joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Funktioavaruus

Funktioavaruus on tiettyjen joukkojen X ja Y välisten funktioiden muodostama joukko. Funktioavaruutta kutsutaan avaruudeksi, koska se on monissa sovelluksissa joko topologinen avaruus tai vektoriavaruus (tai molempia).

Joukko-oppi
Amfipaattinen

Amfipaattinen molekyyli on molekyyli, jossa on sekä hydrofiilinen, että hydrofobinen häntä. Poolisissa liuoksissa nämä muodostavat misellin muotoisia rakkuloita, joissa siis ulos päin ovat suuntautuneet hydrofiiliset päät (pooliset) ja sisään päin kääntyneet hydrofobiset hännät (poolittomat). 

Esimerkiksi. pesuaineissa "puhdistava" osa perustuu pesuaineiden sisältämiin tensideihin, mitkä ovat myöskin amfipaattisia aineita, muodostaen misellejä, ne vangitsevat hydrofobiset molekyylit esim. rasvoja misellin sisään. 

Kemia
Christoph Schönborn

Christoph Schönborn (s. 22. tammikuuta 1945) on itävaltalainen katolisen kirkon kardinaali, teologi ja Wienin arkkipiispa. Kardinaali hänestä tuli Johannes Paavali II:n päätöksellä 1998. 

Schönborn syntyi nykyisen Tšekin tasavallan alueella 1945. Hänen perheensä kuului keskieurooppalaiseen aateliin. Nuoruusvuosinaan Schönborn liittyi dominikaaneihin. Matura-kokeensa hän suoritti 1963. Schönborn opiskeli teologiaa Pariisissa sekä filosofiaa ja psykologiaa Bornheimissa ja Wienissä. Vuonna 1970 kardinaali Franz König vihki hänet papiksi. Hän jatkoi opiskelujaan Regensburgissa, missä hän työskenteli tulevan paavin Joseph Ratzingerin alaisuudessa. 

Schönbornista tuli Wienin arkkipiispa vuonna 1995. Kolme vuotta myöhemmin hänelle myönnettiin myös kardinaalin arvo. Vuoden 2005 konklaavissa hän oli yksi ennakkosuosikeista, eli nk. papabile, muttei tullut valituksi. Suhteellisen nuoresta iästään johtuen hänellä on kuitenkin oikeus osallistua kaikkiin konklaaveihin eli paavinvaaleihin ja tulla valituksi paaviksi, kunnes hän täyttää kahdeksankymmentä vuotta 22. tammikuuta 2025.

Aiheesta muualla 

 Christoph Schönbornia käsittelevä sivusto

Itävaltalaiset kardinaalit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanō-koulukunta

Kanō-koulukunta () oli yksi merkittävimmistä japanilaisen maalaustaiteen koulukunnista. Se sai alkunsa Muromachi-kaudella. Koulukunnan perustivat Kanō Masanobu (1434–1530) ja hänen poikansa Kanō Motonobu (1476–1559).

 
Kanō-koulukunnalle ovat tyypillisiä värikkäät suuret paperityöt ja yksiväriset silkkimaalaukset. Paperitöitä käytettiin sermeissä ja liukuovissa. Niiden aiheina olivat maisemat, linnut ja muut luonnonaiheet, ja niiden tausta peitettiin usein lehtikullalla. Upeimpia esimerkkejä Kanō-liukuovista on Kioton Nijō-linnassa. Silkkimaalauksissa näkyy selviä vaikutteita kiinalaisista tussipiirroksista.

Lähteet 
 

Japanilainen maalaustaide
Taiteilijaryhmät
Give Me Your Soul...Please


Give Me Your Soul...Please on King Diamond -nimisen heavy metal -yhtyeen kahdestoista albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2007.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 25.

Kappaleet

Kokoonpano 
 King Diamond – laulu, kosketinsoitin
 Andy LaRocque – kitara, kosketinsoitin
 Mike Wead – kitara
 Hal Patino – basso
 Matt Thompson – rummut
 Livia Zita – vieraileva laulaja

Arvostelut 
 About.com: 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut 

King Diamondin albumit
Vuoden 2007 albumit
TimeSplitters 2

TimeSplitters 2  on Free Radical Designin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on TimeSplitters-pelisarjan toinen osa. Peli julkaistiin Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle ja Xboxille vuonna . 

Yksinpelissä on kymmenen tasoa, joissa pelaaja matkustaa ajassa eri aikakausilla yrittäen pysäyttää TimeSplitters-rotua tuhoamasta ihmiskuntaa. Tämä tapahtuu keräämällä kaikki ”aikakristallit”. Pelin lopun tapahtumat saavat jatkoa pelisarjan seuraavassa osassa, TimeSplitters Future Perfectissä.

Vastaanotto 
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.1/10.

Peliä on sanottu aikansa parhaaksi ammuntapeliksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
  

Vuoden 2002 videopelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Scifipelit 
PlayStation 2 -pelit
Nintendo GameCube -pelit
Xbox-pelit
Brita Blomberg

Brita Viola Blomberg (o.s. Johansson, s. 16. syyskuuta 1941 Lapinjärvi) on suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä.

Brita Johansson sijoittui Rooman 1960 olympialaisten pituushypyssä 18:nneksi. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa. Maaotteluissa hän kilpaili 11 kertaa vuosina 1959–1965. Suomen mestaruuden hän voitti pituushypyssä kolme kertaa, 100 metrin juoksussa kolme kertaa sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa Helsingin Naisurheilijain joukkueessa kahdesti. Hän edusti seuratasolla HNU:n lisäksi Lapinjärven Lukkoa ja Lahden Ahkeraa.

Johansson paransi Suomen ennätystä kolmesti 100 metrin juoksussa (paras tulos 12,1 s) ja kahdesti pituushypyssä (paras tulos 598 cm). Hän ylitti ensimmäisenä suomalaisena naispituushyppääjänä kuuden metrin rajan 4. lokakuuta 1964 Helsingissä hypättyään tuloksen 601 cm, mutta tätä ei hyväksytty viralliseksi Suomen ennätykseksi tuulimittarin puuttumisen vuoksi.

Aktiiviuransa jälkeen Brita Blomberg on toiminut Lahden Ahkeran valmentajana ja SVUL:n aluevalmentajana.

Saavutukset

 Pituushypyssä
 Olympialaisissa 18. sija 1960
 PM-pronssia 1961
 Suomen mestari: 1959, 1960, 1961
 SM-pronssi: 1962
 Kaksi Suomen ennätystä (584, 598 cm) vuosina 1960 ja 1963
 Ylitti epävirallisesti ensimmäisenä suomalaisnaisena 6 metriä (601 cm) vuonna 1964
 100 metrin juoksussa
 Suomen mestari: 1960, 1961, 1962
 SM-hopea: 1959, 1964
 SM-pronssi: 1963
 Kolme Suomen ennätystä (12,4–12,1 s) vuosina 1959–1961
 4 × 100 metrin viestijuoksussa
 Suomen mestari: 1964, 1965 (HNU)

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Erkki Palosuo

Erkki Palosuo (vuoteen 1933 Brander, 28. kesäkuuta 1912 Kitee – 11. elokuuta 2007 Joensuu) oli suomalainen geofysiikan professori ja Suomen jäätutkimuksen uranuurtaja. Hänen isänsä oli maalaisliittolainen kansanedustaja Akseli Brander. Palosuo aloitti jään fysiikan systemaattisen tutkimuksen, johon liittyi Itämeren jäiden muodostumisen ja liikkeiden ennustaminen. Tästä on ollut paljon hyötyä Suomen talvimerenkululle. Hän johti Merenkulkulaitoksen jääpalvelua vuosina 1955–1972. Palosuo oli Helsingin yliopiston geofysiikan professori vuosina 1973–1977.

