joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alliance of Valiant Arms

Alliance of Valiant Arms eli A.V.A. (koreaksi 아바) on Red Duckin kehittämä ilmainen ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Se julkaistiin Koreassa lokakuussa 2007, mutta englanninkielinen versio julkaistiin vasta marraskuussa 2009. Steamin kautta peli tuli pelattavaksi kesäkuussa 2011.

Euroopassa pelin palvelimia ylläpitää En Masse Entertainment, Kiinassa Tencent, Taiwanissa Garena ja Japanissa Gamechu.

Euroopan ja Pohjois-Amerikan pelipalvelimet suljettiin 29. kesäkuuta 2018. Red Duck yritti julkaista näillä alueilla muokatun version pelistä nimellä Alliance of Valiant Arms: DOG TAG toukokuussa 2019, mutta lyhyen betajakson jälkeen palvelimet suljettiin 28. toukokuuta 2019.

Taiwanissa palvelimet suljettiin heinäkuussa 2019 ja Kiinassa syyskuussa 2019.

Pelaaminen 
Peli sijoittuu kuvitteelliseen konfliktiin Euroopan unionin (EU) ja Neo-Russian Federaation (NRF) joukkojen välillä. Pelaaja voi ostaa uusia aseita, lisäosia, varusteta ja taitoihin vaikuttavia päivityksiä pelin omalla valuutalla. Varusteet kuluvat taistelun aikana, joten niiden korjaaminen on tärkeätä. Aseisiin voi ostaa esimerkiksi äänenvaimentimen tai erilaisia tähtäimiä, mutta kaikki aseet eivät ole muokattavissa.

Kehitysvaiheet 
 23. lokakuuta 2007 julkaistiin koreankielinen versio.
 12. marraskuuta 2008 peli sai suuren grafiikkapäivityksen.
 1. joulukuuta 2008 julkaistiin japaninkielinen versio.
 2. kesäkuuta 2009 korealainen ijji-peliportaali ilmoitti pelin tulevan myös englanninkielisenä.
 23. syyskuuta 2009 julkaistiin englanninkielinen closed beta -versio.
 14. lokakuuta 2009 julkaistiin englanninkielinen open beta -versio 
 11. marraskuuta 2009 virallinen julkaisu englanninkieliselle versiolle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Pelin viralliset sivut 
 Pelin viralliset sivut  
 Pelin viralliset sivut 
 Pelin viralliset sivut  
 Alliance of Valiant Armsin avrostelu AlaTest -sivulla 
 Alliance of Valiant Arms Wiki 

Vuoden 2007 videopelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Verkkomoninpelit
Windows-pelit
Eppsteinin koulusurmat

Eppsteinin koulusurmat tapahtuivat 3. kesäkuuta 1983 Freiherr-vom-Stein Gesamtschulessa Eppstein-Vockenhausenissa. 34-vuotias tšekkiläinen Karel Charva ampui kuoliaiksi kolme opiskelijaa, opettajan ja poliisin. Lisäksi hän haavoitti neljäätoista henkilöä kahdella puoliautomaattisella pistoolilla ennen itsemurhaansa. Ammuskelu on neljänneksi pahin laatuaan toisen maailmansodan jälkeisessä Saksassa Erfurtin (2002), Winnendenin (2009) ja Kölnin koulusurmien (1964) jälkeen.

Noin kello 7.20 tapahtumapäivänä Charva vuokrasi Volkswagenin pakettiauton Frankfurtissa. Hänen oletetaan ajelleen pitkin aluetta etsiessään koulua, jossa oli opetusta kyseisenä päivänä, jona monet koulut olivat suljettuina loman takia. Olikin oletettavasti sattumaa, että ampuja päätyi juuri Freiherr-vom-Stein Gesamtschuleen noin 30 kilometrin päässä Frankfurtista.

Noin kello 10.45 Charva saapui luokkaan 213, jossa Franz-Adolf Gelhaar opetti englantia kuudennen luokan oppilaille. Charva yritti epäonnistuneesti ampua opettajaa ja poistui luokkahuoneesta, mutta saapui sinne jälleen ja ampui opettajaa seitsemästi vatsaan, kasvoihin ja vasempaan käsivarteen. Kun Gelhaar makasi lattialla vakavasti haavoittuneena, Charva alkoi ampua lapsia. Hän surmasi heistä kolme ja haavoitti kolmeatoista, joista neljää vakavasti. Toinen opettaja, Hans-Peter Schmitt, syöksyi luokkaan yrittäen auttaa, mutta tuli surmatuksi, kuten myös aseistautumaton poliisi Gisbert Beck, joka oli koulussa kertomassa oppilaille liikenneturvallisuudesta.

Poliisi saapui rikospaikalle, mutta Charva jatkoi ammuskelua ja ampui itseään noin kello 11.15 suuhun englanninluokkaa vastapäisessä luokassa. Ruumiinavaus paljasti tekijän toimineen alkoholin vaikutuksen alaisena. Kaikkiaan Charva oli ampunut noin 40 laukausta.

Alun alkaen oli epäselvää, tunsiko ampuja haavoittamansa opettajan, sillä juuri ennen ammuskelun alkamista joku oli yrittänyt tavoittaa Gelhaaria; myöhemmin kuitenkin todettiin, että asialla ei ollut ollut Charva.

Prahasta kotoisin ollut Charva oli paennut Saksaan vuonna 1968 ja saanut poliittisen pakolaisen aseman 1971. Hän työskenteli Saksassa taksikuskina sekä vartijana ja aikoi opettajaksi. Hän toteutti laillisilla aseillaan koulusurmat, joiden motiivia ei tiedetä.

Uhrit 
Charvan luoteihin kuolivat seuraavat henkilöt:

 Stephanie Hermann, 12
 Javier Martinez, 11
 Gabriele Siebert, 12
 Hans-Peter Schmitt, 36, opettaja
 Gisbert Beck, 45, poliisi

Hessenin historia
Vuoden 1983 rikokset
Koulusurmat Saksassa
Jürgen Hingsen

Jürgen Hingsen (s. 25. tammikuuta 1958 Duisburg, Saksan liittotasavalta) on saksalainen kymmenottelija, joka teki 1980-luvulla kolme maailmanennätystä ja sai arvokilpailuissa neljä hopeamitalia. 

Hingsen sai pronssia junioreiden EM-kilpailuissa Donetskissa 1977 ja hopeaa Universiadeissa Méxicossa 1979. Hän voitti 1982 Saksan liittotasavallan mestaruuden Ulmissa maailmanennätystuloksella 8723 pistettä (vuoden 1985 taulukon mukaan 8741).  Saman vuoden Ateenan EM-kilpailuissa Daley Thompson rikkoi hänen maailmanennätyksensä tuloksella 8743 pistettä, Hingsen sai hopeaa pistein 8517. 

Hingsen teki 1983 Bernhausenissa maailmanennätyksen 8779 pistettä (8825). Helsingin MM-kilpailuissa hän sijoittui Thompsonin jälkeen toiseksi tuloksella 8561. Hän rikkoi maailmanennätyksen jälleen 1984 oteltuaan Mannheimissa pisteet 8798 (8832), mutta menetti ennätyksen Los Angelesin olympialaisissa Thompsonille, joka saavutti tuloksen 8798 (8847). Hingsen sai hopeaa pistein 8673 (8695).

Hingsen sai neljännen arvokisahopeansa Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 tuloksella 8730 – kultaa voitti jälleen Thompson. Soulin olympialaisissa 1988 Hingsen hylättiin kymmenottelun ensimmäisessä lajissa, 100 metrin juoksussa kolmen varaslähdon vuoksi.

