joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto

Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto on kansallispuisto Pirkanmaan ja Satakunnan maakunnissa Huittisten, Kokemäen ja Sastamalan kaupunkien alueella. Kansallispuiston pinta-ala on 27 neliökilometriä, ja se on perustettu vuonna 1993.

Kansallispuiston tunnus on ulpukka ja ruskohukankorento.

Luonto 

Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto koostuu kansainvälisestikin arvokkaana lintujärvenä tunnetusta Puurijärvestä ja viidestä kermikeidassuosta: Aron-, Iso-, Kiettareen-, Korkea- ja Ronkansuosta. Kansallispuiston läpi virtaa Kokemäenjoki. Puurijärvellä pesii noin 35 lintulajia. Puistossa tavattavia lintulajeja ovat muun muassa kaulushaikara, kurki, laulujoutsen, luhtahuitti, mustatiira ja ruskosuohaukka. Runsaan lintulajiston lisäksi kansallispuistossa on monipuolinen hyönteislajisto. Siellä on tavattu 38 perhoslajia ja 24 sudenkorentolajia.

Historia 
Alueen suot muodostuivat maankohoamisen seurauksena, kun merestä noussut maaperä alkoi soistua. Ensimmäiset kylät syntyivät alueelle noin 1200-luvulla. 1800-luvulla soita alettiin ojittamaan ja Kokemäenjoen pintaa laskemaan uusien vieljelyalueiden saamiseksi. Nykyinen pinnankorkeus saavutettiin, kun Kolsin voimalaitos otettiin käyttöön.

Reitit ja palvelut 
Kansallispuistossa on kaksi kilometriä pitkä luontopolku ja neljä lintutornia, joista korkein on 18 metriä korkea Kärjenkallion lintutorni. Se on Pohjoismaiden suurimpia, ja sieltä on näkyvyys koko Puurijärvelle. Muut lintutornit sijaitsevat Puurijärven etelä- ja pohjoispäissä sekä Isosuolla luontopolun varrella.

Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto soveltuu parhaiten päiväretkikohteeksi. Vuonna 2011 tehdyn kävijätutkimuksen mukaan 95 prosenttia kävijöistä saapui ainoastaan päiväksi. Tutkimuksessa selvisi myös, että kävijöiden tärkeimmät harrasteet olivat luonnon tarkkailu ja kävely. Kävijöiden suosituimmat kohteet olivat Kärjenkallion lintutorni ja lintulava.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luontoon.fi – Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto
Retkipaikka.fi – Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto

Suomen kansallispuistot
Pirkanmaan nähtävyydet
Satakunnan nähtävyydet
Huittisten luonto
Kokemäen luonto
Sastamalan luonto
Kauvatsa
Suomen suot
Satakunnan luonnonsuojelualueet
Pirkanmaan luonnonsuojelualueet
Espanjanpihta

Espanjanpihta (Abies pinsapo) on mäntykasvien heimoon ja pihtojen sukuun kuuluva ikivihreä havupuu, joka kasvaa 20–30 metriä korkeaksi. Sen kalpean sinivihreät, neulasmaiset lehdet ovat 1,5–2 senttimetriä pitkiä ja niissä on molemmin puolin leveitä, vaaleita vaharaitoja. Espanjanpihdan kävyt ovat 9–18 senttimetriä pitkiä ja kypsyttyään ne hajoavat vapauttaen siemenet ilmaan.

Espanjanpihtaa esiintyy luonnonvaraisena eteläisessä Espanjassa 1 100–2 000 metrin korkeudella Grazaleman vuoristossa Cádizin maakunnassa ja Las Nievesin vuoristossa Málagan maakunnassa.

Kansainvälisessä uhanalaisluokituksessa espanjanpihta on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.

Lähteet 

Pihdat
Uhanalaiset kasvit
Kingsley Amis

Kingsley Amis (16. huhtikuuta 1922–22. lokakuuta 1995) oli englantilainen kirjailija. Hän kirjoitti yli kaksikymmentä romaania, kolme runokokoelmaa, novelleja, radio- ja televisiokäsikirjoituksia sekä runsaasti kirjallisuusarvosteluja ja yhteiskunnallisia esseitä. Amis kuului 1950-luvulla esiin nousseeseen "nuorten vihaisen miesten" sukupolveen.

Amis tunnetaan ennen muuta koomisista, englantilaisen ja keski- ja yläluokan elämäntapaa ja arvomaailmaa satirisoivista romaaneistaan. Hänen läpimurtoteoksensa oli yliopistomaailmaan sijoittuva Onnellinen Jim (suom. 1956). Amis vaihteli luontevasti tyylejä ja lajityyppejä, häneltä luontui niin goottinen kummitustarina (The Green Man, 1969) kuin rikosromaani (Vuosisadan rikos, 1975, suom. 1990).

Hän sai Iso-Britannian arvostetuimman kirjallisuuspalkinnon Bookerin vuonna 1986 romaanistaan Vanhat pirut. Amis aateloitiin 1991. Hänen viimeinen romaaninsa The Biographer's Moustache ilmestyi 1995, samana vuonna jona hän kuoli.

Humoristina tunnettu Amis kirjoitti tiettävästi ensimmäisen tutkielman Ian Flemingin Bond-romaaneista (Raportti James Bondista, suom. 1966). Ian Flemingin perikunnan omistaman yhtiön aloitteesta hän kirjoitti ensimmäisen jatko-osan James Bond -romaaneihin. Nimimerkillä Robert Markham julkaistu Lohikäärmeen kynnet (Colonel Sun, 1968) oli menestys, mutta useista yrityksistä huolimatta Flemingin perikunta onnistui jatkamaan Bond-romaanien sarjallistamista vasta vuodesta 1981 alkaen.

Kingsley Amis tunnettiin räväköistä, poliittisesti epäkorrekteista mielipiteistään. Martin Amis on sanonut isästään, että "hänen koko pointtinsa oli se, ettei hän piitannut siitä mitä ihmiset hänestä ajattelivat".

Kingsley Amisin poika on kirjailija Martin Amis.

Suomennetut teokset 
 
 Virka ja viettelys, suom. Mikko Kilpi Helsinki: WSOY 1957
 
 Herrasmieskerho (yhdessä Robert Conquestin kanssa), suom. Eila Pennanen ja Kirsi Kunnas, WSOY 1966
 Naisten mies, suom. Irma Lassila, Kirjayhtymä 1985
 Vanhat pirut, suom. Kristiina Drews, Kirjayhtymä 1987
 Vuosisadan rikos, suom. Pertti Koskela, Book Studio 1990

Lähteet 

Englantilaiset fantasiakirjailijat
Englantilaiset runoilijat
Englantilaiset kirjailijat
Englantilaiset novellikirjailijat
Booker-palkinnon saajat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Luis Alvarez

Luis Walter Alvarez (13. kesäkuuta 1911 – 1. syyskuuta 1988) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka sai fysiikan Nobelin palkinnon vuonna 1968 kuplakammion keksimisestä. Kuplakammion avulla voitiin tarkastella hiukkaskiihdyttimessä syntyneitä hyvin lyhytikäisiä alkeishiukkasia.

Toisen maailmansodan aikana Alvarez oli tärkeä henkilö Manhattan-projektissa. Yhdessä opiskelijansa kanssa hän suunnitteli Nagasakin atomipommin sytyttimen. Hän oli mukana tieteellisenä tarkkailijana Hiroshiman atomipommi-iskussa.

Luis Alvarez kunnostautui myös kehittelemällä atomipommin shokkiaaltoja mittaavan mittausvälineen. Tämä pudotettiin ulos laskuvarjolla varustetussa sylinterissä ennen pommin pudottamista.

