joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Harakankello

Harakankello (Campanula patula) on kellokasvien (Campanulaceae) heimoon kuuluva kaksivuotinen ruohovartinen kasvi.

Harakankello on levinnyt Suomeen ihmisen mukana muinaistulokkaana. Sen siemeniä myydään niittykasviksi.

Ulkonäkö ja koko 
Harakankello kasvaa rehevän niittykasvillisuuden seassa jopa 80 cm korkeaksi, mutta avoimemmilla paikoilla se jää joskus paljonkin matalammaksi, toisinaan vain 20 cm:n mittaiseksi. Harakankellon lehdet ovat kapeita. Yleensä se haaroo runsaasti ja kukkii jo kesäkuussa.

Kapea kellomainen kukka on selvemmin violetinsävyinen kuin kissankellolla. Kukka liikkuu sään mukaan: aurinkoisella ilmalla se sojottaa ylös, pilvisäällä roikkuu alas.

Kasvupaikat 
Harakankello viihtyy valoisilla paikoilla. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat niityt, pientareet ja tienvarret.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Harakankellon levinneisyys Suomessa.
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Harakankello (Campanula patula)
 Luontoportti: Harakankello (Campanula patula)
 Den virtuella floran: Ängsklocka (Campanula patula) 
 ITIS: Campanula patula 
 United States Department of Agriculture (USDA): Campanula patula 

Kellokukat
Excalibur – sankarin miekka

Excalibur – sankarin miekka (Excalibur, 1981) on John Boormanin ohjaama, kuningas Arthurista ja pyöreän pöydän ritareista kertova elokuva. Nimensä mukaisesti elokuvan keskiössä on Excalibur, Arthurin kuuluisa miekka.

Käsikirjoitus pohjautuu Thomas Maloryn teokseen Le Morte d'Arthur, mutta poikkeaa siitä monin tavoin, esimerkiksi Maloryn tarinan kristilliset sävyt on häivytetty. Boorman ja Pallenberg pyrkivät sen sijaan korostamaan tarinan myyttistä ja pakanallista luonnetta ja ottivat mukaan aineksia myös muista Arthur-legendoista. 

Elokuvan pääosissa ovat Nigel Terry (kuningas Arthur), Helen Mirren (Morgana), Nicol Williamson (Merlin), Nicholas Clay (Lancelot) ja Cherie Lunghi (Guinevere). Sivuosissa on tulevia kuuluisuuksia: Liam Neeson (Gawain), Patrick Stewart (kuningas Leondegrance), Clive Swift (sir Hector) ja Gabriel Byrne (Uther Pendragon).

Näyttelijöitä

Vastaanotto 
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu Boormania ”maailman vakavimmaksi elokuvaohjaajaksi”, jonka Excaliburin hän näkee tavallista juonielokuvaa syvällisempänä, mutta ajoittain sekavana kuvituksena elämää paljon syvemmästä ja laveammasta aiheesta. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Hiltunen, Taneli: ”Nuo synkistelevät ritarit kolisevissa sotisovissaan: Bresson, Rohmer ja Boorman kuningas Arthurin hovissa”. Filmihullu 3/2020.

Aiheesta muualla

Arvostelut 
 

Vuoden 1981 brittiläiset elokuvat
Fantasiaelokuvat
John Boormanin ohjaamat elokuvat
SSC Napoli

Società Sportiva Calcio Napoli on vuonna 1926 perustettu italialainen jalkapalloseura Napolin kaupungista. Seura pelaa Italian pääsarjassa Serie A:ssa, jossa se on viettänyt suurimman osan historiastaan. 

Seuran parhaat vuodet sijoittuvat 1980-luvun jälkipuolelle kun Diego Maradona pelasi seurassa. Tuona aikana Napoli voitti kaksi scudettoa ja kerran UEFA Cupin. Nämä ovat Napolin merkittävimmät saavutukset, mutta se on myös voittanut kuusi kertaa Coppa Italian. Näillä saavutuksilla se on Etelä-Italian menestyksekkäin seura.

Alkuperäinen SSC Napoli meni talousvaikeuksien myötä konkurssiin vuonna 2004 ja sen tilalle perustettiin kolmannelle sarjatasolle uusi seura nimellä Napoli Soccer. Uusi seura osti nimioikeudet konkurssipesältä vuonna 2006 ja palasi aiemmalle nimelle, vuodesta 2007 SSC Napoli on esiintynyt jälleen pääsarjassa.

Ottelunsa Napoli pelaa Stadio Diego Armando Maradonalla, jolle mahtuu noin 60 000 katsojaa. Napolin värit ovat taivaansininen ja valkoinen. Seura tunnetaan myös lempinimillä Azzurri ja Partenopei.

Saavutukset
 Italian-mestaruus: 2 (1986–1987, 1989–1990)
 Italian cupin voitto: 6 (1961–1962, 1975–1976, 1986–1987, 2011-2012, 2013-2014, 2019–2020)
 Italian supercupin voitto: 2 (1990, 2014)
 UEFA Cupin voitto: 1 (1988–1989)

Joukkue
Päivitetty 29. lokakuuta 2022.

Entisiä pelaajia

Valmentajat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto

Napoli
Napolin urheilu
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sinfonia nro 9 (Dvořák)

Antonín Dvořákin sinfonia nro 9 e-molli op. 95, lisänimeltään Uudesta maailmasta, valmistui vuonna 1892, kun Dvořák asui New Yorkissa. 

Sinfonia on säveltäjänsä tunnetuimpia teoksia, ja se on nauttinut yleisön suosiota kantaesityksestään asti. Dvořák sisällytti teokseen Yhdysvaltojen intiaanien ja angloamerikkalaisten sävelmiä. Toisen osan englannintorvisoolo on spirituaalityylinen teema, joka tunnetaan Yhdysvalloissa myös nimellä ”Goin’ Home”. Se ei kuitenkaan ole kansansävelmä, vaan se on tullut erillisenä suosituksi Dvořákin oppilaan William Arms Fisherin sovituksena vuodelta 1922. 

Sinfoniassa on neljä osaa:

 Adagio — Allegro molto
 Largo
 Scherzo: Molto vivace
 Allegro con fuoco.

Teoksen kantaesittivät New Yorkin filharmonikot Anton Seidlin johdolla Carnegie Hallissa 16. joulukuuta 1893.

Lähteet

Antonín Dvořákin sinfoniat
1890-luvun musiikkiteokset
Sosiogrammi

Sosiogrammi on graafinen esitys tietyn henkilön sosiaalisista siteistä eli eräänlainen ihmissuhdekaavio. Sosiogrammi voidaan tehdä eri kriteereillä, esimerkiksi sosiaalista suhteista tai vaikutuskanavista. Sosiogrammi laaditaan ryhmän jäsenille tehdyn kyselyn avulla. Sitä käytetään esimerkiksi kouluissa opetusryhmän sosiaalisia kartoitettaessa. Tällöin sosiogrammi kuvaa sitä, onko ryhmässä erityisen suosittuja tai eristäytyneitä oppilaita.

Aiheesta muualla 

 Esimerkki sosiogrammista. tampereen avoin yliopisto.

Sosiologia
M/S Birka Stockholm

M/S Birka Stockholm (aiemmalta nimeltään M/S Birka Paradise) oli Birka Line -laivayhtiön (pääasiallinen omistaja Eckerö Line) Maarianhamina–Tukholma-reitillä liikennöivä risteilyalus. Vuodesta 2006 lähtien Birka oli tehnyt kesäisin useita pidempiä risteilyjä Tukholmasta.

Alus on tasokkaasti sisustettu ja muistuttaa kokoa lukuun ottamatta Karibianmeren loistoristeilijöitä. Laivalla on muun muassa ympärivuotinen auringonotto- ja uintimahdollisuus.  Alus on alun perinkin tarkoitettu vain risteilykäyttöön, minkä vuoksi siinä ei ole autokantta.

Hytit 
Kaikissa Birkan hyteissä on ainakin kaksi sänkyä, WC, suihku, puhelin, hiustenkuivain ja ilmastointi.
Paradise Tourist-hytit sijaitsevat kannella 2 ja niitä on saatavilla sekä sisä-, että ulkohytteinä.
Handicap-hytit sijaitsevat kannella 4. Ikkunattomia sisähyttejä.
Paradise Class ja Paradise Sea Wiew-hytit sijaitsevat kansilla 4, 7, 8 ja 9, Paradise Sea Wiew -ulkohytit sijaitsevat kannella 4.
Paradise Quality-hytit sijaitsevat kansilla 7-9. Niissä on suuret ikkunat, jääkaappi ja kassakaappi.
Paradise DeLuxe-hyteissä on parivuode, sohva, jääkaappi ja kassakaappi, sekä minibar, jossa pullo kuohuviiniä. Hytit sijaitsevat kannella 8.
Paradise Suite-hytit sijaitsevat kansilla 7 ja 8. Erillinen olohuone ja makuuhuone parivuoteella. Suihku, kylpyamme, ja erillinen WC, sekä minibar, jossa pullo samppanjaa. 
Paradise Suíte Etage-hyttiluokka on Birkan paras, kaksikerroksinen hyttiluokka. Kannella 7 on olohuone ja kannella 8 makuuhuone. Olohuoneessa on sohva, ruokailuryhmä ja suuri panorama-ikkuna. Erillinen WC, ja kylpyhuone ammeella ja suihkulla. Hintaan sisältyy aamiainen ja hoito kahdelle kylpyläosastolla. Lisäksi minibarissa on shampanjaa.

Kannet 
Kansi 11: lenkkeilyrata
Kansi 10: Paradise Beach, Paradise Relax & Spa, Paradise Lounge (panoraamabaari) ja Paradise Sundeck
Kansi 9: hyttejä
Kansi 8: hyttejä
Kansi 7: hyttejä
Kansi 6: Yacht Club Bar, Havanna Cigar Club, Whisky Bar, leikkihuone, ravintola Grand Buffé, ravintola Four Seasons, ravintola Le Bistro ja kokoustilat
Kansi 5: neuvonta, Café Brazil, Pub Pacific, tax-free-myymälä, Perfume, vaatekauppa ja Club Copacabana
Kansi 4: hyttejä
Kansi 3: hyttejä
Kansi 2: hyttejä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rederiaktiebolaget Eckerö
 Birka Line 
 Birka ex Birka Paradise Video Clips

Birka
Finland Festivals

Finland Festivals ry toimii eri taiteenalojen kulttuuritapahtumia järjestävien jäsentensä yhteiselimenä ja edunvalvojana sekä edistää niiden arvostusta, markkinointia ja tiedotusta kotimaassa ja ulkomailla. Yhdistys on perustettu vuonna 1968.

Toiminta
FF toimii piiriinsä kuuluvien tapahtumien yhteistyön kehittäjänä ja etujärjestönä kulttuurin ja matkailun alalla sekä markkinointi- ja tiedotuselimenä.

Keskeisiä toimintamuotoja ovat julkaisu-, markkinointi- ja tiedotustoiminta, internet, extranet, tutkimus, jäsentapahtumien toimi- ja luottamushenkilöiden koulutus sekä muu jäsentapahtumien palvelutoiminta. Finland Festivals osallistuu kansainväliseen yhteistyöhön ja markkinointiin edistääkseen jäsenfestivaaliensa verkottumista ja kehittääkseen uusia yhteistyön sisältöjä ja muotoja.

Finland Festivalsin kokonaisjäsenmäärä vuonna 2012 on  77 ja festivaaleja on yli 80. Kaikki taiteenalat ovat edustettuina. Jäsenfestivaalin kokonaisyleisömäärä on lähes kaksi miljoonaa. 

Uusia jäseniä otettaessa kiinnitetään erityisesti huomiota ohjelmiston laatuun ja suunnitteluun, pitkäjännitteisyyteen, järjestelyjen tasoon ja festivaalitunnelmaan. Talouden pitää olla sellaisessa kunnossa, että festivaalin voidaan uskoa jatkavan vähintään kolme vuotta. Nimekkäimpiä jäsenfestivaaleja ovat Helsingin juhlaviikot, Kaustinen Folk Music Festival, Kuhmon Kamarimusiikki, Pori Jazz, Savonlinnan Oopperajuhlat ja Tampereen Teatterikesä.

Tutkimuksia
Finland Festivalsin tutkimuksen mukaan suomalaiset festivaalit hankkivat itse paljon suuremman osan tuloistaan kuin kulttuuri-instituutiot keskimäärin. Tutkimuksen mukaan keskimäärin 69 prosenttia tuloista kertyy pääsylipuista, sponsoreilta ja muusta omasta tulonhankinnasta. Selvitys perustui järjestön jäsenfestivaalien avainlukuihin vuodelta 2007. Tutkituilla 74 festivaalilla oli vakinaisia henkilökunnan jäseniä vain 159. Tapahtumiin tarvittiin runsas 2 000 tilapäistyöntekijää, mutta enemmistö oli talkooväkeä, jota oli peräti 5 500.

Jäsenfestivaalit

Lähde

Vuoden festivaali
Finland Festivals nimeää vuosittain Vuoden festivaaliksi sellaisen tapahtuman, joka on tehnyt poikkeuksellisen vahvaa ja korkeatasoista työtä sekä normaalin toimintansa kehittämiseksi että luomalla uutta sisältöä ja parantamalla palveluja.

Vuoden festivaalit 1999–
 1999 Täydenkuun Tanssit, Pyhäjärvi
 2000 Provinssirock, Seinäjoki
 2001 Turun musiikkijuhlat
 2002 Avantin Suvisoitto, Porvoo
 2003 Tampereen Teatterikesä
 2004 Mäntän Musiikkijuhlat ja Kuvataideviikot yhdessä
 2005 Taidekeskus Salmela, Mäntyharju
 2006 Kuopio Tanssii ja Soi
 2007 Kajaanin Runoviikko
 2008 Vantaan Barokki
 2009 Musiikin aika, Viitasaari
 2010 Haapavesi Folk Music Festival
 2011 Meidän Festivaali
 2012 Tampere Jazz Happening
 2013 Lasten taidefestivaali Hippalot 
 2014 Maailma kylässä
 2015 Sodankylän elokuvajuhlat
 2016 Sastamala Gregoriana
 2017 Ilmajoen Musiikkijuhlat
 2018 Tampere Biennale

Lähteet

Aiheesta muualla
Finland Festivals -kotisivut

Suomalaiset kulttuurijärjestöt
Musiikkitapahtumat Suomessa
Suomen kulttuuritapahtumat
WordPerfect

WordPerfect on tekstinkäsittelyohjelma. Sen käyttö oli suosituimmillaan 1980-luvun ja 1990-luvun vaihteessa, jolloin se oli tekstinkäsittelyn de facto -standardi. 

Nykyisin WordPerfectia kehitetään Windows-käyttöjärjestelmälle, mutta se on ollut aiemmin saatavilla myös muun muassa DOS:lle, Amigalle, Macintoshille ja Linuxille sekä usealle minitietokoneelle.

WordPerfect 5.1 for DOS oli ohjelman suosituin versio, se sisälsi alas laskeutuvat valikot (nykyisten ohjelmien tapaan) ja mahdollisuuden tehdä taulukoita tekstin sekaan. 

WordPerfectin yleisimmät tiedostopäätteet ovat .wpd ja vanhemmissa versioissa .wp.

