joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mikko Laakkonen

Mikko Kalervo Laakkonen (s. 1965) on suomalainen pääomasijoittaja. Hän on perinnön kautta Laakkosen autoliikkeen ja Kytäjän kartanon omistajia. Autokaupan lisäksi Mikko Laakkonen vaikutti 14 vuotta Pohjois-Karjalan kirjapainon hallituksessa. Päätoimi on luksusrakentamiseen keskittynyt Westpro, joka rakentaa asuintaloja Espooseen ja Vantaalle.

Autoliike Laakkonen
Laakkosen autoliike perustettiin vuonna 1960. Veljekset Laakkonen Ky syntyi vuonna 1966. Sen omistajia olivat veljekset Reino, Erkki ja Yrjö Laakkonen. Vuonna 1995 yhtiössä tehtiin sukupolvenvaihdos lapsille. Mikko Laakkonen on Reino Laakkosen poika. Mikko Laakkonen myi osakkeensa Yrjö Laakkoselle vuonna 2002. Sen jälkeen Mikko Laakkonen on toiminut pääomasijoittajana.

Sijoitukset
Mikko Laakkonen on toiminut Kytäjän kartanon isäntänä. Työajasta kuluu merkittävä osa Westpro-rakennusyhtiössä. Mikko Laakkonen on Sievi Capital -sijoitusyhtiön suuromistajia.

Perhe
Mikko Laakkonen on naimisissa ex-triathlonisti Katariina Laakkosen (o.s. Ebeling) kanssa. Katariina Laakkonen on perustanut Helsingin Kivikkoon Pyöräkrossiparkki Oy:n. Heillä on kolme poikaa.

Laakkonen harrastaa raviurheilua ja on tallinsa ML stablen nimissä kasvattanut ja omistanut useita huippuhevosia.

Lähteet

Suomalaiset liikemiehet
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
The Dark Discovery

The Dark Discovery on progressiivista metallia soittavan ruotsalaisyhtye Evergreyn esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998.

Kappaleet

Kokoonpano
Tom S. Englund – laulu, kitara
Dan Bronell – kitara
Daniel Nojd – basso
Patrick Carlsson – rummut
Will Chandra – kosketinsoittimet

Vierailijat
Carina Kjellberg – naislaulu
Andy LaRocque – kitara kappaleessa "Closed Eyes"
Mattias Eklundh – kitara kappaleessa "When The River Calls"

Lähteet
Albumi Evergreyn sivuilla 

Vuoden 1998 esikoisalbumit
Evergreyn albumit
Randy Scheunemann

Randy Scheunemann (s. ~1960) on yhdysvaltalainen vaikuttaja ja presidenttiehdokas John McCainin ulkopoliittinen neuvonantaja. Aiemmin Scheunemann on ollut mm. Committee for the Liberation of Iraq:n puheenjohtaja. Komitealla uskottiin olleen kiinteät suhteet Project for the New American Century:n kanssa. Hän toimi Donald Rumsfeldin neuvoantajana Irakin sodan aikana ja on John McCainin ulkopoliittinen avustaja hänen presidentinvaalikampanjassaan 2008. Randy Scheunemann virallisesti lopetti Georgian hallituksen lobbaamisen maaliskuussa 2008.

Randy Scheunemann nousi esille Etelä-Ossetiasta 2008 käytyjen taistelujen aikana, kun John McCain vetosi kampanjapuheessaan voimakkaasti Georgian puolesta Venäjän federaation tukitoimia vastaan. 

Tätä vetoomusta käytti Mikheil Saakašvili televisiopuheessaan John McCainin puheeseen viitaten pyrkiessään saamaan taistelujen aikana Bushin hallinnolta voimakkaampaa tukea Venäjää vastaan.

Randy Scheunemannin uskotaan hankkineen John McCainin lausunnolla, jota Mikheil Saakašvili saattoi käyttää hyväkseen 200 000 USD John McCainin vaalikampanjalle.

Lähdeviitteet

Scheunemann, Randy
Peili (vuoden 1975 elokuva)

Peili  (, Zerkalo) on vuonna 1975 valmistunut neuvostoliittolaisen Andrei Tarkovskin ohjaama elokuva. Väljästi omaelämäkerrallinen filmi sekoittaa lapsuuden muistoja ja autenttista uutiskuvastoa sekä tekijän isän Arseni Tarkovskin runoja. Pääosissa ovat Margarita Terehova, Ignat Daniltsev, Tarkovskin vaimo Larissa Tarkovskaja, Alla Demidova ja Anatoli Solonitsyn. Alkuperäismusiikin on säveltänyt Eduard Artemjev.

Juonielokuvan konventioista poikkeavaa kerrontaa on verrattu kirjallisuuden tajunnanvirtatekniikkaan. Runollinen ja symbolinen elokuva luetaan Andrei Rublevin ohella yhdeksi tekijänsä parhaista elokuvista. Peiliä on sanottu kaikkien aikojen kauneimmaksi elokuvaksi. Se sijoittui maailman yhdeksänneksi parhaaksi elokuvaksi Sight and Soundin elokuvaohjaajien äänestyksessä vuonna 2012. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 20 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Jukka Tervo: Huoneessa sataa, nainen lentää ilmassa ja muita tavallisia asioita Tarkovskin elokuvassa Peili.
 Juho Malanin: Andrei Tarkovski ja elokuvakamera. Elitisti 16.2.2005.
 Vesa Skaffari: Peili. Smackthejack 7.10.2013.
 Jussi Huhtala: Mistä puhumme kun puhumme Tarkovskista. Episodi 15.2.2014.
 A Sequence-by-sequence Account of Andrei Tarkovsky’s Mirror. 10.6.2018

Vuoden 1975 neuvostoliittolaiset elokuvat
Andrei Tarkovskin ohjaamat elokuvat
Kokeelliset elokuvat
Riitta Immonen

Riitta Immonen (13. toukokuuta 1918 Ilomantsi – 24. elokuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen muotitaiteilija ja suomalaisen muodin uranuurtaja.


Ura
Immonen oli suunnittelijana alun perin itseoppinut. Talvisodan aikana hän perusti muotisalongin, ja salongista kehittyi suomalaisittain merkittävä muotihuone. Hän suunnitteli vuosikymmenien aikana julkisuuden henkilöiden pukuja ja muun muassa Armi Kuuselan kilpailuasut. Sylvi Kekkonen kuului hänen asiakkaisiinsa. 

Immonen oli perustamassa Marimekkoa Armi Ratian ja tämän miehen kanssa, ja Marimekon ensimmäisen näytöksen mallisto oli hänen suunnittelemansa. Puuvillavaatteiden suunnittelua hän ei sittenkään pitänyt omana alanaan ja myi osakkeensa pois. Hän perusti 1955 suunnittelemiaan valmisvaatteita myyvän Cinderella Oy:n ja sen toiminnan päätyttyä ateljeensa yhteyteen 1968 omalla nimellään toimivan boutiquen. Ateljee oli suurin Helsingin muotisalongeista, ja se työllisti parhaimmillaan noin 30 henkeä. Ateljee toimi vuoteen 1985.

Immonen piti 1954–1966 muodin kysymys- ja vastauspalstaa Eeva-lehdessä. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 1983. Hänen pukujaan on muun muassa Suomen Kansallismuseon, Designmuseon ja Helsingin yliopistomuseon kokoelmissa.

Riitta Immosen elämäkerta (Ritva Koskennurmi-Sivonen) julkistettiin Immosen 90-vuotispäivänä 2008 Design-museossa järjestetyn Immosen pukunäyttelyn avajaisissa, joissa Immonen oli läsnä.

Immosen poika Ilkka Immonen (s. 1944) on toiminut muotialalla nuoresta pitäen.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Suomalaiset muotisuunnittelijat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Rautaa rajan taa

Rautaa rajan taa on humoristinen musiikkidokumenttielokuva suomalaisen metallin ja raskaan rockin menestyksestä ulkomailla. Elokuvan tärkeimpiä aiheita ovat Suomen valtion tuet musiikille ja raskaan musiikin nykyinen suosio Suomessa.

Juoni 
Rautaa rajan taa kertoo dokumentinomaisesti ohjaaja Kalle Kujalan tutustumisesta raskaan musiikin maailmaan. Tarina alkaa Malmilta ja päätyy Amsterdamin kautta New Yorkiin Kujalan seuratessa kamera- ja äänimiehineen yhtyeiden liikkeitä maailmalla. Matkan aikana Kujala tapaa useita maineikkaita metalliyhtyeitä ja esittää kysymyksiä raskaan musiikin olemuksesta, tekemisestä ja vaikutuksista.

Elokuva käsittelee myös raskaan musiikin asemaa tuotteena ja tärkeänä viennin alueena, ja sen tukemista verovaroin. Haastattelun antaa esimerkiksi elinkeinoministeri Mauri Pekkarinen
.

Esiintyjät 
Elokuvassa esiintyvät muiden muassa yhtyeet Amorphis, Sonata Arctica, Korpiklaani, Hanoi Rocks ja Dauntless sekä artisteista Tuomas Holopainen ja Eicca Toppinen.

Tuotantotiedot 
Elokuvan kuvaukset alkoivat joulukuussa 2007 ja päättyivät heinäkuussa 2009. Sen levityksestä vastasi Finnkino. 

Elokuvaa kuvattiin Brysselissä, Amsterdamissa, Milanossa, New Yorkissa sekä Tukholmassa. Elokuvateattereissa Rautaa rajan taa sai ainoastaan 306 katsojaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Elokuvan kotisivut
Tuotantoyhtiön kotisivut
Elokuvan traileri
Finnkinon elokuvaesittely

Arvosteluja
 

Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2009 dokumenttielokuvat
Musiikkidokumenttielokuvat
Elokuvat metallimusiikista
Franklinin piirikunta (Ohio)

Franklinin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka hallintokeskus Columbus on osavaltion pääkaupunki. Piirikunnan alueella toimii Ohion valtionyliopisto, joka on Yhdysvaltojen suurin.

Maantiede
Franklinin naapuripiirikuntia ovat Delaware pohjoisessa, Licking koillisessa, Fairfield kaakossa, Pickaway etelässä, Madison lännessä ja Union luoteessa.

Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 163 414 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 71,2%, mustiin (21,5%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (4,0%).

Kotitalouden mediaanitulo on 50 045 ja köyhyysrajan alapuolella oli 17,4% väestöstä vuosina 2007–2011.

Lähteet

Aiheesta muualla
The Bedlam in Goliath


The Bedlam in Goliath on The Mars Voltan neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. tammikuuta 2008. Albumin ensisingle ”Wax Simulacra” voitti Grammy-palkinnon vuoden 2008 parhaasta hard rock -esityksestä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Omar Rodriguez-Lopez – tuottaja, soolokitara
 Cedric Bixler-Zavala – laulu
 Isaiah Ikey Owens – koskettimet
 Juan Alderete – basso
 Thomas Pridgen – rummut
 Marcel Rodriguez-Lopez – lyömäsoittimet
 Paul Hinojos – kitara, äänimuuntelu
 Adrián Terrazas-González – huilu, saksofoni,klarinetti
 John Frusciante – kitara
 Henry Trejo - "Because" kappaleessa "Agadez"
 Nathaniel Tookey - jousisoittimien sävellys
 Sam Bass – sello
 Edwin Huizinga – viulu
 Charith Premawardhana – alttoviulu
 Anthony Blea – viulu
 Owen Levine – kontrabasso

Arvostelut 
 Metacritic: 66/100
 AbsolutePunk: 85%
 AllMusic: 
 Desibeli.net: 
 Entertainment Weekly: B
 Pitchfork Media: 4.3/10
 Rolling Stone: 
 Rumba: positiivinen
 Slant Magazine: 
 Soundi:

Lähteet 

Bedlam in Goliath
Bedlam in Goliath
COSPAS-SARSAT

Cospas-Sarsat on maailmanlaajuinen satelliittien välityskapasiteettia käyttävä meripelastuksen organisaatio. Merihädässä olevat laivat välittävät hätäpaikkatiedot satelliittiin, josta tieto ohjautuu paikkaa lähimmälle etsintä- ja pelastushenkilöstölle (SAR, Search and rescue).

Järjestelmään kuuluu kannettavia 406 MHz taajuudella toimivia radiolähettimiä, joita on sijoitettu laivoille, lentokoneisiin ja henkilökohtaiseen käyttöön. Lähetin aktivoidaan tai aktivoituu hätätilanteessa, jolloin se paikannetaan satelliitin avulla. Satelliitista tieto lähtee maa-asemalle joka hälyttää pelastushenkilöstön.

Matalalla lentävät satelliitit (LEO) määrittävät lähettimen sijainnin doppler-ilmiön ja oman liikenopeutensa avulla. Geostationääriset satelliitit käyttävät joko lähettimen omaa paikannustietoa tai LEO-satelliitin viiveellä laskemaa paikkatietoa.

Järjestelmässä on mukana NOAAn ja EUMETSATin naparatasatelliitteja (LEO) ja NOAAn, Intian ja EUMETSATin ggeostationääriset sääsatelliitit.

Organisaation perustivat Yhdysvallat, Neuvostoliitto, Ranska ja Kanada vuonna 1979. Sen toiminta alkoi vuonna 1982.

Akronyymi kirjoitetaan myös COSPAS/SARSAT, jonka tausta on
 COSPAS tulee venäjän akronyymistä Космическая Система Поиска Аварийных Судов
 SARSAT on puolestaan Search And Rescue Satellite-Aided Tracking

Cospas-Sarsat on osa globaalia Global Maritime Distress Safety System (GMDSS) järjestelmää.

Suomi COSPAS-SARSATissa
Vuonna 2008 Suomi on ollut useita vuosia organisaation ulkojäsen (associate member). Suomea edustaa Rajavartiolaitos.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Welcome to Cospas-Sarsat  Web archive 2014
 Yhdysvaltain osuus COSPAS SARSATiin 
 Geostationary, LEO, MEO, HEO Orbits  Web archive 2015
 Yleiskuvaus COSPAS SARSATista 
 

Avaruustoiminta
Marina Kuzina

Marina Vjatšeslavlovna Kuzina (s. 19. heinäkuuta 1985 Moskova) on venäläinen koripalloilija. Viime kaudet hän on edustanut jekaterinburgilaista UGMK:ta.

Aikaisemmin Kuzina on edustanut urallaan Moskovan Spartakia (1999/2000), habarovskilaista Spartak-Dalaviaa (2001/2002), moskovalaista Trintaa (2002/2003), Orenburgin Nadeždaa (2003–2006).

Kuzina on pelannut myös maansa maajoukkueessa, missä hän on saavuttanut EM-hopeaa vuonna 2005 ja olympiapronssia Pekingissä 2008. Vuonna 2002 hän oli voittamassa alle 18-vuotiaiden EM-kultaa ja vuonna 2004 alle 20-vuotiaiden EM-kultaa.

Kuzina on 195 senttimetriä pitkä ja painaa 86 kilogrammaa.

Lähteet
 http://ummc.waper.ru/Kyzina.html 
 Henkilökuva Venäjän koripalloliiton sivuilla 

Venäläiset koripalloilijat
Venäläiset olympiamitalistit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Marina Karpunina

Marina Germanovna Karpunina (s. 21. maaliskuuta 1984) on venäläinen koripalloilija. Hän on kaudesta 1999–2000 lähtien edustanut kotimaansa superliigassa pelaavaa Moskovan alueen Spartakia.

Karpunina lukeutuu myös maansa maajoukkueen vakiopelaajiin. Hän on voittanut joukkueessa EM-kultaa vuonna 2007 ja MM-hopeaa 2006. Hän oli myös mukana pronssia voittaneessa joukkueessa Pekingin olympialaisissa 2008. Vuonna 2002 hän oli voittamassa EM-kultaa 18-vuotiaiden kisoissa ja 2004 20-vuotiaiden kisoissa, missä hän oli joukkueensa paras pisteidentekijä ja valittiin myös arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Karpunina on 176 senttimetriä pitkä ja painaa 73 kilogrammaa.

Lähteet
 Henkilökuva Spartakin sivuilla  
 Henkilökuva Venäjän koripalloliiton sivuilla  

Venäläiset koripalloilijat
Venäläiset olympiamitalistit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Jekaterina Lisina

Jekaterina Lisina (s. 15. lokakuuta 1987) on venäläinen koripalloilija, joka edustaa Venäjän superliigassa pelaavaa TsSKA Moskovaa.

Ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa Lisina on edustanut unkarilaista MiZo Pécsiä (2004-2006), missä hän voitti sekä Unkarin mestaruuden että Unkarin cupin vuosina 2005 ja 2006, sekä Moskovan alueen Spartakia (2006-2007).  

Lisina lukeutuu maansa maajoukkueen vakiopelaajiin. Hän on voittanut joukkueessa EM-kultaa vuonna 2007 ja MM-hopeaa vuonna 2006. Hän oli mukana myös Venäjän pronssia voittaneessa joukkueessa Pekingin olympialaisissa 2008.

Lähteet 
Jekaterina Lisinan henkilökuva TsSKA:n sivuilla 
Pelaajaprofiili Yahoo!n sivuilla

Venäläiset koripalloilijat
Venäläiset olympiamitalistit
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Irina Sokolovskaja

Irina Sokolovskaja (s. 3. tammikuuta 1983) on venäläinen koripalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa TsSKA Moskovaa. Aikaisemmin urallaan hän on pelannut Vologda-Tševakatassa vuodesta 1997 vuoteen 2007 lukuun ottamatta kautta 2003/2004, jolloin hän pelasi Moskovan Dynamossa.

Sokolovskaja kuuluu maansa maajoukkueen vakiopelaajiin. Hän on voittanut joukkueessa EM-kultaa vuonna 2007 ja olympiapronssia Pekingissä 2008. 

Sokolovskaja on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kilogrammaa.

Lähteet
 Esittely TsSKA:n sivuilla 
 Esittely Venäjän koripalloliiton sivuilla 

Venäläiset koripalloilijat
Venäläiset olympiamitalistit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Darren Ferguson

Darren Ferguson (s. 9. helmikuuta 1972 Glasgow) on skotlantilainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Tammikuusta 2019 lähtien hän on valmentanut Peterborough Unitedia.

Ura 

Manchester Unitedin kasvatti Ferguson pelasi seuran edustusjoukkueessa 27 ottelua vuosina 1990–1994. Vuosina 1994–1999 hän edusti Wolverhamptonia. Käytyään pelaamassa hetken aikaa lainasopimuksella Hollannissa Sparta Rotterdamissa Ferguson siirtyi Wrexhamiin, missä hän pelasi yli 300 ottelua ja teki yli 50 maalia. 

Tammikuussa 2007 Ferguson siirtyi tuolloin kakkosliigassa pelanneen Peterborough Unitedin pelaajavalmentajaksi. Hän onnistui nostamaan Peterborough'n perättäisinä vuosina kakkosliigasta mestaruussarjaan. Kausi 2009–2010 alkoi Peterborough'lta kuitenkin heikosti ja marraskuussa Ferguson erosi tehtävästään joukkueen oltua sarjassa viimeisenä. Tammikuussa 2010 Ferguson palkattiin mestaruussarjan Preston North Endin uudeksi valmentajaksi. Fergusonin pesti Prestonissa päättyi joulukuun lopulla 2010 potkuihin seuran pudottua mestaruussarjan jumbosijalle. Hän palasi Peterborough'n valmentajaksi tammikuussa 2011, ja nosti seuran kauden päätteeksi takaisin mestaruussarjaan.

Darren Fergusonin isä on Manchester Unitedin entinen manageri Sir Alex Ferguson.

Lähteet

Viitteet 

Skotlantilaiset jalkapalloilijat
Skotlantilaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Barxudarlı

Barxudarlı (myös Barkhudarli, Barkhudarly, Barkudarly, Barkhudali) on kylä ja yksi Azerbaidžanin viidestä eksklaavista Armeniassa. Armenialainen Tavušin maakunta ympäröi eksklaavia joka puolelta. Pinta-alaa Barxudarlılla on noin 22 neliökilometriä. Eksklaavi kuuluu Qazaxin piirikuntaan. Matkaa varsinaiseen Azerbaidžaniin on eksklaavista parisen kilometriä. 

Armenia on kontrolloinut Barxudarlıa ja lähellä sijaitsevaa Yuxarı Əskiparan eksklaavia Vuoristo-Karabahin sodasta lähtien. Azerbaidžan puolestaan otti vastavetona Armenialle kuuluvan Artsvašenin eksklaavin kontrolliinsa.

Katso myös 
Kərki

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jan S. Krogh's GeoSite: Azerbaijan 

Azerbaidžanin maantiede
Enklaavit ja eksklaavit
Kylät
Elmer

Elmer on miehen etunimi. Nimi on peräisin muinaisenglantilaisesta nimestä Æðelmær, jonka alkuosa æðel merkitsee jaloa ja loppuosa mær kuuluisaa.

Suomessa Elmerin nimipäivä on 3. tammikuuta, jolloin on myös Elmon ja Elmerin nimipäivä. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla 1 440 Elmeriä.

Tunnettuja Elmereitä 

 Elmer Bernstein, yhdysvaltalainen säveltäjä
 Elmer Bäck, suomalainen näyttelijä
 Elmer Diktonius, suomenruotsalainen kirjailija ja runoilija
 Elmer A. Forsberg, amerikansuomalainen taidemaalari ja professori
 Elmer Gedeon, yhdysvaltalainen baseballpelaaja
 Elmer George, yhdysvaltalainen autourheilija
 Elmer Green, suomenruotsalainen näyttelijä
 Elmer Iseler, kanadalainen kuoronjohtaja
 Elmer Kelton, yhdysvaltalainen lännenkirjailija
 Elmer Kääntä, suomalainen jalkapalloilija
 Elmer Lach, kanadalainen jääkiekkoilija
 Elmer Lahti, suomalainen elokuvaleikkaaja
 Elmer Meilahti, suomalainen pesäpalloilija
 Elmer Osmar Ramón Miani, argentiinalainen katolinen piispa  
 Elmer Niklander, suomalainen yleisurheilija
 Elmer Pratt, yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti, Mustien pantterien johtohahmo
 Elmer Rice, yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, teatteriohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja
 Elmer S. Riggs, yhdysvaltalainen paleontologi
 Elmer Snowden, yhdysvaltalainen muusikko
 Elmer Söderblom, ruotsalainen jääkiekkoilija.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Jalal ad-Din Muhammad Balkhi-Rumi

Jalāl ad-Dīn Muhammad Rūmī ( 1207–1273) oli persialainen runoilija, islamilainen teologi, lainoppinut ja suufimystikko. Hänet tunnetaan ulkomaisissa yhteyksissä usein lyhyesti nimellä ”Rumi”. Toinen hänestä usein käytetty nimitys on Mawlana tai Mevlana (, ”mestarimme”).

Jalal ad-Din Muhammad syntyi Balkhin kaupungissa nykyisessä Afganistanissa. Jalalin isä oli oppinut Baha’addin Valad, joka päätti muuttaa perheensä kanssa Khorasanista länteen, Konyan kaupunkiin nykyisen Turkin alueella. Siellä Jalal asui lähes koko elämänsä, ja kirjoitti runoja modernilla persian kielellä. Niinpä sekä afganistanilaiset, turkkilaiset että iranilaiset pitävät häntä omana kansallisena runoilijanaan.

Konyassa Jalal ad-Din Muhammad tutustui Faridaddin Attarin töihin ja hänestä kasvoi tämän veroinen suufilainen mystikko. Hänet muistetaan rakkauden ja rauhan lähettiläänä ja pyörivien derviššien liikkeen perustajana. Jalal ad-Din Muhammadin elämän käännekohta oli tutustuminen mystikko Shams-i Tabriziin 1244. Tämä sai Jalal ad-Dinin ryhtymään askeetikoksi ja kirjoittamaan runokokoelman Divan-i Shams-i Tabrizi kuvaamaan rakkauttaan Shams-iin ja murhettaan hänen katoamisestaan vuonna 1248.

Rumin mausoleumi Konyassa on nähtävyys ja pyhiinvaelluskohde. Siellä käy vuosittain yli kaksi miljoonaa vierasta.

Elokuva
Rumista ollaan tekemässä Hollywood-elokuvaa. Projekti aiheutti kohun kesäkuussa 2016, kun käsikirjoittaja David Franzoni sanoi haluavansa Leonardo DiCaprion esittävän Rumia. Vastustajien mielestä valkoinen DiCaprio ei voi esittää persialaista runoilijaa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 World of Tasawwuf . 
 Seppälä, Serafim: Tanssia auringossa joka muistaa tanssijan. Niin & näin 2/2003. (PDF)
 Simonen, Katri: Rumin kauneus . Kirkko ja kaupunki 19.11.2012.
 Toikka, Pekka: Rakkauden mystikko johdattaa kulttuurin ymmärrykseen. Kiiltomato.net 19.6.2002.

Persialaiset runoilijat
Islamilaiset mystikot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vuonna 1207 syntyneet
1270-luvulla kuolleet
Kangaspalsamirousku

Kangaspalsamirousku (Lactarius mammosus) on ohutmaltoinen ja kuperalakkinen harmaan- tai tummanruskea rouskulaji. Lakki on 4–12 senttimetriä leveä. Heltat ovat aluksi valkoiset ja muuttuvat myöhemmin kellertäviksi. Jalka on 3–7 senttimetriä pitkä, aluksi vaalea, mutta muuttuu likaisenkeltaiseksi kosketettaessa. Malto on valkeaa tai hieman ruskehtavaa. Maitiaisneste on valkoista. Sieni maistuu aluksi miedolta ja myöhemmin karvaalta. Se on syötävä, eikä sitä tarvitse esikäsitellä. Kangaspalsamirousku kasvaa kangasmetsissä ja havumetsissä, varsinkin poronjäkälässä, männyn seuralaisena koko Suomessa. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Kangaspalsamirouskun kanssa samannäköisiä lajeja ovat esimerkiksi kangasrousku, lakritsirousku, pikkurousku ja  sikurirousku.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Luontoportti: Kangaspalsamirousku (Lactarius mammosus)
Peda.net: Kangaspalsamirousku (Lactarius mammosus)
 Laji.fi: Kangaspalsamirousku

Rouskut
Suomalaiset ruokasienet
Oranssirousku

Oranssirousku (Lactarius aurantiacus, syn. L. mitissimus, aikaisemmin "ruskorousku") on kupera- tai laakealakkinen tahmea ja oranssi rouskulaji. Sienen heltat ovat valkoiset ja niissä on punaista sävyä. Jalka on lakin värinen tai vielä vaaleampi. Maitiaisneste ja malto ovat vaaleita. Sieni maistuu miedolta tai hieman kirpeältä. Oranssirousku kasvaa havumetsissä Etelä- ja Keski-Suomessa. 

Oranssirousku muistuttaa pikkurouskua (Lactarius tabidus). 

Oranssirousku on erinomainen ruokasieni. Se ei tarvitse esikäsittelyä. Sitä voidaan joskus luulla lapinrouskuksi, jonka maitiaisneste kuitenkin muuttuu rikinkeltaiseksi

Lähteet

Aiheesta muualla 
Luontonetti: Oranssirousku 

Rouskut
Suomalaiset ruokasienet
Georgian parlamentti

Georgian parlamentti ()  on Georgian lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Vuodesta 2012 lähtien parlamentti on kokoontunut Georgian toiseksi suurimmassa kaupungissa Kutaisissa, 231 km pääkaupunki Tbilisistä. 

Georgian valtiopäivälaitos on yksikamarinen. Sillä on 150 jäsentä, joista 77 valitaan suhteellisella vaalitavalla puoluelistoilta. Äänikynnyksen takia vain puolueet tai koalitiot, jotka saavat yli 5 prosenttia äänistä, saavat kansanedustajia tähän 77 jäsenen joukkoon. 73 kansanedustajaa valitaan enemmistövaalilla yhden jäsenen vaalipiireistä. Jos kukaan vaalipiirissä ei saa yli 30 prosenttia äänistä, järjestetään uusintakierros kahden eniten ääniä saaneen välille. Kansanedustajat valitaan neljäksi vuodeksi kerrallaan.

Vuonna 2012 valittu parlamentti

Vuoden 2012 vaaleihin osallistui 14 puoluetta ja kaksi vaaliliittoa, joihin kuului yhteensä 8 puoluetta. Kaikkiaan seitsemän puoluetta sai paikkoja parlamenttiin, kuusi niistä kuuluu Georgialainen unelma -koalitioon.

Uusi parlamenttirakennus

Uusi futuristiseksi luonnehdittu Georgian parlamenttirakennus valmistui vuonna 2012 valitun parlamentin avajaisiin. Parlamenttitalon arkkitehtuurista vastasivat espanjalaisen CMD Ingenieros -suunnittelutoimiston Mamoru ja Kenichi Kawaguchi. Sama suunnittelutoimisto on vastannut uuden parlamentin henkilökuntarakennuksen (2011) sekä Tbilisiin (2009) ja Kutaisiin (2010) rakennettujen hallitusrakennusten suunnittelusta.

Lähteet 

Parlamentti
Parlamentit
Kutaisi
Georgian rakennukset ja rakennelmat
Troels Rasmussen

Troels Rasmussen (s. 7. huhtikuuta 1961) on entinen tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.

Rasmussen aloitti ammattilaisuransa Vejle BK:n riveissä vuonna 1978 ja pelasi seurassa yhteensä 23 ottelua. Hän siirtyi 1982 AGF Århusiin, jota edusti uransa loppuun saakka, vuoteen 1993. Rasmussen pelasi AGF:ssä yhteensä 391 ottelua ja teki viisi maalia rangaistuspotkuista. Hän pelasi 237 peräkkäistä ottelua, mikä on AGF:n ennätys. Hän voitti Tanskan liigamestaruuden vuonna 1986 sekä cupmestaruuden 1987, 1988 ja 1992. 

Rasmussen pelasi vuosina 1982–1991 yhteensä 35 ottelua Tanskan maajoukkueessa. Hän kuului Tanskan joukkueeseen EM-kilpailuissa 1984, mutta ei päässyt pelaavaan kokoonpanoon. Meksikon MM-kilpailuissa 1986 hän pelasi kaksi ottelua ja Saksan EM-kilpailuissa 1988 yhden ottelun.

Lähteet 
Esittely Vejle BK:n sivustolla 
Esittely Aarhus GF:n sivustolla  
Maaottelutilastot 

Tanskalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
L'Âme Immortelle

L'Âme Immortelle (ranskaa, ) on itävaltalainen yhtye. Yhtyeen musiikkityyli on muuttunut elektronisesta musiikista Neue Deutsche Härteen. Yhtye sekoittaa kappaleissaan saksaa ja englantia sekä mies- ja naislaulua.

Historia

Perustaminen
L'Âme Immortellen perustivat vuonna 1996 Itävallassa Thomas Rainer ja Hannes Medwenitsch. Pian Rainerin entinen luokkatoveri Sonja Kraushofer liittyi yhtyeeseen, ja he saivat levytyssopimuksen. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, Lieder die wie Wunden bluten seuraavana vuonna MOS Recordsin kautta Liechtensteinissa. Albumista tuli suosittu saksankielisissä gootti- ja industrial-piireissä.

Trisol Records
Vuonna 1999 L'Âme Immortelle vaihtoi levy-yhtiönsä MOS Recordsista Trisol Recordsiin. Vuosina 1998–2001 yhtye julkaisi joka vuosi uuden kokopitkän albumin, ja sen suosio kasvoi vuosi vuodelta. Vuonna 2002 Medwenitsch jätti yhtyeen ja Ashley Daynor liittyi yhtyeeseen kitaristiksi. Yhtye julkaisi marraskuussa 2002 uuden singlen Tiefster Winter. Vuonna 2003 L'Âme Immortelle julkaisi albumit Als die Liebe starb sekä Seelensturm.

Supersonic Records
Vuonna 2004 yhtye vaihtoi taas levy-yhtiötään, tällä kertaa Sony BMG MusicEntertainmentiin kuuluvalle Supersonicille. Heidän ensimmäinen singlensä vaihdon jälkeen oli  Brennande Liebe, ja se tehtiin yhteistyönä  OOMPH!-yhtyeen kanssa.
Tämän jälkeen yhtye julkaisi albumin Gezeiten. Levy sisältää joitakin yhtyeen tunnetuimmista kappaleista, mm. 5 Jahre, Stumme Schreie sekä Fallen Angel.

Yhtye julkaisi elokuussa 2006 albumin Auf deinen Schwingen ja singlen "Phönix". Kesäkuussa 2007 julkaistiin kokoelma-albumi 10 Jahre.

Paluu Trisolille
Joulukuussa 2007 L'Âme Immortelle ilmoitti palanneensa Trisol Recordsille julkaistakseen uuden albuminsa seuraavana vuonna. Tammikuussa 2008 yhtye julkaisikin levyn nimeltä Namenlos.

Sooloprojektit 
Vuonna 2000 Thomas Rainer julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Gesellschaft:Mord yhdessä Joachim Sobczakin kanssa. Seuraavat albumit olivat Diagnose:Zeit sekä Kreuz:X:Feuer.

Vuonna 2007 Reiner julkaisi uuden EP:n nimellä Nachtmahr. EP:n nimi oli "Kunst ist Krieg". Vuonna 2008 ilmestyi ensimmäinen albumi nimeltään Feuer Frei!. Toinen albumi, Alle Lust will Ewigkeit ilmestyi vuonna 2009.

Sonja Kraushoferilla on myös oma sooloprojekti Persephone.

Diskografia

Albumit
 Lieder Die Wie Wunden Bluten (1997)
 …In Einer Zukunft Aus Tränen Und Stahl (1998)
 Wenn Der Letzte Schatten Fällt (1999)
 Dann Habe Ich Umsonst Gelebt (2001)
 Als Die Liebe Starb (2003)
 Gezeiten (2004)
 Auf deinen Schwingen (Elokuu 2006)
 10 Jahre - Best Of (Kesäkuu 2007)
 Namenlos (Tammikuu 2008)
 Best Of Indie Years (Toukokuu 2008)
 Durch Fremde Hand (Elokuu 2008)

Singlet
 Epitaph (2000)
 Judgement (2001)
 Tiefster Winter (2002)
 5 Jahre (2004)
 Stumme Schreie (2005)
 Fallen Angel (2006)
 Dein Herz (2006)
 Phönix (2006)
 Nur Du (2006)

DVDt
 Disharmony-Live! (2003)

Lähteet
 Virallisen kotisivun historia-osio
 Last.fm

Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Virallinen faniklubi
L'Âme Immortelle at RockSirens.com

Itävaltalaiset rockyhtyeet
Pukra

Pukra () on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee heti Pietarin kaupungin rajan pohjoispuolella Pietarin kehätien läheisyydessä. Taajamassa on asukkaita 4 600 ja kunnassa 6 100 henkeä (vuonna 2007).

Pukran huvila-asutus on syntynyt 1800–1900-lukujen vaihteessa. Nimi perustuu maastoa kuvaavaan venäjän sanaan bugry (”kummut, mäet”). Taajamassa toimii Pukran maatalousyritys, Scandic Constructionin talotehdas ja Mega-Parnasin kauppakeskus. Rakenteilla on Euroopan suurimmaksi sanottu ostos- ja vapaa-ajan keskus Nevski Kolizei. Suunnitteilla on myös kolme suurta automyymälää.

Kunnan hallinnollinen keskus on Pukran taajama. Lisäksi siihen kuuluu 7 kylää: Enkkola (), Korpiselkä, Mistola (), Mäntysaari ), Poroskylä (), Savotškino () ja Särky (). Ennen toista maailmansotaa seudulla asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Haapakankaan ja Toksovan luterilaisiin seurakuntiin.

Pukrasta on linja-autoyhteys Pietariin, Toksovaan ja Jukkiin. Kunnan alueella sijaitsee laskettelukeskus Ohta-Park.

Kunnan ja samalla myös kunnanhallinnon päämies on Gennadi Šorohov.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pukran kunta Seuloskoin piirin sivustolla 

Inkeri
Seuloskoin piirin kunnat
Rauhan Tervehdys

Rauhan Tervehdys on vuonna 1907 perustettu seurakuntalehti, joka ilmestyy Oulun seurakuntayhtymän, Hailuodon, Kempeleen, Limingan, Lumijoen, Muhoksen, Siikalatvan ja Tyrnävän alueella.

Lehden levikki on vuonna 2015 noin 95 000 ja se ilmestyy 14 seurakunnan alueella torstaisin ja kesällä joka toinen viikko. Lehteä julkaisee Rauhan Tervehdys ry.

Lehden historiaa
Rauhan Tervehdys oli alun perin hartauslehti, jota komministeri Uno Wegeliuksen perustama Oulun Veljeyspiiri kävi toimittamaan. Ensimmäinen lehti, numeroltaan 0, ilmestyi nelisivuisena 21. joulukuuta 1907. Toimitustyötä hoiti Wegeliuksen ohella kaksi muuta henkilöä. Lehden alkuaikojen levikki oli noin 2 000 kappaletta Oulussa ja lähiympäristössä, vuonna 1955 se oli 4 000, vuonna 1958 9 000, vuoden 1963 alussa 31 000 ja 2000-luvun jälkipuoliskolla jo noin 100 000. Lehti muistutti alun perin paljon samoihin aikoihin perustettua Kotimaa-lehteä.  Varsinaisia uutisia ja valokuvia lehdessä oli vuodesta 1917 alkaen, jolloin sen päätoimittajaksi tuli Georg Waenenberg. Hän toimi tehtävässä aina vuoteen 1931 saakka. Lehden toimitus sijaitsi Oulun NMKY:n tiloissa vuoteen 1940 asti. 

1932 alkaen päätoimittajaksi tuli Aarno J. Carlsted, vuodesta 1941 vuoteen 1948 tehtävässä toimi Oskari Heikinheimo ja hänen jälkeensä vuoteen 1962 saakka Juhani Reinilä. Pentti Huttunen aloitti päätoimittajana seuraavana vuonna, mutta jo 1965 häntä seurasi Eino J. Pietilä, joka oli tässä toimessa vuoteen 1976 asti. Hänen jälkeensä päätoimittajina olivat Risto Pontela osittain ja sittemmin Arvi Seppänen, Erkki Jokela, Risto Laitila sekä ensimmäinen varsinainen päätoimittaja Tuomo Korteniemi vuodesta 1980 vuoteen 1986. Hänen sijaisenaan toimi jonkin aikaa Pekka Koivisto, minkä jälkeen lehden päätoimittaja oli Marjaana Knuutila vuoteen 1994, Maarit Peltoniemi vuoteen 2004 ja Lea Lappalainen vuoteen 2005 saakka. Vuodesta 2006 päätoimittaja oli Janne Kankaala.

Vuonna 2015 lehden päätoimittajana toimi Heli Väyrynen.
Rebekka Naatus oli lehden vastaavana päätoimittajana 2017.
Vuonna 2020 vastaavana toimittajana on Elsi Salovaara.

Lehden lukijoille tuttu on myös sen pitkäaikainen pilapiirtäjä Erkki Kiiski.

Oulun Seurakunnallinen Veljeyspiiri julkaisi lehteä vuoteen 1921 saakka, sitten Pohjois-Pohjanmaan Nuorten Kristillinen Piirijärjestö, vuodesta 1939 alkaen nimeltään Oulun hiippakunnan Nuorten Kristillinen Piirijärjestö, aina vuoteen 1986 saakka. Tämän jälkeen lehden nimeä kantava yhdistys otti julkaisemisen hoitaakseen.   

Äänilehtiversiona Rauhan Tervehdys alkoi ilmestyä vuonna 1989 ja sähköisenä eli internet-versiona vuonna 2001. Vuoden 2012 alussa lehden nettisivujen sisältöä laajennettiin, ja nykyisin pdf-muotoisen näköislehden lisäksi sivuilla julkaistaan suurin osa lehden jutuista. Rauhan Tervehdykselle perustettiin kesällä 2010 myös oma Facebook-sivu.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Porin Judoseura

Porin Judoseura Fudoshin ry  on vuonna 1968 perustettu porilainen judoseura. 

Judo tuli ensimmäisenä gendai budolajina Poriin vuonna 1968. Aikidotoiminta alkoi vuonna 1987. Syksyllä 2002 Fudoshinille myönnettiin Nuori Suomi sinettiseura tunnustus laadukkaasta lasten ja nuorten judotoiminnasta. Vuosina 2003 ja 2005 Fudoshin valittiin vuoden judoseuraksi Suomessa. Seura järjesti judon miesten ja naisten SM-kisat Porissa keväällä 2008 40-vuotispäiviensä kunniaksi.

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Suomalaiset judoseurat
Porilaiset urheiluseurat
Vuonna 1968 perustetut urheiluseurat
Amir Amini

Amir Amini (, s. 10. kesäkuuta 1984 Ray) on iranilainen koripalloilija. Seuratasolla hän edustaa Kaveh Tehrania. 

Maajoukkueessa Amini on ollut voittamassa Aasian kisoja 2006 sekä Aasian-mestaruuskilpailuja 2007. Lisäksi hän osallistui Pekingin olympialaisiin 2008.

Aiheesta muualla 

 Pelaajaprofiili Kavehin sivuilla

Amini, Amir
Amini, Amir
Amini, Amir
Primus Ikaalinen

Primus Ikaalinen on kansainvälinen avoin kutsukilpailu, joka järjestetään joka vuosi Sata-Häme Soi -festivaaleilla. Kilpailussa huippuhanuristit eri puolilta maailmaa kilpailevat suorassa lähetyksessä. Raati valitsee 7-10 soittajaa hakemusten ja nauhojen perusteella. Suomen edustaja kilpailussa on Kultaisen Harmonikan voittaja kyseisenä vuonna. Tuomaristo on myös kansainvälinen. Ohjelmisto on virtuoosi- ja varieteemusiikkia. Kilpailun juontavat Silja Sillanpää ja Kimmo Mattila.

Primus Ikaalinen televisioidaan suorana lähetyksenä ja vuonna 2008 sen televisioi Yle TV2. Vuonna 2009 kilpailun voittaja tuli ensimmäistä kertaa Euroopan ulkopuolelta ja toisen kerran vuonna 2011.

Palkinnot
1. palkinto 3000€
2. palkinto 2000€
3. palkinto 1000€
4. ja 5. palkinto 500€

Voittajat 
2005  Idoia Laburu, Espanja
2006  Dimitri Saussard, Ranska
2007  Julien Gonzales, Ranska
2008  Mario D'Amario, Italia
2009  Grayson Masefield, Uusi-Seelanti
2010  Pietro Adragna, Italia
2011  Cory Pesaturo, Yhdysvallat
2012  Tia Jia Liang, Kiina
2014  Joni Stein, Suomi

Katso myös
Sata-Häme Soi
Kultainen Harmonikka
Hopeinen Harmonikka

Lähteet

Aiheesta muualla
Sata-Häme Soi: Primus Ikaalinen
Accordions Worldwide: Primus Ikaalinen 

Harmonikka
Musiikkikilpailut
Ikaalisten tapahtumat
Musiikkitapahtumat Suomessa
Musiikkiohjelmat
Batasuna

Batasuna ("Yhtenäisyys", alkuperäiseltä nimeltään Herri Batasuna (”Kansan yhtenäisyys”)) on Espanjassa toimiva baskien separatistinen puolue. Sitä pidetään Espanjassa virallisesti terroristijärjestö ETAn poliittisena siipenä, mutta puolue on itse kieltänyt tämän yhteyden. Puolueen toiminta on ollut kiellettyä Espanjassa vuodesta 2003, ja myös Euroopan unioni laskee sen terroristijärjestöksi osana ETAa. Batasuna perustettiin vuonna 1978; sillä on perinteisesti ollut noin 10–20 prosentin kannatus Baskimaalla.

Puolueen ideologiana ovat baskinationalismi ja demokraattinen sosialismi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Puolueen virallinen kotisivu Internet Archivessa

Baskimaa
Baskipuolueet
Juha Pirinen

Juha Pirinen (s. 22. lokakuuta 1991 Valkeakoski) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Slovakian pääsarjassa Fortuna ligassa pelaavaa AS Trenčíniä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja ja voi tarvittaessa pelata myös vasempana laitahyökkääjänä.

Pirinen pelasi ensimmäisen kerran Valkeakosken Hakan edustusjoukkueessa vuonna 2008. Hänellä oli yhden kauden sopimus valkeakoskelaisseuran kanssa, jonka jälkeen Pirinen siirtyi Tampere Unitediin kaudeksi 2009. Pirinen kartutti kuitenkin pelikokemusta Tampereen Ilveksen riveissä ennen kuin mahdutti itsensä Tampere Unitedin kokoonpanoon. Helmikuussa 2011 Pirinen solmi 1+1-vuotisen sopimuksen Hakan kanssa. Pirisen sopimusta Hakan kanssa jatkettiin yhdellä kaudella vuoden 2012 joulukuussa. Maaliskuussa 2014 Pirinen siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen Myllykosken Palloon. Kaudeksi 2015 Pirinen solmi yksivuotisen sopimuksen vuoden jatko-optiolla Rovaniemen Palloseuran kanssa. Pelattuaan kaksi vuotta HJK:ssa hän siirtyi joulukuussa 2018 Simo Valakarin valmentamaan norjalaisseura Tromsø IL:ään. Tromsø kuitenkin tippui kauden päätteeksi Eliteserienistä ja kesällä 2020 Pirinen siirtyi Slovakian Fortuna ligaan AS Trenčínin riveihin, jossa Pirinen nousi välittömästi vakiokokoonpanoon.

Maajoukkuedebyyttinsä Pirinen teki 10. tammikuuta 2016 Abu Dhabissa pelatussa ystävyysottelussa Ruotsia vastaan, tullen kentälle puoliajalla Petteri Forsellin tilalle.

Pirisen setä Jukka Pirinen oli maajoukkuetason jalkapalloilija ja myös hänen isänsä Jouko Pirinen on pelannut pääsarjatasolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pirisen pelaajakortti Rovaniemen Palloseuran sivuilla 
 Pirisen pelaajakortti Veikkausliigan sivuilla
 Pirisen pelaajakortti Tamun sivuilla 
 Pirinen maalinteossa Ilvespaidassa
 Pirinen worldfootballer.netissä

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Takako Doi

Takako Doi (; 30. marraskuuta 1928 – 20. syyskuuta 2014) oli japanilainen poliitikko. Hän johti vuosina 1986–1991 ja 1996–2003 maansa sosiaalidemokraattista puoluetta, joka vuoteen 1991 tunnettiin sosialistipuolueen nimellä.

Takako Doi tuli valituksi Japanin parlamentin, Dietin, jäseneksi ensi kertaa vuonna 1969. Hän sai varhaisella urallaan kuuluisuutta sukupuolten välisen tasa-arvon puolestapuhujana.

Vuoden 2003 vaaleissa sosiaalidemokraattinen puolue menetti huomattavasti kannatustaan, sillä sen edustajat alun perin kiistivät Japanin kansalaisia kaapatun Pohjois-Koreaan. Puolue oli jo aiemmin pitänyt tärkeinä suhteitaan Pohjois-Koreaan.

Myös Takako Doi itse menetti parlamenttipaikkansa puolueen kannatuksen heikennyttyä. Erottuaan puolueen johtajan töistä hän sai seuraajakseen Mizuho Fukushiman.

Takako Doi kuoli keuhkokuumeeseen 85-vuotiaana 20. syyskuuta 2014 sairaalassa Hyōgon prefektuurissa.

Lähteet 

Japanilaiset poliitikot
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Luettelo Veikkauksen raha-automaattipeleistä

Tämä on luettelo Veikkauksen, eli entisen RAY:n raha-automaattipeleistä.


Käytössä olevat rahapelit

Hedelmäpelit

Alkemia
Apila
Buffalo Blitz
Emma
Fruttis
Gladiator Jackpot
God of Storms
Harjakainen
Heart of the Frontier
Hedelmäcocktail
Hokkus Pokkus
Hottipotti
Jungle Giants
Justice League
Karnevaali
Komisario Palmu
Kulta-Jaska
Kulta-Jaskan valtaus
Luna
Luumu
Mansikka
Mestarietsivä

Muutila
Mökkielämää
Nova X
Pohjantähti
Potti di Mare
Rautaa (tyyliteltynä Raütaa)
Ra-Ha
Ra-Ha II
Rahactica
Rahasampo
Repolainen
Ruusu
Saaga
Senttipotti
Sole
Suvihumppa
Talismaani
Timantti
Tuplapotti
Tähti
Unelmaloma
Väinö & vuorenpeikon aarteet

Korttipelit
Hedelmäpoksu
Jokeripokeri
Jokeri Pokeri Jackpot
Kakkospokeri
Pikapokeri
Korttikeno
Taitopokeri
Villit Kakkoset
Ässäpokeri

Erikoispelit
Aarresaari
Kulta jaskan Karttakeno
Megahyrrä
Numerokeno
Ruletti
Spinni
Superruletti
Pajatso

Monipeliautomaatit
 Monikko
 Täyskäsi
Valtti
Voitto
 Värisuora

Käytöstä poistuneet rahapelit

Hedelmäpelit
Potti
Hedelmäpeli
Lukkopotti
Täyspotti
Ray 80 Hedelmäpeli
Casino Plums
Casino Multiline

Erikoispelit
Hunajakeno
Huurrekeno
Kaleidoskooppi
Kolmionoppa
Megastar
Noppa
Ässäkisa

Korttipelit
Deal
Jacks or Better
Kymppipokeri
Multipokka
Senttipokeri
Texas Pokeri
Tuplapokeri
Venttiplus
Ventti-Ville
Pokeri
Pokkarinki

Monipeliautomaatit
Casino Ray
Loisto
Mare
Monipeli
Monipeli²
Nova
Pokeria
Täyskeno
Täysnoppa
Täyspokeri

Pajatsopelit
Elektroninen pajatso
Hedelmäjazzo
Komeettajasso
Pajatso RAY

Lähteet 
 Veikkauksen nettikasino
 Rahapeliopas.fi

Viitteet 

Veikkauksen rahapeliautomaatit
Luettelot peleistä
Lumikki ja 7 seinähullua

Lumikki ja 7 seinähullua on suomalaisen Seitsemän seinähullua veljestä -yhtyeen toinen albumi vuodelta 1974. Albumi sisältää tuottaja Jaakko Salon vaskipuhallinvoittoisia sovituksia sekä pikkutuhmia sanoituksia, joita ovat kirjoittaneet Jukka Virtanen, Pertti Reponen, Kari Kuuva ja Sauvo Puhtila.

Kappaleet

Lähteet 
 Lumikki ja seitsemän seinähullua discogs.com -sivustolla
 Albumi Suomen Äänitearkiston tietokannassa
 Albumi Yleisradion Fono.fi-tietokannassa

Vuoden 1974 albumit
Seitsemän seinähullun veljeksen albumit
Lois McMaster Bujold

Lois McMaster Bujold (s. 2. marraskuuta 1949 Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hänen tuotantoonsa kuuluu parikymmentä romaania, joista seitsemän fantasiaromaania. Bujold on saanut neljä Hugo- ja kolme Nebula-palkintoa.

Bujoldin ensimmäiset ammattimaiset novellit ilmestyivät Twilight Zone -lehdessä. Vuonna 1985 Baen-kustantamo osti oikeudet hänen kolmeen ensimmäiseen kirjaansa: Shards of Honor (1986, suom. Kunnian sirpaleita, 2009), The Warrior's Apprentice (1986) ja Falling Free (1988, Nebula-palkinto).

Suomennettu romaani

Aiheesta muualla 

 
 Kotisivut 
 Lois McMaster Bujold . Myrskykustannus.
 Vesa Lehtinen: Lois McMaster Bujold: Miles Vorkosigan -sarja. Aikakone 16.8.2000.

Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat
Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Hugo-palkinnon saajat
Hugo Lloris

Hugo Hadrien Dominique Lloris (s. 26. joulukuuta 1986 Nizza, Provence-Alpit-Riviera, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria. Tämän lisäksi hän kuuluu Ranskan maajoukkueeseen. Hän toimii kapteenina seurajoukkueessa ja maajoukkueessa.

Ura 
Lloris aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan OGC Nicessä vuonna 2005. Hän nousi seuran ykkösmaalivahdiksi kaudella 2006−2007 ja otti nopeasti paikkansa Ranskan maalivahtieliitissä. Llorisin siirtymisestä Euroopan huippuseuroihin liikkui useita huhuja. Lopulta hän siirtyi kauden 2007/08 jälkeen Olympique Lyoniin. Lyonissa Lloris otti heti paikkansa seuran ykkösmaalivahtina ja pelasi runsaan neljän kautensa aikana 146 liigaottelua. Hän voitti 2012 Ranskan cupin ja Trophée des Championsin.

Elokuun lopussa 2012 Lloris siirtyi pitkän spekuloinnin jälkeen Lyonista Englannin Valioliigan Tottenham Hotspuriin ja teki seuran kanssa joulukuussa 2016 vuoteen 2022 asti kestävän jatkosopimuksen. Hän nousi ykkösmaalivahdiksi saman vuoden marraskuussa ja on kauden 2020−2021 loppuun mennessä pelannut 298 valioliigaottelua. Näissä hän on päästänyt 319 maalia ja pelannut 105 nollapeliä. Mestarien liigassa hän on pelannut Tottenhamissa 28 ottelua mukaan lukien tappiollinen loppuottelu Liverpoolia vastaan 2019. Eurooppa-liigassa hän on pelannut 34 ottelua. Lokakuussa 2019 hän joutui noin kolmeksi kuukaudeksi syrjään peleistä olkapään loukkaantumisen vuoksi.

Maajoukkueura 
Maajoukkuetasolla Lloris pelasi kaikki viisi ottelua Ranskan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2005. Hän debytoi Ranskan A-maajoukkuepaidassa Uruguayta vastaan vuonna 2008. Läpimurtonsa Les Bleus'n ykkösmaalivahdiksi hän teki vuoden 2010 MM-karsinnoissa. Lopputurnauksessa Lloris oli joukkueen ykkösmaalivahti ja on säilyttänyt asemansa siitä lähtien. Hän kuului Ranskan joukkueeseen sen saavuttaessa EM-hopeaa 2016 ja maailmanmestaruuden 2018. Hän on pelannut Ranskan kaikki MM- ja EM-lopputurnausottelut 2010−2018 lukuun ottamatta MM-kisojen 2018 Tanska-ottelua. Hänestä tuli vuonna 2018 seitsemäs ranskalaismies, joka on pelannut maajoukkueessa yli sata ottelua.

Yksityiselämä 
Lloris oli teini-ikäisenä ikäluokkansa parhaita tennispelaajia Ranskassa, mutta lopetti tenniksen peluun. Hän avioitui teinirakkautensa Marinen kanssa vuonna 2012, ja heillä on kaksi tytärtä. Lloris tuomittiin vuoden 2018 syyskuussa rattijuopumuksesta 50 000 punnan sakkoihin ja 20 kuukauden ajokieltoon. Hän puhalsi 80 mikrogrammaa alkoholia sataa hengitysilmamillilitraa kohden, kun rattijuopumuksen raja on 35 mikrogrammaa.

Lähteet 

Ranskalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Eeva Kauppi

Eeva Ottilia Kauppi, o.s. Mäntylä, (31. tammikuuta 1921 Kokemäki – 26. marraskuuta 2008 Vaasa) oli suomalainen psykiatri ja kokoomuslainen poliitikko. 

Kauppi oli koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti (1949), psykiatri (1958) ja oikeuspsykiatri (1979). Hän toimi Vanhan Vaasan sairaalan (entinen Mustasaaren sairaala) johtavana ylilääkärinä 1963–1992, mikä tuotti hänelle laajan arvostuksen.

Puoluetaustaltaan kokoomuslainen Kauppi valittiin kansanedustajaksi Vaasan vaalipiiristä vuoden 1970 eduskuntavaalissa. Hän toimi kansanedustajana 13 vuotta vuoden 1983 eduskuntavaaleihin asti. Vaasan kaupunginvaltuustoon Kauppi kuului 28 vuotta, mistä osan valtuuston puheenjohtajana.

Kun homoseksuaalisuus poistettiin rikoslaista vuonna 1970, ajoi Kauppi eduskunnassa kantaa, jonka mukaan aikuisten väliset homosuhteet voidaan sallia, mutta homoseksuaalisuuden julkinen ”mainostaminen ja ihannoiminen” tulee kieltää ja nuoria on suojeltava ”ratautuneiden homoseksualistien teoilta”.

Kaupille myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi 1983. Hänen elämäkertansa on kirjoittanut opetusneuvos Ilmari Laukkonen vuonna 2003. Kauppi kuoli Vaasan keskussairaalassa 87-vuotiaana kaatumisesta aiheutuneisiin vammoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Kansanedustajat
Vaasan vaalipiiri
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Vaasan kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset psykiatrit
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Tornion yhteislyseon lukio

Tornion yhteislyseon lukio (TYL) on suomenkielinen, Torniossa toimiva lukio, joka on perustettu vuonna 1884.

Lukiossa on toiminut vuodesta 2006 lähtien kansainvälisyydestä kiinnostuneille nuorille tarkoitettu Eurolinja, jonka opetussuunnitelmassa on sekä suomalaisia että ruotsalaisia piirteitä. Eurolinjaa edelsi vuonna 1998 perustettu Eurolukio. Eurolukio ei saanut erityislukion asemaa.

Vuoden 2005 kouluverkkouudistuksen myötä lukiot Torniossa yhdistettiin ja rakennuksessa ennen toiminut Suensaaren koulu lakkautettiin. Lukio-opinnot siirrettiin Tornion yhteislyseon lukioon ja peruskouluopetus Raumon ja Putaan kouluun. Vuonna 2013 Tornion yhteislyseon lukio siirtyi nykyaikaisempiin tiloihin entisen kauppaoppilaitoksen rakennukseen osoitteessa Kauppakatu 29.

Tunnettuja oppilaita 

 Veli Aine, kauppaneuvos, yo 1939 
 Fredrik Castrén, vuorineuvos, yo 1947
 Leo Heikurainen, metsätieteen professori, yo 1941 
 Paavo Jokinen, metsäneuvos, pääjohtaja, yo 1941 
 Vilho Lantto, sähkötekniikan professori, yo 1961
 Esko Lumikero, Yleisradion toimittaja, yo. 1946
 Alpo Marttinen, eversti, Mannerheim-ristin ritari, yo 1927
 Asko Oinas, maaherra, yo 1950
 Yrjö Massa, kenttäpiispa, yo 1937
 Aimo Pajunen, kenraali, yo 1950
 Seppo Pelttari, kansanedustaja, yo 1960
 Matti Pörhö, kauppaneuvos, liikemies yo 1970
 Tauno Viiri, majuri, Mannerheim-ristin ritari, yo 1927

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tornion yhteislyseon lukio (tornio.fi)
 Tornion yhteislyseon lukio (kotisivut) (tyll.fi)

Yhteislyseon lukio
Suomen lukiot
Suensaari
Vuokkiniemen kansalliskokous

Vuokkiniemen kansalliskokous 20. heinäkuuta 1941 oli suomalaisten Vuokkiniemellä järjestämä tapahtuma, jossa Karjalan vapautusliikkeen johto järjestäytyi virallisesti. Vienan ja Aunuksen kansa päätti julkilausuman mukaan liittyä Suomeen. Kokouksessa oli läsnä paikallisen väestön ohella heimopataljoonien johtoa ja Päämajan tiedotusosasto. Paikallista väestöä paikalla oli suhteellisen vähän. Tapahtuma nähtiin Suomessa ja ulkomailla suomalaisena propagandatemppuna.

Karjalan vapausliike
Kokouksessa valittiin Karjalan vapausliikkeen johto, johon kuului 10 henkilöä eri puolilta Itä-Karjalaa ja kaksi varamiestä:
 Probus Rahikainen, Jyskyjärvi
 Paul Marttina, Säämäjärvi
 Janne Rajamaa, Pistojärvi
 Vasili Keynäs, Vuokkiniemi
 Vilho Timonen, Uhtua
 Onttoni Miihkali, Kiestinki
 Simo Askola, Muujärvi
 Lauri Kuntijärvi, Oulanka
 Paavo Saarikoski, Kiestinki
 Pauli Ipatti, Repola

ja varalla
 Jussi Mattinen, Vuokkiniemi
 Niilo Kiirikki, Rukajärvi

Katso myös

Itä-Karjalan kysymys
Itä-Karjalan sotilashallinto

Lähteet

Karjala
Jatkosota
1941