Sodan jälkeen Alvarez keksi lentokenttien inertiasuunnistus-lähestymisjärjestemän (ILS).

Lähteet 

 Gordon Thomas & Max Morgan Witts: Enola Gay – pommikone Hiroshiman yllä. Suom. Antti Nuuttila. WSOY, 1981. ISBN 951-0-10695-X.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 http://www.netti.fi/~halle/planes/termit.htm#Inertiasuunnistus

Nobelin fysiikanpalkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset fyysikot
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
FTE

Full-Time Equivalent on henkilöresurssien yksikkö, joka mittaa henkilöstön läsnäoloa tai projektin kokonaishenkilöallokaatiota. Henkilömäärä voi koostua täysipäiväisistä tai osa-aikaisista resursseista. NOE (Number of Employees) kertoo työsuhteessa olevan henkilöstön määrän, mutta FTE kertoo työssä käyvän henkilöstön määrän. Jos yrityksessä on työsuhteessa 5 henkilöä (NOE) ja yksi heistä on opintovapaalla, yksi virkavapaalla ja yksi tekee lyhennettyä työpäivää (30 tuntia 37:stä) on yrityksen  FTE 2,8. Kun poissaolon pituus on yli 30 päivää, henkilö poistuu NOE:sta. FTE-laskenta suoritetaan yliopistoissa ja korkeakouluissa läsnäolon ja opintosuoritusten perusteella, josta päätellään opiskelijan kokoaikaisuus.

Arkikielessä käytetään monesti termejä henkilötyökuukausi tai henkilötyövuosi, jotka ovat kuitenkin kokonaistyömäärä kuvaavia käsitteitä. FTE on sen sijaan hetkellisen henkilömäärän eli kapasiteetin mitta. 1 FTE tarkoittaa siis yhtä täysipäiväistä työntekijää eli 100%:sta allokaatiota. 1 Fte voi koostua myös kahdesta henkilöstä, jotka molemmat tekevät puoltapäivää eli 50%:sta allokaatiosta tai vaikka 20% + 80%:sta. Jolloin toinen henkilöistä tekee päivän viikossa ja toinen 4 päivää viikossa.
Työ
Orivesi–Jyväskylä-rata

Orivesi–Jyväskylä-rata eli Jämsän rata on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka kulkee Orivedeltä Jämsän kautta Jyväskylään. Rataosuus on 112,7 kilometriä pitkä, yksiraiteinen ja koko matkalta sähköistetty. Rata Orivedeltä Jämsänkoskelle valmistui 1951 ja sieltä edelleen Jyväskylään 1977. Rataosuudella on kahdeksan tunnelia, joista Lahdenvuoren tunneli (4 290 metriä) on Suomen kolmanneksi pisin.

Historia

Osuus Orivedeltä Jämsään määrättiin rakennettavaksi vuonna 1938. Hyväksymiseen vaikutti Rudolf Walden, joka lupasi, että tehtaat osallistuvat kustannuksiin. Rakennustyöt aloitettiin 1939 ja niitä jatkettiin sotavuosinakin, osittain sotavankityövoimalla. 56 kilometriä pitkä rata Jämsään valmistui 1950 ja valtion ja Yhtyneiden Paperitehtaiden puoliksi maksama jatko Jämsänkosken tehtaille seuraavana vuonna. Pistorata Jämsästä Päijänteen rantaan Olkkolaan valmistui vuonna 1953. Keskimäärin rataa oli vuosittain rakentamassa 300 henkeä, parhaimpina vuosina yli 700. Rata oli erittäin vaikea rakentaa jopa Suomen oloissa – siltoja, pengerryksiä ja mutkia tuli valtavasti. Rataa ja sen sivuratoja tarvittiin Päijänteen ympäristön puuraaka-aineen ja Jämsänjoki-laakson kasvavan puunjalostusteollisuuden tuotteiden kuljetuksiin. Osittain radan ansiosta Jämsänkosken paperitehdas sai rinnalleen Kaipolan paperitehtaan ja Olkkolan sahan. Radat palvelivat myös henkilöliikennettä. 1960-luvun puolivälissä melko vilkkaana käynyt liikenne romahti vuosikymmenen lopussa ja matkustajaliikenne lopetettiin vuonna 1969. Radan liikenne kuihtui 1970-luvulla muutamaan tavarajunaan päivässä.

Radan jatkoa Jyväskylään alettiin suunnitella välittömästi, sillä se lyhentäisi Keski- ja Etelä-Suomen välisiä rautatieyhteyksiä tuntuvasti. Pitkien selvitysten ja tutkimusten jälkeen radan rakentamisesta päätettiin vuonna 1961. Rakentaminen alkoi vuonna 1964 ja ensin valmistuivat hankkeeseen liittyneet Keljonlahden satamaraide vuonna 1968 ja Säynätsalon rata vuonna 1970. Rata rakennettiin vaikeakulkuiseen maastoon, jossa oli suuret korkeuserot ja paljon vesistöjä. Niinpä 53 kilometrin matkasta jouduttiin 15 kilometriä  louhimaan kallioon. Tunneleiden yhteispituus on 9 550 metriä. Siltoja tehtiin yhteensä 48. Rakentaminen kesti 13 vuotta.

Pääraide Jyväskylästä Jämsään valmistui loppuvuodesta 1977, jolloin se otettiin tavaraliikennekäyttöön. Matkustajaliikenne alkoi vuonna 1978. Rata lyhensi junamatkaa Jyväskylästä Tampereelle 190 kilometristä 154 kilometriin. Esimerkiksi vuonna 1980 radalla kulki noin 20 junaa päivässä. Vuonna 1984 välillä Jyväskylä–Jämsä kulki 51,8 miljoonaa nettotonnikilometriä tavaraa Jämsän suuntaan ja 31,2 miljoonaa Jyväskylän suuntaan. Orivesi–Jämsä-välillä lukemat olivat 56,5 Orivedelle ja 33,8 Jämsään.

Tunnelit ja sillat

Radalla on myös vuonna 1975 valmistunut 415-metrinen Markkulan alikulkusilta Korpilahdella, Pätkinlahden vuosina 1975–1976 rakennettu silta Muuramessa sekä vuonna 2016 valmistunut Jämsänjoen ylittävä 99-metrinen betonisilta, joka korvasi 72-metrisen vuonna 1951 valmistuneen terässillan.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Jyväskylän liikenne
Jämsän liikenne
Jämsänkoski
Oriveden liikenne
Suomen rataverkko
Estée Lauder


Estée Lauder (1. heinäkuuta 1908 New York – 24. huhtikuuta 2004 New York) oli amerikkalainen liikenainen ja kosmetikkateollisuuden edelläkävijä, joka perusti omaa nimeään kantavan kosmetiikkayrityksen Estée Lauderin, joka on nykyisin myyntinsä perusteella yksi maailman suurimpia.  

Lauder syntyi Josephine Esther Mentzerina Queensissa New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat Unkarin juutalaisia maahanmuuttajia. Hän meni naimisiin Joseph Lauterin kanssa vuonna 1930, sai hänen kanssaan kaksi poikaa, erosi vuonna 1939 ja avioitui uudestaan entisen puolisonsa kanssa vuonna 1942. Lauterin perhe muutti sukunimensä Lauderiksi 1930-luvun loppupuolella. Parin avioliitto kesti vuoteen 1982 asti, jolloin Joseph menehtyi.

Estée Lauder haaveili nuoruudessaan ihotautilääkärin urasta, mutta mentyään naimisiin kemisti Lauderin kanssa elämä sai uuden käänteen. Yhdessä he alkoivat kehitellä ihonhoitotuotteita naisille. 

Estée Lauder alkoi myydä setänsä, kemisti John Schotzin, sekoittamia ja myöhemmin myös itse sekoittamiaan ihovoiteita 1930-luvulla, mutta yritys perustettiin vasta vuonna 1946. Sen ensimmäinen varsinainen läpimurto oli Youth Dew -tuoksu, joka lanseerattiin vuonna 1953. Tuotekehittelyn lisäksi Lauder oli erittäin kiinnostunut myös yhtiön tuotteiden ulkonäöstä ja pakkauksista. Juuri hän valitsi yhtiön käyttämän sinisen värisävyn, jonka omistaja arveli sointuvan asiakkaiden kylpy- ja makuuhuoneiden sisustukseen. 

Estée Lauder oli ainoa nainen Time-aikakauslehden vuonna 1998 julkaisemassa luettelossa 1900-luvun 20 vaikutusvaltaisimmasta liikealan taiturista. Hänelle myönnettiin myös Yhdysvaltain korkein siviilikunniamerkki Presidential Medal of Freedom. Lauder kuoli Manhattanin asunnossaan sydänongelmiin 97-vuotiaana, mutta hänen merkityksensä kosmetiikkateollisuudessa on edelleen jäljellä. Perustajansa nimeä kantava tuotemerkki on saatavana enemmässä kuin sadassa maassa.

Lähteet

Kirjallisuus 
 Utrio, Kaari & Nuotio, Una & Heikkilä, Taina: Rusoposkia, huulten purppuraa. Helsinki: Tekniikan museo 1995. ISBN 951-95233-6-7.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Estée Lauderin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
 

Kosmetiikka-alan uranuurtajat
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Presidential Medal of Freedom
Al-Mansura

Al-Mansura () on kaupunki Egyptissä Niilin suistolla. Sen asukasluku oli vuonna 2006 439 348.

Maantiede

Al-Mansura sijaitsee Ala-Egyptissä Niilin suistossa Niilin sivuhaara Damiettajoen itärannalla. Joen toisella puolella sijaitsee Talkhan kaupunki. Kaupunki on al-Daqahliyyan kuvernoraatin hallinnollinen keskus.

Historia

Al-Mansura perustettiin vuonna 1219. Ristiretkeläiset olivat vallannet saman vuoden marraskuussa Damiettan kaupungin. Heitä vastaan taistellut aijubidisulttaani al-Kamil perusti al-Mansuran paikalle linnoitetun sotilasleirin, josta sittempi kaupunki muodostui. Paikka suojasi vesirettejä kohti Niiliä. Heinä-elokuussa ristiretkeläiset voitettiin taistelussa al-Mansuran liepeillä ja he joutuivat antautmisehtojensa mukaisesti lähtemään Egyptistä. Al-Mansuran edustalle päättyi myös Ranskan kuningas Ludvig IX:n johtama ristiretki vuonna 1250. Ristiretkeläisten oli onnistunut jälleen vallata Damietta, mutta Baibars al-Bunduqdarin johtama armeija voitti heidät taistelussa kaupungin kaduilla. Ludvig IX jäi myöhemmin vangiksi ja hänet pakotettiin hintana vapaudestaan luopumaan Damiettasta. Nimen al-Mansura eli "voitto" on joskus sanottu viitanneen voittoon ranskalaisista.

Egyptin mamelukkihallitsijoiden valtakaudella kaupunki kuului Al-Daqahliyyan maakuntaan, jonka keskus oli nykyinen Ushmum al-Rumman. Maakunnan hallinnollinen keskus siirtyi al-Mansuraan Osmanien valtakunnan kaudella Egyptin osmanikuvernööri Hadim Suleiman Pašan päätöksellä vuonna 1527. Sittemmin kaupunki kasvoi etenkin puuvillan tuotannon keskuksena.

Talous ja liikenne

Al-Mansura on oman alueensa kaupan keskus. Ympäröivällä maaseudulla kasvatetaan esimerkiksi puuvillaa, riisiä ja pellavaa. Kaupungissa on maatalouden tuotantoon liittyvää teollisuutta, kuten puuvillan ja jauhojen valmistusta, sekä tekstiiliteollisuutta. Damiettajoen yli Takhlaan kulkee silta.

Väestö ja koulutus
Al-Mansuran asukasluku oli vuonna 2006 yhteensä 439 348. Vuonna 1970 vastaava lukema oli 218 000 ja vuonna 1917 49 000.

Kaupungissa sijaitsevia korkeamman asteen oppilaitoksia ovat al-Mansuran yliopisto, Al-Azharin yliopiston al-Mansuran haara ja al-Mansuran polytekninen instituutti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin kaupungit
Janet Evans

Janet Beth Evans (s. 28. elokuuta 1971 Placentia, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Evans hallitsi naisten pitkiä vapaauintimatkoja 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.

Evans aloitti kilpauinnin jo lapsena. Kansainväliseen tietoisuuteen 162-senttinen Evans tuli vuonna 1987. Silloin hän voitti ensimmäiset 45 Yhdysvaltojen mestaruudestaan sekä rikkoi kolme maailmanennätystä: 400 metrin vapaauinnissa 4.05,75 rikkoen Tracy Wickhamin ennätyksen vuodelta 1978, 800 metrin vapaauinnissa 8.17,12 rikkoen myös Wickhamin vuonna 1978 tekemän ennätyksen sekä 1 500 metrin vapaauinnissa 16.00,73 parantaen Kim Linehanin vuoden 1979 ennätystä. Evansin vuonna 1988 uitu 1 500 metrin vapaauinnin ME oli vanhin maailmanennätys rikkoutuessaan kun Yhdysvaltain Kate Ziegler rikkoi sen lähes kymmenellä sekunnilla 17. kesäkuuta 2007.

Soulin olympialaisissa 1988 Evans voitti 400 ja 800 metrin vapaauinnit ja 400 metrin sekauinnin. Hänestä tuli ensimmäinen nainen sitten vuoden 1968 ja Debbie Meyerin, joka on voittanut kolme henkilökohtaista olympiakultaa samoissa kisoissa. 17-vuotiaana, yhä El Dorado High Schoolin opiskelijana hänestä tuli kansallinen julkisuuden henkilö.

Barcelonan kisoissa 1992 Evans voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa. Hänestä tuli matkan ensimmäisenä kahdesti voittanut naisuimari. Evans oli myös hopealla 400 metrin vapaauinnissa. 1992 kisojen jälkeen hän ei ollut enää entisenlaisessaan kunnossa ja vuoden 1996 Atlantan kisoissa Yhdysvaltojen uintijoukkueen kapteenina toiminut Evans ei enää menestynyt. Hän lopetti uransa Atlantan olympialaisten jälkeen.

MM-tasolla Evans on voittanut kaikkiaan viisi kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia.

Lokakuussa 2010 Evans aloitti uudestaan uintiharjoittelun ja uintikisoihin hän osallistui ensimmäisen kerran kesäkuussa 2011. Edellisen kerran hän oli kilpaillut Atlantan olympialaisissa 1996. Evans tavoitteli pääsyä Lontoon olympialaisiin 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Janet Evans – International Swimming Hall of Fame 

Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Yhdysvaltalaiset uimarit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Veles

Veles (, ) on kaupunki Pohjois-Makedonian keskiosassa. Kaupungissa on 57 616 asukasta (vuonna 2010), ja se on Velesin kunnan keskuspaikka. Se tunnettiin Jugoslavian aikana nimellä ”Titov Veles” Josip Broz Titon mukaan, mutta Makedonian tasavallan eli nykyisen Pohjois-Makedonian itsenäistyttyä nimen etuosa pudotettiin pois. Kaupunki sijaitsee vuorten keskellä Vardarjoen varrella ja on yksi Pohjois-Makedonian viehättävimmistä myös vanhan arkkitehtuurinsa ansiosta. Tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat 1300-luvun pyhän Nikolan ja Dimitrijan kirkot, Musta ja Valkoinen moskeija sekä kaupungin kellotorni. Yksi Pohjois-Makedonian tärkeimmistä runoilijoista, Kočo Racin, on syntynyt kaupungissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin kotisivu 

Pohjois-Makedonian kaupungit
A Real Live One

A Real Live One on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin livealbumi vuodelta 1993.

Albumi on nauhoitettu yhtyeen Fear of the Dark-studioalbumia seuranneen Fear of the Dark Tour-maailmankiertueen aikana kiertueen Euroopan-osion konserteissa. Fear of the Dark Tour poikkesi myös Suomeen 27. elokuuta vuonna 1992, jolloin yhtye konsertoi Helsingissä. Myös Suomen-konsertti nauhoitettiin, ja A Real Live Onelle nauhoitetusta materiaalista päätyivät kappaleet "Bring Your Daughter... to the Slaughter", "The Clairvoyant" ja "Fear of the Dark", joka julkaistiin myös singlenä.

Vuonna 1998 A Real Live One ja yhtyeen seuraava livealbumi A Real Dead One liitettiin yhdeksi kahden CD-levyn painokseksi ja se julkaistiin uudelleen nimellä A Real Live Dead One. Alkuperäisten albumien ohella levy sisälsi myös "Fear of the Darkin" konsertissa nauhoitetun videon vuodelta 1993.

A Real Live Onen kappalemateriaali koostuu alun perin vuosina 1988-1992 yhtyeen levyttämästä materiaalista, kun A Real Dead One sisältää kappaleita vuosilta 1980-1984.

Kappalelista

Kokoonpano 
Bruce Dickinson - laulu
Steve Harris - bassokitara
Dave Murray - soolo- ja rytmikitara
Janick Gers - soolo- ja rytmikitara
Nicko McBrain - rummut

Vuoden 1993 konserttitallenteet
Iron Maidenin konserttitallenteet
A Real Dead One

A Real Dead One on Iron Maidenin vuonna 1993 julkaistu konserttitallenne. Albumi on taltioitu yhtyeen vuoden 1992 Fear of the Dark-studioalbumia seuranneilta Fear of the Dark Tour- ja A Real Live Tour-kiertueilta aikavälillä 25. elokuuta 1992-4. kesäkuuta 1993. Albumi sisältää yhtyeen tuotantoa aina sen alkuvuosien sävellyksistä vuoden 1984 Powerslave-studioalbumin materiaaliin, kun taas aiempi livealbumi A Real Live One sisältää materiaalia, joka on julkaistu Powerslaven jälkeen. Albumin toinen raita, "The Trooper" on nauhoitettu Suomessa, vuonna 1992 Helsingin jäähallissa järjestetyssä konsertissa.

Vuonna 1998 A Real Live One ja A Real Dead One niputettiin yhdeksi kahden CD-levyn painokseksi, ja se julkaistiin uudelleenmasteroituna versiona yhtyeen muun tuotannon ohella nimellä A Real Live Dead One.

Kappalelista 
 The Number of the Beast
Nauhoitettu Valby Hallessa, Kööpenhamina, Tanska, 25. elokuuta 1992 
 The Trooper
Nauhoitettu Helsingin jäähallissa, Helsinki, Suomi, 27. elokuuta 1992
 Prowler
Nauhoitettu Palaghiaccossa, Rooma, Italia, 30. huhtikuuta, 1993
 Transylvania
Nauhoitettu Grugahallissa, Essen, Saksa, 17. huhtikuuta 1993
 Remember Tomorrow (Paul Di'Anno, Harris)
Nauhoitettu Grugahallissa, Essen, Saksa, 17. huhtikuuta, 1993
 Where Eagles Dare
Nauhoitettu Rijnhalissa, Arnhem, Alankomaat, 9. huhtikuuta, 1993
 Sanctuary (Di'Anno, Dave Murray, Harris)
Nauhoitettu Neuchâtelissa, Lausanne, Sveitsi, 27. toukokuuta 1993
 Running Free (Di'Anno, Harris)
Nauhoitettu Neuchâtelissa, Lausanne, Sveitsi, 27. toukokuuta 1993 
 Run to the Hills
Nauhoitettu Vítkovice Sports Hallissa, Ostrava, Tšekki, 5. huhtikuuta 1993
 2 Minutes to Midnight (Bruce Dickinson, Adrian Smith)
Nauhoitettu L'Élysée Montmartressa, Pariisi, Ranska, 10. huhtikuuta 1993
 Iron Maiden
Nauhoitettu Helsingin jäähallissa, Helsinki, Suomi, 27. elokuuta 1992
 Hallowed Be Thy Name
Nauhoitettu Olympia-areenalla, Moskova, Venäjä, 4. kesäkuuta 1993

Kokoonpano 

 Steve Harris: Basso
 Dave Murray: Kitara
 Bruce Dickinson: Laulu
 Nicko McBrain: Rummut
 Janick Gers: Kitara

Lähteet 

Vuoden 1993 konserttitallenteet
Iron Maidenin konserttitallenteet
Tbilisin Dynamo

Tbilisin Dynamo eli FK Dinamo Tbilisi () on perinteikäs jalkapalloseura Georgian pääkaupungista Tbilisistä. 

Neuvostoliiton aikana Tbilisin Dynamo oli yksi maan parhaista seuroista. Georgian itsenäistymisen jälkeen se on voittanut maan mestaruuden lähes joka vuosi. Joukkue on saavuttanut menestystä myös kansainvälisissä seurajoukkuekipailussa, suurimpana saavutuksena Cup-voittajien Cupin voitto vuonna 1981.

Saavutuksia 
 Neuvostoliiton mestaruus: 1964, 1978
 Neuvostoliiton Cupin voitto: 1976, 1979
 Georgian liigan mestaruus: 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2003, 2005, 2008, 2013, 2014, 2016, 2019
 Georgian Cup-mestaruus: 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2003, 2004, 2009, 2013, 2014, 2015, 2016
 Cup-voittajien Cupin voitto: 1981

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu 

Georgialaiset jalkapalloseurat
Tbilisin urheilu
Stanislav Hurenko

Stanislav Ivanovytš Hurenko (; 1. toukokuuta 1936 Ilovaisk – 14. huhtikuuta 2013) oli Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean viimeinen ensimmäinen sihteeri kesäkuusta 1990 puolueen lakkauttamiseen 30. elokuuta 1991 saakka.
Itsenäistyneessä Ukrainassa Hurenko toimi kansanedustajana vuoteen 2006. 

Hurenkon tytär Ksenja Stanislavna Bornitšjuk toimi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alkupuolella Kiovan valtionyliopistossa venäjän kielen opettajana ulkomaalaisille ylioppilaille, myös Suomen opetusministeriön Neuvostoliitto-instituutin valtiollisen tieteellis-teknis-taloudellisen yhteistyösopimuksen perusteella lähettämille.

Lähteet

Aiheesta muualla
Stanislav Hurenko 

Ukrainalaiset poliitikot
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Petro Šelest

Petro Juh’ymovytš Šelest (, 14. helmikuuta (J: 1. helmikuuta) 1908 – 22. tammikuuta 1996) oli ukrainalainen ja neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä eli Ukrainan neuvostotasavallan puoluejohtajana vuosina 1963–1972.

Šelest tunnettiin Ukrainan taloudellisten etujen ja kulttuurin ajajana, kunnes hänet erotettiin virastaan syytettynä pehmeästä suhtautumisesta nationalismiin.

Lähteet 

Neuvostoliittolaiset poliitikot
Ukrainalaiset poliitikot
Sosialistisen työn sankarit
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Oleksi Kyrytšenko

Oleksi Ilarionovytš Kyrytšenko (, 12. helmikuuta 1908 – 8. joulukuuta 1975) toimi Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä (Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan puoluejohtajana) 1951–1957.

Ukrainalaiset poliitikot
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Jevhenija Bosch

Jevhenija Bohdanivna Bosch (, , alkuaan Jevhenija Hotlibivna Maisch, ; 23. elokuuta (J: 11. elokuuta) 1879 Otšakiv – 5. tammikuuta 1925 Moskova) oli bolševikkeja edustanut poliitikko. Hänestä tuli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan ensimmäinen kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja. Hän toimi Ukrainan bolševikkihallituksen väliaikaisena johtajana 17. joulukuuta 1917 – 9. maaliskuuta 1918. Bosch oli syntyperältään juutalainen. Hänen puolisonsa oli tunnettu bolševikkijohtaja Georgi Pjatakov. 

Poliittisen uransa Bosch oli aloittanut jo 1890 kiinnostuttuaan sosiaalidemokraattisesta puolueesta. Hänestä tuli Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen Kiovan-komitean johtaja 1911. Vuonna 1912 hänet vangittiin, häneltä evättiin kansalaisoikeudet ja hänet karkotettiin eliniäksi Siperiaan.

Vallankumouksen 1917 jälkeen hänestä tuli Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (bolševikkien) aluekomitean sihteeri Ukrainaan. Ukrainan itsenäistymisprosessi alkoi joulukuussa 1917, kun Saksa ja Neuvosto-Venäjä solmivat aselevon Brest-Litovskin rauhanneuvotteluissa. Bolševikit pyrkivät vastustamaan Ukrainan kansallisten sosiaalidemokraattien itsenäisyyspyrkimyksiä ja kilpailevaa Ukrainan kansantasavaltaa sekä muodostamaan entisestä Venäjän keisarikunnasta neuvostovaltaan perustuvan liittovaltion. Boschin johtajakaudella Ukrainassa valtaa piti käytännössä Ukrainan kansantasavallan hallitus, joka teki rauhan saksalaisten kanssa jo ennen Brest-Litovskin rauhansopimusta, minkä vuoksi Saksa tunnusti Ukrainan kansantasavallan. Tämän vuoksi myös Ukrainan neuvostovalta joutui julistautumaan itsenäiseksi kilpaillakseen suosiosta ukrainalaismielisten sosiaalidemokraattien kanssa. Bosch erosi tehtävästään 1918 vastalauseeksi sille, että Brest-Litovskin rauha teki Ukrainasta Saksan alamaisen.

Sittemmin Bosch palveli neuvostohallitusta monissa tehtävissä Ukrainan ulkopuolella. Tuskallisen sairauden murtamana hän teki itsemurhan vuonna 1925.

Aiheesta muualla
 Jevhenija Boschin esittely Ukrainan hallituksen sivustolla 
 Jevhenija Boschin esittely Ukrainan hallituksen sivustolla 

Ukrainalaiset poliitikot
Ukrainan pääministerit
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1925 kuolleet
Viña del Mar

Viña del Mar on kaupunki Valparaíson alueella, Chilessä. Sen asukasluku on noin 318 500 (2004), joten se on maansa neljänneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Tyynen valtameren rannikolla ja noin 110 kilometrin päässä Santiagosta. Viña del mar on yksi Chilen tärkeimmistä turistikohteista ja se houkuttelee niin kotimaisia kuin ulkomaalaisia turisteja valkoisilla hiekkarannoillaan ja vuosittaisilla musiikkifestivaaleillaan.

Slayer - yhtyeen laulaja/basisti Tom Araya on syntynyt Viña del Marissa. 

Chilen kaupungit
Nielutulehdus

Nielutulehdus (toisilta nimiltään nielurisatulehdus, angiina, tonsilliitti tai faryngiitti) on nielussa oleva sairaus, jossa on merkittävimpänä oireena jatkuva tai nieltäessä tuntuva kipu. Taudin aiheuttajana toimivat virukset tai bakteerit, joista tärkein on A-ryhmän beetahemolyyttinen streptokokki, vaikka useimmiten aiheuttajana toimiikin virus. Bakteerin aiheuttama angiina voidaan hoitaa antibiootilla. Sairauden itämisaika on yleensä lyhyt.

Oireet
 lima kurkussa
 jatkuva tai nieltäessä tuntuva kipu
 punoitusta vaihtelevasti nielun takaosassa, kitalaessa, nielukaarissa ja nielurisoissa
 vaalea peite nielurisojen pinnalla
 proput
 korkea, jopa 40 asteen kuume, lähes aina yli 38 astetta
 suurentuneet ja aristavat leukakulman imusolmukkeet 
 päänsärky
 pahoinvointi
 nuha
 yskä
 kylmyyden tunne
 äänen käheys
 silmien sidekalvon tulehdukset
 ripuli
 nielutulehduksen komplikaationa voi kehittyä kurkkupaise
 tulirokko tai harvoin mutta joskus toksisen šokin kaltainen oireyhtymä tai reumakuume, jotka ovat joidenkin A-streptokokkikantojen aiheuttamiin nielutulehduksiin liittyviä liitännäissairauksia tai jälkitauteja

Luettelo aiheuttajista
 beetahemolyyttiset streptokokit (ryhmät A, C ja G)
 adenovirukset
 Epstein–Barrin virus
 mykoplasmat
 influenssavirukset

Läheskään aina taudin aiheuttajaa ei saada selville.

Aiheesta muualla
Nielutulehdus :: Terveyskirjasto
Nielutulehdus (mm. angiina) – Käypähoito.fi
 Terveysportti – Nielutulehdus
 YTHS – Kurkkukipu ja nielutulehdus

Tartuntataudit
Hengityselinten sairaudet
Virustaudit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Teinitytön kasvatusopas

Teinitytön kasvatusopas (, aikaisemmin myös nimellä 8 Simple Rules for Dating My Teenage Daughter) on tilannekomediasarja, joka kertoo Hennessyn perheestä. Perheeseen kuuluu kaksi teini-ikäistä tyttöä, Kerry ja Bridget, sekä poika Rory. Perheen isää, Paul Hennessyä näyttelevän John Ritterin kuoltua ohjat otti käsiinsä heidän äitinsä Cate Hennessy. Hänellä on siten kädet täynnä töitä eikä asiaa helpota ollenkaan hänen isänsä, Jim Egan tai sukulaispoika CJ.

Sarjaa kuvattiin Yhdysvalloissa Walt Disneyn studiolla Kaliforniassa ja sen jakelijana toimii Disneyn alaosastot Disney-ABC Domestic Television ja Disney Media Distribution. Yhdysvalloissa sarjaa esitti ABC, Suomessa Nelonen ja TV5.

Näyttelijät 
 John Ritter – Paul Hennessy (2002–2003)
 Katey Sagal – Cate Hennessy (2002–2005)
 Kaley Cuoco – Bridget Hennessy (2002–2005)
 Amy Davidson – Kerry Hennessy (2002–2005)
 Martin Spanjers – Rory Hennessy (2002–2005)
 James Garner – Jim Egan (2003–2005)
 David Spade – C.J. Barnes (2004–2005)

Säännöt 
Sarjan englanninkielinen nimi 8 Simple rules viittaa perheen isän keksimiin sääntöihin jotka ovat:
 Lääpi tytärtäni ja menetät kätesi.
 Jos itketät häntä, minä itketän sinua.
 "Turvallinen seksi" on myytti. Kaikki mitä yrität vaarantaa terveytesi.
 Jos tuot hänet kotiin myöhään, on myöhäistä pyytää uudestaan.
 Jos tuuttaat torveasi pihatiellä, sinun on parempi olla jättämässä jotain, koska et saa mitään mukaasi.
 Ei valittamista odotellessasi. Jos olet pitkästynyt, vaihda öljyt autooni.
 Jos housusi roikkuvat vyötäisiltä, kiinnitän ne mielelläni niittipistoolilla.
 Deittalua vain julkisilla paikoilla. Haluat romanssia? Lue rakkauskirja.

DVD julkaisut 

Walt Disney Studios Home Entertainment julkaisi sarjasta DVD:llä vain ensimmäisen tuotantokauden. Lionsgate Home Entertainment ilmoitti elokuussa 2008 ostaneensa sarjan oikeudet ABC Studiolta ja julkaisi toisen tuotantokauden seuraavana vuonna.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Tilannekomediat
Damnation and a Day

Damnation and a Day (510963-2) on Cradle of Filthin kymmenes julkaisu ja samalla viides studioalbumi, joka sisältää kokonaan uutta tuotantoa. Se on jaettu neljään osaan samalle levylle. Levyn kappaleet ovat yhtyeen omia. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja ne sanoitti laulaja Dani Filth. 

Levy on nauhoitettu vuoden 2002 loppupuoliskolla New Rising -studioilla ja julkaistu seuraavana vuonna 2003. 

Damnation and a Day sisältää paljon vaikutteita klassisesta musiikista, ja siinä onkin mukana 40-henkinen sinfoniaorkesteri ja 32-henkinen kuoro. Levy kertoo tarinaa raamatun tapahtumista Luciferin silmien kautta seurattuna.

Kappaleet 
 Fantasia Down
 A Bruise Upon The Silent Moon
 The Promise Of Fever
 Hurt And Virtue
 An Enemy Led The Tempest
 Paradise Lost
 Damned In Any Language ( A Plague On Words )
 Better To Reign In Hell
 Serpent Tongue
 Carrion
 Sewer Side Up
 The Mordant Liquor Of Tears
 Presents From The Poison-Hearted
 Doberman Pharaoh
 Babalon A.D. (So Glad For The Madness)
 The Scented Garden
 A Scarlet Witch Lit The Season
 Mannequin
 Thank God For The Suffering
 The Smoke Of Her Burning / End Of Daze

Kokoonpano 
 Dani Filth – laulu
 Paul Allender – kitara
 Robin Eaglestone – basso
 Martin Powell – koskettimet, kitara
 Adrian Erlandsson – rummut

Vierailijat 
 Sarah Jezebel Deva – laulu

Audionäytteitä saatavilla 

Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla 

Vuoden 2003 albumit
Cradle of Filthin albumit
Aguri Suzuki

Aguri Suzuki (, s. 8. syyskuuta 1960 Tokio, Japani) on entinen japanilainen autourheilija ja entinen Formula 1 -tallin tallipäällikkö. Hän on Takuma Satōn ja Satoru Nakajiman ohella yksi menestyneimmistä japanilaisista Formula 1 -kuljettajista. Suzuki kilpaili Formula 1:ssä kausilla 1988–1995.

Suzukin uran ensimmäinen merkittävä virstanpylväs oli Japanin Formula 3 -sarjan hopeasija vuonna 1983. Hän jäi voittaja Fujiwarasta 12 pistettä. Kaksikko erottui sarjassa muista varsin selvästi. Fujiwara voitti seitsemästä osakilpailusta neljä ja oli jokaisessa kisassa palkintopallilla. Suzukin saldo oli kaksi voittoa ja viisi TOP-3 sijoitusta. Formula 3:n ohella Suzuki ajoi satunnaisia kilpailuja FIA:n World Endurance Championship -sarjassa kausilla 1982, 1983 ja 1985.

1986 Suzuki voitti Japanin Touring Car -luokan mestaruuden yhdessä Takao Wadan kanssa Nissan Motorsportin tehdaskuljettajana.

Suzuki sijoittui Japanin Formula 3000 -sarjassa toiseksi kaudella 1987 ja voitti seuraavana vuonna sarjan  mestaruuden. Hän osallistui lisäksi Le Mansin 24 tunnin ajoon ilman menestystä.

Suzuki osallistui 88 Formula 1 -sarjan Grand Prix -kilpailuun uransa aikana. Hänen parhaaksi F1-sijoituksekseen jäi kolmas sija vuoden 1990 Japanin Grand Prix'sta. F1-uransa jälkeen Suzuki osallistui muun muassa muutamaan Le Mansin 24 tunnin ajoon joista vuonna 1998 saavutuksena oli yleiskilpailun 3. sija Nissanilla. Suzuki teki paluun F1-sarjaan kaudella 2006, tällä kertaa tallipäällikön ja tallin omistajan roolissa. Hän toimi Super Aguri -tallin tallipäällikkönä ja testiajajana vuodesta 2006 vuoteen 2008, jolloin talli joutui talousvaikeuksien takia jättäytymään sarjasta.

Vuodesta 2014 hän on toiminut Formula E -sarjassa Amlin Agurin tallipäällikkönä.

Formula 1 -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset Formula 1 -kuljettajat
Formula 1 -tallipäälliköt
Formula E -taustavaikuttajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Piritta Hagman

Piritta Sini Kyllikki Hagman (o.s. Hannula, s. 7. elokuuta 1979 Pori) on vuoden 2003 Miss Suomen 1. perintöprinsessa ja vuoden 2004 Miss Skandinavia. Hän oli naimisissa jääkiekkoilija Niklas Hagmanin kanssa. Toukokuussa 2018 pari ilmoitti eroavansa. Pariskunnalla on kolme lasta, Lukas (s. 2007), Lila (s. 2009) ja Eliana (s. 2012). 

Hagman on viime vuosina juontanut televisiossa Nelonen-kanavalla Toisenlaiset äidit -ohjelmaa.  Koulutukseltaan hän on fysioterapeutti.

Lähteet 

Suomalaiset missit
Suomalaiset fysioterapeutit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Ivy League

Ivy League (nk. murattiliiga) tarkoittaa kahdeksaa Yhdysvaltain itärannikon korkeakoulua. Termi yhdistetään akateemiseen huippuun, tiukkoihin pääsyvalintoihin ja elitismiin. Ivy League -yliopistot on aina laskettu Yhdysvaltojen 20 parhaan yliopiston joukkoon. Ne houkuttelevat tutkijoita ja opiskelijoita ympäri maailmaa ja saavat paljon rahoitusta toimintaansa.

Koulut muodostavat myös yliopistourheilujärjestö NCAA:n konferenssin, joka perustettiin vuonna 1954. Konferenssin joukkueet ja urheilijat kilpailevat lajeissaan NCAA:n Division I -tasolla.

Jäsenet

Katso myös 
Russell-ryhmä
C9-liiga

Huomautukset

Lähteet 

Yhdysvaltain yliopistourheilu
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hugh Everett

Hugh Everett III (11. marraskuuta 1930 Maryland, Yhdysvallat – 19. heinäkuuta 1982 McLean, Virginia) oli amerikkalainen kvanttifyysikko, joka kehitti kvanttifysikaaliseen tulkintaan perustuvan monimaailmatulkinnan vuonna 1957 väitöskirjassaan, jonka ohjasi John Wheeler ja joka kulki alun perin nimellä suhteellisten tilojen formulointi. Hän jätti fysiikan väitöskirjansa valmistumisen jälkeen lannistuttuaan muiden fyysikoiden heikosta reaktiosta hänen teorioihinsa. Hän kehitti myös yleistetyt Lagrangen kertoimet operaatioanalyysin käyttöön ja sovelsi tätä kaupallisesti puolustusanalyytikkona ja konsulttina tullen monimiljonääriksi.

Hugh Everett oli naimisissa Nancy Goren kanssa ja heillä oli kaksi lasta Mark Oliver Everett, joka on popyhtye Eelsin päävokalisti, ja Elizabeth Everett.

Aiheesta muualla 
  Hugh Everett: The man who gave us the multiverse New Scientist 2014
 Eugene B. Shikhovtsev  & Kenneth W. Ford : biographical sketch MIT

Yhdysvaltalaiset fyysikot
Tieteenfilosofit
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Maurizio Pratesi

Maurizio Pratesi (s. 2. helmikuuta 1975) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Takamiehenä pelanneen 190-senttisen Pratesin kasvattajaseura oli Kiri-60. Pratesi pelasi vuosia ammattilaisena Euroopassa ja 45 ottelua Suomen miesten maajoukkueessa. 

Pratesi lopetti uransa huipputasolla lokakuussa 2006 loukkaantumisten vuoksi, mutta pelattuaan hyvän kauden I-divisioonassa hän jatkoi uraansa pääsarjatasolla pelaten viimeiset kilpaottelunsa vuonna 2007 Korisliigassa Torpan Pojissa.

Saavutukset 
 Suomen mestaruus 2003
 Saksan pääsarjan hopeaa 2000 ja 2001

Lähteet 
 Taatila, Hippo: Maunulan lentävä Maukka Koripalloelämää-blogi
 Maurizio Pratesi  Suomen Koripalloliitto
 Maajoukkueprofiili  Suomen Koripalloliitto
 Profiili  Basketball-Bundesliga

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksanteri (Kreikka)

Aleksanteri (, 1. elokuuta 1893 – 25. lokakuuta 1920) oli Kreikan kuningas, joka hallitsi Kreikkaa vuosina 1917–1920.

Elämä 

Aleksanteri syntyi Tatóin palatsissa lähellä Ateenaa, Konstantin I:n ja Preussin prinsessa Sofian toiseksi vanhimpana poikana.

Konstantin I, joka tunnettiin saksalaissympatioistaan, vaati Kreikkaa pysymään puolueettomana ensimmäisessä maailmansodassa, kun taas pääministeri Elefthérios Venizélos vaati liittymistä ententen puolelle. Britti- ja ranskalaisjoukot saapuivat Venizéloksen kutsusta Kreikkaan ja Konstantin ja hänen vanhin poikansa Yrjö (Georgios) pakotettiin maanpakoon. Nuoresta Aleksanterista tuli kuningas. Hänellä ei ollut todellista valtaa, ja hänen ainoaksi tehtäväkseen jäi vierailla rintamilla kannustamassa joukkoja.

Aleksanteri uhmasi kuitenkin Venizélosta naimalla 4. marraskuuta 1919 aatelittoman Aspasía Mánoun (1896–1972), kenraali Pétros Mánoksen tyttären. Pääministeri olisi halunnut hänen naivan Ison-Britannian Yrjö V:n tyttären prinsessa Maryn. Kuningaspari pakeni skandaalia väliaikaisesti Pariisiin, kunnes avioliitto laillistettiin. Heidän ainoa tyttärensä, Tanskan ja Kreikan prinsessa Aleksandra (1921–1993) nai Jugoslavian kuninkaan Pietari II:n.

Aleksanteri kuoli 25. lokakuuta 1920 Ateenassa verenmyrkytykseen, jonka kerrottiin johtuvan lemmikkiapinan puremasta. Muun muassa Konstantinin paluun vastustajien levittämien huhujen mukaan hänet surmattiin. Hänen kuolemansa jälkeen hänen isänsä palasi Kreikan kuninkaaksi.

Alexandroúpolin (entinen Dedeağaç) kaupunki Kreikan–Turkin rajalla nimettiin hänen kunniakseen vuonna 1920, kun hän vieraili kaupungissa Bulgarian luovutettua sen Kreikalle sodan jälkeen 14. toukokuuta 1920.

Kreikan kuninkaat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1920 kuolleet
Paul Thiry d’Holbach

Paul Henry Thiry, paroni d'Holbach (syntyjään  Paul Heinrich Dietrich von Holbach; 8. joulukuuta 1723 Edesheim lähellä Landauta – 21. tammikuuta 1789 Pariisi) oli ranskalais-saksalainen kirjailija, filosofi, ensyklopedisti ja näkyvä hahmo valistusajan Ranskassa. Hän syntyi Edesheimissä Saksassa, mutta asui ja työskenteli pääasiassa Pariisissa, jossa hän piti salonkia. Holbach oli materialisti. Hänet tunnetaan parhaiten ateismistaan ja uskonnonvastaista kirjoituksistaan, joista kuuluisin on Système de la Nature (1770).

Teokset 
Le christianisme dévoilé, ou Examen des principes et des effets de la religion chrétienne published in Nancy, 1761
La Contagion sacrée, ou Histoire naturelle de la superstition, 1768
Lettres à Eugénie, ou Préservatif contre les préjugés, 1768
Théologie Portative, ou Dictionnaire abrégé de la religion chrétienne, 1768
Essai sur les préjugés, ou De l'influence des opinions sur les mœurs & le bonheur des hommes, 1770
Système de la nature ou des loix du monde physique & du monde moral (Luonnon järjestelmä, julkaistu vuonna 1770 kahdessa osassa salanimellä Mirabaud. 1. osan teksti ja 2. osan teksti Gutenberg-projektissa, ranskaksi.
Histoire critique de Jésus-Christ, ou Analyse raisonnée des évangiles, 1770
Tableau des Saints, ou Examen de l'esprit, de la conduite, des maximes & du mérite des personnages que le christiannisme révère & propose pour modèles, 1770
Le Bon Sens, published 1772 (Good Sense). Lyhennetty laitos teoksesta Système de la naturesta. Teksti Gutenberg-hankkeessa
Politique Naturelle, ou Discours sur les vrais principes du Gouvernement, 1773
Système Social, ou Principes naturels de la morale et de la Politique, avec un examen de l'influence du gouvernement sur les mœurs 1773
Ethocratie, ou Le gouvernement fondé sur la morale (Ethocracy or Government Founded on Ethics) (Amsterdam, 1776)
La Morale Universelle, ou Les devoirs de l'homme fondés sur la Nature, 1776 en français, PDF file.
Eléments de morale universelle, ou Catéchisme de la Nature, 1790
Lettre à une dame d'un certain âge

Lähteet

 Aiheesta muualla 
 Good Sense. Verkkoversio (Gutenberg.org)
 The system of nature.'' verkkoversio (pdf)]

Ensyklopedistit
Ateistifilosofit
Materialistit
Uskontokriitikot
Aateliset
Vuonna 1723 syntyneet
Vuonna 1789 kuolleet
Naturalismi (filosofia)
K-Market

K-Market (viralliselta toiminimeltään K-Market Oy) on Keskon tytäryhtiö ja päivittäistavaraketju, joka käsittää pieniä ja keskikokoisia elintarvikekauppoja. Sen tunnuslause on Oman kylän kauppa, aiemmin tunnuslause oli Kauppias hoitaa homman ja Kaikki hyvä on lähellä. Ketju perustettiin vuonna 1993, kun K-ryhmä (Ruokakesko) kokosi kauppansa valtakunnallisten ketjujen alle. Vuosina 2002−2016 ketjun nimi oli K-market, sitä ennen 1993−2002 KK Market.

K-Market-myymälöitä on suurimmaksi osaksi kaupunkien keskustoissa, lähiöissä ja maaseututaajamissa. Myös joidenkin Neste-huoltoasemien yhteydessä on toiminut K-Market. Ne muutettiin vuoden 2017 loppuun mennessä Neste K-asemiksi.

K-Market-kauppoja on eri puolella Suomea yhteensä yli 800 kappaletta. Ketju on Keskon kolmesta päivittäistavaraketjusta myymälöiden määrältään selvästi suurin. K-Marketeissa, kuten muissakin K-ryhmän kaupoissa, toimii itsenäinen yrittäjä eli kauppias.

Brandistä yhtiöksi 
Ruokakesko osti Suomen Lähikaupan marraskuussa 2015. Suomen Lähikauppa Oy muutti nimensä K-Market Oy:ksi elokuussa 2016. K-Marketien määrä lisääntyi tuntuvasti vuosina 2016 ja 2017, koska pääosa Siwoista ja Valintataloista muutettiin K-Marketeiksi.

Myymälöiden uudistaminen 2016 
K-Marketin logo ja myymäläilme uudistettiin keväällä 2016. Uudessa ilmeessä korostuu oranssi väri. Uudistusta varten Kesko tutki kuluttajien tottumuksia ja haki vaikutteita ulkomailta. Uuden myymäläilmeen mukaisten myymälöiden tuotevalikoimassa on tarkoitus kiinnittää huomioita lähialueen asukkaiden toiveisiin. Kaikki K-Marketit sekä noin 400 Siwaa ja Valintataloa oli tarkoitus uudistaa vuoden 2018 loppuun mennessä.

Cassa 

K-market Cassa oli elintarvikkeita myyvä halpakauppaketju, jonka liikkeet toimivat itsenäisinä Cassa-nimen alla. Kauppaketju aloitti toimintansa pian Lidlin tultua Suomeen. Kaupoissa myytiin myös kodin käyttötavaraa ja vaatteita Lidlin tapaan. Ketjun ideana oli keskittää tuotevalikoimansa erityisesti omiin merkkeihinsä Euro Shopper- ja Pirkka-tuotteisiin sekä muihin halpoihin tuotteisiin.

Kesko muutti markkinointinimen K-market Cassaksi ja ketjun loputtua kaupat muutettiin K-marketeiksi vuonna 2007, poikkeuksena K-Market Cassa Hämeenlinna, joka muuttui K-Supermarketiksi. Pienen halpaketjun pyörittäminen oli Ruokakeskolle liian kallista. Valikoima oli suppea, ei joustanut asiakkaiden toiveiden mukaan eivätkä monet kauppiaat olleet tyytyväisiä ansaintamahdollisuuksiin.

Lopettamisvaiheessa Cassa-kauppoja oli 25. Niiden kauppiassopimukset poikkesivat muiden K-kauppiaiden sopimuksista siinä, että Ruokakesko oli päättänyt valikoimasta, hinnoista ja markkinoinnista. Se omisti myös Cassojen varaston ja kaluston. Kauppias sai liikevaihtoon perustuvan korvauksen, josta maksettiin myös henkilökunnan palkat.

Tulipalossa tuhoutuneet kaupat 

 Jälkkäri, Jyväskylä: 6/2018
 Isterintie, Oulu: 8/2021
 Saariselän Kuukkeli, 2/2022
 Jamppa, Järvenpää 3/2022

Logot

Katso myös
K-Citymarket
K-Supermarket

Lähteet

Aiheesta muualla 

 K-Market 
 Kesko

Ruokakesko
Seraing

Seraing on kunta Liègen maakunnassa, Belgiassa. Sen asukasluku 1. tammikuuta 2008 oli 61 657. Kunnan pinta-ala on 35,34 neliökilometriä.

Aiheesta muualla 

Seraingin kotisivut 

Belgian kaupungit
Liègen kunnat
Talviparalympialaiset 2006

2006 talviparalympialaiset järjestettiin Torinossa Italiassa 10.–19. maaliskuuta 2006. Pyörätuolicurlingissa kilpailtiin ensimmäistä kertaa paralympialaisten historiassa. Meksiko ja Mongolia osallistuivat ensimmäistä kertaa paralympialaisiin, mikä nosti Torinon kisoihin osallistuvien maiden määrän 39:ään. Neljässä lajissa kilpailtiin 474 urheilijan kesken.

1 037 eri median edustajaa seurasi kisoja, mikä oli ennätysmäärä. 242 tehdystä doping-testistä yhdestäkään ei löytynyt kiellettyjä aineita.

Mitalitaulukko

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Official website of the Paralympic Movement 

Paralympialaiset
Vuoden 2006 urheilu
Torinon urheilu
Ruhtinas

Ruhtinas on aatelisarvo, joka luetaan ylhäisaateliin. Ruhtinas voi olla esimerkiksi hallitsijaperheen ei-hallitseva jäsen (prinssi). Ylhäisten aatelissukujen päämies on usein ruhtinas, ja eräiden pienten valtioiden hallitsijan arvonimi on ruhtinas. Arvojärjestyksessä ruhtinas on nykyaikana herttuan alapuolella, mutta kreivin yläpuolella. 

Esihistoriallisella ajalla Skandinaviassa ruhtinas saattoi olla mitä tahansa herttuan ja kuninkaan väliltä: kuninkaan vasalli, tai täysin itsenäinen hallitsija. Silloin kuninkaalliset arvonimet (esimerkiksi kuningaz ja druhtinaz) käsitettiin eri tavoin kuin nykyaikana.

Keskiajalla monien eurooppalaisten pikkuvaltioiden hallitsijan arvonimi oli ruhtinas, mutta 1800-luvun alussa useimmat heistä menettivät hallitsijanasemansa. Nykyisin enää Andorran, Liechtensteinin, Luxemburgin ja Monacon hallitsijoina on ruhtinas (Andorrassa kaksi, Luxemburgissa oikeammin suurherttua). Ruhtinaan arvo voi olla myös joillakin hallitsijahuoneen miespuolisilla jäsenillä. Aatelisarvon naispuolista haltijaa kutsutaan ruhtinattareksi. Nykyään hallitsijoina toimivat ruhtinaita pidetään kuninkaallisina ja heidän hallitsemiaan ruhtinaskuntia monarkioina.

Ruhtinaaksi käännetään ranskan ja englannin prince (prinssi on suomeksi lähinnä kruununperijän arvonimi), saksan Fürst, italian principe ja venäjän knjaz (князь). Magnus Dux, Großherzog, Grand Duke tai Veliki knjaz käännetään usein suuriruhtinaaksi, joskus suurherttuaksi tai kuninkaallisen kruununperijän arvonimenä usein prinssiksi tai prinsessaksi. Erzherzog käännetään lähes aina arkkiherttuaksi.

Saksassa on käytetty keisarinvaaliin osallistumaan oikeutetuista ruhtinaista nimitystä Kurfürst, joka käännetään muotoon vaaliruhtinas (myös kuuriruhtinas). Ruotsin furste käännetään ruhtinaaksi ja furstinna ruhtinattareksi, storfurste suuriruhtinaaksi.

Suomen viimeinen ja ainoa Ritarihuoneelle introdusoitu ruhtinassuku oli sammunut Menšikoffin sukuhaara. Aiemmin Suomessa on asunut muitakin venäläisiä ruhtinassukuja (knyaz:it). Nämä slaavilaiset ruhtinassuvut eivät pitäneet Ritarihuoneelle rekisteröitymistä tärkeänä ja jättivät sen siksi tekemättä. Demidoffin suku on ainoa nykyisin Suomessa asuva venäläinen ruhtinassuku.

Katso myös 
 Ruhtinaskunta
 Charles, Walesin muodollinen ruhtinas, kruunattu 1. heinäkuuta 1969
 Albert II, Monacon hallitseva ruhtinas, valtaistuimelleasettaminen 12. heinäkuuta 2005

Lähteet 

Aateli
Seulonnan keskeiset artikkelit