joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Klaus Järvinen

Klaus Untamo Järvinen (24. joulukuuta 1936 Pohjois-Pirkkala [nyk. Nokia] – 17. tammikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen musiikkipedagogi, musiikkineuvos sekä Oulunkylän Pop- & jazz-opiston ja Ogeli Big Bandin perustaja.

Tausta 
Järvinen pääsi silloisessa asuinpaikassaan Lappeenrannassa 11-vuotiaana soitto-oppilaaksi paikallisen työväenyhdistyksen soittokuntaan (Toivo Pyörteen johdolla) ja keikkaili 1950-luvulla jazz- ja tanssiyhtyeiden jäsenenä mm. Pekka Kaarnan yhtyeessä. Muutettuaan Helsinkiin 1960-luvun alussa Järvinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa klarinetinsoittoa ja suoritti yleisen osaston (1965) ja koulumusiikkiosaston (1966) tutkinnot. Hän on ollut rock- ja jazzmusiikin opetuksen käynnistäjä koulujen musiikinopetuksessa 1960-luvulta alkaen.

Ura 
Järvinen perusti vaimonsa Seija Järvisen kanssa vuonna 1972 kevyen musiikin oppilaitoksen, Oulunkylän Pop & Jazzopiston, joka nykyisin tunnetaan nimellä Helsingin Pop & Jazz Konservatorio. Oppilaitos oli Pohjoismaissa alansa ensimmäinen. Järvinen toimi konservatorion rehtorina vuosina 1971–1999. 

Julkisuudessa Järvinen tuli tunnetuksi erityisesti MTV:n Levyraati-ohjelman pitkäaikaisena vakiojäsenenä 1976–1989. Ohjelman silloinen juontaja Jaakko Jahnukainen kutsui Järvisen mukaan asiantuntijajäseneksi. Järvinen on myöhemmin muistellut saaneensa antamistaan arvioista ajoittain hyvin kiukkuista palautetta muusikoilta ja ohjelman katsojilta, mutta korostanut pystyneensä Levyraadin avulla tähdentämään päättäjille musiikkikoulutuksen merkitystä. 

Levyraadin jäsenenä Järvinen on muistettu usein melko purevista arvosteluista. Eräässä lähetyksessä Järvinen arvioi Juice Leskisen tekevän hyviä sanoituksia, mutta olevan jokseenkin laulutaidoton. Järvinen ei oman kertomansa mukaan saanut tätä arviotaan Leskiseltä koskaan anteeksi. Toisen kerran Järvinen joutui kesäpaikkakunnallaan Mäntyharjulla pakenemaan nuorisojoukkoa, joka uhkasi antaa hänelle selkäsaunan sen vuoksi, että paikkakunnalta kotoisin olleen Kake Randelinin eräs kappale oli saanut Levyraadissa Järviseltä huonon arvion.

Perhe
Klaus Järvisellä on yksi tytär. Järvinen avioitui Seija Järvisen (ent. Saarikko) kanssa vuonna 1970.  Seija Järvisellä on aikaisemmasta avioliitostaan kaksi tytärtä ja kaksi poikaa.

Palkintoja ja tunnustuksia 
 Säveltaiteen valtionpalkinto 1986
 Vuoden uusmaalainen 1986
 Musiikkineuvoksen arvonimi 2000
 Valtion taidepalkinto 2000

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Klaus Järvisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset musiikkipedagogit
Suomalaiset televisiokasvot
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Juhla

Juhla on jonkin kunniaksi tai muistoksi vietettävä aika eli merkkipäivä tai muusta syystä arkisesta poikkeava tilaisuus eli juhlatilaisuus. Suomen kielessä juhla tarkoittaa toisaalta virallisia ja perinteisiä kalenterivuoden juhlia, mutta toisaalta myös satunnaisempaa hauskanpitoa. Etymologisesti sana juhla on germaanista juurta.

Erilaisia juhlia

Yleisiä juhlia 

 Cocktailtilaisuus
 Harjannostajaiset
 Kahvikutsut
 Karnevaali
 Markkinat
 Naamiaiset
 Tupaantuliaiset
 Venetsialaiset

Perhejuhlia 

 Varpajaiset
 Ristiäiset
 Nimiäiset
 Syntymäpäiväjuhlat
 Nimipäiväjuhlat
 Aikuistumisjuhla
 Häät
 Hautajaiset

Vuotuisia juhlia 

 Uusivuosi
 Laskiainen
 Ystävänpäivä
 Vappu
 Juhannus
 Kekri
 Itsenäisyyspäivä ja linnanjuhlat

Valtiollisia juhlapäiviä 

 Kalevalan päivä
 Äitienpäivä ja isänpäivä
 Puolustusvoimain lippujuhla

Kristillisiä juhlapäiviä 

 Helatorstai
 Helluntai
 Joulu
 Kihupyhä
 Loppiainen
 Maslenitsa
 Pokrova
 Pyhäinpäivä
 Pääsiäinen
 Rukouspäivä

Islamilaisia juhlapäiviä 

 Id al-Adha
 Id al-Fitr

Uuspakanallisia juhlapäiviä 

 Beltane
 Samhain
 Yule

Eri maissa vietettyjä juhlapäiviä 

 Guy Fawkesin yö
 Halloween
 Juutalaiset juhlapäivät
 Kiinalainen uusivuosi
 Kiitospäivä
 Kuolleiden päivä
 Mardi Gras
 Pyhän Patrickin päivä

Opiskelijoiden juhlia 

 Penkinpainajaiset
 Vanhojenpäivä
 Sitsit

Yliopistollisia juhlia 

 Promootio
 Karonkka

Vanhoja suomalaisia juhlapäiviä 

 Helajuhla 
 Karhunpäivä 
 Peijaiset
 Vakkajuhla

Tunnettuja juhlia maailmalla 

 Bakkanaalit
 Orgiat

Katso myös 

 Kirkkovuosi
 Luettelo Suomen liputuspäivistä
 Pyhäpäivä
 Suomen juhlapäivät
 Uskonnoton tapakulttuuri

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Marjaana Toivakainen: Kotien teemajuhlat päihittävät yökerhon. MTV3 5.12.2009.

Seulonnan keskeiset artikkelit
Morihei Ueshiba

Morihei Ueshiba (, 14. joulukuuta 1883, Tanabe, Japani – 26. huhtikuuta 1969) oli japanilainen taistelulajien opettaja ja kehittäjä.

Ueshiba harrasti useita eri taistelulajeja jo nuoresta iästä lähtien. Näihin kuuluivat mm. jujutsu-tyylit tenjin shin’yō -ryū ja Gotō-ha Yagyū shingan -ryū, judo sekä daitō-ryū aikijūjutsu. Näistä jälkimmäistä Ueshiba harjoitteli pisimpään, ja hänen opettajansa lajissa oli Sōkaku Takeda. Daitō-ryūn harjoittelu kesti vuodesta 1915 aina 1930-luvulle. Ueshiba oli yksi Takedan etevimmistä oppilaista.

Morihei Ueshiba toimi aluksi daitō-ryū-opettajana ja vasta myöhemmin perusti oman lajinsa, aikidon, ja etääntyi omasta opettajastaan. Aikidon suurimmat vaikutteet ovat tulleet teknisesti daitō-ryū aikijūjutsusta ja elämänkatsomuksen puolella ōmoto-kyō-šintolaisuudesta. Vuosien varrella Ueshiba opetti useita tuhansia oppilaita. Myöhemmässä vaiheessa hän opetti etenkin Tokiossa sijaitsevalla Kōbukan–dojolla (myöh. Aikikai honbu dōjō)  ja Iwamassa, jossa hän vietti vanhuutensa vuodet yhä aktiivisesti harjoitellen ja opettaen.

Morihei Ueshiba ei juurikaan matkustellut Japanin ulkopuolella. Eräänä poikkeuksena tähän oli vierailu Havaijille vuonna 1961. Morihei Ueshiba kuoli maksasyöpään 26. huhtikuuta 1969. Ueshiban perintönä on aikidon humaani filosofia, jossa taistelutaitoa ei nähdä vastustajan nujertamisen vaan henkilökohtaisen kasvun ja rauhan edistämisen välineenä.

Lähteet 
 Encyclopedia of Aikido

Aikido
Japanilaiset henkilöt
Budō- ja bujutsuvaikuttajat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Venetian Snares

Venetian Snares eli Aaron Funk (11. tammikuuta 1975 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen muusikko ja kokeellisen elektronisen musiikin tuottaja. Venetian Snaresin musiikkia on luonnehdittu tyylilajiltaan muun muassa IDM:ksi ja breakcoreksi.

Venetian Snaresin tuotantoa ovat julkaisseet lukuisat levy-yhtiöt, kuten Planet Mu, Sublight, History of the Future, Isolate, Addict, Zod, Distort, Low-Res ja Hymen.

Venetian Snares on esiintynyt muutamia kertoja Suomessa. Vuonna 2008 Venetian Snares esiintyi Ilosaarirockissa ja 2009 huhtikuussa Tavastialla.

Tuotanto

 Spells, kasettijulkaisu (1998, Not On Label)
 Subvert!, kasettijulkaisu (1998, Not On Label)
 Greg Hates Car Culture, 12" (1999, History Of The Future)
 Salt, 12" (2000, Zhark International)
 printf("shiver in eternal darkness\n"); (2000, Isolate)
 7 Sevens Med EP (2000, Low Res)
 Untitled [white label] (2001, Hangars Liquides)
 Defluxion / Boarded Up Swan Entrance (2001, Planet Mu)
 Shitfuckers!!! (2001, Dyslexic Response)
 Making Orange Things [yhteistyössä Speedranchin kanssa] (2001, Planet Mu)
 Songs About My Cats (2001, Planet Mu)
 Doll Doll Doll (2001, Hymen)
 Higgins Ultra Low Track Glue Funk Hits 1972–2006 (2002, Planet Mu)
 2370894 (2002, Planet Mu)
 Winter In The Belly Of A Snake (2002, Planet Mu)
 A Giant Alien Force More Violent & Sick Than Anything You Can Imagine (2002, Hymen)
 Nymphomatriarch [yhteistyössä Hecaten kanssa] (2003, Hymen)
 Find Candace (2003, Hymen)
 Badminton (2003, Addict)
 Einstein-Rosen Bridge (2003, Planet Mu)
 The Chocolate Wheelchair Album (2003, Planet Mu)
 Moonglow / This Bitter Earth (2004, Addict)
 Horse And Goat (2004, Sublight Records, Inc.)
 Huge Chrome Cylinder Box Unfolding (2004, Planet Mu)
 Infolepsy EP (2004, Coredump Records)
 Winnipeg is a Frozen Shithole (2005, Sublight Records, Inc.)
 Rossz Csillag Allat Született (2005, Planet Mu)
 Meathole (2005, Planet Mu)
 4 Adaptions Of Rossz Csillag Allat Született, 12" [Venetian Snares vs Bong-Ra] (2006, Planet Mu)
 Cavalcade Of Glee And Dadaist Happy Hardcore Pom Poms (2006, Planet Mu)
 Hospitality (2006, Planet Mu)
 Pink + Green (2007, Sublight Records)
 My Downfall (2007, Planet Mu)
 Detrimentalist (2008, Planet Mu)
 Horsey Noises EP (2009, Planet Mu)
 Filth (2009, Planet Mu)

Aiheesta muualla 
 http://www.venetiansnares.com/ – Viralliset kotisivut
 http://www.vsnares.com – Epäviralliset kotisivut
 
 

Kanadalaiset elektronisen musiikin artistit
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilkka

Ilkka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 Ilkka, suomenkielinen miehen etunimi, myös sukunimi
 Ilkka, Seinäjoella ilmestynyt sanomalehti
 Ilkka, markkinointi -ja teknologiayhtiö
 "Ilkka", Kaarlo Kramsun runo Jaakko Ilkasta
 Ilkka, Ilkka Jääskeläisen taiteilijanimi
 Ilkka, saari Lappajärvessä Suomessa.

Ilkka sukunimenä 
 Elli-Marja Ilkka (1896–1993), pakinoitsija ja uskonnollinen kirjailija
 Elias Ilkka (1889–1968), kuvanveistäjä
 Harri Ilkka (s. 1970), pikaluistelija
 Helinä Ilkka (s. 1954), iskelmälaulaja
 Jaakko Ilkka (1545–1597), nimismies ja nuijamiesten päällikkö nuijasodassa
 J. V. Ilkka (1909–1998), suomalainen toimittaja ja suomentaja 
 Matti M. Ilkka (1896–1971), toimittaja ja tietokirjailija
 Mikko Ilkka (1864–1920), maatalousaiheista kirjoittanut tietokirjailija
 Sannaliisa Ilkka, Sansa (s. 1980), suomalainen laulaja ja lauluntekijä
 Tapani Ilkka (1941−2021), aitajuoksija, urheiluvaikuttaja, SUL:n ja Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja ja Suomen Urheiluopiston rehtori

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kolmas ristiretki Suomeen

Kolmas ristiretki Suomeen on Eerikinkronikassa kuvattu uplantilaisten sotaretki karjalaisia vastaan. Sotaretki tehtiin Karjalaan vuonna 1293.

Sotaretkestä kertovan Eerikinkronikan mukaan uplantilaiset valtasivat retken alussa karjalaisten neljätoista kihlakuntaa ja valloittivat Käkisalmen pakanoilta, sekä perustivat Viipurin linnan tuhotun karjalaisten linnoituksen paikalle. Heidän myös kerrottiin vapauttaneen monia vankeja. Kronikan kuvauksen mukaan uplantilaiset kuitenkin menettivät Käkisalmen saman retken aikana heti novgorodilaisille.

Sotaretken syy 
Eerikinkronikka kertoo sotaretken syyksi pakanoiden tunkeutumisen kristittyjen alueelle. Birger Maununpojan 4. maaliskuuta 1295 antama lupakirje Lyypekille ja muille Itämeren kauppaa käyville kaupungeille mainitsee puolestaan karjalaisten käännyttämisen motiiviksi heidän kauan harjoittamansa rosvouksen ja ryöstelyn, sekä ruotsalaisten ja muiden itämeren kävijöiden vangiksi ottamisen ja kiduttamisen. Historiallisissa lähteissä mainitaan karjalaisten tehneet sotaretken Ruotsiin vuonna 1257. Lisäksi karjalaiset ja hämäläiset olivat hyökkäilleet jatkuvasti toistensa alueille. Hämäläisiä oli käännytetty kristinuskoon väkivaltaisesti toisen ristiretken aikana karjalaisten säilyttäessä yhä suomalaisen muinaisuskon. Karjalan kautta kulki tärkeä hansakauppiaiden kauppaväylä Novgorodin ja lännen välillä. Saksalaiset hansakauppiaat halusivat turvatakuut idän kauppareitille, sillä Karjalassa oli turvatonta, mutta kumpikaan hallitsija ei taannut turvallista kulkua.

Retken johtaja 
Perinteisen Eerikinkronikkaan ja Novgorodin kronikkaan perustuvan näkemyksen mukaan vuonna 1293 kuninkaan sotavoimien komentaja, marski Torkkeli Knuutinpoika, varusti suuren laivaston ja sotajoukon, joka purjehti Karjalaan asti. Birger Maununpoika mainitsee sotaretkelle osallistuneen sotajoukon olleen suuri ja retken kallis.

Kysymys retken johtajasta on nykyään yleisimmän näkemyksen mukaan avoin. Torkkeli Knuutinpoika todistettavasti oleskeli touko- ja heinäkuussa 1293 Ruotsissa, eikä hän saattanut oleskella ainakaan pitkään Karjalassa.

Seuraukset 

Uplantilaiset perustivat Viipurin linnan tuhotun karjalaisten linnoitetun varasto- ja kauppapaikan tilalle.

Karjalan ristiretken jälkeen kahakat Ruotsin, suomalaisten ja Novgorodin välillä jatkuivat. Novgorod hyökkäsi Hämeeseen vuonna 1311 polttaen Vanain kaupungin ja vuonna 1318  Turkuun polttaen sen maan tasalle. Jatkuvat hävitysretket ja toisistaan irralliset kahakat alkoivat kuitenkin käydä molempien voimille, ja vuonna 1323 solmittiin Pähkinäsaaressa rauha. Pähkinäsaaren rauhaan päättyi Suomen ristiretkiaika.

Lähteet 
 Mauno Jokipii, Karjalan ristiretki ja taistelu Nevan reitistä. Snellman-instituutti 2003, Kuopio.
 Jukka Korpela, Viipurin linnaläänin synty. Karjalan kirjapaino OY, Lappeenranta 2004.

Viitteet

Ristiretket Suomeen
Ruotsin sodat
Näennäisvoima

Näennäisvoima on klassisessa mekaniikassa epäinertiaalisesta koordinaatistosta johtuva, inertiaalisessa koordinaatistossa katoava voima. Tunnettuja näennäisvoimia ovat keskipakoisvoima, coriolisvoima ja erilaiset hitausvoimat.

Inertiaalikoordinaatisto on koordinaatisto, jossa vapaa kappale liikkuu tasaisesti. Inertiaalikoordinaatisto ei siis ole kiihtyvässä liikkeessä. Jos kappaleella on näennäisiä kiihtyvyyksiä, mutta ei vuorovaikutuksia ympäristön kanssa, voidaan päätellä havaitsijan koordinaatiston olevan epäinertiaalinen. Yleisen suhteellisuusteorian testeissä varmistettujen tulosten mukaan inertiaalikoordinaatistot ovat ns. vapaasti putoavia koordinaatistoja. 

Epäinertiaaliseen eli kiihtyvään koordinaatistoon kiinnittynyt kappale kokee todellisen voiman ja sen mukaisen suuntautuneen jännitysgradientin. Tuollaisessa koordinaatistossa oleva havaitsija mittaa kaikille vapaasti putoaville kappaleille näennäisvoiman. Näennäisvoimalle leimallista on, ettei sille löydy vuorovaikutuksen mukaista vastavoimaa tarkasteltaessa suljettua järjestelmää, jonka yhteinen liiketila säilyy vapaakappaletarkastelussa. Myös vuorovaikutuksen alaiseen kappaleeseen voidaan kiinnittää havainnollistava näennäisvoima, kun halutaan korostaa kuinka kappale on erotettu vapaan pudotuksen liiketilastaan. Sellainen esimerkki on keskipakoisvoima, joka kuvaa keskihakuvoimalla poikkeutetun kappaleen taipumusta alimpaan energiatilaan ja vähimpään vaikutukseen eli inertiaaliseen liiketilaansa. Toinen esimerkki on paino, hitausvoima, joka kuvaa esimerkiksi maanpinnalla olevan kappaleen taipumusta vapaaseen putoamiseen maaperän aineen poistovoimien poikkeuttaessa sitä todellisella tukivoimallaan.

Näennäisvoima kohdistuu vuorovaikutustilanteessa samaan kappaleeseen kuin todellinenkin voima, mutta se ei ole Newtonin lakien mukainen vastavoima, sillä vuorovaikutuksen mukainen vastavoima kohdistuu aina vuorovaikutuksen toiseen osapuoleen. Inertiaalikoordinaatistossa todellisia voimia ja näennäisvoimia ei voi laskea yhteen tai käyttää samoissa laskutoimituksissa. Kiihtyvässä koordinaatistossa näennäisvoimia huolellisesti käyttäen voi päästä samaan laskutulokseen kuin vuorovaikutusvoimillakin ja niin on tehtäväkin. Toisinaan kiihtyvän koordinaatiston ja näennäisvoimien käyttö helpottaa laskelmia; esimerkkeinä kalteva taso, heiluri ja vapaa momenttipiste. 

Kappaleen sisäisen sidoksen vastavoimia voidaan kutsua reaktiivisiksi voimiksi samoilla nimillä kuin näennäisvoimat; esimerkiksi reaktiivinen keskipakoisvoima ja reaktiivinen hitausvoima. Nimitysten taustalla lienee reaktiivisten sidosvoimien ja näennäisvoimien yhteinen reaktiivinen luonteensa, tosin sidosvoimat inertiaalisessa ja näennäisvoimat kiihtyvässä koordinaatistossa tarkasteltuina.

Klassinen mekaniikka
Näennäisvoimat
Vapaat taidot

Vapaat taidot tai vapaat taiteet () käsittävät antiikin aikana ja sittemmin yleensä koulutuksen historiassa ja erityisesti keskiaikaisissa yliopistoissa opetetut tärkeimmät oppiaineet. Yleensä puhuttiin seitsemästä vapaasta taidosta. Ne jaettiin kahteen ryhmään, trivium ja quadrivium. Triviumiin kuuluivat kielioppi, retoriikka ja dialektiikka (tai logiikka). Quadrivium koostui aritmetiikan, geometrian, tähtitieteen ja musiikin teorian opinnoista. Nämä taidot muodostivat keskiaikaisen yliopiston opintojen rungon.

Yleisemmin vapaat taidot merkitsevät yleissivistyksen ydintä, niitä oppiaineita, jotka on tarkoitettu tarjoamaan paremminkin yleistiedollisia ja älyllisiä kuin ammatillisia kykyjä. Yhteiskunnan kehityksen myötä vapaisiin taitoihin kuuluvien oppiaineiden joukko on muuttunut.

Nimitys vapaa tarkoitti alun perin vapaille miehille sopivaa, toisin sanoen antiikin ajan tasavaltaisen yhteiskunnan eliitille hyväksi katsottua, yleistä koulutusta. Eliitin ei tarvinnut tehdä varsinaista työtä, minkä takia esimerkiksi arkkitehtuuri ja lääketiede joutuivat pois sen piiristä, sillä ne edellyttivät enemmän ammatillista, suorastaan käsityöläismäistä työskentelyä. Tämän vuoksi vapaiden taiteiden opinnot sisälsivät läpi keskiajan lähinnä antiikin klassikkoja, ja niissä kartettiin johonkin tiettyyn ammattiin valmistavia opintoja. Myöhemmin vapaisiin taiteisiin alettiin lukea humanistisia aineita yleisemminkin.

Nykyään vapaa ymmärretään tässä yhteydessä monesti valistusajalla syntyneessä merkityksessä. Tällöin näiden taitojen ajateltiin vapauttavan mielen poistamalla ennakkoluulot ja epäoikeutetut oletukset. Yhdysvaltalaisissa yliopistoissa vastaava nimitys liberal arts tarkoittaa humanistisia ja yleissivistäviä tieteenaloja.

Dante yhdisti teoksissaan Jumalainen näytelmä ja Il Convivio seitsemän vapaata taitoa seitsemään tunnettuun astrologiseen planeettaan.

Katso myös 
 Paideia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antiikki
Koulutus
Kuvataidealan koulutus
Maurit

Maurit ovat historiallinen nimitys, jota Euroopassa käytettiin keskiajalla Maghrebissa ja islamilaisessa Andalusiassa, Sisiliassa ja Italiassa eläneistä berbereistä. Nimityksellä voitiin tarkoittaa näiden alueiden arabeja ja muslimeja yleensäkin, vaikka maurit toisaalta ovat myös lähinnä berbereihin ja negrideihin sekoittuneita Mauritanian arabeja. Suurimmassa osassa Iberian niemimaata muslimivalta päättyi 1200-luvun alussa ja Sisiliassa jo 1000-luvulla.  Kyseessä ei ollut etninen identiteetti vaan ulkopuolisten käyttämä nimitys.

Korsikan ja Sardinian lipuissa on maurisoturin profiili.

Maurit eurooppalaisessa kulttuurissa 
Kotimaisten kielten keskuksen mukaan lausahdus ”Mauri on tehnyt tehtävänsä, mauri saa mennä” on yhteistä yhteiseurooppalaista fraasiperintöä. Sanonta kuvaa kiittämättömyyttä, jota auttaja saa osakseen. Lause on Friedrich von Schillerin näytelmästä Fiesco, jonka nimihenkilö suunnittelee Genovan dogen syrjäyttämistä. Hän palkkaa avukseen maurin, tunisialaisen Hassanin. Kun asia on hoidettu, Fiesco käskee Hassanin häipyä, jolloin tämä sanoo kuuluisan repliikkinsä. 

Hassania tunnetumpi mauri on Shakespearen Othello, Venetsian mauri. 

Karl Marx tunnettiin ystävien keskuudessa lempinimellä "mauri", mahdollisesti tumman tukkansa ja ihonvärinsä takia.

Katso myös 

 Al-Andalus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Espanjan historia
Marokon historia
Algerian historia
Portugalin historia
Berberit
Muinaiset kansat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Reverend Bizarre

Reverend Bizarre oli  Lohjalla vuonna 1995 perustettu doom metal -yhtye.

Historia
Reverend Bizarren debyytti In the Rectory of the Bizarre Reverend oli ensimmäinen Suomessa julkaistu täyspitkä doom metal -levy, ainakin mikäli Thergothonin, Unholyn ja Skepticismin 90-luvun alkupuolelle painottuvaa hyvin avantgardistista tuotantoa ei lasketa doom metalliksi. Black Sabbathin, Saint Vitusin, Pentagramin ja Candlemassin viitoittamaa tietä kulkeva yhtye oli tunnettu tinkimättömästä genreuskollisuudestaan, mutta myös tavastaan hämmentää ja johtaa kuulijoitaan harhaan. Yhtyeen "helposti lähestyttävältä" toiselta albumilta II: Crush the Insects julkaistu single Slave of Satan nousi ilmestyessään Suomen singlelistan kakkoseksi. Yhtyeen listamenestystä ja siitä seurannutta radiosoittoa pidettiin poikkeuksellisena erityisesti siksi, että singlellä oli mittaa peräti 21 minuuttia. Reverend Bizarre esitti viimeisen livekeikkansa Turussa joulukuussa 2006 ja lopetti toimintansa kokonaan julkaistuaan sitä ennen vielä yhden täyspitkän albumin 8. elokuuta 2007. Reverend Bizarren 30. toukokuuta 2007 julkaistu 16-minuuttinen single Teutonic Witch nousi ilmestyessään suoraan Suomen singlelistan ykköseksi. Albumi III: So Long Suckers nousi ilmestyttyään Suomen albumilistan kuudenneksi.
Albert Witchfinderin alkuperäisen suunnitelman mukaan Reverend Bizarre olisi lopettanut toimintansa vuonna 2009 julkaistuaan viisi albumia, mutta yhtye ilmoitti vuonna 2006 lopettavansa toimintansa ja julkaisevansa vielä yhden albumin, vuonna 2007 ilmestyneen III: So Long Suckersin. Peter Vicar jatkoi eteenpäin yhtyeensä Lord Vicarin voimin.

Kokoonpano

Nykyiset jäsenet
Albert Witchfinder (Sami Hynninen) - basso, laulu
Peter Vicar (Kimi Kärki)  - kitara
Earl of Void (Jara Pohjonen) - rummut, kitara, kosketinsoittimet

Entiset jäsenet
 Juippi (Juha-Petteri Lundqvist) – rummut

Diskografia

Albumit

EP:t

Splitit
 Reverend Bizarre / Ritual Steel (2003)
 Reverend Bizarre / Orodruin (2004)
 Minotauri / Reverend Bizarre (2004)
 Mannhai / Reverend Bizarre (2006)
 Reverend Bizarre / Kuolema (2008)
 Reverend Bizarre / Rättö ja Lehtisalo (2008)
 Electric Wizard / Reverend Bizarre (2008)
 Reverend Bizarre / Mr Velcro Fastener (2008)

Singlet

Muut

Lähteet

Aiheesta muualla
 Foorumi
 MySpace
 

Suomalaiset doom metal -yhtyeet
Ollie

Ollie (alun perin ollie pop) on yleisimpiä rullalautailutemppuja. Nykyiseen muotoonsa ollien kehitti Rodney Mullen vuonna 1981. Tempun vaikutus rullalautailuun on ollut suuri, sillä se mahdollisti hyppäämisen tasamaalta.

Temppu käytännössä 

Kokeneet rullalautailijat voivat suorittaa ollien lähes mistä tahansa jalkojen asettelusta, mutta yleensä se aloitetaan asettamalla takajalka lähelle laudan takareunaa, tailille, ja etujalka hieman laudan keskikohtaa edemmäs. Tästä asennosta ponnistetaan takajalalla, jolloin laudan tail osuu maahan ja saa laudan nousemaan ilmaan samanaikaisesti lautailijan kanssa. Tämän jälkeen lautaa voidaan ohjata sen karhean pinnan, gripin, ansiosta hieman korkeammalle nostamalla jalkoja lähemmäs keskivartaloa. Tämän vaiheen jälkeen lauta tulisi palauttaa vaakasuoraan asentoon jalkojen asentoa muuttamalla, jolloin ollie on korkeimmillaan, ja on aika aloittaa laskeutuminen, ländääminen. Ländääminen pyritään tekemään trukkiruuvien kohdalle, jotta tärähdys olisi mahdollisimman pieni, eikä lauta vahingoittuisi. Erityisesti korkealta laskeuduttaessa huono ländääminen saattaa aiheuttaa laudan katkeamisen ja johtaa kaatumiseen.

Muunnelmia tempusta
Rullalautailun alkuvaiheessa lautailija joutuu päättämään, harjoitteleeko hän kulkemaan vasen vai oikea jalka edellä. Tätä kutsutaan stanceksi tai stänssiksi. Regular stanceen päätyvät kulkevat vasen jalka edellä, goofy stancella lautailevat taas oikea jalka edellä.
Yleensä jompikumpi tapa tuntuu alusta asti luontevammalta.
Temppujen kuvailussa etujalalla tarkoitetaan lautailijan valitseman stänssin mukaista etujalkaa.

Switch ollie
Switch ollie tehdään vastakkaiselta stänssiltä, kuin ollie. Lautailija joutuu siis ponnistamaan etujalallaan, jota hän normaalisti käyttäisi laudan ohjailuun ilmalennon aikana, ja suorittamaan etujalan tehtävät ponnistusjalallaan. Tämä tuo temppuun huomattavaa lisävaikeutta, ja sitä voisikin verrata väärällä kädellä kirjoittamiseen.

Nollie
Nollie tehdään samaan suuntaan kuin ollie, mutta ponnistaminen tapahtuu etujalalla laudan etuosasta. Myös nolliessa lautailija joutuu käyttämään jalkojaan vastoin niiden yleistä tehtävää.

Fakie ollie
Fakie ollie tehdään samaan suuntaan kuin switch ollie, mutta ponnistaminen tapahtuu laudan etuosasta. Lautailija voi siis käyttää ponnistamiseen valitsemansa stancen takajalkaa, mikä helpottaa temppua huomattavasti verrattuna switch ollieen ja nollieen.

Katso myös
Lautailuslangi

Lähteet

Rullalautailutemput
Stringit

Stringit ovat sekä naisten että miesten käyttämä alus- ja uimahousumalli. Se on pieni, kankainen tai nahkainen vaatekappale, jossa olennaista on jalkojen, yleensä pakaroiden, välistä kulkeva narumaisen ohut osa, joka on kiinni lanteiden ympäri kulkevassa osassa. Stringien etuna on muun muassa saumojen näkymättömyys housujen läpi sekä vähäisempi hiostavuus, kun kangasta on vähemmän kuin perinteisimmissä malleissa.

Stringejä ei pidä sekoittaa tangoihin, joissa takakappaleen koko on tyypillisesti paljon isompi kuin stringeissä, ainoastaan sivuosat ovat kapeat.

Stringien alkuperä

Stringien kaltaiset vaatteet olivat ensimmäisiä ihmisen käyttämiä vaatteita. Stringit olivat alun perin miehille tarkoitettuja alusasuja.

Khoisankansat, jotka ovat Kalaharin aavikon alkuperäiskansaa, käyttävät edelleen tällaisia vaatteita. Sana tanga on saatu heiltä ja se on käytössä sellaisenaan useissa laajalle levinneissä kielissä. Japanilaisten miesten fundoshi-stringit ovat 2000 vuotta vanha keksintö. Samurait käyttivät niitä alusvaatteina sotavarusteissaan. Fundosheja käyttivät käytännössä kaikki japanilaismiehet toiseen maailmansotaan asti. Nykyisin niitä käytetään lähinnä uima-asuina. 

Intiassa Shivan palvojat ja jotkin pyhät miehet ovat käyttäneet asua nimeltä Kowpeenam tai Langot (Marathiksi: लंगोट). Hindujumaluus Murugan kuvataan pukeutuneena asuun.

Sana stringit tulee englannin sanasta G-string. Nykyiset stringit olivat alun perin eksoottisten tanssijoiden käyttämä vaate, josta tuli muoti-ilmiö Etelä-Amerikassa, erityisesti Brasiliassa 1970-luvulla. Brasiliassa, jossa pakaroita tavallisesti korostettiin ja esiteltiin, stringeistä tuli uima-asumuoti. Uima-asujen takakappale oli niin kapea, että se saattoi mennä käyttäjän pakaroiden väliin, mistä syntyi stringien perusmalli. Toisaalta jo Louis Réardin vuonna 1946 suunnittelemien maailman ensimmäisten bikinien alaosa oli string-mallinen.

Alun perin stringejä kutsuttiin Brasiliassa sanalla bundas. Englannissa käytetään sanaa thong "hihna" tai sanaa G-string, josta suomenkielinen nimitys ja foneettinen mukaelma stringit on tullut.

Stringien voittokulku
1980-luvun loppupuolella tämä vaatekappale oli raivannut tiensä läntiseen maailmaan ja stringit tulivat yhä suositummaksi alusvaatemalliksi 1990-luvulle asti. Vuodesta 2003 lähtien stringit ovat olleet eniten myytyjä naisten muotituotteita. Stringien suosiota kasvatti niiden huomaamattomuus muodissa olevien ihonmyötäisten tai vaaleiden housujen tai hameen alta.

Lähteet 

Alusvaatteet
JVC

Victor Company of Japan tai Japan Victor Company, lyhennettynä JVC, on suuri kansainvälinen yhtiö, jonka päämaja sijaitsee Jokohamassa, Japanissa. Se valmistaa ääni-, video- ja kulutuselektroniikkatuotteita. Yritys on tunnettu VHS-järjestelmän kehittäjänä.

Historia

1920–1970 
JVC perustettiin vuonna 1927 nimellä ”The Victor Company of Japan” yhdysvaltalaisen Victor Talking Machine Companyn tytäryhtiöksi. Vuonna 1932 JVC aloitti radioiden valmistamisen, ja vuonna 1939 yhtiö esitteli Japanin ensimmäisen television. Vuodesta 1953 vuoteen 2008 JVC oli Panasonicin (Matsushita oli vaihtanut nimensä Panasoniciksi) tytäryhtiö. Nykyään Panasonic omistaa alle 50 % JVC:n osakkeista.

1970–1990 
JVC kehitti VHS-formaatin ja esitteli vuonna 1976 Aasiassa ja Euroopassa sekä vuonna 1977 Yhdysvalloissa ensimmäisen kuluttajille tarkoitetun VHS-nauhurinsa. Sony oli esitellyt Betamax-formaatin vuotta aiemmin, ja 1980-luvulla käytiinkin formaattisotaa Betamax- ja VHS-nauhojen välillä. Betamax oli pienempi kuin VHS, ja sillä saatiin parempi kuvanlaatu. VHS kuitenkin selvisi voittajana, koska VHS-nauhurit olivat edullisempia ja VHS-kasetille mahtui aluksi pidempi tallennus, 120 minuuttia. Sony alkoi valmistaa VHS-nauhureita vuonna 1988.

Tytäryhtiöt 
Tytäryhtiöitä ovat olleet muun muassa Victor Music Industries ja Victor Entertainment, joiden toiminnot kuuluvat nykyään JVC Kenwood Victor Entertainment -yritykselle. Yritys tuottaa ja jakelee musiikkia, elokuvia ja muuta viihdettä, kuten animea ja televio-ohjelmia.

Aiemmin Pack-In-Video ja Victor Interactive Software kuuluivat yhtiöön, jotka yhdistettiin ja myytiin Marvelous Entertainment -yhtiölle.

Tuotenimet 
JVC:n tuotteita myydään Japanissa Victor-merkillä. JVC ei kuitenkaan saa käyttää Victor-tuotemerkkiä Japanin ulkopuolella, joten muualla maailmassa tuotteita markkinoidaan JVC-merkkisinä.

1960- ja 1970-luvuilla JVC käytti Japanin ulkopuolella tavaramerkkiä Nivico tai JVC Nivico.

Vuonna 2011 JVC luopui televisioiden valmistamisesta ja myi JVC-brändin käyttöoikeuden niiden osalta eri valmistajille: Euroopan markkinoilla turkkilaiselle Vestelille, Pohjois-Amerikan markkinoilla taiwanilaiselle AmTran Videolle sekä Kiinan ja Korean markkinoilla kiinalaiselle Shenzhen MTC:lle. Vuonna 2018 myös Pohjois-Amerikan lisenssi siirtyi AmTranilta Shenzhen MTC:lle.

Tunnettuja tuotteita
Maailmalla yksi tunnetuimmista JVC:n tuotteista lienee JVC BoomBlaster -cd-soitin, jota tätä nykyä markkinoidaan Kaboom!-nimellä.

JVC Suomessa
JVC:n tuotteita Suomeen maahantuo Hedengren.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

JVC 
JVC-Suomi
Hedengren
 Victor Entertainment MobyGamesissä 

Japanilaiset elektroniikkayhtiöt
Viihde-elektroniikan tuotemerkit
Anaksarkhos

Anaksarkhos (, vaikutti n. 340 eaa.) oli kreikkalainen Demokritoksen kouluun kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Abderasta, Traakiasta.

Anaksarkhos oli Aleksanteri Suuren ystävä ja matkaseuralainen tämän Aasian valloitusretkellä. Diogenes Laertioksen mukaan Aleksanteri väitti olevansa jumala, Zeus-Amonin poika. Anaksarkhos osoitti hänen saamaansa haavaa ja huomautti: "Tuohan on kuolevaisen verta, ei ikhoria, jota virtaa kuolemattomissa jumalissa".

Plutarkhos kertoo, että hän olisi Kallistheneen kanssa väitellessään neuvonut kaikkia kumartamaan Aleksanteria jumalana jopa hänen elinaikanaan. Tämän kerrotaan tapahtuneen Baktrassa vuonna 327 eaa. Paljon todennäköisemmin näin teki kuitenkin sisilialainen Kleon.

Diogenes Laertios kertoo myös, että Anaksarkhoksen vihollinen, Kyproksen tyranni Nikokreon, määräsi tämän kuolemaan murskattuna huhmareessa. Anaksarkhos suhtautui tuomioonsa pilkallisesti. Cicero kertoo saman tarinan. Samanlaista tarinaa kerrotaan tosin myös Zenon Elealaisesta.

Anaksarkhoksen filosofisesta ajattelusta ei tiedetä paljoakaan. Hänen viitataan kuitenkin yleensä onnellisuusfilosofina ja nimityksellä eudaimonikos, "onnellinen". Demokritoksen koulukunta uskoi onnellisuuden olevan elämän päämäärä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Diogenes Laertios: Anaksarkhoksen elämäkerta 
 Diogenes Laertios: Anaksarkhoksen elämäkerta 
 Internet Encyclopedia of Philosophy: Anaxarchus 

Antiikin kreikkalaiset filosofit
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Puisto

Puisto on avoin tai puoliavoin hoidettu viheralue kaupunkirakenteen keskellä. Puistoja on erityyppisiä riippuen käyttötarkoituksesta ja sijainnista, ja niiden ilme voi vaihdella hyvin rakennetusta lähes luonnontilaiseen. Lähiöiden ja muiden asuinalueiden viereiset metsät ovat usein virkistyskäyttöä varten hoidettuja puistometsiä.  

Kaupungissa puisto on rakennettu ja hoidettu viheralue, joka saattaa olla useammankin korttelin suuruinen, kuten esimerkiksi New Yorkin Keskuspuisto Manhattanilla. Puistojen sanotaankin olevan kaupungin keuhkot ja niiden olemassaoloa pidetään tärkeänä. 

Puisto koostuu usein kukkaistutuksista, nurmikosta, kävelyteistä, penkeistä, ja toisinaan myös patsaista ja suihkulähteistä. Joidenkin puistojen reunalla on myös kioski tai kahvila. Puisto saattaa päättyä laajempaankin vesialueeseen.

Puistossa voi olla pallokenttä tai leikkikenttä energisempää vapaa-ajanviettoa varten. Leikkikentällä saattaa päivystää puistotäti, joka ammatikseen ohjaa leikkiviä lapsia, ja saattaa järjestää lapsille leikin lomaan ruokailunkin.

Puisto, joka on erikoistunut erilaisten kasvien esittelyyn, on puulajipuisto eli arboretum. 

Lähinnä englannin kielen vaikutuksesta puisto-sanasta on paljon sellaisiakin johdannaisia, jotka eivät tarkoita viheraluetta, kuten esimerkiksi vesipuisto, huvipuisto, tiedepuisto, tuulipuisto ja yrityspuisto.

Katso myös 
 Arboretum
 Puutarha
 Kansanpuisto

Lähteet 
SLICES paikkatietojen yhteiskäyttöhanke, Määritelmä A33.Puistot

Viitteet

Aiheesta muualla 

vaasa.fi, kohta 2.1 s.14
Kotimaisten kielten tutkimuskeskus: Puuttomia puistoja
Rakennusperintö.fi - Puistot ja puutarhat
Rolf Harris

Rolf Harris (s. 30. maaliskuuta 1930) on syntyjään australialainen laulaja, säveltäjä, taiteilija ja televisiojuontaja, joka on asunut Britanniassa vuosikymmeniä.

Harris nousi kuuluisuuteen 1960-luvun alussa laulullaan Tie Me Kangaroo Down, Sport (suom. Katso, kenguru loikkaa). Kappaleessa oli ensi kertaa käytössä Harrisille tyypillinen itserakennettu soitin, "wobble board" eli masoniittikovalevyn pala, jota edestakaisin heiluttelemalla syntyy "vupp-vupp"-ääni. Harris on myöhemminkin käyttänyt epätavallisia soittimia, kuten didgeridoota, munniharppua ja stylofonia.

Maalaustaiteilijana Harris esiintyi muutaman kerran televisiossa ohjelmassa, jossa hän maalasi kuvia suurelle kankaalle näennäisen hutiloivalla tyylillä ja omituisen musiikin säestämänä. Lopputulos oli kuitenkin taidokas. Nämä ensiesiintymiset televisiossa poikivat Harrisille joukon piirustusaiheisia televisiosarjoja. Nykysuomalaiselle Harris on kuitenkin tutumpi juontamastaan Elämäni eläimet (Animal Hospital) -tositelevisiosarjasta.

Tuomio hyväksikäytöstä 
Britannian poliisi pidätti Rolf Harrisin maaliskuussa 2013 ja kuulusteli häntä seksuaalirikostutkimusten yhteydessä. Tuomioistuimessa hänen todettiin syyllistyneen vuosina 1968–1986 kaikkiaan 12 hyväksikäyttöön. Harris sai hyväksikäytöstä viiden vuoden ja yhdeksän kuukauden vankeustuomion.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rolf Harrisin virallinen sivusto 

Australialaiset laulajat
Australialaiset säveltäjät
Australialaiset juontajat
Australialaiset rikolliset
Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Operation: Mindcrime

Operation: Mindcrime on seattlelaisen progressiivista metallia soittavan Queensrÿchen kolmas kokopitkä studioalbumi, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 1988. Se keräsi ilmestyessään paljon positiivisia arvosteluja ja sitä usein pidetään Queensrÿchen musiikillisesti merkittävimpänä levynä.

Operation: Mindcrime on konseptialbumi, jonka juoni on monimutkainen. Tarinassa on mukana viitteitä anarkistiseen vallankumoukseen, mutta itse päätarina kertoo Nikki-nimisestä miehestä. Nikki joutuu tohtori X:n käskyttämäksi tappajaksi, jonka yksi kohde on muun muassa hänen ihastuksensa Mary-nunna. Kun Mary tapetaan, alkaa ajojahti, jossa Nikki joutuu pakoilemaan virkavaltaa aina albumin surulliseen loppuun asti. Albumi sai jatko-osan Operation: Mindcrime II vuonna 2006.

Albumi sijoittui Billboard 200 -listalla 14:nneksi ja myi Yhdysvalloissa platinaa (1 000 000).

Kappaleet

Vuoden 2003 uusintajulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano
Geoff Tate – laulu, kosketinsoittimet
Chris DeGarmo – kitara
Michael Wilton – kitara
Scott Rockenfield – rummut
Eddie Jackson – basso

Vierailijat
Pamela Moore – laulu (sisar-Mary)

Singlet 
 Breaking the Silence (1988)
 Eyes of a Stranger (1988)
 Revolution Calling (1988)
 I Don't Believe in Love (1988)

Lähteet

Aiheesta muualla
Queensrÿche.com – Operation: Mindcrime

Konseptialbumit
Vuoden 1988 albumit
Queensrÿchen albumit
Intianjasmikki

Intianjasmikki eli intianmurraija (Murraya koenigii) on jasmikkien eli murraijojen (Murraya) sukuun kuuluva pieni puu. Se jää yleensä noin 2,5 m korkeaksi. Sen kuori on ruskea, pilkullinen ja repeilee pitkiksi suikaleiksi. Lehdet ovat 30 cm pitkiä, ja niissä on 24 lehdykkää.

Puu on kotoisin Aasiasta: Intiasta ja Sri Lankasta Neoaliin, Indokiinan niemimaalle ja Kiinaan ulottuvalta alueelta.

Käyttö 
Intianjasmikin lehtiä käytetään mausteena ruoanlaitossa, jossa niitä kutsutaan currylehdiksi. Myös marjoja voi syödä. Lehdet tuoksuvat currylle ja antavat samantapaisen aromin ruokaan. Currylehtiä käytetään samaan tapaan kuin laakerinlehtiä länsimaisessa keittiössä. Suosittu tapa valmistaa ruokaa on paistaa sinapinsiemeniä kirkastetussa voissa (ghee), lisätä hieman hajupihkaa ja muutamia currynlehtiä ja kaataa seos mausteeksi linssimuhennokseen tai linssikeittoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ITIS: Murraya koenigii 
 Flora of China: Murraya koenigii 
 Vandana Jain, Munira Momin, Kirti Laddha, Murraya Koenigii: An Updated Review, International Journal Of Ayurvedic And Herbal Medicine 2:4 (2012)607:627  (pdf)

Jasmikit
Maustekasvit
Puut
Simpauttaja

Simpauttaja on Heikki Turusen vuonna 1973 julkaistu esikoisromaani. Romaani arvioitiin vuoden 1973 parhaaksi esikoisteokseksi.

Juoni
Simpauttaja-tarinan varsinainen päähenkilö on nuori maalaispoika Imppa Ryynänen, joka tarinan alussa joutuu maantielle levittäessään pitkästyneenä isänsä pellolla lantaa isänsä mielestä väärällä tavalla. Isä on häätänyt raivoamisellaan kaikki vanhemmat poikansa,  paitsi Imppaa ja tämän mielenterveysongelmista kärsivää pikkuveljeä Ottoa, joka tekee järven rantaan männyn rungoista naispatsaita. 

Imppa pohtii Helsinkiin lähtemistä, mutta onnekseen hän pääsee kylän isoimpaan taloon Pirtamoon salaojia tekemään. Pirtamoon on saapunut myös Simpauttaja-nimeä käyttävä arvoituksellinen renki, liikkuvaa työvoimaa edustava työmies. Simpauttaja on myös uskomaton valehtelija, tarinoitsija ja tarpeen mukaan tappelija. Hän muuntaa purnaamisensa vitseiksi ja pystyy antamaan sanan sanasta.

Ajan saatossa Simpauttaja ja Kuuno Taivaisen vaimo Juuli tulevat läheisiksi, josta lähtee huhu kiertämään kylässä. Lopulta Juulin aviomies Kuuno kuulee asiasta Impan isältä. Kuuno menee metsää kaatamaan ja puskee raivonsa työhön. Lopussa tulee välienselvittely, mutta vasta kun syksy on vaihtunut talveen. Juuli käy omassa mielessään läpi aviorikostaan ja pohtii pois lähtemistään. Kuuno kertoo tietävänsä, mitä on ollut tekeillä. Juuli ja Kuuno riitelevät asiasta, mutta Juuli ei tunnusta tekoaan. 

Pirtamon talon vanha isäntä kuolee, ja Simpauttajaa epäillään tappajaksi. Kuuno riitelee Pirtamon surutalossa aviorikosasiasta, jolloin Simpauttaja selittää asiat hyvin päin. Purujälki Juulin kaulassa laitetaan Oton syyksi. Kirjan lopussa Simpauttaja lähtee pois ja Kuuno muuttaa Kajaaniin myyden kaikki maansa Pirtamolle. Imppa palaa kotiin, koska hänen isänsä on huonossa kunnossa ja Impan on otettava vastuu talosta ja maista.

Simpauttaja elokuvana ja näytelmänä
Vuonna 1975 romaanista tehtiin televisioelokuva, jonka ohjasi Veikko Kerttula. Elokuvassa Imppa Ryynästä esitti Pekka Räty ja Simpauttajaa Ahti Kuoppala.

Simpauttajasta on tehty myös äänikuunnelmia, musikaali ja lukuisia teatterinäytöksiä.

Lähteet

Vuoden 1973 kirjat
Suomalaiset romaanit
Sulak

Sulak on joki Dagestanin eteläosassa Kaukasiassa Itä-Euroopassa Venäjällä. Sen lähdehaarat saavat alkunsa Kaukasusvuoriston itäosasta, josta ne virtaavat pohjoiseen ja yhtyvät vähitellen yhdeksi joeksi. Saavuttuaan Kaspian syvänköön joki kääntyy itään ja laskee Kaspianmereen Dagestanin pääkaupungin Mahatškalan pohjoispuolella. 

Dagestanin joet
Jergenin ylänkö

Jergenin ylänkö on matala ylänköalue Kalmukian länsiosassa osittain Rostovin alueella Venäjällä Itä-Euroopassa. Sen korkeinkin kohta on vain 218 metriä merenpinnan yläpuolella. Ylänkö on hedelmällistä maanviljelysmaata. 

Kalmukian maantiede
Venäjän ylängöt Euroopassa
Frans II (Ranska)

Frans II (19. tammikuuta, 1544 – 5. joulukuuta, 1560) toimi Ranskan kuninkaana vuosina 1559–1560. Hän oli edellisen kuninkaan Henrik II:n poika. Hän oli naimisissa Skotlannin kuningattaren Maria Stuartin kanssa. Avioliitto oli Henrik II:n järjestämä ja suunnittelema Frans II:n ollessa vasta pikkulapsi, ja se toimeenpantiin Fransin ollessa 14-vuotias. Tarkoituksena oli saattaa Skotlannin ja myöhemmin kenties Englanninkin kruunut Ranskan kuninkaan alaisuuteen. Frans II kuitenkin kuoli jo 16-vuotiaana vaikeaan korvainfektioon. Häntä seurasi hänen veljensä Kaarle IX

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Francis II of France Mary Queen of Scots

Ranskan hallitsijat
Vuonna 1544 syntyneet
Vuonna 1560 kuolleet
Kaarle IX (Ranska)

Kaarle IX () oli Ranskan kuningas vuosina 1560–1574. Hän oli edellisen kuninkaan Frans II:n veli, ja Henrik II:n ja Katariina de’ Medicin poika. Kaarle IX tuli valtaistuimelle alaikäisenä, ja hänen politiikkansa oli paljolti hänen voimakkaan ja kunnianhimoisen äitinsä ohjaamaa. Kaarle IX:llä oli ongelmia kapinoivien hugenottien ja heidän johtajansa Gaspard de Colignyn kanssa. Tämä johti Katariina de Medicin ja vaikutusvaltaisen Guise-suvun masinoimaan hugenottien joukkomurhaan, ns. pärttylinyön verilöylyyn, jossa Coligny ja tuhansia muita surmattiin. Kaarle IX kuoli 1574, ja häntä seurasi hänen veljensä Henrik III.

Ranskan hallitsijat
Vuonna 1550 syntyneet
Vuonna 1574 kuolleet
Glam rock

Glam rock on Britanniassa vuonna 1971 syntynyt rockmusiikin tyylilaji, joka oli hyvin suosittua vuoteen 1975 saakka. Glam rockin ulkoisia piirteitä ovat kimallus, teatraalisuus, spektaakkelimaisuus, avaruusajan futurismi sekä meikit ja naiselliset vaatteet miesartisteilla. Musiikillisesti tyyliin kuuluvat rankka kitarasoundi sekä vaikutteita niin hard rockista, heavy metalista, popista kuin taiderockistakin.  Usein glam rockissa on mukana runsas annos campia.

Historia

Glam rock syntyi vastareaktiona 1970-luvun taitteessa suosioon nousseelle vakavalle rockille, jota soittivat arkisiin farkkuihin pukeutuneet artistit. Glam rock toi visuaalisuudellaan rockiin takaisin hauskuuden ja paon todellisuudesta.

Ensimmäisenä glam rock -artistina pidetään lontoolaista Marc Bolania, jonka T. Rex -yhtye sai syksyllä 1970 listahitin kappaleellaan ”Ride a White Swan”. Sitä seurannut single ”Hot Love” oli jo tyyliltään puhdasta glam rockia, ja se aloitti T. Rexin sarjan Britannian ykköshittejä vuosina 1971 ja 1972. Toinen glam rock -vuosien supertähti oli David Bowie, joka nousi suosioon luomansa futuristisen ja androgyynin Ziggy Stardust -persoonansa avulla. Muita glam rock -vuosien menestyneimpiä brittiartisteja olivat Gary Glitter, Roxy Music, Sweet, Slade, Mott the Hoople ja Suzi Quatro. Lisäksi esimerkiksi Elton Johnilla ja Queenilla oli glam rock -kautensa. Yhdysvalloissa tyylin menestyneimpiä edustajia olivat Alice Cooper, Lou Reed ja New York Dolls.

Glam rockin suosion kausi päättyi vuonna 1975. Glam rock antoi vaikutteita esimerkiksi punkille ja heavy metalille. 1980-luvulla glam rock tuli uudestaan muotiin glam metalin muodossa. Sitä edustivat muun muassa Whitesnake, Mötley Crüe, Poison, Def Leppard ja Ratt. Tätä 1980-luvun glam-tyyliä, jossa oli myös punk-vaikutteita, on kutsuttu myös sleaze-tyyliksi tai glam and sleazeksi. Suomalainen Hanoi Rocks oli yksi tärkeimmistä vaikuttajista 1980-luvun glam metalin synnyssä.

1980-luvun lopun glam rock -vaikutteisiin artisteihin kuuluivat esimerkiksi Suede ja Pulp. Suomalaisia glam/sleaze-tyyliä 2000-luvulla edustaneita yhtyeitä ovat muun muassa Negative, Private Line, Jann Wilde, Naked ja Reckless Love.

Merkittäviä glam rock -albumeja 
Lähde

 T. Rex – Electric Warrior (1971)
 David Bowie – The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars (1972), Aladdin Sane (1973)
 Lou Reed – Transformer (1972)
 Roxy Music – Roxy Music (1972), For Your Pleasure (1973)
 Alice Cooper – Billion Dollar Babies (1973)
 Cockney Rebel – The Human Menagerie (1973), The Psychomodo (1974)
 Mott the Hoople – Mott (1973)
 New York Dolls – New York Dolls (1973)
 Brian Eno – Here Come the Warm Jets (1974)
 Queen – Sheer Heart Attack (1974)
 Sparks – Kimono My House (1974)
Kokoelmia:

 Glam Rock, K-tel, 1990

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YLE Elävä arkisto: Purkkaa ja säihkettä

Seulonnan keskeiset artikkelit
Paavali Jumppanen

Antti Paavali Jumppanen (s. 17. heinäkuuta 1974 Espoo) on pianisti ja Maj Lind -pianokilpailun voittaja 1994 sekä Young Concert Artists' International Auditions -kilpailun voittaja New Yorkissa 2000. Hän toimi pianon ja kamarimusiikin lehtorina Espoon musiikkiopistossa vuosina 2003–2012.

Jumppanen opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja 1997–2000 Krystian Zimermanin johdolla Baselin musiikkiakatemiassa, jossa suoritti solistidiplomin. Jumppanen esiintyy säännöllisesti soolokonsertein orkestereiden solistina Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Japanissa ja Australiassa. Hän teki ensilevynsä Deutsche Grammophonille vuonna 2005 säveltäjä Pierre Boulezin kutsumana. Jumppasen ja viulisti Corey Cerovsekin levytys Beethovenin sonaateista pianolle ja viululle sai Midem-palkinnon vuoden parhaana kamarimusiikkilevynä 2008. Jumppanen on esittänyt Beethovenin ja Mozartin pianosonaatit useissa konserttisarjoissa Yhdysvalloissa ja Suomessa. Vuonna 2010 The Boston Globe valitsi hänen esityksensä Olivier Messiaenin pianosarjasta 20 katsahdusta Jeesus-lapseen vuoden 10 parhaan konsertin listalle. Jumppanen on tilannut ja kantaesittänyt useita pianosävellyksiä suomalaisilta säveltäjiltä.

Lukuvuonna 2011–12 Jumppanen toimi vierailijana Harvardin yliopiston musiikin laitoksessa. Vuodesta 2015 alkaen Jumppanen on toiminut Piano-Espoo-festivaalin taiteellisena johtajana. Jumppanen nimitettiin Melbournessa musiikinopiskelijoita kouluttavan ja konsertteja järjestävän Australian National Academy of Musicin taiteelliseksi johtajaksi tammikuussa 2021 alkavalle kolmivuotiselle kaudelle. Ensimmäisen vuoden hän työskentelee osa-aikaisesti ja kahdeksi seuraavaksi vuodeksi hän muuttaa perheensä kanssa Australiaan.

Levytyksiä 
 Boulez: Piano Sonatas Nos. 1–3. Paavali Jumppanen (Deutsche Grammophon, 2005)
 Bartok: Concerto for Orchestra, etc. / Radion sinfoniaorkesteri, joht. Oramo (Warner 2005)
 Beethoven: Sonatas for Piano and Violin / Cerovsek, Jumppanen (Claves 2007)
 Rautavaara: Works for violin and piano / Pekka Kuusisto, Paavali Jumppanen (Ondine 2011)
 Sibelius, Wagner, Beethoven – direct-to-disc vinyl recording (Berliner Meister Schallplatten 2013)
 Brahms: Sonatas for Piano and Violin / Cerovsek, Jumppanen (Milanollo 2014)
 Beethoven: Piano Sonatas Opp. 2, 101, 106 Hammerklavier (Ondine 2014)

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 Kuka kukin on 2007. Otava 2006

Suomalaiset pianistit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Formula 3000

Formula 3000 oli formula-autojen luokka, joka perustettiin Formula 2 -luokan tilalle vuonna 1984.

Euroopassa F3000 oli vuosina 1984–2004 nuorten kuljettajien paras ponnahduslauta Formula 1 -luokkaan pääsemiseen. F3000-sarja kiersi F1-sarjan kanssa kaikki Euroopan GP-kilpailut, ja näin kuljettajat olivat koko ajan valvovien tallipäälliköiden silmien alla. Useat nuoret kuljettajat nousivat Formula 3000:n kautta F1-talleihin. F3000 alkoi 2000-luvulla hiipua. Viimeisellä kaudella oli vaikeuksia saada riittävästi autoja lähtöruutuihin. Kauden 2004 päätteeksi F3000-sarja lopetettiin, ja tilalle tuli uusi GP2-sarja, joka kiertää pääosan sarjasta F1-sarjan matkassa Euroopan kisoissa.

Japanissa F3000-luokassa kilpaillaan Formula Nippon -sarjassa.

Yksikään Euroopan Formula 3000 -mestari ei ole voittanut Formula 1 -luokan maailmanmestaruutta. Osakilpailuvoittoja heillä on yhdeksän (Montoya 7, Alesi 1, Panis 1). Sarjan mestareista Jörg Müller, Bruno Junqueira ja Björn Wirdheim eivät nousseet koskaan Formula 1:siin kilpakuljettajaksi.

Mestarit

Lähteet

Aiheesta muualla 

Formula 3000
Alkmaion

Alkmaion Krotonlainen (, 400-luku eaa.) oli pythagoralainen esisokraatikkoihin kuulunut lääkäri ja filosofi. Hän oli kotoisin Suur-Kreikan Krotonista.

Alkmaion oli Pythagoraan oppilas. Hänen kirjoituksistaan on säilynyt joitakin katkelmia. Niissä hän käsitteli ensisijaisesti lääketiedettä, mutta jonkin verran myös luonnonfilosofiaa, astrologiaa ja meteorologiaa. Alkmaion oli ensimmäinen, joka toi kokeelliset menetelmät lääketieteeseen ja anatomiaan. Hän oli anatomisten leikkelyiden uranuurtaja ja hänen sanotaan olleen ensimmäinen, joka löysi Eustachiuksen käytävän eli korvatorven. Hän leikkeli ainakin eläinten ruumiita.

Alkmaion oli ensimmäinen, joka tutki sairauksien sisäisiä syitä. Sairauksien hän sanoi johtuvan voimien epätasapainosta ihmisen elimistössä. Elimistössä vaikuttivat kosteus ja kuivuus, lämpö ja kylmyys, sekä karvaus ja makeus. Kun nämä voimat olivat tasapainossa, ihminen oli terve, ja jos jokin niistä sai yliotteen, ihminen sairastui. Epätasapaino saattoi johtua ympäristöstä, ravinnosta tai elämäntavoista.

Alkmaion uskoi, että sielu on kuolematon ja ikuisesti liikkeessä taivaankappaleiden tavoin. Häntä pidetään ensimmäisenä, joka piti aivoja sielun sijaintipaikkana. Tämä johtui siitä, että hän todennäköisesti havaitsi anatomisten kokeidensa seurauksena, että silmät ovat suoraan yhteyksissä aivopuoliskoihin. Hän katsoi, että muisti, ajattelu ja ymmärrys sekä sitä kautta kaikki tieto syntyvät näkö- ja muista aistimuksista. Tämän seurauksena hän alkoi pitää aivoja myös henkisten toimintojen sijaintipaikkana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit:
 Alkmaionin elämäkerta 
 Alkmaionin elämäkerta 
 

Esisokraatikot
Pythagoralaiset filosofit
Kasvi (täsmennyssivu)

Kasvi voi tarkoittaa seuraavia:

 kasvit (Plantae), eliökunta
 Kasvi, suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Arno Kasvi, Turun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan ylipuutarhuri
Jyrki Kasvi (1964–2021), suomalainen poliitikko, kansanedustaja (Vihreä liitto), toimittaja, tietokirjailija ja tutkija.