Talvi- ja jatkosodan sekä Lapin sodan aikana Palosuo ansioitui lentoupseerina.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Erkki Palosuon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset fyysikot
Suomalaiset professorit
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus

Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus () on toinen Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. maaliskuuta 1991. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 19. heinäkuuta 1991.

Elokuva palkittiin John Du Prezin parhaasta elokuvamusiikista BMI Film Music -palkinnolla vuonna 1992.

Hahmot

Turtlet
Leonardo on Turtlesien vanhin vaatimaton johtaja, joka käyttää aseenaan kahta katana-miekkaa. Hänen naamionsa on sininen.
Rafaello on Turtleista aggressiivisin ja kärsimätön. Hän puhuu Brooklynin murteella ja käyttää aseenaan kahta saita. Raphaelin naamio on punainen.
Donatello on Turtleseista älykkäin teknologian parissa. Hän käyttää aseenaan bō-sauvaa. Donatellon naamio on violetti.
Michelangelo on Turtleseista nuorin ja huolettomin ja hauskanpidosta pitävä ninja, joka käyttää aseenaan kahta nunchakua. Hänen naamionsa on oranssi.

Viholliset
Silppuri on Turtlesien päävihollinen, joka halusi kostaa Turtleseille. Hän yritti luoda TGRI-mönjän avulla joukon komennuksessaan olevia supermutantteja. Silppuri joi myöhemmin mutageeniä ja muuttui jättikokoiseksi.
Tatsu on Silppurin luotettu mies, joka johti jalkaninjoille asetettuja tehtäviä.
Jalkaninjat ovat New Yorkin kaduilta värvättyjä ongelmanuoria, joita johtaa Tatsu.
Tokka ja Rahzar ovat professori Jordan Perryn luomia mutanttihirviöitä.

Muut
Tikku on Turtlesien isähahmo ja sensei, joka opetti Turtleseille ninjutsua.
April O’Neil on televisiotoimittaja Channel 3:lla ja Turtleseiden ystävä.
Jordan Perry on TGRI-yhtiössä työskentelevä professori, joka luo Silppurin pakottamana mutanttihirviöt Tokan ja Rahzarin.

Näyttelijät

Ääninäyttelijät

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen moittii ideoiden ehtymisestä ja antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. VideoHound’s Golden Movie Retriever on suopeampi ja antaa kaksi tähteä neljästä.

Soundtrack 
Pääartikkeli: Teenage Mutant Ninja Turtles II The Secret of the Ooze: The Original Motion Picture Soundtrack

Lähteet 

Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat
Mönjän salaisuus
Yhdysvaltalaiset toimintakomediat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
20th Century Foxin elokuvat

ja:ティーンエイジ・ミュータント・ニンジャ・タートルズ#ミュータント・ニンジャ・タートルズ2
Gyokuon-hōsō

Gyokuon-hōsō (, ”keisarin omalla äänellään antama lähetys”) oli radiolähetys, jossa Japanin keisari Hirohito luki ääneen Keisarillisen asetuksen sodan päättämiseksi (). Keisari julisti asetuksessa japanilaisille, että Japanin hallitus oli hyväksynyt Potsdamin julistuksen, joka vaati Japanin armeijalta ehdotonta antautumista toisen maailmansodan lopussa. Puhe lähetettiin 15. elokuuta vuonna 1945 keskipäivällä Japanin aikaa Okinawan taistelun, atomipommien pudottamisen ja Neuvostoliiton sodanjulistuksen jälkeen.

Hirohiton puhe oli luultavasti ensimmäinen kerta, kun Japanin keisari puhui (joskin levyn kautta) suoraan kansalleen. Puhe tehtiin muodollisella, jokseenkin arkaaisella vanhan keisarillisen hovin käyttämällä japanilla. Lisäksi Hirohiton puhe ei suorasti viitannut antautumiseen lainkaan, vaan siinä ilmoitettiin keisarin ohjanneen hallitusta hyväksymään täysin Potsdamin julistuksen ehdot. Tämä aiheutti sekaannusta kuuntelijoissa, joista monet eivät olleet varmoja oliko Japani antautunut vai kannustiko Hirohito heitä vastustamaan vihollisen hyökkäystä. Radiolähetyksen huono äänenlaatu ja liiallisen muodollinen hovikieli lisäsivät hämäännystä. 

Puhetta ei lähetetty suorana, vaan se soitettiin keisarillisessa palatsissa 13. tai 14. elokuuta tehdystä tallenteesta. Monet Japanin armeijan jäsenet olivat äärettömän vihaisia Hirohiton päätöksestä, jota he pitivät kunniattomana. Niinpä jopa tuhat upseeria yritti hyökätä keisarilliseen palatsiin illalla 14. elokuuta tuhotakseen tallenteen. Se salakuljetettiin onnistuneesti palatsista pyykkikorissa naisten alusvaatteiden seassa ja lähetettiin seuraavana päivänä, vaikka radioasemallakin sen lähettäminen yritettiin estää.

Sisältö 
Puheessa Hirohito huomauttaa, että sota joka on tarkoitettu ”suojelemaan japanilaisia ja tuomaan rauhaa ja vakautta Itä-Aasian alueelle […] ei ole ollut Japanille menestyksellinen” ja että ”sota ei ole täysin edennyt toivomallamme tavalla”. Sitten hän kertoo, että ”vihollisella on nyt uusi ja kauhea ase, jolla on mahdollisuus tuhota lukuisia viattomia henkiä ja aiheuttaa lukematonta tuhoa”. Huomautuksen uskotaan viittaavan vain päiviä aiemmin tapahtuneisiin Hiroshiman ja Nagasakin pommituksiin. Keisari ei kuitenkaan lainkaan maininnut muutamaa päivää aikaisemmin alkanutta Neuvostoliiton hyökkäystä. Lopuksi hän kuuluisasti sanoo: ”kuitenkin, ajan ja kohtalon sanelun mukaan Me olemme päättäneet päällystää tien suurelle rauhalle kaikille tuleville sukupolville kestämällä mikä on kestämätöntä ja sietämällä mikä on sietämätöntä”. 

Lauseen loppuosasta tuli Yhdysvaltain miehityskaudella lukemattomia kertoja toistettu motto, joka kuvasi paitsi ”tappion nöyryytystä, kipua hyväksyä se, mitä 20 vuoden äärinationalistinen indoktrinointi oli teroittanut japanilaisten mieliin kaikkein kivuliaimmaksi asiaksi, mutta myös kamppailua löytää maailmassa kokonaan uusi asema ja identiteetti.” Se tarkoitti myös selviytymistä maan lähes täydellisestä romahduksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japani toisessa maailmansodassa
Puheet
1945
Sampo Karjalainen

Sampo Karjalainen (s. 2. toukokuuta 1977 Tampere) on Sulake Corporation Oy:n toinen perustaja, suunnittelupäällikkö ja Habbo-pelimaailman visuaalisen ilmeen tekijä.

Tausta ja koulutus 
Karjalainen on viettänyt suurimman osan lapsuudestaan Espoossa. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Helsingin kuvataidelukiossa 1997 ja on sittemmin opiskellut Helsingin yliopistossa tietojenkäsittelytiedettä, matematiikkaa ja kirjallisuutta. Karjalainen on avoliitossa freelancer-muotitoimittaja Liisa Jokisen kanssa. Karjalaisen isä oli Teknillisen korkeakoulun akustiikan laboratorion professori Matti Karjalainen.

