joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Al-Ahli SC

Al-Ahli Sports Club () on saudiarabialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1937. Sen päästadion on Prinssi Muhammad bin Abdullah Al-Faisalin stadion, joka sijaitsee Jeddassa. Joukkue voitti Saudi-Arabian mestaruuden neljä kertaa, joista viimeinen oli vuonna 2016, ja voitti Saudi-Arabian kuningaskunnan mestaruuden 13 kertaa, kerran voitti Arabien Mestarien liigan ja voitti Persianlahden klubikupin kolme kertaa.

Saavutukset

Kansalliset
 Saudi-Arabian mestaruus (4): 1968/69, 1977/78, 1983/84, 2015/16
 Kruununprinssi cup (6): 1956/57, 1970/71, 1997/98, 2001/02, 2006/07, 2014/15
 Saudin liitto cup (5): 2000/01, 2001/02, 2006/07, 2011/12, 2012/13
King's Cup (13): 1962, 1965, 1969, 1970, 1971, 1973, 1977, 1978, 1979, 1983, 2011, 2012, 2016
Kansainvälinen ystävyyskupa (2): 2001, 2002
Champions Club Cup kesäksi (3): 1966, 1974, 1982
Al Jazeera Cup Mestariklubeille (1): 2014
Länsi-mestaruus (10): 1962, 1965, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1976
Mekan alueellinen mestaruus (1): 1967
Jeddah City Championship (2): 1961, 1962

Kansainväliset
 Gulf Club Champions Cup (3): 1985, 2002, 2008
 Arabian Mestarien liiga (1): 2003

Entisiä valmentajia
 Luiz Felipe Scolari (1990–1991)
 Sérgio Farias (2010)
 Trond Sollied (2010)
 Milovan Rajevac (9/2010–2/2011)
 Karel Jarolím (8/2011–2013)
 Vítor Pereira (2013–2014)

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 

Saudiarabialaiset jalkapalloseurat
Burn Notice

Burn Notice on yhdysvaltalainen Matt Nixin luoma toimintasarja. Sen pääosissa näyttelevät Jeffrey Donovan, Gabrielle Anwar, Bruce Campbell ja Sharon Gless.

Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin USA Networkin kanavalla vuosina 2007–2013 ja Suomessa MTV3–kanavalla vuodesta 2010 eteenpäin.

Burn Notice on saanut muun muassa neljä Primetime Emmy ehdokkuutta.

Juoni 
Tiedustelupalvelun salaisena agenttina toiminut Michael Westen hylätään kesken operaation. Vaikeuksien kautta hän onnistuu palaamaan Miamiin ja yrittää vanhojen tuttavien avustuksella selvittää miksi hänet petettiin ja kenen toimesta.

Näyttelijät

Tuotanto 
Sarjaa kuvattiin Miamissa. Fox Television Studio vuokrasi kuvauksia varten alueen Miamin kaupungilta 240 000 dollarin vuosihinnalla. Viimeisen kauden ajaksi vuokra nostettiin 450 000 dollariin, jotta se kattaa alueelle pystytettyjen rakennuksien tuhoamiskustannukset.

Esittäminen 
Sarjan ensimmäinen esitys oli Yhdysvalloissa 28. kesäkuuta 2007 USA Network-kanavalla ja Suomessa sarja alkoi MTV3:lla 25. tammikuuta 2010.

Muissa medioissa 
Ajallisesti ennen televisiosarjan tapahtumia sijoittuva Burn Notice: The Fall of Sam Axe keskittyy Sam Axen Navy SEAL uran loppuhetkille. Sen ensiesitys oli Yhdysvalloissa 17. huhtikuuta 2011.

New American Library (Signet Booksin nimellä) on julkaissut viisi Burn Notice romaania. The Fix (2008), The End Game (2009), The Giveaway (2010), The Reformed (2011) ja The Bad Beat (2011) on kaikki Tod Goldbergin kirjoittamia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Burn Notice USA Networkin sivustolla 
 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Cao Cao

Cao Cao (, 155 – 15. maaliskuuta 220) oli sotaherra ja viimeistä edellinen itäisen Han-dynastian päämisteri ja sai merkittävästi valtaa sen viimeisinä vuosina muinaisessa Kiinassa. Hän oli Kolmen kuningaskunnan ajan keskeisiä hahmoja, ja hän laski perustan myöhemmälle Cao Wein valtakunnalle. Hän sai kuolemansa jälkeen arvonimen Wein keisari Wu (魏武帝). Vaikka Cao usein kuvataan julmaksi ja armottomaksi tyranniksi, häntä on myös mainittu loistavaksi hallitsijaksi ja sotilaalliseksi neroksi, joka kohteli alaisiaan kuin omaa perhettään. Hän oli myös kiinalaisen runouden ja kiinalaisten kamppailulajien taituri, ja hän kirjoitti useita sotapäiväkirjoja.

Cao Caon isä, Cao Song, oli hovin pääeunikin adoptoima, minkä johdosta Cao Cao toimi aluksi melko alhaisessa asemassa olevana varuskunnan ratsuväen komentajana. Keltaisten turbaanien kapinan jälkeen hänet kuitenkin ylennettiin kenraaliksi.

Vuonna 196 Cao Cao löysi keisari Xianin, joka oli joutunut pakenemaan pääkaupungista, ja sai tämän siirtämään hovinsa Xuchangiin, joka toimi Caon tukikohtana. Cao Caon tukijat olettivat Caon nousevan kansleriksi, mutta sen sijaan keisari nimitti tämän sotajoukkojen ylipäälliköksi ja Wupingin markiisiksi. Titteleillä ei juurikaan ollut oikeaa valtaa hovin politiikassa.

Cao otti vähitellen yhä enenevässä määrin keisarin valtuuksia hoitaakseen ja lopulta hänelle myönnettiin kuninkaan arvonimi. Caon hallinnassa olevia alueita alettiin kutsua Wein kuningaskunnaksi.

Suurta armeijaa viekkaasti komentanut Cao Cao on saanut arkkivihollisen maineen, mutta hänet muistetaan myös erinomaisena poliitikkona ja runoilijana.

Mandariinikiinassa on edelleen sanonta, joka vastaa suomen sanontaa "siinä paha, missä mainitaan" ().

Vuonna 2010 valmistuneessa kiinalaisessa San guo -televisiosarjassa Cao Caota esittää Chen Jianbin.

Cao Caon hauta on luultavasti löytynyt. Muinaisen Anyangin lähistöltä Henanin maakunnasta on löydetty suuri hauta, jonka hautakiven teksti viittaa Cao Caoon.

Lähteet 

Kiinalaiset sotaherrat
Vuonna 155 syntyneet
Vuonna 220 kuolleet
Renata Scotto

Renata Scotto (s. 24. helmikuuta 1934 Savona) on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän on lisäksi ohjannut oopperaa, opettanut ja toiminut laulukilpailujen tuomaristoissa. Hän vetäytyi laulajana vuonna 2002.

Scotto debytoi 24. joulukuuta 1952 Violettan roolissa Verdin oopperassa La traviata. Hän pääsi La Scalaan vuonna 1953 osallistuttuaan koelaulutilaisuuteen, jolla etsittiin esiintyjiä La Wallyyn. Vuonna 1957 hän nousi kansainväliseen maineeseen esiinnyttyään Edinburghissa Aminan roolissa oopperassa Unissakävelijä. Metropolitan-oopperassa Scotto debytoi vuonna 1965 Cio-Cio-Sanin roolissa Madame Butterflyssa.

Scotto meni vuonna 1960 naimisiin Lorenzo Anselmin kanssa ja sai kaksi lasta.

Lähteet 

Italialaiset oopperalaulajat
Sopraanot
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hannu Sormunen

Hannu Sormunen (s. 2. heinäkuuta 1980 Vihti) on jyväskyläläinen jääkiekkotuomari. Hän tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä linjatuomarina. Hän aloitti SM-liigassa 2005-2006 ja pelasi B-junioreissa nuorempana.

Sormunen on tuominnut nuorten maaotteluita kotimaassa ja CHL-pelejä 2008–2009. Hän sai marraskuussa 2018 neljäntenä linjatuomarina täyteen 500 SM-liigaottelua. 26. helmikuuta 2021 Sormunen siirtyi linjatuomareiden ottelutilaston kärkeen viheltäessään uransa 631. ottelun.

Katso myös 
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet 
 Jääkiekkolehti, 2009-2010 kausiennakko, s.138-141

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Margaret Colin

Margaret Colin (s. 26. toukokuuta 1958 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Gossip Girl, The Edge of Night, As the World Turns, Foley Square, Magnum, P.I, Chicagon lääkärit, Hyvin salainen agentti ja Kova laki.

Palkinnot 
Saturn Award (2000)

Yksityiselämä 
Margaret Colin on naimisissa näyttelijä Justin Deasin kanssa, he avioituivat vuonna 1988. Heillä on kaksi poikaa Sam (s. 1990) ja Joseph (s. 1993). Colin on adoptoinut myös tyttären miehensä edellisestä avioliitosta. Hän syntyi Brooklynissä ja kasvoi Long Islandilla. Hänen isänsä oli poliisi. Colin opiskeli ensin Baldwin High Schoolissa, josta valmistui 1976. Tämän jälkeen Colin opiskeli Hostra Universityssa.

Filmografia 
 Pretty in Pink – vaaleanpunainen unelma (Pretty in Pink, 1986)
 Vaarallinen tyttöystävä (Something Wild, 1986)
 Sherlock Holmesin paluu (The Return of Sherlock Holmes, 1987)
 Faija vaihtaa heviin (Like Father, Like Son, 1987)
 Kolme miestä ja baby (Three Men and a Baby, 1987)
 Oikeutta vastaan (True Believer, 1989)
 Independence Day – Maailmojen sota (Independence Day, 1996)
 Milk & Money (1996)
 The Adventures of Sebastian Cole (1999)
 Sininen auto (Blue Car, 2002)
 Kohtalokas syrjähyppy (Unfaithful, 2002)
 iMurders (2008)
 The Missing Person (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Esa Laitanen

Esa Laitanen (s. 2. helmikuuta 1984 Alavus) on raumalainen jääkiekkotuomari. Hän tuomitsee pääsääntöisesti SM-liigaa ja Mestistä linjatuomarina. Laitanen tuli SM-liigatuomariksi kaudelle 2008-2009. Hän pelasi C-junioriksi. Ammatiltaan Laitanen on opiskelija.

Katso myös
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet
Jääkiekkolehti, 2009-2010 kausiennakko -s.138-141

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Denialismi

Denialismiksi on kutsuttu tilannetta, jossa väitteen mukaan henkilö kieltää asian, jonka tiedeyhteisö kykenee todistamaan mm. toistettavin ja tilastollisesti merkitsevin mittaustuloksin. Käsitteen käyttäjien mukaan denialisti kieltää tosiasiat välttääkseen epämiellyttävän totuuden. Denialismissa retorisia väitteitä käyttämällä annetaan vaikutelma kiistasta asiassa, jossa ristiriitaa todellisuudessa ei ole. Päämääränä on naamioitua osaksi kriittistä tiedekeskustelua. 

Esimerkkeinä on käytetty seuraavia: rokotteiden hyötyjen kyseenalaistaminen, HIV-infektion ja AIDSin yhteyden kiistäminen, tupakan vaarallisuuden kyseenalaistaminen ja kolesteroliskeptikot. Kreationismissa kiistetään evoluutio ja iänmääritykset. Ilmastoskeptikot eli ilmastodenialistit kiistävät ilmastonmuutoksen tai ihmisen sen syynä. Historialliset denialistit voivat kiistää esimerkiksi holokaustin, keskiajan, kuulennot tai syyskuun 11. päivän iskujen valtamedian käsityksen.

The Guardian -lehdessä amerikkalainen kirurgi Mark Hoofnagle luetteli ilmastodenialismin yhteydessä seuraavia denialistien käyttämiä tunnusmerkkejä: 

 Salaliitto – Vihjataan, että vastustajalla on piilotettuja vaikuttimia tai he ovat osana salaliittoa.
 Väärä valikointi – Valitaan poikkeava arvosteleva tutkimus tukemaan ajatusta tai käytetään vanhentuneita, vääristyneitä ja kumottuja tutkimuksia tavoitteena antaa vaikutelma, että vastustaja perustaa käsityksensä heikkoon tutkimukseen.
 Väärät asiantuntijat – Maksetaan alan asiantuntijoille, tai toisen alan asiantuntijoille, jotta saataisiin näyttöä tai uskottavuutta.
 Liikkuvat maalitolpat – Kiistetään vastustajan tietylle väitteelle antama todistusaineisto ja vaaditaan jatkuvasti jotain toista (usein suurempaa) näyttöä. Eli ”kun pallo on potkaistu siirretäänkin maalitolppia maalintekoyrityksen torjumiseksi”.
 Muita loogisia virhepäätelmiä – Tavallisesti denialistit käyttävät virheellistä analogiaa, seurauksiin vetoamista, olkinukkea tai savuverhoa.

Tieteen vapauteen kuuluu jatkuva tiedon etsiminen, uudelleenarviointi, teorioiden kehittäminen ja väitteleminen, joita ei lasketa denialismiksi.

Katso myös 
 Argumentointivirhe
 Holokaustin kiistäminen
 Historiallinen revisionismi
 Ilmastonmuutoksen kieltäminen
 Näennäishistoria
 Pseudoskeptismi
 Kreationismi
 Syyskuun 11. päivän iskujen salaliittoteoriat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aku Heinonen: Denialismi – se käyttökelpoinen ismi. Suomen kuvalehden blogit 6.1.2010.

Propaganda
Tiede ja yhteiskunta
Tiedotus- ja suhdetoiminta
Tieteeseen ja tekniikkaan liittyvät salaliittoteoriat
Näennäistiede
No More Stories/Are Told Today/I’m Sorry/They Washed Away//No More Stories/The World Is Grey/I’m Tired/Let’s Wash Away

No More Stories/Are Told Today/I'm Sorry/They Washed Away//No More Stories/The World Is Grey/I'm Tired/Let's Wash Away on vuonna 2009 julkaistu tanskalaisyhtye Mewin viides albumi. No More Storiesin kappaleet ovat progressiivista rockia ja pop/rock-tyylistä, jo aiemmalla levyllä And the Glass Handed Kitesilla tavattua musiikkia.   

Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä 6 viikkoa.

Kappaleet 
New Terrain
Introducing Palace Players
Beach
Repeaterbeater
Intermezzo 1
Silas the Magic Car
Cartoons and Macrame Wounds
Hawaii Dream
Hawaii
Vaccine
Tricks of the Trade
Intermezzo 2
Sometimes Life Isn't Easy
Reprise

Arvostelut 
 Allmusic: 
 The A.V. Club: A
 Pitcfork Media: 8.1/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 No More Stories discogs.com -sivustolla

Vuoden 2009 albumit
Mew’n albumit
Magyar Posta

Unkarin posti () on Unkarin valtion omistama postiyritys. Normaalin postitoiminnan lisäksi se tuottaa myös logistiikka- ja markkinointipalveluja sekä toteuttaa pankkitoimintaa.

