joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Albigenssiristiretki

Albigenssiristiretki suuntautui eteläranskalaisessa Languedocin maakunnassa olleita kataareja (kreikan kielen sanasta katharos, "puhdas") vastaan. Ranskan kataareja kutsuttiin yleisesti albigensseiksi languedocilaisen kaupungin Albin mukaan. Katolinen kirkko piti kataareja kerettiläisinä, ja heidän tukialueilleen lähetettiin kirkonmiehiä, jotka yrittivät palauttaa kataarit "oikeaan uskoon". Se ei kuitenkaan tuottanut tulosta.

Reimsin kirkolliskokouksessa 1148 kirkko julisti kirkonkiroukseen kaikki "kerettiläisyyden suojelijat Gascognessa ja Provencessa", ja vuonna 1163 Toursin kirkolliskokous sääti, että albigenssit tuli vangita ja heidän omaisuutensa takavarikoida. Vuonna 1179 kirkko kehotti alueen ylhäisöä käyttämään voimakeinoja kataareja vastaan, mutta kehotusta ei noudatettu, sillä useat ylhäiset olivat itsekin albigenssien kannattajia.

Vuonna 1198 paaviksi valittiin Innocentius III, joka lähetti sisterssiläisveljestön johtajan, apotti Arnaud-Amauryn, Languedociin ja kehotti Ranskan kuningasta Filip II:sta taivuttelemaan varsinkin albigensseihin myötämielisesti suhtautuvaa Toulousen kreiviä Raimond VI:ta vetämään tukensa kerettiläisiltä ja vainoamaan heitä.

Kun mikään toimenpiteistä ei johtanut tulokseen, kirkko päätti siirtyä voimakeinoihin, ja paavi Innocentius III julisti ristiretken albigensseja vastaan. Ristin tunnuksen otti noin 20 000 miestä ja aatelista Saksasta, Englannista ja Ranskasta. Ristiretki alkoi vuonna 1209, jolloin ensimmäiset kaupungit vallattiin.

Simon de Montfortin johdolla ristiretkeläiset valloittivat kaupungin toisensa jälkeen. Kaupunkien asukkaat, niin albigenssit kuin katolisetkin, tekivät raivokasta vastarintaa, sillä heille kyseessä oli enemmänkin isänmaallisesta taistelusta maahantunkeutujia vastaan kuin uskonnosta. Raimond VI, joka oli liittynyt ristiretkeläisiin yrittäessään säilyttää maansa, joutui jälleen kirkonkiroukseen, koska ei ollut noudattanut sopimusta riitävän tarkoin. Vuonna 1211 hänet julistettiin kirkon viholliseksi, ja hänen maansa sai kuka tahansa siihen kykenevä ottaa haltuunsa. Raimond joutui pakenemaan Englantiin, mutta teki myöhemmin sopimuksen kirkon kanssa ja palasi vuonna 1217 Provenceen, missä alkoi heti suunnitella sotaretkeä Simon de Montfortia vastaan, jolle hänen läänityksensä oli luovutettu. Vuonna 1218 Simon de Montfort kaatui Toulousen piirityksessä. Tällöin näytti, että sota olisi vihdoin ohi, mutta uusi paavi Honorius III onnistui kuitenkin suostuttelemaan Ranskan kuninkaan Ludvig VIII:n ristiretken johtoon, ja näin sota jatkui.

Ludvig VIII kuitenkin sairastui ja kuoli, ja vuonna 1229 hänen leskensä, kuningatar Blanka Kastilialainen neuvotteli rauhan. Tällä sotaretkellä kirkko ei kuitenkaan onnistunut hävittämään kerettiläisyyttä, sillä viimeinen kataarilinnoitus – Montsegur – antautui vasta 1255.

Aiheesta muualla 

 Ristiretki albigensseja vastaan. Internetix.

Ristiretket
Ranskan keskiaika
1200-luku
Tiergarten Schönbrunn

Tiergarten Schönbrunn on Wienissä, Itävallassa sijaitseva eläintarha, joka avattiin vuonna 1752 maailman ensimmäisenä julkisena eläintarhana. Sen suosituimpia eläimiä ovat suuret kissapedot sekä isopandat. Tiergarten Schönbrunn sijaitsee Schönbrunnin linnan läheisyydessä.

Aiheesta muualla 

 Tiergarten Schönbrunnin verkkosivut 

Wienin rakennukset ja rakennelmat‎
Eläintarhat
Dachhiri Sherpa

Dachhiri Dawa Sherpa (s. 13. marraskuuta 1969 Chulemo-Taskindu Solukumbu) on nepalilainen kestävyysurheilija. 

Ennen kestävyysurheilijan uraansa Sherpa vietti seitsemän vuotta luostarissa Bhutanissa. Hän on muun muassa voittanut 4 000 metrin korkeudessa Himalajan vuoristossa käydyn tuhannen kilometrin mittaisen vaelluskilpailun sekä voittanut ja saavuttanut palkintosijoja lukuisissa ultrajuoksukilpailuissa ja vuoristomaratonjuoksuissa. Hän on myös kiivennyt Mount Everestille.

2006 Torinon olympialaisissa Sherpa muodosti maansa yhden urheilijan kisajoukkueen. Hän osallistui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailuun, jossa sijoittui maaliin tulleista kolmanneksi viimeiseksi.

Sherpalla ja hänen sveitsiläisellä vaimollaan on yhdeksän lasta.

Lähteet
 Kotisivut 

Nepalilaiset maastohiihtäjät
Nepalilaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Rosersbergin linna

Rosersbergin linna () sijaitsee Rosersbergin taajaman ulkopuolella Sigtunan kunnassa Ruotsissa. Gabriel Bengtsson Oxenstiernan rakennutti renessanssityylisen rakennuksen vuosina 1634-1638. Hänen poikansa Bengt Gabrielsson Oxenstierna ja arkkitehti Nicodemus Tessin nuorempi muuttivat rakennuksen tyylin ranskalais-italialaiseksi barokkiklassisismiksi.

Vuonna 1762 linnasta tuli Ruotsin valtion omaisuutta, ja siitä lähtien se on toiminut kuninkaallisena linnana. Ensimmäisenä sitä asutti Kustaa III:n nuorempi veli, herttua Kaarle, joka modernisoi linnan tyylin kustavilaiseksi arkkitehti Jean Erik Rehnin johdolla. 1770-luvulla linnaa myös laajennettiin.

Viimeiset Rosersbergin linnaa asuttaneet kuninkaalliset olivat ensimmäiset Bernadotten suvun edustajat, kuningas Kaarle XIV Juhana sekä hänen vaimonsa, kuningatar Desideria.

Rosendalin linnan tavoin myös Rosersbergin sisustus sekä ulkonäkö on säilynyt lähes koskemattomana nykypäiviin asti. Barokkipuutarhasta ei ole enää paljoakaan jäljellä, vaan nykyinen puisto edustaa 1700-luvulla suosittua englantilaista tyyliä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin kuninkaalliset linnat
Sigtunan kunta
Tukholman läänin linnat
Le Lion rouge

Pincez tous vos koras, frappez les balafons (”Näppäilkää koorianne, lyökää balafoneja”) on Senegalin kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1960. Laulun on sanoittanut kuuluisa afrikkalainen kirjailija ja Senegalin myöhempi presidentti Léopold Sédar Senghor. Sen on säveltänyt Herbert Pepper, joka myös sävelsi Keski-Afrikan tasavallan kansallislaulun ”La Renaissance”. Laulussa mainitut korat ovat harppumaisia soittimia, balafonit taas afrikkalaisia ksylofoneja.

Ranskalaiset sanat ja käännös

Lähteet

Kansallislaulut
Senegal
Drammen

Drammen on kaupunki Norjassa, 40 kilometriä Oslosta lounaaseen, Oslonvuonon sivuvuonon Drammenvuonon pohjukassa, ja on yhdeksänneksi suurin Norjan kaupungeista. Drammen oli ennen lääniuudistusta Buskerudin läänin hallintokeskus vuoteen 2020 asti. Drammen jakautuu Drammenselvan-joen molemmille puolille ja koostuu kolmesta alueesta: Bragernes on Drammenselvan-joen pohjoispuolella, Strømsø ja Tangen sijaitsevat länsiosassa. Drammenissa oli vuoden 2013 alussa tehdyn väestönlaskennan mukaan 65 473 asukasta. Saman mittauksen mukaan Drammen on Norjan 10. suurin kunta asukasluvulla mitattuna.

Bragernesin  markkinat ovat kuuluisia ja ne ovat suurin norjalainen kaupallinen markkina-alue, josta löytää mitä erikoisimpia matkailutuotteita. Se sijaitsee Drammenselvan-joen rannalla, aivan Drammenin keskustan läheisyydessä. Kaupungin keskuksessa on yli 40 ruokailupaikkaa, pieniä kahviloita, elegantteja ravintololoita. Myymälöitä Drammenissa on yli 300 kappaletta.

Drammenin erikoisuutena sekä matkailukohteena on vuoren sisälle rakennettu spiraalinmuotoinen ajotie Drammen-vuoren huipulle, josta on näköala yli kaupungin. Muutaman kilometrin päässä kaupungista on Drammen Camping -leirintäalue jonka pinta-ala 3,2 hehtaaria.

Historia 
Bragernes ja Strømsøy saivat kaupunkioikeudet vuonna 1715, vuonna 1811 niihin yhdistyi Tangen ja nykyinen kaupunki syntyi.

1909 Drammen sai ensimmäisenä Pohjoismaissa johdinautot. Linja oli toiminnassa vuoteen 1967 saakka.

Arkeologisesti arvokas löytö tehtiin Åskollenin luolasta, josta löydettiin 6 000–7 000 vuotta vanha hirvieläimen piirros.

Lähteet

Aiheesta muualla
Erkki Ala-Könni

Martti Erik (Erkki) Ala-Könni (2. helmikuuta 1911 Ilmajoki – 2. syyskuuta 1996 Tampere) oli suomalainen etnomusikologi, suomalaisen kansanperinteen tutkija ja tallentaja. Hän väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi kansanmusiikista 1956 ja johti Tampereen yliopiston kansanperinteen laitosta 1965–1976. Ala-Könni keräsi merkittävän kokoelman suomalaista kansanmusiikkia ja virsiperinnettä ja otti kymmeniätuhansia kansatieteellisiä valokuvia. Yhdessä Martti Pokelan kanssa hän oli elvyttämässä kanteleensoittoa, kun kansanmusiikki alkoi elpyä 1960-luvulla.

Ala-Könni pysyi koko ikänsä aktiivisena etelä- ja keskipohjalaisen kulttuurin ystävänä ja kannattajana. Hän oli perustamassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlia.

Erkki Ala-Könni sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon 1970. Vuonna 1988 paljastettiin Heikki Häiväojan suunnittelema Ala-Könnin muistomerkki synnyinkunnan Ilmajoen kunnantalon vieressä.


Lähteet

Teoksia
 Die Polska-Tänze in Finnland: Eine ethnomusikologische Untersuchung. 1956.
 Suomen kansanmusiikki: Tutkielmia neljältä vuosikymmeneltä. 1986.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset historioitsijat
Tampereen yliopiston professorit
Suomalaiset musiikkitieteilijät
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Suomalaiset professorit
1729 (luku)

1729 (Hardyn–Ramanujanin luku, G. H. Hardyn ja Srinivasa Ramanujanin mukaan) on pienin luku, joka voidaan ilmoittaa kahden positiivisen kuution summana kahdella eri tavalla eli taksiluku: 

 1729 = 13 + 123 = 93 + 103

Lisäksi luku on yksittäisten numeroidensa summan ja pienimmän sellaisen luvun tulo, joka voidaan ilmoittaa kahdella tavalla kahden (ei välttämättä positiivisen) kokonaisluvun kuutioiden summana:

 1729 = 19 · 91, missä
 19 = 1 + 7 + 2 + 9  (yksittäisten numeroiden summa)
 91 = 216 − 125 = 63 + (−5)3 ja
 91 = 64 + 27 = 43 + 33,
joten 91 on pienin luku, joka voidaan kahdella tavalla esittää kahden kuution summana. Samalla se on myös luku 19 takaperin.

Luonnollisten lukujen sarjassa luku 1729 on luvun 1728 jälkeen, ennen lukua 1730.

Luku on tunnettu kaskusta, jonka mukaan G. H. Hardy tuli tapaamaan Srinivasa Ramanujania. Hardy kertoi tulleensa taksilla numero 1729 ja sanoi, että se oli varsin tylsä luku. Ramanujan osasi kuitenkin heti kertoa luvun erikoislaatuisuuden. Kaskua pidetään esimerkkinä Ramanujanin matemaattisesta päättelykyvystä.

Faktaa luvusta 
 Luvun yksittäisten numeroiden summa on 19, joka on yksi luvun jakajista, joten 1729 on Harshad-luku.
 Yksittäisten lukujen summa kerrottuna samalla luvulla takaperin (19 · 91) on luku itse.
 Muita tällaisia lukuja ovat 81 ja 1458 (sekä periaatteessa 1)
 1729 on kolmas Carmichaelin luku ja Zeiselin luku.

Luonnolliset luvut
Teija

Teija on suomalainen naisen etunimi.  Nimi on lyhentymä kreikkalaisperäisen, Jumalan lahjaa tarkoittavan Dorotea-nimen suomalaisesta muunnoksesta Toroteija.

Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Teija on annettu noin 7810 naiselle, joista valtaosa on syntynyt vuosien 1940 ja 2000 välisenä aikana

Nimipäivä 
Teijan nimipäivä on 6. helmikuuta. Päivä on vanhastaan ollut  varhaiskristillisen marttyyrin, Pyhän Dorothean muistopäivä.

Tunnettuja Teijoja 
 Teija-Tuulia Ahola, kuvataiteilija ja taideopettaja
 Teija Alaviiri, maantiepyöräilijä
 Teija Auvinen (o.s. Lappalainen) näyttelijä
 Teija Dahlström (o.s. Raukko), pituushyppääjä
 Teija Hannila, kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
 Teija Huusko, klassisen baletin opettaja ja kirjailija
 Teija Kurvinen, Big Brother 2012 -voittaja 
 Teija Laitinen, liiketaloustieteen ja laskentatoimen professori
 Teija Lehtimäki, suomalainen ampumahiihtäjä
 Teija Nieminen, ampumahiihtäjä
 Teija Paajamaa, televisio-ohjaaja
 Teija Puumala, korkeushyppääjä
 Teija Rekola, lasten- ja nuortenkirjailija
 Teija Saari, seiväshyppääjä
 Teija Sopanen, televisiokuuluttaja, toimittaja ja elokuvanäyttelijä, Suomen Neito 1953
 Teija Stark, aitajuoksija
 Teija Suominen, aitajuoksija
 Teija Tiilikainen, Ulkopoliittisen instituutin johtaja
 Teija Virkberg (ent. Niskala), keskimatkojen juoksija
 Teija Waaramaa-Mäki-Kulmala, mediatutkija

Lähteet

Etunimet
Ruu

Ruu () on Nalle Puh -kirjoissa, -elokuvissa, -sarjakuvissa ja -piirrossarjoissa  esiintyvä kuvitteellinen satuhahmo. Ruu on ruskea kengurulapsi. Hän on erittäin utelias, vilkas ja yleensä hyvin innokas. Ruun äiti on Kengu ja hänen paras ystävänsä on Tikru.