Historia 
WordPerfect on kehitetty vuonna 1979 Data General -yhtiön tietokoneisiin ja sen kehitti yhtiö nimeltä Satellite Software International Inc. (SSI). DOS-ympäristöön Word Perfect julkaistiin vuonna 1982. 

WordPerfect-ohjelmisto on myyty myöhemmin kahteen kertaan uudelle omistajalle. WordPerfect Corporation myi sen vuonna 1994 Novellille, ja Novell edelleen Corelille vuonna 1996.

WP Suomessa 
Suomen oikeuslaitos käytti ohjelmiston DOS-versioita vielä 2000-vuosikymmenellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto

Corelin ohjelmistot
Tekstinkäsittelyohjelmat
Mxyzptlk

Mxyzptlk on Teräsmiehen pitkäaikainen vastustaja, joka on aiheuttanut riesaa Metropoliksen asukkaille jo vuosikymmeniä. Hahmon on luonut Jerry Siegel ja sen ensimmäinen esiintyminen tapahtui jo vuonna 1944.

Mxyzptlk, toisinaan myös Mr. Mxyzptlk, Mister Mxyzptlk tai (ensimmäisessä esiintymisessään) Mister Mxyztplk, on alun perin kotoisin viidennestä ulottuvuudesta, josta hän voi palata takaisin maailmaamme aina 90 päivän välein. Hän ei ole varsinaisesti paha tai rikollinen, hän haluaa lähinnä vain pitää hauskaa ja ärsyttää Teräsmiestä. Hahmolla on kyky vaikuttaa lähes mihin tahansa ja saattaa olla, että hänen voimiensa rajat ovat vain käsikirjoittajien mielikuvituksessa. Hänelle ei esimerkiksi tuota mitään vaikeuksia muuttaa pilvenpiirtäjää elolliseksi olennoksi tai ihmistä mallinukeksi.

Aiemmin Mxyzptlk voitiin palauttaa takaisin omaan ulottuvuuteensa huijaamalla häntä sanomaan nimensä takaperin (Kltpzyxm), mutta tämä oli ns. pre-Crisis -aikaa. DC-universumin uudistuksen jälkeen Mxyzptlk palasi kyllä ensimmäisen uuden näyttäytymisensä jälkeen takaisin tällä keinolla, mutta seuraavalla kerralla hän muuttikin sääntöjä ja hänet piti saada maalaamaan naamansa siniseksi.

Vuonna 2009 Mxyzptlk oli listattu sijalle 76 IGN-sivuston laatimassa kautta aikain sata suurinta sarjakuvarikollista.

Muissa medioissa

Videopelit
Mxyzptlk esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.

Lähteet

DC-universumin superroistot
DC-universumin avaruusolennot
DC-universumin kosmiset olennot
Teräsmies
Kuvitteelliset maagikot
Club Teatria

Club Teatria on Oulun Limingantullissa sekä Torniossa sijaitseva keikkapaikka.

Historia 
Alun perin Club Teatria toimi Oulun Limingantullissa vuosina 2005–2013. Se perustettiin Atrian entiseen tehdashalliin. Club Teatria avattiin 7. toukokuuta 2005 Twisted Sister -yhtyeen konsertilla. Club Teatria oli Suomen suurin rockklubi-monitoimitila: lattiapinta-ala oli noin 2 000 neliömetriä, ja tilan korkeus oli noin 15 metriä. Club Teatrian yleisökapasiteetti oli tapahtumasta riippuen noin 2 500 henkilöä. Jääkiekkoilija Janne Niinimaa oli yksi klubin perustajista, mikä toi Club Teatrialle julkisuutta etenkin sen perustamisen yhteydessä.
Lisäksi Teatria toimi monipuolisena messu- ja viihdetapahtumien järjestämispaikkana. Teatria-nimeä käytettiin ensimmäisen kerran Oulun kaupunginteatterin toimiessa siellä sijaistiloissa, varsinaisen teatterirakennuksen ollessa kunnostettavana.

Teatrian rakennus purettiin vuonna 2014, ja sen paikalle rakennettiin kerrostaloja. Purkupiha Oy siirsi rakennuksen Lahteen, jossa se toimii kierrätyslaitoksena. Club Teatrian uudet tilat sijaitsivat tammikuusta 2017 alkaen Torniossa.

Elokuussa 2018 sanomalehti Kaleva uutisoi, että Teatrian toiminta käynnistyy Oulussa uudelleen Limingantullissa Krouvintiellä rakennuksessa, jossa toimi aikaisemmin Starkki-ketjun rautakauppa. 

Toiminnan on edelleen määrä jatkua myös Torniossa entiseen tapaan. 15. lokakuuta 2018 Club Teatrian sosiaalisen median kanavat ja verkkosivut jakaantuivat omiin Oulun ja Tornion toimintaan keskittyviksi kanavikseen. 

Uuden Club Teatria Oulun avajaiset olivat 16.–17. marraskuuta 2018.

Teatrian on määrä saada uudet toimitilat Oulun Nallikariin tai Hietasaareen loppuvuonna 2022.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Club Teatrian virallinen kotisivusto

Limingantulli
Oulun rakennukset ja rakennelmat
Maan vapautusrintama

Maan vapautusrintama (, ELF) on vuonna 1992 Brightonissa Englannissa perustettu ilman varsinaista organisaatiota oleva radikaali "ekoterrorismia" harrastava liike. Liikkeen aatteeseen kuuluu taloudellisen tappion aiheuttaminen niille, jotka hyötyvät ympäristön tuhoamisesta, ja kaiken ihmisiin kohdistuvan vahingoittamisen välttäminen. Aate ja toimintamalli on Eläinten vapautusrintaman kaltainen. Näiden kahden liikkeen nimissä on tehty suurin osa laittomasta ympäristöaktivismiin liittyvästä ilkivallasta ja sabotaaseista. 

Maan vapautusrintama ei ole perinteisessä mielessä järjestö vaan yhteinen toimintamalli, jolla ei ole johtoa tai hierarkiaa. Se koostuu itsenäisistä ryhmistä tai yksilöistä, jotka tunnustavat liikkeen aatteen ja toimivat sen mukaisesti.

Aktiivisimmin Maan vapautusrintama toimii Britanniassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa, ja se on aiheuttanut toiminnallaan satojen miljoonien eurojen arvosta tappioita yrityksille. 
Maan vapautusrintama on Yhdysvalloissa käyttänyt useissa iskuissa palopommeja ja räjähteitä. Maan vapautusrintaman iskuista syytettyjä henkilöitä on vangittu useissa maissa. Kuuluisin vanki lienee Jeffrey "Free" Luers, joka istuu 23 vuoden tuomiota kolmen kaupunkimaasturin polttamisesta Yhdysvalloissa. Suomessa ilkivaltaa on tehty ELF:n nimissä ainakin 90-luvun loppupuolella, mutta ilman suurta kansainvälistä huomiota.

Lähteet

Aiheesta muualla
 "Vallankumouksen sytyttäjät". MVR:n toimintaa perusteleva ja esittelevä video.
 Laittoman suoran toiminnan iskut Suomessa vuosina 1993–1999 

Ympäristöjärjestöt
Tuomarinkartano

Tuomarinkartano () on Tuomarinkylän kaupunginosaan kuuluva osa-alue Pohjois-Helsingissä. Tuomarinkartano kuuluu Itä-Pakilan peruspiiriin.

Tuomarinkartano rajoittuu lännessä Tuusulanväylään ja idässä Vantaanjokeen. Kaupunginosan eteläraja kulkee Koivumäentietä pitkin ja jatkuu idempänä Vantaanjokea kohti kutakuinkin samaa itä-länsi -linjaa seuraten. Alueen eteläpuolelle sijoittuu Itä-Pakila siirtolapuutarhoineen.

Tuomarinkartanossa asuu noin 300 henkeä (1.1.2013), työpaikkoja alue tarjosi 186 hengelle (31.12.2003).

Toimintoja Tuomarinkartanossa 

Tuomarinkartanon keskellä sijaitsee Tuomarinkylän kartano 1800-luvulta peräisin olevine puistoalueineen. Kaupunki viljelee kartanon laajoja peltoalueita. Komea kustavilaisen tyylin kartano on nykyään Helsingin kaupunginmuseon ylläpitämä ja yhdessä tallien kanssa aktiivisesti ratsastusharrastajien käytössä. Kartanon rakennuksista löytyy sekä Tuomarinkylän museo. Hevosharrastajia palvelevat Tuomarinkylän ratsastuskoulu, Tuomarinkartanon ratsastusopisto sekä kolme yksityistallia.

Itä-Pakilan kyljessä sijaitseva, ympäristökasvatusta ja viestintätaitoja painottava Metsolan ala-asteen koulu kuuluu Tuomarinkartanon alueeseen.

Ulkoilureitti kulkee Vantaanjoen vartta pitkin. Kevyen liikenteen silta yhdistää Tuomarinkartanon Tapaninvainioon Vantaanjoen itäpuolella.

Tuomarinkyläntien eteläpuolella sijaitsee myös vinttikoirien juoksurata (Vinttikoirakeskus), jossa järjestetään juoksuharjoitusten ja -kilpailujen lisäksi muun muassa koiranäyttelyitä.

Lähteet 
 Helsinki alueittain (2005). Itä-Pakilan peruspiiri. (pdf)

Aiheesta muualla 
 Tuomarinkartano satelliitista. Vaikka satelliittikuvan tekstityksessä lukee Tuomarinkylä, kyseessä on Tuomarinkartano. Se ulottuu lännessä Tuusulanväylään ja idässä Vantaanjokeen. 
 Metsolan ala-asteen koulu.
 Tuomarinkylän museo 
 Lastenmuseo Tuomarinkylän kartanossa 
 Tuomarinkylän ratsastuskoulu
 Tuomarinkartanon ratsastusopisto
 Joukkoliikenneyhteydet Tuomarinkartanoon  (YTV Reittiopas, sisältää myös suurennettavan reittikartan).

Tuomarinkylä
Helsingin osa-alueet
Indie rock

Indie rock (myös indie-rock ja indierock) on vaihtoehtorockin alalaji, jota edustaa joukko pieniä yhtyeitä, jotka julkaisevat materiaaliaan usein joko  pienillä ja riippumattomilla levy-yhtiöillä tai omakustanteina.

Nykyisin termiä käytetään yhä väljemmin ja laajenevassa mittakaavassa, ja jopa erittäin menestyneiden ja suurille kansainvälisille levy-yhtiöille siirtyneitä artisteja saatetaan luokitella indierockiksi. Kuten yleensäkin musiikkigenrejen suhteen, ilmenee kuuntelijoiden ja fanien suhteen runsaasti erimielisyyksiä lajityypistä ja siihen luokiteltavista yhtyeistä.

Aikajana

Joitakin indierock-yhtyeitä ja -sooloartisteja 

 Action Beat
 Aimee Mann
 The Arcade Fire
 Arctic Monkeys
 The Ark
 Babyshambles
 Belle & Sebastian
 Big Wave Riders
 Bloc Party
 Blonde Redhead
 Cavetown
 Datarock
 Death Cab for Cutie
 Deep Insight
 dEUS
 The Dodos
 The Drums
 Eels
 Electric Six
 Elliott Smith
 Enon
 Feeder
 Franz Ferdinand
 Hard-Fi
 Health
 The Hoosiers
 Idiomatic
 Interpol
 Kaiser Chiefs
 Kasabian
 Kate Nash
 The Killers

 The Kooks
 Les Savy Fav
 Liam Finn
 Liars
 Lodger
 Magenta Skycode
 Mando Diao
 Metric
 Mew
 MGMT
 Micachu & The Shapes
 Miike Snow
 Miles Kane
 Múm
 Poets of the Fall
 Ponytail
 Primal Scream
 Refused
 The Smiths
 Sonic Youth
 The Sounds
 Tegan and Sara
 These Are Powers
 Trans Am
 Treble Charger
 True Widow
 Two Door Cinema Club
 The Vaccines
 Vampire Weekend 
 Wiidakko
 Women
 Yo La Tengo

Katso myös 
 Underground
 Indie

Aiheesta muualla 

 Subculture Magazine, yksi merkittävimpiä indiekulttuuriin keskittyviä verkkojulkaisuja
 Pitchfork   Arvostettu indiekulttuurisivusto
 Brittiläisen musiikkilehti NME:n verkkosivut
 Indian Summer Indie Blog  Suomalainen indiemusiikkia käsittelevä sivusto
 Suomalaisen indiemusiikin hakemisto

Seulonnan keskeiset artikkelit
Allegheny

Allegheny voi viitata seuraaviin paikannimiin:

 Allegheny, joki Yhdysvaltain itäosassa
 Alleghenyvuoret, vuoristo Yhdysvaltain itäosassa
M/S Sea Diamond

M/S Sea Diamond (aikaisemmin M/S Birka Princess) oli vuonna 1986 rakennettu risteilyalus. Se rakennettiin Oy Valmet Ab:n telakalla Vuosaaressa Helsingissä ja maksoi 350 miljoonaa Suomen markkaa.

Alus kuului ahvenanmaalaiselle Birka Linelle, kunnes se myytiin kyproslaiselle Louis Public Co:lle 30 miljoonalla eurolla helmikuussa 2006. Sen jälkeen alus liikennöi M/S Sea Diamond -nimisenä.

Birka Princess risteili lähinnä Tukholmasta Maarianhaminaan, mutta se vieraili toisinaan myös Riiassa, Visbyssä, Turussa ja Gdańskissa.

Alus peruskorjattiin Lloyds Werft -telakalla Bremerhavenissa Saksassa vuonna 1999. Tuolloin siihen lisättiin mm.uusia luksushyttejä.

Uppoaminen

Alus ajoi karille 5. huhtikuuta 2007 Aigeianmerellä vain muutamia minuutteja Santorinilta lähtönsä jälkeen. Laivalla raportoitiin olleen yli 1 200 matkustajaa ja 390 miehistön jäsentä. Matkustajista suurin osa oli yhdysvaltalaisia ja saksalaisia. Kahta kadonnutta ranskalaista matkustajaa lukuun ottamatta kaikki laivalla olleet evakuoitiin. Alus upposi Santorinin edustalle noin 140 metrin syvyyteen varhain aamulla 6. huhtikuuta 2007 noin 15 tuntia sen jälkeen, kun laiva oli osunut kiviin ja alkanut vuotaa.

Miehistön mukaan kari oli piirretty merikarttaan väärin. Kartan mukaan sen piti olla 57 metriä rannasta, mutta uudet mittaukset ovat osoittaneet, että se sijaitseekin 131 metriä rannasta.

Alus oli tunnettu Ruotsissa, sillä siellä kuvattiin 1990-luvun televisiosarjaa Varustamo (Rederiet), jossa laiva kulki nimellä Freja.

Lähteet

Aiheesta muualla  

 
http://ships.galutschek.at/birka_princess/

Risteilyalukset
Uponneet matkustaja-alukset
Aura (etunimi)

Aura on naisen etunimi.  Nimi on muunnos Aurorasta, joka tarkoittaa aamuruskoa. Auran nimipäivä on 10. maaliskuuta, josta se on löytynyt vuodesta 1908 lähtien. Suomessa nimi Aura on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3273 naiselle ja alle 20 miehelle.

Tunnettuja Auroja
 Aura Dione, tanskalainen laulaja ja lauluntekijä
 Aura Cristina Geithner, kolumbialais-venezuelalainen näyttelijä
 Aura Ijäs, suomalainen sarjakuvapiirtäjä
 Aura Jurva, suomalainen satu- ja näytelmäkirjailija
 Aura Kiiskinen, suomalainen poliitikko
 Aura Koivisto, suomalainen kirjailija
 Aura Korppi-Tommola, suomalainen historioitsija
 Aura Louhija, suomalainen nuortenkirjailija
 Aura Nurmi, suomalainen runoilija ja lavarunousaktiivi
 Aura-Liisa Putkonen (o.s. Laihorinne), suomalainen pika- ja viestijuoksija
 Aura Sevón, suomalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja suomentaja

Katso myös
 Aura (sukunimi)
 Aura (täsmennyssivu)

Lähteet
Huivi

Huivi on kangaskappale, jota käytetään vaatteena, tyypillisesti kaulan (ns. kaulahuivi) tai pään ympärillä, jolloin siitä voidaan muodostaa myös turbaani.

Huivia voidaan käyttää joko lämmittämään ja suojaamaan, koristeellisena asusteena tai uskonnon tunnusmerkkinä. Huiveja voidaan valmistaa lähes kaikilla tekstiilitekniikoilla; tavallisimpia ovat kankaiset ja neulotut huivit. Huivien muodot ovat myös hyvin vaihtelevia; nelikulmaisia, suorakaiteen muotoisia, kolmiomaisia tai pitkänomaisia nauhoja.

Huivi on esihistoriallinen vaatekappale ja muistuttaa huntua sekä viittaa. Esimerkiksi antiikin Kreikkalaiset naiset käyttivät päällysvaatteenaan huivin, hunnun ja viitan yhdistelmää himationia.

 Šaalilla tarkoitetaan Suomessa yleensä kookasta hartiahuivia.  

 Boa on turkiksesta tai höyhenistä tehty, pyöreä ja pitkä koristehuivi, joka yleensä kiedotaan hartioille.

 Huntu on tavallisesti huivia ohuempi ja suurempi. Sillä peitetään nimenomaan pää.

 Miesten solmiota eli kravattia voidaan pitää huivin muunnelmana, koska solmio kehittyi kaulan ympärille solmitusta huivista.

Muita huivimaisia asusteita ovat muun muassa keeppi ja bolero.

Kirjallisuutta 

 

Asusteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
RFK Stadium

RFK Stadium (Robert F. Kennedy Memorial Stadium) on baseball- ja jalkapallostadion Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washingtonissa. Stadionilla pelaa kotiottelunsa sekä Yhdysvaltojen jalkapallon pääsarjan Major League Soccerin joukkue D.C. United. 

RFK Stadiumin istumakapasiteetti on yli 56 000 katsojapaikkaa. Stadion oli alun perin nimeltään D.C. Stadium, mutta se nimettiin uudelleen edesmenneen senaattorin Robert F. Kennedyn mukaan vuonna 1969. Amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliiga NFL:n joukkue Washington Redskins pelasi kotiottelunsa vuosina 1961-1996 RFK Stadiumilla. Stadionia käytettiin myös vuoden 1994 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen yhtenä näyttämönä.

Yhdysvaltain jalkapallostadionit
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1994
Washingtonin (DC) rakennukset ja rakennelmat
Washingtonin (DC) urheilu
Ani DiFranco

Ani DiFranco (synt. Angela Marie Difranco, 23. syyskuuta 1970 Buffalo, New York) on laulaja, kitaristi ja lauluntekijä. Hän on tuottelias muusikko ja hänet tunnetaan sanavalmiina feministinä.

Studioalbumit 
 Ani DiFranco (1990)
 Not So Soft (1991)
 Imperfectly (1992)
 Puddle Dive (1993)
 Out of Range (1994)
 Not a Pretty Girl (1995)
 Dilate (1996)
 Little Plastic Castle (1998)
 Up Up Up Up Up Up (1999)
 To the Teeth (1999)
 Revelling/Reckoning (2001)
 Evolve (2003)
 Educated Guess (2004)
 Knuckle Down (2005)
 Reprieve (2006)
 Red Letter Year (2008)
 ¿Which Side Are You On? (2012)
 Allergic to Water (2014)
 Binary (2017)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Damiano Tommasi

Damiano Tommasi (s. 17. toukokuuta 1974, Negrar, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Levantea. 180 senttimetriä pitkän Tommasin pelipaikka on puolustava keskikenttäpelaaja.

Tommasin ammattilaisura alkoi Hellas Veronassa, jonka riveissä hän pelasi Serie B:tä vuosina 1993-1996. 7. syyskuuta 1996 hän debytoi Serie A:ssa siirryttyään AS Romaan. Samana vuonna Tommasi pelasi myös Italian joukkueessa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja Atlantan olympialaisissa. 18. marraskuuta 1998 hän pelasi debyyttiottelunsa A-maajoukkueessa, mutta vasta vuonna 2001 hän nousi maajoukkueen vakiokokoonpanoon. 2002 MM-kisoissa Tommasi pelasi kaikissa joukkueensa otteluissa. 

Kesällä 2003 Tommasin ura sai ikävän käänteen hänen saatuaan vakavan polvivamman Stoke Cityä vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Hän pelasi kentille vasta 30. lokakuuta 2005 Ascolia vastaan pelatussa ottelussa, jossa Roman kannattajat osoittivat suosiota seisaaltaan Tommasin korvatessa Olivier Dacourtin toisella puoliajalla. 18. kesäkuuta 2006 Tommasi päätti kymmenvuotisen uransa roomalaisseurassa tekemällä sopimuksen nykyisen seuransa kanssa.

Aiheesta muualla

Virallinen sivu 
Tommasi FootballDatabase-tietokannassa 

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Letonniemi

Letonniemi on Oulussa Taskilan kaupunginosassa Kuivasmeren itärannalla sijaitseva Natura-luonnonsuojelualue. Nykyinen niemi on aiemmin ollut saari nimeltään Piispanletto ja alue tunnetaankin molemmilla nimillään. Letonniemen suojelun perusteena ovat lähinnä niemen laajat merenrantaniityt sekä maankohoamisilmiöön liittyvien kasvillisuuden muutosten seuraaminen ja tutkiminen. Koska alue on lähellä Oulun kaupunkia, on sillä myös virkistyksellistä merkitystä.

Suojelualueella on lähes kaikkialla nähtävissä jälkiä ihmisen toiminnasta. Alueen keskiosiin on istutettu kuusia ja puustoa on harvennettu. Alueen koillispuolelle Rajakylän Rajahautaan on rakennettu Rajahaudan venesatama ja uimaranta. Alueella risteilee polkuja ja pitkospuita. Letonniemen läntisimmässä kärjessä sijaitsee nuotiopaikka, ja etelärannalla luontopolun varrella seisoo vanha Koskelan sektoriloisto.

Aluetta on aiemmin käytetty eläinten laitumena, mutta laiduntamisen loputtua kasvillisuus on päässyt valtaamaan alaa, ja rantaniityillä kasvavat nykyisin pajut ja järviruoko sekä harmaaleppä. Alueella kasvaa myös runsaasti saniaisia sekä ruohokanukkaa. Ruoikoitumisen myötä myös alueen linnusto on yksipuolistunut, ja avoimien rantojen kahlaajalintujen kuten tyllien, suosirrin ja lapinsirrin kannat ovat vähentyneet huolestuttavasti. Ruoikoitumisesta ovat hyötyneet muun muassa ruskosuohaukat, merihanhet, tukkasotkat ja ruokokerttuset.

Kuvia Letonniemestä

Lähteet

Aiheesta muualla

Euroopan unionin komission päätös: Virallinen lehti nro L 040, 11/02/2005 s. 0001–0181
Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus
Oulun kaupunki: 360° panoraamakuva Letonniemestä 
Flickr.com:ssa julkaistut kuvat alueelta

Suomen Natura-alueet
Oulun puistot
Suomen suot
Taskila
Pohjois-Pohjanmaan luonnonsuojelualueet
Markku Palmroos

Markku Palmroos (s. 27. elokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen  maalivahti. 

Palmroos voitti pelaajaurallaan neljä Suomen-mestaruutta, kolme Suomen Cupia ja pelasi Suomen maajoukkueessa. Hänet muistetaan myös jykevän kokoisena maalivahtina.

Ura

Pelaajaura 

Palmroos aloitti pelaajauransa aikuisten tasolla Helsingin Ponnistuksessa II Divisioonassa kaudella 1980. Vaikka hän pelasi maalivahtina, pääsi hän kolmen Ponnistus-kautensa aikana kahdesti myös maalintekijätilastoihin. Kaudeksi 1983 Palmroos siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jota hän edusti suuren osan pelaajaurastaan. Lisäksi Palmroos edusti pääsarjassa OTP:tä, Kumua, TPS:ää ja Jaroa.

HJK:ssa hän voitti yhteensä neljä Suomen mestaruutta vuosina 1985, 1987, 1988 ja 1992 sekä kolme Suomen Cupia 1984, 1993 ja 1996. Kaudella 1987 Palmroos piti maalinsa puhtaana 827 minuuttia, mikä oli tuolloin pääsarjatason ennätys.

Valmentajaura 

Päävalmentajana Palmroos on toiminut Atlantiksessa, kun hän korvasi lokakuussa 2000 erotetun Jari Europaeuksen. Joukkue onnistui kauden päätteeksi nousemaan Veikkausliigaan, kun se kukisti karsinnoissa TPS:n. Seuraavalle kaudelle apuvalmentajana toiminut Ari Tiittanen siirtyi päävalmentajaksi ja Palmroos tämän avuksi. Atlantis voitti tuolloin Suomen Cupin. Atlantiksen päädyttyä konkurssiin 2002, siirrettiin sen sarjapaikka uudelle vantaalaisseura AC Allianssille, jossa parivaljakko Tiittanen–Palmroos jatkoi edelleen samalla työnjaolla. Palmroos jatkoi Allianssissa kauden 2005 loppuun, vaikka Tiittanen korvattiin Thierry Pisterillä.

Kaudeksi 2006 Palmroos nimettiin tammisaarelaisen EIF:n päävalmentajaksi Kakkoseen. Maaliskuussa 2006 Palmroos aloitti EIF:n valmentamisen ohella myös HJK:n maalivahtivalmentajana, jossa hän toimi kauden 2009 loppuun saakka. Palmroos toimi EIF:ssä vielä 2007 , mutta seuraavalla kaudella 2008 hän aloitti Kakkosen Lohjan Pallossa. Hän vei sen kahtena peräkkäisenä kautena lohkonsa toiseksi ja vuonna 2010 kuudenneksi.

Palmroos piti tämän jälkeen taukoa valmennuksesta, mutta palasi Lohjalle jälleen kaudeksi 2012. LoPa:n menestys jäi kuitenkin heikoksi ja Palmroos erotettiin kesäkuun lopussa. Seuraavalla kaudella hän aloitti HJK:n A-juniorivalmentajana ja toukokuussa 2013 myös BK-46:n päävalmentajana.
 
Palmroos on toiminut myös Suomen A-maajoukkueen maalivahtivalmentajana.

Palmroosin toinen jalka amputoitiin polven alapuolelta marraskuussa 2017, mutta hän aikoo jatkaa silti valmentajana. Ennen amputointia jalkaa leikattiin 22 kertaa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Syklopropaani

Syklopropaani C3H6 on hiilestä ja vedystä muodostunut yksinkertaisin rengasrakenteinen orgaaninen yhdiste. Se kuuluu rakenteellisesti sykloalkaanien aineryhmään. Sen CAS-numero on 75-19-4. Syklopropaani on kaasuna väritön, herkästi syttyvä ja makeantuoksuinen.

Historiaa 
Syklopropaanin löysi 1881 August Freund, joka myös esitti sen oikean rakenteen julkaisemassaan paperissa. Hän tuotti sitä antamalla 1,3-dibromopropaanin reagoida natriumin kanssa, mikä johti molekyylinsisäiseen Wurtz-reaktioon, ja tuotti suoraan syklopropaania. G. Gustavson paransi reaktion saantoa käyttämällä sinkkiä natriumin sijaan. Ennen kuin syklopropaanin anesteettiset ominaisuudet keksittiin 1929, sillä ei ollut kaupallisia käyttökohteita. Teollinen tuotanto alkoi vuoteen 1936 mennessä.

Rakenne 
Hiiliatomit muodostavat syklopropaanissa tasasivuisen kolmion. Syklopropaani on siis hiiliatomiensa suhteen tasomainen. Hiilten väliset 60° kulmat poikkeavat suuresti neljävalenssisen hiilen taipumuksesta muodostaa noin 109° kulmia, joten syklopropaanilla on paljon kulmajännitystä. Kulmajännitys voidaan todeta röntgensäteillä tehtävillä elektronitiheysmittauksilla, joissa nähdään hiilten välisten kovalenttisten sidosten taipuminen. Jännittyneet sidokset tekevät syklopropaanista tavallista alkaania helpommin reagoivan. Syklopropaani muuttuu hitaasti propeeniksi.

Valmistus ja reaktiot 
Syklopropaania valmistetaan 1,3-diklooripropaanista sinkin ja natriumjodidin avulla. Sille ovat tyypillisiä reaktiot, joissa sen rengasrakenne avautuu. Näin käy sen reagoidessa muun muassa bromin, vetybromidin, vedyn ja rikkihapon kanssa. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä.

Käyttö 
Syklopropaania on käytetty lääketieteessä muun muassa anestesiaan hengitettynä, koska se on tehokas ja vain lievästi myrkyllinen. Sen käytöstä on luovuttu, koska syklopropaanin ja ilman seos on herkästi räjähtävää ja se saattoi myös aiheuttaa sydämen rytmihäiriöitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 PubChem: Cyclopropane 
 Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cyclopropane 
 ChemBlink: Cyclopropane 

Sykloalkaanit
Anestesiologia
Nikotiiniantagonistit
Stockmannin Tallinnan-tavaratalo

Stockmannin Tallinnan-tavaratalo on Tallinnassa, Virossa sijaitseva tavaratalo. Se on Baltian suurin tavaratalo, jossa myyntipinta-alaa on 14 500 m², jotka sijoittuvat viiteen kerrokseen.

Stockmann avasi ensimmäisen myymälänsä Tallinnassa vuonna 1993, mutta tavarataloksi se laajennettiin varsinaisesti vuonna 1996. Näin se on Stockmannin ensimmäinen ulkomaille avattu täysimittainen tavaratalo. Vuonna 2000 tavarataloa laajennettiin kolmella kerroksella viisikerroksiseksi ja sen yhteyteen rakennettiin 400-paikkainen paikoitushalli.

Tallinnan Stockmann sijaitsee osoitteessa Liivalaia 53.

Tavaratalon osastot ja palvelut kerroksittain
Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsee elintarvikeosasto Stockmann Delikatess, jossa myydään myös alkoholituotteita. Ensimmäisessä kerroksessa myydään myös kosmetiikkaa ja sukkia. Katutasossa on Annilill Lilled -hääliike.

Toisessa kerroksessa sijaitsevat miesten vaatteet ja jalkineet, nuorten vaatteiden One Way sekä matkalaukut. Toisessa kerroksessa on myös internetkahvila.

Kolmannessa kerroksessa on naistenvaateosasto, naistenjalkine- ja käsilaukkuosastot sekä lastenvaateosasto ja lastenjalkine- ja leluosastot.

Neljännessä kerroksessa myydään kodintarvikkeita, paperituotteita, elektroniikkaa, musiikkia, puhelimia ja kameroita ja urheilutuotteita. Neljännessä kerroksessa on myös Elisan liike.

Viidennessä kerroksessa mm. vaateliike Seppälä, hääliike Annilill, kauneushoitola Désireé, optikkoliike Instrumentarium, Kesklinna Apteek (Keskikaupungin apteekki), matkatoimisto Estravel, Mister Minit -suutari sekä Silja Linen, Nordean ja Danske Bankin konttorit. Ylimmässä kerroksessa on myös Fazer Amican ravintola "Fifth Floor" ja lasten leikkipaikka.

Kuvat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Stockmann-tavaratalot ulkomailla
 Stockmann Viro 

Tallinna
Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Segway

Segway on kaksipyöräinen, motorisoitu kulkuväline. Se on suunniteltu kuljettamaan yhtä ihmistä kerrallaan siten, että ihminen ohjaa itse laitetta. 

Segwayssä on sähkömoottori, joka käyttää energianlähteenä litiumioniakkuja. Laitteessa on tasapainottava järjestelmä, joka estää kulkuvälineen kaatumisen liikkuessa. Tämä onnistuu käyttäjän asennon ja maan muodon muutoksia mittaavien sensoreiden avulla. Segwayn maksimikulkunopeus on noin 20 km/h.

Segwayn keksi yhdysvaltalainen Dean Kamen, joka alkoi kehitellä laitetta nähtyään pyörätuolipotilaan yritystä ylittää katukivetys. Laite julkistettiin vuonna 2001. Elokuussa 2006 julkistettiin uusi Segway PT (Personal Transporter) -versio. Laitetta ovat virallista käyttöä varten testanneet mm. poliisivoimat ja posti Yhdysvalloissa sekä Saksassa. Suomessa Segwaylla on saanut ajaa maanteillä vuodesta 2016, jolloin tieliikennelakia muokattiin ja Segwayt, sähköpotkulaudat, leijulaudat ja muut kevyet sähköajoneuvot hyväksyttiin laillisiksi kulkuneuvoiksi liikenteeseen. Näihin alle 15 km/h kulkeviin laitteisiin sovelletaan jalankulkijan liikennesääntöjä. 

Segwayn omistaja James Heselden kuoli syyskuussa 2010 ajettuaan Segwaylla alas jyrkänteeltä. Hän oli ostanut yrityksen joulukuussa 2009.

Kesäkuussa 2020 Segway ilmoitti lopettavansa alkuperäisen kaltaisten Segway PT kulkuvälineiden valmistuksen 15.7.2020 alkaen. Segwayn nykyinen omistaja, kiinalainen Ninebot, jatkaa tuotemerkin käyttöä muissa tuotteissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Segwayn virallinen verkkosivu
 Segwayn suomenkielinen verkkosivu
 Artikkeli vuodelta 2002 verkkosivustolla Studio LUMI

Kaksipyöräiset ajoneuvot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kurjenkello

Kurjenkello (Campanula persicifolia) on heinäkuussa kukkiva kellokasvi. Sen jopa 5 cm:n levyiset kukat ovat tavallisesti sinisiä, mutta toisinaan tavataan myös hivenen punertavia tai jopa aivan valkoisia kukkia. Kurjenkellon kukat ovat kaksineuvoisia; kellot ovat ensin muutaman päivän toiminnallisesti hedekukkia ja seuraavat päivät emikukkia. Kurjenkellon tanakka, tavallisesti 30–70 senttimetrin (joskus jopa metrin) pituinen varsi on usein yksihaarainen. Kasvia tavataan metsissä, niityillä ja pientareilla. Kurjenkelloa viljellään joskus myös koristekasvina.

Kurjenkelloa tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa. Suomessa ja Ruotsissa sen levinneisyys rajoittuu maiden eteläosiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Kurjenkellon levinneisyys Suomessa.
 Luontoportti: Kurjenkello (Campanula persicifolia)
 United States Department of Agriculture (USDA): Campanula persicifolia  
 Plants for a Future

Kellokukat
Charles Aznavour

Charles Aznavour [ʃaʁl aznavuʁ] (alk. Shahnour Vaghenag Aznavourian , O.C.  22. toukokuuta 1924 Pariisi, Ranska – 1. lokakuuta 2018 Mouriès, Ranska) oli ranskalainen, armenialaissyntyinen laulaja, säveltäjä ja näyttelijä.

Ura 
Aznavourin vanhemmat tutustuttivat pojan teatteriin jo lapsena. Poika otti taiteilijanimen Aznavour käyttöön jo yhdeksänvuotiaana. Aznavour esiintyi aluksi lapsinäyttelijänä ja nuoruudessaan ammattitanssijana. Hänen laulajanuransa lähti nousuun Édith Piafin havaittua hänen kykynsä. He tekivät myös yhteisen kiertueen Ranskassa ja Yhdysvalloissa.  Aznavourin ääniala oli matala tenori, mutta siinä oli baritonityyppinen matalien äänien rekisteri, mikä osaltaan muodosti hänen ainutlaatuisen soundinsa. Äänen teki persoonalliseksi myös hänen äänihuultensa vahingoittuminen.

Aznavour näytteli 60 elokuvassa sekä kirjoitti musikaaleja ja yli tuhat laulua, joista 150 englanninkielistä. Hänen levyjään on myyty yli 100 miljoonaa kappaletta. Aznavour lauloi seitsemällä kielellä (ranskan, armenian, espanjan, saksan, italian, englannin, venäjän kielillä) ja esiintyi kuolemaansa asti kiertueilla ympäri maailmaa. Aznavourista käytetään usein nimitystä ”Ranskan Frank Sinatra”. Hänen kuuluisimpia laulujaan ovat ”La Bohème”, ”La Mama” ja englanninkielinen ”She”.

Armenialaisuus
Aznavour auttoi Armeniaa siellä vuonna 1988 tapahtuneesta maanjäristyksestä lähtien. Aukio Jerevanin keskustassa on nimetty Aznavourin mukaan. Hän otti vuonna 2008 Armenian kansalaisuuden ja toimi maan suurlähettiläänä Sveitsissä.

Yksityiselämä
Aznavour meni naimisiin ruotsalaisen Ulla Thorsellin kanssa vuonna 1968 Las Vegasissa. Vuonna 1969 syntyi hänen tyttärensä Katia ja vuonna 1970 poikansa Misha.  

Aznavour kuoli 94-vuotiaana 1. lokakuuta 2018.

Huomionosoitukset 
Aznavourille myönnettiin Ranskan Kunnialegioonan kunniamerkki 1997. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1996 ja palkittiin Cesarin kunniapalkinnolla vuonna 1997.

Elokuvia, joissa Aznavour esiintyi
 La Guerre des gosses (1936)
 Ampukaa pianistia (1960)
 The Blockhouse (1973)
 Then There Were None (1974)
 Elämän pyörteet (1975)
 The Twist (Folies bourgeoises, 1976)
 Peltirumpu (1979)
 Viva la vie (1984)
 Ararat (2002)
 Le Père Goriot (2004)
 Emmenez-moi (Ennemis publics, 2005)

Lähteet

Aiheesta muualla

Charles Aznavourin virallinen verkkosivu   

 Charles Aznavourin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Ranskalaiset laulajat
Officer of the Order of Canada
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Songwriters Hall of Fame
41 (luku)

41 (neljäkymmentäyksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 40 ja seuraa luku 42.

Matematiikassa 
 41 on alkuluku, Sophie Germainin alkuluku, 43:n alkulukukaksonen ja 37:n alkulukuserkku.
  on kertoma-alkuluku.
 41 on jaottoman Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: .
 41 on keskitetty neliöluku, koska se voidaan muodostaa kahden peräkkäisen neliöluvun summana: .
 41 on palindromi viisijärjestelmässä: .
 41 on kuuden ensimmäisen alkuluvun summa: .
 41 voidaan muodostaa kolmen peräkkäisen alkuluvun summana: .
 41 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana kahdella tavalla:  tai .

Luonnontieteissä 
 Jaksollisessa järjestelmässä niobiumin järjestysluku on 41.
 Kalium-41 on kaliumin vakaa isotooppi.

Muualla 
 41 on Sveitsin kansainvälinen suuntanumero.
 PPŠ-41 oli neuvostoliittolainen konepistooli.
 Kantatie 41 kulkee Auran ja Huittisten välillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
PJ Harvey

Polly Jean Harvey (9. lokakuuta 1969 Bridport, Dorset) on brittiläinen muusikko, laulaja-lauluntekijä, multi-instrumentalisti, runoilija ja säveltäjä. 

PJ Harvey syntyi Bridportin kaupungissa Dorsetin kreivikunnassa Ray and Eva Harveyn perheen toisena lapsena. Vanhemmilla oli kivilouhintayritys. PJ Harveylla on yksi sisarus: vanhempi veli nimeltään Saul. Harvey eli lapsuutensa ja nuoruutensa perheen maatilalla Corscomben kylässä. Hän kävi lapsuudessa koulunsa Beaminsterin kylässä ja koulussa hän myös kävi kitaratunneilla joissa opettajana toimi laulaja-lauluntekijä Steve Knightley. Harveyn vanhemmat olivat aktiivisia musiikkifaneja ja harrastajia. He tutustuttivat tyttärensä kattavasti Bluesiin ja mm. Captain Beefheartin ja Bob Dylanin musiikkiin, jotka kaikki toimivat merkittävinä vaikuttajina PJ Harveyn uralla. Vanhemmat myös järjestivät muusikkojen kokouksia, majoituksia ja pienimuotoisia keikkoja. Yksi perheen parhaita ystäviä oli Ian Stewart.

Teini-ikäisenä Harvey aloitti saksofonin soiton ja liittyi instrumentaalimusiikkia soittavaan oktettiin nimeltä Bologne. Hän toimi myös kitaristina ja laulunkirjoittajana folkduossa nimeltään Polekats. 

Koulun lopettamisen jälkeen Harvey jatkoi opintojaan Yeovil Collegessa ja osallistui kuvataidekursseille.

Kesällä 1988 tuolloin 18-vuotias Harvey liittyi yhtyeeseen nimeltä Automatic Dlamini. Hän oli mukana bändissä tammikuuhun 1991, kunnes siirtyi soolouralle. 

Hän on julkaissut soololevynsä nimellä PJ Harvey, mutta aloitti uransa samannimisessä triossa, johon kuuluivat hänen lisäkseen rumpali Robert Ellis ja basisti Steve Vaughan. Trio hajosi vuonna 1993 kahden studioalbumin jälkeen. PJ Harvey tutustui Ellisiin (ja pitkäaikaiseen yhteistyökumppaniinsa John Parishiin) heidän soittaessaan Automatic Dlaminissa. 

Harvey debytoi vuonna 1992 albumilla Dry. Hän sai kriitikoilta positiivista palautetta omaperäisestä tyylistään ja tavastaan tehdä musiikkia. Harveyta on usein verrattu myös toiseen naisrockartistiin, yhdysvaltalaiseen Patti Smithiin. Molemmat ovat uurtaneet uraa omalla persoonallisella tavallaan miesvaltaisessa rockbisneksessä.

Harvey voitti vuonna 2001 arvostetun Mercury Prize -palkinnon levyllään Stories from the City, Stories from the Sea. Lisäksi hän on ollut ehdolla seitsemän BRIT Awardsin, viiden Grammy-palkinnon ja kahden muun Mercury Prizen saajaksi. Musiikkilehti Rolling Stone nimesi 22-vuotiaan Harveyn vuoden 1992 parhaaksi uudeksi naisartistiksi ja laulaja-lauluntekijäksi sekä vuoden 1995 parhaaksi artistiksi. Lisäksi Harveyn levyt Rid of Me (1993) ja To Bring You My Love (1995) valittiin lehden 500 Greatest Albums of All Time -listalle vuonna 2003. Q Magazine -lehden lukijat äänestivat PJ Harveyn parhaaksi naisrockartistiksi vuonna 2002.

Diskografia

Studioalbumit 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
All About Eve (2019)

DVD
 PJ Harvey on Tour, Please Leave Quietly (2006)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Viralliset kotisivut 
 PollyHarvey.co.uk 

Brittiläiset muusikot
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Sanan Voima

Sanan Voima on entinen kristillinen, erityisesti nuorille suunnattu lehti. Sen edeltäjä oli Leirilehti, jonka pääkohderyhmä oli seurakunnan leireille osallistuneet lapset ja nuoret.

2004 lehden lukijamäärä oli yli sata. Lehden nimeksi vaihdettiin Sanan Voima. Toukokuussa 2005 Sanan Voimaa painettiin Suolahdessa Herätysseuran kirjapainossa. Paino vaihtui maaliskuussa 2006 Tampereella sijaitsevaan Cityoffsetiin. 

Sanan Voima julkaisi myöhemmin myös lisäjulkaisua, Sanan Voima +plus+:aa. Lehdelle perustettiin oma taustayhdistys, "Lakeuden Sanan Voima ry". 

Lehti oli tilattava (5 nroa vuodessa).

Nuorten itse pyörittämän lehtiprojektin ympärillä oli muutakin julkaisutoimintaa. Julkaistut mp3-haastattelut ja nauhoitetut puheet laajensivat tavoittavuutta ja monipuolistivat Sanan Voiman tuotantoa.

Aiheesta muualla
 http://www.sananvoima.net 

Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Suomalaiset nuortenlehdet
Leena Myller

Leena Myller (s. 22. heinäkuuta 1957 Espoo), ent. Leskinen-Myller, ent. kirj. nimi "Leena Leskinen" on kirjailija. Hän on myös tunnettu kuvataiteen harrastaja ja toiminut Karjalaisessa kuvataide- ja kirjallisuuskriitikkona. Leena Myller on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.

Teokset
 Eurotarinoita (2001)
 Stella (2002)
 Huhtikuun puutarha (2003)
 Espanjalainen juttu (2005)
 Parasta ennen (2015)
 Tunnit Elviksen kanssa (2017)

Palkinnot ja ehdokkuudet

 voitto Ukri ry:n novellikilpailussa 1996
 Vuoden kynä -palkinto 2001
 Savonia-palkintoehdokkuus 2002 ja 2006

Aiheesta muualla
Leena Leskinen WSOY:n sivuilla

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Pluto Nash

Pluto Nash on 2002 ensi-iltansa saanut Ron Underwoodin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva. Eddie Murphy esittää elokuvan pääroolia, Kuussa sijaitsevan yökerhon omistajaa.

Elokuva oli valtaisa floppi. Elokuvaan käytetty budjetti oli 100 miljoonaa dollaria ja markkinointikustannukset 20 miljoonaa. Se kuitenkin tuotti maailmanlaajuisesti vain hieman yli seitsemän miljoonaa dollaria. Vuoteen 2006 mennessä tämä on viidenneksi suurin taloudellinen häviö koskaan tehdystä elokuvasta (muita ovat Aarreplaneetta, Kurkunleikkaajien saari, Final Fantasy: The Spirits Within ja The Alamo).

Näyttelijät 

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Koe

Koe on jonkin ilmiön, ominaisuuden tms. tutkimiseksi tai määrittämiseksi tehtävä käytännön toimenpide, toimenpidesarja tai testi.
Kokeita on monenlaisia: koe voi olla esimerkiksi laboratoriotutkimuksen osa tai oppilaitoksen järjestämä tietojen ja taitojen tutkintatilaisuus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tiede
Tutkimus
Testit
Seulonnan keskeiset artikkelit