Lähteet 

Saksalaiset yleisurheilun moniottelijat
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Evon nuorisoleirikeskus

Evon nuorisoleirikeskus on Hämeenlinnan Evolle entisen Lammin kunnan alueelle Suomen Partiolaisten ja Metsähallituksen yhteistyössä rakentama leirialue, jolla voidaan pitää eri laajuisia leirejä lippukuntaleireistä finnjamboree-suurleireihin asti. Alue on kaikkien nuorisojärjestöjen käytössä, mutta aktiivisimmin sitä käyttävät partiolaiset.

Alue on noin sadan hehtaarin laajuinen, ja sille rakennettiin alun perin finnjamboree Kilkettä varten tietoliikenne-, sähkö-, vesi-, viemäri- ja tieverkostot. Alueen verkostot ja rakennelmat on rakennettu Metsähallituksen ja Suomen Partiolaisten yhteistyössä. Alueen ylläpidosta vastaa Metsähallitus.

Alueen alkuperäistä rakentamista avusti Opetushallitus Suomen Partiolaisille myöntämällään 350 000 euron avustuksella. Sen jälkeen alueen rakentamista ovat kustantaneet niin Metsähallitus ja Suomen Partiolaiset budjettivaroistaan, jonka lisäksi alueen kehittämiseen on saatu valtion tukea.

Lähteet 
Tiedote Metsähallituksen Internet-sivustolla , 21.4.2009, luettu 20.7.2010

Partio Suomessa
Partioleirialueet
Siperianhernepensas

Siperianhernepensas (Caragana arborescens) on hernepensaiden (Caragana) sukuun kuuluva laji, joka on kotoisin Aasiasta. Sitä käytetään koristepensaana.

Levinneisyys ja kasvupaikat

Siperianhernepensas kasvaa alkuperäisenä Aasian keskiosissa. Kasvupaikkoja ovat hiekkaiset ja soraiset jokirannat, rotkolaaksojen seinämät sekä kuivat ja harvat metsät. Laji on joskus viljelykarkulainen.

Kuvaus

Siperianhernepensas kasvaa 2–6 metriä korkeaksi pystyhaaraiseksi pensaaksi. Se on kesävihanta. Oksat ovat harmaanvihreät ja piikkiset. Lehdet ovat parilehdykkäisiä, lehtilavassa on 8–12 lehdykkää. Lehdykät ovat 10–30 mm pitkiä, soikeita, kärjestä ja tyvestä lyhytsuippuisia tai melkein pyöreitä ja otakärkisiä. Kukinta-aika on touko–kesäkuussa (heinäkuussa). Kukat ovat yksittäin tai 2–4 yhdessä. Kukkaperä on noin kaksi kertaa kukan pituinen. Teriö on 20 mm:n mittainen ja keltainen. Hedelmä on 3–6 cm pitkä, suippokärkinen ja monisiemeninen palko.

Käyttö

Siperianhernepensasta käytetään koristepensaana aita- ja suojapensaana joko leikattuna tai vapaasti kasvavana. Lajikkeita käytetään yksittäispensaana.

Suomessa siperianhernepensas on aitaorapihlajan jälkeen eniten käytetty pensasaitakasvi leikatuissa pensasaidoissa. Se menestyy vyöhykkeillä I–VII (VIII). Lajikkeet eivät ole yhtä kestäviä kuin laji. Uusiin versoihin ilmaantuu usein apilanhärmää (Erysiphe trifolii).

Lajikkeita

Caragana arborescens 'Lorbergii' – sulkahernepensas. Sulkahernepensaan lehdykät ovat vain 1–2 mm leveitä. Se on vartettu siperianhernepensaan runkoon.
Caragana arborescens 'Pendula' – riippahernepensas. Riippahernepensas on rento maanmyötäinen pensas tai vartettuna siperianhernepensaaseen riippuvahaarainen pieni puu.
Caragana arborescens 'Walkeri' – walkerinhernepensas. Walkerinhernepensas on sulkahernepensaan ja riippahernepensaan risteytys. Se on riippuvahaarainen pieni puu, jonka lehdykät ovat kapeita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Siperianhernepensas (Caragana arborescens)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Siperianhernepensas (Caragana arborescens)
Puutarha.net: Siperianhernepensas (Caragana arborescens)
Arboretum Mustila: Siperianhernepensas (Caragana arborescens)
Den virtuella floran: Siperianhernepensas (Caragana arborescens) 
ITIS: Caragana arborescens 
United States Department of Agriculture (USDA): Caragana arborescens 
Flora of China: Caragana arborescens 

Hernekasvit
Väinö Viitasalo

Väinö Viitasalo (8. helmikuuta 1925 Ullava – 31. tammikuuta 2005 Saarijärvi) oli kuoronjohtaja ja kanttori. Hän toimi kanttorina muun muassa Kuopion tuomiokirkkoseurakunnassa, Joensuun seurakunnassa ja vuodesta 1978 Saarijärven seurakunnassa. Hän toimi kanttorin viran ohella musiikinopettajana muun muassa Joensuun normaalilyseossa ja Kuopion Puijon lukiossa.

Viitasalo oli Ullavan kuvataiteen ja musiikin viikon pitkäaikainen taiteellinen johtaja. Hän toimi Suomen Kirkkokuoroliiton puheenjohtajana 1975–88, valtakunnallisten kirkkolaulujuhlien keskustoimikunnan sihteerinä ja puheenjohtajana sekä Kanttori-urkuriliiton hallituksen jäsenenä.

Vuonna 1986 Viitasalolle myönnettiin musiikkineuvoksen arvonimi. Kirkon musiikkipalkinnon hän sai 1988.

Pianisti Marita Viitasalo-Pohjola ja huilutaiteilija Eeva Viitasalo-Korolainen ovat Väinö Viitasalon tyttäriä.

Lähteet
 Väinö Viitasalon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset kuoronjohtajat
Suomalaiset kanttorit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Formamidi

Formamidi (CH3NO) on yksinkertaisin amideista ja sitä voidaan pitää metaanihapon johdannaisena. Formamidia käytetään pääasiassa liuottimena ja orgaanisessa synteesissä. Yhdisteestä käytetään myös nimiä metaaniamidi, metaanihappoamidi, muurahaishappoamidi ja karbamialdehydi.

Ominaisuudet
Formamidi on huoneenlämpötilassa kellertävää nestemäistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin helposti veteen ja alkoholiin. Vesiliuoksissa yhdiste hydrolysoituu ammoniumformiaatiksi. Formamidin kiehumispiste on 210,5 celsiusastetta, mutta aine rupeaa hajoamaan jo sitä ennen ammoniakiksi, vedeksi, hiilimonoksidiksi ja vetysyanidiksi.

Valmistus
Teollisesti formamidin valmistetaan ammoniakin ja metaanihapon metyyli- tai etyyliestereistä. Sivutuotteena muodostuu metanolia tai etanolia.
HCOOCH3 + NH3 → HCONH2 + CH3OH
HCOOCH2CH3 + NH3 → HCONH2 + CH3CH2OH

Toinen tapa valmistaa formamidia on hiilimonoksidin ja ammoniakin välinen reaktio korkeassa paineessa.
CO + NH3 → HCONH2

Käyttö

Kemiassa
Formamidia käytetään liuottimena muovien ja muiden polymeerien, kuten nailonin valmistuksessa. Lisäksi se kykenee liuottamaan myös ioniyhdisteitä. Lisäksi yhdistettä käytetään myös valmistettaessa lääkeaineita, kuten penisilliiniä tai dihydrostreptomysiiniä ja teollisuuskemikaaleja kuten muurahaishappoa ja pyridiiniä. Formamidia kuumentamalla 160 °C katalyyttien läsnä ollessa voidaan syntetisoida puriini- ja pyrimidiiniemäksiä, kuten sytosiiniä. Muita käyttökohteita ovat lisäaine hydraulisissa nesteissä ja väriaineissa.

Biokemiassa
Biokemiassa formamidia käytetään muun muassa nukleiinihappojen hybridisaatiossa, sekvensoinnissa ja DNA:n ja RNA:n denaturoinnissa ennen elektroforeesiä.

Myrkyllisyys
Hengitettynä formamidi aiheuttaa pahoinvointia ja jopa tajuttomuuden. Nieltynä yhdiste aiheuttaa mahakipua. Yhdiste aiheuttaa ärsytystä myös silmissä ja iholle joutuessaan. Pitkäaikainen altistuminen yhdisteelle voi aiheuttaa keskushermosto- ja munuaisvaurioita sekä ihottumaa. Formamidin on eläinkokeissa todettu olevan teratogeeninen eli sikiötä vaurioittava.

Formamidi ja vaihtoehtoinen biokemia
Formamidia on ehdotettu vaihtoehtoisen biokemian teorioissa veden korvaavaksi liuottimeksi. Formamidin hyviä ominaisuuksia ovat laaja nestemäisen olomuodon lämpötila-alue, suuri pintajännitys, joka mahdollistaa väkevien liuosten muodostumisen ja vettä suurempi dipolimomentti ja dielektrinen vakio. Monet elämällä välttämättömät yhdisteet, joita ovat esimerkiksi ATP ja ADP sekä monet peptidit, hajaantuvat hyvin helposti vesiliuoksissa, mutta eivät formamidiliuoksissa. Formamidia ei kuitenkaan ole tavattu suuria määriä aurinkokunnasta eikä muualtakaan avaruudesta.

Lähteet

Amidit
Lugna Favoriter

Lugna Favoriter on ruotsalainen kaupallinen radiokanava, joka soittaa rauhallista popmusiikkia. Lugna Favoriter aloitti toimintansa Tukholmassa 19. huhtikuuta 1996 ja se on osa Modern Times Group-mediakonsernia. Se laajensi Göteborgiin vuonna 2002. Myöhemmin taajuusalueita tuli yhä lisää, ja vuonna 2004 Lugna Favoriter sai käyttöönsä lukuisia Ruotsin NRJ:n entisiä taajuuksia NRJ:n vetäytyessä kolmelle suurkaupunkialueelle. Vuonna 2009 Lugna Favoriter puolestaan luovutti taajuuksia saman konsernin RIX FM:lle ja 1. heinäkuuta 2010 alkaen kanavan Tukholman ulkopuolella olevat taajuudet siirtyivät niin ikään samaan konserniin kuuluvalle Bandit Rock-radiokanavalle. Lugna Favoriteriä voi kuunnella enää Tukholmassa taajuudella 104,7 MHz ja muualla internetissä sekä mobiilissa.

Kanavan tunnuslause on Mer musik, mindre prat, suomennettuna Enemmän musiikkia, vähemmän puhetta.

Aiheesta muualla 
 MTG Radion kotisivut
 Lugna Favoriter-nettiradio

Ruotsalaiset radioasemat
Charles Edward

Charles Edward (19. heinäkuuta 1884 – 6. maaliskuuta 1954) oli englantilainen prinssi, Saksi-Coburg-Gothan herttua ja Albanyn kreivi sekä Saksi-Coburg-Gothan suvun päämies vuosina 1900–1950.

Charles Edward oli kuningatar Victorian pojanpoika. Hän peri 14-vuotiaana sedältään Alfredilta saksalaisen Saksi-Coburg-Gothan herttuakunnan herttuan arvonimen ja joutui muuttamaan vasten tahtoaan Saksaan. Siellä nuori prinssi sopeutui paikalliseen yläluokkaiseen elämäntapaan ja piireihin. Hänen asemansa Saksan armeijan upseerina ensimmäisessä maailmansodassa johti brittiläisten titteleiden riisumiseen vuonna 1919. Hän menetti valtansa herttuakunnassaan Saksan vuoden 1918 vallankumouksen seurauksena.

Charles Edward liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen. Toisen maailmansodan jälkeen liittoutuneet määräsivät natsimieliselle prinssille valtavat sakot ja neuvostojoukot takavarikoivat suuren osan hänen maistaan. Karkotettuna hän katsoi vuonna 1953 saksalaisen elokuvateatterin valkokankaalta, miten hänen siskonsa ja muut sukulaisensa juhlivat hänen serkkunsa Yrjö V:n pojantyttären Elisabetin kruunaamista Englannin kuningattareksi. Charles Edward oli Ruotsin kuninkaan Kaarle XVI Kustaan isoisä.

Charles Edwardin vanhin tytär oli Ruotsin prinsessa Sibylla, kuningas Kaarle XVI Kustaan äiti.

Charles Edwardin nuorin tytär prinsessa Carolinen (22. kesäkuuta 1912 - 5. syyskuuta 1983)  avioitui kolmesti. Ensimmäisen puoliso oli 14. joulukuuta 1931 Kreivi Friedrich Wolfgang Otto von Castell-Rüdenhausen (27. kesäkuuta 1906 – 11. kesäkuuta 1940). Yksi parin pojista avioitui suomalaisen kanssa, joten suku siirtyi Suomeen.

Kreivi Conradin Friedrich von Castell-Rüdenhausen (10. lokakuuta 1933 – 1. lokakuuta 2011), hän on siis Ruotsin kuninkaan Karl XVI Kustaan serkku. Kreivi Conradin puoliso oli Marta Catharina Lonegren ja he avioituivat 6. heinäkuuta 1961. Avioliitosta on kaksi lasta ja kuusi lastenlasta:

Kreivitär Anne-Charlotte Catharina Victoria von Castell-Rüdenhausen (7. huhtikuuta 1962), hänen puolisonsa on  Martti Rappu ja he avioituivat 4. heinäkuuta 1986, heillä on kolme lasta. Anne-Charlottella on myös lapsi Tommy Mikael Alérin kanssa:

Henrik Michael Frederik von Castell-Rüdenhausen (23. joulukuuta 1982), puoliso Malin Meinander vuonna 2014 ja heillä on yksi lapsi:
Adrian of Castell-Rüdenhausen (2012)

Patrick Martin Conradin Rappu (3. syyskuuta 1987)

Richard Valdemar Rappu (1. toukokuuta 1989)

Fredrik Carl Anton Rappu (7. marraskuuta 1990)

Kreivi Carl-Eduard Friedrich Hubertus von Castell-Rüdenhausen (15. maaliskuuta 1964), puoliso Lisbeth Marie Raunig  6. maaliskuuta 1999 ja heillä on kaksi lasta:
Kreivi Sarah Carolina Victoria von Castell-Rüdenhausen (19. syyskuuta 1999)
Kreivi Markus Wilhelm Friedrich von Castell-Rüdenhausen (10. huhtikuuta 2004)

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Saksalaiset aateliset
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Gina Carano

Gina Joy Carano (s. 16. huhtikuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen vapaaottelija. Carano nähtiin Yhdysvaltojen American Gladiators -ohjelmassa "Crush"-nimisenä hahmona vuoden 2008 tuotantokaudella. Gina Caranoa on pidetty naisten vapaaottelun kasvona.

Carano oli rankattu maailman 3. naisten vapaaottelun raskaimmassa sarjassa.

Nuoruus
Carano syntyi Dallas Countyssa, Teksasin osavaltiossa 16. huhtikuuta 1982 ja oli keskimmäinen lapsi kolmen tyttäreen perheessä. Kouluaikoina hän pelasi aktiivisesti mm. kori- ja lentopalloa aina liittovaltiotasolle saakka. Yliopistossa hän opiskeli tutkinnon psykologiassa.

Vapaaottelu-ura
Caranon ammattilaisura käynnistyi ensin Muay Thain, eli thainyrkkeilyn parissa. Saavutettuaan thainyrkkeilyssä  ottelutilaston 12-1-1, Caranolle tarjottiin mahdollisuutta osallistua Nevadan ensimmäiseen viralliseen naisten vapaaotteluun ikinä. Hän otteli Las Vegasissa Rosi Sextonia vastaan ja tyrmäsi vastustajan toisessa erässä. Tämän jälkeen Carano voitti ottelut Elaina Maxwellia, Julie Kedzietä, Tonya Evingeria, Kaitlin Youngia, Kelly Koboldia vastaan.

Caranon vapaaottelu-uran ensimmäinen tappio tuli elokuussa 2009 titteliottelussa Brasilian Christiane "Cyborg" Santosia vastaan. Ainoastaan uran ensimmäisen ottelunsa hävinnyt ja tämän jälkeen yhdeksän suoraa voittoa ottanut Santos voitti ottelun ensimmäisen erän lopussa tuomarin keskeytyksellä. 

Helmikuussa 2011 Carano ilmoitti palaavansa lajiin, jonka jätti taakseen täysin puoleksitoista vuodeksi, hävittyään ensi kertaa urallaan lajia nyt dominoivalle Christiane Santokselle.  Tällä välin Carano on osallistunut Haywire-nimisen elokuvan tekoon, jossa näyttelee roolihenkilöä nimeltä Mallory Kane.

Vapaaottelukehän ulkopuolelta
 Vuonna 2008 Carano pääsi sijalle viisi Yahoo!:n "Maailman 10 vaikutusvaltaisinta naista" -listalla.
 Toukokuussa 2009 Carano oli sijalla 16. Maxim-lehden "Hot 100" -listalla.
 Vuonna 2020 näytteli Star Wars tv-sarjassa The Mandalorian Cara Dune palkkasotilasta.
Lucasfilm erotti Caranon helmikuussa 2021 tämän some-kirjoitusten vuoksi. Carano oli mm. väittänyt että ihmisiä syrjitään Yhdysvalloissa heidän poliittisten mielipiteidensä vuoksi, väittänyt että Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2020 tapahtui vaalivilppiä ja pilkannut kasvomaskien käyttöä ja pronominien ilmoittamista some-profiileissa.

Yksityiselämä
Ginan ex-poikaystävä on Kevin Ross, Muay Thai ammattilaisottelija, jonka kautta Gina tutustui Muay Thaihin.

Vapaaottelutilasto

Lähteet

Aiheesta muualla
 Gina Carano with ESPN.com 2009
 American Gladiators Profile
 Maxim.com 

Yhdysvaltalaiset thainyrkkeilijät
Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Amerikanitalialaiset
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Hernepensaat

Hernepensaat (Caragana) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva suku.

Kuvaus

Hernepensaat ovat kesävihantia yksikotisia pensaita, jotka ovat toisinaan piikkisiä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja tasaparisia. Lehtien keskiranka on tavallisesti otaan päättyvä. Lehdykät ovat ehytlaitaisia. Kaksineuvoiset kukat sijaitsevat lehtihangoissa yksittäin tai 2–4 yhdessä. Verhiö on kellomainen ja teriö perhomainen ja keltainen. Hedelmä on pitkä ja kapea palko.

Lajeja

 Caragana arborescens – siperianhernepensas
 Caragana aurantiaca – oranssihernepensas
 Caragana frutex – euroopanhernepensas
 Caragana grandiflora – kaukasianhernepensas
 Caragana jubata – arohernepensas
 Caragana microphylla – mantšurianhernepensas
 Caragana pygmaea – kääpiöhernepensas
 Caragana turkestanica – turkestaninhernepensas

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Caragana
Funet: Hernepensaat (Caragana)
ITIS: Caragana 
Flora of China: Caragana 

Hernekasvit
Linda Stahl

Linda Stahl (s. 2. lokakuuta 1985 Steinheim) on saksalainen keihäänheittäjä.

Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2007 Stahl voitti kultaa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Stahl sijoittui kahdeksanneksi heitettyään 61,03 metriä ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 kuudenneksi heitettyään 63,23 metriä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän voitti Euroopan-mestaruuden ennätyksellään 66,81 m. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi loppukilpailuun, muttei heittänyt siinä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Stahl saavutti pronssia tuloksella 63,69 m. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui niin ikään kolmanneksi heitettyään 64,91 m. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 64,78 m. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sai pronssia tuloksella 63,91. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kymmenes. Hän sai hopeaa Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 65,25.

Stahlin ennätys on kesäkuussa 2014 heitetty 67,32 m.

Lähteet 

Saksalaiset keihäänheittäjät
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Mark Oliphant

Sir Mark Oliphant (8. lokakuuta 1901 Adelaide – 14. heinäkuuta 2000 Canberra) oli australialainen ydinfyysikko. Hän oli kehittämässä ensimmäistä atomipommia, mutta kääntyi pian ydinaseiden vastustajaksi. Hän toimi 1970-luvulla Etelä-Australian kuvernöörinä.

Australiassa syntynyt Oliphant opiskeli brittifyysikko Ernest Rutherfordin laboratoriossa Cambridgen yliopistossa. Hän kuului atomeja halkovaan ryhmään Cavendish-laboratoriossa vuonna 1932 ja kehitti toiseen maailmansotaan tutkaa, jonka jäljiltä välivaiheiden kautta syntyi nykyaikainen mikroaaltouuni. Vuodesta 1943 alkaen hän johti brittiläisten ja australialaisten fyysikoiden ryhmää atomipommin valmistamiseen tähdänneessä Manhattan-projektissa Los Alamosissa, Yhdysvalloissa. Hiroshiman ja Nagasakin atomipommitusten jälkeen Oliphant kääntyi ydinaseiden vastustajaksi ja kannatti koko loppuelämänsä aseriisuntaa, atomienergian rauhanomaista käyttöä ja myös vaihtoehtoista energiantuotantoa. Hän moitti itseäänkin ”sotarikolliseksi”.

Oliphant palasi ulkomailta Australiaan vuonna 1950. Hän oli perustamassa Australian tiedeakatemiaa. Vuosina 1971–1976 hän toimi Etelä-Australian osavaltion kuvernöörinä. Hän kuoli 98-vuotiaana heinäkuussa 2000.

Lähteet 

 

Australialaiset fyysikot
Ydinfyysikot
Australialaiset poliitikot
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Mamai

Mamai (k. 1380) oli Sinisen ordan voimakas sotapäällikkö 1370-luvulla.

Kultaisen ordan Berdi Begin valtakaudella Mamaista tuli beqlar beg, joka komensi armeijaa ja oli ylituomari. Berdi Begin salamurhan jälkeen Mamai pyrki syrjäyttämään hänen veljensä ja murhaajansa Qulpan, jonka Nawruz Beg murhasikin vajaan puolen vuoden kuluttua. Mamai ei itse ollut Tšingis-kaanin suora jälkeläinen eikä voinut pyrkiä valtakunnan johtoon.

Ordan hajaannuksen vuoksi venäläiset lopettivat veronmaksun sille. Mamai järjesti vuonna 1378 rangaistusretken, mutta Dmitri Donskoi löi sen kahteen otteeseen 1378 ja 1380 Vožhajoella ja Kulikovossa, minkä jälkeen Tohtamysh voitti hänet Kalkajoella. Mamai pakeni Krimille Caffaan, missä genovalaiset salamurhasivat hänet.

Keskiajan henkilöt
1300-luvulla syntyneet
Vuonna 1380 kuolleet
Jyväskylän Lohi

Jyväskylän Lohi on vuonna 1924 perustettu jyväskyläläinen urheiluseura. Seuran Lajivalikoimiin on vuosien saatossa kuulunut useita urheilulajeja, mutta nykyisin seuran toiminta keskittyy lähinnä pesäpallon edustusjoukkueeseen. Lohi on TUL:n seura, ja seuralla on useita TUL:n mestaruuksia. 2000-luvulla seurasta käytettiin myös nimeä Lohi-Pesis. Seuran toiminta on jatkunut nimellä Jyväskylän Lohi vuodesta 2015. Kotiottelunsa Lohi pelaa Koskenharjun kentällä.

Lohi-Pesiksen toiminta päättyi syksyllä 2013, kun Lohi ei onnistunut nousemaan Ykköspesikseen pelaamalla, eikä myöskään kabinettipäätös ollut Lohelle myönteinen. Lohi oli kahtena peräkkäisenä syksynä edennyt nousukarsintoihin saakka ja hävinnyt sitten ensin Haapajärvelle ja sitten Manse PP:lle. Seuran toiminta lakkasi vuodeksi.

Kun syksyllä 2014 oli otettu käsittelyyn toiminnan aloittaminen uudestaan, Jyväskylän Lohi haki kaudeksi 2015 sarjapaikkaa Suomensarjan itälohkosta. Haasteellisen paluukauden jälkeen Lohi nousi Ykköspesikseen kauden 2016 päätteeksi kukistettuaan nousukarsinnoissa Sotkamon Jymyn kakkosjoukkueen voitoin 1-2. Edellisen kerran Lohi pelasi Ykköspesiksessä kaudella 2004. Kauden 2017 jälkeen Lohi tippui takaisin Suomensarjaan. Kauden 2020 jälkeen Lohi nousi Ykköspesikseen kukistettuaan nousukarsinnoissa Kempeleen Kirin kakkosjoukkueen voitoin 2-0

Joukkueet

Miesten Ykköspesisjoukkue 2021

Junioritoiminta

Palkinnot ja huomionosoitukset

Palkitut 

Etenijäkuningas:
 Pekka Sihvonen (1977)

Kärkilyöntikuningas:
 Jarmo Korhonen (1980)

Miesten Itä-Länsi-valinnat 
 Seppo Kauppila (1972)
 Markku Mörsky (1972, 1975)
 Pekka Sihvonen (1977, 1981)
 Jarmo Korhonen (1980)

Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat 
 Seppo Kauppila (1970, 1972)
 Pekka Lehtonen (1975)
 Markku Mörsky (1975)
 Pekka Sihvonen (1980, 1981)

Lähteet 

Jyväskyläläiset urheiluseurat
Virtuti Militari

Virtuti Militari on Puolan korkein sotilasansiomerkki. Se perustettiin vuonna 1792. Toisen maailmansodan päättymiseen mennessä se oli myönnetty kaikkiaan noin 26 000 henkilölle. Ansiomerkkiä myönnetään viidessä eri luokassa.

Tunnettuja palkittuja
 Walerian Czuma 
 Władysław Raginis

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sotilasansiomitalit
Puolan kunniamerkit
Puolan asevoimat
StarCraft (pelisarja)

StarCraft on Blizzard Entertainmentin kehittämä reaaliaikainen strategiapelisarja.

Pelit
StarCraft
Ensijulkaisu: 1998
Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment, THQ
Julkaisija(t): Blizzard Entertainment, Sierra Entertainment, Nintendo

StarCraft: Insurrection (täydennysosa)
Ensijulkaisu: 1998
Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment
Julkaisija(t): Aztech New Media

StarCraft: Retribution (täydennysosa)
Ensijulkaisu: 1998
Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment
Julkaisija(t): WizardWorks Software

StarCraft: Brood War (lisäosa)
Ensijulkaisu: 1998
Kehittäjä(t): Saffire, Blizzard Entertainment
Julkaisija(t): Blizzard Entertainment, Sierra Entertainment

StarCraft: Ghost
Ensijulkaisu: peruttu
Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment, Nihilistic Software, Swingin' Ape Studios
Julkaisija(t): -

StarCraft II: Wings of Liberty
Ensijulkaisu: 2010Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment
Julkaisija(t): Blizzard Entertainment

StarCraft II: Heart of the Swarm
Ensijulkaisu: 2013
Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment
Julkaisija(t): Blizzard Entertainment

StarCraft II: Legacy of the Void
Ensijulkaisu: 2015Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment
Julkaisija(t): Blizzard Entertainment

StarCraft II: Nova Covert Ops
Ensijulkaisu: 2016
Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment
Julkaisija(t): Blizzard Entertainment

StarCraft: Remastered
Ensijulkaisu: 2017''
Kehittäjä(t): Blizzard Entertainment
Julkaisija(t): Blizzard Entertainment

Universumi

Rodut
Protossit ovat erittäin voimakkaita humanoideja, joiden voimalla on valoisa ja pimeä puoli. Protossit syntyivät muinasen Xel'Naga -rodun vaikutuksesta. Xel'Naga tutki kaikenlaisia voimia ja onnistui kokeissaan luomaan Protossit ja antamaan heille kaksipuolisen voiman. Näin myös syntyivät heidän Templar- perinteet ja voimiensa seurauksena he jakaantuivat kahteen eri Templar- puolueeseen: itse Templareihin ja Pimeisiin Templareihin. Protossit luotiin Aiur- nimisellä planeetalla ja sen vuoksi se onkin heidän Kotimaailmansa. Heidän tärkein tehtävänsä on suojella Aiuria kaikilta mahdollisilta uhkaajilta. Aluksi sekä Templarit että Pimeät Templarit elivät rauhassa yhdessä, mutta sitten Pimeät Templarit tekivät jotain, mistä muut Templarit eivät pitäneet. Tämän seurauksena Templarien Konklaavi tuomitsi Pimeät Templarit karkotettavaksi Aiurista ja sen jälkeen Pimeät Templarit ja Templarit eivät olleet missään tekemisissä toistensa kanssa. Samalla Konklaavi asetti myös uusia lakeja ja perinteitä, jotka velvoittivat Templareita pysyttelemään erossa Pimeistä Templareista, sillä heidän pimeä voimansa oli uhka kaikelle. Mutta Pimeät Templarit perustivat oman yhteiskuntansa Shakuras-nimiselle planeetalle, josta he löysivät Xel'Naga- rodulle kuuluneen muinaisen temppelin. He päättivät jäädä Shakurasiin tutkimaan sitä.

Aiheesta muualla 
 Pelisarja MobyGamesissä
Kierrekorkki

Kierrekorkki on paikoilleen kierrettävä pullonkorkki. Se voidaan kiertää paikoilleen ja pois monta kertaa. Kierrekorkit ovat metallisia tai muovisia. Kierrekorkit suositellaan jätettäviksi paikoilleen, kun vie pullot palautukseen.

Aiheesta muualla
International Screwcap Initiative 

Korkit
Pullot
David Rosenthal

David Rosenthal on yhdysvaltalainen kolmen Grammy-ehdokkuuden saanut kosketinsoittaja, musiikkituottaja ja sanoittaja. Hänet tunnetaan kaiketi parhaiten yhteistyöstään Billy Joelin kanssa. Billy Joelin ohella Rosenthal on soittanut ja levyttänyt mm. Bruce Springsteenin, Enrique Iglesiasin, Robert Palmerin, Steve Vain, Yngwie Malmsteenin, Cyndi Lauperin, Little Stevenin, Happy The Manin ja Rainbown kanssa. Rosenthalilla on musiikillinen koulutus Bostonin kuuluisasta Berklee College of Musicista.
 
Rainbown hajottua Rosenthal jatkoi uraansa hard rockin parissa oman yhtyeensä, David Rosenthal's Red Dawnin kanssa. Yhtyeessä soitti entisiä Rainbown ja Alice Cooperin yhtyeen jäseniä. Yhtye julkaisi vuonna 1993 albumin Never Say Surrender.
Sanoittajan roolissa Rosenthal oli mm. Stacy Lattisawin R&B-hitti "Let Me Take You Downin" taustalla. Rosenthal sanoitti myös Rainbown vuonna 1982 ilmestyneeltä Straight Between the Eyes -albumilta löytyvän "Miss Mistreated"-kappaleen sekä seuraavalta Bent out of Shape -albumilta löytyvät kappaleet "Can't Let You Go" sekä "Fire Dance".
Vuonna 2000 Rosenthal korvasi Happy The Man -yhtyeen pitkäaikaisen kosketinsoittajan, Kit Watkinsin.

Aiheesta muualla 

 David Rosenthalin viralliset kotisivut 

Rainbow
Yhdysvaltalaiset kosketinsoittajat
Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat
Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Yhdysvaltalaiset sanoittajat
Super Bowl XXXVII

Super Bowl XXXVII (37.) pelattiin tammikuun 26. 2003 Qualcomm Stadiumilla, San Diegossa, Kaliforniassa. Ottelussa kohtasivat kauden 2002 paras hyökkäys, Oakland Raiders ja paras puolustus, Tampa Bay Buccaneers.

Ottelu 

Ottelusta odotettiin em. tilastoseikkojen valossa erittäin tasaista, mutta toisin kävi. Raiders sortui läpi ottelun virheisiin ja Buccaneers pääsi rankaisemaan.

Yksi ottelun käännekohdista oli Raidersin pelinrakentajan, Rich Gannonin epäonnistuminen. Super Bowlin historiaa kirjoitettiin uusiksi, kun viisi hänen syötöistään päätyi syötönkatkoon Tampan puolustukselle ja näistä kolme palautettiin touchdowniin saakka. Kaksi näistä syötöistä napannut Dexter Jackson nimettiin ottelun MVP:ksi ja hänestä tuli näin vasta toinen safety SB-historiassa, joka on saanut kyseisen kunniamaininnan (edellinen Jake Scott, Miami Dolphins, Super Bowl VII).

Tampa Bay Buccaneersin kausi 

Ottelusta teki mielenkiintoisen myös se fakta, että Tampa Bayn päävalmentaja Jon Gruden oli siirtynyt kaudeksi 2002 Tampaan juuri Oakland Raidersista. ”Bucs” sai oikeudet Grudeniin neljällä varausvuorolla. Gruden tuotiin joukkueeseen rakentamaan puolustuksestaan tunnettuun joukkueeseen hyvä hyökkäys. Tämä ei kuitenkaan täysin onnistunut ensimmäisellä kaudella (hyökkäys sarjan 25. tehokkain), vaan Bucs nojasi edelleen puolustukseensa kirjaten itselleen parhaan kokonaispuolustuksen (252,8 jaardia per peli), syöttöpuolustuksen (155,6 jaardia per peli), päästettyjen pisteiden keskiarvon (12,3 pistettä per peli), syötettyjen touchdownien puolustuksen (10) sekä eniten syötönkatkoja (31).

Oakland Raidersin kausi 

Oakland Raiders pelasi AFC:n parhaan runkosarjan kirjaten sarjan 11–5. Raidersin hyökkäys johti liigaa syöttämällä edettyjen jaardien määrässä (4 689) ja oli toiseksi paras kokonaisuutena edetyissä jaardeissa (6 451). Raidersin puolustus oli kuitenkin joukkueen akilleenkantapää, sillä se rankattiin runkosarjassa päästettyjen syöttöjaardien määrässä sijalle 25. ja kokonaisjaardeissa sijalle 12.

Ottelussa kirjattuja ennätyksiä 

 Rich Gannon heitti viisi syötönkatkoon päättynyttä syöttöä, kolme näistä palautettiin touchdowniin.
 Jerry Rice ja Bill Romanowski pelasivat toisena ja kolmantena pelaajana kolmannella vuosikymmenellä Super Bowlissa (ensimmäinen Gene Upshaw.
 Ricesta tuli ensimmäinen kahdessa eri joukkueessa touchdownin Super Bowlissa tehnyt pelaaja.
 Oakland Raiders oli ensimmäinen joukkue, joka pelasi Super Bowlissa neljän eri valmentajan valmennuksessa. (John Rauch, John Madden, Tom Flores ja Bill Callahan)
 Joukkueet kirjasivat historian eniten pisteitä toisella puoliajalla (46).

Lähteet 
 Super Bowlin virallinen sivu
 Super Bowl XXXVII recap @ superbowl.com
 

Super Bowl 37
San Diego
Vuoden 2003 urheilu
Kalifornian urheilu
Gimnástica de Torrelavega

Real Sociedad Gimnástica de Torrelavega on espanjalainen jalkapalloseura, joka tulee Torrelavegan kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu 28. syyskuuta 1907 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Se pelaa kotiottelunsa 10 000-paikkaisella Estadio El Malecónilla.

Joukkue on Kantabrian itsehallintoalueen vanhin jalkapalloseura, mutta ei ole koskaan seurahistoriassaan pelannut maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.

Historia 
RS Gimnástica de Torrelavega - (1907–1930)
Club Deportivo Torrelavega - (1930–1943)
RS Gimnástica de Torrelavega - (1943–nykyhetki)

Aiheesta muualla 
 Seuran virallinen kotisivusto 

Espanjalaiset jalkapalloseurat
Kantabria
UD Vecindario

Unión Deportiva Vecindario on espanjalainen jalkapalloseura, joka tulee Vecindarion kaupungista Santa Lucía de Tirajanasta (Gran Canaria). Joukkue on perustettu vuonna 1962 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Se pelaa kotiottelunsa 4 500-paikkaisella Estadio Municipal de Vecindariolla.

Joukkue nousi Segunda División B:hen kaudeksi 2000–2001 ja kuusi kautta myöhemmin ensimmäistä kertaa historiassaan maan toiseksi korkeimalle sarjatasolle Segunda Divisióniin.

Aiheesta muualla 
 Seuran virallinen kotisivusto 

Espanjalaiset jalkapalloseurat
Gran Canaria
Amor hoi!

Amor hoi! on Hannu Lemisen ohjaama elokuva vuodelta 1950. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Börje Larssonin ohjaamaan ja käsikirjoittamaan ruotsalaiseen elokuvaan Lärarinna på vift (1941).
Elokuva on romanttinen komedia. Tyttökouluun saapuu Amerikasta vieras, rahoittajan poika "Charles Thompson" (Tauno Palo), joka rakastuu Birgit Kronströmin esittämään maisterin ja laulajattaren kaksoiselämää viettävään naiseen (Birgit Kronström).

Tuotanto 

Ritva Arvelo kieltäytyi tarjotusta pääroolista, koska piti käsikirjoitusta ala-arvoisena, ja kaksoisroolin esittäjäksi tuli Birgit Kronström.

Vastaanotto 

Elokuvan katsojamäärät olivat lähes tarkalleen vuoden keskitasoa.

Aikalaisarvioissa elokuvaan suhtauduttiin pääasiassa myönteisesti. ”Tämän elokuvan ajanvietearvo on melkoinen ja sen sävy on monista peräti repäisevistäkin kohtauksista huolimatta sivistynyttä”, totesi esimerkiksi Raoul af Hällström (Uusi Suomi).

Eräs myöhempi kriitikko arvioi, että elokuva eleganssi ja sujuvuus johtuisivat sen ruotsalaisesta perustasta, jonka taustalla puolestaan on nähty muistumia eräistä muista teoksista. Merkittävimpänä antina nähdään kuitenkin elokuvan musiikki, jonka on säveltänyt George de Godzinskyn lukuun ottamatta ranskalaisklassikkoa ”Plaisir d'amour”.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
  Taustatietoja tuotannosta, juonikuvaus ja lehdistöarvioita

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1950 suomalaiset elokuvat
Hannu Lemisen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romanttiset komediat
Suomalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Bandit Rock

Bandit Rock on ruotsalainen kaupallinen radioasema, jonka omistaa ruotsalainen mediayhtiö Nordic Entertainment Group. Kanavan soittama musiikki on rockia, punkia ja metallia. Bandit Rock aloitti lähetyksensä Tukholmassa 2004 ja laajeni seuraavana vuonna Södertäljeen sekä vuonna 2008 Göteborgiin. 1. heinäkuuta 2010 alkaen se otti käyttöönsä Lugna Favoriter -kanavalle aiemmin kuuluneet taajuudet Tukholman ulkopuolella. Kanavan lähetystä voi kuunnella myös internetissä.

Kanavan tunnuslause on Vi spelar vad vi vill ().

Aiheesta muualla
 MTG Radion virallinen kotisivu
 Bandit Rockin virallinen kotisivu 

Ruotsalaiset radioasemat
Katariinan meripuisto

Katariinan meripuisto on Kotkassa Kotkansaaren eteläosissa Katariinanniemellä sijaitseva puisto. Puiston alueella on Ruotsinsalmen merilinnoituksen päälinnoituksen Fort Katarinan raunioita. Fort Katarinaa ympäröi kuiva hiekka- ja kallioalue. Linnoitusalueen takana sijaitsee Katariinan tervaleppälehto, joka edustaa Kotkansaarella harvinaiseksi käynyttä alkuperäistä lehtoluontoa. Tervaleppälehto on rauhoitettu vuonna 1964. Meripuisto valittiin Vuoden 2012 ympäristörakenteeksi. Se on palkittu myös Euroopan viherrakentajien järjestön Trend Award –palkinnolla.

Historia

Kotkansaaren eteläosassa sijaitseva Katariinanniemi oli vuonna 1917 vahvistetussa kaavassa puistoaluetta. Alueelle alettiin kuitenkin rakentaa öljysatamaa 1930-luvulla. Öljysatamatoiminta saavutti huippunsa 1950- ja 1960-luvuilla. Alueelle rakennettiin kaiken kaikkiaan 56 säiliötä, joissa pystyttiin varastoimaan yhteensä 400 000 m³ öljyä ja bensiiniä. 1950-luvun alussa Shell sai luvan laajentaa säiliöitä Fort Katarinan linnoituksen alueelle. 

Kotkan öljysatama menetti merkitystään 1970-luvulla, jolloin se muutti toimintaansa nestesatamaksi. 1990-luvun alussa turvamääräysten tiukentuessa nesteliikenne siirrettiin Mussalon satamaan ja öljy- ja nestesataman varastotoiminta päättyi vuonna 2000. Yhtiöiden vuokrasopimuksessa oli velvoite poistaa öljysatamarakenteet ja puhdistaa maamassat. Öljysataman toiminnan loppumisen jälkeen rannat vapautuivat virkistyskäyttöön ja alueelle on perustettu Katariinan Meripuisto. 

Katariinanniemelle on jäänyt öljysataman muistona laitureita, vanha tiilimakasiini, betonisia suojavalleja ja kallion sisällä oleva entinen öljyvarastoluola. Tervaleppälehdossa on Ruotsinsalmen merilinnoitukseen kuuluneita rakennelmia, kuten ruutikellareiden perustuksia ja tiilikasarmin kivijalka.

Lähteet

Aiheesta muualla  
Katariinan Meripuisto

Kotkan puistot
Vuoden ympäristörakenne
Kärsämäen paanukirkko

Kärsämäen paanukirkko sijaitsee Kärsämäen ensimmäisen kirkon paikan läheisyydessä Pyhäjoen rannalla. Kirkko on moderni, mutta se on rakennettu kokonaisuudessaan vanhoilla 1700-luvun työmenetelmillä. Rakennus koostuu hirsisestä ”sydämestä” ja sitä ympäröivästä mustaksi tervatusta paanupintaisesta ”takista”. Paanukirkon pinta-ala on noin 100 m². Paanukirkossa järjestetään vuosittain heinäkuussa Musiikkia Paanukirkossa – Musiikkijuhla, joka on tunnettu korkeasta taiteellisesta tasosta.

Paanukirkon rakentaminen

Arkkitehti Panu Kaila toi ajatuksen nykyaikaisen kirkon rakentamisesta 1700-luvun rakennustekniikalla. Oulun yliopiston arkkitehtuurin osasto järjesti kilpailun kirkon rakentamisesta. Kilpailun voitti arkkitehti Anssi Lassilan työ Kärsämäen kantaatti. Rakennesuunnittelijana hankkeessa oli arkkitehti Jussi Tervaoja. Kirkkoa rakennettiin vuosina 2000–2004 sekä talkootyönä että palkatulla työvoimalla. Päärahoitus saatiin Euroopan unionilta EAKR-rahoituksena. Rakentamisen kokonaiskustannukset olivat 1 181 040 euroa. Vuonna 2004 Kärsämäen Paanukirkko sai Pohjois-Suomen paras rakennusteko -palkinnon ja vuonna 2005 Paanukirkko sai toisen palkinnon eurooppalaisessa puujulkisivukilpailussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Musiikkia Paanukirkossa – Musiikkijuhla 
 Kärsämäen seurakunnan kotisivut
 Webkamera kirkolle

Paanukirkko
Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puukirkot
Turner Field

Turner Field (ent. Centennial Olympic Stadium) on Atlantassa sijaitseva stadion. Stadion rakennettiin alun perin vuoden 1996 Atlantan kesäolympialaisten ja paralympialaisten kesäkisojen yleisurheilunäyttämöksi. Myös avajaiset ja päättäjäiset järjestettiin siellä. Kesäolympialaisten jälkeen stadion kunnostettiin Atlanta Braves-baseballjoukkueen kotiareenaksi, minkä jälkeen se sai myös nykyisen nimensä.

Yhdysvaltain baseballstadionit
Olympiastadionit
Kesäolympialaiset 1996
Atlantan rakennukset ja rakennelmat
Atlantan urheilu
Letov LF-107 Luňák

LF-107 Luňák oli tšekkoslovakialainen purjelentokone, jonka Rudý Letov kehitti 1940-luvun jälkipuolella. Suunnitteluun osallistuivat myös K. Dlouhý, J. Matejcekm ja B. Bocek.

Koneen ensilento tehtiin 25. kesäkuuta 1948. Koneen toinen prototyyppi osallistui hyvällä menestyksellä vuonna 1949 useisiin purjelentokisoihin Euroopassa. Purjelentokoneita tehtiin kuitenkin vain 75 kappaletta. Kylmä sota sulki koneiden viennin länteen. Samalla Letovin tehtaan päätyöksi tuli MiG-10 (?) ja MiG-15 koneiden kokoonpano.

Vuonna 1950 koneesta tehtiin LF-107 Luňák-versio. Vuonna 1951 lentänyt Letov XLF-207 Laminar oli eräs jatkokehitelmä, jossa ensinnä maailmassa tutkittiin siiven laminaariprofiilia.

Tekniikkaa
 pituus  6.78 m
 kärkiväli 14.27 m 
 siipipinta-ala 13.38 m² 
 Sivusuhde  15.22 
 siipiprofiili NACA 23012
 tyhjäpaino 205 kg 
 maksimipaino 310 kg
 siipikuormitus 23.17 kg/m²
 suurin nopeus 300 km/h
 sakkausnopeis 50 km/h
 minimivajoamisnopeus 0.85 m/s lentonopeudella 65 km/h
 paras liitoluku  24 lentonopeudella 80 km/h

Aiheesta muualla
German site dedicated to the Luňák 
Museum of Flight 
Flying revue - LF 107 Luňák History (Czech)  
Peter Mallinson and Mike Woollard, Handbook of Glider Aerobatics
 
Tšekkoslovakialaiset purjelentokoneet
1940-luvun purjelentokoneet
A. R. Cederberg

Arno Rafael Cederberg, kirjailijanimi A. R. Saarenseppä, (2. heinäkuuta 1885 Tuusula – 19. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja arkistomies, oppiarvoltaan filosofian tohtori. Hän loi tutkijanuran kahdessa maassa toimimalla historian professorina ensin Tarton yliopistossa 1919–1928 ja sitten Helsingin yliopistossa 1935–1948. 

Helsingin yliopistosta tohtoriksi väitellyt Cederberg siirtyi 1919 Viroon, missä hänestä tuli Tarton yliopiston kotimaisen ja pohjoismaisen historian professori. Hän oli merkittävässä asemassa kun vastaitsenäistyneen Viron historiantutkimusta ja -opetusta sekä arkistolaitosta organisoitiin: Tallinnan ja Tarton valtionarkistot perustettiin pitkälti hänen suunnitelmiensa mukaan, ja hänen aloitteestaan syntyivät myös Viron historiallinen yhdistys Akadeemiline Ajaloo Selts sekä historiallinen aikakauskirja Ajalooline Ajakiri. Työskenneltyään vuosikymmenen Virossa Cederberg palasi Suomeen, mistä hänet valittiin 1935 Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian professoriksi.

1700-luvun historiaan keskittynyt Cederberg oli tutkijana antikvaarityyppi, joka keskittyi pikkutarkkoihin arkistotutkimuksiin ja uusien lähdelöytöjen tekemiseen. Hänen tuotannostaan valtaosa koostuukin artikkeleista ja lyhyistä yksittäistutkimuksista. Cederberg suhtautui myös hyvin kriittisesti 1920-1930-lukujen kulttuurihistorialliseen suuntaukseen, joka pyrki laajojen kokonaisuuksien tutkimiseen ja suuriin synteeseihin. Cederbergin pääteos on kaksiosainen Suomen historia vapaudenajalla (1942–1947), johon hän huipensi elämänmittaisen tutkimustyönsä 1700-luvun parissa.

Julkaisut
Julkaissut runsaasti artikkelita ja kirjallisuutta nimellä A. R. Cederberg; nimellä A. R. Saarenseppä artikkeleita sekä teokset 
 Piirteitä Tohmajärven seurakunnan kirkollisista oloista vuosina 1721-1809. Suomen kirkkohistoriallinen seura, 1911 
 Kuvauksia Pohjois-Karjalan maataloudellisista oloista. 1, Vuoden 1800:n vaiheille, Pohjois-Karjalan maanviljelysseura, 1912. Sarja:Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran julkaisuja; [5]

Lähteet

Viitteet

Helsingin yliopiston professorit
Tarton yliopiston professorit
Suomalaiset historioitsijat
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet
Suomalaiset professorit
Kai Pahlman -turnaus

Kai Pahlman -turnaus on Suomen Palloliiton järjestämä valtakunnallinen poikien jalkapallon C-junioreiden seurajoukkueturnaus, joka on nimetty jalkapalloilija Kai Pahlmanin mukaan. Se pelataan vuosittain eri paikkakunnalla ja turnaukseen osallistuu nykyään 16 alueellisista karsinnoista selvinnyttä joukkuetta. Kai Pahlman -turnaus perustettiin vuonna 1993 Jalkapallon C-poikien SM-sarjan korvaajaksi ja sitä voidaan pitää myös C-poikien epävirallisena SM-kilpailuna.

Voittajat 

https://www.palloliitto.fi/jalkapallouutiset/hjk-vei-kai-pahlman-turnauksen-ja-suomen-mestaruuden

Katso myös 
Jalkapallon A-poikien SM-sarja
Jalkapallon B-poikien SM-sarja
Laura Kalmari -turnaus

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kai Pahlman -turnaus Suomen Palloliiton sivuilla
Vuoden 2014 turnauksen kotisivut 

Suomen jalkapallokilpailut
Luettelo Superpesiksen tuomareista

Luettelo Superpesiksen tuomareista sisältää pesäpallon tuomarit, joilla on oikeus tuomita miesten ja naisten Superpesiksessä.

Superpesistuomarit 
 Antti Aine
 Jani Alakangas
 Ari Aumo
Jan Brandt
 Samuli Eeva
 Anna Hakala
 Tero Heikkilä 
 Jani Heinineva
 Kalle Hietanen
 Kati Hiltunen
 Kristian Hirsimäki
 Tuomo Holopainen
 Kalle Hämäläinen
 Mikko Hämäläinen
 Timo Hämäläinen
 Jenny Ikälä
 Henri Järri
 Aleksi Karttunen
 Suvi Kaukovalta
 Janne Kilponen
 Timo Kervinen
 Tommi Keränen
 Janne Kilponen
 Mikko Kivelä
 Mikko Kivikoski
 Ari Kiviniemi
 Olli Korhonen
 Mikko Kotiniemi
 Jussi Kuittinen
 Jaakko Kuronen
 Eki Kutvonen
 Petri Käkönen
 Tuomas Kärkimaa
 Mika Kääriäinen
 Jukka Laaksonen
 Patrik Lahti
 Peter Laitio
 Joonas Lassila
 Ari Latvala
 Matias Laukkanen
 Matias Laukkanen
 Niina Lämsä
 Manu Majanne
 Aleksi Mansikkamäki
 Arttu Moisio
 Ari Mustonen
 Ossi Muurainen
 Jesse Mäkinen
 Jari Mäkynen
 Matti Määttä
 Jarkko Neiglick
 Tommi Nupponen
 Sari Palokari
 Kati Rantala
 Joonas Rantaniemi
 Immo Rautiainen
 Kosti Rautiainen
 Sami Ritola
 Ville Ritola
 Jani Rutanen
 Teemu Römpötti
 Jari Saaranen
 Timo Salomaa
 Timo Sornikoski
 Juho Syrjälä
 Joona Tervonen
 Turo Timo
 Toni Veijola
 Akseli Veteläinen
 Olli Vilen
 Tapio Väisänen
 Waltteri Uurasjärvi
 Markus Yli-Jokipii

Lähteet 
 Pesäpalloliitto: Superpesistuomarit

Luettelot pesäpallosta
Guyanan jalkapallomaajoukkue

Guyanan jalkapallomaajoukkue edustaa Guyanaa miesten jalkapallon maaotteluissa. Sitä hallinnoi Guyanan jalkapalloliitto. Joukkue ei ole koskaan esiintynyt jalkapallon MM-kilpailuissa tai CONCACAF Gold Cupissa. Vuonna 1966 tapahtuneeseen Guyanan itsenäistymiseen saakka se pelasi Brittiläisen Guianan nimellä.

Arvokisat

Maailmanmestaruuskilpailut
 1930–1974 Ei osallistunut
 1978–1998 Ei selviytynyt karsinnoista
 2002 Hylättiin
 2006–2010 Ei selviytynyt karsinnoista

CONCACAF Gold Cup
 1991–1996 Ei selviytynyt karsinnoista
 1998 Ei osallistunut
 2000–2003 Ei selviytynyt karsinnoista
 2005 Vetäytyi karsinnoista
 2007–2009 Ei selviytynyt karsinnoista

Lähteet

Jalkapallomaajoukkueet