Ruu on yksi Nalle Puh -tarinoiden hahmoista, joka aina joutuu pulaan ja lopulta oppii läksynsä, tosin usein kantapään kautta. Hänestä on kiva oppia uusia asioita ja pienen kengurun elämänkatsomus on hyvin rakastava ja sympaattinen. Usein hän myös kertoo ajatuksiaan ja tunteitaan, jotka saavat hänet vaikuttamaan vanhemmalta kuin hän onkaan.

Tikrun ja äitinsä lisäksi kengurupojan ystäviä ovat Nalle Puh, Nasu, Ihaa, Kani, Pöllö, Risto Reipas ja osittain tuntematon Myyrä.

Ruu esiintyy myös Kingdom Hearts -pelissä ja opettaa ensimmäisessä pelissä Tiikerin kanssa päähahmolle hyppimistä.

Ruun suomenkielisenä ääninä on säännöllisesti vuonna 1984 toiminut Johanna Nurmimaa Nalle Puh ja Tiikeri (1984) musiikkisadussa. vuosina 2004–2011 toiminut Akira Takaki. Hän on näytellyt Ruuta mm. elokuvissa Nalle Puh: Kevät ja Ruu (2004), Nalle Puh ja Möhköfantti (2005), Nalle Puh ja Möhköfantin halloween (2005) ja Nalle Puhin elokuva (2011) sekä vuonna 2018 toiminut Vertti Uusitalo Risto Reipas ja Nalle Puh (2018) elokuvassa.

Nalle Puh
Kuvitteelliset pussieläimet
Suomen maatalousmuseo Sarka

Suomen maatalousmuseo Sarka on Loimaalla Varsinais-Suomessa toimiva valtakunnallinen maatalouden vastuumuseo. Museo sijaitsee Loimaalla lähellä Turku–Tampere-valtatietä noin viisi kilometriä Loimaan keskustasta Turkuun päin.

Museon historiaa
Vuonna 1996 maa- ja metsätalousministeriö asetti työryhmän selvittämään maatalousmuseotoiminnan aloittamista Loimaan seudulla. Työryhmän esitysten perusteella museo toteutettiin valtakunnallisena maatalousmuseona ja sen hallinto järjestettiin säätiöpohjaisena. 

Valtio (Senaatti-kiinteistöt) rakennutti ja omistaa museokiinteistön ja Suomen maatalousmuseosäätiö vuokraa kiinteistöä Senaatti-kiinteistöltä ja harjoittaa siinä museotoimintaa.

Museon toimintaa rahoitetaan valtionavun turvin ja museolain mukaisesti. Lisäksi Loimaan kaupunki tukee museon toimintaa.

Museon tiloja  alettiin rakentaa vuonna 2004, ja yleisölle se avattiin 1. kesäkuuta 2005. Rakentamisen alkaessa museo sijaitsi vielä silloisen Loimaan kunnan alueella ennen sen ja Loimaan kaupungin kuntaliitosta vuoden 2005 alussa.

Maatalousmuseon johtajana toimi vuosina 2004–2009 taloustieteiden kandidaatti Juha Kuisma. Vuonna 2008 hän erosi toimestaan protestiksi museon valtionavun alentamiselle. Kuisman mukaan valtionapujen pienentäminen leikkasi museon toiminnasta merkittävän osan ja pienennetystä valtionavusta 62 % meni kiinteistömenoihin. Uudeksi museonjohtajaksi valittiin elokuussa 2009 filosofian tohtori Teppo Vihola. 

Saatuaan erikoismuseoaseman vuoden 2010 alusta Sarka siirtyi maa- ja metsätalousministeriöstä opetusministeriön alaisuuteen, jolloin sen rahoitus ei enää ole harkinnanvarainen vaan se saa säännöllisen valtionrahoituksen. 

Museonjohtaja Teppo Vihola jäi eläkkeelle vuoden 2018 lopussa. Vuoden 2019 alusta Saran johtajana aloitti filosofian tohtori Sami Louekari.

Sarka-museolle myönnettiin Vuoden museo -palkinto keväällä 2021.

Kokoelmat ja näyttelyt
Museon perusnäyttely Maatalouden aika kertoo koko suomalaisen maatalouden 3000-vuotisen tarinan. Tätä täydentävät vaihtuvat näyttelyt eri teemoista sekä taide- ja valokuvanäyttelyt. 

Ulkoalueella sijaitsevat konehalli ja hirsilatojen rivistö. Kesäisin ulkoalueella on lasten polkutraktori- ja keppihevosradat sekä mahdollisuus tutustua eläviin eläimiin . 

Konehallissa on museon toisessa pysyvässä näyttelyssä esillä muun muassa vanhoja maamoottoreita, traktoreita, puimureita sekä muita maatalouden työkoneita. Eräs erityisteema on salaojituksen historia.

Kolmas pysyvä näyttely "Ennen koneita" avattiin maaliskuussa 2019. Näyttely on koottu aiemman Helsingin yliopiston Viikin maatalousmuseon esineistöstä.

Tilatietojen digitointi
Suomen maatalousmuseo Sarka koordinoi Suomen Maatilat -kirjoissa mainittujen sukutilojen tietojen digitoimista jakamalla halukkaille tallentajille yksityis- ja ryhmäkäyttötunnuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen maatalousmuseo Sarka

Loimaan rakennukset ja rakennelmat
Loimaan historia
Varsinais-Suomen nähtävyydet
Suomen maatalouden historia
Maatalousmuseo Sarka
Aurora-mitalin saajat
Automaattinen roskienkeräys

Automaattinen roskienkeräys () tai roskankeruu tarkoittaa tietotekniikassa automaattista muistinhallintamekanismia. Siinä roskienkerääjä () pyrkii poistamaan automaattisesti muistista tiedot, joihin sovellus ei tule enää viittaamaan, ja vapauttamaan niiden käyttämän muistitilan uudelleen käytettäväksi. Roskienkeruun keksi John McCarthy vuoden 1959 aikoihin kehittäessään Lisp-ohjelmointikieltään. Lisp-murteiden lisäksi roskienkeruuta käyttävät esimerkiksi Java, OCaml, Python, Perl ja Ruby.

Vastakohtana roskienkeruulle on manuaalinen muistinhallinta, jossa ohjelmoijan tulee itse määritellä milloin aiemmin varattu muisti vapautetaan. Tällaisia kieliä ovat esimerkiksi C ja C++.
Molemmissa on mahdollista käyttää viitelaskentaa seuraamaan milloin varattu muisti voidaan vapauttaa.

Useissa olio-ohjelmointikielissä muistin varaus tehdään olion konstruktorissa ja muistin vapauttaminen sen destruktorissa (RAII, ). Tällöin roskienkeruumenetelmälle ei ole tarvetta.

Vastakohtana ajonaikaiselle roskienkeruulle on kehitetty käännösaikainen roskienkeruu staattisen analyysin avulla kuten Mercury-kielelle.

Edut ja haitat 
Ilmeinen ja merkittävä etu automaattisessa muistinhallinnassa on ohjelmien helpompi toteuttaminen.

Monet virheet ohjelmissa liittyvät muistinhallintaan, esimerkiksi viittaaminen muistialueeseen joka on jo vapautettu tai viittaaminen muistialueeseen jota ei ole varattu. Molemmissa tapauksissa muistialue voi sisältää epävalidia dataa, joka voi aiheuttaa virhetoiminnon.

Haittana on taas roskienkeruusta johtuva jätekuorma (), joka voi joskus olla ongelma. Roskienkeräys on usein aikaa vievä operaatio, jossa kaikki ohjelman muistiviittaukset käydään läpi, ja tämä saattaa viedä jopa sekunteja. Käyttämällä manuaalista muistinhallintaa ohjelmoija voi suunnitella koodin optimaaliseksi muistinhallinnan osalta, koska hän saattaa tietää tarkoin missä vaiheessa muistia tarvitaan milläkin hetkellä.

Mekanismit
Roskienkeruuseen on erilaisia algoritmeja, jotka eroavat toisistaan tehokkuudeltaan ja monimutkaisuudeltaan. Useiden muiden algoritmien tapaan yksinkertaiset roskienkeruun toteutukset ovat keskimäärin tehokkuudeltaan heikompia kuin monimutkaiset.

Merkitse ja pyyhi ()
Pysähdy ja kopioi ()

Käyttökohteet 
Roskienkeruuta käytetään pääasiassa ohjelman varaaman muistin vapauttamiseen. Roskienkeruu ei koske asioita kuten verkko- ja tiedostokahvoja, graafisen käyttöliittymän komponentteja ja niin edelleen.

Lähteet 

Ohjelmointi
Käyttöjärjestelmätekniikka
Lestijoki

Lestijoki on Lestijoen vesistön laskujoki Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla. Siinä on lukuisia koskia.  Joessa on yksi vesivoimala Kannuksessa, Korpelan kylällä. Joki laskee Pohjanlahteen Himangalla.

Maantiede 
Joki saa alkunsa Lestijärven kunnan alueella sijaitsevasta Lestijärvestä. Lestijoki virtaa Lestijärven, Toholammin, Kannuksen, Himangan ja osin Lohtajan läpi laskien Pohjanlahteen Himangalla. Pituudeltaan Lestijoki on noin 110 kilometriä. Joen pudotuskorkeus on noin 140 metriä ja koskia joessa on 50. Joen leveys on 20–40 metriä ja keskisyvyys 1–2 metriä.

Ympäristö 
Lestijoki on ollut meritaimenen lisääntymisjokia. Joessa tapahtuu pienissä määrin myös luontaista lisääntymistä, mutta lisääntyminen on istutusten varassa. Kalastajat ja useat tutkijat ovat olleet sitä mieltä, että meritaimenen kannan vahvistumista on heikentänyt Kannuksen Korpelan kylällä oleva kahdeksan kunnan kuntayhtymän omistama Korpelan voimalaitos, koska taimen ei ole päässyt nousemaan lisääntymisalueille. Vesistön ajoittainen happamuus joen alaosilla on nykyisellään ongelma taimenen lisääntymiselle padon alapuolella. 

Kalatien rakentaminen sisältyi jo vuonna 1925 Korpelan Voimalle myönnettyyn padonrakennuslupaan, mikäli se katsottaisiin tarpeelliseksi. Voimalaitoksen mukaan kalatien rakennus ei ollut tarpeen, mutta syksyllä 2009 Korkein hallinto-oikeus velvoitti Korpelan Voiman rakentamaan kalatien. 300 metrin pituinen kalatie valmistui keväällä 2014 ja mahdollistaa kalojen kulun yläjuoksulle ensimmäistä kertaa yli 80 vuoteen. Sen on tarkoitus helpottaa osaltaan meritaimenen kutu-ongelmaa taimenen päästessä kutemaan joen yläosien pH-arvoiltaan neutraalimpaan ympäristöön.

Länsi-Suomen ympäristökeskus on hakenut Korkeimman hallinto-oikeuden velvoittamana ympäristölupavirastolta lupaa Lestijoen alaosan kalataloudelliseen kunnostukseen. Ympäristökeskus perustelee kunnostuksen tarpeellisuutta vuoden 1908 perkaussuunnitelmalla. Ympäristökeskus ei joidenkin tahojen mukaan kuitenkaan ole ottanut huomioon sitä, että perkaus jätettiin alajuoksun kohdalla lähes kokonaan toteuttamatta, kuten vuoden 1919 toimitusasiakirjasta ilmenee. Osa joen omistajista on lähettänyt asiasta huomautuksen ympäristölupavirastoon. Hankkeen kannattajat ihmettelevät kunnostuksen kohtaamaa vastustusta, koska koskien kunnostus ei heidän mielestään pelkästään palauta perattujen koskien luonnonmukaisuutta, vaan kunnostuksen yhteydessä tehtävä kutusoraikkojen puhdistus ja lisäys antaisi meritaimenelle paremmat kutumahdollisuudet joen alaosilla.

Kalastus 
Lestijokeen istutetaan kirjolohta, harjusta ja joen omaa meritaimenkantaa. Pyyntikokoisena istutetaan lähinnä kirjolohta. Lestijoessa on monia haasteellisia koskia niin perho- kuin virvelikalastajalle.

Lähteet

Aiheesta muualla

 www.ymparisto.fi – Lestijoki

Suomen joet

Lestijärven luonto
Toholampi
Kannus
Kalajoen luonto
Kokkolan luonto
Lohtaja
Kenny Baker

Kenneth George ”Kenny” Baker (24. elokuuta 1934 Birmingham – 13. elokuuta 2016 Manchester) oli englantilainen näyttelijä ja koomikko, joka tunnetaan parhaiten Tähtien sota -elokuvien R2-D2-droidin esittäjänä. Jedin paluussa Bakerilla oli rooli myös ewokina, joka varastaa keisarillisten joukkojen kiiturin. Hän syntyi Birminghamissa. Baker oli lyhytkasvuinen, ja ennen näyttelijän uraansa hän esiintyi sirkuksessa. Hän oli Anthony Danielsin ohella ainoa näyttelijä, joka on esiintynyt kuudessa ensimmäisessä Tähtien sota -elokuvassa. Vuodesta 1997 lähtien Baker teki omaa yhden miehen stand up -show’ta nimeltä Kenny Baker.

Baker oli naimisissa näyttelijä Eileen Bakerin kanssa vuodesta 1970 tämän kuolemaan vuoteen 1993 saakka. Tästä avioliitosta heille syntyi kaksi lasta.

Baker kuoli 13. elokuuta 2016 pitkään kestäneeseen sairauteen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Kenny Bakerin viralliset kotisivut

Englantilaiset näyttelijät
Brittiläiset koomikot
Lyhytkasvuiset henkilöt
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ruotsin kuninkaalliset linnat

Ruotsin kuninkaalliset linnat ovat Ruotsin kruunun omaisuutta. Linnoja on yhteensä kymmenen kappaletta, ja ne ovat olennainen osa Ruotsin historiaa ja -kulttuuria. Ne sisältävät myös mittaamattoman arvokkaita taide- ja huonekalukokoelmia. Kaikki linnat sijaitsevat lähellä Tukholmaa ja Mälaren-järveä.

Linnoja ylläpitää Ståthållarämbetet yhdessä kiinteistöministeriön ja linnanarkkitehtien kanssa. 

Ruotsin kuninkaan tai muiden kuninkaallisten yksityisesti omistamia residenssejä, kuten esimerkiksi Öölannin Sollidenin linnaa, ei virallisesti lasketa kuninkaallisiksi linnoiksi.

Kuninkaalliset linnat Ruotsissa:

 Tukholman kuninkaallinen linna
 Drottningholmin linna
 Gripsholmin linna
 Rosendalin linna
 Rosersbergin linna
 Strömsholmin linna
 Tullgarnin linna
 Ulriksdalin linna
 Kustaa III:n paviljonki
 Kiinalainen paviljonki

Aiheesta muualla
 Ruotsin hovin viralliset sivut
Arya Dröttningu

Arya Dröttningu on kuvitteellinen hahmo Christopher Paolinin Perillinen-kirjasarjassa. Arya on haltia.

Eragon 

Arya valittiin vartioimaan vardenien varastamaa lohikäärmeenmunaa ja kuljettamaan sitä Du Weldenvardenin ja Farthen Dûrin välillä. Hän joutui kuitenkin munaa havittelevan varjon Durzan väijytykseen. Arya yritti epätoivoisena lähettää munan Bromille, Carvahallin pikkukylään, mutta muna päätyikin kylän lähelle Selkärankavuoristoon, josta Eragon sen löysi. Durza vangitsi Aryan ja sai Galbatorixilta tehtäväksi selvittää, minne hän oli lähettänyt munan ja mitä hän tiesi Ellesmérasta, haltioiden pääkaupungista. Hän yritti kiristää tietoja kuukausien ajan mitä hirveimmin menetelmin - mutta turhaan. Lopulta Galbatorix määräsi, että Arya pitäisi tuoda hänen luokseen, jotta hän itse voisi hankkia nämä tiedot. 

Aryan onneksi Eragon oli joutunut urgalien hyökkäyksen kohteeksi ja päätynyt samaan vankilaan kuin Arya. Matkakumppaninsa Murtaghin ja lohikäärmeensä Saphiran avulla Eragon pakeni ja pelasti Aryan. Vankilassa Aryalle oli annettu harvinaista myrkkyä Skilna Braghia. Siksi hän vaipui itse aiheutettuun kooman, mikä hidastaa myrkyn vaikutusta. Vastamyrkkyä, Tùnivorin nektaria löytyy valtakunnan ulkopuolelta vain haltioiden ja vardenien luota. Koska haltioiden luo matkaaminen olisi kestänyt pitempään, kuin Aryalla oli elinaikaa, he päättivät matkata vardenien luo Farthen Dûriin. Aryan parannuttua hän koetteli Eragonia miekoilla sekä taisteli Farthen Dûrin taistelussa, jossa hän särki Tronjheimia koristavan, kahdenkymmenen metrin mittaisen tähtisafiirin, Isidar Mithrimin, niin että taistelu kääntyy vardenien voitoksi.

Esikoinen 

Esikoisessa Arya johdattaa Eragonin Ellesmèraan päättämään lohikäärmeratsastajan koulutuksensa. Perillä selviää, että Arya on haltiakuningatar Islanzadín tytär ja kruununperillinen. Eragon on myös rakastunut Aryaan, mutta hän torjuu tämän, koska viimeisenä toivona kuningas Galbadorixin kukistamiseksi Eragonin on pistettävä kaikki tarmonsa opiskeluunsa, eikä mikään saa mennä sen edelle. Lisäksi Arya on haltia ja huomattavasti Eragonia vanhempi. Kirjan lopussa Arya taistelee myös Palavien tasankojen taistelussa.

Brisingr 

Brisingr-kirjassa Aryan ystävystyy paremmin Eragonin kanssa. Vaikka hän puhui avoimemmin menneisyydestään ja tunteistaan nuorta ratsastajaa kohtaan, hän siltikin torjui Eragonin monet lähestymisyritykset. Hän paljasti, että hänellä oli joskus läheinen ystävä, Fäolin, joka kuoli väijytyksessä, jossa Arya samalla otettiin Durzan vangiksi. Eragonin takia Arya tunnetaan myös nimellä Arya Varjontappaja.

Perillinen-sarjan henkilöhahmot

pl:Postacie z cyklu Dziedzictwo#Arya
Javier Cercas

Javier Cercas (s. 1962 Ibahernando, Cáceresin maakunta, Espanja) on espanjalainen kirjailija. Hän on toiminut espanjalaisen kirjallisuuden professorina Gironan yliopistossa vuodesta 1989, sekä työskennellyt kaksi vuotta luennoitsijana Illinois'n yliopistossa Yhdysvalloissa 1980-luvulla. Cercas myös kirjoittaa usein Espanjan laajalevikkisimpiin sanomalehtiin kuuluvan El Paísin katalaaninkieliseen painokseen ja sunnuntailiitteeseen.

Cercasin ensimmäinen teos oli vuonna 1987 julkaistu novellikokoelma El móvil, mutta kuuluisuuteen hän nousi vasta vuoden 2001 menestysromaanillaan Soldados de Salamina. Espanjan sisällissotaan liittyvä romaani ilmestyi suomeksi nimellä Salamiin soturit vuonna 2003. Romaanista on myös tehty elokuvafilmatisointi, joka sai kahdeksan Goya-ehdokkuutta ja palkittiin parhaasta kuvauksesta. La velocidad de la luz suomennettiin vuonna 2007 nimellä Valon nopeus.

Teokset
 El móvil (1987)
 La obra literaria de Gonzalo Suárez (1994)
 El inquilino (1989)
 El vientre de la ballena (1997)
 Una buena temporada (1998)
 Relatos reales (2000)
 Salamiin soturit (Soldados de Salamina, 2001)
 Valon nopeus (La velocidad de la luz, 2005)

Aiheesta muualla
 

Espanjalaiset kirjailijat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Positiivinen agnostisismi

Positiivinen agnostisismi on nimitys, jota on käytetty eri tavoilla. Filosofi Michael Scriven jaottelee agnostismin kannattajat kahteen ryhmään. Positiivisten agnostikkojen mukaan on runsaasti todisteita sekä jumalan olemassaolon puolesta että jumalan olemassaoloa vastaan. Negatiiviset agnostikot eivät halua ottaa kantaa jumalan olemassaoloon vaan vetoavat tietämättömyyteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Austin Cline: Strong Agnosticism vs. Weak Agnosticism. 

Agnostisismi

en:Agnosticism#Types of agnosticism
Paul Anka

Paul Anka OC (s. 30. heinäkuuta 1941 Ottawa)  on kanadalainen libanonilaistaustainen laulaja. Hänen ensimmäinen hittinsä oli Diana vuodelta 1957. Ankan muita tunnettuja lauluja ovat muun muassa You Are My Destiny, Adam and Eve ja Put Your Head On My Shoulder.

1950-luvun lopulla Anka oli kuuluisa teinitähti. Omien hittilevyjensä lisäksi Anka on tehnyt erittäin suosittuja lauluja muille esiintyjille: Tom Jonesille tehty She's a Lady (1971), joka on yksi Jonesin suurimmista hiteistä ja Frank Sinatralle tehty My Way (1968), jonka sanat ovat Ankan, sekä Buddy Hollyn levyttämä It Doesn't Matter Anymore.

Anka teki musiikin elokuvaan Atlantin valli murtuu (The Longest Day 1962) ja näyttelee siinä yhdysvaltalaista sotilasta.

Vuonna 1990 Anka sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden. Hän on edelleen hyvin suosittu vanhempiensa kotimaassa Libanonissa.

Yksityiselämä
Anka oli avioliitossa Anne De Zoghebin kanssa 16. helmikuuta 1963 – 28. syyskuuta 2000. De Zoghebin isä oli libanonilainen diplomaatti kreivi Charles de Zogheb. Anka ja De Zogheb tapasivat San Juanissa, Puerto Ricossa vuonna 1962. Anne De Zogheb on ranskalaista ja egyptiläistä taustaa.
Pariskunta avioitui Pariisin  Orlyn lentoasemalla.  Heillä on viisi tytärtä: Amelia, Anthea, Alicia, Amanda (naimisissa Jason Batemanin kanssa) ja Alexandra.

Anka meni uudelleen naimisiin ruotsalaisen Anna Yeagerin kanssa kesällä 2008 ja heillä on yhteinen poika Ethan (syntynyt 2005). Pari erosi vuonna 2010.

Paul Anka on antiokkiittikristitty.

Esiintymiset Suomessa

Suomessa Paul Anka on käynyt esiintymässä Linnanmäellä vuonna 1959, Lappeenrannassa vuonna 1989, Porin jazzfestivaaleilla 19. heinäkuuta 2007 ja vuonna 2012, Tampereella kolmesti 6. elokuuta 2008 sekä 9. ja 10. elokuuta 2009. Hän oli myös mukana Juha Tapanisen ohjaaman elokuvan Iskelmäprinssi (1991) Las Vegas -kohtauksessa. Elokuvan lopussa on arkistokuvaa Ankan esiintymisestä Linnanmäellä. Taustamusiikkina Anka esittää elokuvassa kappaleensa "How Long".

Singlet ja niiden listasijoitukset

 *with IV & Nash
 **with Odia Coates

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Paul Ankan virallinen kotisivu.
 
 Paul Anka Linnanmäellä vuonna 1959 Ylen elävä arkisto.

Kanadalaiset poplaulajat
Hollywood Walk of Fame
Officer of the Order of Canada
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Songwriters Hall of Fame
Amerikanlibanonilaiset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Anssi Virén

Anssi Virén (s. 10. huhtikuuta 1977 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa FC Vaajakoskea. Hänen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja.

Virén on pelannut aikaisemmin useissa eri seuroissa pääsarjatasolla: FC Kuusysi (1995), PK-35 (1998), FC Jokerit (1999 ja 2003), FC Lahti (2000), FC Hämeenlinna (2002) ja FC KooTeePee (2004–2007). Kauden 2011 päätteeksi hän päätti uransa mutta teki paluun kaudelle 2013 solmien JJK:n kanssa vuoden sopimuksen.

Virén oli Veikkausliigan aktiivipelaajista eniten otteluita ilman maalia pelannut henkilö ennen kautta 2006. Hän teki ensimmäisen Veikkausliiga-maalinsa 17. syyskuuta 2006 ottelussa IFK Mariehamn–FC KooTeePee, joka oli hänen 185. ottelunsa Veikkausliigassa.

Saavutukset
 SM-pronssi 1998, 2011

Lähteet

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Alkonost

Alkonost () on venäläisessä kansanperinteessä esiintyvä paratiisin lintu, jolla on naisen pää. Se on yksi kolmesta venäläisen kansanperinteen hahmosta, jotka ovat puoliksi naisia, puoliksi lintuja.

Alkonost munii munansa meren rannalle ja panee ne sitten veteen tyynnyttäen meren kuudeksi tai seitsemäksi päiväksi. Kuudentena tai seitsemäntenä päivänä alkonostin poikaset kuoriutuvat ja myrsky alkaa. Alkonostilla on hyvin kova ja lempeä ääni; ne jotka sen kuulevat unohtavat kaiken mitä tietävät ja toivovat.

Nimi alkonost tulee kreikkalaisen mytologian puolijumalattaresta Alkyonesta, jonka jumalat muuttivat kuningaskalastajaksi. Ortodoksiselle kirkolle alkonost kuvasi Jumalan tahtoa. Se asuu paratiisissa, mutta lähtee maailmaan viestinviejänä. Toisin kuin siriniin, alkonostiin ei liity mitään pahaa.

Aiheesta muualla 

Venäläinen kansanperinne
Amerika Samoa

Amerika Samoa on Amerikan Samoan alueellinen kansallislaulu. Amerikan Samoa on Yhdysvaltain territoria Polynesiassa Tyynellä valtamerellä. Alueen virallinen kansallislaulu on siten Yhdysvaltain kansallislaulu The Star-Spangled Banner, mutta sillä on kuitenkin myös oma kansallislaulu, samoankielinen "Amerika Samoa". Laulun on säveltänyt Napoleon Andrew Tuiteleleapaga, ja sen on sanoittanut Mariota Tiumalu Tuiasosopo. Laulu otettiin virallisesti käyttöön 1950.

Samoankieliset sanat

Amerika Samoa 
Lo’u Atunu’u pele ‘oe
Oute tiu I lou igoa
O ‘oe o lo’u fa’amoemoe
O ‘oe ole Penina ole Pasefika
E mo’omia e motu e lima
E ua ta’uta’ua au aga I fanua
Ma ou tala mai anamua
Tutuila ma Manu’a
Ala mai ia tu I luga 
Tautua ma punou I lou Malo
Ia manuia ia ulu ola
Amerika Samoa
Ole Malo ole sa’olotoga 
(toista)
Tautua ma punou I lou Malo
Ia manuia ia ulu ola
Amerika Samoa
Ole Malo ole sa’olotoga 
Soifua ma ia manuia,
Teine Samoa

Kansallislaulut
Amerikan Samoa
Oseanian kansallislaulut
God zij met ons Suriname

God zij met ons Suriname ("Jumala olkoon kanssamme, Suriname") eli Opo kondreman ("Ylös, maanmiehet") on Surinamen kansallislaulu. Laulusta on olemassa sekä hollanninkielinen että paikallisella kreolikielellä, sranantongoksi, kirjoitettu versio. Laulun on säveltänyt Johannes Corstianus de Puy vuonna 1876. Sen hollanninkieliset sanat laati Cornelis Atses Hoekstra vuonna 1893. Myöhemmin Henry de Ziel laati lauluun myös sranantongonkieliset sanat. Ne eivät ole hollantilaisten sanojen käännös, vaan oma itsenäinen laulunsa. Kansallislaulu otettiin käyttöön vuonna 1959.

Sanat hollanniksi
God zij met ons Suriname
Hij verheffe ons heerlijk land
Hoe wij hier ook samen kwamen
Aan zijn land zijn wij verpand
Werkend houden we in gedachten
Recht en waarheid maken vrij
Al wat goed is te betrachten
Dat geeft aan ons land waardij.

Sanat sranantongoksi
Opo kondreman un opo
Sranangron e kari un.
Wans ope tata komopo
Wi musu seti kondre bun.
Strey de’f strey wi no sa frede,
Gado de wi fesi man.
Eri libi te na dede
Wi sa feti gi Sranan.

Hollanninkielisten sanojen käännös
Jumala olkoon kanssamme Suriname.
Hän kohotti ihanan maamme.
Niin usein kuin me kokoonnumme tänne,
omistamme itsemme hänen maalleen.
Tehdessämme työtä pidämme mielessämme:
oikeus ja totuus tekevät vapaiksi.
On pidettävä mielessä se, mikä on hyvää,
mikä on maallemme arvokasta.

Sranantongonkielisten sanojen käännös
Nouskaa maanmiehet, nouskaa,
Surinamen maaperä kutsuu teitä
Mistä esi-isämme tulivatkaan,
velvollisuutemme on pitää huolta maastamme.
Emme pelkää taistella,
Jumala johtaa meitä.
Koko elämämme loppuun asti
taistelemme Surinamen edestä.

Aiheesta muualla 
Surinamen kansallislaulu mpeg audio -muodossa 
Surinamen kansallislaulu mp3-muodossa 

Kansallislaulut
Suriname
Rullaluistinhockey

Rullaluistinhockey on joukkuepeli, jota pelataan vanhanaikaisilla rullaluistimilla (quad) ja pallolla salissa kahden joukkueen välillä.

Rullaluistinhockeyta pelataan lähinnä Etelä-Euroopassa ja -Amerikassa, joten Suomessa laji on melko tuntematon. Rullaluistinhockeyta ei pidä sekoittaa jääkiekosta kehittyneisiin rullakiekkoon ja rullapalloon, joissa käytetään moderneja rullaluistimia (inline). Rullaluistinhockeyssa käytettävillä suorakulmiomallisilla rullaluistimilla liikkuminen on lähempänä jaloin liikkumista ja vie lajia jääkiekosta enemmän koripallon ja jalkapallon suuntaan.

Vuonna 1992 rullaluistinhockey oli Barcelonan kesäolympialaisissa näytöslajina. Viimeisimmät MM-kisat pelattiin Sveitsissä vuonna 2007, jolloin mestaruuden voitti Espanja.

Yksi maailman kuuluisimmista rullaluistinhockeyseuroista on espanjalainen FC Barcelona, jolla on lajissa ammattilaisjoukkue.

Katso myös 

Rullaluistinhockey kesäolympialaisissa 1992

Aiheesta muualla

Kansainvälinen Rullaluistinhockeykomitea (CIRH)
Euroopan Rullaluistinhockeykomitea (CERH)
RinkHockey.net
HoqueiPatins.cat

Joukkuepelit
Mailapelit
Katukiekko

Katukiekko eli katu- tai tossulätkä on joukkuepeli, jota pelataan jääkiekkokaukalossa ilman luistimia kahden joukkueen välillä. Kaukalossa ei ole jäätä ja pinta sama kuin rullakiekossa. Pelaajilla on luistimia lukuun ottamatta täysi jääkiekkovarustus ja pelivälineenä muovinen pallo.

Säännöt ovat muuten samat kuin jääkiekossa, paitsi katukiekossa on niin sanottu kelluva paitsio, eli kun vastustaja on ylittänyt siniviivan, niin raja siirtyy siniviivalta punaviivalle, antaen mahdollisuuden isompaan pelialueeseen sekä taktikointiin.

Katukiekko on uusi Kanadassa ja Yhdysvalloissa kehitetty laji. Se on suosittua myös Euroopan maissa, kuten Slovakiassa, Tšekissä, Sveitsissä sekä Itävallassa. Streethockey-liitto on perustettu ja MM-turnaukset niin miesten- kuin juniorisarjoissa (U-16, U-18 ja U-20) on pidetty. Katukiekon Suomen mestaruus on ratkottu turnausmuotoisesti vuodesta 2004 lähtien. Suomi on osallistunut U-16 EM-turnaukseen 2007 (Sijoitus: 3. sija), sekä 2008 U-16 MM-turnaukseen. Suomen debyytti miesten katukiekon MM-kisoissa oli Plzeňissä, Tšekissä vuonna 2009. Turnauksen voitti Tšekki, toiseksi tuli Intia ja kolmanneksi Slovakia. Suomi oli B-Sarjassa viides.

Moni jääkiekkoammattilainen on pelannut katukiekko-joukkueessa, tunnetuimpana ehkä Aleksandr Ovetškin.

Katso myös 
 Katukiekon suomenmestaruuskilpailut
 Katukiekon maailmanmestaruuskilpailut

Aiheesta muualla 
Street hockey SM 2009
Kansainvälinen Katukiekkoliitto (ISBHF)
Pilsen2009.com  The Czech Republic won the gold after 11 years!
Erik Vikström

Erik Gustav Vikström (s. 6. marraskuuta 1941 Kruunupyy) on suomalainen teologi, joka toimi Porvoon hiippakunnan piispana vuodesta 1983 vuoteen 2006. Hän suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1964 Helsingin yliopistossa ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1974 Åbo Akademisaa.

Ennen valintaansa piispaksi Vikström toimi lähetystyöntekijänä Makumiran teologisessa seminaarissa Tansaniassa 1976–1979 sekä Pedersören seurakunnan kirkkoherrana 1980–1982.

Erik Vikströmin veli John Vikström toimi Porvoon piispana vuosina 1970−1982 ja Turun arkkipiispana vuodesta 1982–1998. Tämän poika Björn Vikström valittiin Porvoon piispaksi vuonna 2009.


Julkaisuja

Ruotsiksi

Suomennetut teokset

Lähteet 
 Porvoon hiippakunnan kotisivu.

Aiheesta muualla 
 Vikström, Erik hakuteoksessa Biografiskt lexikon för Finland.
 
 Makumiran yliopiston kotisivut.

Porvoon piispat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Luigi Facta

Luigi Facta (16. syyskuuta 1861 – 5. marraskuuta 1930) oli italialainen poliitikko, joka toimi vuonna 1922 viimeisenä Italian pääministerinä ennen fasistien valtaannousua.

Luigi Facta syntyi Pinerolossa Piemonten alueella Luoteis-Italiassa. Hän astui politiikkaan vuonna 1892 ja toimi Italian valtiovarainministerinä vuosina 1910–1914 sekä 1919–1920. Ensimmäisen maailmansodan alettua Facta kannatti Italian puolueettomuutta, mutta hänen yrityksistään huolimatta Italia osallistui sotaan. Hänen poikansa kaatui sodassa.

Factasta tuli Italian pääministeri vuoden 1922 alkupuolella. Saman vuoden heinäkuussa hänet erotettiin pääministerin tehtävistä, koska hänen johtamansa hallituksen ei katsottu toimineen riittävästi fasistien pysäyttämiseksi. 28. lokakuuta 1922 Benito Mussolini marssitti noin 20 000 fasistia Roomaan. Facta pyysi kuningas Viktor Emanuel III:lta lupaa käyttää armeijaa fasisteja vastaan. Kuningas kieltäytyi ja lopulta joutui nimittämään Mussolinin pääministeriksi.

Facta ei uskaltanut vastustaa Mussolinia avoimesti ja toimi Italian parlamentissa. Hän kuoli Pinerolossa vuonna 1930.

Lähteet

Italian pääministerit
Italian valtiovarainministerit
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Aatehistoria

Aatehistoria on ihmiskunnan sivistyksen historiaa: oppia ja tutkimusta siitä, miten eri aatteet ovat syntyneet suhteessa omaan aikaansa ja ympäristöönsä. Sen näkyvin osa on (luonnon)tieteiden historian tutkimus. Laajemmin sen tutkimuksen kohteena on eri aikoina ja eri yhteyksissä syntynyt kirjallisuus ja oppineisuus, sekä kulloinkin käytetyt menetelmät esimerkiksi historian ja luonnontieteiden tutkimuksessa.

Aatehistoria eroaa filosofian historiasta, vaikka nämä osa-alueet ovat läheisesti yhteyksissä toisiinsa ja usein päällekkäisiä. Aatehistorian keskeisiä ajatuksia ovat, että aatevirtaukset eivät synny ja kehity eristyksissä niitä luovista ja hyödyntävistä ihmisistä, ja että on tutkittava ihmisten kulttuuria, elämää ja ympäristöä jotta voitaisiin ymmärtää heidän ajatteluaan.

Länsimaiden aatehistoria 
Länsi-Euroopan aatehistoria aloitetaan usein joko keskiajasta tai vasta uuden ajan alkaessa. Sen aikajanalle kuuluvat ainakin seuraavat aatteet ja henkilöt:

 Valistusaika – ihmisoikeudet, uudet luonnontieteet, demokratia
 Royal Society – tiedon vaihto oppineiden kesken
 Ensyklopedistit – tiedon jakaminen suurille kansanjoukoille
 Romantiikka – yksilön ja henkilökohtaisen kokemuksen korostaminen
 Jälkiromantiikka – reaktiona naturalismiin, täydennetään ulkopuolelta tehtyjä havaintoja omakohtaisilla kokemuksilla
 Modernismi – hylkäsi kristillisen akateemisen perinteen (Sigmund Freud, Carl Jung)
 Eksistentialismi – länsimaisten arvojen hylkääminen toisen maailmansodan aikoihin (Jean-Paul Sartre, Simone de Beauvoir, Albert Camus)
 Postmodernismi – metakerronta, modernismin hylkäys
 Strukturalismi – Claude Lévi-Strauss
 Poststrukturalismi – Michel Foucault

Aatehistoria oppiaineena 

Suomen yliopistoissa yhdistetään yleensä aate- ja oppihistoria. Pääaineena sitä on mahdollista opiskella Oulun yliopistossa ja sivuaineena ainakin Tampereen yliopistossa.

Tunnettuja aatehistorioitsijoita 
 Isaiah Berlin
 Otto Maria Carpeaux
 Ernst Cassirer
 Michel Foucault
 Gertrude Himmelfarb
 Arthur Lovejoy
 Karl Marx
 John Pocock
 Quentin Skinner

Katso myös 
 Filosofian historia
 Tieteen historia

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Juha Manninen: Mihin aate- ja oppihistoriaa tarvitaan? Tieteessä tapahtuu 8/1998.
Punatäplät

Punatäplät, alaheimo (Zygaeninae), ovat päiväaktiivinen, pikkuperhosiin kuuluva, noin 700 lajia käsittävä perhosryhmä. Ne tunnettiin aikaisemmin nimellä angervokiitäjät, vaikka heimolla ei ole mitään tekemistä varsinaisen kiitäjien heimon kanssa. Yhdessä vihersiipien ja muutaman muun alaheimon kanssa ne kuuluvat punatäpläperhosten heimoon.

Piirteitä 
Punatäplillä on nuijamaiset tuntosarvet ja lähes aina tummat, metallinhohtoiset siivet. Etusiivissä on selvärajaisia punaisia (kaikki suomalaiset lajit), keltaisia tai valkoisia täpliä. Eräillä lajeilla täplät ovat levinneet viiruiksi. Lajien sisäinen vaihtelu kuvioiden suhteen on suurta ja esimerkiksi useista tavallisesti punatäpläisistä lajeista tunnetaan myös keltainen värimuunnos. Kirkas väritys on varoitus pedoille, sillä punatäplät ovat huomattavan myrkyllisiä. Niiden elimistössä on syanidiyhdisteitä, jotka syntyvät perhosen aineenvaihduntatuotteina ravintokasveista saatujen lähtöaineiden avulla. Toukat voivat myös erittää syanidipitoista nestettä pisaroina. Aikuisten perhosten genitaalien rakenne on ryhmälle tunnusomainen: naaran sukuelimiin liittyvät niin kutsutut Petersenin rauhaset ja koiraan uncus on kaksiosainen.

Lajien ulkonäöllisen muuntelun vuoksi lajinmääritys voi olla hankalaa.

Punatäplät vierailevat ahkerasti kukilla. Niiden lentotapa on rauhallinen ja niitä voi esiintyä pienelläkin alueella suuria määriä. Tämä käyttäytymispiirre luultavasti lisää perhosten aposemaattisen värityksen pelotevaikutusta. Myöskään toukat eivät piilottele, joskin niitä on vaikeampi löytää kuin aikuisia perhosia.

Palearktiselta alueelta tunnetaan noin 100 punatäplälajia. Euroopassa lajirunsaus on suurin Välimeren länsipään ympäristössä.

Lajit Suomessa 
Suomesta on löydetty kuusi punatäplälajia Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnin mukaan lajeista kaksi on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja yksi on hävinnyt (RE). Lisäksi yhden katsottiin olevan arviointiin soveltumaton (NA). Lisäksi yksi laji on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.

 juovapunatäplä Zygaena osterodensis RE, rauhoitettu
 maitepunatäplä eli lounaan angervokiitäjä Zygaena filipendulae VU
 nätkelmäpunatäplä eli isoangervokiitäjä eli puna-angervokiitäjä Zygaena lonicerae VU
 pukinjuuripunatäplä Zygaena minos NA
 tunturipunatäplä Zygaena exulans
 virnapunatäplä eli vanhalta nimeltään pikkuangervoperho Zygaena viciae

Aiheesta muualla 
 Kimmo Silvonen (kuvia)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa

Lähteet 

Punatäplämäiset
Pidro

Pidro on 4-hengen paripeli bridgen tapaan. Pelissä tarjotaan ensin ja korkein tarjoaja valitsee pelattavan maan. Peli on tavallaan tikkipeli muttei kuitenkaan täysin. Korkein tarjoaja aloittaa pelin ja tikin voittanut saa kaikki tikissä olleet pisteet. Tikin voittanut aloittaa seuraavan pelikierroksen. Sinänsä tikki ei merkitse mitään vain ainoastaan tikissä olleet pisteet. Tarjous on pelattu kotiin kun pari on saanut yhtä monta tai enemmän pisteitä kun on tarjottu. Jos ei niin pari saa tarjouksen verran miinuspisteitä. Pari, joka ensin kerää 62 pistettä, on voittanut.

Pidron erikoisuutena on että joka maassa on 14 korttia. Tämä onnistuu koska esimerkiksi herttaa pelattaessa myös ruutu vitonen kuuluu maahan, eli samanvärinen vitonen ("Pidro") kuuluu maahan. Pisteet jakaantuvat näin:

 A  - 1 piste
 J  - 1 piste
 10 - 1 piste 
 5  - 5 pistettä
 5  - 5 pistettä
 2  - 1 piste

Pidroa pelataan Pohjanmaalla erityisesti suomenruotsalaisten keskuudessa, mutta Kokkolassa sitä pelaavat myös suomenkieliset.
Pidroa pelataan myös Tanskassa suomensukuisten keskuudessa. Pidron pelitaidon Tanskaan vei nykytiedon mukaan Taavi Von Bagh Pohjanmaalta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattava Pidro -korttipeli (Windows)
 Pelaa Pidro Online (Windows/Linux/Mac)
 Pidron historia
Pidro suomeksi verkossa

Korttipelit
Juha Rantasila

Juha Pekka Rantasila (s. 5. kesäkuuta 1945 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Rantasila on oikeustieteen kandidaatti, varatuomari ja työskentelee asianajajana.

Ura 
Rantasila aloitti jääkiekkoilijan uransa Porin Karhuissa 1960-luvun alussa. Päästyään opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon hän muutti Helsinkiin ja siirtyi HIFK:n pelaajaksi. Rantasila voitti urallaan kahdeksan mitalia, joista neljä kultaista. Yhteensä hän teki SM-sarjassa tehot 161+103 327 ottelussa. Hän on ainoa puolustaja, joka on voittanut pääsarjan maalipörssin.

Rantasila kuului viidesti Suomen MM- ja kahdesti olympiajoukkueeseen. Hän pelasi yhteensä 116 A-maaottelua saldolla 22+18.

Juha Rantasila on yksi Suomen jääkiekkoilijat -pelaajayhdistyksen perustajajäsenistä. Hän on toiminut yhdistyksessä puheenjohtajana ja on nykyisin kunniapuheenjohtaja. Suomen jääkiekkoilijat ry. alkoi jakaa kaudesta 2007–2008 lähtien Juha Rantasila -palkintoa, joka annetaan eniten maaleja SM-liigan runkosarjassa tehneelle puolustajalle.

Pitkäaikainen HIFK-vaikuttaja Frank Moberg nimesi Juha Rantasilan vuonna 2011 seuran toiseksi suurimmaksi legendaksi Matti Hagmanin jälkeen. Moberg piti puolustajan parhaana avuna loistavaa laukausta. Grogilasin korkuiset vedot painuivat vastustamattomasti takanurkkaan, kuvaili Moberg ja lisäsi Rantasilan omanneen loistavan pelisilmän.

Muuta 
Rantasilan sisar Mari Rantasila on näyttelijä, ohjaaja ja laulaja.

Tilastot

Saavutukset ja palkinnot 
 4 Suomen mestaruutta (1965, 1969, 1970, 1974)
 2 SM-hopeaa ja 2 SM-pronssia
 SM-sarjan maalipörssin voittaja (1971)
 Lynces Academicin parhaan puolustajan patsas (1974)
 Valinta SM-sarjan all stars -kentälliseen (1966, 1969, 1974)
 Suomen Jääkiekkoleijona numero 65

Lähteet 
 
Rantasilan tiedot Jääkiekkomuseon sivulla

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Rantasila loikkasi kaukalosta käräjille. Ylen Elävä arkisto.
 Juha Rantasilan tilastot SM-sarjassa. QuantHockey.com.

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset asianajajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Välipala

Välipalalla tarkoitetaan pientä ruoka-annosta, joka syödään pääaterioiden kuten aamiaisen, lounaan tai illallisen välillä. Suomalainen välipala koostuu usein hedelmistä, leivästä tai vaikkapa myslistä.

Välipalaa tarvitaan silloin, kun pääaterioiden väli venyy liian pitkäksi. Päivittäisen ravinnon jakaminen moneen eri ateriaan ja välipalaan lisää kuitenkin lihomisriskiä. Tutkimuksissa on huomattu, että painonhallinnan kannalta olisi edullisinta syödä vain 1–2 kertaa päivässä.

Eräissä sairauksissa kuten diabeteksessa välipalojen merkitys on erityisen korostunut.

Välipalaruokia 

 Voileipä
 Piirakka
 Nakkisämpylä
 Makkara
 Maitotuotteet
 Hedelmät ja vihannekset

Lähteet 

 

Ruoka