Magyar Posta on perustettu vuonna 1867 ja 2010 sen toimitusjohtajana toimii Ildikó Szűts.

Postiyhtiöt
Itävaltaunkarilaiset yritykset
Unkarilaiset yritykset
Valtionyhtiöt
Raumharja

Raumharja, nykyiseltä nimeltään Raumharju, on saari Taivassalon kunnassa Varsinais-Suomessa.

Raumharja on kooltaan yhden neliökilometrin luokkaa, hieman suurempi, jos pinta-alaan lasketaan mukaan vesijättömaiden takana olevat luodot. Raumharja sijaitsee Taivassalon Hakkenpään ja Maskun Livonsaaren välisessä salmessa. Saari on ollut asuttuna ainakin 1700-luvun alkupuolelta, jolloin siellä oli Raumharjan torppa. Saari kuului silloin Askaisten seurakuntaan (Villnäs), joka oli Lemun kappeli. Nykyisin saaressa on useita kesäasuntoja.

Lähteet 
Turun maakunta-arkisto: Askaisten seurakunnan Mustat kirjat

Saaristomeren saaret
Taivassalo
Jaakko Ylinen

Jaakko Kristian Ylinen (18. toukokuuta 1936 Helsinki – 20. syyskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Ylinen valmistui arkkitehdiksi 1962 ja tekniikan lisensiaatiksi 1968 Teknillisestä korkeakoulusta. Hän toimi 1960-luvulla arkkitehtitoimistojen Mansikka, Salonen & Ylinen Ky ja Salonen–Ylinen Ky ja vuodesta 1969 Kaupunkisuunnittelu Oy:n johtavana arkkitehtina.

Ylinen on osallistunut rakennus- ja kaavoitusprojekteihin Suomen lisäksi entisessä Neuvostoliitossa, Lähi-idässä ja Kaakkois-Aasiassa. Arkkitehtuurin lisäksi hän on ollut mukana Helsingin metron ja suomalaisten rautatieasemien kalusteiden ja varusteiden suunnittelussa.

Jaakko Ylisen isä oli lentotekniikan ja rakennusstatiikan professori Arvo Ylinen ja äiti lääketieteen lisensiaatti Lea Maria Hietarinta. Hänen puolisonsa on vuodesta 1967 ollut ekonomi Maija Ylinen, professori Paavo Suomalaisen tytär.

Jaakko Ylinen on suunnitellut seuraavat Helsingin metron asemat yhdessä Jarmo Maunulan kanssa:

 Siilitien metroasema
 Herttoniemen metroasema
 Kulosaaren metroasema

Lähteet

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Tony Garnier

Tony Garnier (13. elokuuta 1869 Lyon - 19. tammikuuta 1948 Roquefort-la-Bédoule) oli ranskalainen arkkitehti, eräs modernin kaupunkisuunnittelun ja teräsbetoniarkkitehtuurin uranuurtajista.Vuonna 1917 julkaistussa suunnitelmassaan Une cité industrielle (1901–1904) Garnier esittelee arkkitehtonisia periaatteitaan, joita hän osin myös toteutti toimiessaan Lyonin kaupunkisuunnittelijana vuodesta 1905 lähtien.Une cité industrielle ennakoi teknisine ja liikenteellisine ratkaisuineen sekä arkkitehtonisesti että sosiaalisesti funktionalismia ja vaikutti myöhemmin CIAMin puitteissa luotuihin teoreettisiin kaupunkisuunnitelmiin. Garnier on suunnitellut muun muassa Lyonin stadionin ja Lyonin teurastamon.

Lähteet
Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8
Otavan Iso Fokus, osa 2. Helsinki, Kustannusosakeyhtiö Otava 1975. ISBN 951-1-00272-4

Viitteet

Aiheesta muualla
 Tony Garnier -museon sivut
 Une cité industrielle 

Garnier, Tony
Garnier, Tony
Garnier, Tony
Eija

Eija on naisen etunimi. Nimi on todennäköisesti muodostettu hengellisessä kielessä, muun muassa eräissä virsissä esiintyvästä huudahduksesta eijaa.  Eijan nimipäivä on ollut almanakassa vuodesta 1950 lähtien 19. helmikuuta. Ortodoksisessa kalenterissa nimipäivä on 9. marraskuuta. Suomessa nimi Eija on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 24 611 naiselle ja alle kymmenelle miehelle. Pääosa Suomen Eijoista on syntynyt 1940–1950-luvulla. Ruotsissa Eija oli vuoden 2018 lopussa etunimenä 1 301 naisella. Norjassa Eija on etunimenä 27 naisella.

Tunnettuja Eija-nimisiä 

 Eija Ahlberg (o.s. Kare, s. 1959), VR:n ”virallinen ääni”, kuulutusten tekijä 
 Eija-Liisa Ahtila (s. 1959), videotaiteilija, ohjaaja ja valokuvaaja
 Eija Ahvo (s. 1951), näyttelijä ja laulaja
 Eija Ailasmaa (s. 1950), Sanoma Magazinesin toimitusjohtaja
 Eija-Elina Bergholm (s. 1943), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Eija Hetekivi Olsson (s. 1973), ruotsalainen kirjailija 
 Eija Inkeri Hukkanen (1926–2012), näyttelijä
 Eija Höynälä (Eija Klötzner, Hanne, 1954–2010), iskelmälaulaja
 Eija Isojärvi (s. 1957), suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä
 Eija Jansson (s. 1954), kirjailija
 Eija Jurvanen (s. 1958), rallikuljettaja
 Eija Kalso (s. 1955), suomalainen lääkäri ja professori
 Eija Kankaanranta, kanteleensoittaja
 Eija Kantola (s. 1966), iskelmälaulaja, vuoden 1992 tangokuningatar
 Eija Karipää (1920–2004), näyttelijä
 Eija-Riitta Korhola (s. 1959), poliitikko (Kokoomus)
 Eija Irene Korhonen (s. 1954), kirjailija ja taiteilija
 Eija Koskivaara (s. 1965), suunnistaja
 Eija Kourimo (s. 1962), laulaja
 Eija Krogerus (1932–2018), keilaaja
 Eija Kärnä (s. 1956), kasvatustieteilijä ja erityispedagogiikan professori
 Eija Lapinleimu (s. 1969), kirjailija ja itsehoito-ohjaaja 
 Eija Lappalainen (o.s. Laitinen, s. 1975), kirjailija
 Eija Lönnroos (s. 1964), erikoislääkäri ja geriatrian professori
 Eija-Liisa Löyttyniemi (s. 1939), taidemaalari 
 Eija Merilä (s. 1946), laulaja
 Eija Mäkinen (s. 1952), julkisoikeuden professori
 Eija Nivala (s. 1967), rovasti, Kirkon akateemiset AKI:n ja Suomen kirkon pappisliiton puheenjohtaja, Ylivieskan kirkkoherra
 Eija Nousiainen (s. 1944), näyttelijä
 Eija-Riitta Nuotio, Eppu Nuotio (s. 1962), kirjailija ja näyttelijä
 Eija Palosaari (s. 1954), kriisipsykologi
 Eija Palsbo (1912–2002), kääntäjä
 Eija Pelkonen, suomalainen virkamies ja proviisori
 Eija Penttilä (s. 1955), maastohiihtäjä
 Eija Piekkari, rikoskirjailija
 Eija Pokkinen (s. 1939), näyttelijä ja malli
 Eija Puolakka (s. 1959), korkeushyppääjä
 Eija Rasinmäki (s. 1945), tekstiilitaiteilija ja design-mattojen suunnittelija
 Eija Ristanen (o.s. Hyytiäinen, s. 1961), hiihtäjä
 Eija Ristola (s. 1956), pika-aitajuoksija ja viisiottelija
 Eija Saijonmaa (1923–2014), arkkitehti
 Eija Salonen (s. 1975), ampumahiihtäjä
 Eija Sinikka (s. 1952), iskelmälaulaja
 Eija Suneli, kuvataiteilija
 Eija Timonen (s. 1954), mediatutkija, folkloristi ja lastenkirjailija
 Eija Ventola (s. 1951), kielitieteilijä ja professori
 Eija Vilpas (s. 1957), näyttelijä, käsikirjoittaja ja koomikko
 Eija Wager, toimittaja ja tietokirjailija

Lähteet 

Etunimet
Tynwald

Tynwald on Mansaaren kaksihuoneinen hallintoelin. Se koostuu kansan valitsemista edustajista jotka ovat osa House of Keysiä ja epäsuorasti valituista edustajista lakiasäätävässä neuvostossa. Molemmat huoneet kokoontuvat yhtä aikaa vain Tynwald-päivänä, yleensä 5. heinäkuuta, St John'sissa. Muina aikoina istunnot pidetään Douglasissa. Tynwaldin nimitys tulee muinaisnorjan kielisestä nimityksestä Þingvǫll, joka tarkoittaa tingin kokoontumispaikkaa. Tynwaldin on usein väitetty olevan pisimpään keskeytymättömästi pystyssä ollut parlamentti, sen perustivat vuonna 979 viikingit.

Aiheesta muualla

Tynwald 
Parliament - Isle of Man Government 

Mansaari
Parlamentit
Aro (täsmennyssivu)

Aro voi viitata johonkin seuraavista:
aro, kasvillisuusvyöhyke, kuiva puuton ruohosto
arokosteikko, suotyyppi, kausikosteikko, jossa esiintyy suokasvillisuutta mutta ei juurikaan turvetta, kansanomaisia nimitysiä aro ja lakso
ARO, romanialainen automerkki
arot, kansa Afrikassa
Aro-Yhtymä, suomalainen autoalan yritys ja kateainevalmistaja

Sukunimenä

Aro on seuraavien henkilöiden sukunimi. Henkilöt ovat suomalaisia tai Suomessa syntyneitä, ellei toisin mainita:
Antti Aro (1952–2005), näyttelijä
Bobby Aro (1926–1996), amerikansuomalainen radiotoimittaja ja viihdetaiteilija
Eino J. Aro (1909–1998), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Elina Aro (1923–2007), kirjailija
Emil Aro (1897–1972), teollisuusneuvos, OTK:n teollisuustoiminnan johtaja
Erkki Aro (1916–1993), suunnistaja
Eva-Mari Aro (s. 1950), professori
Helle Aro (s. 1960), virolaissuomalainen yleisurheilija
Ilkka Aro (s. 1955), näyttelijä
Impi Aro (1906–1996), näyttelijä ja teatteriohjaaja
Jasmiine Julin-Aro, vaatesuunnittelija
Jessikka Aro (s. 1980), radiotoimittaja
Johan Emil (J. E.) Aro (1874–1928), hyönteistieteilijä
Jorma Aro (s. 1950), jääkiekkoilija
Juha Aro (s. 1974), päätoimittaja
Jussi Aro (1928–1983), kirjailija ja tieteilijä
Kaarle Kustaa Aro (1876–1958),  rovasti, kirkkoneuvos ja opetusministeriön esittelijäneuvos
Kari Aro (1935–2003), jääkiekkoilija ja ekonomi
Katariina Salmela-Aro (s. 1961), kasvatustieteen professori
Katju Aro (s. 1974), graafinen suunnittelija ja Feministisen puolueen poliitikko
Kenneth Aro (s. 1974), lentopalloilija
Marco Aro (s. 1971), ruotsalainen laulaja
Maria Aro (s. 1942), näyttelijä
Matti Aro (1906–1991), teatterinjohtaja ja ohjaaja
Mika Aro, Tampereen Tapparan toimitusjohtaja
Mikael Aro (s. 1965), yritysjohtaja
Olli Aro (1920–1968), kirjailija
Paavo Aro (1899–1978),  metsätieteilijä
Pekka O. Aro (1950–2003), juristi, työoikeuden asiantuntija
Pirkko Aro (1923–2012), kansanedustaja (LKP, SDP)
Ritva Aro (1905–1991), näyttelijä
Samuli Aro (s. 1975), endurokuljettaja
Sulo Aro (1904–1998),  viulisti ja konserttimestari
Toivo Aro (1891–1950), kansanedustaja (SDP)
Toivo Aro (1887–1962),  uimahyppääjä ja urheiluvaikuttaja
Tommi Aro (s. 1986), salibandyn pelaaja
Tuuve Aro (s. 1973), kirjailija ja elokuvakriitikko
Uno Aro (1899–1963), kuvanveistäjä
Usko Aro (1922–1992), viulisti ja konserttimestari
Werner Aro (1873–1929), kansanedustaja (SDP).

Kuvitteellisen henkilön sukunimenä
Jimi Aro, Uusi päivä -sarjan hahmo
Maija Aro, Salatut elämät -hahmo
Rafael Aro, Salatut elämät -hahmo
Romeo Aro, Salatut elämät -hahmo.

Aro sala- tai taiteilijanimenä 

 Aro, oik. Arkadiusz Jabłoński (s. 1979), puolalainen muusikko, säveltäjä, laulaja, kitaristi ja sanoittaja
 Hemmi Aro, oik. Herman Laukkanen (1892–1938), neuvostoliitonsuomalainen kirjailija
Markku Aro, oik. Markku Puputti (s. 1950), suomalainen iskelmälaulaja.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kuitunen

Kuitunen on seuraavien tunnettujen suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Eero Kuitunen (s. 1997), pesäpalloilija
Fanny Kuitunen (1994–1967), kommunisti
Henri Kuitunen (s. 1958), yritysjohtaja
Irma Kuitunen (s. 1936), kuulantyöntäjä
Kalevi Kuitunen (1948–2003), kirjailija ja bibliofiili
Markku Kuitunen (s. 1953), ympäristötieteen professori
Mikko Kuitunen (s. 1980), diplomi-insinööri ja toimitusjohtaja
Oskari Kuitunen (s. 1892), kansanperinteen keräilijä ja runoilija
Samu Kuitunen, jääkiekko- ja salibandyvalmentaja
Virpi Sarasvuo, o.s. Kuitunen (s. 1976), maastohiihtäjä.
Heathen

Heathen on brittimuusikko David Bowien kesäkuussa 2002 julkaistu studioalbumi. Se nousi Yhdysvaltain Billboard-listan sijalle 14, menestyen siellä paremmin kuin yksikään Bowie-albumi lähes kahteenkymmeneen vuoteen. Myös kriitikoiden palaute oli yleisesti positiivista.

Albumilla vierailevat kitaristit Pete Townshend (The Who) ja Dave Grohl (Foo Fighters). Molemmat soittavat yhdessä kappaleessa.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut David Bowie, ellei toisin mainita.
Jousisovitukset Tony Visconti

Limited Editionin bonuslevy

Kokoonpano
David Bowie – laulu, kosketinsoittimet, kitarat, saksofoni, stylofoni, taustalaulu, rummut
Tony Visconti – bassokitara, kitarat, nokkahuilu, taustalaulu 
Matt Chamberlain – rummut, lyömäsoittimet
David Torn – kitarat, omnichord 
Carlos Alomar – kitara 
Sterling Campbell – rummut, lyömäsoittimet 
Lisa Germano – viulu 
Gerry Leonard – kitara 
Tony Levin – bassokitara 
Mark Plati – kitara, bassokitara
Jordan Rudess – kosketinsoittimet 
Kristeen Young – laulu, piano 
Pete Townshend – kitara kappaleessa "Slow Burn" 
Dave Grohl – kitara kappaleessa "I've Been Waiting for You"

The Scorchio Quartet 
Greg Kitzis – 1. viulu 
Meg Okura – 2. viulu 
Martha Mooke – alttoviulu 
Mary Wooten – sello

The Borneo Horns
Lenny Pickett 
Stan Harrison 
Steve Elson

Arvostelut 
Allmusic: () linkki
Metacritic: 68/100
Pitchfork: 7,8/10

Lähteet

Viitteet

David Bowien albumit
Vuoden 2002 albumit
Åtvidaberg

Åtvidaberg on samannimisen Åtvidabergin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 859 asukasta.

Åtvidaberg oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.

Åtvidabergin alueella alettiin keskiajalla louhia kuparia ja kuntaan muodostui paljon teollisuutta. 1970-luvulle saakka suurimpana teollisuusyrityksenä toimi laskimia valmistanut Facit. Vuonna 1972 Facit myytiin Electroluxille, joka myi sen eteenpäin Ericssonille vuonna 1981. Myöhemmin sen toiminnot kuitenkin erotettiin Ericssonista ja ne kuuluvat nykyään PartnerTech AB -nimiselle yritykselle.

Kunnan jalkapallojoukkue Åtvidabergs FF pelaa Ruotsin jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Åtvidaberg on pienin Allsvenskan-joukkueen kotikunta kaudella 2012.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kauppalat
Antti Boman

Antti Boman (s. 5. elokuuta 1974 Pomarkku) on suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkotuomari. Boman tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2007–2008. Hänet palkittiin kaudella 2010–2011 Unto Wiitala -palkinnolla SM-liigan parhaana tuomarina yhdessä Jari Levosen kanssa sekä kausilla 2017–2018, 2018–2019, 2019–2020, 2020–2021 ja 2021–2022 Kultaisella pillillä SM-liigan pelaajien äänestämänä parhaana tuomarina. Kaudella 2015–2016 Boman toimi päätuomarina KHL:ssä.

Boman on pelannut yli 160 ottelua Suomen, Ruotsin, Saksan, Norjan ja Ranskan sarjoissa. SM-liigassa hän edusti Porin Ässiä ja Tampereen Tapparaa ja pelasi vuosina 1996–2004 runkosarjassa 139 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia ja sai 14 syöttöpistettä sekä istui jäähyllä 44 minuuttia.

Boman tuomitsi kaudella 2008–2009 CHL-pelejä. Kansainvälinen Jääkiekkoliitto IIHF valitsi hänet tuomitsemaan Jääkiekon MM -kilpailuja 2012 Suomessa ja Ruotsissa. 

Liigan neljännesfinaaliottelussa 22.4.2021 Boman tuomaroi uransa 700. ottelunsa Liigassa. Hän on neljäs tähän ottelumäärään yltänyt suomalainen erotuomari.

Katso myös 
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet 
 Jääkiekkolehti, 2009–2010 kausiennakko, s. 138–141

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Unto Wiitala -palkinnon voittajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksi Rantala

Aleksi Rantala (s. 25. elokuuta 1978 Turku) on suomalainen jääkiekkotuomari. Rantala tuomitsee pääsääntöisesti SHL:n päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2003-2004.

Kansainvälisellä uralla hän on toiminut tuomarina mm. MM-kilpailuissa 2014-2015 ja 2018, 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 ja ollut tuomarina Japanissa ja Etelä-Koreassa.

Rantala on ensimmäinen täyspäiväinen ulkomaalainen ammattilaistuomari SHL:ssä Ruotsissa.

Katso myös
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet 
 Jääkiekkolehti, 2009-2010 kausiennakko

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Unto Wiitala -palkinnon voittajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Petri Tuomisto

Petri Tuomisto (s. 14. maaliskuuta 1971) on suomalainen jääkiekkotuomari. Tuomisto tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan kaudella 2005–2006 linjatuomariksi, mutta siirtyi 2009–2010 päätuomariksi. 

Pelaajana Tuomisto on Porin Ässien kasvatti. Hän pelasi yhden kauden ajan Ässien A-junioriessa ennen lähtöään Alaskaan opsikelemaan ja pelaamaan yliopistokiekkoa. Neljän Alaskassa vietetyn vuoden jälkeen Tuomisto palasi takaisin Suomeen ja pelasi kaudella 1996–1997 seitsemän ottelua Ässien liigajoukkueessa ja kolme ottelua TuTon divari-joukkueessa. Seuraavan kauden Tuomisto pelasi I divisioonaa Kokkolassa Hermeksen joukkueessa. Tämän jälkeen hän pelasi vielä kaksi vuotta Ranskassa ja lopetti sitten uransa pelaajana ja siirtyi erotuomariksi.

Tuomiston poika Antti pelaa myös jääkiekkoa Ässien A-junioreissa.

Katso myös
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet
 Jääkiekkolehti, 2009–2010 kausiennakko, s. 138–141.

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Pentti Isotalo -palkinnon voittajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Vesa Keränen

Vesa Keränen (s. 4. heinäkuuta 1971 Oulu) on suomalainen jääkiekkotuomari. Keränen tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2007-2008.

Katso myös
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet
 

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Margareta Keskitalo

Margareta Keskitalo (30. huhtikuuta 1921 Pyhäjoki – 18. helmikuuta 1999 Tampere) oli suomalainen nuortenkirjailija.

Margareta Keskitalon puoliso Aarne Keskitalo oli Turun Päivälehden päätoimittajana Rafael Paasion jälkeen. Keskitalo itse toimi oululaisen Kolmiokirjan kustannustoimittajana 1970-luvun alkuun saakka.

Teoksia 
 Satamakylän serkukset. Nuorten toivekirjasto 135.   WSOY 1960
 Sirkustuulta Tuulimyllykadulla.   Karisto 1963
 Tyttö Kuunarilaiturilla. Nuorten toivekirjasto 182.     WSOY 1968, 3. painos 1976
 Tabut.   WSOY 1970, 4. painos 1975
 Liukuhihnaballadi.   WSOY 1971, 2. painos 1973, 3. painos 1981
 Tyly rakkaus.   WSOY 1973
 Arpa on heitetty : Aarne Keskitalon pakinoita 1971-77, pakinat valinnut Margareta Keskitalo ; piirrokset Jorma Hyvärinen.   Aken säätiö, Turku 1979
 Tyly rakkaus, tv-näytelmä. 1982
 On aika peilin särkyä, runokokoelma, kirjoittajat Leila Tanskanen ja Margareta Keskitalo.   Tampere 1989
 Pääskysten talo, romaani.  Tekijä, Tampere 1993 
 Puhu minulle, linja on vielä avoin, runokokoelma, kirjoittajat Leila Keskitalo-Tanskanen ja Margareta Keskitalo.   Tampere 1994

Palkinnot 
 Valtion nuorisokirjailijapalkinto 1969, 1972
 Topelius-palkinto 1969, 1972 (kirjoista Tyttö Kuunarilaiturilla ja Liukuhihnaballadi)
 Anni Swan -mitali 1973
 Turun ja Porin läänin taidetoimikunnan taidepalkinto 1975

Lähteet 
 
 Kirjasampo.fi : Margareta Keskitalo

Viitteet

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Anni Swan -mitalin saajat
Tonfisk Design

Tonfisk Design Oy on suomalainen muotoiluyhtiö. Yhtiön perustivat vuonna 1999 taiteen maisterit Brian Keaney ja Tony Alfström. Yhtiön tuotteet valmistetaan pääosin Suomessa, tehdas ja tehtaanmyymälä sijaitsevat Turussa. Yrityksessä työskentelee kolme henkilöä. Vuonna 2008 yrityksen liikevaihto oli 236 000 euroa ja liikevoitto 10 000 euroa.