Karjalaisen ensimmäinen tietokone oli Commodore 64, minkä jälkeen hän sai pian käyttöönsä Apple Macintoshin. Harrastuksensa myötä hän hakeutui suomalaiseen Macintosh-käyttäjien yhdistykseen, jossa hän tapasi To The Point -yhtiön perustajat Jussi Luukkosen ja Tatu Kuivalahden. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kyseisessä yhtiössä 1994.

Ura 
To The Point -yhtiössä Karjalainen tapasi yhtiökumppaninsa Aapo Kyrölän. Heidän ensimmäinen yhteishankkeensa oli graafinen chat-sovellus nimeltä Mobiles Disco. Ohjelmistossa käytettiin FUSE-serveriteknologiaa, josta suomennettu nimi Sulake vakiintui heidän perustamansa yhtiön nimeksi.

Työskenneltyään hetken Ego Taivas Medialab -nimisessä yrityksessä Karjalainen ja Kyrölä perustivat Sulakkeen toukokuussa 2000, johon mukaan tulivat myös Taivas-yhtiöt ja Elisa. Ensimmäinen virtuaalinen Hotelli Kultakala avattiin elokuussa 2000, josta ensimmäinen kansainvälinen versio avattiin Briteissä tammikuussa 2001. Samalla tuotteen nimeksi tuli Habbo. Vuonna 2005 palvelu toimi jo 16 maassa ja Sulake työllisti 200 henkeä.
Vuonna 2005 Karjalainen ja Kyrölä saivat Suomi-palkinnon ja 2006 Suomalaisen insinöörityöpalkinnon Habbo -virtuaalimaailman kehittämisestä.

Vuonna 2005 Karjalainen aloitti harrastusprojektina Hel Looks -nettisivun avovaimonsa Liisa Jokisen kanssa. Sivuille he valokuvaavat ja haastattelevat helsinkiläisiä ihmisiä, joilla on persoonallinen tyyli.

Lähteet

Aiheesta muualla
Karjalaisen haastattelu Apu-lehdessä joulukuussa 2005 
HEL LOOKS

Suomalaiset yrittäjät
Tietotekniikan kehittäjät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Robbie Rist

Robert Anthony Rist (s. 4. huhtikuuta 1964 La Mirada, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen lapsinäyttelijä, joka työskentelee nykyisin enimmäkseen ääninäyttelijänä ja muusikkona.

Ura
Rist aloitti uransa 1970-luvulla näytellessään Oliver Martinia televisiosarjassa The Brady Bunch. Sarjan jälkeen hän jatkoi esiintymistään useimmiten televisiosarjoissa, kuten The Bionic Woman, Mary Tyler Moore, Galactica 1980, Simon & Simon, Tietokonejengi ja Ritari Ässä. Vuonna 1990 Rist sai ensimmäisen merkittävän elokuvaroolinsa ääninäyteltyään Michelangeloa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnissa, sekä myöhemmin ilmestyineissä jatko-osissa. Rooliin hän päätyi koe-esiintymisen kautta, jossa he etsivät surffislangin tapaista ääntä. Lisäksi Rist tunsi hahmon tutustuttuaan Turtles-sarjakuviin neljävuotta aikaisemmin muusikkoystävänsä kautta. Michelangelo oli samalla hänen ensimmäisiä äänirooleja, jonka jälkeen Rist keskittyi urallaan enemmän ääninäyttelemiseen animaatioissa, kuten Batman, Tosi viilee haamujengi, Spies-tytöt, Naruto ja Evil Con Carne.

Musiikki
Rist on myös luonut uraa musiikin parissa laulajana ja tuottajana. Hän on esiintynyt laulajana ja kitaristina losangelesilaisissa rock-yhtyeissä, kuten Wonderboy, The Andersons, Cockeyed Ghost ja Nice Guy Eddie. Musiikin tuottajana Rist on tehnyt yhteistyötä muun muassa Backlinen, Ginger Britt and the Mightyn, Jeff Caudillin, Steve Barton and the Oblivion Clickin ja Nice Guy Eddien kanssa.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset laulajat
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Sibilla Aleramo

Sibilla Aleramo (14. elokuuta 1876 – 13. tammikuuta 1960) oli italialainen kirjailija ja feministi. Hänet tunnetaan parhaiten omaelämäkerrallisista kuvauksistaan naisen elämästä 1800-luvun lopun Italiassa. 

Aleramo (syntymänimeltään Rina Faccio) syntyi Alessandriassa, Piemontessa. Hänet pakotettiin lopettamaan koulu kuusitoistavuotiaana ja menemään naimisiin miehen kanssa, joka raiskasi hänet. Aleramon ensimmäinen kirja kuvasi hänen päästöstään jättää miehensä ja poikansa ja muuttaa Roomaan 1901. Hän oli aktiivinen poliittisissa ja artistisissa ympyröissä, mutta kirjoitti kuitenkin koko ajan feminismistä ja homoseksuaalisesta ymmärryksestä. 

1908 Aleramo tapasi Cordula "Lina" Polettin naisten kongressissa ja heidän vuoden mittainen suhteensa muodosti pohjan romaanille Il passaggio. Poletti kuvattiin kauniina ja kapinallisena, ja taipuvaisena pukeutumaan miesten vaatteisiin. 

Aleramo jatkoi Italian johtavana feministinä. Hänen kirjoituksensa Polettille ovat viime vuosina olleen tutkimuksen alaisena niiden ennakkoluulottomista näkemyksistään homoseksuaalisuudesta. Vaikka Aleramo oli suhteessa Polettin kanssa hän oli myös rakastunut mieheen nimeltä Giovanni Cina. Aleramo ilmaisee kirjeissään Polettille ettei koskaan katunut rakastaneensa molempia samaan aikaan. 

Myöhemmin Aleramo kiersi Eurooppaa ja oli aktiivinen kommunisti politiikassa toisen maailmansodan jälkeen. Vuoden 2002 elokuva Un Viaggio Chiamato Amore kuvaa Aleramon suhdetta kirjailija Dino Campanaan.

Aiheesta muualla 
 Sibilla Aleramo

Italialaiset kirjailijat
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
RSS Laaka

Riihimäen Seudun Salibandyseura Laaka on 2002 perustettu riihimäkeläinen salibandyn erikoisseura. Seuran puheenjohtajana toimii Timo Kapulainen. Kaudella 2011–2012 seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeinta sarjatasoa II-divisioonaa.

Historia 
Seuran miesten edustusjoukkue pelasi kolme kautta I-divisioonassa, ennen kuin se päätti luopua sarjapaikastaan taloudellisista syistä kaudelle 2009–2010, ja anoi salibandyliitolta paikka II-divisioonasta. Liitto ei kuitenkaan myöntänyt paikkaa II-divisioonasta, vaan joukkue sijoitettiin III-divisioonaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivu

Suomalaiset salibandyseurat
Riihimäkeläiset urheiluseurat
Vuonna 2002 perustetut urheiluseurat
Oskari Vihantola

Frans Oskar (Oskari) Vihantola (vuoteen 1906 Grönroos, 25. tammikuuta 1876 Pomarkku – 25. elokuuta 1936 Lapua) oli suomalainen toimittaja, kansanedustaja ja herännäisyyden matkasaarnaaja. Vihantolan kansanedustajuus päättyi vaalituloksen kumoamiseen kolmen kuukauden päästä vaaleista 1909. Hänen tilalleen tuli nuorsuomalaisten Antti Mikkola.

Vihantola syntyi sahanomistaja Frans Grönroosin ja Maria Ala-Peltomaan lapseksi 1876. Vihantola avioitui Hilda Lehtimäen kanssa vuonna 1895. Vihantola oli alkujaan uudenheräyksen piirissä, mutta vähitellen vuosina 1902–1907 siirtyi herännäisyyteen ja toimi myöhemmin liikkeen saarnaajana. Hänen poikansa Yrjö Vihantola oli taidemaalari

Vihantola oli vuosina 1894–1905 liikemiehenä kirja-alalla Porissa, Tampereella ja Turussa. Vuosina 1906–1907 hän oli Kristillisen työväenliiton sihteerinä ja päätoimitti puolueen Tähti-lehteä 1906–1908. Muita hänen toimittamiaan lehtiä olivat Länsi-Suomen kristilliset sanomat (1909) ja Herättäjä (1910–1911). Sen jälkeen hän toimi matkasaarnaajana ensin Merimieslähetyksessä 1911–1912 ja sitten Herättäjä-Yhdistyksessä 1913–1936. Hän oli myös Heräävä nuoriso -lehden toimittajana Lapualla.

Vuoden 1909 eduskuntavaaleissa hänet valittiin Kristillinen työväenliiton listoilta kansanedustajaksi. Hän ehti olla kansanedustajana kolme kuukautta 1.6.1909–14.9.1909, kunnes vaalitulos kumottiin. Vihantola oli Kristillisen työväenliiton varapuheenjohtaja.

Tuotanto 
 Uhkaavilta ulapoilta: osa 1, Suomen kristillisen työväenliiton kesäjulkaisu, 1906
 Ristinkukkia: osa 1, Herättäjän sisälähetysyhdistys 1913 
 Saatanan villitys maan päällä : minne? : lehtisiä uskonnollista aiheista, 1932
 Kotiemme nuoret ja Kristus, 1934
 Muista pyhää hetkeä pyhinä päivinä, 1934
 Uskonto, isänmaallisuus ja kansanliike, 1934
 Minun sydämeni valvoi, Herättäjä-yhdistys 1957 ISBN 
 Herätys, Jumalan ihme, Herättäjä-yhdistys 1979 [valikoima kirjoituksia, toim. Aarno Vihantola], ISBN 951-9013-77-6

Lähteet 
 
 Suomen kansallisbibliografia Fennica: Oskari Vihantola (tuotanto)

Viitteet 

Kansanedustajat
Suomen Kristillisen Työväenliiton poliitikot
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Herännäiset henkilöt
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1936 kuolleet
Kanadan Grand Prix 1977

Kanadan Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. lokakuuta 
1977 viimeistä kertaa Mosport Parkin radalla. Kilpailun voitti Jody Scheckter.

Tulokset

Lähteet 
 F1-ruutu

Formula 1 -kausi 1977
Kanadan Grand Prix
Álex Mumbrú

Álex Mumbrú Murcia (s. 12. kesäkuuta 1979 Barcelona) on espanjalainen koripalloilija.

Mumbrú on tehnyt pelaajauransa espanjalaisissa seurajoukkueissa kuten Joventut Badalonassa ja Real Madridissa.

Mumbrú kuului Espanjan miesten maajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden Japanissa 2006, olympiahopeaa Pekingissä 2008 ja kolme EM-mitalia.

Lähteet 
 Álex Mumbrú Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 
 Profiili fiba.com 
 Profiili acb.com 
 Alex Mumbru basketball profile eurobasket.com 
 Profiili euroleague.net

Viitteet

Aiheesta muualla 

Katalonialaiset koripalloilijat
Espanjalaiset koripalloilijat
Espanjalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Adam Carl

Adam Jason Carl (s. 27. tammikuuta 1971 Fullerton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi vierailtuaan televisiosarjassa Perhe on paras. Toinen Carlin merkittävistä rooleista oli vuonna 1991 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus, jossa hän ääninäytteli Donatelloa.

Aiheesta muualla 
 TV.com

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Muistan sua Elaine (albumi)

Muistan sua Elaine on Pirkka-Pekka Peteliuksen studioalbumi vuodelta 1984. Osa albumin kappaleista on esitetty viihdesarjassa Velipuolikuu. Albumin CD-versio julkaistiin vuonna 1994. Albumin nimikkokappaleen on säveltänyt Alvar Kosonen ja sanoittanut Matti Jurva ja sen aiemman levytyksen teki Ramblers-orkesteri vuonna 1931. Albumi on myynyt kultaa.

Kappaleet

Muusikot 
 Pedro Hietanen – piano, haitari
 Pave Maijanen – basso, kamelikuoro
 Luumu Kaikkonen – orkesterikitara
 Pepa Päivinen – tenori- ja salttosaksofoni
 Seppo Rannikko – tenori- ja alttosaksofoni
 Markku Johansson – trumpetti
 Tom Bildo – vetopasuuna
 Aale Lindgren – oboe
 Markku Hannola – ksylofoni
 Hannu Lemola – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Muistan sua Elaine discogs.com -sivustolla

Vuoden 1984 esikoisalbumit
Suomalaiset iskelmäalbumit
Pirkka-Pekka Peteliuksen albumit
Mawé Saterén kielet

Mawé Saterén kielet muodostavat tupi-kieliin kuuluvan kieliryhmän, jonka ainoaa kieltä puhuu noin 9 000 ihmistä 14 eri kylässä Brasiliassa.

Viite

Tupi-kielet
Kanadan Grand Prix 1976

Kanadan Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. lokakuuta 
1976 Mosport Parkin radalla. Kilpailun voitti James Hunt.

Tulokset

Lähteet 
F1-ruutu

Formula 1 -kausi 1976
Kanadan Grand Prix
Maria Bello

Maria Elena Bello (s. 18. huhtikuuta 1967 Norristown, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän syntyi ja kasvoi Pennsylvaniassa katolisessa perheessä. Hänen isänsä on taustaltaan italialainen ja äiti puolalainen.

Bellon tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Payback – tilinteko (1999), Coyote Ugly (2000), The Cooler (2003), Salainen ikkuna (2004), A History of Violence (2005) ja World Trade Center (2006). Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa Tyttö ja villivarsa (2006), Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta (2008) ja  Vangitut (2013).  Bello on ollut ehdolla kahden Golden Globen saajaksi vuosina 2004 ja 2006. Television puolelta hänet tunnetaan muun muassa sarjoista Teho-osasto, Kosketus ja NCIS.

Bello sai maaliskuussa 2001 ensimmäisen lapsensa yhdessä poikaystävänsä Dan McDermottin kanssa. Hänen nykyinen naisystävänsä ja avopuolisonsa on Clare Munn.

Filmografia

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Amerikanitalialaiset
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Maijanen

Maijanen on Pave Maijasen toinen studioalbumi vuodelta 1984. Sitä pidetään Pave Maijasen läpimurtolevynä. Albumi myi jo tuoreeltaan platinaa. Levyn isoin hitti lienee ”Lähtisitkö”, joka on Pave Maijasen oma sävellys ja sanoitus. 

Levy sisältää useita cover-kappaleita. ”Lilja, ruusu ja kirsikkapuu” on Sammy Babitzinin alun perin suomeksi esittämä kappale vuodelta 1970. ”Mikset mua huomaa” on versiointi New Joysin levytyksestä vuodelta 1967. "Kuumeen" Maijanen levytti alun perin jo vuonna 1975 nimellä "Fever" englanniksi. ”Jää mun luo" on Maijasen suomennos kappaleesta Stand By Me, ja myöhemmin kappaleen on versioinut Tapani Kansa vuonna 1987. Levyn kappaleista ”Syksy” on instrumentaalikappale. 

Levyn sovitukset teki Markku Johansson.

Kappaleet
 Lilja, ruusu ja kirsikkapuu (Scarborough Fair; P.Simon - A.Garfunkel, suom. Pertti Reponen)
 Kuume (Fever; John Davenport – Eddie Cooley, suom. Pekka Maijanen)
 Lokakuu, helmikuu, kesäkuu (säv. ja san. Pekka Maijanen)
 Lähtisitkö (säv. ja san. Pekka Maijanen)
 Jää mun luo (Stand by me; Elmo Glick – Jerry Leiber – Mike Stoller, suom. Pekka Maijanen)
 Suuret sankarit (säv. ja san. Pekka Maijanen)
 Outo tapa (Spooky, Buddy Buie – James Cobb – Harry Middlebrooks – Michael Shapiro, suom. Erkka Kettunen)
 Mikset mua huomaa (Happy Together; Garry Bonner – Alan Lee Gordon, suom. Pertti Reponen)
 Syksy (säv. Pekka Maijanen)

Lähteet

Vuoden 1984 albumit
Pave Maijasen albumit
Tie tähtiin

Tie tähtiin oli kesällä 2000 MTV3-kanavalla esitetty 12-osainen musiikkiviihdeohjelma. Tie tähtiin-ohjelmasarjaa nauhoitettiin Cinderella-laivalla kesällä 2000. Ohjelman isäntänä toimi ohjelman luonut muusikko Ilkka “Danny“ Lipsanen. Danny myös itse esiintyi ohjelman jaksoissa. Sarjassa kisaavien esiintyvien ihmisten oli tarkoitus imitoida valitsemaansa muusikkoa tai yhtyettä mahdollisimman hyvin niin esiintymisellä kuin pukeutumisellaan. Tuomaristoon kuului Sarita Harma, Neumann, Maarit Niiniluoto sekä Tauno Äijälä.

Pikku Kakkonen esitti erilaista, mutta asiaan liittymätöntä samannimistä ohjelmaa Yle TV2:lla vuodesta 2016 alkaen. Kyseessä on suomenkielinen dubbaus ulkomaisesta animaatiosarjasta, joka tunnetaan nimellä "Space Racers".

Finalistit ja voittaja 
Maija Paakkari (Janis Joplin) kappaleella "Piece of my heart", Rudy Mankos (B.B. King) kappaleella "Come back baby", Mika Rinttilä (Bon Jovi) kappaleella "Always", Valeri 'Wallo' Krasilnikov (Roy Orbison) kappaleella "Oh, pretty woman", Sari Konttinen (Edith Piaf) kappaleella "Hymne à l'amour" ja Jarkko Väljä (Michael Jackson) kappaleella "Billie Jean". Bon Jovin "Always"- tulkinta hurmasi yleisön ja tuomariston ja voitti kilpailun.
Voittajaa ei kuitenkaan ole juurikaan julkisuudessa nähty. Roy Orbison sai 2. sijan, ja oli sittemmin mukana mm. Danny-showssa.

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Danny
Tsingis Khan (albumi)

Tsingis Khan on Frederikin vuonna 1979 ilmestynyt albumi, josta hän sai ensimmäisen kultalevynsä. Se myi yli 34 000 kappaletta. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat ”Tsingis Khan” ja ”Linda Linda”.

Kappaleet 
A-puoli
 
 
 
 
 
 
B-puoli

Aiheesta muualla 
 Tsingis Khan discogs.com -sivustolla 

Vuoden 1979 albumit
Frederikin albumit
Kivi-kynttilälyhty

Kivi-kynttilälyhty on Heikki Orvolan vuonna 1988 Iittala Oy:lle suunnittelema lasiesine. Kivi-lyhty on lähes sylinterin muotoinen, tosin se kapenee hieman ylhäältä alas. Tuotetta on valmistettu lukuisina väriversioina. Sinisen, punaisen, keltaisen ja vihreän eri sävyjen lisäksi on kehitetty muun muassa kirkas ja mattavalkoinen versio. Lyhtyä on valmistettu sekä 60 millimetrin että 80 millimetrin korkuisina versioina, joista 80-milliset poistuivat tuotannosta vuonna 2014.

Kivi-kynttilälyhty on Mariskoolin ohella toinen tunnettu Iittalan ja Marimekon yhteistuote. Sen värivaihtoehdot on sovitettu molempien yritysten tuotteiden väriskaalaan.

Mittoja

Lähteet
Kivi . Store.iittala.fi
Poistuneet tuotteet. Iittala.fi

Taideteokset (soveltavat taiteet)
Kingdom of the Night

Kingdom of the Night on saksalaisen heavy metal -yhtyeen Axxisin debyyttialbumi.

Kappaleet

Kokoonpano
 Bernhard Weiß – laulu, kitara
 Walter Pietsch – kitara
 Werner Kleinhans – basso
 Richard Michalski – rummut

Vuoden 1989 albumit
Vuoden 1989 esikoisalbumit
Axxisin albumit
Woogi World

Woogi World on vuonna 2008 lapsille kehitetty opetuspeli, jonka tarkoitus on opettaa lapsille netinkäyttöä ja netin selailua. Peliä uudistetaan välillä, jolloin pelaamisesta tulee entistä mukavampaa.
Peli alkaa kun woogien johtaja BigWig kutsuu Maa-planeetalta "agentteja" opettamaan Woogeille netin turvallista käyttöä.

Woogi Worldissa ei ole ikärajaa. 
Peliin voi ostaa lisäominaisuuksia esimerkiksi lisää kerroksia taloonsa ja oikeuden kuljettaa lemmikkiä kodin ulkopuolella. Peli on yksinkertainen: Pelissä voi pelata, ostaa ja myydä, seikkailla, katsoa elokuvia ja piirtää.

Aiheesta muualla 
 Woogi World

Opetuspelit
Todistus

Todistus merkitsee seuraavia:

 Todistus, päättely, jonka avulla jokin asia osoitetaan tai yritetään osoittaa varmasti todeksi, esimerkiksi:
 Matemaattinen todistus
 Jumalatodistukset
 Ontologinen todistus
 Todistus, todistajan lausunto oikeudessa
 Todistus, jonkin asian todistava asiakirja, esimerkiksi:
 Henkilötodistus
 Syntymätodistus
 Kuolintodistus 
 Lääkärintodistus
 Työtodistus
 Virkatodistus
 Todistus, koulussa ja muussa oppilaitoksessa oppilaalle tutkinnon suorittamisesta tai lukukauden päättyessä annettava asiakirja, jossa on arvosanat eri oppiaineissa: esimerkiksi
 Peruskoulun tai lukion päättötodistus (aik. päästötodistus)
 Ammattioppilaitoksen ammatillinen tutkintotodistus
 Ylioppilastodistus
 Tutkintotodistus
 Evidenssiä filosofiassa
Kardiologia

Kardiologia on sydämen ja verenkiertoelimistön toimintaa ja sairauksia tutkiva lääketieteen ala. Tavallisimpia sairauksia ovat sepelvaltimotauti, rytmihäiriöt ja sydämen vajaatoiminta. Suomessa kardiologia on sisätautiopin suppea erikoisala ja käytännössä kaikki kardiologit ovat sisätautien erikoislääkäreitä, lastenkardiologit lastentautien erikoislääkäreitä. Sydänkirurgeja ei ole tapana kutsua kardiologeiksi.

Aiheesta muualla 

 Suomen Kardiologinen Seura ry

Seulonnan keskeiset artikkelit
Altona

Altona on hallinnollinen osa-alue Hampurissa Saksassa. Se on Hampurin osa-alueista () läntisin ja sijaitsee Elbejoen pohjoispuolella.

Altonaan kuuluu 13 kaupunginosaa (): Altona-Altstadt, Altona-Nord, Ottensen, Bahrenfeld, Groß Flottbek, Iserbrook, Lurup, Osdorf, Blankenese, Nienstedten, Othmarschen, Rissen ja Sülldorf.

Historia
Altona kuului aikoinaan Tanskan Holsteiniin. Se perustettiin 1535 kalastajakyläksi. Vuonna 1664 Tanskan kuningas Fredrik III myönsi sille kaupunkioikeudet. Vuoteen 1864 Altona oli Tanskan valtakunnan tärkein satamakaupunki. Tanskan ensimmäinen rautatie, Kristian VIII Østersø Jernbane, Altonasta Kieliin avattiin vuonna 1844. Vuonna 1867 Holstainista ja näin ollen myös Altonasta tuli osa Preussia. Vuonna 1937 Altona yhdistettiin muiden läheisten vapaa- ja hansakaupunkien mukana Hampurin kaupunkiin.

Hampurin kaupunginosat
Eckeröhallen

Eckeröhallen on sisäurheiluhalli, joka sijaitsee Eckerössä noin puolen kilometrin päässä Berghamnin lauttasatamasta. Kaarihalli valmistui vuonna 2000 ja se on Ahvenanmaan suurin rakennus. 

Hallissa on täysimittainen jalkapallon hallikenttä, joita Suomessa on yhteensä noin 25. Eckeröhallenin jalkapallokentän koko on 102 × 64 metriä, pelialustana on Saltex-jalkapallonurmi. Hallin suurin korkeus on 21 metriä ja lattiapinta-ala yli hehtaarin. Yleisökapasiteetti on 5000 henkeä, kiinteissä katsomorakenteissa on tilaa 1 200 henkilölle.

Hallista löytyvät myös yleisurheilun suorituspaikat: kuusi 110 metrin juoksusuoraa sekä hyppy- ja heittopaikat. Lisäksi hallin yhteydessä on voimailusali, pukuhuoneet, pesutilat, kahvio ja kokoustila.

Lähteet 

Ahvenanmaan rakennukset ja rakennelmat
Suomen urheiluhallit
Suomen jalkapallohallit
Trøndelagin fylke

Trøndelagin fylke (eteläsaameksi Trööndelage) on Norjan fylke, joka muodostettiin Etelä-Trøndelagin läänistä ja Pohjois-Trøndelagin läänistä 1. tammikuuta 2018. Trøndelagin pinta-ala on 44 373,3 km² ja asukasluku 458 744 (2018).

Trøndelagia kutsutaan joskus Keski-Norjaksi, erityisesti siinä yhteydessä, kun kolmesta eteläisimmästä maan alueesta, Østlandetista, Sørlandetista ja Vestlandetista, käytetään Etelä-Norja-nimitystä. Alueen tärkein kaupunki on Trondheim. Alueelta kotoisin olevia henkilöitä sanotaan trøndereiksi ja sillä on oma tunnusomainen kielimurteensa.

Piirit 
Trøndelagiin on perinteisesti kuulunut kuusi piiriä:
Fosen tai Fosna
Gauldalen
Innherred tai Innherad
Namdalen
Orkdalen
Stjørdalen

Lähteet

Aiheesta muualla
Felice Beato

Felice Beato (1832 Venetsia, Italia – 29. tammikuuta 1909 Italia), tunnettu myös nimellä Felix Beato, oli brittiläis-italialainen valokuvaaja. Lapsuutensa hän vietti Korfun saarella, joka oli tuolloin brittiläinen protektoraatti. Hän oli ensimmäisiä Itä-Aasiassa valokuvanneita ja varhaisimpia sotavalokuvaajia. Hänen laatukuviaan, muotokuviaan sekä näkymiään ja panoraamojaan Aasian ja Välimeren alueen arkkitehtuurista ja maisemista pidetään merkittävinä. 

Beaton matkat eri maissa soivat hänelle mahdollisuuden luoda voimakkaita ja kestäviä kuvia maista, ihmisistä ja tapahtumista, jotka olivat tuntemattomia ja kaukaisia suurimmalle osalle eurooppalaisista ja pohjoisamerikkalaisista. Nykyaikaan saakka hänen työnsä ovat muodostaneet keskeiset kuvat sepoykapinan ja toisen oopiumisodan kaltaisista tapahtumista. Hänen valokuvansa edustavat ensimmäisiä, myöhemmin valokuvajournalismiksi kutsuttuja töitä. Hänellä oli merkittävä vaikutus muihin valokuvaajiin, ja Beaton vaikutus Japanissa, jossa hän työskenteli ja opetti lukuisia muita valokuvaajia ja taiteilijoita, oli erityisen syvä ja kestävä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset valokuvaajat
Italialaiset valokuvaajat
Britannianitalialaiset
Japanin historia
Sotakuvaajat
Vuonna 1832 syntyneet
Vuonna 1909 kuolleet
Katja Küttner

Katja Sisko Küttner (o.s. Kukkola, 18. elokuuta 1971 Oulainen) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt useissa sarjoissa ja elokuvissa. Eräs hänen tunnetuimmista rooleistaan on Eläville ja kuolleille -draamaelokuvan surevan äidin osa Marja. Küttner on näytellyt myös MTV3-kanavalla esitetyssä draamasarjassa Sydänjää, jossa hän oli mukana kaikilla kolmella tuotantokaudella vuosina 2007–2010.

Küttner muutti lukion jälkeen Helsinkiin, jossa työskenteli päiväkodissa. Hän opiskeli lastentarhanopettajaksi kaksi vuotta ja pyrki joka vuosi Teatterikorkeakouluun, kunnes viidennellä kertaa pääsi 1994. Küttner valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1998 ja hän on työskennellyt freelancerina näytellen muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa, Kansallisteatterissa, Q-teatterissa, Ryhmäteatterissa sekä monessa elokuvassa ja tv-ohjelmassa.

Küttner sai parhaan naispääosan Jussin elokuvasta Prinsessa. Hänet on palkittu Prinsessa-elokuvan Anna Lappalaisen roolista myös Suomen näyttelijäliiton vuoden 2010 elokuvanäyttelijän palkinnolla sekä Tallinnassa järjestetyn Black Night Film Festivaalin EurAsia-kilpailusarjassa parhaan näyttelijättären palkinnolla.

Katja Küttner on naimisissa käsikirjoittaja Iiro Küttnerin kanssa.

Filmografia

Elokuvat

Lyhytelokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Miikka Tuominen

Miikka Kalevi Tuominen (s. 20. maaliskuuta 1978 Hollola) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muiden muassa MTV3:n draamasarjoissa Helppo elämä, Sydänjää ja Salatut elämät. Hänet on nähty myös kotikatsomoelokuvassa Väärät kengät ja draamaelokuvassa Espoon viimeinen neitsyt.

Koulutukseltaan Tuominen on teatteritaiteen maisteri. Hän on kiinnityksellä Jyväskylän kaupunginteatterissa, ja nähty muun muassa Pohjolan prinssi Florestanin, Tapparin ja Simon Striden rooleissa. Tällä hetkellä Tuominen näyttelee Hoikkaa Peter Pan -musikaalissa.

Näytelmiä Jyväskylässä 
 Kun isoisä Suomeen hiihti, 2018
 Peter Pan (kadonnut poika Hoikka), 2017
 Onnensirpaleita, 2017
 Kolme sisarta, 2017
 Diivat (Sput), 2017
 Papin perhe, 2017
 Ansa - musikaali liian hyvästä ihmisestä (Feenix Novan johtaja), 2016
 Elämänmeno (Tappari)
 Jekyll&Hyde (Simon Stride), 2016
 Prinsessa Ruusunen - maailman ihanin satu (Pohjolan prinssi Florestan), 2015
 Lainahöyhenissä
 Kauppamatkustajan kuolema

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Miikka Tuominen näyttelijäliiton sivuilla (naytteiljaliitto.fi)  
 http://teatterikarpanen.blogspot.fi/search/label/Miikka%20Tuominen
 http://jyvaskyla.fi/kaupunginteatteri

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Pitäjäläinen

Pitäjäläinen on Nilsiässä ja Rautavaaralla ilmestyvä paikallislehti. Se ilmestyy kerran viikossa (torstaisin). Päätoimittajana toimii nykyään Minna-Liisa Mathalt. Lehden levikki on 4 337 (vuonna 2011). Lukijapeitto on 98 prosenttia.

Vuoden 2014 alusta Pitäjäläinen muuttui yksipäiväiseksi. 

Aikaisempi päätoimittaja Tero Joutselainen toimii Lapinlahden paikallislehti Matin ja Liisan päätoimittajana. Molemmat paikallislehdet kuuluvat Keskisuomalainen-konserniin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pitäjäläinen

Nilsiä
Suomalaiset paikallislehdet
Jokeri (arvontapeli)

Jokeri on Veikkauksen onnenpeli, jossa pelaaja voittaa, jos hänen kupongissaan kaksi tai useampi numeroa on samalla paikalla kuin arvotussa seitsennumeroisessa numerosarjassa. 

Veikkauksen Jokeri-pelejä pelataan kolmesti viikossa; Keskiviikko-Jokeria pelataan Vikingloton yhteydessä, Perjantai-Jokeria Eurojackpotin yhteydessä ja Lauantai-Jokeria viikoittaisen lottoarvonnan yhteydessä. Myös pelaaminen omana pelinä on mahdollista.

Marraskuussa 2009 pelin lähetys muuttui. Uudistuneessa lähetyksessä mukana oli studioyleisö ja jokeri-hahmo, jota esitti näyttelijä Juha Varis. Jokeri-hahmo poistui ruudusta vuonna 2011, mutta Jokeri-klubi nähtiin lähetyksessä vielä kahden vuoden ajan, aina viimeiseen Ylen näyttämään lottoarvontalähetykseen asti.

Ensimmäinen Lauantai-Jokerin seitsemän oikein -tulos löytyi Kuopiossa Saarijärventien R-kioskilla pelatusta rivistä. Tulos arvottiin 25.9.2010. Voittaja sai palkinnoksi miljoona euroa.

Kesäkuussa 2015 Jokeri uudistui siten, että mukana on nyt tuplausnumero: jos rivin viimeinen numero osuu kohdalle, pelaaja saa voittonsa kaksinkertaisena. Ensimmäinen Jokeri-arvonta tuplausnumeron kanssa suoritettiin 10.6.2015. Lisäksi aikaisemmin vuosina 1978–1990 Veikkauksen mainonnassa esiintynyt piirretty Jokeri-hahmo palasi tässä yhteydessä takaisin.

Jokerin sääntöjen takia jättipotteja ei synny, toisin kuin Veikkauksen Lotossa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Jokeripelit Veikkauksen kotisivulla

Veikkaus
River Rescue - Very Best of

River Rescue - Very Best of on Ry Cooderin vuonna 1994 julkaisema kokoelmalevy Warnerin vuosilta 1972-1994. Ensimmäinen kappale on ennen julkaisematon.

Kappaleet 
1. River Come Down (Pka Bamboo)[VanRonk]  4:15  
2. UFO Has Landed in the Ghetto  [Cooder, Keltner]  5:01  
3. Low Commotion  [Cooder, Keltner]  3:10  
4. Smack Dab in the Middle  [Calhoun]  3:19  
5. Tattler  [Cooder, Phillips, Titelman]  4:19  
6. The Dark End of the Street  [Moman, Penn]  3:26  
7. The Very Thing That Makes You Rich (Makes Me Poor)  [Bailey]  5:31  
8. Going Back to Okinawa  [Cooder]  4:42  
9. Money Honey  [Stone]  3:29  
10. Why Don't You Try Me  [Young]  4:55  
11. Paris, Texas  [Cooder]  2:56  
12. Chloe  [Kahn, Moret]  3:02  
13. The Pearls/Tia Juana [Morton]  4:20  
14. I Think It's Going to Work Out Fine [McCoy, McKinney]  4:45  
15. Down in Hollywood  [Cooder, Drummond]  4:18  
16. Which Came First  [Cooder, Dixon]  3:46  
17. Crazy 'Bout an Automobile (Every Woman I Know)  [Emerson]  5:04  
18. Get Rhythm  [Cash]  3:17 
19.  Little Sister  [Pomus, Shuman]  3:49

Vuoden 1994 albumit
Ry Cooderin albumit
Gordon Pinsent

Gordon Edward Pinsent CC, FRSC, (s. 12. heinäkuuta 1930) on kanadalainen näyttelijä. Hän syntyi vanhempiensa kuudesta lapsesta nuorimpana Grand Falls-Windsorissa, Newfoundland ja Labradorin provinssissa. Hän on esiintynyt huomattavissa rooleissa lukuisissa suosituissa kanadalaisissa televisiosarjoissa, mutta tullut tunnetuksi myös teatterista ja elokuvista; jälkimmäisten joukossa on Laivauutisia (2001).

Pinsent on näytellyt 1940-luvulta lähtien. Hän on kuulunut Order of Canadaan vuodesta 1979, Companionin arvossa vuodesta 1998. Hänestä tuli vuonna 2006 Royal Society of Canadan jäsen, ja hänellä on tähti Canada's Walk of Famessa.

Pinsent oli naimisissa näyttelijä Charmion Kingin kanssa vuosina 1962–2007; avioliiton päätti vasta vaimon kuolema emfyseeman komplikaatioihin 81-vuotiaana. Myös parin yhteinen tytär, Leah Pinsent, on näyttelijä.

Aiheesta muualla 
 

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Companion of the Order of Canada
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Bomber

Bomber on heavy metal -yhtye Motörheadin vuonna 1979 julkaistu studioalbumi. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat nimikappaleen ohella "Stone Dead Forever" ja "Dead Men Tell No Tales." Albumi nousi parhaimmillaan Ison-Britannian listasijalle 12. Albumin kannessa oleva pommikone kuului loppuun asti Motörheadin lavashowhun.

Kappaleet 
Kaikkien kappaleiden sanoitus ja sävellys: Lemmy Kilmister, "Fast" Eddie Clarke ja Phil "Philthy Animal" Taylor ellei toisin mainita

CD-version bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Lemmy Kilmister – laulu, basso
 "Fast" Eddie Clarke – kitara, laulu kappaleessa "Step Down"
 Phil "Philthy Animal" Taylor – rummut

Arviot 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bomber discogs.com -sivustolla

Vuoden 1979 albumit
Motörheadin albumit
Jessica Bird

Jessica Rowley Pell Bird Blakemore on yhdysvaltalainen kirjailija. Nimellä Jessica Bird hän kirjoittaa nykyaikaan sijoittuvia romanttisia tarinoita ja nimellä J. R. Ward rakkaustarinoita paranormaaliin Mustan tikarin veljeskunta -sarjaan () sekä Langenneet enkelit -sarjaan.

Jessica syntyi vuonna 1969 Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Smith Collegessa historiaa ja taidehistoriaa ja suoritti tutkinnon kummastakin aineesta. Hänellä on myös oikeustieteen tutkinto Albany Law Schoolista. Sieltä valmistuttuaan hän työskenteli vuosia johtotehtävissä terveydenhuoltoalalla.

Jessica on kirjoittanut lapsesta saakka, ja ensimmäisen romaanikäsikirjoituksen hän kirjoitti jo teini-ikäisenä. Kuitenkin vasta aviomiehensä kannustamana hän päätti tarjota tekstejään julkaistavaksi ja otti yhteyttä kirjallisuusagentteihin ja kustantamoihin. Ensimmäinen romaani Leaping Hearts (nimellä Jessica Bird) julkaistiin vuonna 2002. Aluksi hän kirjoitti nykyaikaisia rakkausromaaneja, mutta sitten hän muutti tyyliään paranormaaliin suuntaan ja aloitti Mustan tikarin veljeskunta -sarjan (nimellä J. R. Ward). 

Jessica asuu miehensä ja kultaisennoutajansa kanssa Kentuckyn osavaltiossa.

Teokset

Nimellä J. R. Ward

Mustan tikarin veljeskunta -sarja 

1. Dark Lover (2005) - suom. 
2. Lover Eternal (2006) - suom. 
3. Lover Awakened (2006) - suom.  
4. Lover Revealed (2007) - suom. 
5. Lover Unbound (2007) - suom. 
6. Lover Enshrined (2008) - suom. 
7. Lover Avenged (2009) - suom. 
8. Lover Mine (2010) - suom. 
9. Lover Unleashed (2011) - suom. 
10. Lover Reborn (2012) - suom. 
11. Lover At Last (2013) - suom. 
The Black Dagger Brotherhood: An Insider's Guide (2008) - suom. 
12. The King (2014) - suom. 
13. The Shadows (2015) - suom. 
14. The Beast (2016) - suom. 
15. The Chosen (2017) 
16. The Thief (2018)

Mustan tikarin perilliset -sarja 

1. Blood kiss (2016) - suom. 
2. Blood Vow (2017)
3. Blood Fury (2018)

Langenneet enkelit -sarja 
Covet (2009) - suom. 
Crave (2010) - suom. 
Envy (2011) - suom. 
Rapture (2012) - suom. 
Possession (2013) - suom. 
Immortal (2014) - suom.

Viskin Ruhtinaat - trilogia 
1.The Bourbon Kings (2016) - suom. 
2.The Angels' Share (2017)
3.Devils Cut (2018)

Muut 
The Story of Son (novelli Dead After Dark -antologiassa, 2008)

Nimellä Jessica Bird 

Leaping Hearts (2002)
Heart of Gold (2003)
An Unforgettable Lady (2004)
An Irresistible Bachelor (2004)

The Moorehouse Legacy -sarja 
Beauty and His Black Sheep (2005)
His Comfort and Joy (2006)
From The First (2006)
A Man in a Million (2007)

The O’Banyon Brothers -sarja 
The Billionaire Next Door (2007)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Jessica Birdin kotisivut
 J. R. Wardin kotisivut

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Ulvova mylläri

Ulvova mylläri on Arto Paasilinnan kirjoittama, vuonna 1981 julkaistu kirja. Kirja on käännetty useille eri kielille, ja siitä on tehty samanniminen elokuva vuonna 1982. Vuonna 2017 ranskalainen Yann Le Quellec ohjasi kirjan pohjalta elokuvan Cornelius, ulvova mylläri (Cornélius, le meunier hurlant).

Juoni
Romaanin pääosassa on ulvova mylläri Gunnar Huttunen, joka käyttäytyy joskus oudosti mutta on myös hyväsydäminen, uurastava ja rehellinen mies. Joskus hän pitää kyläläisiä hereillä koko yön ulvomalla saaden kylän kaikki koirat ulvomaan kanssaan. Lopulta kyläläiset päättävät, että mylläri on saatava mielisairaalaan. Pian Huttunen kuitenkin karkaa tervejärkisen huonetoverinsa avulla. Mylläri pakenee kotinsa läheistöllä olevaan metsään, jossa kylän nimismies ja kyläläiset vainoavat häntä. Kerhoneuvoja Sanelma auttaa Gunnaria, sillä hän on rakastunut tähän. Lopulta Gunnar kuitenkin jää kiinni ja hänet lähetetään uudestaan mielisairaalaan. Häntä saattavalla poliisi Portimolla ei kuitenkaan ole halua viedä mielestään tervettä Huttusta uudestaan sairaalaan. Niinpä he kumpikin pakenevat, eikä heistä sen jälkeen kuulla.

Käännökset 
 Englanti – The Howling Miller, Canongate 2007
 Espanja – El molinero aullador, Anagrama 2004
 Galego – O muiñeiro ouveador, Rinoceronte 2007
 Hollanti – De huilende molenaar, Wereldbibliotheek 2001
 Islanti – Malarinn sem spangólaði, Mál og menning 2004
 Italia – Il mugnaio urlante, Iperborea 1997
 Katalaani – En moliner udolaire, Edicions 62 2004
 Kreikka – Para apo ta oria, Empiria 2000
 Kroatia – Urlajuci mlinar, A3DATA 2000
 Norja – Den ulende mølleren, Aschehoug et Co, 2006
 Puola – Wyjacy mlynarz, Punkt 2003
 Ranska – Le Meunier hurlant, Denoël 1991
 Romania – Morarul care urla la luna, Polirom 2004
 Ruotsi – Den ylande mjölnaren, Bromberg 1996
 Ranska – Le meunier hurlant, Denoël 2002
 Saksa – Der heulende Müller, Ehrenwirth 1996
 Serbia – Tuleči mlinar, Mladinska knjiga 2007
 Sloveeni – Tuleci mlinar, Mladinska Knjiga Zalozba 2002
 Tanska – Den hylende moller, Tiderne Skifter, 2001
 Tšekki – Vlčí léto laponského mlynáře, Hejkal 2007
 Ukraina – Viûčij mirošnik, Calvaria 2004
 Unkari – Az üvölt molnár, Széphalom 1998
 Viro – Ulguv mölder, Eesti Raamat 1987
 Venäjä - Voiushiy melnik, Olga Morozova Publishing, 2013

Katso myös 
 Ulvova mylläri (elokuva)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tanskanen, Jani: "Sanovat minua hulluksi" : hulluuden nimeämisestä ja nimeämisen syistä Arto Paasilinnan Ulvovassa myllärissä. Teoksessa Hulluus ja kulttuurinen mielenterveystutkimus, Nykykulttuurin tutkimuskeskuksen julkaisuja, 125. 2019. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 233–253. Verkossa vapaasti luettavissa: http://urn.fi/URN:NBN:fi:jyu-201910104382
Tanskanen, Jani: Hulluksi nimetty Huttunen – kulttuurintutkimuksen näkökulmia hulluksi nimeämiseen Arto Paasilinnan Ulvovassa myllärissä. Maisterintutkielma. Jyväskylän yliopisto 2017.
Ulvova mylläri (näytelmä)
 Ulvova mylläri -näytelmän esitys   Reisjärven Harrastajateatteri, RéTé, esitykset heinäkuussa 13.7.-17.7. 2018.

Arto Paasilinnan teokset
Vuoden 1981 kirjat