joka osasi käyttää huumoria ja herättää oppilaissa kiinnostuksen äidinkieltä ja kirjoittamista kohtaan. Hän julkaisi kaksi nuortenkirjaa, 1978 ja 1979.

Opettajantyön ja kirjoitusharrastuksen lisäksi Vainonen oli asuinpaikkakunnallaan Anjalankoskella aktiivinen yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän oli silloisen Sippolan kunnanvaltuuston sosiaalidemokraattisen ryhmän valtuutettu 1969-1974, Anjalankosken kauppalanvaltuuston jäsen 1975-1976, Anjalankosken kaupunginhallituksen jäsen 1977-1980 ja kaupunginvaltuuston jäsen 1981-1996. Hän toimi kirjastolautakunnassa, oli keskusvaalilautakunnan puheenjohtaja 1989-1996, Kymen läänin keskiasteen koulunuudistuksen suunnittelulautakunnan jäsen sekä Anjalankosken seurakuntien kirkkovaltuuston jäsen 1994-1998. Hänellä oli luottamustoimia myös sosiaalidemokraattisen puolueen elimissä. Kunnallispolitiikassa Vainonen tarkasteli asioita laajakatseisesti yli kylä- ja puoluerajojen.

Jorma Vainonen oli naimisissa äidinkielenopettaja Kaisu Vainosen (s. Kuusinen) kanssa. Hänen lapsiaan ovat Kulttuurien museon amanuenssi Pilvi Vainonen ja toimittaja Jaakko Valaskivi (s. Vainonen).

Teoksia 
 70 vuotta koulutyötä : Kouvolan lyseon 70-vuotishistoriikki; toim. Jorma Vainonen. Kouvolan lyseon 70-vuotisjuhlatoimikunta, Kouvola 1973
 Tallipoika. Tammi 1978
 Kolmen päivän intiaanit. Tam tam -kirjat 82. Tammi 1979
 Anjalankoski: koskien kasvatti - Anjalankoski; forsarnas stad - Anjalankoski; the town of the rapids; kuvateostyöryhmä Lasse Koivu, Stina Blomqvist, Jorma Vainonen. Anjalankosken kaupunki, Anjalankoski 1988

Lähteet 
  (Arkistolinkki)
 Kymenlaakson kirjailijat
 Reijo Pajuoja: Jorma Vainosen muistolle. Keskilaakso 5.6.2007.

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Sippolan kunnanvaltuutetut
Anjalankosken kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Emeraude

Emeraude oli vuosina 1913-1914 valmistettu automerkki. Tehdas sijaitsi Ranskan Dijonissa. Moottori oli yksisylinterinen. Voimansiirto tapahtui ketjuvedon välityksellä.

Lähteet
Cars: Cars Collection, Suuri Tietokirja Autoista, osa 12, 1987

Ranskalaiset automerkit
1910-luvun autot
Ursula Länsman

Ursula Länsman (s. 1971 Inari) on saamelainen muusikko, joka tunnetaan vuonna 1982 perustetusta Angelit -yhtyeestä yhdessä sisarensa Tuuni Partin kanssa. He olivat ensimmäistä kertaa julkisuudessa jo vuonna 1979, kun Elina Karjalainen kirjoitti syrjäisessä Angelin kylässä asuvista sisaruksista jutun Suomen Kuvalehteen YK:n kansainvälisen Lapsen vuoden johdosta. Samana vuonna Länsmanin sisarukset esiintyivät myös TV2:n sekä Japanin television ohjelmissa. 

Uransa musiikin parissa Länsman aloitti 1982, jolloin inarilaisista lapsista koottu ryhmä esiintyi Utsjoella järjestetyssä Saamelaisnuorten taidetapahtumassa. Vuonna 1987 se julkaisi Angel nuorat -nimisenä saamenkielisiä joululauluja sisältäneen kasetin yhdessä norjalaisen Mari Boinen kanssa. Ryhmästä muodostui lopulta trio Angelin tytöt, johon Ursula ja Tuuni Länsmanin lisäksi kuului Ulla Pirttijärvi.

Ursula Länsman asuu nykyään Pelkosennimen Pyhätunturilla, jossa hän on työskennellyt muun muassa ravintolapäällikkönä. Länsman omistaa myös poroja kotiseudullaan Angelissa.

Diskografia

Angel nuorat 
Juovllaide (yhdessä Mari Boinen kanssa, 1987)

Angelin tytöt 
Dolla (1992)
Giitu (1993)
Skeaikit (1995)
The New Voice of North (nimellä Girls of Angeli, 1998)

Angelit 
Mannú (1999)
Channel Nordica (yhdessä Waltarin kanssa, 2000)
Reasons (2003)

Vierailevana artistina 
Nobuo Uematsu: Final Fantasy V Dear Friends (1993)
Waltari: So Fine! (1994)
Waltari: Big Bang (1995)
The Nits: Alankomaat (1998)

Lähteet 

Saamelaiset laulajat
Suomalaiset kansanmuusikot
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Tuuni Partti

Tuuni Partti (o.s. Länsman, s. 8. toukokuuta 1975 Inari) on saamelainen muusikko, joka tunnetaan vuonna 1982 perustetusta Angelit-yhtyeestä yhdessä sisarensa Ursula Länsmanin kanssa. He olivat ensimmäistä kertaa julkisuudessa jo vuonna 1979, kun Elina Karjalainen kirjoitti syrjäisessä Angelin kylässä asuvista sisaruksista jutun Suomen Kuvalehteen YK:n kansainvälisen Lapsen vuoden johdosta. Samana vuonna Länsmanin sisarukset esiintyivät myös TV2:n sekä Japanin television ohjelmissa. 

Partti aloitti uransa musiikin parissa 1982, jolloin inarilaisista lapsista koottu ryhmä esiintyi Utsjoella järjestetyssä Saamelaisnuorten taidetapahtumassa. Vuonna 1987 se julkaisi Angel nuorat -nimisenä saamenkielisiä joululauluja sisältäneen kasetin yhdessä norjalaisen Mari Boinen kanssa. Ryhmästä muodostui lopulta trio Angelin tytöt, johon Ursula ja Tuuni Länsmanin lisäksi kuului Ulla Pirttijärvi.

Tuuni Partti asuu nykyään Helsingissä ja työskentelee lastenhoitajana kunnallisessa päiväkodissa.

Diskografia

Angel nuorat 
Juovllaide (yhdessä Mari Boinen kanssa, 1987)

Angelin tytöt 
Dolla (1992)
Giitu (1993)
Skeaikit (1995)
The New Voice of North (nimellä Girls of Angeli, 1998)

Angelit 
Mánnu (1999)
Channel Nordica (yhdessä Waltarin kanssa, 2000)
Reasons (2003)

Vierailevana artistina 
Nobuo Uematsu: Final Fantasy V Dear Friends (1993)
Waltari: So Fine! (1994)
Waltari: Big Bang (1995)
The Nits: Alankomaat (1998)

Lähteet 

Saamelaiset laulajat
Suomalaiset kansanmuusikot
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Mitrohinin lista

Mitrohinin lista on 38 nimeä sisältävä lista suomalaisista KGB-kontakteista vuosina 1972–1984. Listan kokosi Vasili Mitrohinin arkiston pohjalta toimittaja Juha-Pekka Tikka, ja se julkistettiin syyskuussa 2014 Verkkouutisissa ja Nykypäivässä. Lista perustuu KGB:n arkistonhoitajan Vasili Mitrohinin (1922–2004) arkistoon. Loikatessaan länteen 1992 hän toi mukaan kopioimiaan KGB:n dokumentteja.

Listaan tutustuneen historiantutkija Kimmo Rentolan mukaan useimpien henkilöiden kohdalla arkistomateriaalin tiedot varsinaisista teoista ovat olleet varsin niukat, ja henkilöt ovat voineet päätyä myös listalle tietämättäänkin. Listalta myös puuttuvat myös lähes kokonaan poliitikot, talouselämän johto ja tärkeimmät virkamiehet, vaikka KGB:lla oli Suomessa 1980-luvulla arviolta hieman alle sata poliittisen linjan kontaktia. Myös tutkija Arto Luukkasen mukaan listasta puuttuvat huippunimet, ja se edustaa suuremmassa kuvassa ”keskikastia”. Hänen mukaansa lista ei myöskään kata sotilastiedustelu GRU:n toimintaa Suomessa. 

Verkkouutisten ja Nykypäivän mukaan Mitrohinin arkistoista löytyi myös peitenimi ”Mauri” jonka he arvioivat olleen Suojelupoliisin päällikkö Arvo Pentti. Pentin nimeä ja eräitä muita nimiä ei ollut vielä lehtien ensin julkaisemalla listalla vaan ne uutisoitiin erikseen.

Mitrohinin listan henkilöt 
 ”Aimo”, Heikki Repo
 ”Aksel”, Jorma Inki
 ”Aro”, Kyösti Venermo
 ”Baranov”, Ville Pessi
 ”Belikov”, Elias Lähdesmäki
 ”Bron”, Sirkka Karisalo
 ”Dal”, Rolf Dahlstedt
 ”Dick”, Matts Dumell
 ”Elko”, Eila Kännö
 ”Filon”, Martin Finnman
 ”Gen”, Timo Karmakallio
 ”Heino”, Pekka Hurme
 ”Ilmar”, Reijo T. Lehkonen
 ”Jan”, Jaakko Laakso
 ”Karl”, Lasse Jaakkola
 ”Korolev” tai ”Korablev”, Kai Holmberg
 ”Lem”, Kari Salermo
 ”Lipman”, Olavi Pihlman
 ”Lumi”, Seppo Kauppila
 ”Lur”, Lauri Hannikainen
 ”Mart”, Markku Salonen
 ”Mervi”, Pirjo Mikkonen
 ”Mishin”, Kimmo Karjalainen
 ”Morjak”, Pentti Mälkki
 ”Nurmi”, A. Niemi
 ”Petrov”, Pertti Järvenpää
 ”Pirko”, Eila Helin 
 ”Skott”, Nils Söderström
 ”Svuja”, Karl August Svensson
 ”Tero”, Kari Tapiola
 ”Tertu”, Martti Kempas ja ”Vilma”, Pirjo Kempas
”Tomi”, Timo Orenius
 ”Torn” tai ”Toni”, Hannu Linnainmaa
 ”Unto”, Ilmari Harki
 ”Vilho”, Vladimir Tsvetkov
 ”Virtanen”, Olavi Åhman
 Håkan Krogius
 Esko Tammivuori

Tuntemattomat koodinimet 
Tunnistettujen henkilöiden lisäksi Verkkouutiset ja Nykypäivä listasi myös seuraavat koodinimet, joiden henkilöllisyyttä he eivät saaneet selvitettyä: ”Altruist”, ”Hage”, ”Ivan Rebrov”, ”Jar”, ”Junior”, ”Jussi”, ”Kai”, ”Keimo”, ”Kreivi”, ”Lem”, ”Lider”, ”Nagma”, ”Norma”, ”Olja”, ”Pavel”, ”Roland”, ”Reper”, ”Sekretar”, ”Sulo”, ”Sven”, ”Toni” ja ”Vanhus”.

Katso myös 
 Tiitisen lista

Lähteet 

KGB
Vakoilu
Nimilistat
Dennis Praet

Dennis Praet (s. 14. toukokuuta 1994) on belgialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä. Pelipaikaltaan Praet on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura

Seurajoukkueura 
Praet debytoi RSC Anderlechtin edustusjoukkueessa liigassa lokakuussa 2011 Lierse SK:ta vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Cupissa hän oli debytoinut jo kuukautta aiemmin. Praet voitti Anderlechtin kanssa Belgian mestaruuden kausina 2011–2012, 2012–2013 ja 2013–2014. Elokuussa 2016 hän siirtyi italialaisseura Sampdoriaan, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 98 ottelua ja teki neljä maalia Serie A:ssa.

Praet siirtyi Englannin Valioliigan Leicesteriin vajaan 20 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2019. Ensimmäisellä valioliigakaudellaan hän pelasi 27 ottelua ja teki maalin Southamptonia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 15 valioliigaottelua ja teki maalin Burnleyä vastaan. Hän oli loukkaantumisen vuoksi poissa kentiltä tammi-maaliskuussa 2021. Hän pelasi kahdessa ottelussa Leicesterin voittaessa FA Cupin 2021.

Maajoukkueura 
Praet on edustanut Belgiaa eri nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi vuosina 2012–2016 alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 17 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Belgian A-maajoukkueessa Praet debytoi marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Islantia vastaan. Toisen maaottelunsa hän pääsi pelaamaan lokakuussa 2018. Ensimmäisen täyden maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan maaliskuussa 2021. Hän on kesäkuun 16. päivään 2021 mennessä pelannut 12 A-maaottelua.

Lähteet 
 

Belgialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt