joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Itsenäisten valtioiden yhteisön jääkiekkomaajoukkue

Itsenäisten valtioiden yhteisön (IVY) jääkiekkomaajoukkue koottiin vuoden 1992 talviolympialaisia varten korvaamaan edellisenä vuonna hajonneen Neuvostoliiton jää­kiekkomaa­joukkueen. Joukkue voitti turnauksessa kultaa. Turnauksen jälkeen entiset Neuvostoliiton tasavallat ovat osallistuneet turnauksiin omilla joukkueillaan. Joukkue käytti lippunaan olympialippua. Joukkue osallistui olympiaturnauksen lisäksi myös Sweden Hockey Gamesiin ja Nissan Cupiin.

Joukkue talviolympialaisissa 1992 
 Päävalmentaja: Viktor Tihonov

Nuorten maajoukkue 
Itsenäisten valtioiden yhteisön alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue voitti Saksassa vuoden vaihteessa 1992 nuorten maailmanmestaruuden

Lähteet 
 Nationalteamsoficehockey - CIS 
 Nationalteamsoficehockey - CIS All Time Results 
 Eliteprospects: IVY:n joukkue talviolympialaisissa 1992 

Jääkiekkomaajoukkueet
Itsenäisten valtioiden yhteisö
Jääkiekko talviolympialaisissa 1992
Vladimir Medinski

Vladimir Rostislavovitš Medinski (, , s. 18. heinäkuuta 1970 Smila, Tšerkasyn alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen toimittaja, kirjailija ja poliitikko, joka on toiminut Venäjän kulttuuriministerinä vuosina 2012–2020. Medinski on Yhtenäinen Venäjä -puolueen jäsen.

Medinski suoritti tutkinnon International Information -laitoksella Moskovan valtiollisessa kansain­välisten suhteiden instituutissa (MGIMO). Myöhemmin hän on toiminut myös opettajana MGIMO:ssa. Medinski nimitettiin kulttuuriministeriksi 21. toukokuuta 2012.

Syksyllä 2012 Medinski piti Unkarissa puheenvuoron, jossa hän piti suomalais-ugrilaisten kansojen yhteistyötä Venäjää vastaan suunnattuna liikehdintänä. Hän myös aikaansai negatiivista huomiota Suomessa väittämällä Suomen olevan ”erottamaton osa venäläistä maailmaa”. Medinski on Venäjän sotahistoriallisen seuran puheenjohtaja. Seura on hänen johdollaan valmistellut Venäjän kouluihin vuonna 2021 esitellyn historian oppikirjasarjan, jota on arvosteltu Venäjän kannalta kiusallisten asioiden pimittämisestä.

Medinski johti Venäjän valtuuskuntaa Ukrainan sodan aikana 28. helmikuuta 2022 käydyissä Venäjän ja Ukrainan välisissä tulitaukoneuvotteluissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset historioitsijat
Venäjän ministerit
Kulttuuriministerit
Venäläiset professorit
Elävät henkilöt
Vuonna 1970 syntyneet
Hartola (Intia)

Hartola () on kylä Intiassa Uttarakhandin osavaltiossa Ramgarhin laaksossa 56 kilometriä Nainitalin kaupungista. Kylä sijaitsee noin 2 000 metrin korkeudessa vuoristoisella alueella. Isompaan Haldwaniin kaupunkiin on matkaa 72 kilometrin. Väestöä on noin 600 noin sadassa taloudessa.

Liikenneyhteydet 
Lähin rautatieasema on Kathgodamissa ja Delhistä kulkee bussi Haldwaniin. Lähin lentokenttä on Pantnagar (104 km päässä).

Lähteet 

Uttarakhandin maantiede
Intian kylät
Hartola (täsmennyssivu)

Hartola tarkoittaa seuraavia asioita:

 Hartola, aik. ,  kunta Suomessa
 Hartola, kylä Intiassa.
 Hartola, lampi Asikkalassa.
Volvo Bus Finland

Volvo Bus Finland oli 2004 muodostunut linja-autojen valmistaja Tampereella ja Liedossa. Carrus Oy oli siirtynyt jo vuonna 1998 Volvo Bussar Ab:n tytäryhtiöksi. 2008 Volvo Bus Finland sulki Tampereen tehtaan ja myi Liedon tehtaan suomalaiselle sijoittajaryhmälle. Liedon tehdas jatkoi nimellä  Carrus Delta Oy.

Lähteet 
 Historiikki; Carrus Delta

Linja-autonvalmistajat
Markus Leikola

Erkki Anto Markus Leikola (s. 17. maaliskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen toimittaja, kirjailija, konsultti ja kommentaattori.

Ura 
Leikola työskenteli 1980- ja 1990-luvulla toimittajana useissa viestimissä, Talouselämässä ja Iltalehdessä sekä Yleisradiossa vuoteen 1996, jolloin hän lähti tavoittelemaan uutta televisiokanavaa, joka kuitenkin meni Sanoman Helsinki Medialle. Yleisradiossa hän työskenteli A-studiossa ja teki ulkomaanreportaaseja, joissa hänen vahvuusaluettaan oli Itä-Eurooppa. Hän veti myös eduskuntavaalitentit 1991.

Syksyllä 2016 Leikolalta ilmestyi yli 900-sivuinen romaani Uuden maailman katu (WSOY). Leikola on julkaissut myös runoteoksen Naamakirja (2012) ja kaksi muuta teosta. Hän teki vuoteen 2017 saakka Jussi Lähteen kanssa Yle Radio 1:lle viikoittaista keskusteluohjelmaa Leikola ja Lähde. Vuosina 2006–2009 Leikola toimi Suomen Markkinointiviestintätoimistojen Liiton (MTL) toimitusjohtajana.

Leikola on kirjoittanut näytelmän Nykyisempi aika, joka perustuu Charles Chaplinin elokuvaan Nykyaika ja osin myös Diktaattoriin. Hän on myös kirjoittanut toisen näytelmän Suuri ja mahtava. 

Leikola on myös yksi jahtaajista syksyllä 2018 MTV:llä alkaneessa Jahti-visailuohjelmassa, jossa hänen roolinimensä on ”Besserwisser”.

Keväällä 2020 Leikola aloitti MTV:n nettikolumnistina ja julkaisi romaanin Teidän edestänne annettu. Lisäksi hän toimi Entä jos? -keskusteluojelman yhtenä panelistina kesällä 2020.

Yksityiselämä 
Markus Leikolan isä on professori Anto Leikola. Hänen setänsä on metsätieteilijä Matti Leikola ja hänen isoisänsä oli lääkäri ja poliitikko Erkki Leikola sekä isotätinsä gynekologi ja Suomen ensimmäinen naisprofessori Laimi Leidenius. Hänen isoäitinsä isä oli lääkintäkenraalimajuri Eino Suolahti.

Teokset

Kirjat 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 Sodan ja rauhan kronikka – Kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. Aula & Co, 2022. ISBN 9789523643093

Näytelmät 
 Suuri ja mahtava, 2015
 Nykyisempi aika, 2017

Palkinnot ja tunnustukset 
 Myönnetty
Suomen Kuvalehden journalistipalkinto, 1993

 Ehdokkaana
Bonnierin Suuri journalistipalkinto,2016

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Markus Leikola 375 humanistia -sivustolla 11.12.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
 Leikola ja Lähde. Yle Areena
 Markus Leikola radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, Yle 11.2.2017

Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset yrittäjät
Daniel Davis

Daniel Davis (s. 26. marraskuuta 1945 Gurdon, Arkansas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten hovimestari Nilesina Nanny-tv-sarjasta. Hän on näytellyt myös professori Moriartya sivuosaroolissa televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi.

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Mads Christensen (jääkiekkoilija)

Mads Christensen (s. 2. huhtikuuta 1987 Herning, Tanska) on tanskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-joukkue EHC Münchenissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.

Ura

Seuraura
Christensen on Herning IK:n kasvatti. Hän pelasi Blue Foxissa ensimmäiset pääsarjaottelunsa jo 15-vuotiaana kaudella 2002–2003, jolloin Christensen sai tililleen neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua, joissa hän teki yhden syöttöpisteen. Christensen voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Tanskan pääsarjassa 20 ottelua ja kaudella 2004–2005 31 runkosarjaottelua tehopistein 1+6=7 sekä 15 playoff-ottelua tehden yhden maalin. Christensen voitti Tanskan-mestaruuden myös keväällä 2005. 

Kauden 2005–2006 päätteeksi Christensen voitti pronssia. Hän voitti Herningissä Tanskan-mestaruuden taas vuosina 2007 ja 2008. Kaudeksi 2008–2009 Christensen siirtyi SønderjyskE Ishockeyn riveihin. Hän teki Tanskan pääsarjan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+18=35. Christensen jakoi SønderjyskEn sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Dustin VanBallegooien kanssa. Hän voitti Tanskan-mestaruuden keväällä 2009 ja valittiin koko AL-Bank Ligaenin vuoden pelaajaksi sekä tähdistökentälliseen.

Toukokuussa 2009 Christensen teki sopimuksen Saksan DEL:ssä pelaavan Iserlohn Roostersin kanssa kaudeksi 2009–2010, jolloin hän oli tehoilla 14+31=45 joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Kaudeksi 2010–2011 Christensen siirtyi Eisbären Berlinin riveihin. Hän voitti joukkueessa kauden aikana sekä Saksan-mestaruuden että European Trophyn mestaruuden. Christensen voitti Saksan-mestaruuden myös kahtena seuraavana keväänä 2012 ja 2013. Neljän Berliinissä vietetyn vuoden jälkeen hän jatkaa kaudella 2014–2015 DEL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella EHC Münchenin paidassa. Christensen oli 17 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Daniel Sparren jälkeen. Maaliskuussa 2015 hän teki Münchenin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura
Christensen edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014 ja 2016. Vuoden 2011 turnauksessa hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Nichlas Hardtin kanssa sekä sisäisen pistepörssin voiton Hardtin ja Julian Jakobsenin kanssa. Christensen pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2010 ja Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa.

Christensen pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2005 (B-lohkon pronssia), 2006 (A-lohkon hopeaa) ja 2007 (A-lohkon kultaa). Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden pääsarjan MM-kilpailuissa vuosina 2004 ja 2005, mutta Tanska putosi kuitenkin jälkimmäisen turnauksen päätteeksi I-divisioonaan.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Tanskalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Teerenpeli

Teerenpeli Yhtiöt -konserni on vuonna 1994 perustettu ravintola-, panimo- ja tislaamotoimintaa sekä franchising-liiketoimintaa harjoittava perheyhtiö.

Nimi 
Teerenpeli tarkoittaa teeren soidinta, ja termiä käytetään myös ihmisten välisestä flirttailusta. Yhtiön logossa komeileekin urosteeri.

Historia 

Vuonna 1994 Lahden Vapaudenkadulle avattiin Teerenpeli-olutravintola. Seuraavana vuonna käynnistyi pienimuotoinen panimotoiminta ravintolan yhteydessä. Ensimmäinen panimo oli keittokooltaan vain 60 litraa. Vuonna 1997 keittokapasiteettia lisättiin 250 litraan ja siiderien tuotanto aloitettiin. Tämä keittolaitteisto on edelleen käytössä ja sillä valmistetaan erikoisoluita Ravintola Teerenpelissä Helsingissä. Vuonna 2002 panimo siirrettiin Ravintola Taivaanrannan kellaritiloihin Lahdessa. Samana vuonna aloitettiin mallasviskin tislaaminen. Vuonna 2009 Teerenpeli rakensi oman panimorakennuksen Lahden Lotilan teollisuusalueelle ja hankki pullotuslaitteiston. Entiset panimotilat otettiin kokonaisuudessaan käyttöön viskin valmistukseen.

Teerenpelin ensimmäinen olut oli puolukalla maustettu tumma lager Puolukka Lysti. Esimmäisenä vuotena olutta tuotettiin 2 000 litraa, nykyään Teerenpeli valmistaa lähes puoli miljoonaa litraa olutta ja siideriä vuodessa. Vuosittain valmistuu myös noin 100 000 litraa viskiä kypsymään tynnyreihin.

Teerenpeli-olutravintolat sijaitsevat Lahdessa, Helsingissä, Tampereella, Turussa, Lappeenrannassa, Jyväskylässä ja Oulussa.

Palkinnot 

Teerenpelin Laiskajaakko palkittiin 1. sijalla Suomen Paras Olut 2011 -kilpailussa, sarjassa "Tumma lager enintään 4,7 %, pakatut oluet". Teerenpeli voitti myös kaksi 2. sijaa eri sarjoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Teerenpelin verkkosivut

Suomalaiset pienpanimot
Suomalaiset viskitislaamot
Club Atlas

Club Social y Deportivo Atlas de Guadalajara on vuonna 1916 perustettu jalkapalloseura Guadalajarasta, Meksikosta. Seuran edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera División de Méxicossa. Joukkueen kotistadionina toimii 56 713 -paikkainen Estadio Jalisco.

Ensimmäisen kerran joukkue voitti maan pääsarjamestaruuden kaudella 1950–1951.

Aiheesta muualla 
 Seuran virallinen kotisivusto  

Meksikolaiset jalkapalloseurat
Brittiläinen 1. armeija

Brittiläinen 1. armeija oli Britannian armeijan yhtymä sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa. Se osallistui taisteluihin ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla ja toisessa maailmansodassa taisteluihin Pohjois-Afrikassa. Armeijan joukot koostuivat brittiyksiköiden lisäksi muuan muassa ensimmäisessä maailmansodassa Intian ja Portugalin sekä toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain ja Vapaan Ranskan joukoista.

Ensimmäinen maailmansota 

Ensimmäisessä maailmansodassa armeija perustettiin 26. joulukuuta 1914 osaksi brittiläistä siirtoarmeijaa, kun siirtoarmeijan armeijakunnat jaettiin kahdeksi armeijaksi. Armeijan komentajaksi määrättiin kenraaliluutnantti Sir Douglas Haig ja siihen kuuluivat I, IV ja Intialainen armeijakunta. Armeija kärsi tappion Vimyn laaksossa toukokuussa 1916 ja kuukautta myöhemmin Fromellesissa. Vuonna 1917 armeijaan liitettiin Portugalin siirtoarmeijakunta. Seuraavana vuonna armeija osallistui hyökkäykseen, jonka tuloksena saksalaiset työnnettiin takaisin.

Komentajat 
1914-1915 kenraaliluutnantti Sir Douglas Haig
1915-1916 kenraali Sir Henry Rawlinson
1916 kenraalin Sir Charles Monro
1916-1918 kenraali Sir Henry Horne

Toinen maailmansota 
Armeija perustettiin toisessa maailmansodassa 6. heinäkuuta 1942 Largsissa Pohjois-Afrikan maihinnousua varten. Kenraaliluutnantti Sir Kenneth Andersonin johtama armeija nousi maihin Algerissa 9. marraskuuta, jolloin siihen kuuluivat V ja IX armeijakunnat.

Armeija lakkautettiin Tunisiassa 25. heinäkuuta 1943.

Komentajat 
heinäkuu - elokuu 1942 kenraaliluutnantti Edmond Schreiber
elokuu 1942 - heinäkuu 1943 kenraaliluutnantti Kenneth Anderson

Lähteet

Viitteet 

Yhdistyneen kuningaskunnan sotilasyksiköt ensimmäisessä maailmansodassa‎
Yhdistyneen kuningaskunnan armeijat toisessa maailmansodassa
Hattulan Kotikirkko

Hattulan Kotikirkko on Hattulassa toimiva helluntaiseurakunta. Sen kirkkorakennus ja toimitilat sijaitsevat Parolassa Teollisuustie 6, 13720 Parola.

Toimintaa

Hattulan Kotikirkko järjestää jumalanpalveluksia, rukousiltoja ja muita hengellisiä tilaisuuksia. Nuorille järjestetään nuorteniltoja. Muita työmuotoja ovat diakoniatyö, evankeliointityö, lähetystyö ja taideparkki.

Aiheesta muualla 
 Hattulan Kotikirkon kotisivut

Hattula
Suomen helluntaiseurakunnat
Kettujärvi

Kettujärvi  on Päijät-Hämeessä Iitissä, Perä-Mankalan pohjoispuolella sijaitseva Kymijokeen laskeva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 124 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä, se on 2,4 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Kettujärvi on käytännössä järvenosa, jolla on lännessä Kymenkäänteessä suuret vesiyhteydet Kymijokeen ja sen takana olevaan Arrajärveen sekä idässä pengertien silta-aukon kautta vesiyhteys Keskimmäiseen. Järvenrantojen ympäristöt ovat pääasiassa kallioista metsämaata, jota rikkovat pohjoispuolella Keikkin pienialaiset peltomaat ja eteläpuolella Myllyjärven ja Tuhkurin peltoaukeat. Järvi alkaa Kymenkäänteessä Tapolanniemen luoteispuolelta ja se päättyy Sitikkalaan johtavalle tielle. Järvessä on kolme saarta, joiden pinta-ala on 0,94 hehtaaria. Saarista kaksi on kooltaan yli aarin ja kolmas on alle aarin kokoinen. Saaret sijaitsevat Tapolanniemen pohjoiskärjessä ja niitä kutsutaan Lakinsaariksi. Saarten kohdalla työntyy etelään 800 metriä pitkä Märkälahti. Pengertien ympäristö on matalinta järvialuetta ja siellä on ruohikkossa ahdas vesitie. Täällä järven ylittää korkeajännitelinja.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 4,61 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00461 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 8,0 metriä. Järven rantaviivan pituus on 9,7 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 650 metriä. Järven ympäristön haja-asutuksen muodostaa yli kymmenen maatilaa tai muuta taloutta sekä rannoille rakennetut noin 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Vuolenkoskelta, Kalaksueelta tai Iitin Sitikkalasta.

Kymenkäänteessä Kettujärven puolella sijaitsee kalliossa vaatimaton Kymenkäänteen kalliomaalaus.

Säännöstely 
Järven vedenpinnan korkeus on 74,1 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 73,93 metriä ja 74,13 metriä mpy. Säännöstely on toteutettu tyydyttämään Mankalan voimalaitoksen tarpeita patoaltaassa, joka jää tämän ja yläjuoksulla sijaitsevan Vuolenkosken vesivoimalaitoksen välille.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Anjalan voimalaitoksen alueeseen (14.112) järvi kuuluu. Sen vedenpinnan korkeus on 74,1 metriä mpy., mikä on sama kaikille järville ja Kymijoelle Mankalan- ja Vuolenkosken vesivoimalaitoksen välissä. Huomattavimmat järvet ovat Kotojärvi, Selkojärvi, Arrajärvi, Keskimmäinen ja Iso Valkjärvi. Kettujärven vesi vaihtuu laajan salmen vuoksi Kymijoen vedestä. Idästä siihen tulee vettä Keskimmäisen kautta Ylimmäisestä. Näillä kahdella järvellä on valuma-alueellaan muutamia järviä.

Historiaa  
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 järven karttanimenä käytettiin ”Mäkilähdenjärvi”, ja sen vedenpinnan korkeus on ollut hyvinkin samalla korkeudella kuin nykyään. Järvi on silloin katsottu yltävän Kottikallion kaakkoispuolella asti, josta alkoi ”Kalaksudenlampi” (Keskimmäinen). Vuoden 1964 peruskartassa sen rannat olivat pääosin vapaan ranta-asutuksesta, mutta vuoden 1978 kartassa vapaa-ajan asuntoja oli paljon.

Lähteet 

Iitin järvet
Kymijoen alaosan alue
Taivaan pilarit (televisiosarja)

Taivaan pilarit () on kahdeksanosainen television minisarja, joka perustuu Ken Follettin historialliseen romaaniin Taivaan pilarit (1989). Sarja oli vuonna 2011 ehdokkaana Golden Globe -palkinnon saajaksi.

Sarjan tekemiseen meni vuosi ja se maksoi 40 miljoonaa dollaria. Sarjan rahoitus oli peräisin Saksasta ja Kanadasta, osin Britanniasta ja Yhdysvalloistakin.

Tarinan tapahtumat sijoittuvat 1100-luvun Englantiin, jossa käytiin sisällissotaa vuosina 1135–1153. Koko yhteiskunta romahti tästä valtariidasta alkaneesta sodasta. Tarina kertoo kuvitteellisesta Kingsbridgen kaupungista, jossa rakennetaan katedraalia.

Epookkidraaman teko on kallista, ja kirjassa on myös runsaasti henkilöhahmoja. Näiden seikkojen on arveltu vaikuttaneen siihen, että filmatisointi tehtiin vasta parikymmentä vuotta kirjan ilmestymisen jälkeen.

Tarinan sankari on Tom Rakentaja, joka rakentaa katedraalia. Vanhojen pyörökaarien sijasta hän suunnittelee rakennukseen goottilaistyyppiset suippokaaret. Tarinan konna on piispa Waleran Bigod, ja välittäjänä toimii kaupungin luostarin priori Philip.

Juoni on alkuun monimutkainen sekavien perimyskiistojen ja niihin osallistuvien lukuisten aatelisten vuoksi, mutta toinen osa on selkeämpi. Sarjan ohjaaja Sergio Mimica-Gezzan on työskennellyt Steven Spielbergin apulaisohjaajana. Sarja kuvattiin Unkarissa ja Itävallassa. Ajankuvaa pidetään uskottavana, keskiaika esitetään rapaisena ja julmana. Musiikkia on sanottu turhan mahtipontiseksi, mutta itse sarjaa pidetään tavallista kiinnostavampana.

Näyttelijät

Lähteet 

Keskiaika fiktiossa
2010-luvun televisiosarjat
Minisarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Suomen Kirjallisuusterapiayhdistys

Suomen Kirjallisuusterapiayhdistys on vuonna 1981 perustettu yhdistys, jonka tehtävänä on kehittää kirjallisuusterapiaa ja tehdä sitä tunnetuksi. Yhdistys harjoittaa julkaisu-, koulutus- ja valistustoimintaa, ja se myös pyrkii edistämään kirjallisuusterapiasta kiinnostuneiden yhteistyötä. Yhdistyksen puheenjohtaja on Jaana Huldén.

Yhdistys julkaisee Kirjallisuusterapia-lehteä, joka on ilmestynyt vuodesta 1993. 

Yhdistyksen perustajajäseniä olivat psykologi Juhani Ihanus, psykologi Heli Mertanen ja kirjastonhoitaja Leena Sippola. Yhdistys aloitti toimintansa jo perustamisvuonna 1981 alan ensimmäisenä eurooppalaisena yhdistyksenä, mutta virallinen rekisteröinti Yhdistysrekisteriin tapahtui tammikuussa 1983, ja vuonna 1984 yhdistys sai myös ruotsinkielisen nimen Föreningen för biblioterapi i Finland.

Lähteet 

Suomalaiset järjestöt
Kirjallisuusterapia
Oyo (valtio)

Oyo oli jorubavaltio nykyisen länsi- ja pohjois-Nigerian alueella noin vuosina 1400–1905. Valtion olemassaolo lakkasi Ison-Britannian valloitettua sen 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Nykyisen Nigerian osavaltio Oyo on nimetty historiallisen valtion mukaan.

Perinteen mukaan Oyo polveutui Oduduwa-nimisestä jorubasankarista, joka todennäköisesti muutti Ifeen. Hänen nuorin poikansa Oranyan perusti Oyon valtakunnan. Historioitsijat ovat eri mieltä siitä, miksi Oranyan muutti Ifestä, perusti uuden valtakunnan ja sen pääkaupungin Oyo-Ilen. Oranyania pidetään joka tapauksessa Oyon ensimmäisenä hallitsijana eli alafinina.

Oyo oli vielä 1500-luvun alussa pieni valtio. Sen merkitys oli selvästi pienempi kuin pohjoisten naapureidensa, Borgun ja Nupen kuningaskunnan. Alafin Orompoto perusti ratsuväen ja ylläpiti koulutettua armeijaa.

Oyo valtasi Dahomeyn kahdessa osassa vuosina 1724–1730 ja 1738–1748. Oyon vauraus oli kasvussa, sillä se alkoi käydä kauppaa Porto-Novon sataman kautta eurooppalaisten kauppiaiden kanssa. Vaurastuvassa valtiossa sisäiset ristiriidat alkoivat kasvaa. Osa sen poliittisista johtajista olisivat halunneet keskittyä vaurauden kasvattamiseen, kun osa taas halusi laajentaa valtakuntaa. Vuosina 1770–1789 hallinnut Abiodun kaatoi vastustajansa sisällissodassa ja keskittyi valtion taloudelliseen kehittämiseen.

Abiodun ei pitänyt huolta asevoimistaan, ja siten keskushallinto alkoi hiljalleen menettää otettaan valtakunnan eri osista. Hänen seuraajansa Awole joutui kohtaamaan paikallisia kapinoita.

Oyon valtakunnan voima hiipui vuosien 1790–1830 välisenä aikana sekä pääkaupungissa että valtakunnan monissa osissa. Egba onnistui irtautumaan Oyosta noi vuonna 1796. Dahomeyn vastarinta huipentui 1800-luvulla, kun se onnistui vuonna 1807 estämään Oyon pääsyn Porto-Novon satamaan. Oyo joutui siirtämään orjakauppansa itään Lagosiin, mutta Napoleonin sotien aiheuttama häiriö orjakauppaan haittasi valtakunnan taloutta merkittävästi. Vuonna 1817 valtakunnassa alkoi sisällissota, ja 1820-lukuun mennessä Oyo menetti jo kaikki yhteytensä rannikolle.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Afrikan entiset monarkiat
Nigerian historia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Satakunnan Osuuskauppa

Satakunnan Osuuskauppa on S-ryhmään kuuluva osuuskauppa. Sen toiminta-alueeseen kuuluu Porin seutukunta sekä Pohjois-Satakunta. Satakunnan Osuuskauppa on Satakunnan maakunnan suurin palvelualojen yritys.

Liikevaihdoltaan Satakunnan Osuuskauppa on Suomen kahdeksanneksi suurin osuuskauppa. Maakunnassa toimii myös toinen osuuskauppa, raumalainen Osuuskauppa Keula. Vuonna 2010 käytiin neuvotteluja niiden yhdistymisestä, mutta fuusio kariutui Keulan haluttomuuteen.

Satakunnan Osuuskauppa perustettiin Porissa 27. huhtikuuta 1917. Saman vuoden marraskuussa avattiin ensimmäinen myymälä Poriin nykyiselle Gallen-Kallelankadulle. Osuuskauppa laajensi nopeasti toimintaansa myös muualle maakuntaan. Ensimmäiset liikkeet Porin ulkopuolelle avattiin 1920-luvun alussa Pomarkkuun, Kankaanpäähän ja Ahlaisiin.

1970- ja 1980-luvuilla Satakunnan Osuuskauppaan sulautettiin useita maakunnassa toimineita paikallisosuuskauppoja. Sellaisia olivat muun muassa Luvian, Siikaisten ja Nakkilan osuuskaupat sekä Kiikoisissa toiminut Osuuskauppa Peltopohja vuonna 1972, Kankaanpään Osuuskauppa vuonna 1983 (oli eronnut Satakunnan Osuuskaupasta 1940-luvulla) sekä Harjavallan, Kokemäen, Huittisten ja Punkalaitumen osuuskaupat vuonna 1984.

Satakunnan Osuuskaupan suurimmat kauppakeskittymät löytyvät Porista. Mikkolan kaupunginosassa sijaitsevassa Itäkeskuksessa on Prisma-hypermarketti, toinen Prisma sijaitsee Länsi-Porissa Musan kaupunginosassa. Lisäksi alueella on muun muassa ryhmään kuuluva autoliike. Myös Satakunnan Osuuskaupan pääkonttori sijaitsee Mikkolassa. Toinen suuri keskittymä on Tikkulassa, jossa ovat muun muassa ABC-liikenneasema, S-market sekä Prisma Rauta.

Toimipaikkoja

Sokos
Pori
Prisma
Pori, Länsi-Pori
Pori, Mikkola
Prisma rauta
Pori
ABC
Huittinen
Pori, Tikkula
Sastamala, Kiikoinen

S-market
Eurajoki, Luvia
Harjavalta
Huittinen
Ulvila, Sahamäki
Kankaanpää
Kokemäki
Merikarvia
Pori, Keskusta
Pori, Lukkarinsanta
Pori, Noormarkku
Pori, Tikkula
Pori, Herralahti

Sale
Karvia
Kankaanpää, Opistonkatu
Pomarkku
Pori, Lavia
Pori, Paratiisinmäki
Pori, Reposaari
Pori, Sampola
Pori, Tori
Pori, Vapaudenkatu
Punkalaidun
Sastamala, Kiikka
Säkylä, Köyliö
Ulvila, Vanha-Ulvila

Lähteet
Satakunnan Osuuskauppa

Viitteet

Alueosuuskaupat
Satakunta
Mendor

Mendor oli suomalainen terveydenhoidon teknologiaa ja välineitä kehittävä yhtiö. Mendorin perusti vuonna 2006, viisi helsinkiläistä yliopisto-opiskelijaa. Yhtiö oli erikoistunut diabeteshoidon innovaatioihin. Mendorin pääkonttori sijaitsi Espoon Keilaniemen Life Science Center Espoossa. Yhtiö haettiin konkurssiin tammikuussa 2017.

Keksinnöt ja konseptit 
Mendor julkaisi uudentyyppisen verensokerimittarin, jossa sekä näytteenottolaite että testiliuskojen kasetti ovat osa itse mittaria. Tuotteen, Mendor Discreetin, muotoilua vertailtiin matkapuhelimiin ja laitetta on nimitetty verensokerimittareiden iPhoneksi.

Mendorin toinen julkistus liittyi verensokeriarvojen mittaustietojen käsittelyyn pilvipohjaisella Mendor Balance -ohjelmistolla. Ohjelmisto seurasi yksittäisten mittausten sijaan nk. parimittauksia, joita analysoimalla se tarjoaa diabeetikolle välineet oman hoitonsa ohjaamiseen.

Tunnustukset 
Finnveran pääomasijoitusyhtiö Veraventure valitsi vuonna 2010 Mendorin lupaavimmaksi start-up yhtiöksi.

Tech Tour, riippumaton eurooppalainen tutkimusjärjestö, valitsi Mendorin 30 lupaavimman pohjoismaalaisen kasvuyhtiön joukkoon vuonna 2010.

Red Herring, kansainvälinen teknologiajulkaisu valitsi vuonna 2011 Mendorin eurooppalaisten kasvuyritysten TOP 100 -listalle 

TiE50, yhdysvaltalainen teknologian kasvuyhtiöitä seuraava globaali järjestö, palkitsi vuonna 2012 Mendorin teknologiapalkinnolla innovatiivisuudesta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mendorin kotisivut

Terveysteknologiayritykset
Suomalaiset teknologiayritykset
Osuuskauppa Keula

Osuuskauppa Keula on S-ryhmään kuuluva osuuskauppa, jonka kotipaikka on Rauma. Sen toiminta-alueeseen kuuluu osia Satakunnasta ja Varsinais-Suomesta. Satakunnassa Keulalla on toimipaikkoja Rauman lisäksi Eurassa, Eurajoella ja Säkylässä. Varsinais-Suomen puolella toimipaikkoja on Pyhärannassa ja Laitilassa.

Keula on yksi Suomen vanhimmista osuuskaupoista. Sen edeltäjä Rauman Osuuskauppa perustettiin vuonna 1903. Ensimmäisen liikkeensä se avasi Vanhaan Raumaan Kalatorin varrelle kolmea vuotta myöhemmin. 

Osuuskauppa Keula syntyi vuonna 1966, kun Eurajoen Osuuskauppa, Hinnerjoen Osuuskauppa ja Lapin Osuuskauppa liittyivät Rauman Osuuskauppaan. 1.4.1981 siihen fuusioitui vielä Pyhäjärviseudulla toiminut Lännen Osuuskauppa. Laitilaan Keula laajensi toimintaansa vuonna 1992, jolloin paikallisen S-marketin toiminta siirtyi Laitilan Osuuskaupan lopetettua Keulalle.

Tätä nykyä Osuuskauppa Keulalla on yksi Prisma-hypermarketti, joka sijaitsee Raumalla. Lisäksi Keulaan kuuluu muun muassa 7  S-marketia ja yksi ABC liikennemyymälä. 

Vuonna 2010 Keula neuvotteli yhdistymisestä Satakunnan Osuuskaupan kanssa, mutta päätti jatkaa itsenäisenä.

Toimipaikkoja

Prisma
Rauma
S-market
Eura
Eurajoki
Laitila
Rauma, Kehätie
Rauma, Kortela
Rauma, Äyhö
Säkylä

ABC
Rauma, Kortela
Sale
Eura, Kauttua
Laitila
Pyhäranta
Rauma, Talliketo
Rauma, Kallionkatu
Rauma, Lahdenkatu
Rauma, Lappi
Rauma, Monnankatu
Rauma, Syväraumankatu

Lähteet
Osuuskauppa Keula

Viitteet

Alueosuuskaupat
Rauma
Eura
Eurajoki
Säkylä
Pyhäranta
Laitila
Toyota RZ -moottori

Toyota RZ-moottorit ovat nestejäähdytteisiä, 4-sylinterisiä, bensiinikäyttöisiä rivimoottoreita. Ne on asennettu ajoneuvoon pituussuuntaisesti. Sylinterilohko on valurautaa, kansi on alumiinia. Venttiilikoneisto on ketju- tai hihnakäyttöinen SOHC tai DOHC. Polttoainejärjestelmänä kaasutin tai monipisteruisku, venttiileitä 2 tai 4 sylinteriä kohden, kiertokanget takoterästä. Ominaisuuksiltaan moottorit on suunniteltu SUV: hin ja hyötyajoneuvoihin.

1RZ
Iskutilavuus 2,0 l ( 1998 cc ), ketjukäyttöinen SOHC, iskunpituus 86 mm, poraus 86 mm, puristussuhde 9:1, teho 101 hv ( 74 kW ) / 5200 rpm, vääntö 167 Nm / 2600 rpm, kaasutin 2-kurkkuinen Aisan 75020 / 75050

Sovellus:

Toyota Hi-Ace 2.0, 1989 - 93

1RZ-E
Iskutilavuus 2,0 l ( 1998 cc ), ketjukäyttöinen SOHC, iskunpituus 86 mm, poraus 86 mm, puristussuhde 9:1, teho 110 hv ( 81 kW ) / 5200 rpm, vääntö 167 Nm / 2600 rpm, monipisteruisku

Sovellukset:

Toyota Hi-Ace 2.0, 1989 - 2004
Toyota Revo, 1998 - 2005
Toyota Kijang, 2000 - 04

2RZ

Iskutilavuus 2,4 l ( 2438 cc ), iskunpituus 86 mm, poraus 95 mm, alun perin kaasutinversio

2RZ-E
Iskutilavuus 2,4 l ( 2438 cc ), ketjukäyttöinen SOHC, 2 venttiiliä / sylinteri, iskunpituus 86 mm, poraus 95 mm, puristussuhde 8,8:1, teho 120 hv ( 88 kW ) / 4800 rpm, vääntö 198 Nm / 2600 rpm, monipisteruisku Toyota TCCS

Sovellukset:

Toyota Hi-Ace 2.4, 1989 - 95
Toyota Hi-Ace 2.4 4x4, 1989 - 95
Toyota Hi-Ace 2.4 1995 - 2007, teho 115 hv ( 85 kW ) / 4600 rpm

2RZ-FE
Iskutilavuus 2,4 l ( 2438 cc ), ketjukäyttöinen DOHC, 4 venttiiliä / sylinteri, iskunpituus 86 mm, poraus 95 mm, puristussuhde 9,5:1, teho 142 hv ( 106 kW ) / 5000 rpm, vääntö 217 Nm / 4000 rpm, monipisteruisku

Sovellukset:

Toyota Hi-Lux 2.4, 1997 - 2002
Toyota Tacoma 2.4 4x2, 1995 - 2004
ARO 24-sarja

3RZ

Iskutilavuus 2,7 l ( 2694 cc ), ketjukäyttöinen DOHC, 4 venttiiliä / sylinteri, iskunpituus 95 mm, poraus 95 mm, puristussuhde 9,5:1, teho 143 hv ( 105 kw ) / 4600 rpm, 240 Nm / 4000 rpm, monipisteruisku Toyota TCCS

Sovellukset:
Toyota Hi-Ace / PowerVan 2.7, 1998 - 07
Toyota Tacoma 4x4 2.7, 1995 - 2004
Toyota 4Runner 2.7, 1996 - 2000
Toyota T100 2.7, 1994 - 98
Toyota Granvia 2.7, 1995 - 2002
Toyota Hilux, Etelä-Amerikka, 1995 - 2002

Toyota
Eesti lipp

Eesti lipp (suomeksi Viron lippu) on Viron lipun lippulaulu. Laulun sanoittaja on Viron kirkonmies Martin Lipp ja melodian luoja on Viron säveltäjä Enn Võrk. 

Martin Lipp julkaisi runon vuonna 1897 kokoelmassa "Kodu Kannid I" nimellä "Eesti, Eesti, ela sa!" ("Viro, Viro, elä sa!"). Enn Võrk kirjoitti runolle sävelen vuonna 1922. Vaikka alkuperäinen runo sisälsi viisi jaetta,  Enn Võrk kirjoitti laulun, jossa oli kolme jaetta.

Nykyään lauletaan tämän laulu sanoilla ::

Kaunistagem Eesti kojad

kolme koduvärviga,

mille alla Eesti pojad

ühiselt võiks koonduda.

ühine neil olgu püüe

ühes vennaarmuga.

Kostku võimsalt meie hüüe:

Eesti, Eesti, ela sa!

Sinine on sinu taevas,

kallis Eesti, kodumaa,

oled kord sa ohus, vaevas

- sinna üles vaata sa!

Must on sinu mullapinda,

mida higis haritud.

Must on kuub, mis eesti rinda

vanast juba varjanud.

Sinine ja must ja valge

kaunistagu Eestimaad!

Vili võrsugu siin selge,

paisugu tal täieks pead.

Vaprast meelest, vennaarmust

Eesti kojad kõlagu!

Kostku taeva poole põrmust:

Eesti, Eesti, ela sa!

Suomi versifikaatio:

Kaunistakaa synnyinmaamme

lipun värein puhtahin!

Niiden alle pojat Eestin

yhtehen taas tulla voi.

Yksi heillä olkoon tahto,

veljesmieli urhea.

Voimakkaana kaikuu huuto:

Eesti, Eesti, eläköön!

Sininen on taivahasi,

kallis Eesti, kotimaa.

Vaaran, vaivan hetkinäsi

sinne katsees' käännä vaan!

Musta on sun peltomaasi,

jota hiess' on viljelty.

Musta meill' on vaateparsi,

isiltä jo peritty.

Sini-musta-valkeana

liehuu lippu Eestinmaan!

Vilja varttuu, tähkäpäinä,

sato runsas tulla saa.

Veljesmieli, varma tahto

Eestin kodit kohottaa!

Kaikuu kautta taivaan huuto:

Eesti, Eesti, eläköön!

Lähteet

Virolaiset musiikkikappaleet
Heikki & Mikko Show

Heikki & Mikko Show oli syys-joulukuussa 2012 MTV3-kanavalla esitetty kotimainen talkshow, jota juonsivat Heikki Paasonen ja Mikko Leppilampi. Yhtenä ohjelman osiona nähtiin Sun Mutsis -niminen osio, jossa juontajat haastattelevat julkisuudesta tunnetun henkilön äitiä ja esitellään henkilön lapsuuskuvia. Sarjassa oli myös Janne Porkan juontama osio Epäonnenpyörä, joka perustui MTV3-kanavalla nähtyyn Onnenpyörään.

Ennen ensimmäisen jakson esittämistä MTV3-kanavan verkkosivuilla oli mahdollisuus äänestää ohjelmalle nimi, sillä ohjelman tuottaja Hanna Kortin mukaan tekijät eivät osanneet päättää tuleeko ohjelman nimeksi Mikko & Heikki Show vai Heikki & Mikko Show. Ohjelman virallinen nimi Heikki & Mikko Show paljastettiin ensimmäisessä jaksossa.

Vastaanotto
Heikki & Mikko Show:n ensimmäinen osa keräsi 460 000 katsojaa, mutta jo seuraavalla viikolla luvut romahtivat 290 000:ään katsojaan. Kolmas jakso ei enää mahtunut Finnpanelin TV-mittaritutkimuksessa MTV3-kanavan 20 katsotuimman ohjelman joukkoon. Kanavan ohjelmajohtaja Jorma Sairanen ei kuitenkaan ollut huolestunut tilanteesta, eikä ohjelmaa aiottu siirtää perjantai-illan prime time-lähetysajalta toiseen.

Jaksot

Lähteet

Keskusteluohjelmat
Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Carita Järvinen

Carita Linda Järvinen (taiteilijanimeltään Carita, 20. toukokuuta 1938 Sipoo – 29. tammikuuta 2022 Issy-les-Moulineaux, Ranska) oli suomalaissyntyinen malli, joka esiintyi myös kolmessa elokuvassa. Niissä hän käytti taiteilijanimeä Carita.

Elämä ja ura 
Järvinen esiintyi 1950-luvun lopulla Suomessa muun muassa Jallu-lehdessä. 1960-luvun alussa hän työskenteli mallina Lontoossa ja New Yorkissa, ennen kuin asettui Pariisiin. Siellä Järvinen esitteli tunnettujen suunnittelijoiden, kuten Coco Chanelin, Yves Saint Laurentin ja Karl Lagerfeldin, asuja.

Ensiesiintymisensä valkokankaalla hän teki vuonna 1962 ranskalaisessa elokuvassa Eddie ja naiset (Lemmy pour les dames). Kyseessä oli yksi lukuisista Lemmy Caution -elokuvista, joiden pääosassa oli Eddie Constantine. Vuonna 1967 järvinen esitti toista pääosaa brittiläisen Hammerin tuottamassa elokuvassa Viikinkikuningatar (The Viking Queen). Sen markkinoinnissa Järvistä verrattiin Ursula Andressiin ja Raquel Welchiin. Vaikka hänen katsottiin onnistuneen soturiprinsessan roolissaan hyvin, ei Järvinen jatkanut elokuvauraansa. Vuonna 2010 hän kertoi Gloria-lehden haastattelussa kieltäytyneensä kaksi kertaa tarjotusta Bond-elokuvaroolista. Kolmas Järvisen elokuva oli ranskalaisen Éric Rohmerin vuonna 1986 ohjaama Vihreä säde (Le rayon vert), jossa hänellä on pieni sivuosa. Elokuva palkittiin myöhemmin Venetsian elokuvajuhlilla Kultaisella leijonalla. 

Vuonna 1963 Järvisestä tehtiin lyhyt dokumenttielokuva sarjaan Suomalaisia maailman turuilla. Sen muissa osissa kerrottiin muun muassa Kim Borgista ja Taina Elgistä. Hän asui Pariisissa 1960-luvulta lähtien. Osan ajastaan Järvinen vietti Ruotsin Ljusdalissa, jossa hän omistaa Järvsön kylässä sijaitsevan vanhan maalaistalon.

Filmografia 
Lemmy ja naiset (1962)
Viikinkikuningatar (1967)
Vihreä säde (1986)

Lähteet
Turner Classic Movies.
Hammer Studios Cult Sirens.

Viitteet

Aiheesta muualla
Carita Järvisen pukuja esittelevä "Coco ja Yves" -näyttely Heinolan taidemuseossa

Suomalaiset mallit
Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Britanniansuomalaiset
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Ranskansuomalaiset
Friedrich Hirzebruch

Friedrich Hirzebruch (17. lokakuuta 1927 Hamm, Westfalenin provinssi, Saksa – 27. toukokuuta 2012) oli saksalainen matemaatikko. Hänen työskentelyalojaan olivat topologia, kompleksiset monistot ja algebrallinen geometria. Hän oli sukupolvensa johtava hahmo. Häntä on luonnehdittu ”Saksan sodanjälkeisen ajan merkittävimmäksi matemaatikoksi”.

Hirzebruch väitteli filosofian tohtoriksi 1950 Münsterin yliopistosta aiheella Über vierdimensionale Riemannsche Flächen mehrdeutiger analytischer Funktionen von zwei komplexen Veränderlichen. Hän oli Max-Planck-Institut für Mathematik -tutkimuslaitoksen perustaja.

Hirzebruch on saanut Wolfin palkinnon matematiikasta vuonna 1988 ja Lobachevskyn palkinnon vuonna 1990.

Lähteet

Aiheesta muualla
Friedrich Hirzebruch MPIM:n sivulla

Saksalaiset matemaatikot
Wolfin matematiikan palkinnon saajat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Pizzalaatikkomainonta

Pizzalaatikkomainonta on yksi mainonnan väylistä. Pizzalaatikkomainonnan ideana on painaa mainos pizzalaatikon kanteen. Pizzeriat jakavat nämä laatikot kuluttajille.

Mainonta
La Rambla

La Rambla on Barcelonan pääkatu. Se koostuu useista peräkkäisistä Rambla-nimisistä kaduista, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös monikollisella nimellä Las Ramblas (esp.) tai Les Rambles (katal.). La Rambla alkaa Plaça de Catalunya -aukiolta ja päättyy merenrannalle Port Vell -satamaan. Kadun keskiosa on leveää kävelykatua. Se on 1,2 kilometriä pitkä.

La Ramblalla on paljon ravintolaterasseja, kioskeja, katukauppiaita ja katuesiintyjiä kuten ihmispatsaita, minkä vuoksi se on suosittu turistikohde. Sen varrella on myös useita tunnettuja rakennuksia, kuten Liceu-oopperatalo, La Boqueria -kauppahalli ja Palau Güell.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Espanjan kadut
Barcelona
Tommi Moilanen

Tommi (Tuomas) Adolf Moilanen (s. 8. tammikuuta 1912 Sortavalan maalaiskunta) oli suomalainen näytelmäkirjailija.

Näytelmiä 
Nimimerkillä Iso-Haukka:
 Kotkien seikkailu : yksinäytöksinen lasten näytelmä. Suomen sos.-dem. raittiusliitto, Helsinki 1937
 Suunnistautumisretkellä, teoksessa Kolme näytelmää. Suomen sos.-dem. raittiusliitto, Helsinki 1939

Lähteet 
 

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1912 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Olemisen sietämätön keveys (elokuva)

Olemisen sietämätön keveys on Philip Kaufmanin vuonna 1988 ohjaama yhdysvaltalainen elokuva Milan Kunderan vuonna 1984 julkaistusta samannimisestä romaanista.

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni
Prahan keväässä 1968 naistenmies Tomas (Daniel Day-Lewis) menee naimisiin Terezan (Juliette Binoche) kanssa, muttei hylkää myöskään rakastajatartaan Sabinaa (Lena Olin).

Näyttelijät

Lähteet

Vuoden 1988 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Kultareuna (yhdistys)

Kultareuna ry. on arpajaisyhdistys, jonka työväenliikkeen järjestöt Valistustyö ja vapaa kansanvalta, Työväenlehdistön kannatusyhdistys sekä sitoutumaton Invalidien huolto perustivat Helsingissä kesäkuussa 1959. Vuoteen 2016 mennessä Kultareuna ry. on järjestänyt yli kuudetsadat arpajaiset, joiden puhdas tuotto eri yhdistyksille on ollut 27 miljoonaa euroa ja myynnin arvo lähes 100 miljoonaa euroa.

Lähteet

Suomalaiset järjestöt
Kalas

Kalas voi tarkoittaa seuraavaa:

Sukunimi
 Harry Kalas (1936–2009), yhdysvaltalainen urheiluselostaja.
 Helmer Kalas (1921–?), suomalainen sotilas, vakooja ja muistelmakirjailija.
Kyllikki Pellinen

Kyllikki Immonen, o. s. Pellinen (19. joulukuuta 1912 Tuusula – 20. maaliskuuta 1998 Outokumpu) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. 

Immosen vanhemmat olivat Aleksi Pellinen ja Ida Tallgren. Hän pääsi ylioppilaaksi Riihimäen yhteislyseosta 1932 ja valmistui filosofian maisteriksi.

Kyllikki Immonen oli naimisissa Lauri Immosen kanssa. Heidän poikansa kansakoulunopettaja Tapani Immonen (s. 1945) on kirjoittanut muutamia jännitysromaaneita.

Teoksia 
Nimellä Kyllikki Pellinen:
 Fuksi on ja ihmettelee : sattumia koulunpenkiltä yliopistoon. Gummerus 1936
 Kapinanpoikanen : nuoren tytön päiväkirjasta. Gummerus 1938
 Ja mies oli minun makuuni : iloinen romaani. Gummerus 1939
Nimellä Kyllikki Immonen:
 Pystykorvan muistelmat : romaani, WSOY 1944

Lähteet 
 
 Riihimäkeläiskirjailijoita : Kyllikki Immonen
 Pellinen, Kyllikki Kirjasampo.fi

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Jean-Pierre Tafunga Mbayo

Jean-Pierre Tafunga Mbayo (s. 25. heinäkuuta 1942) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 16. syyskuuta 1972 ja nimitettiin Kilwa-Kasengan hiippakunnan johtoon 6. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. tammikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Eugène Kabanga Songasonga, jota avustivat Faustin Ngabu ja Dominique Kimpinde Amando.

Tafunga Mbayo sai 10. kesäkuuta 2002 nimityksen Uviran piispaksi. Hänet nimitettiin 31. heinäkuuta 2008 Lubumbashin koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 1. joulukuuta 2010 hänestä tuli sen arkkipiispa.

Lähteet 

Kinshasankongolaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Pentti-Oskari Kangas

Pentti-Oskari Kangas (s. 20. toukokuuta 1943 Uusikaupunki) on suomalainen matkailuyrittäjä ja entinen muusikko, musiikkitoimittaja ja kalankasvattaja.

Pentti-Oskari Kangas valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman opettajaseminaarista 1964. Hän toimi opettajana viiden vuoden ajan. Vuonna 1966 Kangas perusti huumoriyhtyeen Pentti-Oskari Kankaan 7 Seinähullua Veljestä (sittemmin nimeltään Seitsemän seinähullua veljestä). Jäätyään pois yhtyeestä hän on toiminut sen tuottajana.
Kangas on toiminut yrittäjänä monella alalla, vuodesta 1985 lähtien matkailuyrittäjänä saaristossa. Hänen yrityksensä Herrankukkaro sijaitsee Rymättylässä. Kangas on useina vuosina toiminut myös kenttätyöntekijänä köyhien lasten ja vammaisten Lotus Hill -avustushankkeessa Sri Lankassa.

Teoksia
Onnellisen miehen tarinoita. Piirrokset Heikki Aro. Positiivarit, 2011. ISBN 978-952-5484-84-7
Onnellisen miehen tarinoita 2. Piirrokset Heikki Aro. Rymättylän Herrankukkaro Oy ja Lotus Hill ry, 2012. ISBN 978-952-67841-0-6

Lähteet

Aiheesta muualla
Pentti-Oskari Kangas MTV3:n Studio55-ohjelmassa 2011 
Lotus Hill -avustushanke 

Suomalaiset muusikot
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Angelo Ogbonna

Angelo Obinze Ogbonna (s. 23. toukokuuta 1988 Cassino) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia.

Seurajoukkueura 
Ogbonna aloitti ammattilaisuransa Torino FC:ssä, jonka edustusjoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran Serie A:n ottelussa Regginaa vastaan helmikuussa 2007. Kauden 2008−2009 hän oli lainalla Serie C:n Crotonessa jossa pelasi 22 sarjaottelua ja kaksi pudotuspeliä. Torinossa hän pelasi kauden 2012−2013 loppuun mennessä kaikkiaan 45 ottelua Serie A.ssa, 102 ottelua Serie B:ssä sekä kolme Serie B:n nousukarsintaottelua. Hän siirtyi 15 miljoonan euron siirtosummalla paikallisvastustaja Juventukseen kesällä 2013.

Ogbonna pelasi Juventuksessa kahden kauden aikana 41 ottelua Serie A:ssa, neljä ottelua Mestarien liigassa, kolme ottelua Eurooppa-liigassa ja kuusi ottelua Italian Cupissa. Hän voitti Italian-mestaruuden 2014 ja 2015, Italian Cupin 2015 sekä Italian supercupin 2013.

Ogbonna siirtyi 11 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan West Hamiin kesällä 2015. Hän on pelannut kauden 2020−2021 loppuun mennessä 162 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Hän on pelannut myös kolme Eurooppa-liigan karsintaottelua.

Maajoukkueura 
Ogbonna pelasi ensimmäisen maaottelunsa Italian A-maajoukkueessa Puolaa vastaan marraskuussa 2011. Hän kuului hopeaa saavuttaneeseen Italian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2012, muttei päässyt pelaamaan turnauksessa. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan syyskuussa 2012. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi alkulohkon ottelun Irlantia vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Fylkesvei 55

Fylkesvei 55 tai Fylkesveg 55 (lyhennettynä Fv55) on Sognin ja Fjordanen sekä Opplandin läänissä, Länsi-Norjassa sijaitseva päätie. Tie kulkee Høyangervuonon pohjoisrantaa Høyangerin ja Lomin välillä. Lomin ja Gaupnen välinen tieosuus Sognefjellsvegen on turistien suosima, koska se tarjoaa jylhiä näkymiä vuorille ja vuonolle. Tien pituus on 248,1 kilometriä.

Norjan tiet
Høyanger
Lom
Sognin ja Fjordanen läänin liikenne
Opplandin läänin liikenne
Seututie 186

Seututie 186 on Salosta Kiskon, Karjalohjan ja Mustion kautta Inkoon satamaan kulkeva seututie. Tielle pääsee Salon eteläpuolelta kantatieltä 52, valtatieltä 25 sekä Inkoosta kantatieltä 51.

Tie on kaksikaistainen, päällystetty ja monin paikoin mutkainen ja mäkinen. Heikkokuntoisin osuus Mustiosta Inkooseen on päällystetty uudelleen kesällä 2016. Kiskon ja Karjalohjan välillä on myös pitkähkö hirvivaara-alue. Salon ja Karjalohjan välillä on kesäaikaan 100 km/t nopeusrajoitus. Tiellä on Mustion kohdalla ohituskaista, joka on suunniteltu poistettavaksi jossain vaiheessa.

Historia 
Seututie 186 on rakennettu 1960-luvun lopun ja 1980-luvun alun välillä osin korvaamaan vanhoja maanteitä ja osin reitille, josta puuttui tieyhteys. Salon ja Mustion välinen osa valmistui 1970-luvulla. Mustion ja Inkoon välinen osa on alun perin 1960-luvulla rakennettua Inkoon satamaan johtanutta seututietä 112. Viimeinen osuus tiestä 186 valmistui 1980-luvulla korvaamaan reitillä kierrellyt yhdystie 1121. Tällöin seututie 112 muutettiin loppumaan tiehen 186 ja numerointia Inkoossa muutettiin. Tuolloin myös tien linjausta Mustiossa siirrettiin lännemmäksi, ja teiden 53 (nykyinen 25) ja 186 risteys rakennettiin eritasoliittymäksi. Aiemmin tie oli myös melko suosittu vaihtoehtoinen reitti Helsingin ja Salon välillä, mutta valtatien 1 valmistuminen moottoritieksi on hiljentänyt sitä merkittävästi.

Palvelut 
Kiskon keskustaajama Toijassa on Neste-huoltoasema, kahvila-ravintola sekä ruokakauppa.

Nähtävyydet 
Tärkein tienvarren nähtävyys on Mustion linna- ja ruukkialue.

Lähteet 

186
Salon liikenne
Kisko
Karjalohja
Inkoon liikenne
Paul Kazuhiro Mori

Paul Kazuhiro Mori (; s. 10. joulukuuta 1938 Jokohama) on japanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli paljasjalkainen karmeliitta 25. maaliskuuta 1962, ja hän sai pappisvihkimyksensä 11. maaliskuuta 1967. Hänet inkardinoitiin vuonna 1977 Tokion arkkihiippakuntaan, ja 3. joulukuuta 1984 hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Fatan titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 23. helmikuuta 1985 Peter Seiichi Shirayanagi, jota avustivat Stephen Fumio Hamao ja Aloysius Nobuo Soma.

Mori erosi tehtävistään Tokion vihkipiispana 10. toukokuuta 2000.

Lähteet 

Japanilaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Dale Joseph Melczek

Dale Joseph Melczek (s. 9. marraskuuta 1938 Detroit) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Detroitin arkkihiippakuntaan John Francis Dearden 6. kesäkuuta 1964. Hänet nimitettiin Detroitin vihkipiispaksi ja Traguriumin titulaaripiispaksi 3. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Edmund Casimir Szoka, jota avustivat Harold Robert Perry ja Arthur Henry Krawczak.

Melczek sai 19. elokuuta 1992 nimityksen Garyn apostoliseksi hallitsijaksi ja 28. lokakuuta 1995 sen koadjuuttoripiispaksi. 1. kesäkuuta 1996 hänestä tuli sen piispa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Tähtihyasintit

Tähtihyasintit (Camassia) on suku, johon kuuluu sini- tai valkokukkaisia sipulikasveja.

Sukuun kuuluu kuusi lajia. Ne ovat kotoisin Pohjois-Amerikan reheviltä niityiltä. Sinitähtihyasintin (Camassia quamash) sipuleita on käytetty ruoaksi. Nykyisin tähtihyasintteja kasvatetaan koristekasveina.

Lajit 
Lajit:

 Camassia angusta
 Camassia cusickii – oregonintähtihyasintti
 Camassia howellii
 Camassia leichtlinii – isotähtihyasintti
 Camassia quamash – sinitähtihyasintti
 Camassia scilloides

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Camassia

Parsakasvit
Walt Frazier

Walter ”Clyde” Frazier (s. 29. maaliskuuta 1945 Atlanta, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi valtaosan peliurastaan New York Knicksissä. Frazier oli yksi 1960–1970-lukujen parhaista pelintekijöistä NBA:ssa johdattaen Knicksin kahteen mestaruuteen vuosina 1970 ja 1973. Hänet valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1987.

Yhdeksänlapsisen perheen esikoisena syntynyt Frazier oli juniorina monipuolinen urheilija pelaten koripallon lisäksi myös amerikkalaista jalkapalloa koulujoukkueensa pelinrakentajana ja baseballia siepparina. Frazier sai yliopistostipendin sekä amerikkalaiseen jalkapalloon että koripalloon ja valitsi koripallouran Southern Illinoisin yliopistossa.

Menestyksekkään yliopistouran jälkeen New York Knicks varasi Frazierin NBA:han vuoden 1967 varaustilaisuudessa viidennellä vuorolla. Debyyttikautensa jälkeen Frazier valittiin liigan tulokastähdistöön. Kymmenen Knicksissä pelaamansa kauden aikana Frazier voitti kaksi liigamestaruutta, valittiin seitsemän kertaa all stars -otteluun, neljästi liigan ykköstähdistöön, kahdesti kakkostähdistöön ja seitsemästi parhaista puolustuspelaajista koottuun kentälliseen. Siirtyessään kesällä 1977 Cleveland Cavaliersiin Frazier oli rikkonut Knicksissä monia seuraennätyksiä muun muassa pelattuaan joukkueessa 759 ottelua, tehden 14 617 pistettä ja antaen 4 791 koriin johtanutta syöttöä. Patrick Ewing rikkoi myöhemmin monet näistä ennätyksistä, mutta syöttötilastossa Frazier on edelleen kaikkien aikojen ykkönen. Frazier oli myös erityisen vahva pallonriistoissa, mutta niitä alettiin tilastoida NBA:ssa vasta kaudesta 1973–1974 lähtien.

Kolmen Cleveland-kauden jälkeen Frazier lopetti uransa vuonna 1980. Uransa päätyttyä hän on toiminut televisiokommentaattorina ja maaliskuussa 2012 hän avasi nimeään kantavan ravintolan Manhattanin Hell’s Kitchenissä.

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt