joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rock Mafia

Rock Mafia on Paul Palmerin, Antonina Armaton ja Tim Jamesin muodostama lauluntekijä- ja tuottajaryhmä. Ryhmä on tuottanut ja kirjoittanut kappaleita monille pop- ja rock-artisteille 2000-luvun alusta alkaen. Rock Mafian tekemiä kappaleita ovat julkaisseet muun muassa Miley Cyrus, Selena Gomez, BG5 ja Sick Puppies.

Tuottajina ja laulunkirjoittajina 
Rock Mafia on auttanut monien artistien uran alussa. Rock Mafia auttoi esimerkiksi Miley Cyrusta soolouran aloittamisessa. Rock Mafian tuottamia albumeita on myyty kaiken kaikkiaan yli 100 miljoonaa kappaletta.

Yhtyeenä 
Vuonna 2010 Rock Mafia julkaisi ensimmäisen singlen omalla nimellään. "The Big Bang" nousi julkisuuteen varsinkin musiikkivideonsa takia, jossa Miley Cyrus ja Kevin Zegers esiintyivät. The Big Bang julkaistiin 1. marraskuuta 2010, mutta vielä toukokuussa 2011 se oli eri radio- ja musiikkitelevisiokanavoiden top-listoilla. Varsinkin Uudessa-Seelannissa "The Big Bang" on suuri hitti. Kappale esiintyy myös Mob wives -sarjan mainoksissa ja tunnuskappaleena. 

2011 toukokuussa Rock Mafian toinen single "Fly Or Die" julkaistiin iTunes Storessa.

Julkaisut 
Rock Mafia
"The Big Bang (laulu)"
"Morning Sun (Pimps and Hoes) [featuring Miley Cyrus]"
"The Last Thing I'd Ever Do"
"Fly or Die"
"WTF"

Miley Cyrus
"Can't Be Tamed (laulu)"
"7 Things"
"Fly on the Wall"
"Who Owns My Heart"
"Liberty Walk"
"Two More Lonely People"
"If We Were a Movie"
"I Got Nerve"
"Clear"
"Every Rose Has Its Thorn"
"Forgiveness and Love"
"Bigger Than Us" 
"Bottom of the Ocean"
"East Northumberland High"
"Good and Broken"
"Goodbye"
"It's All Right Here" 
"Let's Dance"
"Right Here"
"See You Again"
"Wake Up America"

Selena Gomez & the Scene
"Naturally (Selena Gomez & the Scene song)"
"Off The Chain"
"Rock God"
"Summer's Not Hot"
"Tell Me Something I Don't Kno]"
"Tell Me Something I Don't Know (Uusi versio)"
"Love You Like A Love Song"
"My Dilemma"
"Outlaw"

Demi Lovato
"Me, Myself, and Time"
"You're My Only Shorty feat. Iyaz"

Sick Puppies
"Riptide (Sick Puppies laulu)"
"You're Going Down"
"Odd One"
"So What I Lied"
"Master of the Universe"
"In It For Life"
"White Balloons"
"My World (Sick Puppies laulu)"
"Pitiful (Sick Puppies laulu)"
"Cancer"
"What Are You Looking For"
"All the Same"
"Too Many Words"
"Asshole Father"
"Issues"
"Anywhere But Here"
"The Bottom"

BG5
"Changes"
"Scratch"
"Rabbit Hole"
"One More Second Chance"
"Lay a Little Sunshine"

Aly & AJ
"Potential Breakup Song"
"Chemicals React"
"Shine"
"Sticks and Stones"

David Archuleta
"You Can"
"Your Eyes Don't Lie"

Miranda Cosgrove
"BAM"

Hope 7
"Breakthroug"
"I Want Everything"

Hoku
"Another Dumb Blonde"
"I'm Scared"
"Perfect Day"

Vanessa Hudgens
"Hook It Up"
"Don't Leave"
"Come Back to Me"
"Vulnerable"

Patrice Rushen
"Long Time Coming"

Barbra Streisand
"What Were We Thinking of?"

Zac Efron
"Bet On It"

Aura Dione
"Friends feat. Rock Mafia"

Stefano
"I'm On A Roll feat. New Boyz & Rock Mafia"

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu  

Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat
Yhdysvaltalaiset lauluntekijät

pt:Rock Mafia
Formula 2 -kausi 2010

Formula 2 -kausi 2010 oli Formula 2 -luokan toinen kausi.

Sarjan mestaruuden vei brittikuljettaja Dean Stoneman. Toiseksi sijoittui toinen brittikuljettaja Jolyon Palmer ja kolmanneksi venäläinen Sergei Afanasjev.

Kuljettajat

Kilpailukalenteri

Lähteet

Formula 2 -kaudet
Vuoden 2010 moottoriurheilu
Andris Bērziņš (pääministeri)

Andris Bērziņš (s. 4. elokuuta 1951 Riika) on latvialainen poliitikko, joka toimi latvian pääministerinä 2000–2002. Hän on ollut myös työministeri 1993–1994 ja 1995–1997, hyvinvointiministeri ja varapääministeri 1994–1995 sekä Riian pormestari 1997–2000.