Yrityksen tuotteita on myynnissä eri design-myymälöissä yli 30 maassa, muun muassa Pariisin Pompidou-keskuksessa ja New Yorkissa Museum of Modern Artissa. Turun Sanomien mukaan yritys on saanut maailmalla "suitsutusta ja palkintoja".

Useimmat yrityksen tuotteet ovat suunnitelleet Keany tai Alfsröm. Brian Keaneylle on myönnetty Ilmari Tapiovaara -palkinto ja Ornamo-palkinto vuonna 2007 Lisäksi suunnittelijoina ovat toimineet Susanna Hoikkala, Jenni Ojala, Tanja Sipilä ja Cecilia Johansson.

Warm-sarja
Tonfisk Designin tunnetuin tuotesarja on Keanyn Warm-astiasto, jossa on yhdistetty toisiinsa tammi- tai pähkinäpuu ja keramiikka. Kannun, tee- ja kahvimukin käsittävää sarjaa on kuvattu klassikoksi. Wallpaper-lehti esitteli vuonna 2006 Warm-sarjan yhtenä vuosikymmenen parhaista design-tuotteista. Sarja on pyydetty Norjan design- ja arkkitehtuurimuseoon ja Pariisin design-museoon. Sarjan keramiikka valmistetaan Suomessa, puuosat Saksassa ja korkkiosat Portugalissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yrityksen internetsivusto
 Ornamo-palkinto 2007
 Tonfisk Design vie Turkua maailmalle
 
 

Muotoilualan yritykset
Keramiikan valmistajat
Suomalaiset teollisuusyritykset
Sisustusalan tuotemerkit
Ritva-Liisa Vainio

Ritva-Liisa Viljanen (o.s. Vainio, s. 23. helmikuuta 1943 Helsinki) on suomalainen pesäpalloilija.

Ritva-Liisa (Ritvis) Vainio voitti Suomen mestaruuden vuosina 1963-66, hopeaa 1960-62 ja 1967 ja lisäksi piirinmestaruuksia.

Koripallossa Vainio on voittanut tyttöjen Suomen mestaruuden 1961 ja Naisten SM-hopeaa 1962-63 (Karhun Pojat).

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Ville Vuohtoniemi

Ville Vuohtoniemi (s. 11. joulukuuta 1980 Helsinki) on suomalainen jääkiekkotuomari. Vuohtoniemi tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2005-2006. 
Nuorempana Vuohtoniemi pelasi jääkiekkoa Mestiksessä.

Katso myös
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet
 Jääkiekkolehti, 2009-2010 kausiennakko, s.138-141

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Jukka Isometsä

Jukka Isometsä  (s. 22. kesäkuuta 1981 Tornio) on suomalainen jääkiekkotuomari, joka toimii jääkiekon SM-liigassa linjatuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2006−2007. Nuorempana Isometsä pelasi 1-divisioonassa.

Katso myös
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet
Jääkiekkolehti, kausiennakko 2009-2010 s. 139-141

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Stefan Fonselius

Stefan Fonselius (s. 19. syyskuuta 1976 Turku) on jääkiekon SM-liigassa toimiva päätuomari. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 1998–1999. Nuorempana Fonselius pelasi A-junioreissa. Vuonna 2010 hän siirtyi päätuomarin tehtäviin. 

Fonselius toimi linjatuomarina vuosien 2006 ja 2010 olympialaisissa. Vancouverissa 2010 hän tuomitsi olympiafinaalissa. MM-kisoissa hän on ollut kolmesti linjatuomarina (2005, 2007 ja 2008) ja kahdesti päätuomarina (2016 ja 2017). 

SM-liigassa parhaalle erotuomarille myönnettävällä Unto Wiitala -palkinnolla hänet on palkittu kolmesti (2015, 2016 ja 2019) ja parhaalle linjatuomarille myönnettävällä Pentti Isotalo -palkinnolla vuonna 2004.

5. maaliskuuta 2021 hän ylsi SM-liigassa neljäntenä tuomarina 900 tuomittuun otteluun. Näistä 449 linjatuomarina ja 451 päätuomarina.

Katso myös
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet
 Jääkiekkolehti, kausiennakko 2009–2010, s. 139–141
 Leijonat-jääkiekkolehti, 1/2010, s. 41–44

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Pentti Isotalo -palkinnon voittajat
Unto Wiitala -palkinnon voittajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Timo Hakanen

Timo Juhani Hakanen (s. 25. helmikuuta 1942 Jyväskylä) on entinen suomalainen pesäpalloilija.

Hakanen aloitti pesäpallouransa Jyväskylän Kirin junioreissa, joissa voitti 1958 ja 1960 Suomen mestaruuden, pelasi kahdeksan vuotta SM-sarjassa, voittaen miesten Suomen mestaruuden vuonna 1964 ja osallistuen kahteen Itä-Länsi -otteluun ja kahteen Liitto-Lehdistö -otteluun.

Saavutukset

Pelaajana 
 1 SM-kulta: 1964
 2 Itä-Länsi-ottelua: 1963, 1964

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Elävän kirjallisuuden festivaali

Elävän kirjallisuuden festivaali (EKF) on jokavuotinen Tampereella järjestettävä kirjallisuus- ja kaupunkikulttuuritapahtuma. Helmikuussa järjestettävän tapahtuman toteuttajana toimii Tampereen yliopiston kirjallisuustieteen opiskelijoiden ainejärjestö Teema ry.

EKF:n ohjelmisto koostuu poikkitaiteellisesti eritaustaisten kulttuurin- ja taiteentekijöiden sekä tutkijoiden keskusteluista, esityksistä, performansseista ja työpajoista. Festivaali perustettiin vaihtoehdoksi kaupallisille ja henkilökeskeisille kirjamessuille ja sen tarkoituksena on yhä tarjota kirjallisuus- ja kulttuuriaiheista keskustelua, joka kurottaa yksittäisten tekijöiden ja teosten sijasta laajempiin aiheisiin. Kirjallisuutta ja muita taiteita lähestytään tekemisen ja vastaanottamisen näkökulmasta, sekä pohditaan niiden vaikutusta ympäröivään maailmaan ja toisin päin.

Festivaalin kohderyhmänä ovat kaikki kirjallisuudesta ja kulttuurista kiinnostuneet iästä ja koulutustaustasta riippumatta ja tapahtumaan on ilmainen sisäänpääsy.

EKF järjestettiin ensimmäisen kerran Teema ry:n toimesta 14.2.2009 Sampolassa, minkä jälkeen tapahtuma on järjestetty Työväenmuseo Werstaalla. Vuosina 2010-2017 tapahtumaa järjesti Elävän kirjallisuuden yhdistys (ELKI ry), jolta vastuu tapahtuman järjestämisestä on siirtynyt jälleen Teemalle vuonna 2018, kun ELKI lakkautettiin. Viimeisin festivaali järjestettiin 16.2.2019.

Festivaalin jatkopaikkana toimii vuosittain Tiiliskivi-klubi, jossa jaetaan Tiiliskivi-palkinto.

Aiheesta muualla  
Elävän Kirjallisuuden Festivaali
Teema ry

Tampereen tapahtumat
Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Vilho Hirvi

Vilho Ilmari Hirvi (28. marraskuuta 1941 Jyväskylän maalaiskunta – 27. maaliskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija ja opetushallinnon virkamies.

Vilho Hirvi pelasi Jyväskylän Kirin joukkueessa SM-sarjaa 1960-luvun alussa neljä kautta, jolloin voitti Suomen mestaruuden 1964. Lisäksi Hirvi voitti kaksi nuorten Suomen mestaruutta. Hirvi pelasi myös koripalloa ja toimi Kirin pesäpallojoukkueen huoltajana. Hän oli Suomen Pesäpalloliiton puheenjohtaja 1994–1995.

Urheilu-uransa jälkeen Hirvi kouluttautui opettajaksi ja väitteli kasvatustieteiden tohtoriksi vuonna 1982. Hän työskenteli ensin äidinkielen lehtorina Jyväskylän Lyseossa, siirtyi 1973 Jyväskylän kaupungin opetustoimen johtajaksi, 1975 Keski-Suomen läänin koulutoimentarkastajaksi ja 1982 Jyväskylän yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen johtoon. Vuosina 1988–1991 Hirvi oli Keski-Suomen lääninhallituksen kansliapäällikkönä, 1991–1994 Opetushallituksen ensimmäisenä pääjohtajana ja viimeksi 1995–2001 opetusministeriön kansliapäällikkönä. Hän ilmoitti puoluekannakseen kokoomuksen.

Hirvi vihittiin kasvatustieteiden kunniatohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1996 ja Turun yliopistossa vuonna 2000.

Saavutukset

Pelaajana 
 1 SM-kulta: 1964

Lähteet
 
Pääjohtajakunta (pääjohtajamatrikkeli). SKS, Helsinki 2005.

Viitteet

Suomalaiset pesäpalloilijat
Kouluhallituksen pääjohtajat
Suomalaiset kansliapäälliköt
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Aïrin sulttaanikunta

Aïrin sulttaanikunta (tai Agadezin sulttaanikunta) on sulttaanikunta länsiafrikkalaisessa Nigerissä. Sulttaanikunnan ensimmäinen sulttaani, Yunus, aloitti toimessaan vuonna 1404. Vuonna 2012 valtaan nousi järjestyksessä 55. sulttaani Oumarou Angali.

Kel Ferwanin, Kel Owin ja Itesenin tuaregiheimojen suullisen perimätiedon mukaan sulttaanikunta perustettiin, koska heimojen välillä oli jo pitkään ollut tuhoisia yhteenottoja. Yhteenottojen vuoksi heimot lähettivät Istanbuliin lähettilään etsimään heimoille yhteistä hallitsijaa. Istanbul oli kuitenkin sulttaanikunnan perustamisen aikoihin vielä bysanttilainen Konstantinopoli, joten perimätiedossa on epäselvyys.

Alun perin sulttaanikunnan keskuspaikka oli Tadaliza, joka on nykyisin Aïrvuoristossa sijaitseva arkeologinen kohde. Sulttaani Ilisawan (1430–1449), yksi Aïrin ensimmäisistä sulttaaneista, saapui 1400-luvulla Agadeziin ja päätti rakentaa sinne palatsin. Vuodesta 1430 lähtien Agadez on toiminut sulttaanikunnan pääkaupunkina. Toisen lähteen mukaan keskuspaikan Agadeziin siirtäjä olisi ollut vuosina 1461–1477 hallinnut sulttaani Yusuf bin Aishata.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aïrin sulttaanikunnan sulttaaneja 

Niger
Afrikan entiset monarkiat
Sulttaanikunnat
Tosin Abasi

Oluwatosin Ayoyinka Olumide "Tosin" Abasi (s. 7. tammikuuta 1983 Washington (DC)) on yhdysvaltalaisnigerialainen kitaristi. Hän on yhdysvaltalaisen instrumentaalista progressiivista metallia soittavan Animals As Leaders -yhtyeen perustajajäsen, toinen kitaristi ja yhtyeen keulakuva, jonka lisäksi hän soittaa fuusiojazzia esittävässä T.R.A.M. -yhtyeessä.

Soittimet ja välineet

Kitarat
Tosin Abasi käyttää paljon Ibanezin kitaroita, ja kyseinen yhtiö valmistaa myös hänen signature-mallejaan.

 Ibanez TAM100 Signature 8-string 2013  
 .Strandberg* #8 Custom Headless 8-string 
 .Strandberg* #17 Custom Headless 8-string 
 .Strandberg* Boden 8 prototype
 Ibanez LACS RG 8-string -
 Carvin DC800 8-string
 Ibanez RG2228 8-string 
 8-string Ibanez LACS RGA 
 7-string Ibanez LACS
 Ibanez Universe 
 7-string Eastman ER-1 hollow body 
 Custom Illustrated Luthier 8-string 
 Legend custom 6 string
 Mayones Regius 8 string 
 Rick Toone Sketch 7 string
 Rick Toone Blur 8 string

Mikrofonit
Tosin käyttää pääasiassa EMG:n ja DiMarzion ja Fishmanin valmistamia mikrofoneja kitaroissaan.

 DiMarzio Ionizer 8™ 
 Lundgren guitar pickups M8 
 Q-tuner BL-5
 EMG 808/EMG 808X 
 Kent Armstrong Handmade Pickup
 DiMarzio D Activator 8™ 
 Lace Alumatone ToneBar pickups
 Fishman Fluence Tosin Abasi Set 8 BK

Vahvistimet ja efektit
 Fractal Audio Axe-FX Ultra preamp
 Fractal Audio Axe-FX II 
 VHT 2/50/2 stereo power amp 
 Port City Pearl 
 Matrix GT1000 power amp - backup in case his main power amp fails
 Line 6 POD XT Pro 
 Line 6 POD X3 
 Voodoo Lab Ground Control Pro MIDI Foot Controller
 Fractal Audio MFC-101 MIDI Foot Controller
 Boomerang Plus Phrase Sampler

Kitarakaapit
 Orange Amplification 4x12 
 OS Vertical Wave 2x12

Abasi kokeili jonkin aikaa AXE FX -laitetta suoraan kytkettynä PA:han ilman perinteisiä kitaravahvistimia taikka kaappeja, mutta päätti siirtyä takaisin kitarakaapin käyttäjäksi, sillä pienillä konserteilla konsertinjärjestäjien PA-laitteista ei useinkaan ollut kyllin hyvä.

Diskografia

PSI (Pressure Per Square Inch)
Virus (2001)

Reflux
Illusion of Democracy (2004)

Animals as Leaders
Animals as Leaders (2009)
Waves of Babies (digitaalinen single) (2010)
Weightless (2011)
The Joy of Motion (2014)
The Madness Of Many (2016)
Parrhesia (2022)

T.R.A.M.
Lingua Franca (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YouTube
 Facebook
 
 Twitter

Yhdysvaltalaiset kitaristit
Elävät henkilöt
Vuonna 1983 syntyneet
Seija Happonen

Aino Seija Kaarina Happonen (o.s. Knuutila, 4. syyskuuta 1935 Helsinki – 23. syyskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija, myöhemmin liikunnanopettaja.

Seija Happonen pesäpalloili menestyksekkäästi Pallo-Tovereiden joukkueessa.

Saavutukset
 Suomen-mestaruus 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1956, 1958, 1959, 1964, 1965, 1966
 Kolme SM-hopeaa ja yksi pronssi
 Itä–Länsi-ottelu 1965
 Koripallossa SM-hopeaa 1955 ja suurkisahopeaa 1956.
 Pallo-Tovereiden kultainen ansiomerkki

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Maya Bothe

Maya Bothe on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan tv-sarjasta Kriminalisti, jossa hän näyttelee rikoskomisario Alex Kelleriä. Hän on näytellyt myös sarjoissa Rikospaikalla ja Stolberg.

Aiheesta muualla 

Maya Bothen kotisivut

Saksalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Matti Antero Korhonen

Matti Antero Korhonen (s. 25. kesäkuuta 1940) on entinen sotkamolainen pesäpalloilija

Matti Korhonen pelasi 1960-luvulla viisi kautta mestaruussarjassa voittaen Suomen mestaruuden 1963, jolloin tuli myös voitto Pesäpallon Maakunta Cupissa. Korhonen valittiin 1963 myös Kainuun piirin parhaaksi urheilijaksi.

Saavutukset

Pelaajana 
 1 SM-kulta: 1963

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Sotkamon Jymyn pelaajat
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Natronan piirikunta

Natronan piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Piirikunta perustettiin vuonna 1888, ja se on asukasluvultaan osavaltion toiseksi suurin. Natronan asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 66 533, ja piirikunnan pinta-ala on 13 924 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on asukasluvultaan osavaltion toiseksi suurin kaupunki Casper.

Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennassa Natronan piirikunnassa asui 66 533 ihmistä. Heistä 94,15% luokiteltiin valkoihoisiksi, 1,03% alkuperäisasukastaustaisiksi, 0,76% mustaihoisiksi ja loput muunrotuisiksi tai sekoittuneiksi. Populaatiosta 4,9 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta.

Sukujuuriltaan Natronan väestö on suurimmalta osin saksalaista- (24,6%), englantilaista- (11,6%), alkuperäiskansojen- (11,3%) tai irlantilaista (11,2%) syntyperää. Väestöstä 11,8 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella.

Aiheesta muualla

Natronan piirikunnan viralliset kotisivut 

Wyomingin piirikunnat
Kirkon kulttuuripalkinto

Kirkon kulttuuripalkinto on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jakama kulttuuripalkinto. Se on jaettu vuodesta 1992 lähtien, jolloin kirkon kuvataide- ja musiikkipalkinnot yhdistettiin. Vuosittain myönnettävä kulttuuripalkinto annetaan tunnustuksena kristillisen sanoman kannalta merkityksellisestä luovasta tai esittävästä taiteellisesta toiminnasta tai kulttuuriteosta. Palkinnon suuruus on 6 000 euroa. Saajan valitsee erillinen kulttuuripalkintotyöryhmä, jonka nimeää kirkkohallitus.

Kirkon kulttuuripalkinnon saajat

Palkinnon ovat saaneet:

1992 lausuntataiteilija Ritva Ahonen
1993 kirkko-ooppera Ulstadiuksen yhteistyöprojekti
1994 Kyrönniemen hiljaisuuden keskus Vieremällä ja Kehitysvammaisten videokerho KeViKe Satakunnassa
1995 kirjailija Anne Fried
1996 näyttelijä, professori Veikko Sinisalo
1997 Tyrvään Pyhän Olavin kirkon kunnostamiseen liittyvä kansalaistoiminta
1998 teatteriohjaaja Marjatta Haapanen
1999 rovasti Tauno Sarantola
2000 kapellimestari Kari Tikka
2001 arkkitehti Bey Heng ja Sotavainajien muiston vaalimisyhdistys
2002 professori, teatteriohjaaja Paavo Liski
2003 professori Päivi Setälä
2004 tekstiilitaiteilija Päikki Priha
2005 taiteilija Hannu Konola ja arkkitehti Matti Sanaksenaho
2006 elokuvaohjaajat Veikko Aaltonen ja Klaus Härö

2007 professori Simo Heininen ja kirjailija Tytti Issakainen
2008 professori Reijo Pajamo ja director musices, musiikkisihteeri Kaija Eerola
2009 kuvataiteilijat Osmo Rauhala ja Kuutti Lavonen
2010 arkkitehti Juha Leiviskä
2011 tanssija-koreografi Tiina Lindfors
2012 Kauneimmat joululaulut -tapahtuma
2013 kirjailija Ulla-Lena Lundberg romaanista Jää
2014 musiikkitoimittaja Risto Nordell
2015 laulaja-lauluntekijä Jaakko Löytty
2016 teatteriohjaaja Arto Myllärinen ja kirkkoteatteriohjaaja Jouni Laine
2017 kielitieteilijä, akateemikko Kaisa Häkkinen
2018 muusikko Juhani Aaltonen
2019 runoilija Pekka Kivekäs ja kuvataiteilija Annukka Laine
2020 ohjaaja John Webster
2021 kirjailija Pirkko Saisio

Lähteet

Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon palkinnot
Shemeikka

Shemeikka on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anna Easteden, ent. Anna Shemeikka (s. 1976), suomalainen näyttelijä ja malli
 Iivana Jehkinpoika Shemeikka, Jehkin Iivana (1843–1911), suomalainen runonlaulaja ja kanteleensoittaja
 Pedri Shemeikka (1825–1915), suomalainen runonlaulaja
 Tytti Shemeikka (s. 1988), suomalainen radiojuontaja ja -toimittaja.

Kuvitteellisia Shemeikkoja
 Shemeikka, hahmo Juhani Ahon romaanissa Juha ja siihen perustuvissa elokuva- ja näyttämösovituksissa.
Martti J. Korhonen

Martti Juhani Korhonen (s. 29. toukokuuta 1935) on entinen sotkamolainen pesäpalloilija

Martti Korhonen on voittanut Suomen mestaruuden ja Pesäpallon Maakunta Cupin 1963 ja ollut Maakunta Cupin loppuottelussa lisäksi 1964. Kainuun piirinmestaruuksia on kaikkiaan parikymmentä poikien ja miesten sarjoissa.

Saavutukset

Pelaajana 
 1 SM-kulta: 1963

Lähteet 
Urheilumme Kasvot 3, sivu 1166

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Robin Wood

Robin Wood (23. helmikuuta 1931 Lontoo, Britannia – 18. joulukuuta 2009 Toronto, Kanada) oli kanadalainen elokuvakriitikko.

Wood opiskeli Cambridgen yliopistossa kirjallisuutta ja valmistui opettajaksi. Hänen merkittäviä teoksiaan on 1965 ilmestynyt Hitchcock-tutkielma  Hitchcock's Films, joka oli ensimmäinen englanniksi julkaistu vakava tutkielma Hitchcockista. Sen jälkeen hän kirjoitti teoksia useista merkittävistä ohjaajista. Hän suhtautui elokuvaan hyvin syvällisesti, ja hänen näkemyksensä oli auteur-keskeinen. Hän itse piti itseään ennen kaikkea kriitikkona, kuten hän toteaa teoksessaan Personal Views (1976). Hänen pääteoksensa on Sexual Politics and Narrative Film: Hollywood and Beyond (1998).

Wood vieraili Jyväskylän kesässä 1966 ja Hitchcockin satavuotisseminaarissa 1999. Hänen sanotaan olleen suomalaisen nykymusiikin tuntija.

Konservatiivista perhe-elämää viettänyt Wood julkisti myöhemmin olevansa homoseksuaali ja toimi gay-aktivistina.

Suomennetut teokset
Hollywood Vietnamista Reaganiin, suom. Antti Alanen, Suomen Elokuva-arkisto, 1989. (lyhennetty suomennos) ISBN 951-861-597-7

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elokuvakriitikot
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet