joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aino Kassinen

Aino Lydia Kassinen () oli suomalainen selvänäkijä.

Lapsuus ja nuoruus 
Aino Kassinen syntyi keskoslapsena 13. joulukuuta 1900 Oulun maalaiskunnassa. Hänen isänsä Heikki Kassinen oli kivityömies ja äitinsä Maria ompelija. Lisäksi hänen perheeseensä kuului viisi siskoa ja yksi veli. Lapsena Aino viihtyi paljon omissa oloissaan aistien monia henkiolentoja, kuten menninkäisiä ja keijuja. Hän sai ensimmäiset näkynsä ennen kouluun menoa, jolloin hän ennusti muun muassa hääjuhlissa tapahtuneen surman. Aino opiskeli neljä vuotta kansakoulua ja muutti 17-vuotiaana Ouluun. Oulussa asuessaan hän oli kiinnostunut teatterista ja näytteli Oulun työväentalolla järjestetyissä teatteriesityksissä. Kassinen teki Oulussa asuessaan monia oikeiksi osoittautuneita ennustuksia ja hänestä tuli siellä paikallinen kuuluisuus.

Ura
Kassinen työskenteli Oulussa muun muassa kotiapulaisena ja ompelijana kunnes muutti Helsinkiin 1930-luvulla. Helsingissä hän tutustui ennustaja Axel Ringströmiin, jonka luona kävi liikemiehiä ja poliitikkoja. Kassinen kertoi päässeensä näihin piireihin Suomen Ulkomaankauppaliiton toimitusjohtaja Jaakko Kahman myötä ja tavanneensa usein myös Suomen Pankin pääjohtajana vuosina 1924–1939 toimineen Risto Rytin.

Kassisen vastaanotolla Helsingissä kävi julkisuuden henkilöitä ja poliitikkoja. Kirjassa Aino Kassinen kertoo Kassinen väitti, että sotien aikana Mannerheim lähetti Mikael Gripenbergin kysymään häneltä tietoja. Kassinen kertoo myös ennustaneensa ystävälleen Bruno Nybergille Adolf Hitlerin Suomen vierailulla 1942 lentokoneeseen ilmenneen vian, joka johti lentokoneen osittaiseen syttymiseen tuleen.

Kassisen mukaan hänen oppilaitaan olivat muun muassa Vesa-Matti Loiri ja Pekka Siitoin.

Vuoden 2018 presidentinvaaleissa ehdokkaana ollut Pekka Haavisto esitti seitsemän minuutin puheen Yle TV1:n vaalitentissä. Yleisön tervehtimisen jälkeen Haavisto aloitti puheensa kertomalla Aino Kassisesta:
”Oma isoäitini asui aikanaan Helsingissä Lapinlahdenkadulla talossa, jossa hänellä oli hyvin kiinnostava naapuri. Hänen naapurinsa oli selvänäkijä, ennustaja Aino Kassinen. Isoäitini kertoi, että aina kun Suomessa tapahtui isoja asioita, suuria murroksia, niin sinne Lapinlahdenkadun ovelle alkoi tulla jonoa. Kun talvisota syttyi, siellä oli myöskin mustia autoja, diplomaattiautoja. Ihmiset tulivat kysymään, mitä tapahtuu heidän perheelleen, heidän läheisilleen? Mitä tapahtuu Suomelle? Mitä tapahtuu Euroopalle? Selvänäkijä omana selvänäön hetkenä[än], joka oli aamulla viiden ja seitsemän välillä, vastaili näihin kysymyksiin.”

Kassinen on haudattu Malmin hautausmaalle kortteliin 83.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Selvänäkijä Aino Kassisen ennustuksia. 
 Aikamme uskomuksia. Ylen Elävä arkisto.
 Aino Kassinen ennustaa. Ylen Elävä arkisto.
 

Suomalaiset ennustajat
Suomalaiset psyykikot
Selvänäkijät
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Willem-Alexander

Willem-Alexander Claus George Ferdinand (s. 27. huhtikuuta 1967) on Alankomaiden kuningas. Hän on Alankomaiden hallitsijana äitinsä, kuningatar Beatrixin seuraaja. Willem-Alexanderilla on kaksi veljeä, prinssi Johan Friso ja prinssi Constantijn.

Willem-Alexander avioitui Máxima Zorreguieta Cerrutin (sittemmin kuningatar Máxima) kanssa 2. helmikuuta 2002. Heillä on kolme lasta: kruununprinsessa Catharina-Amalia (s. 7. joulukuuta 2003), prinsessa Alexia (s. 26. kesäkuuta 2005) ja prinsessa Ariane (s. 10. huhtikuuta 2007).
 
Willem-Alexander oli Alankomaiden ensimmäinen miespuolinen kruununperillinen sitten Vilhelm III:n pojan Aleksanterin, joka kuoli 1884. Valtaan noustuaan hänestä tuli maan ensimmäinen miespuolinen hallitsija yli sataan vuoteen. Kuninkaaksi noustessaan hän päätti käyttää kaksoisnimeä Willem-Alexander eikä isoisoisänsä tavoin pelkkää ensimmäistä etunimeään, jolloin hänestä olisi tullut Vilhelm IV.

Willem-Alexanderilla on suomalaisia sukujuuria. Hänen edesmennyt isänsä, prinssipuoliso Claus van Amsberg, polveutui pommerilaisista Schlippenbachin kreiveistä, jotka olivat sotamarsalkka Nils Bielken ja tämän vaimon, Porin kreivittären Eeva Kustaantytär Hornin nuoremman tyttären jälkeläisiä. Eeva Hornin isänisänisä oli Kankaisten ritari Henrik Klaunpoika Horn, joka oli Vehkalahden Salmenkylän Kirstin poika.

Vuonna 2017 Willem-Alexander paljasti että hän on toiminut epäsäännöllisesti perämiehenä KLM Cityhopperille 21 vuotta lentäen Fokker 70 -konetta. Nykyään hän lentää Boeing 737 -koneita KLM:lle. Ennen paljastusta hänen tiedettiin myös lennättäneen kuningasperhettä edustusmatkoilla.

Lähteet 
 Seura 17/2013 sivut 26-30

Viitteet

Aiheesta muualla 

Alankomaiden kuninkaat
Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Aristobulos Kassandreialainen

Aristobulos (, ; kuoli vuoden 301 eaa. jälkeen) oli makedonialainen historioitsija. Hän seurasi Aleksanteri Suuren mukana tämän sotaretkellä Persiaa vastaan. Hän kirjoitti myöhemmin Aleksanterin elämäkerran, joka kuitenkaan ei ole säilynyt nykypäivään. Historioitsija Arrianos käytti Aristobuloksen teosta kirjoittaessaan oman Aleksanteri Suuren elämäkerran. Arrianoksen muuita lähteitä olivat Ptolemaioksen kirjoittama Aleksanterin elämäkerta ja Nearkhoksen Indike. 

Ollessaan Persiassa Aleksanteri määräsi Aristobuloksen johtamaan Kyyros Suuren haudan, joka oli vaurioitunut. Aristobulosta ei mainita missään lähteissä ottaneen osaa sotatoimiin. Hän alkoi kirjoittaa Aleksanterin elämäkertaa jo Intian sotaretken aikana. Aleksanterin kuoleman jälkeen hän asui luultavasti Aleksandriassa.

Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Paltamon kirkonkylä

Paltamon kirkonkylä on taajama ja kylä, joka sijaitsee Paltamossa Kainuussa, Kiehimänjoen suulla Oulujärven rannalla, valtatien 22 ja kantatien 78 risteyskohdassa, Oulu–Kontiomäki -rautatien varrella. Kirkonkylä on Paltamon kunnan keskustaajama. Paltamon nykyistä kirkonkylää on kutsuttu vanhastaan nimellä Kiehimä. Paltamon seurakunnan varhemmat kirkot ovat sijainneet Manamansalossa ja Paltaniemellä.

Kirkonkylän havaittavimmat maamerkit kirkon ohella ovat Kiehimänjoen ylittävät maantie- ja rautatiesillat.

Aikaisemmin kunnan kirkonkylä sijaitsi nykyisin Kajaaniin kuuluvassa Paltaniemen kylässä.

Palvelut
Pääosa kunnan palveluista on keskittynyt keskustaajamaan.

Lähteet

Paltamon kylät
Suomen kirkonkylät
Suomen kuntakeskukset
Kainuun maakunnan taajamat
Revonlahti

Revonlahti () on entinen Suomen kunta. Revonlahden naapurikunnat olivat Pattijoki, Siikajoki, Lumijoki, Paavola ja Liminka.

Revonlahden kunta yhdistettiin 1973 Paavolan kunnan kanssa Ruukin kunnaksi, ja edelleen 1. tammikuuta 2007 Ruukin ja Siikajoen yhdistyessä siitä tuli osa Siikajoen kuntaa. Revonlahden kirkko on vuodelta 1775. Suomen sodassa 27. huhtikuuta 1808 käydyn Revonlahden taistelun kunniaksi on pystytetty L. Kallisen veistämä muistomerkki vuonna 1935.

Kyliä
 Alapää
 Keskikylä
 Lahtiranta
 Relletti
 Ylipää

Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Revonlahdella ei ollut taajamia, mutta Paavolan Ruukin taajama ulottui kolmen asukkaan verran Revonlahden puolelle. Nykyisin Revonlahden kirkonkylä määritellään kuitenkin taajamaksi.

Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Revonlahden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Revonlahden kyläyhdistys
Hristo Stoitškov

Hristo Stoitškov Stoitškov (, s. 8. helmikuuta 1966 Plovdiv, Bulgaria) on bulgarialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja.

Häntä pidetään yhtenä 1990-luvun parhaista pelaajista. Vasenjalkaisessa Stoitškovissa yhdistyi niin lahjakkuus, temperamentti kuin päättäväisyyskin.

Ura

Suuren yleisön tietoisuuteen Stoitškov nousi viimeistään vuoden 1994 MM-kilpailuissa, joissa Bulgaria eteni sensaatiomaisesti välieriin asti. Stoitškov itse jakoi turnauksen maalikuninkuuden Oleg Salenkon kanssa kuudella maalillaan. Samana vuonna hänet valittiin Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi.

Uransa Stoitškov aloitti TsSKA Sofian riveissä. Vuonna 1990 hän teki TsSKA:ssa 39 maalia ja voitti Euroopan sarjojen parhaalle maalintekijälle jaettavan Kultaisen kengän. Tämän kauden jälkeen Stoitškov siirtyi Barcelonaan, jossa hän voitti neljä Espanjan-mestaruutta ja yhden Euroopan cupin ennen siirtymistään Parmaan vuonna 1995. Hän pelasi siellä kuitenkin vain yhden kauden, kunnes hän palasi jälleen Barcelonaan. Hän voitti siellä vielä viidennen Espanjan-mestaruutensa sekä Cup-voittajien cupin.

Vuonna 1998 Stoitškov alkoi jäähdytellä ja palasi kasvattajaseuraansa TsSKA:han. Tämän jälkeen hän pelasi lisäksi Saudi-Arabiassa al-Nassrissa, Japanissa Kashiwa Reysolissa sekä Yhdysvalloissa Chicago Firessa ja D.C. Unitedissa.

Pelaajauransa jälkeen Stoitškov on siirtynyt valmennustehtäviin ja vuoden 2004 EM-kilpailujen jälkeen hän aloitti Bulgarian maajoukkueen peräsimessä. Pelaajana hän edusti maajoukkuetta 83 kertaa ja teki 37 maalia.

10. huhtikuuta 2007 Stoitškov siirtyi espanjalaisen Celta Vigon valmentajaksi. Pesti Celta Vigossa päättyi kuitenkin lyhyeen ja Stoitškov sai potkut jo lokakuussa.

Kesäkuussa 2009 hän siirtyi eteläafrikkalaisen Mamelodi Sundownsin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran Etelä-Afrikan liigassa toiseksi ja hävisi mestaruuden vain pisteellä Supersport Unitedille. Maaliskuussa 2010 ilmoitettiin, ettei Stoitškov jatka seurassa.

Tammikuussa 2012 Stoitškov palasi valmennustehtäviin kotimaahansa PFK Liteks Lovetšin uutena päävalmentajana. Hänen johdollaan Liteks sijoittui Bulgarian liigassa kahdesti perättäin viidenneksi. Kesäkuussa 2013 Stoitškov siirtyi talousvaikeuksien kanssa painivan TsSKA Sofian päävalmentajaksi.  Muutama päivä myöhemmin hänet nimitettiin myös seuran puheenjohtajaksi.  Hän kuitenkin erosi epäluottamustilan vuoksi tehtävistään jo heinäkuun alussa.

Saavutukset 

 Bulgarian-mestari: 1987, 1989, 1990
 Bulgarian cupin voittaja: 1985, 1987, 1988, 1989
 Espanjan-mestari: 1991, 1992, 1993, 1994, 1998
 Espanjan cupin voittaja: 1990, 1997, 1998
 Euroopan cupin voittaja: 1992
 Euroopan Cup-voittajien cupin voittaja: 1997
 UEFA Super Cupin voittaja: 1992, 1997
 Aasian Cup-voittajien cupin voittaja: 1998
 Euroopan paras jalkapalloilija: 1994
 MM-kisojen paras maalintekijä: 1994

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bulgarialaiset jalkapalloilijat
Bulgarialaiset jalkapallovalmentajat
FIFA 100
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Massachusetts Institute of Technology

Massachusetts Institute of Technology eli MIT on teknillinen korkeakoulu Cambridgen kaupungissa Yhdysvalloissa Massachusettsissa. MIT tunnetaan ennen kaikkea luonnontieteiden ja tekniikan opetuksesta sekä tutkimuksesta, mutta yliopistossa opetetaan myös humanistisia ja yhteiskuntatieteitä, taloustiedettä, johtamista ja filosofiaa. Ajatuksen vuonna perustetun 1861 yliopiston perustamisesta esitti William Barton Rogers.

MIT on arvioitu maailman parhaaksi yliopistoksi vuosina 2012–2020. Riippuen arviosta, MIT on sijoittunut maailman viiden parhaan yliopiston joukkoon vuodesta 2000. Erityisesti MIT:n teknillinen tiedekunta ja yhteiskuntatieteellinen tiedekunta ovat arvioitu monissa tutkimuksissa maailman ja Yhdysvaltojen parhaimmiston joukkoon.

MIT:llä on läheiset suhteet kaikkiin Bostonin alueella sijaitseviin yliopistoihin, mutta varsinkin Harvardin yliopistoon. MIT:llä ja Harvardilla on monia yhteisiä tutkimuslaitoksia, ja kummankin yliopiston oppilailla on oikeus opiskella toisessa yliopistossa ilman lukukausimaksuja.

MIT:ssä opiskelee enemmän jatko-opiskelijoita kuin perusopiskelijoita. Vuonna 2006 naisia oli 43 prosenttia kaikista perusopiskelijoista ja 29 prosenttia jatko-opiskelijoista. Samana vuonna MIT:n opiskelijoita oli kaikista Yhdysvaltojen osavaltioista ja 110:stä muusta maasta. Ulkomaalaisia opiskelijoita on enemmän jatko-opiskelijoina kuin perusopiskelijoina. Vuonna 2019 sisäänpääsyprosentti oli 6,7 prosenttia.

Yliopistosta ovat valmistuneet muun muassa Kofi Annan ja Buzz Aldrin. Suurin osa NASA:n astronauteista on valmistunut MIT:stä. MIT:stä valmistuneet ovat myös perustaneet tunnettuja yrityksiä, kuten Intel, McDonnell Douglas ja Texas Instruments. MIT:ssä on opiskellut tai opettanut 98 Nobel-palkinnon saanutta, 79 MacArthur-palkinnon saanutta ja 15 Turing-palkinnon voittajaa.

OpenCourseWare (OCW) on MIT:n verkossa julkaisema koulutusmateriaali.

Merkittäviä töitä

Project MAC 
Project MAC oli yhteistyöhanke, jonka tavoitteena oli kehittää osituskäyttöjärjestelmä. Projekti aloitettiin vuonna 1963 DARPAn rahoituksella. Projekti johti Multics-käyttöjärjestelmän kehitykseen.

Project Athena 
Project Athena oli 1980-luvulla IBM:n, MIT:n ja DEC:n yhteisprojekti, jossa alkunsa saivat muun muassa X Window System ja Kerberos. Virallisesti projekti päättyi vuonna 1991.

Muita projektin ohjelmistoja olivat muun muassa Hesiod-nimipalvelu (perustui BIND-ohjelmistoon) ja Zephyr-pikaviestiohjelma.

RSA 
MIT sai RSA:ta koskevan patentin Yhdysvalloissa vuonna 1983.

Tiedekunnat
Arkkitehtuuri ja suunnittelu
Teknilliset tieteet
Humanistiset tieteet, taiteet ja yhteiskuntatieteet
Johtamistaito
Luonnontieteet
Terveystieteet ja terveysalan tekniikka

Lähteet

Aiheesta muualla

Yliopiston kotisivut 
Times Higher Education (THE) World University Rankings: Massachusetts Institute of Technology
TopUniversities.com – esittely 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Juolukka

Juolukka eli taigajuolukka (Vaccinium uliginosum) on puolukoiden (Vaccinium) sukuun kuuluva kanervakasvi (Ericaceae). Sen marjoja voidaan käyttää ravinnoksi.

Ulkonäkö 

Juolukka on varpu, joka voi kasvaa jopa metrinkorkuiseksi, mutta tavallisemmin 30–50 cm korkeaksi. Yleensä kasvusto on helposti huomattavissa muita kasveja korkeampana ja hankalakulkuisena ryppäänä.

Juolukka ei nimestään huolimatta ole sekoitettavissa puolukkaan, mutta mustikkaan kyllä. Satunnainen marjastaja ei välttämättä huomaa eroa mustikan ja juolukan välillä, ellei maista. Mustikasta juolukan erottaa vaaleampien versojen ja ”rikkinäisemmän” pään perusteella, ja kun mustikka on ympäriinsä tasainen, on juolukassa taas havaittavissa ristin muotoinen pääty. Juolukan varsi on vaalean puun värinen ja puisempi mustikkaan verrattuna. Marjan mehu on väritöntä, kun se mustikalla taas on sinipunaista. Kukinto on valkoinen tai lievästi punertava, ruukkumainen.

Levinneisyys 
Juolukka on yleinen kasvi koko pohjoisella pallonpuoliskolla tundralla ja lauhkean vyöhykkeen pohjoisosassa, niin Euraasiassa kuin Pohjois-Amerikassa. Paikoin sen levinneisyysalue ulottuu etelämmäskin varsinkin rannikoilla ja vuoristoissa. Juolukka kasvaa hyvin yleisenä koko Suomessa.

Käyttö 
Juolukka ei ole myrkyllinen. Helpoiten juolukoita löytyy kosteilta metsäisiltä soilta eli rämeiltä. Kalliometsien pienissä suopainanteissa kasvaa usein suuria juolukkayhdyskuntia. Kankaalla kasvaa usein runsaasti juolukkaa, mutta se marjoo kunnolla vain sateisina kesinä.

Maultaan juolukka on mieto, eikä ole mustikan veroinen siinä suhteessa. Satoisana lajina sitä kannattaa kuitenkin kerätä ja valmistaa tuoremehua survomalla marjat ja lisäämällä vettä ja sokeria. Tuore juoma ei säily kauan. Mehumaijalla saa erinomaista mehua lisäämällä juolukan sekaan esimerkiksi mustikkaa, puolukkaa tai muita marjoja. Kaiken kaikkiaan juolukka on Suomen metsämarjoista ehkä vähiten taloudellisesti käytetty. Juolukan marja sisältää runsaasti C-vitamiinia, jopa moninkertaisesti mustikkaan verrattuna.

Lähteet 
 Retkeilykasvio (toim. Leena Hämet-Ahti, Juha Suominen, Tauno Ulvinen, Pertti Uotila, Seppo Vuokko). Suomen Luonnonsuojelun tuki. Helsinki, 1984. ISBN 951-9381-02-3
 Juolukka Kanadassa
 Yrttitarha
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Juolukka (Vaccinium uliginosum)
 Nettikasvio: Juolukka (Vaccinium uliginosum)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Juolukka eli taigajuolukka (Vaccinium uliginosum)
 Kasviatlas 2020: Juolukan eli taigajuolukan levinneisyys Suomessa
 Luontoportti: Juolukka (Vaccinium uliginosum)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Vaccinium uliginosum - juolukka, taigajuolukka
 Valokki – nettikasvio: Juolukka (Vaccinium uliginosum)
 Den virtuella floran: Odon (Vaccinium uliginosum) 

Puolukat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Höyrylaiva Ville

Höyrylaiva Ville () on ensimmäinen piirroselokuva, jossa on synkronoitu ääniraita. Elokuvassa käytetyt äänet ja musiikki on tahdistettu kuvaan piirrettyjen merkkien avulla. Musiikin kokosi Wilfred Jackson, ja hän käytti tuttuja kansansävelmiä. Elokuvan ensi-ilta oli 18. marraskuuta 1928.

Tämä oli myös Mikki Hiiren kolmas esiintyminen ja ensimmäinen laajaan levitykseen päässyt Mikki-animaatio. Elokuvan nimi viittaa Buster Keatonin komediaan Steamboat Bill, Jr. eli Laivakalle nuorempi (1928).

Disneyn animaatioelokuvat
Vuoden 1928 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Yhdysvaltalaiset lyhytelokuvat
Dao (kiinalainen filosofia)

Dao (道 pinyin: dào; Wade-Giles: tao) on kiinalainen käsite. Se on kungfutselaisuuden ja taolaisuuden peruskäsite. Sana on mandariinikiinaa ja tarkoittaa tietä tai polkua. Dao käsitetään kaiken luojaksi, vaikkei sitä voikaan sanoin kuvata. Se ei ole luojajumala, vaan kaiken takana oleva alkusyy, josta kaikki lähtee ja siihen palaa, ja on yhtä sen kanssa. Daosta puhui tällä tavoin muun muassa Laozi, jonka kirjoittamaksi väitetyssä kirjassa ”Daodejing” daon olemusta kuvaillaan. Näin ollen taolaisuus ei ole alun perin jumaluskonto vaan pikemmin maailmanselitys, mutta sen erilaisissa tulkinnoissa esiintyy jumalia kuten keisarijumalia. 

Dao on monistinen käsite. Dao on kaikkialla ja kaikessa oleva maailmaa ylläpitävä ja johtava voima. Laozi sanoi sen kattavan samalla kaiken ja ei mitään. Se on hänen mukaansa ollut olemassa aina ja on vanhempi kuin jumalat. Daosta voi ammentaa voimaa pohdiskeluun ja oikealla tiellä pysymiseen eli daon seuraamiseen.

Toisaalta dao sisältää tietylaisen dualismin. Esimerkkinä taolaisesta dualismista käytetään savesta valmistettua kuppia: ”Astia muovataan savesta, mutta tyhjä tila tekee astian hyödylliseksi. Ovet ja ikkunat veistetään huonetta tehdessä, mutta tyhjästä tilasta johtuu huoneen hyödyllisyys. Sen vuoksi käyttämällä sitä, mikä on, hyödytään siitä, mitä ei ole.”  

Kiinalaisen vanhan kansanuskon käsityksen mukaan maailmankaikkeuden perimmäinen sopusointu riippuu kahden vastakkaisen voiman, yinin ja yangin tasapainosta. Yinin ja yangin tasapainoinen kokonaisuus on dao, maailmankaikkeuden harmoninen kokonaisuus. Tämä kuvataan ympyränä, jonka kaareva viiva jakaa kohteen kahteen samankokoiseen osaan. Nykyään kansanusko elää sekoittuneena Kiinan muihin uskontoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Taolaisuus
Palacio de la Zarzuela

Palacio de la Zarzuela on Espanjan kuningasperheen asuinpaikka. Se sijaitsee maan pääkaupungin Madridin laitamilla, El Pardon kaupunginosassa keskustasta luoteeseen.

Palatsi rakennettiin 1600-luvulla kuningas Filip IV:n määräyksestä loma-asunnoksi paikkaan nimeltä La Zarzuela. Nimi tulee espanjan kielen karhunvatukkaa tarkoittavasta sanasta zarza. Filipin hovisuunnittelijat Gómez de Mora ja Carbonell suunnittelivat palatsin varhaisbarokin tyyliin. Siihen kuului suorakaiteen muotoinen tasakattoinen rakennus, jonka molemmilla sivuilla oli holvikäytävä, sekä italialainen puutarha. Kaarle IV muunsi rakennuksen 1700-luvun lopun tyylin mukaiseksi, ja sisusti sen kuvakudoksilla, posliinilla, huonekaluilla ja kellokokoelmallaan. Palatsi vaurioitui pahasti Espanjan sisällissodassa (1936–1939) ja se jouduttiin rakentamaan lähes kokonaan uudestaan, noudattaen kuitenkin alkuperäistä pohjapiirustusta.

Espanjan kuninkaan virallinen virka-asunto on Madridin kuninkaallinen palatsi, mutta kuningaspari Felipe VI ja  Letizia sekä entinen kuningaspari Juan Carlos ja Sofía ovat valinneet kodikseen tämän pienemmän palatsin. Kuningaspari on asunut palatsissa avioliittonsa solmimisesta vuodesta 1962 lähtien. Francisco Francon kuoltua El Pardon kuninkaallinen palatsi jäi valtiovieraiden käyttöön, ja Madridin kuninkaallinen palatsi toimii lähinnä valtiollisten juhlatilaisuuksien pitopaikkana.

Palatsin teatterissa sai alkunsa espanjalainen operettityyli zarzuela.

Espanjan palatsit
Madridin rakennukset ja rakennelmat
Espanjan virka-asunnot
Voice of America

Voice of America eli VOA on Yhdysvaltain liittovaltionhallinnon rahoittama, ulkomaille ohjelmaa lähettävä yleisradioasema. VOA lähettää ohjelmia yli 40 eri kielellä ja tavoittaa viikoittain noin 190 miljoonaa kuulijaa. Sen ohjelmistoon kuuluu uutis-, ajankohtais- ja kulttuuriohjelmia radiossa, televisiossa ja Internetissä. Washingtonissa päämajaansa pitävällä lähetysorganisaatiolla on 1 115 työntekijää ja noin 200 miljoonan dollarin budjetti (vuonna 2014). Asema tavoittaa viikossa 350 miljoonaa ihmistä ympäri maailmaa.

VOA:n toimintaa säätelee presidentti Gerald Fordin vuonna 1976 vahvistama laki, jonka mukaan VOA:n uutisten pitää olla luotettavia ja objektiivisia, VOA edustaa Yhdysvaltoja ja yhdysvaltalaista näkökulmaa tasapuolisesti ja kattavasti sekä esittelee Yhdysvaltojen harjoittamaa politiikkaa selkeästi ja tehokkaasti.

Voice of America aloitti toimintansa toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 Eurooppaan suunnattuna propagandaradioasemana. Ensimmäinen lähetys 24. helmikuuta 1942 suunnattiin vastustamaan natsien propagandaa Saksassa. Ensimmäiset VOA:n käyttämät kielet olivat saksa, englanti, ranska ja italia; kielivalikoima laajeni 40:een jo vuonna 1944. Voice of America lähetti myös suomenkielistä ohjelmaa nimellä Amerikan ääni vuosina 1942–1945 ja 1951–1953.

Kylmän sodan aikana Voice of America keskittyi lähettämään kommunisminvastaista ja Yhdysvaltain-myönteistä propagandaa Itä-Euroopan maihin.

Aseman virkaa tekeväksi johtajaksi nimettiin tammikuussa 2021 Yolanda Lopez.

Katso myös 
 Radio Free Europe

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Voice of American internetsivut 

Propaganda Yhdysvalloissa
Yhdysvaltalaiset radioasemat
Tiomersaali

Tiomersaali on muun muassa ripsiväreissä, rokotteissa ja piilolinssinesteissä säilöntäaineena käytetty orgaaninen elohopeayhdiste. Tiomersaali on huoneenlämmössä kiinteää ainetta.

Tiomersaali rokotteissa 

Tiomersaalin on epäilty aiheuttavan autismin kaltaista sairautta rokotteen yhteydessä saatuna, mutta vuonna 2003 USA:ssa julkaistussa Institute of Medicinen tutkimuskatsauksessa epäilylle ei löytynyt tukea. Myöskään Maailman terveysjärjestön (WHO) mukaan tiomersaalista ei tarvitse luopua rokotteiden turvallisuuden vuoksi. Euroopan lääkearviointivirasto EMEA suositti kuitenkin vuonna 2000, että lasten ja erityisesti vastasyntyneiden rokotteissa tulisi suosia elohopeattomia vaihtoehtoja.

Suomessa tiomersaalia säilöntäaineena sisältävät rokotteet jäivät lähes kokonaan pois käytöstä vuosien 2004-2005 vaihteessa, jolloin Kansanterveyslaitos lopetti rokotteiden valmistamisen. Jäänteitä valmistusprosessin aikana käytetystä tiomersaalista voi edelleen esiintyä Suomessakin käytetyissä rokotteissa (esimerkiksi 3, 5 ja 12 kk iässä annettavissa), mutta pitoisuudet ovat huomattavasti pienemmät kuin rokotteissa, joissa tiomersaalia käytetään säilöntäaineena.  Tiomersaalia käytetään kuitenkin edelleen myös uusissa rokotteissa: esimerkiksi USA:ssa hyväksyttiin vuonna 2006 tiomersaalia sisältävä influenssarokote. EU:ssa hyväksyttiin tiomersaalia sisältävä Pandemrix-rokote vuoden 2009 sikainfluenssapandemiaan.

Tiomersaalin ja elohopean muut lähteet 

Elohopealle altistuneiden lasten merkittävä elohopean lähde ovat tietyissä tapauksissa olleet äidit. Elohopealähteitä ovat olleet hampaiden amalgaamipaikat, joiden käyttö tosin nykyisin on vähäistä, Rh-negatiivisille äideille raskauden aikana annettu tiomersaalia sisältänyt Rho(D)-immunoglobuliini ja runsaasti elohopean saastuttamaa kalaa sisältävä ruokavalio.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Terveysportti, metatesaurus: Tiomersaali
 Tietoja tiomersaalista 
 Tiomersaalin kemikaalikortti 
PubChem: Thimerosal 
KEGG: Thiomersal 
ChemBlink: Thimerosal

Rokotteet
Kaj Westerlund

Kaj-Kristian Westerlund (28. elokuuta 1945 Porvoo – 3. tammikuuta 2002 Vantaa) oli suomalainen muusikko. Hänet muistetaan parhaiten The Boysin pitkäaikaisena kitaristina. Westerlundin muita yhtyeitä olivat muun muassa Nameless, Country Boys sekä useiden artistien taustayhtyeet. Hän toimi myös sessiomuusikkona, lauluntekijänä ja musiikinopettajana sekä ensin pari vuotta PSO:n päätoimisena sovittajana ja tuottajana ja sitten Fazerin palveluksessa sen ostettua PSO:n vuonna 1982.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaj Westerlundin muistoartikkeli

Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset kosketinsoittajat
Suomalaiset sessiomuusikot
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
NiceFutis

NiceFutis on Porissa toimiva naisten jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue on viimeksi pelannut kaudella 2020 Naisten Kolmosessa. NiceFutis pelasi Naisten Liigassa yhdeksän kautta vuosina 2008–2016. Liigavuosina seuran kotikenttä oli Porin stadion.

Historia 
NiceFutis perustettiin vuonna 1989, kun I divisioonaan edellisenä syksynä noussut Porin Pallo-Toverit päätti luopua naisten jalkapallotoiminnasta. Pelaajat vaihtoivat uuteen seuraan, jolle myös PPT:n sarjapaikka siirrettiin. NiceFutis pelasi perustamisestaan lähtien toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, kunnes nousi Naisten Liigaan kauden 2007 päätteeksi. Vuonna 2001 joukkue pelasi SM-alaloppusarjassa. Yhdeksän vuotta jatkunut liigataival päättyi syksyllä 2016, ja vuotta myöhemmin seura putosi Naisten Kakkoseen. Kauden 2019 päätteeksi seura putosi jälleen sarjaporrasta alemmaksi. Kaudella 2020 NiceFutis jäi Naisten Kolmosen lohkossaan viimeiseksi häviten kaikki ottelunsa.

NiceFutiksen yleisöennätys on 982, joka syntyi elokuussa 2010 Helsingin Jalkapalloklubia vastaan pelatussa ottelussa.

Seurassa on pelannut muun muassa Nigeriaa vuoden 2007 MM-kisoissa ja 2008 kesäolympialaisissa edustanut Ayisat Yusuf.

Sijoitukset Naisten Liigassa 2008–2016

Lähteet

Aiheesta muualla 
 NiceFutiksen kotisivut

Porilaiset urheiluseurat
Suomalaiset naisten jalkapalloseurat
Vuonna 1989 perustetut urheiluseurat
Bristol Beaufort

Bristol Type 152 Beaufort oli englantilainen Bristol Blenheim -pommikoneeseen perustuva, Bristol Aeroplane Companyn valmistama kaksimoottorinen torpedopommittaja, jossa oli neljän hengen miehistö.

Konetta käytettiin toisen maailmansodan aikana lokakuusta 1939 vuoteen 1944 asti pääasiassa Tyynenmeren sota-alueella. Ison Britannian ohella konetyyppiä käyttivät Uusi-Seelanti, Australia, Turkki, Etelä-Afrikka sekä Kanada.

Toinen merkittävä käyttöalue oli Malta; paikallinen laivueenkomentaja, majuri Patrick Gibbs, kehitti Beaufortista ja sen torpedosta tehokkaan aseen, jolla hän katkaisi Erwin Rommelin huoltoliikenteen varsin nopeasti. Maltalta käsin operoitava aktiivinen lentohyökkäystoimina käynnistyi uudelleen elokuussa 1942.

Alussa Beaufortista jatkokehitellyt Bristol Beaufighter-koneet saattoivat Beauforteja, kunnes ne perivät näiden torpedointitoiminnan alkaen vuodesta 1943. Niiden tyypitys muuttui TF:ksi (Torpedo Fighter). Blackburn Firebrand ei ollut osoittautunut niin onnistuneeksi.

Lähteet
Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7 (s. 44)

Viitteet

Aiheesta muualla
http://www.wwiivehicles.com/unitedkingdom/aircraft/torpedo-bomber/bristol-beaufort.asp
http://www.beaufortrestoration.com.au/ 
http://www.pilotfriend.com/photo_albums/timeline/ww2/Bristol%20Beaufort.htm
http://www.wwiivehicles.com/unitedkingdom/aircraft/torpedo-bomber/bristol-beaufort.asp

Beaufort
Brittiläiset pommikoneet
1930-luvun pommikoneet
Industrial Workers of the World

Industrial Workers of the World (IWW) on kansainvälinen syndikalistinen ammattiyhdistys. Sen päämaja on vuodesta 2010 lähtien sijainnut Chicagossa. Parhaimmillaan vuonna 1923 siihen kuului 100 000 jäsentä, ja se nautti 300 000 työläisen suosiosta. Sisäisen konfliktin ja Yhdysvaltain hallituksen pakkotoimien seurauksena jäsenmäärä laski jyrkästi vuoden 1924 jälkeen. IWW:n sääntöjen johdanto on säilynyt miltei muuttumattomana järjestön perustamisvuodesta 1905 ja on toiminut herätteenä monien muiden maiden työväenjärjestöille.

Yleistä 
Industrial Workers of the Worldilla on kuusi eri osastoa (department); maatalous ja kalastus, kaivosteollisuus, rakennusala, teollinen tuotanto, liikenne ja tietoliikenne sekä julkiset palvelut. Niiden sisällä toimii useita ammattiosastoja eri ammattiryhmien työntekijöille. Edustettuina ovat tavallisimpien ammattikuntien lisäksi muun muassa viihdealan ja hyväntekeväisyysjärjestöjen työntekijät sekä seksityöläiset. Nykyään IWW:ssä on noin 5 000 jäsentä. Valtaosa jäsenistä on Yhdysvalloissa, mutta osastoja on myös Britanniassa, Australiassa ja Kanadassa. Yksittäisiä jäseniä on muissakin maissa.

IWW ja Pohjois-Amerikan suomalaissiirtolaiset 

Industrial Workers of the World oli 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä myös monien Yhdysvaltojen ja Kanadan suomalaissiirtolaisten järjestö. Sitä kutsuttiin nimellä "iituplajuu". Tunnettuja IWW:n suomalaisia jäseniä olivat muun muassa Niilo Wälläri, Leo Laukki, Hiski Salomaa, Arthur Kylander, Rosa Lemberg, William Risto, Carl Paivio, Gust Aakula, Gust Alonen sekä T-Bone Slim -nimellä tunnettu Matti Valentin Huhta. 

IWW:n suomalainen äänenkannattaja, Industrialisti (1914-1916 Sosialisti, 1916–1917 Teollisuustyöläinen) ilmestyi vuosina 1917–1975 Minnesotan Duluthista käsin. Parhaimmillaan Industrialisti saavutti noin 10 000 kappaleen levikin ja se oli IWW:n ainoa päivälehti. Amerikansuomalaiset julkaisivat myös kuukausittain ilmestynyttä Tie Vapauteen -lehteä.

Amerikansuomalaisten vuonna 1903 Duluthiin perustama Työväen Opisto toimi vuosina 1921–1941 IWW:n virallisena oppilaitoksena, lisäksi liiton kannattajien omistuksessa oli 1920–1960-lukujen ajan Ontarion Thunder Bayssa sijaitseva työväentalo Finnish Labour Temple.

Katso myös
Anarkosyndikalismi

Lähteet

Aiheesta muualla

IWW:n internetsivut 

Ammattiliittojen kansainväliset järjestöt
Anarkistiset järjestöt
Työmarkkinajärjestöt
Ruiskaunokki

Ruiskaunokki eli ruiskukka (Centaurea cyanus) on sinikukkainen, yksivuotinen mykerökukkainen kasvi. Suomessa se on muinaistulokas, jota kasvaa pelloilla, puutarhoissa, pientareilla ja joutomailla maan eteläosissa. Ruiskaunokki on aikaisemmin kasvanut hyvin yleisenä ruispelloissa, mutta nykyään se on harvinaistunut. Ruiskaunokki on myös vanha puutarhakasvi. Se kukkii heinä-syyskuussa. Se viihtyy aurinkoisilla paikoilla vähäravinteisessa maassa. Ruiskaunokin kukkien mesipitoisuus on hyvin korkea.

Ulkonäkö ja koko 
Ruiskaunokin varsi on 20–80 cm korkea, ja siitä lähtee runsaasti ylöspäin suuntautuvia haaroja. Lehdet asettuvat varteen kierteisesti, varsilehdissä ei ole ruoteja mutta kasvin tyvellä kasvaa ruodillisia lehtiä. Pyöreissä 2,5–3,5 cm leveissä kukinnoissa on yleensä siniset vinon suppilomaiset, kärjestään liuskaiset laitakukat ja niiden keskellä violetinsiniset torvimaiset kehräkukat. On myös vaaleanpunaisia ja valkoisia kukintoja.

Ruiskaunokki muistuttaa monivuotista vuorikaunokkia, mutta vuorikaunokilla  on yleensä haaraton varsi ja vain yksi kukinto sen päässä. Lisäksi ruiskaunokki on selvästi kapealehtisempi ja harmaakarvainen.

Levinneisyys 
Ruiskukka on kotoisin Välimeren itäosan rantavaltioista Italiasta Turkkiin. Se on levinnyt ihmisen mukana lähes kaikkialle tropiikin ulkopuolelle.

Ruiskukka kulttuurissa ja politiikassa 
Ruiskaunokki on Viron kansalliskukka ja Suomessa Päijät-Hämeen maakuntakasvi. Monet porvarilliset puolueet, kuten Kansallinen Kokoomus Suomessa, käyttävät ruiskaunokkia tunnuksenaan. Myös Ruotsin Kansanpuolue liberaalit, Ahvenanmaan liberaalit ja Viron konservatiivinen kansanpuolue käyttävät ruiskaunokkia tunnuksinaan. Saksassa ja Itävallassa ruiskaunokki on erityisesti kansallissosialistien käyttämä tunnus Itävallan natsien käytettyä sitä salaisena tunnuksenaan ennen valtaannousuaan 1930-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeen äärioikeistolaisen Vapauspuolueen edustajat käyttivät ruiskaunokkia useiden vuosien ajan, luopuen siitä kuitenkin vuonna 2017 hallitukseen päästyään alppitähden hyväksi. Saksassa vuonna 2019 perustettu äärioikeistolainen AdP-pienpuolue otti sen viralliseksi tunnuksekseen.

Valokuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Ruiskaunokki (Centaurea cyanus)
 Kasviatlas: Ruiskaunokin levinneisyys Suomessa.
 Pohjolan kasvien pauloissa: Centaurea cyanus - ruiskaunokki
 Nettikasvio: Ruiskaunokki (Centaurea cyanus)
 Den virtuella floran: Ruiskaunokki (Centaurea cyanus) 
 ITIS: Centaurea cyanus 
 United States Department of Agriculture (USDA): Centaurea cyanus 
 Flora of North America: Centaurea cyanus 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Centaurea cyanus 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Centaurea cyanus 

Kaunokit
Suomen maakuntakukat
Seulonnan keskeiset artikkelit
GameBase

GameBase oli Mpoli Oy:n omistama, vuonna 2004 Assembly-tietokonetapahtumassa lanseerattu peliportaalisivusto, jonka tarkoituksena on tarjota erilaisia verkkopelipalveluita pääsääntöisesti suomalaisille pelaajille.

Palvelut 

GameBase tarjoaa käyttäjilleen mm. tulospalveluita, pelimaailman uusimpia uutisia, turnauksia, tiedostojen latauspalveluja sekä lukuisia muita pienempiä palveluita.

Tulospalvelu 

GameBasessa tulospalvelu toimii niin kutsutulla "ladderi"-periaatteella, jossa pelaajat kertovat järjestelmälle pelaamansa ottelun tuloksen ja tämän pohjalta järjestelmä laskee saadut pisteet. Järjestelmä on hyvin pitkälle kehittynyt tarjoten mm. erilaisia pistelaskukaavoja eri peleille sekä eri tasoisia tulostauluja.

Turnaukset 

GameBase on ollut aktiivisesti järjestämässä eri pelimaailman turnauksia, maininnan arvoisina esimerkiksi Karelia Game Expo 2005 jossa pelattiin Counter-Strike SM-turnaus sekä Assembly 05 joka toimi esikarsintaturnauksena World Cyber Games (WCG) -turnaukseen. Näiden lisäksi GameBase on osallistunut lukuisten muiden turnausten järjestämiseen ja järjestänyt myös muutaman oman turnauksen.

Tiedostot 

GameBase on tarjonnut lähestulkoon koko olemassaolonsa ajan myös tiedostopalveluita, jossa GameBase tarjoaa pelielokuville sekä vahvasti pelimaailmaan liittyville muille tiedostoille vakaan, nopean latausalustan.

Yhteisö 

GameBasen yhteisö koostuu suurimmaksi osaksi alle 25-vuotiaista, verkkopelejä aktiivisesti pelaavista miehistä. Yhteisö on Suomen mittakaavassa hyvin suuri, ja WWW-sivun lisäksi yhteisö toimii myös IRC-pikaviestipalvelussa Quakenet-verkon alla. Yhteisön tärkeimmät IRC-kanavat ovat:

 #gamebase
 #gamebase.fi
 #gamebase.help
 #GBM

Elektroninen urheilu
Videopelisivustot
Jatkuvien funktioiden väliarvolause

Jatkuvien funktioiden väliarvolause on tärkeä lause analyysissa. Bolzanon lause on sen erikoistapaus. 

Lause kuuluu seuraavasti: olkoon  jatkuva funktio suljetulta väliltä  reaalilukujen joukolle . Olkoon  reaaliluku, joka toteuttaa ehdon  tai . Tällöin jollekin välin  pisteelle  pätee .

Jatkuvien funktioiden väliarvolause on intuitiivisesti itsestäänselvyys: jos esimerkiksi f on jatkuva funktio välillä [1, 2] ja sen arvot välin päätepisteissä ovat f(1) = 3 ja f(2) = 5, on f:n arvo 4 jossakin pisteiden 1 ja 2 välissä. Lauseen idea on yksinkertaisesti se, että jatkuva funktio voidaan piirtää nostamatta kynää paperista: jotta funktio voisi olla jatkuva, sen tulee yhdistää katkeamatta suorat y = 3 ja y = 5, jolloin sen on leikattava ainakin kerran suora y = 4. 

Lause esitetään usein myös seuraavasti: jos jatkuvan funktion arvot suljetun välin päätepisteissä ovat erimerkkiset, on funktiolla tällä välillä ainakin yksi nollakohta. Tämä vastaa tapausta u = 0, ja sitä kutsutaan usein Bolzanon lauseeksi. Lause on nimetty matemaatikko Bernard Bolzanon mukaan.

Todistus 

Todistetaan ensimmäinen tapaus f (a) < u < f (b). Tapauksen f (b) < u < f (a) todistus on samankaltainen tai voidaan palauttaa edelliseen tarkastelemalla funktiota g (x) = -f(x).

Olkoon S niiden välin [a, b] pisteiden joukko, joissa funktion arvo f(x) on pienempi tai yhtä suuri kuin u eli S = {x  [a, b] : f(x) ≤ u}. Tällöin S on epätyhjä (koska a kuuluu siihen, f(a) < u) ja ylhäältä rajoitettu ylärajan ollessa b. Reaalilukujen täydellisyysaksiooman nojalla joukolla S on olemassa supremum eli pienin yläraja c = sup S. Väite: f (c) = u.

Oletetaan ensin, että f(c) > u. Silloin f(c) - u > 0. Koska funktio f on jatkuva eli , on funktion raja-arvon määritelmän perusteella olemassa δ > 0 siten että
| f(x) - f(c) | < f(c) - u aina kun | x - c | < δ. Mutta silloin voidaan ratkaista -( f(c ) - u) < f(x) - f(c) < f(c) - u eli f(x) > f(c) - ( f(c) - u ) = u aina kun | x - c | < δ, siis f (x) > u kaikille x  ( c - δ, c + δ). Siten c - δ on joukon S yläraja, joka on pienempi kuin c, ristiriita (c ei nyt voi olla joukon S pienin yläraja).

Oletetaan seuraavaksi, että f(c) < u. Nyt u - f(c) > 0 ja jatkuvuuden nojalla on olemassa δ > 0 siten, että 
| f(x) - f(c) | < u - f(c) aina kun | x - c | < δ. Silloin -(u - f(c)) < f(x) - f(c) < u - f(c) eli f(x) < f(c) + (u - f (c)) = u kaikille x  ( c - δ, c + δ). Siten on olemassa x > c, jolle f(x) < u, taas ristiriita c:n määritelmän kanssa (c ei nyt voikaan olla joukon S yläraja).

Koska ei voi olla f(c) < u eikä f(c) > u, tulee olla f(c) = u. □

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Intermediate value Theorem – Bolzano Theorem 

Analyysi
Kordieriitti

Kordieriitti on inosilikaatteihin kuuluva mineraali, joka sisältää magnesiumia ja alumiinia. Myös rautaa esiintyy mineraalissa lähes aina, ja erityisen rautapitoista muunnosta kutsutaan sekaninaiitiksi. Kordieriitin kemiallinen koostumus on (Mg,Fe)2Al4Si5O18 ja sen kidejärjestelmä on rombinen. Kovuus Mohsin asteikolla on 7–7,5 ja ominaispaino 2,5–2,6 . Kordieriittia esiintyy sinisenä, violettina ja kellanruskeana, läpinäkyvästä läpinäkymättömään. Läpinäkyvää siniviolettia kordieriittia kutsutaan myös ioliitiksi, ja sitä käytetään jalokivenä.

Kordieriitin silmiinpistävin ominaisuus on sen voimakas pleokroismi. Läpinäkyvää kiveä käännettäessä sen väri vaihtelee sinisestä tai violetista vaaleansiniseen tai kellanharmaaseen. Sen perusteella kiveä on nimitetty myös dikroiitiksi (kreikasta, ’kaksivärinen kivi’). Jaloa kordieriittia esiintyy Sri Lankassa, Myanmarissa, Namibiassa, Brasiliassa, Tansaniassa, Madagaskarilla, Connecticutissa Yhdysvalloissa, Yellowknifen alueella Kanadan Luoteisterritorioissa sekä Suomessa ja Ruotsissa.

Lähteet

Silikaattimineraalit
Mustakoiso

Mustakoiso (Solanum nigrum) on myrkyllinen perunan ja tomaatin sukulainen. Koko kasvi on myrkyllinen, mutta aiheuttaa harvoin oireita. Kasvi sisältää mm. solaniinia.

Ulkonäkö ja koko 
Mustakoiso on mustamarjainen, 20-50 cm korkea kasvi. Sillä on ohuet, hammaslaitaiset lehdet, valkoiset tähdenmuotoiset kukat joiden keskusta on keltainen ja mustat, kiiltävät marjat. Se kukkii heinä-lokakuussa. Mustakoisoa muistuttava kasvi on eteläisessä Suomessa esiintyvä karvaiselta mustakoisolta näyttävä kehtokoiso (Solanum physalifolium).

Levinneisyys 
Suomessa sitä tavataan satunnaiskasvina pihoilla, puutarhoissa, joutomailla ja satamissa Etelä- ja Keski-Suomessa.

Valokuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Luontoportti: Mustakoiso (Solanum nigrum)
ITIS: Solanum nigrum 
United States Department of Agriculture (USDA): Solanum nigrum 
Flora of China: Solanum nigrum 

Koisot
Myrkylliset kasvit
Yliannostus

Yliannostus tarkoittaa myrkytystilaa, joka johtuu vaarallisen suuresta määrästä kehon toimintaa muuttavaa ainetta, kuten esimerkiksi lääkettä tai päihteitä. Se voi pahimmillaan johtaa vakavaan ruumiilliseen vammaan, kuten sisäelinten tuhoutumiseen, aivovaurioon tai kuolemaan. Esimerkiksi kiniinimyrkytys saattaa johtaa myös sokeuteen. Myös sekakäyttö saattaa johtaa edellä kuvattuihin lopputuloksiin. Yliannostus saattaa johtaa myös aivovaurioihin. Yliannostus on yleinen tapa tehdä itsemurha, mutta useimmat yliannostukset ovat vahinkoja.

Varsinaisista myrkyistä ei yleensä puhuta yliannostuksina, koska termi viittaa siihen, että myös turvallinen annostus on olemassa.

Yliannostusriskit 

Yliannostusriski on erittäin suuri käytettäessä esimerkiksi huumausaineita. Laittomasti kaupattavien huumausaineiden kohdalla niin kutsuttujen jatkeaineiden ja itse huumaavan aineen suhde on harvoin ainetta käyttävän henkilön tiedossa, ja samankin huumausaineen vahvuus yksittäisten erien kohdalla voi poiketa toisistaan huomattavasti. Joissakin tapauksissa ostettu aine voi olla sataprosenttisesti puhdasta ainetta, kun se voi olla myös pelkkää jatkeainetta. Käyttäjä ei voi myöskään ilman kemiallista tunnistamista olla täysin varma, että hänelle kaupattu aine on juuri sitä, mitä hänelle on myyty. Aine voi olla myös vaikutuksiltaan ja ominaisuuksiltaan täysin poikkeavaa ainetta, joka jo ns. normaaleinakin käyttöannoksinakin voi johtaa kuolemaan ja jota ei esimerkiksi silmämääräisesti tai maistamalla pysty välttämättä erottamaan kaupatusta aineesta.

Oireet ja hoito 

Yliannostuksen jälkeen ilmeneviä oireita voivat olla esimerkiksi uneliaisuus, huimaus, pahoinvointi, takykardia ja oksentelu.

Yliannostusoireet saattavat asettua itsestään riippuen nautitusta aineesta, sen määrästä, annostelutavasta ja muista nautituista kemikaaleista, kuten myös yliannostuksen ottaneen henkilön henkilökohtaisista ruumiillisista ominaisuuksista.

Yliannostusmyrkytystapauksissa ensiapuna saatetaan käyttää lääkehiiltä, ja vakavissa tapauksissa voi olla tarpeen myös vatsahuuhtelu, jos vatsalaukun sisältö on saatava nopeasti puhdistettua. Tämä toimii kuitenkin ainoastaan, jos aine on nautittu suun kautta ja yliannostuksen aiheuttanutta ainetta on vatsalaukussa vielä kriittisiä määriä. Esimerkiksi suonensisäisesti tai nuuskaamalla käytetyn aineen (esimerkiksi heroiini, kokaiini) yliannostustapauksessa vatsahuuhtelu ei varsinaisesti toimi hoitotoimenpiteenä. Tällaisissa tapauksissa voidaan käyttää vasta-ainetta kumoamaan yliannostellun aineen vaikutuksia, mikäli yliannostuksen aiheuttanut kemikaali on tiedossa ja siihen on olemassa asianmukainen vasta-aine.

Muuntohuumeiden kohdalla vakavat yliannostukset voivat olla vaikeita hoitaa, sillä ei välttämättä ole tiedossa minkälaisia määriä ja mitä kemikaalia kyseinen henkilö on nauttinut. Niille on myös harvoin olemassa vasta-ainetta.

Katso myös 
 Flumatseniili
 Aimo Koivunen
 LD50
 Terapeuttinen indeksi
 Vesimyrkytys

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Huumemyrkytyspotilaan ensihoito Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim 2000;116(15):1637-1642 
 

Myrkytykset
Päihteet
Toksikologia
Lleida

Lleida (espanjaksi Lérida) on samannimisen maakunnan pääkaupunki Katalonian itsehallintoalueen länsiosassa, Espanjassa. Kaupungin väkiluku vuonna 2015 oli 138 542. 

Pääelinkeinot ovat maatalous ja matkailu. Kaupunki on kaksikielinen: katalaani on pääkieli, mutta kaikki paikalliset puhuvat myös espanjaa. Kaupungin läpi virtaa Segre, joka on Ebron sivujoki.

