joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Erik Lindschöld

Erik Lindschöld (2. helmikuuta 1634, Skänninge, Ruotsi – 11. kesäkuuta 1690, Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja kuninkaan neuvonantaja, kirjailija, runoilija ja virsirunoilija.

Elämä ja työ 
Lindshöld oli skänningeläisen sepän, raatimeihen ja pormestarin poika. Hänen äitinsä kuoli, kun poika oli vielä nuori, ja hänetlähetettiin kouluun Linköpingiin, jona aikana piispa  Jonas Petri Gothus kiinnitti huomion hänen lahjoihinsa ja hän pääsi opiskelemaan Upsalan yliopistoon. Hän alkoi käyttää sukunimeä Lindeman. Hän opiskeli latinaa, kaunopuheisuutta ja politiikkaa. Vaikka hän oli kotoisin vaatimattomista oloista, häntä voidaan pitää hyvänä esimerkkinä aikansa säätykierrosta. Hänestä tuli kuningas Kaarle X Kustaan aviottoman pojan Gustaf Carlssonin kotiopettaja. Hänen kanssaan Lindschöld saattoi oleskella ulkomailla aina yhdeksän vuotta 1659-1668, jolloin hän jatkoi opintojaan Heidelbergin yliopistossa. Matkallaan hän tutustui ranskalaiseen kulttuuriin ja poliittisiin näkemyksiin, muun muassa kuninkaan yksinvallasta. 

1668 hänestä tuli kuninkaan kanslian sihteeri. Sitä ennen hän oli jo ollut lähetystösihteerinä Puolassa ja hänellä oli useita eri korkeita tehtäviä valtionhallinnossa. Hän osallistui vuoden 1686 kirkkolain laatimiseen. Hänet aateloitiin nimellä  Lindenschöld, mutta hän käytti nimestään muotoa Lindschöld. Hän toimi kuninkaan kaupallisten asioiden sihteerinä, hovikanslerina ja vuonna 1686 maamarsalkkana, aatelissäädyn puheenjohtajana. 1687 hänestä tuli kreivi ja vapaaherra. Hän toimi myös kruununpissin, myöhemmin kuningas Kaarle XII: kotiopettajana. Hänet nimitettiin Lundin yliopiston kansleriksi (vuosina 1687-1690) ja hän oli hienostunut hovirunoilija. Hänen rakennuttamansa Stavsundin kartano Ekerön kunnassa on säilynyt. 

Lindschöld oli Ruotsin ensimmäinen hovirunoilija. Hän kirjoitti tekstejä useita hovissa esitettyjä baletteja  ja muita huvinäytelmiä varten sekä tilapäisrunoja, juomalauluja, hää- ja hautajaisrunoja, joita leimasi ranskalainen maku.  Hän kirjoitti teoksiaan ruotsiksi ja latinaksi. Hän oli myös taitava virsirunoilija. Vuonna 1689 hän julkaisi piispa Haqvin Spegelin kanssa kirjan" Barna bibel", jossa oli Lindschöldin kirjoittamia lauluja ja Psalmien pohjalta kirjoitettuja virsiä. Hänen virsiään on sävyttänyt barokin ajan rikkaat kielikuvat ja luontolyriikka sekä pietismin tapainen Jeesus-rakkaus.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Lindschöldin kirjoittamaa virttä.

 350 Oi Herra, korvas kallista (Din’ öron, Herre! till mig böj 1688)  Suom. virsikirjaan 1701, uud. Elias Lönnrot 1864. 
 972 Hiljaisessa siimeksessä kudelmassa tähtien (Jag i tysta skuggors timmar/Nu i tysta skuggan fången1683), uud. Johan Olof Wallin 1814, Augustin Mannerheim 1981; suom. Anna-Maija Raittila 1999. Sama virsiteksti on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 504.

Lähteet 

Ruotsalaiset henkilöt
Ruotsalaiset runoilijat
Ruotsalaiset virsirunoilijat
Vuonna 1634 syntyneet
Vuonna 1690 kuolleet
Ross Johnston

Ross Johnston (s. 18. helmikuuta 1994 Prinssi Edwardin saari) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura New York Islandersis. Johnston on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja kätisyydeltään left. Hän on varaamaton pelaaja, jonka kanssa Islanders teki sopimuksen maaliskuussa 2015. Kausien 2015-2020 Johnston on pelannut 73 NHL-runkosarjaottelua, joissa on tehnyt seitsemän maalia ja seitsemän syöttöä eli  14 tehopistettä.

Lähteet
 https://www.hockeydb.com/ihdb/stats/pdisplay.php?pid=143769

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
New York Islandersin pelaajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Kijūrō Shidehara

Kijūrō Shidehara (13. syyskuuta 1872 Osaka – 10. maaliskuuta 1951 Tokio) oli japanilainen diplomaatti ja valtiomies, joka toimi Japanin pääministerinä vuosina 1945–1946.

Shidehara opiskeli Tokion yliopistossa ja oli vuodesta 1896 Japanin ulkoministeriön palveluksessa. Hän työskenteli muun muassa Japanin lähetystöissä Lontoossa ja Washingtonissa, ja oli suurlähettiläänä Alankomaissa 1914–1915, minkä jälkeen hänet nimitettiin apulaisulkoministeriksi. Vuosina 1919–1922 hän oli Japanin Yhdysvaltain-suurlähettiläänä. Shidehara oli yksi Japanin täysivaltaisista edustajista vuosien 1921–1922 Washingtonin laivastokonferenssissa, jossa Tyynenmeren alueen suurvallat sopivat merivoimiensa koon rajoittamisesta rauhan takaamiseksi. Shidehara sai vuonna 1920 paronin (danshaku) aatelisarvon. Hänet nimitettiin parlamentin ylähuoneeseen vuonna 1926.

Shidehara oli ulkoministerinä useassa eri hallituksessa vuosina 1924–1927 ja 1929–1931. Toisin kuin ulkopoliitiikkaan sekaantunut armeija, hän kannatti rauhanomaisia suhteita Kiinaan ja Neuvostoliittoon. Shidehara halusi Japanin panostavan sotilaallisen laajenemisen sijaan taloudellisen vaikutusvaltansa kasvattamiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön. Japanin 1920-luvun rauhanomainen ulkopolitiikka henkilöytyi häneen ja sitä kutsuttiinkin ”Shidehara-diplomatiaksi”. Sotilaspiirien saatua otteen Japanin politiikasta Shidehara joutui olemaan vuodesta 1931 sivussa päätöksenteosta, mutta hän säilytti arvostuksensa ulkomailla.

Shidehara tuli pääministeriksi tappiollisen toisen maailmansodan jälkeen lokakuussa 1945, ja jatkoi tehtävässä toukokuuhun 1946. Yhdysvaltain miehityshallinto hyväksyi hänen nimityksensä. Hän neuvotteli miehityshallinnon johdon kanssa muun muassa keisarin tulevasta asemasta ja uuden perustuslain laatimisesta. Vaikka Shidehara tunnettiin ulkopoliittisissa kysymyksissä liberaalina, sisä- ja talouspolitiikassa hän oli konservatiivi, mikä teki hänet epäsuosituksi sodanjälkeisen vasemmiston piirissä. Kyseenalaisina pidettiin varsinkin hänen läheisiä suhteitaan Mitsubishi-yhtiöön ja sen omistajasukuun, johon hänen vaimonsa kuului. Pääministerikautensa jälkeen Shidehara valittiin uuden edistyspuolueen (Nihon Shinpotō) puheenjohtajaksi. Hänet valittiin vuonna 1947 Japanin alahuoneen jäseneksi ja vuonna 1949 sen puhemieheksi, missä tehtävässä hän oli kaksi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti.

Lähteet

Aiheesta muualla

Japanin pääministerit
Japanin ulkoministerit
Japanilaiset diplomaatit
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Jerry Goodman

Jerry Goodman (s. 16. maaliskuuta 1949 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen jazz- ja rockviulisti. Hän soitti eri yhtyeissä sähköviulua.

Goodman aloitti viulunsoiton lapsena. Hänen molemmat vanhempansa toimivat jousisoittajina Chicagon sinfoniaorkesterissa, ja hänen enonsa tai setänsä oli säveltäjä, jazzpianisti Marty Rubenstein. Klassisesta koulutuksesta huolimatta Goodman liittyi The Flock -yhtyeeseen, joka sai levytyssopimuksen Columbia Recordsilta ja julkaisi debyyttialbuminaan The Flockin. Tässä yhtyeessä Goodman toimi vuoteen 1970, jolloin asettui Wisconsinin maaseudulle. Vuonna 1971 hän aloitti yhteistyön John McLaughlinin kanssa. Tämä etsi viulistia sooloalbumiaan My Goal's Beyond varten. Tämän yhteistyön seurauksena Goodmanista tuli Mahavishnu Orchestran jäsen. Goodman sai tämän jäsenyyden myötä kansainvälisen seuraajajoukon.

1980-luvun puolessavälissä Goodman alkoi tauon jälkeen levyttää New Age -musiikkiin suuntautuneelle Private Music -yhtiölle. Hän julkaisi soolo-LP:t On the Future of Aviation, Ariel ja It's Alive. Samoihin aikoihin Goodman aloitti työskentelyn elokuvamusiikin parissa. Hän sävelsi musiikin Lily Tomlinin elokuvaan The Search for Signs of Intelligent Life in the Universe. Hän työskenteli myös sellaisissa elokuvissa Herrasmieshuijarit (1988), Kaikenkarvaiset lemmikit (1996), Waiting for Guffman (1996) ja Best in Show (2000).

1990-luvun alussa Goodman liittyi uudelleen perustettuun Dixie Dregs -yhtyeeseen. Hän kiersi myös New Age -yhtye Shadowfaxin kanssa. Suuren osan 1990-luvusta ja 2000-vuosikymmenen alusta Goodman oli aktiivinen sessiomuusikkona ja soitti Toots Thielemansin, Hall & Oatesin sekä Derek Sherinianin levyillä. Vuonna 2004 Goodman soitti kiertuetauon jälkeen Gary Husbandin Force Majeure -kokoonpanon kanssa. Hän esiintyi myös sen live-DVD:llä Live at the Queen Elizabeth Hall, London (2005). Vuonna 2009 Goodman liittyi progressiiviseen metalliyhtye Dream Theateriin sen albumia Black Clouds & Silver Linings varten. Muiden projektiensa ohessa Goodman soitti vuonna 2015 jazzrumpali Billy Cobhamin kanssa tämän Spectrum 40 -kiertueella ja -konserttialbumilla.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset viulistit
Jazzviulistit
Rockmuusikot
Sähköviulistit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Olof Kolmodin

Olof Kolmodin (s. 26. toukokuuta 1690 Nysätran pitäjä, Upsalan lääni – 8. huhtikuuta 1753 Flo, Länsi-Göötanmaa) oli ruotsalainenluterilainen pappi ja virsirunoilija.

Elämä ja työ 
Kolmodin oli Visbyn superindententin Israel Kolmodinin veljenpoika. Kolmodin opiskeli Upsalassa vuodesta 1698, ja hän toimi yksityisopettajana vuodesta 1711. Hän valmistui maisteriksi 1716, ja hänet vihittiin papiksi 1719. Hän oli Kuninkaallisen henkivartiokaartin pappi, hänet nimitettiin hovisaarnaajaksi ja hovikonsistorin notaariksi 1721. Vuonna 1723 hän sai Flon kirkkoherran viran ja hoiti virkaa kuolemaansa saakka, vaikka häntä pyydettiin palaamaan lähemmäs Tukholmaa.

Kolmodin sai vaikutteita herrnhutismista, vaikkakin hän suhtautui aikansa hengellisiin liikkeisiin kriittisesti. Hänen tunnetuin teoksensa on hartauskirja Andelig Dufvoröst Eller En Gudelig Själs Ensikdta Sång-Andacht vuodelta 1734, josta on otettu ainakin 15 painosta. Siinä on 133 virttä, lähinnä saksasta käännettyjen laulujen ohella muutama hänen itsensä kirjoittama virsi. Kolmodin kirjoitti runomittaisen rukouskirjan Then trogna siälens gyldene rökelse-kar (1728) Kuningatar Ulrika Eleonoora, joka arvosti häntä suuresti, innoitti Kolmodinin kirjoittamaan kaksiosaisen teoksen Biblisk qvinno-spegel, joka käsittelee Raamatun naisia. Kirjaa on kuitenkin pidetty raskaana ja mauttomana.

Olof Kolmodinin virsiä suomeksi 
Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa
 159 Ken Jumalan tuomion torjua voi (Ur djupen, ur syndenes grundlösa dy/Vart flyr jag för Gud och hans heliga lag 1734). Suom. Julius Krohn 1880, uud. komitea 1937, 1984.
 185 Herra, annat sanassasi (Ordets Herre, du har givit, 1734), uud. Johan Ludvig Runeberg 1857,  suom. Knut Legat Lindström 1860. 1886, uud. komitea 1984. 

Ruotsin kirkon virsikirjassa
 547 Ken Jumalan lakia paeta voi? (Ur djupen, ur syndenes grundlösa dy/Vart flyr jag för Gud 1734) Suom. Julius Krohn 1880, uud. suom. Niilo Rauhala 1998
 565 Käy valvoen, kristitty (Gack warlig, min Christen/Gå varsamt, min kristen 1742), uud. Anders Frostenson 1977, suom. 1790, Jooseppi Mustakallio 1903, uud. suom. Niilo Rauhala 1995.

Lähteet 

Ruotsalaiset papit
 Ruotsalaiset virsirunoilijat
Vuonna 1690 syntyneet
Vuonna 1753 kuolleet
Tuija Siltamäki

Tuija Siltamäki (s. 1992) on Ylioppilaslehden päätoimittaja. Hän on työskennellyt aikaisemmin Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan Aviisi-lehden päätoimittajana, ja kirjoittanut Helsingin Sanomiin, Yleisradiolle ja Imageen.

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Birinus

Birinus tai Berin eli Pyhä Birinus (k. 3. joulukuuta 650) oli Dorchesterin ensimmäinen piispa ja Wessexin apostoli. Beda Venerabiliksen mukaan paavi Honorius I lähetti Genovassa piispaksi vihityn Birinuksen levittämään kristinuskoa Englannin sisämaahan, jossa ei ollut lainkaan kristittyjä. Saavuttuaan Englantiin vuonna 634 Birinus kuitenkin totesi länsisaksit pakanoiksi ja päätti omistautua heidän käännyttämiseensä. Birinus onnistui käännyttämään Wessexin kuninkaan Cynegilsin vuonna 635 ja hänen poikansa Cwichelmin seuraavana vuonna. Myös Cwichelmin poika Cuthred kääntyi kristinuskoon. Cynegils ja Northumbrian kuningas Oswald antoivat Birinuksen perustaa piispanistuimen Dorciciin eli Dorchesteriin, joka oli tuolloin Wessexin pääkaupunki. Birinus rakennutti kaupunkiin useita kirkkoja ja kastoi monia sakseja kristityiksi.

Birinus haudattiin alun perin hänen Dorchesteriin perustamaansa kirkkoon, mutta Dorchester taantui sittemmin ja menetti piispanistuimensa. Piispa Headda siirsi Birinuksen jäännökset Winchesterin katedraaliin vuonna 680. Pyhän Birinuksen muistopäivä on 3. joulukuuta.

Lähteet 

Brittiläiset piispat
Dorset
Pyhimykset
600-luvulla syntyneet
Vuonna 650 kuolleet
David Ayres

David Ayres (12. elokuuta 1977 Whitby, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti ja jääkoneen kuljettaja, joka pelasi NHL-kaudella 2019–2020 Carolina Hurricanesin paidassa puolitoista erää maalivahtina Toronto Maple Leafsia vastaan.

Ottelussa Toronto Maple Leafs vastaan Carolina Hurricanes 22. helmikuuta 2020 Carolinalta loukkaantui ottelussa molemmat maalivahdit ja NHL:n sääntöjen mukaan kotijoukkueen on tässä tilanteessa pystyttävä järjestämään korvaava maalivahti peliin. Ayres oli pelannut aiemmin alasarjoissa jääkiekkoa ja toimii Maple Leafsin farmijoukkueen Toronto Marliesin jääkoneen kuljettajana.

Hän teki Carolinan kanssa yhden ottelun mittaisen tryout-sopimuksen ja tuli kentälle ajassa 31:19.

Ayres päästi kaksi ensimmäistä laukausta maaliin mutta piti maalinsa puhtaana lopun ajasta ja torjui Carolinalle voiton.

Lähteet 

Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
Alpo Mattila

Alpo Mattila (17. marraskuuta 1884 Asikkala – 7. tammikuuta 1940 Parikkala) oli suomalainen toimittaja.

Mattila syntyi lampuodin perheeseen. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli Lahden yhteiskoulussa. Mattila työskenteli Työmies-lehden oikolukijana ja avustajana vuosina 1907–1908, Raivaajan toimitussihteerinä ja päätoimittajana vuosina 1908–1912 ja Kansan Työn toimituksessa vuosina 1919–1939. Hän oli Kansan Työn vastaava toimittaja vuosina 1922–1923 ja 1930–1938. Mattilan pakinoitsijanimimerkkejä lehdessä olivat Topias ja Kallenpoika.

Sosiaalidemokraatteihin kuulunut Mattila oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja useiden kunnallislautakuntien jäsen. Hän toimi Työväen Musiikkiliiton piirijärjestön sihteerinä ja julkaisi raittiusaiheisia kirjasia.

Mattilan puoliso oli kansakoulunopettaja Aino Salmi (1879–1957). Hänen kaksoissisarensa oli kansanedustaja Hulda Salmi.

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
Pakinoitsijat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Viipurin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Miesten Divari-kausi 2019–2020

Miesten Divari-kausi 2019–2020 on järjestyksessään 32. miesten Divarin kausi. Divarin runkosarja alkoi 11.9.2019 ja se loppuu 29.2.2020. Uusia joukkueita sarjassa ovat liigasta pudonneet Koovee ja Karhut, sekä 2. divisioonasta nousseet Pirkat ja SB Vantaa. Divarikausi 2019-20 katkesi koronakriisin takia ennen välieriä, ja Salibandyliiton hallituksen päätöksellä Salibandyliigaan nousi Divarin runkosarjan voittanut ja välieriin edennyt Nurmon Jymy.

Joukkueet

Runkosarja

Pudotuspelit

Puolivälierät

Välierät

Finaali

Putoamiskarsinta

Lähteet 
 https://salibandy.fi/tulokset
 https://salibandy.fi/huippu-urheilu/divari/sarjan-esittely/ 

Salibandyn I-divisioonan kaudet
Superintendentti

Superintendentti on etenkin Keski-Euroopassa ja mm. Skotlannissa johtava virkamies eräissä kirkoissa. Se vastaa toisinaan piispaa toisinaan lääninrovastia.

Muutamassa Saksan evankelisen kirkon (EKD) jäsenkirkossa on kirkon johtava virka superintendentti (Lippische Landeskirche). Muutamissa jäsenkirkoissa alue, kuten Evangelischen Kirche Berlin-Brandenburg-Schlesische Oberlausitz on jaettu superintenduureihin Suomen ev. lut. kirkon rovastikuntien tapaan.

Ruotsissa kuningas Kustaa Vaasa nimitti ensimmäiset superintendentit alueille, joilla ei ollut piispaa tai hiippakuntaa. Superintendentti erosi piispasta siten, että hänellä ei ollut piispan vihkimystä ja hän toimi samalla hiippakuntakaupungin kirkkoherrana. Tällaisia alueita, superintenduureja (superintendentia) Ruotsissa oli  Kalmar 1555–1678, Göteborg 1665–1725, Visby 1645–1772, Mariestad 1581–1647, Karlstad 1647–1722, Härnösand 1647–1772. Vuoteen 1772 mennessä nämä on muutettu hiippakunniksi. Myös valloitetuilla alueilla, kuten Itämeren maakunnissa perustettiin superintenduureja kirkollista työtä varten.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kirkolliset virat
Intiansardiini

Intiansardiini (Sardinella longiceps) on sillien (Clupeidae) heimoon kuuluva trooppisten merivesien kalalaji.

Koko ja ulkonäkö 

Intiansardiinin tavanomainen pituus on 20 senttimetriä. Maksimissaan se voi kasvaa 23 senttimetrin mittaan. Suurin lajin julkaistu paino on 200 grammaa. Sen ruumis on pitkänomainen, lieriömäinen ja sen korkeus on alle 30 prosenttia kalan pituudesta pyrstöä lukuun ottamatta. Lajin vatsa on pyöreä. Intiansardiinilla on heikko kultainen täplä kidusaukkonsa takana, josta lähtee heikko kultainen kylkiiviva. Kiduskannen takareunassa on selkeä musta piste. Intiansardiini muistuttaa paljon Sardinella neglecta- ja Sardinella lemuru -lajeja, mutta sillä on niitä kumpaakin pidempi pää ja enemmän kiduspiikkejä.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Intiansardiinia tavataan Intian valtameressä, missä se elää vain meren pohjois- ja länsiosissa sekä Adeninlahdessa ja Omaninlahdessa, lukuun ottamatta kuitenkaan, Punaistamerta, Persianlahtea, Intian eteläosia, Andhra Pradeshia ja Andamaaneja. Intiansardiini elää rannikoiden pelagisella alueella.

Ravinto ja elintavat 
Intiansardiinin ravintoa on kasviplankton, eritoten piilevät sekä myös pienet äyriäiset. Se tulee sukukypsäksi keskimäärin 16,3 senttimetrin mittaisena. Lisääntyminen tapahtuu tavallisesti yöaikaan. Maksimissaan lajin on havaittu voivan elää kolmivuotiaaksi.

Käyttö ja kalastus 

Intiansardiinia myydään tuoreena, kuivattuna ja suolattuna sekä savustettuna ja säilykkeenä. Suurin vuotuinen saalismäärä aikavälillä 1950–2016 oli vuoden 2014 741 701 tonnia.

Lähteet 

Sillit
Xtrullor

Xtrullor (oikealta nimeltään Tuukka Veikkola, Haapavesi, Suomi) on suomalainen elektronisen musiikin tuottaja.

Ura 
Seitsenvuotiaana Tuukka aloitti viulunsoiton Jokilaaksojen musiikkiopistossa. Hän on ollut myös kansanmusiikkibändeissä ja soittanut orkesterissa.

Elektronista musiikkia Tuukka oppi tekemään pääasiassa itseoppimalla ja musiikkiteknologian oppitunneilla.

Lähteet 

Suomalaiset elektronisen musiikin artistit
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Hotelli Arina

Hotelli Arina, nykyiseltä nimeltää Sokos Hotelli Arina on hotelli-ravintola, joka sijaitsee Pakkahuoneenkadun, silloisen Pakkihuoneenkadun ja Isokadun kulmassa Pokkisen kaupunginosassa Oulussa. 

Osuuskauppa Arina hankki 1930-luvulla Isokatu 18:ssa sijaitsevan tontin, jolle valmistui vuonna 1939 SOK:n arkkitehdin Armas Lehtisen suunnittelema toimitalo, jonka ensimmäisessä kerroksessa olivat myymälät, toisessa ravintola ja kolmannessa hotelli. Hotellihuoneita oli alun perin 29. Hotelliin saatiin ensimmäisenä oululaisena hotellina vesiklosetti. 

Talvisodan pommituksissa 1. tammikuuta 1940 hotelli oli vaarassa, sillä Pakkahuoneenkadun vastakkaisella puolella olevaan Puistolaan osui venäläiskoneiden pommi. Vaikka myöhemmin Jatkosodan aikana tapahtui myös pommituksia, ne eivät osuneet Hotelli Arinaan. Lähimmät pommit osuivat tontin Kirkkokadun puoleiselle osalle, jossa nykyään on Oulun keskusaukio. Jatkosodan päätyttyä Moskovan välirauhaan syyskuussa 1944 suomalaisille tuli velvollisuus saada saksalaiset poistumaan Suomen alueelta. Tilanne johti siihen, että Pohjois-Suomi evakuoitiin sodan vaaran vuoksi Ruotsiin ja Oulujoen eteläpuolelle. Evakuointia varten perustettiin evakuointiesikunta johtajanaan silloinen Veitsiluoto Oy:n toimitusjohtaja Lauri Kivinen. Toiminnan keskuspaikka oli Hotelli Arina. Tätä ajanjaksoa kesti syys–lokakuun 1944.

Hotelli Arinassa tehtiin sodan jälkeisenä aikana useita uudistuksia. Vuonna 1966 hotellihuoneita lisättiin karsimalla muita aiemmin talossa olleita osuuskaupan toimintoja ja asuinhuoneistoja. Hotellihuoneiden määrä oli tuolloin 64. Suurempi remontti tehtiin vuosina 2001–2003, jolloin ainoastaan julkisivu säilyi ennallaan. Hotellihuoneita tuli kaikkiaan 260, sillä rakennusta laajennettiin 7-kerroksisena Pakkahuoneenkadun suuntaisena aina Oulun keskusaukiolle asti. Aiemmin laajennetussa tontin osassa oli sijainnut vuosina 1959–2001 Osuuskauppa Arinan keskusta-alueen kaksikerroksinen Sokos-tavaratalo.

Lähteet 

Pokkinen
Oulun hotellit
Heidi Salminen (pikajuoksija)

Heidi Salminen (s. 4. joulukuuta 2003 Jyväskylä) on suomalainen pika- ja aitajuoksija, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajansa on Tuija Helander.

Vuonna 2021 Salminen voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Nairobissa järjestetyissä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa tuloksella 56,94 sekuntia. Ennen Nairobin kisoja hänen ennätyksensä oli 59,07.

Salminen on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia 400 metrin aitajuoksussa 2021. Hän on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa 300 metrin aitajuoksussa pronssia 2022 sekä viestissä kultaa 2019, 2020, 2021 ja 2022.

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Jiri Tammilehto

Jiri-Henrik Tammilehto (s. 17. huhtikuuta 1978 Pori) on suomalainen iskelmälaulaja. Tammilehto aloitti lauluharrastuksensa karaoken merkeissä vuonna 2007. Voitettuaan monia karaokekilpailuja otti hän myös kahdesti tangomarkkinakilpailuihin. Tangomarkkinoilla Tammilehto pääsi kahdesti semifinaalikarsintoihin. Vuodesta 2012 lähtien Tammilehto oli esiintynyt tanssilavoilla Tapani Riipan tanssiorkesterin kera. Vuonna 2014 Tapani Riipan tanssiorkesteri muutti nimensä Esperanzaksi. Samana vuonna Tammilehto osallistui myös Kokkolan seudun harmonikkakerhon toimintaan, jossa hän toimii edelleen pääsolistina.

Keikkailu jatkuu sekä Esperanzan, Muukalaisten että Kokkolan seudun harmonikkakerhon kanssa (2020). Tammilehto aloitti keikkailun Muukalaiset-kantribändin kanssa vuonna 2019. Hän on keikkaillut ympäri Suomen tanssilavoja ja myös ulkomailla, kuten Ruotsissa ja Espanjassa Teneriffalla. Tammilehto on keikkaillut myös isojen yhtyeiden kuten Guardia Nuevan ja YTS:n kera.

Vuonna 2012 Tammilehto julkaisi ensimmäisen levynsä Maxisingle omakustanteena nimellä Jiri-Henrik Tammilehto.  Levyllä on kappaleet Sielun molli, Kotka etsii kotiaan sekä Suuret saappaat. Hän teki myös levyn vuonna 2014 Esperanza-orkesterin kanssa. Levyllä on kappaleet Kun herään, Alamäki ja Ohtakarin kesä. Tammilehto myös aloitti vuonna 2019 levyjen tekemisen Muukalaisten kanssa. Kappaleita on Kun hämärään piettyy maa sekä Auringonlasku.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jiri Tammilehto pääsi Tangomarkkinoiden semifinaaliin Keskipohjanmaa

Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Naisten Suomi–Ruotsi-yleisurheilumaaottelu 1968

Vuoden 1968 naisten Suomi–Ruotsi-maaottelu käytiin Helsingissä Helsingin Olympiastadionilla 31.8. ja 1.9.

Tulokset

Lisätietoa
 lajeissa pisteet 5, 3, 2, 1 ja viestissä pisteet 5, 2 
 keihäänheitossa Kaisa Launelan voittotulos oli uusi Suomen ennätys
 800 m:n juoksussa Haimi juoksi uuden Suomen ennätyksen
 80 m:n aitajuoksussa Norrlund sivusi Suomen ennätystä. Suomen Manninen suljettiin pois juoksusta kahden varaslähdön takia.

Lähteet 
 Helsingin Sanomat 1.9. ja 2.9. v. 1968

Suomi–Ruotsi-maaottelu
Vuoden 1968 yleisurheilu
Helsingin urheilutapahtumat
Resolution (Lamb of Godin albumi)

Resolution on metalliyhtye Lamb of Godin albumi, ja se julkaistiin 24. tammikuuta 2012.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Randy Blythe – laulu
 Mark Morton – kitara
 Will Adler – kitara
 John Cambell – bassokitara
 Chris Adler – rummut
 Amanda Munton – laulu kappaleessa ”King Me”
 Bryan Crook – Soitinnus kappaleessa ”King Me”

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2012 albumit
Lamb of Godin albumit
VII: Sturm und Drang

VII: Sturm und Drang on metalliyhtye Lamb of Godin albumi, ja se julkaistiin 24. heinäkuuta 2015.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Randy Blythe – laulu
 Mark Morton – kitara
 Will Adler – kitara
 John Cambell – bassokitara
 Chris Adler – rummut
 Chino Moreno – laulu kappaleessa ”Embers”
 Greg Puciato – laulu kappaleessa ”Torches”

Arvostelut 
 Kaaoszine: 8½/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2015 albumit
Lamb of Godin albumit
Bon Jovin diskografia

Bon Jovi on vuonna 1983 New Jerseyssä perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka nykyisen kokoonpanon muodostavat laulaja Jon Bon Jovi, kitaristi Phil X, basisti Hugh McDonald, pianisti ja kosketinsoittaja David Bryan sekä rumpali Tico Torres. Yhtyeen tunnetuimpaan, vuosien 1983–1994 kokoonpanoon lukeutuivat Bon Jovin, Bryanin ja Torresin ohella vuonna 1994 yhtyeestä erotettu alkuperäinen basisti Alec John Such sekä vuonna 2013 yhtyeen jättänyt kitaristi Richie Sambora.

