Horatius

Quintus Horatius Flaccus (8. joulukuuta 65 eaa. – 27. marraskuuta 8 eaa.) oli roomalainen runoilija. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä latinaksi kirjoittaneista runoilijoista. Horatius oli vapautetun orjan poika. Hän kuului Vergiliuksen tavoin Maecenaksen ylläpitämään kirjailijapiiriin. Parhaiten Horatiukselta tunnetaan nykypäivän yleinen lausahdus carpe diem eli tartu hetkeen tai kirjaimellisesti poimi päivä.

Elämä  

Horatius syntyi vapautetun orjan perheeseen Etelä-Italiassa Venusiassa. Perheellä oli varallisuutta hankkia pieni maatila, ja pojalle haluttiin antaa parhaat mahdollisuudet elämänsä varalle. Vanhemmat lähettivät pojan opiskelemaan Roomaan mutta eivät halunneet tätä kouluvuosien ajaksi vieraiden vieraiden kasvatettavaksi, joten he antoivat maatilansa vuokralle voidakseen asua poikansa luona. Horatius muisteli myöhemmin nuoruuttaan ja vanhempiaan suurella lämmöllä.

Horatiuksen nuoruudessa Rooman valtakuntaa piinasivat poliitikkojen valtakamppailut, salamurhat ja sisällissodat. Horatiuskin osallistui sisällissotaan, mutta häviäjän eli Brutuksen puolella. Hänen oli onnistunut nousta päällikön asemaan, ja hänen oli tarkoitus osallistua Filippoin taisteluun. Taistelun alkaessa hän kuitenkin heitti kilpensä ja aseensa maahan ja juoksi pakoon.

Sisällissodan voittaja, keisari Augustus armahti Horatiuksen ja tarjosi hänelle yksityissihteerin hyväpalkkaista virkaa. Runoilija kuitenkin kieltäytyi ottamasta työtä vastaan, sillä hän halusi elää vapaana runoilijana. Augustus piti runoilijaa ystävänään, sillä hän arvosti Horatiuksen hyväntahtoisuutta ja nopeaa älyä.

Taiteiden suosija ja Augustuksen ystävä Maecenas lahjoitti Horatiukselle maatilan läheltä Tivolia. Horatius oli tyytyväinen, sillä nyt hän saattoi elää tuntemattomuudessa maaseudulla tavallisten ihmisten parissa ilman toimeentulohuolia. Maecenaan kautta hän ystävystyi Vergiliuksen ja Variuksen kanssa. Heidän kanssaan Roomasta Brundisiumiin tehtyä matkaa hän myöhemmin kuvaili purevan satiirisesti kirjeissään.

Kun elämä oli rauhoittunut, Horatiuksesta kehittyi onnellinen ja tyytyväinen. Ruumiinrakenteeltaan hän oli lyhyt ja pyöreä ja kuvaili itseään "hyvinruokituksi porsaaksi Epikuroksen laumassa". Runoissaan hän käsitteli elämän pieniä iloja, kuten viiniä, ystävyyttä ja rakkautta. Ihmisten heikkouksista hän teki satiireissaan raakaakin pilaa. Osassa runoistaan hän ylistää Augustusta. Monien mielestä Augustus vei roomalaisilta vapauden, mutta Horatiuksen mielestä hän on suuri hyväntekijä lopettaessaan maata repineet sisällissodat.

Testamentissaan Maecenas pyysi, että Augustus pitäisi huolta Horatiuksen asioista. Kovinkaan kauan ei keisarin tarvinnut sitä tehdä, sillä runoilija kuoli vain muutaman viikon mesenaattinsa jälkeen. Horatius haudattiin Roomaan Esquilinus kukkulalle.

Teokset 
Useat Horatiuksen käyttämät runomitat ovat kreikkalaisten kehittämiä, ja niiden täydellinen ymmärtäminen vaatii antiikin Kreikan kirjallisuuden tuntemusta. Horatiuksen oodit taas olivat ainutlaatuisia ja ilmestyessään uusi muoto Rooman kirjallisuudessa. Ne poikkesivat suuresti esimerkiksi Catulluksen lyyrisestä tuotannosta. Lähimpinä esikuvina Horatiukselle olivat kreikkalaiset runoilijat Alkaios ja Arkhilokhos. Oodeissa Horatius käsitteli sekä henkilökohtaisia kokemuksiaan että esikuvilta lainattuja aiheita, esimerkiksi maalaiselämän ylistystä. Monet hänen oodeistaan ovat hyökkäyksiä aikalaisia vastaan tai pilkkarunoja heistä. Oodeissa tulevat esille liiallisuuksien välttäminen eli kultainen keskitie, ajan nopea kuluminen, oikeaan hetkeen tarttuminen, rakkaus, viini, isänmaallisuus ja terve itsetietoisuus.

Horatiuksen jambimittaisista oodeista kootulle teokselle on myöhemmin annettu nimi Epodes. Epodeissaan Horatius kehitteli oodien runomittaa Arkhilokhoksen mallin mukaisiksi säepareiksi. Hän ilmaisi niissä oman aikansa roomalaisten huolia ja toiveita, poliittisia aiheita sekä rakkauden tunteita.

Kahdeksassatoista satiirissaan (Sermones, 'Pakinoita') Horatius nojautui Luciliuksen kehittelemään tyyliin. Myös Pindaros on niiden innoittaja, ja toisin päin ajateltuna Horatius on ehkä huomattavin Pindaroksen runouden ymmärtäjä.

Myös Horatiuksen kirjeenvaihtoa on julkaistu. Epistulat on tavallisesti lähetetty hänen huomattaville tuttavilleen, kuten Maecenaalle. Ne eivät kuitenkaan ole arkisia kirjeitä vaan runomuotoisia esseitä, joiden aiheina ovat elämänfilosofia ja kirjallisuuskritiikki. Epistulat ovat tyyliltään viehättäviä, sillä niissä on yllättäviä kielikuvia ja rinnastuksia, joita on maustettu anekdooteilla ja tarinoilla.

Teosten kirjoitusvuodet ovat arvioita.

 Satiirit I (Sermonum liber primus tai Satirae I) (35 eaa.) Teos Latin Libraryssä.
 Epodit (Epodes) (30 eaa.) Teos Latin Libraryssä.
 Satiirit II (Sermonum liber secundus tai Satirae II) (30 eaa.) Teos Latin Libraryssä.
 Oodit (Carminum liber)
 Carminum liber primus (23 eaa.) Teos Latin Libraryssä.
 Carminum liber secundus (23 eaa.) Teos Latin Libraryssä.
 Carminum liber tertius (23 eaa.) Teos Latin Libraryssä.
 Carminum liber quartus (13 eaa.) Teos Latin Libraryssä.
 Kirjeet I (Epistularum liber primus) Teos Latin Libraryssä. (20 eaa.)
 Ars poetica (Runotaide) Teos Latin Libraryssä. (18 eaa.)
 Carmen saeculare Teos Latin Libraryssä. (17 eaa.)
 Kirjeet II (Epistularum liber secundus) (14 eaa.) Teos Latin Libraryssä.

Kirjallisuutta

Suomennokset 
 
 
 4

Lähteet  
 Grimberg, Carl: Kansojen historia, osa 6, Rooma. Suomentaneet Weikko Pakarinen, Jussi Teljo ja Aaro Lassi. WSOY:n graafiset laitokset, Porvoo 1980. ISBN 951-0-09734-9

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Horatiuksen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä.
 Horatius ja runoilijakoulu. Jyväskylän yliopisto.
 Shorey, Paul: Commentary on Horace, Odes, Epodes, and Carmen Saeculare. Perseus Digital Library. 
 Virtanen, Reijo: Keskitien satiirikko. Kiiltomato.net 25.6.2014.

Roomalaiset lyyriset runoilijat
Seulonnan keskeiset artikkelit