Tuutari

Tuutari (venäjäksi Дудерово, Дудорово, Дудергоф, ruotsiksi Duderhof, Dudern) on luterilainen seurakunta keski-Inkerissä. Seurakunnan kirjoilla oli aikoinaan 6 500 henkeä (1937). Nykyisin alueen suurin asutus on Taaitsa, jossa on muun muassa inkeriläisvanhusten palvelutalo. Tuutarissa sijaitsee myös hiihto- ja laskettelukeskus Tuutari Park.

Historia

Tuutari on yksi Inkerin vanhimpia seurakuntia. Se perustettiin jo Ruotsin vallan aikana. Ensimmäinen pappi oli Henrikus Mathiae, joka nimitettiin virkaan vuonna 1640. Ensimmäinen kirkko sijaitsi Novikkalan (Nowikola) kylässä (nykyinen Kraassela), johon myöhemmin rakennettiin Venäjän keisarin palatsi Krasnoje Selo. Pappila sijaitsi Rötsänsillän ja Kaukaisten kylien välillä. Seurakunnalla oli myös kappeli, joka sijaitsi Mölkön- eli Kirkonmäellä. Sekä kirkko että pappila hävitettiin Isonvihan aikana.  

Seurakunnasta erotettiin vuonna 1642 Tyrön seurakunta. Vuonna 1736 pastori Johann Henrik Hoppiuksen aloitteesta rakennettiin uusi puukirkko Mölkönmäelle, missä oli aikaisemmin ollut kappeli. Samaan aikaan alkoi uuden kappelin rakentaminen Hietamäelle, joka oli silloin Tuutarin kappeliseurakunta. Vuonna 1760 Mölkönmäen vanha kirkko purettiin ja sen tilalle rakennettiin samaan paikkaan uusi. 

Nykyinen, toisessa maailmansodassa raunioitunut kivikirkko rakennettiin vuonna 1836 tsaari Nikolai I:n lahjoittamin varoin. Se oli alueen suurimpia kirkkoja 2 200 istumapaikallaan. Uusi kirkko vihittiin käyttöön 28. heinäkuuta 1836.  

Akateemikko Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Tuutarissa oli 49 kylää, joissa eli yhteensä 3 836 henkeä, joista 2 656 oli äyrämöisiä ja 1 180 savakoita. 

Vuonna 1865 seurakunnan väkiluku oli 3 674 ja vuonna 1917 6 161 henkeä. Vuonna 1897 Hietamäen seurakunta erotettiin itsenäiseksi seurakunnakseen, mutta oman pappinsa se sai vasta vuonna 1909. 

Kirkko suljettiin 11. toukokuuta 1939 Leningradin toimeenpanevan komitean päätöksellä. Toisessa maailmansodassa kirkko vaurioitui pahasti. 1950-luvulla kirkon rauniot räjäytettiin ja purettiin. Nykyään sen paikalla on hiihtokeskus Tuutari Park. 

Tuutarin seurakunnan nykyinen kirkko on rakennettu läheiseen Pikkolan kylään pääosin suomalaisin talkoovoimin. Kouvolan seurakunta Suomessa on tukenut Tuutarin seurakuntaa kirkkohankkeen toteuttamisessa sekä taloudellisesti että talkoovoimin. Kirkko on rakennettu arkkitehti Pentti Kärjen suunnitelmien mukaan, ja se vihittiin käyttöön helatorstaina vuonna 2006.

Papit 

 1640 Henrikus Mathiae
 1640–1652 Johannes Lifmannus
 1661–1666 Olanius Elgfot
 1669–1675 Johannes Kasper Köher (Köcher)
 1686–1695 Johann Reuter
 1705–1708, 1721-1728 (†) Abraham Wasselmann
 1728–1729 Johan Alopaeus
 1728–1729 Carl Hoppius
 1729–1757 (†) Johann Henrik Hoppius
 1748–1778 (†) Peter Johan Hoppius
 1765 David Vattolin
 1769–1781 Carl Helledal
 1781–1809 (†) Samuel Sigfrid Bock
 1781–1786 (†) Jakob Grenfors
 1787 Esaias Kolander
 1788–1793 Johan Salen
 1797 Henrik Johan Uskelin
 1794–1821 (1828 †) Henrik Wilhelm Bock
 1800 Johann Jakob Estlander (adj)
 1803 Henrik Gabriel Krusberg (adj)
 1803–1815 (†) Andres Magnus Hedén (adj)
 1818 Georg Daniel Salomon Lundberg (adj)
 1820–1862 Zachris Finnander (adj, vicepastor)
 1821 Johann Josef Grundström (adj)
 1822–1823 Eric Finnera (adj)
 1831–1833 Gustaf Vilhelm Kellback (adj)
 1834–1846, 1866 Reinhold Jonas Cawén (adj)
 1848–1858 Karl Johan Cederblad (adj)
 1861–1862 August Wilhelm Bergmann (adj)
 1862–1868 Johan Christopher Öhquist
 1863–1868 Gustav Robert Thornell (adj)
 1865–1871 (†) Johan Peter Boström (adj)
 1868–1878 (†) Gustav Vestenius
 1868 Johan Wilhelm Moorman (adj)
 1872–1873 Jakob Wilhelm Bärlund (adj)
 1873–1875 Anders Theodor Winter (adj)
 1875 Alexander Borkvist (adj)
 1876–1879 Konstantin Siitonen (adj)
 1878–1909 (†) Aloys Jeremias Piispanen
 1880–1881 Johan Wilhelm Aelstedt (adj)
 1883–1885 Johann Alexander Tengen (adj)
 1887–1888 August Alfred Mörön (adj)
 1889–1890 Matti Jaatinen (adj)
 1890–1893 Sakari Hämäläinen (adj)
 1893–1901 Bruno Aloys Piispanen (adj)
 1902 Jooseppi Arra (adj)
 1903–1904 Antti Kusta Vuotila (adj)
 1904–1905 Albin Hukkanen (adj)
 1906–1910 Johannes Siitonen (adj)
 1908 Oskar Wilhelm Lindberg (adj)
 1910–1919 Jaakko Raski
 1919–1921 Konstantin Siitonen
 1919–1921 Leo Johannes Schulz
 1922–1937 Selim Jalmari Laurikkala
 1937 Pekka Braks
 25.05.1937–1938 Abraham Koskelainen

Tuutarin kylät
Tuutarin seurakunnan suomalaiskyliä:

 Alajoki eli Suuri-Pikko
 Ala-Kyttälä
 Hannola
 Hieprola
 Hirvosi eli Ruotsi
 Honkasi eli Hämäläinen eli Ylä-Sparri
 Humalisto
 Härkösi
 Hörkkölä eli Hörkönkylä eli Lastika
 Ihalaisi eli Susi
 Jänismäki
 Järvelä eli Pieni-Karhila
 Kappisi
 Karhila eli Suuri-Karhila
 Kaurasaari eli Kagrasaari
 Kavelahti
 Kippola
 Kirkonkylä
 Kirppula
 Kirveelä
 Koirova eli Suomen-Koirova
 Korpelaisi
 Kuittila
 Kurikka
 Kurkela
 Kyllisi
 Kylmälä eli Parrila eli Pakkaisi
 Kämärä
 Laakala
 Lamppula
 Leininmäki
 Lemetinmäki
 Lintusi
 Merosi
 Metsävainikka eli Venäjänrasi
 Muikkala
 Murjala eli Kotsala
 Myrälä
 Mäkäläisi eli Pieni-Pikko
 Mäntyharju eli Ilmastit eli Koivistoisi
 Naumosi
 Niisnova
 Nuijala eli Pieni-Kapasi
 Nurkkaporu eli Pori
 Närhilä eli Tuippo
 Pajula
 Parkonmäki
 Partasi
 Peikalaisi
 Pelkola eli Repola
 Peräkylä
 Pikkola
 Pulkkisenmäki
 Pökkösenmäki
 Pöllälä
 Raja-Leinilä
 Raskela
 Riehkala eli Kapasi
 Routeli eli Routela
 Ryytteli
 Rännilä
 Rötsälä
 Saarela eli Karvala
 Saksala
 Suolasi
 Taaitsa
 Tallikkola eli Kekkilä
 Talsinmäki eli Talsila
 Tolppala
 Tuippola
 Uusi-Ihalaisi
 Uusikylä
 Variksela eli Vauhkola
 Viholaisi
 Viittala eli Suuri-Viittala, 
 Villasi
 Ylä-Kyttälä
 Ylipelto eli Pieni-Viittala

Alajoki ja Mäkäläisi muodostivat aiemmin yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Peroja eli Pikko. Härkösi ja Merosi muodostivat käytännössä yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Lottu eli Lottula. Kirppula, Raskela ja Saksala muodostivat käytännössä yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Lokovala. Kyllisi, Lamppula, Peikolaisi ja Rännilä muodostivat yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Nurkkala. Ala-Kyttälä, Lintusi, Naumosi ja Ylä-Kyttälä muodostivat käytännössä yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Revonpesät eli Palmula eli Romukolkka. Jänismäki, Leininmäki, Lemetinmäki, Parkonmäki, Pulkkisenmäki, Pökkösenmäki ja Talsinmäki eli Talsila muodostivat käytännössä yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Sulkula eli Mäkikylät eli Ylikylät. Myrälä, Korpelaisi, Rötsälä ja Ryytteli muodostivat käytännössä yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Tököttilä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tuutarin murteen näytteitä Kotimaisten kielten keskuksen sivuilla

Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat