Kustaa Vilkuna

Kustaa Gideon Vilkuna (26. lokakuuta 1902 Nivala – 6. huhtikuuta 1980 Kirkkonummi) oli suomalainen akateemikko, kansatieteilijä, kielitieteilijä ja historiantutkija. Hän toimi myös lukuisissa luottamus- ja poliittisissa tehtävissä, kuten opetusministerinä Kuuskosken hallituksessa vuonna 1958. Puoluekannaltaan hän oli maalaisliittolainen. Vilkuna oli Urho Kekkosen tukija, ja häntä on jopa luonnehdittu Kekkosen ”harmaaksi eminenssiksi”.

Elämänvaiheet 

Kustaa Vilkuna oli toinen August ja Anna Wilkunan seitsemästä lapsesta, jotka elivät aikuisiksi asti. Hänen setänsä oli kirjailija Kyösti Wilkuna. Vilkuna aloitti opiskelunsa käymällä kiertokoulua vuosina 1909–1912 (kuukauden vuodessa). Opiskelu jatkui aina ylioppilaaksi asti vuoteen 1923. Vilkuna avioitui vuonna 1927 Liisa Virkkusen (alk. Snellman) kanssa.

Vilkuna valmistui vuonna 1927 Helsingin yliopistosta pääaineenaan suomen kieli. Hän toimi Akateemisessa Karjala-Seurassa, mutta erosi siitä vuonna 1932 Urho Kekkosen, Martti Haavion, Reino Kuuskosken, V. J. Sukselaisen, Paavo Kastarin, Heikki Hosian, Lauri Hakulisen, Veikko Heiskasen ja muiden poliittiseen keskustaan suuntautuneiden jäsenten kanssa, kun AKS:n enemmistö ei 27. huhtikuuta 1932 pidetyssä kokouksessa suostunut tuomitsemaan Mäntsälän kapinaa. Vuonna 1942 Vilkuna liittyi uudestaan AKS:n jäseneksi.

Vilkuna jatkoi opintojaan ja väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1936 kansatieteen alalta. Samana vuonna Vilkuna nimitettiin Helsingin yliopiston dosentiksi. Kansatieteen tutkijana Vilkuna edusti tuolloin uutta ns. funktionaalista tarkastelutapaa, jossa aiemmin vallalla olleen esineiden muodostamien aikasarjojen selvittelyn sijaan pyrittiin luomaan yhtenäistä kokonaiskuvaa kulttuurista. Esineiden lisäksi kulttuuria voitiin selvittää myös kielen antamien todistusaineistojen avulla. Kustaa Vilkuna oli Sanakirjasäätiön apulaisjohtaja 1931–1944. Vuonna 1950 Vilkuna  nimitettiin suomalais-ugrilaisen kansatieteen professoriksi Helsingin yliopistoon ja hän toimi historiallis-kielitieteellisen osaston dekaanina vuosina 1952–1957.  Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi Vilkuna kutsuttiin 1948. Tiedeakatemian esimiehenä Vilkuna oli 1973–1974. Vilkuna oli myös Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1960, Unkarin Tiedeakatemian ja Kung Gustaf Adolfs akademin jäsen ja Greifswaldin yliopiston kunniatohtori. 

Suomen Akatemian jäseneksi Vilkuna nimitettiin 1959. Nimitysprosessi herätti huomiota. Eino Kailan kuoleman johdosta avoimeksi tulleeseen akateemikon virkaan akatemialautakunta esitti aikaisemmasta käytännöstä poiketen kolmea ehdokasta, ensi sijassa Eino Jutikkalaa, toisessa sijassa Georg Henrik von Wrightiä ja kolmannessa sijassa Vilkunaa. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen nimitti Vilkunan. Vilkuna jäi eläkkeelle vuonna 1972.

Sotavuosina  Vilkuna toimi Sotasensuuri- ja tiedotustoiminnan tarkastusviraston päällikkönä 1939–1943 ja Valtion tiedoituslaitoksen päällikkönä 1943–1944.  Vilkuna toimi opetusministerinä Reino Kuuskosken virkamieshallituksessa 26.4.–29.8.1958 ja tasavallan presidentin valitsijamiehenä vuonna 1962.  Kustaa Vilkuna kuului Urho Kekkosen lähipiiriin, muun muassa Tamminiemen saunaseuraan. Hän oli myös perustamassa Paasikivi-seuraa. Hänellä oli tiiviit itäsuhteet. Anatoli Golitsyn jopa väittää vuoden 1984 muistelmissaan, että Vilkuna vaikutti Kekkosen lailla KGB:n agenttina koodinimeltään ”Ahti”. Vuonna 1953 Vilkuna sai Kiinan kansantasavaltaa koskeneen tiedustelutehtävän Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelulta. CIA:n Suomen-toimiston päällikkö Frank Friberg kuului Vilkunan tuttavapiiriin.

Vuonna 1953 Vilkuna oli jäsenenä Sylvi Kekkosen johtamassa suomalaisessa kulttuurivaltuuskunnassa, joka vieraili Kiinassa puolentoista kuukauden ajan. Matkakokemuksistaan hän julkaisi moniosaisen artikkelisarjan Uudessa Suomessa, jonka kiinnostus valtuuskunnan matkaa kohtaan oli muutoin käytännössä olematonta. Kiinan-matkan aikana Vilkuna osoitti erityistä kiinnostusta maanviljelyskuttuuria kohtaan. Maaseutukierroksella seurueen matkanteko pysähtyi useita kertoja Vilkunan kiirehtiessä pelloille ja navetoille. Muut jäsenet muistelivat myöhemmin, kuinka Vilkuna ”saattoi hääriä pitkään ties kuinka vanhan auran kimpussa”.  

Kustaa Vilkunalla oli monia luottamustehtäviä. Hän oli mm. Suomen muinaismuistoyhdistyksen puheenjohtaja 1945–1955 ja Maaseudun Sivistysliiton puheenjohtaja 1952–1966. Suomen ja Neuvostoliiton välisen tieteellis-teknillisen yhteistyökomitean puheenjohtaja hän oli 1960–1974 ja Suomalais-unkarilaisen kulttuurikomitean puheenjohtaja 1964–1967. 

Kustaa Vilkuna on haudattu vaimonsa kanssa Helsinkiin Kulosaaren hautausmaalle. Heidän omaisensa lahjoittivat vuonna 1993 Suomen kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahaston perustamiseksi kaikki Kustaa Vilkunan tekijänoikeudet.

Perhe 
Kustaa ja Liisa Vilkunalla oli viisi lasta. Heidän vanhin poikansa Asko Vilkuna (1929–2014) oli Jyväskylän yliopiston etnologian professori. Historiantutkijat Janne Vilkuna ja Kustaa H. J. Vilkuna ovat Asko Vilkunan poikia. Vilkunoiden  tytär Kirsti Vilkuna (s. 1932) avioitui Suomen näkyvimpiin teollisuusmiehiin lukeutuneen Pekka Herlinin kanssa. Kustaa Vilkunan lapsenlapsi on myös festivaalipromoottori Harri Vilkuna, joka järjestää mm. Porispere-festivaalia.

Teoksia 

 Varsinaissuomalaisten kansanomaisesta taloudesta ja kulkuneuvoista, väitöskirja, Helsinki: Helsingin yliopisto, 1935.
Finnlands Lebensraum, Eino Jutikkalan ja Väinö Auerin kanssa, Berliini: Alfred Metzner Verlag, 1941.
Isien työ 1: Maan ja veden viljaa, Helsinki: Otava, 1943, valokuvat Eino Mäkinen.
Työ ja ilonpito, Helsinki: Otava, 1943.
Etunimikirja, Hannes Tepon kanssa, Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1947.
Vuotuinen ajantieto, Helsinki: Otava, 1950.

Oma nimi ja lapsen nimi, Helsinki: Otava, 1959.
Sanan Valvontaa: Sensuuri 1939–1944, Helsinki: Otava, 1962.

Suuri nimipäiväkalenteri, Helsinki: Otava, 1969.
Lohi: Kemijoen ja sen lähialueen lohenkalastuksen historia, Helsinki: Otava, 1974.

Lähteet

Kirjallisuus
 Herlin, Ilkka: Henkilögalleria.  Kirjastovirma, 2004. (Teksti julkaistu aiemmin teoksessa Keskipohjalaisia elämäkertoja. Kokkola, 1995. Viitattu 26.10.2008.)

Viitteet

Kirjallisuutta
 Herlin, Ilkka: Kivijalasta harjahirteen: Kustaa Vilkunan yhteiskunnallinen ajattelu ja toiminta. Helsinki: Otava 1993.

Aiheesta muualla 
 Kustaa Vilkuna. 375 humanistia 12.4.2015. Helsingin yliopisto.
 
 

Kustaa Vilkunan lehtiartikkeleita:
 Heränneiden körttipuku, Kyrönmaa, 01.01.1928, nro 2, s. 63, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kevätkäki kukkuu!, Kotiliesi, 15.05.1929, nro 10, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kotijuustoista - maalaisten herkuista, Kotiliesi, 15.11.1929, nro 22, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Suomen vanhimman puunjalostusteollisuuden historiaa. Vakkasuomalaisten puuastiateollisuudesta, Suomen puu : Suomen puutavara- ja paperimiesten äänenkannattaja, 23.12.1931, nro 24, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Codex Kalmar - suurenmoinen keskiaikainen käsikirjoitus ei olekaan Ruotsissa tehty, vaan Suomessa, Kansan kuvalehti, 26.02.1932, nro 9, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Historialliset Sarvihaarikat ovat peräisin Vakka-Suomesta eikä Ruotsista, Kansan kuvalehti, 24.06.1932, nro 26, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Laatokan meren uhrisaarelta, Kansan kuvalehti, 08.07.1932, nro 28, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Mannerheim ja sarttilaiset. Valkoisen kenraalin tutkimusmatka vv. 1906-07, Hakkapeliitta, 20.12.1932, nro 51-52, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Talonpojan suvinen lehto, Kansan kuvalehti, 04.08.1933, nro 32, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Joulujuusto ja joululeipä, Kotiliesi, 01.12.1933, nro 24, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Karoliini, Siperian sotavanki, josta tuli europalainen kuuluisuus. Laati Siperian ensimmäisen kartan ja keräsi lähdekokoelman, joka on suuresti edistänyt heimomme alkuhistorian selvittämistä, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1933, s. 45, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Runokuva piispa Henrikin rekimatkasta, Suomen Kuvalehti, 23.02.1935, nro 8, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kuninkaan kirjeen mukana Suomen poikki vuonna 1616. Hollantilaisen aatelismiehen matkakuvaus Suomesta ennen hakkapeliittain aikaa, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1935, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Maalaisen entisaikainen elämänrytmi, Kotiliesi, 01.01.1936, nro 1, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Sauna entisajan maalaisen taloudessa, Emäntälehti : Martta-yhdistyksen äänenkannattaja, 01.03.1936, nro 3, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kauko-Karjala minne menet?, Suomen Kuvalehti, 21.03.1936, nro 12, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Pohjanmaalla keitetään juhannusjuustoa eli punaista heraa. Kansanomainen keskikesän herkkuruoka, Kotiliesi, 15.06.1936, nro 12, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kyrönsarvi, Suomen Kuvalehti, 22.08.1936, nro 34, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Luhti suomalaisten vanha pihalinnake, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1936, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kahvinjuomarien kieltolaki, Suomen Kuvalehti, 23.01.1937, nro 4, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Hyvä Äiti Armollinen, Suomen Kuvalehti, 18.12.1937, nro 51-52, s. 36, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Jermun Juha Suomen kuuluisin nuottakuningas, Suomen Kuvalehti, 26.03.1938, nro 12, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maalaisnähtävyyksiä, Suomen matkailu, 01.04.1938, nro 2, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 "Mies on lustussa lujempi". Muinaissuomalaisten sotisopa, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1938, s. 66, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Peltomiehen vanhimmat vetojuhdat, Pellervo, 25.01.1939, nro 3, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kuiva leipä ja sen kehitys. Kuka on keksinyt reikäleivän?, Kotiliesi, 01.04.1939, nro 7, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Syden synty, Hakkapeliitta, 17.10.1939, nro 42, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Erämaan partiomiesten sotapolku, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1939, s. 45, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kylä puolustautuu, Suomen Kuvalehti, 23.12.1939, nro 51-52, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Akateemikot (Suomi)
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset kansatieteilijät
Suomalaiset kielitieteilijät
Suomen opetusministerit
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Suomalaiset professorit