Studioalbumit

Kokoelma-albumit

Livealbumit

EP:t

Singlet 

 Runaway (1984)
 She Don't Know Me (1984)
 Burning for Love (1984)
 Only Lonely (1985)
 In and Out of Love (1985)
 The Hardest Part is the Night (1985)
 Silent Night (1985)
 You Give Love a Bad Name (1986)
 Livin' on a Prayer (1986)
 Wanted Dead or Alive (1987)
 Never Say Goodbye (1987)
 Bad Medicine (1988)
 Born to Be My Baby (1988)
 I'll Be There for You (1989)
 Lay Your Hands on Me (1989)
 Livig in Sin (1989)
 Keep the Faight (1992)
 Bed of Roses (1993)
 In These Arms (1993)
 I'll Sleep When I'm Dead (1993)
 I Believe (1993)
 Dry Country (1994)
 Please Come Home for Christmas (1994)
 Always (1994)
 Somebody I'll Be Saturday Night (1995)
 This Ain't a Love Song (1995)
 Something for the Pain (1995)
 Lie to Me (1995)
 These Days (1996)
 Hey God (1996)
 Real Life (1999)
 It's My Life (2000)
 Say It Isn't So (2000)
 Thank You for Loving Me (2000)
 One Wild Night (2001)
 Wanted Dead or Alive (Live) (2001)

 Everyday (2002)
 Bounce (2002)
 Misundestood (2002)
 All About Lovin' You (2003)
 The Distance (2003)
 Wanted Dead or Alive 2003 (2003)
 It's My Life 2003 (2003)
 Have a Nice Day (2005)
 Who Says You Can't Go Home (feat. Jennifer Nettles) (2005)
 Welcome to Wherever You Are (2006)
 (You Want To) Make a Memory (2007)
 Lost Highway (2007)
 Till We Ain't Strangers Anymore (feat. LeAnn Rimes) (2007)
 Summertime (2007)
 Whole Lot of Leavin (2008)
 We Weren't Born to Follow (2009)
 Superman Tonight (2010)
 When We Were Beautiful (2010)
 What Do You Got? (2010)
 No Apologies (2011)
 This is Our House (2011)
 Because We Can (2013)
 What About Now (2013)
 We Don't Run (2015)
 Saturday Night Gave Me Sunday Morning (2015)
 This House is Not for Sale (2016)
 Knockout (2016)
 Labor of Love (2016)
 Born Again Tomorrow (2016)
 When We Were Us (2018)
 Walls (2018)
 Unbroken (2019)
 Limitless (2020)
 Unbroken (feat. The Invictus Games Choir) (2020)
 American Reckoning (2020)
 Do What You Can (2020)

Videoalbumit 
 Breakout: Video Singles (1985)
 Slippery When Wet: The Videos (1987)
 New Jersey: The Videos (1989)
 Keep the Faith: An Evening with Bon Jovi (1993)
 Keep the Faith: The Videos (1994)
 Cross Road: The Videos (1994)
 The Crush Tour (2000)
 This Left Feels Right Live (2004)
 Lost Highway: The Concert (2007)
 Live at Madison Square Garden (2009) 
 Greatest Hits – The Ultimate Video Collection (2010)

Dokumentit 
 Access All Areas: A Rock & Roll Odyssey (1990)
 When We Were Beautiful  (2009)

Musiikkivideot 

Diskografiat
Viljo Sillanpää

Viljo Sillanpää (s. 6. elokuuta 1993 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Sillanpää edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen JymyJusseja. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Alajärven Ankkureita ja Vimpelin Vetoa. Vimpelin Vedossa pelatessaan Sillanpää saavutti SM-pronssia kaudella 2020. Sillanpää pelaa ulkopelissä kopparin paikalla. Kaudella 2012 alkaneella urallaan Superpesiksessä Sillanpää on pelannut 186 runkosarjaottelua, joissa on lyönyt kuusi kunnaria ja 15 tavallista juoksua, tuonut 129 juoksua ja kerännyt 534 kärkilyöntiä. 11 pelaamassaan pudotuspeliottelussa hän on lyönyt kaksi juoksua ja kerännyt 26 kärkilyöntiä.

Lähteet
 https://www.vimpelinveto.fi/superpesis/joukkue-2012/1303-viljo-sillanpaeae
 http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=6422&view=pelaajakortti
 https://www.vimpelinveto.fi/uutiset/detail/superpesis/2868-sillanpaa-siirtyy-vimpelin-vetoon
 https://jymyjussit.fi/uutinen/viljo-sillanpaa-aloittaa-seinajoen-jymyjusseissa/
 https://www.superpesis.fi/uutiset/sotkamon-jymy-on-suomen-mestari-superpesiskausi-huipentui-nalkamaan-lauluun-viiden-vuoden-tauon-jalkeen/

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Rastor-instituutti

Rastor-instituutti on suomalainen aikuiskoulutukseen, henkilöstön osaamisen kehittämiseen ja yritysten liiketoiminnan edistämiseen keskittyvä yritys. Se tarjoaa yrityksille osaamisen kehittämisen ohjelmia ja työllistämis- ja urapalveluita sekä työikäisille aikuisille työelämälähtöisiä kursseja, tutkintoja, koulutusohjelmia ja valmennusta uran eri vaiheisiin. Rastor-instituutti aloitti toimintansa vuoden 2020 alussa, kun Markkinointi-instituutti ja Rastor yhdistyivät. 

Rastor-instituutin toimipisteet sijaitsevat Espoossa, Kuopiossa, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Se palvelee asiakasyrityksiään valtakunnallisesti.

Rastor-instituutin toimitusjohtana toimii Toni Berkowits, joka siirtyi johtoon Markkinointi-instituutin ja Rastorin toimitusjohtajan tehtävästä. 

Rastor-instituutin omistaa Rastor-instituutti ry (ent. Markkinointi-instituutin Kannatusyhdistys ry). Yhdistyksen perustivat vuonna 1930 työelämän järjestöt ja yritykset. Rastor-instituutti on voittoa jakamaton yhteisö.

Hallitus 
Rastor-instituutti ry:n hallitus:

 Anssi Kujala, puheenjohtaja, Suomen Yrittäjät, varatoimitusjohtaja
 Mikko Horppu, varapuheenjohtaja, Messukeskus, liiketoimintajohtaja
 Johanna Haanpää, Matkahuolto, asiakaskokemus- ja markkinointijohtaja
 Ritva Hanski-Pitkäkoski
 Raija-Leena Söderholm
 Markku Uitto, Teknisen Kaupan Liitto, toimitusjohtaja

Palvelutarjonta 
Rastor-instituuttin palvelut on tarkoitettu sekä yrityksille että työikäisille aikuisille. Rastor-instituutti kehittää yritysten, järjestöjen ja muiden organisaatioiden henkilöstöä ja toteuttaa yrityksille räätälöityjä valmennuskokonaisuuksia. Se toimii yritysten yhteistyökumppanina myös rekrytointikoulutuksissa ja muutosturvatilanteissa. Työikäisten aikuisten koulutus- ja urapalveluita on tarjolla työssä käyville sekä uutta alaa tai työpaikkaa tavoitteleville.

Rastor-instituutti on myös oppisopimuskouluttaja ja järjestää Opetushallituksen virallisia ammatillisia tutkintoja. 

Koulutustarjonta kattaa seuraavat aihepiirit: 

 HR ja työhyvinvointi
 Johtaminen ja esimiestyö
 Kiinteistönvälitys ja isännöinti
 Markkinointi ja viestintä
 Merkonomi
 Myynti- ja asiakaspalvelu
 Rekry- ja urakoulutus
 Talous ja rahoitus
 Tekniikka, rakentaminen ja turvallisuus
 Tuotekehitys ja palvelumuotoilu
 Yrittäjyys ja yritysneuvonta

Rastor-instituutin koulutustarjontaan kuuluvat Markkinointi-instituutin ja Rastorin tarjonnassa aiemmin olleet koulutukset, kuten: 

 Henkilöstöassistentin tutkinto
 Henkilöstöpäällikön tutkinto
 Henkilöstöjohtamisen tutkinto
 Isännöinnin koulutusohjelma
 Kiinteistönvälittäjän koulutusohjelma
 Kirjanpitäjän tutkinto
 Luottotutkinto
 Markkinoinnin johtamisen tutkinto, MJD
 Palkanlaskijan tutkinto
 Talouspäällikön tutkinto
 Työteknikon koulutusohjelma
 Viestijän tutkinto (ent. Tiedottajan tutkinto)
 Viestinnän asiantuntijan tutkinto

Lähteet 

Aikuiskoulutus
Korkean tason ohjelmointikieli

Korkean tason ohjelmointikieli on ohjelmointikieli, joka tarjoaa vahvan abstraktion tietokoneen toiminnalle ja ei ole rajattu tietokoneen mukaan. Ensimmäiset korkean tason ohjelmointikielet julkaistiin 1950-luvulla.

Ensimmäisenä ylemmän tason ohjelmointikielenä pidetään Konrad Zusen 1940-luvulla kehittämää Plankalkülia, jonka kuvaus julkaistiin kuitenkin vasta 1972 ja ensimmäinen kääntäjä kielelle toteutettiin vasta 1998.

Kolmannen ja neljännen sukupolven ohjelmointikielissä tyypilillisenä piirteenä on ei-isomorfinen muunnos tietokoneen konekielelle ohjelman suorittamista varten.

Jatkumossa, jossa matalan tason kielet ovat ”lähellä laitteistoa”, korkean tason kielet ovat lähellä sitä, miten ihmiset ajattelevat. Laitteiston abstraktiossa neljännen sukupolven kielien on sanottu olevan jo korkeimmalla tasolla.

Esimerkkejä yleisistä korkean tason ohjelmointikielistä ovat:
 Python
 Java
 C++
 C#
 Visual Basic
 JavaScript

Lähteet 

Ohjelmointikielet
Anni Mikkelsson

Anni Mikkelsson (s. 16. kesäkuuta 1987 Nastola) on suomalainen käsikirjoittaja ja teatteriohjaaja, joka työskentelee Ylioppilasteatterin taiteellisena vastaavana yhdessä veljensä Hannes Mikkelssonin kanssa. Hän on myös yksi Meriteatterin perustajista ja toimii Volter Kilpi Kustavissa -kirjallisuusviikon taiteellisena johtajana. Mikkelsson on valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hän on Kajaanin kaupunginteatterin johtaja 1.10.2022 alkaen.

Anni Mikkelssonin vanhemmat ovat urheiluvalmentaja Lasse Mikkelsson ja professori Marja Mikkelsson.

Lähteet 

Kajaanin kaupunginteatterin johtajat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset käsikirjoittajat
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Suhdesoppa

Suhdesoppa on suomalainen televisio-ohjelma. Siinä neljä pariskuntaa saapuu studioon vastaamaan heidän kaveriporukkaansa koskeviin kysymyksiin, jotka aiheuttavat välillä yllättäviä paljastuksia. Parhaiten kaveriporukkansa tunteva kisaaja voittaa itselleen seikkailumatkan.

Juontajina HP Parviainen ja Vappu Pimiä.

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Sudanin toinen sisällissota

Sudanin toinen sisällissota (1983–2005) alkoi Sudanin  pohjoisen islamilaisten  arabien ja etelän ei-arabilaisen väestön välillä vuonna 1983 etelän arabilaistamis- ja islamilaistamisohjelmia vastaan. Etelän joukkoja kouluttivat muun muassa Etiopiassa kuubalaiset. Sudanin toinen sisällissota (1983–2005) oli 22 vuotta kestänyt intensiivinen konfliikti Khartumin Sudanin keskushallituksen ja Etelä-Sudanissa toimineen Sudanin kansanvapautusarmeijan (SPLA) välillä. Sota alkoi eteläisessä Sudanissa, mutta se levisi myös muuallekin, kuten Nuba -vuorille ja Sinisen -Niillin alueelle. Kaksi miljoonaa ihmistä kuoli tässä konfliktissa, joka johti lopulta itsenäisen Etelä-Sudanin valtion syntymiseen vuonna 2011.

.Konflikti alkoi vuonna 1983, kun Sudanin presidentti Jaafar Nimeiri määräsi islamilaisen Sharia-lain voimaan islamilaisen pohjoisemman Sudanin lisäksi myös kristittyjen ja animistien asuttamaan Etelä-Sudanin autonomiselle alueelle. Vastareaktiona luotiin John Garangin johtama SPLA käymään sotaa Sudanin armeijaa vastaan. Nimeirin kaaduttua vallankaappauksessa vuonna 1985 Sudanin hallitukset tulivat halukkaammiksi sovintoon ja aloitettiin neuvotteluja, jotka johtivat lopulta vuonna 2005 rauhansopimukseen. Kuusi vuotta sodan loppumisen jälkeen vuonna 2011 sitten syntyi lopulta rauhanomaisesti itsenäinen Etelä-Sudanin valtio.

Lähteet
Amath M’Baye

Amadou-Amath M’Baye (s. 14. joulukuuta 1989 Bordeaux) on ranskalainen koripalloilija. Isona laitahyökkääjänä pelaava M’Baye on voittanut urallaan muun muassa Mestarien liigan mestaruuden vuonna 2019 ja Italian mestaruuden vuonna 2018. Hän on pelannut myös Ranskan miesten maajoukkueessa jossa voitti MM-pronssia vuonna 2019.

Pelaajaura 

M’Baye pelasi Yhdysvaltain yliopistosarjaa Wyomingissa ja Oklahomassa.

Vuonna 2013 M’Baye siirtyi ammattilaiseksi pelaten kolme kautta Japanissa. Vuodet 2016–2019 hän pelasi Italian pääsarjajoukkueissa. Italian-aikanaan M’Baye voitti Olimpia Milanossa Italian supercupin vuonna 2017 ja Italian mestaruuden vuonna 2018. Vuonna 2019 hän voitti Virtus Bolognassa Mestarien liigan mestaruuden ja valittiin sarjan kakkostähdistöviisikkoon. Mestaruuden jälkeen M’Baye siirtyi pelaamaan Turkkiin. M’Baye valittiin Japanin pääsarjan tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 2016 ja Turkin pääsarjan tähdistöotteluun vuonna 2020.

M’Baye debytoi Ranskan miesten maajoukkueessa vuonna 2019. Hän kuului samana vuonna maajoukkueen kokoonpanoon Kiinan MM-kilpailuissa, missä Ranska voitti pronssia. Vuonna 2009 hän saavutti Ranskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa EM-hopeaa.

Lähteet 
 Amath M'Baye International Stats Basketball-Reference.com 
 Amath M'Baye College Stats College Basketball at Basketball-Reference.com 
 Profiili Lega Basket Serie A

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Amath M'Baye Basketball Player Profile eurobasket.com 

Ranskalaiset koripalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Lahtimenhaden

Lahtimenhaden (Brevoortia patronus) on sillien (Clupeidae) heimoon ja kantasillien (Alosinae) kuuluva subtrooppisten merivesien kalalaji.

Koko ja ulkonäkö 

Lahtimenhadenin tavallinen pituus on 20 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 35 senttimetrin mittaan. Sen ruumis on melko korkea ja sivusuunnassa litteä. Suomuja esiintyy vatsaa myöten. Yläleuassa ei ole hampaita. Rintaevien takareuna on pyöreä. Kylkiviivallaan lahtimenhadenilla on suomuja 42–48 kappaletta.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Lahtimenhadenia tavataan kotoperäisenä Meksikonlahdella, missä se on laajalti levinnyt ja paikoin mahdollisesti runsas. Lahtimenhaden on estuaareista riippuvainen ​​laji, joka sekä syö estuaareissa että kasvattaa niissä poikasensa. Se sietää suolapitoisuutta 0,1 ja 60 promillen välillä. Kesäisin lahtimenhadenit elävät rannikoilla, mutta lokakuussa jotkut yksilöt vaeltavat syvempiin vesiin.

Ravinto ja elintavat 
Lahtimenhadenin ravintoa on kasviplankton, jota ne syövät tiheissä parvissa ja todennäköisesti myös pohjalta. Lisääntyminen tapahtuu merellä lokakuusta helmikuuhun. Meksikonlahdella Mobile-joen itäpuolella on havaittu lahtimenhadenin risteytyvän yleisesti keltaevämenhadenin (Brevoortia smithi) kanssa. Nuoret ja aikuiset kalat elävät tavallisesti vähäkasvisissa avovedessä, kun taas poikaset ja varhaisnuoret elävät suiston marskireunoilla, joista ne saavat riittävästi ravintoa ja turvapaikan saalistajilta. Enintään lahtimenhaden voi elää kuusivuotiaaksi, vaikkakin jo yli nelivuotiaat ovat harvinaisia kalansaaliissa.

Käyttö ja kalastus 

Lahtimenhaden on saaliiden painon mukaan Yhdysvaltain toiseksi eniten pyydetty yksittäinen kalalaji. Ensisijaisesti sitä pyydystetään kurenuotilla. Nykyinen kalastus ei näytä olevan merkittävä uhka lajin populaatioille. Lahtimenhadenia myydään sekä tuoreena, suolattuna että säilykkeenä. Sitä käytetään pääasiassa kalaöljyssä ja kalajauhossa. Lahtimenhadenin pyydystys kattaa yli 99 prosenttia kaupallisesta kurenuottakalastuksesta.

Lähteet 

Sillit
Se mieletön remppa

Se mieletön remppa on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Taneli Mustonen. Elokuvan päärooleissa ovat Sami Hedberg ja Kiti Kokkonen, jotka näyttelevät pariskuntaa, joka saa perinnöksi perusteellista remonttia vaativan talon. Se mieletön remppa perustuu norjalaiseen Norske byggeklosser -elokuvaan (2018), joka on puolestaan uudelleenfilmatisointi vuoden 1972 samannimisestä elokuvasta.

Se mieletön remppa sai ensi-iltansa 19. helmikuuta 2020. Huonoista arvosteluista huolimatta elokuva on ollut yleisömenestys ja ylitti 100 000 katsojan rajan 11 päivässä.

Rooleissa

Vastaanotto 

Elokuva sai ensi-iltansa keskiviikkona 19. helmikuuta 2020. Se mieletön remppa sai kriitikoilta huonon vastaanoton, vain yksi tai kaksi tähteä viidestä, mutta arvosteluista huolimatta se keräsi avausviikollaan yli 65 000 katsojaa, mikä oli alkuvuoden paras avaustulos. Tuotantoyhtiön mukaan kyseessä oli kaikkien aikojen kymmenenneksi paras kotimaisen elokuvan avaustulos, joskin mukaan on laskettu viiden päivän katsojat, kun valtaosalla muista elokuvista on mukana vain kolme päivää (perjantaista sunnuntaihin). Elokuva oli kolme viikkoa Suomen katsotuin, jolloin se oli saanut noin 150 000 katsojaa ja noussut alkuvuoden viidenneksi katsotuimmaksi elokuvaksi. Elokuvan teatterilevitys keskeytyi kolmen viikon kuluttua ensi-illasta elokuvateatterien sulkeuduttua koronapandemiasta johtuen.

Tuotanto 
Ohjaaja Taneli Mustonen kertoo saaneensa elokuvaan idean ollessaan Texasissa South by Southwest -fil­mi­fes­ti­vaa­leil­la esittelemässä Bodom-elokuvaansa, missä hän tapasi norjalaisia, jotka olivat innostuneita tuottamastaan Nors­ke Byg­gek­los­ser -ko­me­di­as­ta. Myöhemmin hän pääsi sopimukseen suomalaisen version ohjaamisesta. Elo­ku­vas­sa esiin­ty­vä re­mon­toi­ta­va talo si­jait­see Virossa Viljandissa. Elokuvaa kuvattiin Viron lisäksi Vihdissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Nordisk Filmin kotisivut elokuvalle

Vuoden 2020 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Taneli Mustosen ohjaamat elokuvat
Solar Filmsin elokuvat
Suomalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Tekoa (Gush Etzion)

Tekoa on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla. Se on perustettu vuonna 1975 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 882.

Maantiede

Tekoa sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Gush Etzionin siirtokunta-alueella palestiinalaisen Tuqu'n kylän vieressä. Kansainvälisen lain mukaan Israelin miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia.

Historia
Tekoa on Vanhassa testamentissa esiintyvä paikannimi. Se tunnettiin etenkin profeetta Aamoksen syntymäpaikkana. Raamatullinen Tekoa on sittemmin yhdistetty palestiinalaiseen Tuqu'n kylään nykyisen Tekoan vieressä. Tekoan siirtokunta perustettiin vuonna 1975.

Väestö
Tekoan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 882. Vuonna 2004 vastaava lukema oli 1 179.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Israelin kaupungit
Israelin siirtokunnat
Urmas Viilunk

Urmas Viilunk on Putouksen kahdennellatoista kaudella esiintynyt hahmo, jota esittää Mikko Töyssy. Hänen hokemiaan ovat: ”Alvi pitää maksaa aina, muuten verottaja laittaa myrskynhyrskyn!” ja ”Mutta ma ei voi sanoo oikee nimi, katsos kun salapitovelvollisuus!”. Hahmo voitti Vuoden sketsihahmo -kilpailun finaalissa, jossa häntä vastaan kilpaili Antti Tuomas Heikkisen esittämä Yölintu.

Aiheesta muualla 
 hahmon fanisivu facebookissa 

Putouksen hahmot
Berth Sundström

Berth Sundström (s. 22. helmikuuta 1957) on suomalainen vaikuttajaviestinnän konsultti joka on vuodesta 2018 toiminut senior advisorina viestintätoimisto Kreabilla. Uransa alkuaikoina hän oli taustavaikuttajana Suomen ruotsalaisessa kansanpuolueessa. Hän työskenteli ruotsalaisen eduskuntaryhmän pääsihteerinä ja poliittisena sihteerinä ministeri Björkstrandille sekä Taxellille. Vuonna 2003 hän palasi muutamaksi vuodeksi puoluesihteeriksi.

Yritysmaailmassa hän aloitti uransa Helsingin Säästöpankissa PR- ja mainososastolla ja Mainostoimisto Erva-Latvalassa. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa viestintätoimisto JKL:ää. Sittemmin hän siirtyi Glaxo Smith Klinen yhteiskuntasuhteiden johtajaksi. Hän on toiminut myös muiden tiukasti säänneltyjen alojen viestinnällisenä neuvonantajana.

Yleisradiossa Sundström on työskennellyt poliittisena toimittajana, ohjelmajuontajana sekä suunnittelu- että ohjelmapäällikkönä.

Pohjoismaiden ministerineuvoksen palveluksessa Sundström on toiminut sihteeristön viestintäpäällikkönä yhdeksänkymmentäluvun lopulla sekä myöhemmin Tallinnan konttorin johtajana diplomaattistatuksella.

Lähteet

Elävät henkilöt
Vuonna 1957 syntyneet
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen puoluesihteerit
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Jere Pehkonen

Jere Pehkonen (s. 18. huhtikuuta 1989) on suomalainen radiotoimittaja. Hän työskentelee YleX-radiokanavalla Poikelus, Pehkonen, Parikka -ohjelmassa YleX Aamussa yhdessä Jenni Poikeluksen ja Mika Parikan kanssa. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa Yle Puhe -kanavalla.

Pehkonen on kotoisin Raahesta, Pattijoelta.

Lähteet 

Suomalaiset radiotoimittajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Mika Parikka

Mika Parikka on suomalainen radiotoimittaja. Hän työskentelee YleX-radiokanavalla Poikelus, Pehkonen ja Parikka -ohjelmassa YleX Aamussa yhdessä Jenni Poikeluksen ja Jere Pehkosen kanssa.

Parikka on kotoisin Kirkkonummelta, ja hän valmistui Turun ammattikorkeakoulusta vuonna 2019.

Lähteet 

Suomalaiset radiotoimittajat
Elävät henkilöt
Domenico Comparetti

Domenico Comparetti (7. kesäkuuta 1835 Rooma, Italia – 20. tammikuuta 1927 Firenze, Italia) oli italialainen kirjallisuudentutkija, joka tutki myös Kalevalaa. Hän tuli kreikan kirjallisuuden professoriksi Pisaan 1859 ja Firenzeen 1872, otti täysin-palvelleena virkaeron 1883, oli sittemmin senaattorina eli ylähuoneen jäsenenä Roomassa.

Tieteellisen maineensa Comparetti ensinnä saavutti teoksellaan Virgilio nel medio evo ('Vergilius keskiajalla') 1872. Ryhtyessään tutkimaan kysymystä homeeristen runojen kokoonpanosta hän tuli Suomeen ensi kerran 1886 ja kävi sittemmin Suomessa useita kertoja tutustuakseen Kalevalan tutkimukseen. Vuonna 1891 hän julkaisi Julius Krohnin muistolle omistamansa teoksen II Kalevala, joka ilmestyi myös saksan- ja englanninkielisenä. Teos jakautuu kahteen osaan. Edellisen tarkoituksena on johdattaa ulkomaista lukijaa aiheeseen. Sen ensi luvussa tehdään selkoa suomalaisten kansanrunojen keräyksestä, runon rakenteesta ja heimolaiskansojen runoudesta; toisessa esitetään Kalevalan sisällys ja kolmannessa Elias Lönnrotin työ Kalevalan runojen kokoajana. Jälkimäisessä osassa, joka samoin jakautuu kolmeen lukuun (jumalaistaru, sankaritarina ja runo), hän perustelee erästä August Ahlqvistin esiin tuomaa mielipidettä, että suorasanaisesta samanistisesta loitsimisesta olisi muodostunut suomalainen runolaulu skandinaavisen vaikutuksen alaisena, täydentäen tätä siihen suuntaan, että loitsurunoista olisi syntyrunojen välityksellä kehittynyt kertomaruno. Comparettin teoksen pysyvänä ansiona on, että se on ensimmäisenä tehnyt Kalevalan kysymyksen koko laajuudessaan tunnetuksi ulkomailla ja että se panemalla vireille uusia kysymyksiä uusine näkökohtineen on vaikuttanut Kalevalan tutkimuksen edistymiseen.

Huomautuksia

Lähteet

Aiheesta muualla

 Domenico Comparetti, Domenico Comparetti, Valvoja 1907 no 4 s. 320–325 (Kansalliskirjaston digitaalinen lehtiarkisto)
 Kaarle Krohn, D. Comparettin Kalevalatutkimus Valvoja 1.1.1893 no 1 s. 19–34

Italialaiset tieteilijät
Kirjallisuudentutkijat
Vuonna 1835 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Suomusilli

Suomusilli (Harengula jaguana) on sillien (Clupeidae) heimoon ja kupukantasillien (Dorosomatinae) alaheimoon kuuluva trooppisissa murto- ja merivesissä elävä kalalaji.

Koko ja ulkonäkö 
Suomusillin tavallinen pituus on 12 senttimetriä. Maksimissaan se voi kasvaa 21,2 senttimetrin mittaan. Vatsassaan sillä on 28–31 suomua, jotka muodostavat erillisen kölievän. Selkäevä sijaitsee hieman ruumiin keskipisteen edessä. Melko pitkän rintaevän takaosa sijaitsee pystysuunnassa melko tarkkaan samassa kohdassa selkäevän tyven kanssa.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Suomusiliä tavataan Atlantin valtameren länsiosassa pitkin Yhdysvaltain rannikkoa New Jerseyn eteläosasta etelään, Bahamassa, koko Meksikonlahdella ja Karibianmerellä sekä Etelä-Amerikan rannikolla Brasilian eteläosiin asti Trinidad mukaan lukien. Meksikonlahdella tämä laji on levinnyt laajalle ja on paikoin runsas siellä, missä se elää rannikkoympäristöissä, kuten meriruohopenkeillä, mangrovealueilla ja estuaareilla. Suomusilli on pohjakala ja elää veden pelagisella alueella. Sitä tavataan rannikkovesissä hiekka- ja mutapohjilla, usein estuaarien lähellä ja joskus hypersuolaisissa laguuneissa.

Ravinto ja elintavat 
Suomusillin ravintoa ovat kalat ja pohjaeliöt. Lisääntymisaika on tammikuusta syyskuuhun ja kutu tapahtuu yöaikaan. Lisääntymisen huippukausi on huhtikuusta elokuuhun paikasta riippuen. Puerto Ricossa suomusillit muuttavat lisääntymisaikana rannikkojensisäisesti.  Suurin osa yksilöistä saavuttaa sukukypsyyden yksivuotiaana ja 8–13 senttimetrin mittaisena, ja kaksivuotiaina kaikki yksilöt ovat sukukypsiä. Mätimunia se tuottaa arviolta noin 5 500–52 000 kappaletta. Floridan rannikoilla on havaittu suomusillin elävän tavallisesti vain hieman yli yksivuotiaaksi. Maksimissaan sen on havaittu voivan elää kolmen vuoden ikäiseksi.

Lähteet 

Sillit
Harengula

Harengula on sillien (Clupeidae) heimoon ja kupukantasillien (Dorosomatinae) alaheimoon kuuluva kalasuku. Nykyisin siihen luetaan seuraavat neljä kalalajia:
 Harengula clupeola (Cuvier, 1829) – Valesilli
 Harengula humeralis (Cuvier, 1829) – Punakorvasilli
 Harengula jaguana Poey, 1865 – Suomusilli
 Harengula thrissina (D. S. Jordan & C. H. Gilbert, 1882)

Lähteet 

Sillit