Lleidan kautta kulkee Espanjan kansallisen rautatieliikenneyhtiön (Renfe) ylläpitämän AVE-suurnopeusjunaverkon itäinen linja Madridista Barcelonaan. Pysäkit linjalla ovat Madrid-Puerta de Atocha, Guadalajara-Yebes, Calatayud, Zaragoza-Delicias, LLeida, Camp Tarragona, Barcelona-Sants. 

Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa La Seu Vella, romaanis-goottilaistyylinen katedraali, ja La Paeria, Rooman valtakunnan ajoilta peräisin oleva kaupungintalo. Kaupungissa toimii alun perin 1200-luvun lopussa avattu yliopisto, joka on yksi Espanjan vanhimmista.

Lleidassa järjestetään vuosittain latinalaisamerikkalainen elokuvafestivaali sekä animaatiofestivaali nimeltä Animac. Kaupungista on kotoisin jalkapalloseura Unió Esportiva Lleida, joka pelaa Espanjan kolmanneksi ylimmällä sarjatasolla Segunda división B:ssä.

Historia
Kaupungin latinankielinen nimi on Ilerda. Yksi Rooman sisällissodan tärkeimmistä taisteluista, Ilerdan taistelu, käytiin kaupungin lähettyvillä Julius Caesarin ja Pompeiuksen joukkojen välillä vuonna 49 eaa. Barcelonan kreivi Ramon Berenguer IV valtasi kaupungin takaisin maureilta vuonna 1148. Espanjan sisällissodassa Lleida toimi yhtenä Barcelonan tärkeimmistä puolustuspisteistä, mutta menetettiin Francon johtamille nationalisteille vuonna 1938.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Ajuntament de Lleida
Universitat de Lleida 
Unió Esportiva Lleida 

Katalonian kaupungit
Lleidan kunnat
Pen Lee

Pen Lee & Co ja Pen Lee olivat Dave Lindholmin johtamia suomalaisia rockyhtyeitä, jotka olivat toiminnassa 1970-luvun puolivälin jälkeen. Rock’n’Roll Bandin hajottua Lindholm ja Alf ”Affe” Forsman perustivat Pen Lee & Co:n, johon mukaan pyydettiin Markku Lievonen ja Heikki ”Hessu” Hiekkala. 

Pen Lee & Co julkaisi alkuvuodesta 1976 singlen ”Do I Have to Throw Stones” / ”Motorways” ja loppuvuodesta albumin Closer to the Drum. Yhtye kuitenkin hajosi jo vuodenvaihteessa 1976–1977. 

Alkuvuodesta 1977 Lindholm ja Forsman lyhensivät yhtyeen nimeksi Pen Lee ja basistiksi tuli Mauri ”Maukka” Siirala. Ensin julkaistiin single ”Romanian Train Jump Part I/ Part II” ja sitten tupla-LP Catlook Gypsies, jonka ensimmäinen levy oli Dave Lindholmin akustista soolomateriaalia. 

Kesällä 1978 silloisen ”superyhtyeen” Royalsin hajottua Forsman pyysi Albert Järvistä liittymään mukaan Pen Leehen. Kesäsinglellä ”Who Do You Believe In” / ”Klein Mozart” Järvinen ei vielä ollut mukana, mutta syksyllä 1978 julkaistulla singlellä ”You Can’t Be My Mama” / ”Ain’t Raining” Järvinen jo soittaa. Loppuvuodesta 1978 ilmestyi albumi Nouveau.

Vuonna 1979 Pen Lee hajosi Albert Järvisen palatessa Hurriganesiin. Forsman siirtyi Tuomari Nurmion viidenteen kolonnaan ja Lindholm Sleepy Sleepersiin.

Kokoonpanot

Pen Lee & Co (1975–1976) 

 Dave ”Isokynä” Lindholm – laulu, kitara
 Heikki ”Hessu” Hiekkala – kosketinsoittimet
 Markku Lievonen – basso
 Alf Forsman – rummut

Pen Lee (1977–1979) 

 Dave ”Isokynä” Lindholm – laulu, kitara
 Albert Järvinen – kitara (1978–1979)
 Pave Maijanen – taustalaulu
 Mauri ”Maukka” Siirala – basso
 Alf Forsman – rummut

Diskografia 

 Pen Lee & Co: Closer to the Drum (Love Records, 1976)
 Pen Lee: Catlook Gypsies (1977, 2LP)
 Pen Lee: Nouveau (1978)

Dave Lindholmin yhtyeet
AAA

AAA voi tarkoittaa seuraavia:

 AAA, Aasian yleisurheiluliitto
 AAA, Alianza Anticomunista Argentina, ”Triple A”, oikeistolainen kuolemanpartio Argentiinassa 1970-luvulla
 AAA, Amateur Athletic Association of England, brittiläinen yleisurheiluliitto
 AAA, American Abstract Artists, Yhdysvaltain abstraktien taiteilijoiden yhdistys
 AAA, American Accordionists' Association, yhdysvaltalainen harmonikkajärjestö
 AAA, American Anthropological Association eli Yhdysvaltain antropologinen seura
 AAA, American Automobile Association eli Yhdysvaltojen autoliitto
 AAA, amyloidi angiopatia, sairaus
 AAA-protokolla
 AAA, korkein mahdollinen luottoluokitus
 AAA, sormiparistotyyppi
 AAA, J-poppia esittävä yhtye
 AAA, pienin rintojen koko
 AAA,  Chydeonen albumi
Seksuaalinen tasa-arvo

Seksuaalinen tasa-arvo tarkoittaa ihmisten tasa-arvoa seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta. Näin ollen homo- ja heteroseksuaalit sekä muiden seksuaalisuuksien edustajat olisivat toisiinsa nähden tasa-arvoisia. Esimerkiksi parisuhteiden rekisteröinti seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta kuuluu seksuaaliseen tasa-arvoon.

Seksuaalinen tasa-arvo Suomessa 

Homoseksuaalisuus poistui Suomessa rikoslaista 1971 ja tautiluokituksesta 1981. Vuodesta 1971 vuoteen 1999 rikoslaissa oli ns. kehotuskielto, joka kielsi julkisen kehottamisen samansukupuolisten väliseen haureuteen. Ketään ei kuitenkaan koskaan tuomittu lainkohdan perusteella. 

Vuonna 1995 Suomen rikoslakia uudistettaessa kiellettyjen syrjinnän perusteiden listaan lisättiin seksuaalinen suuntautuminen. Syrjinnän vastainen lainsäädäntö kieltää ihmisryhmään kohdistuvan herjauksen ja solvauksen sekä kiihottamisen sitä vastaan (RL 11:8), syrjinnän yleisöä palvelevan liikkeen tai ammatin harjoittamisesta, virantoimituksessa tai muussa julkisessa toiminnassa tai julkisten tilaisuuksien ja kokousten järjestämisessä (RL 11:9) sekä työnhakijaan tai työntekijään kohdistuvan syrjinnän (RL 47:3). Euroopan unionin Amsterdamin sopimuksessa vuodelta 1997 on kielletty syrjintä seksuaalisen suuntautumisen perusteella ja sopimusta on tarkistettu vuonna 1999.

Käytännössä valtaväestölle on kuitenkin usein ominaista pitää yllä perinteistä käsitystä heteroseksuaalisuuden asemana ainoana luonnollisena seksuaalisuuden muotona, jolloin muihin suuntautumisiin kohdistuu kielteisyyttä. Erilaiset ennakkoluulot estävät lain hengen täydellistä toteutumista. Jossakin määrin tämä ilmenee myös hallinnossa, viranomaisten keskuudessa ja ammatillisessa toiminnassa terveydenhuollossa.

Sukupuolineutraali avioliittolaki astui Suomessa voimaan 1.3.2017

Katso myös 
 Homoseksuaalisuus ja uskonto

Lähteet

Viitteet

Seksuaalipolitiikka