Bērziņš kuului vuodesta 1993 liberaaliin Latvijas Ceļš -puolueeseen, vuodesta 2003 sen johtokunnassa, kunnes puolue yhdistyi 2007 Latvijas Pirmā Partijan kanssa LPP/LC:ksi.

Lähteet
 CV_Andris_Berzins.pdf
 Ministri. Itogi.lv 

Latvian pääministerit
Työministerit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Latvian tie

Latvian tie () oli 1993 perustettu latvialainen liberaalipuolue.

Ensimmäisissä vaaleissa 1993 puolue sai 32,41 % äänistä. Se oli mukana jokaisessa hallituksessa vuoteen 2002 ja neljä sen jäsentä, Valdis Birkavs, Māris Gailis, Vilis Krištopans ja Andris Bērziņš oli pääministereinä. Puolueen suosio hiipui ja vuoden 2002 vaaleissa se putosi alle 5 % äänikynnyksen. Vuoden 2006 vaaleissa se muodosti vaaliliiton Latvijas Pirmā Partijan kanssa ja puolueet yhdistyivät lopullisesti elokuussa 2007.

Vuoden 2010 vaaleissa yhdistynyt LPP/LC liittoutui Kansanpuolueen kanssa, mutta yhteislista sai vain kahdeksan paikkaa. Kansanpuolueen lakkautuksen jälkeen LPP/LC sai vuoden 2011 vaaleissa 2,4 % äänistä, eikä yhtään paikkaa.

Latvialaiset puolueet
Latvian ensimmäinen puolue

Latvian ensimmäinen puolue () oli 2002 perustettu latvialainen konservatiivipuolue.

Puolueen perustivat Ēriks Jēkabsons ja Ainārs Šlesers. Se sai 9,5 % äänistä vuoden 2002 vaaleissa ja liittyi hallituskoalitioon. Vuoden 2006 vaaleissa puolue muodosti vaaliliiton Latvian tie -puolueen kanssa, joka sai 8,6 % äänistä ja 10 paikkaa saeimassa. Puolueet yhdistyivät seuraavana vuonna.

Vuoden 2010 vaaleissa yhdistynyt LPP/LC liittoutui Kansanpuolueen kanssa, mutta yhteislista sai vain kahdeksan paikkaa. Kansanpuolueen lakkautuksen jälkeen LPP/LC sai vuoden 2011 vaaleissa 2,4 % äänistä, eikä yhtään paikkaa.

Latvialaiset puolueet
Harmoniakeskus

Harmoniakeskus (, , Tsentr soglasija) on vuonna 2005 muodostettu poliittinen liittouma Latviassa.

Siihen kuului aluksi neljä vasemmistolaista ja keskustalaista puoluetta: Kansallisen harmonian puolue (Tautas Saskaņas partija), Uusi keskusta (Jaunais Centrs), Daugavpilsin kaupunkipuolue (Daugavpils pilsētas partija) ja Latvian sosialistinen puolue (Latvijas Sociālistiskā partija). Sosiaalidemokraattinen puolue liittyi allianssiin vuonna 2009. Näistä sosiaalidemokraattinen, keskusta ja Harmonia yhdistyivät vuonna 2010 Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia” -puolueeksi (Sociāldemokrātiskā Partija „Saskaņa”). Daugavpilsin kaupunkipuolue yhdistyi siihen 2011. 

Puolueet ovat etenkin venäläisen vähemmistön kannattamia.

Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa ja vuoden 2010 parlamenttivaaleissa koalitio oli Latvian toiseksi suurin Vienotība-koalition jälkeen. Harmoniakeskus nousi syyskuun 2011 vaaleissa parlamentin, Saeiman, suurimmaksi puolueeksi mutta jäi silti kokoomushallituksen ulkopuolelle.

Nykyiset jäsenet
 Sosiaalidemokraattinen puolue "Harmonia"
 Latvian sosialistinen puolue

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.saskanascentrs.lv/

Latvialaiset puolueet
Jaunais laiks

Uusi aika  () oli latvialainen vuonna 2002 perustettu konservatiivipuolue. Se kuului Euroopan kansanpuolueeseen.

Puolueen perusti entinen Latvian keskuspankin johtaja Einars Repše. Hän lupasi toimia voimakkaasti korruptiota vastaan ja puolueesta tuli vuoden 2002 vaaleissa suurin ja Repšestä pääministeri. Repše piti lupauksensa, mikä hänen johtamistyylinsä kanssa aiheutti ristiriitoja. Tammikuussa 2004 hallituskoalitio hajosi Latvian ensimmäisen puolueen jättäessä sen Repše joutui pian eroamaan.

Myöhemmin puolue pääsi Aigars Kalvītisin hallitukseen Repše puolustusministerinä, mutta erosi 2006 hallitukseen kuuluneen Ensimmäisen puolueen Jūrmalan kunnallisvaalien ääntenostoskandaalin vuoksi.

Vuonna 2009 puolueen Valdis Dombrovskisista tuli pääministeri.

Maaliskuussa 2010 Uusi aika, Kansanliitto (Pilsoniskā savienība) ja  Toisenlaisen politiikan yhdistys (Sabiedrība citai politikai) -puolueet muodostivat vaaliliiton ja yhdistyivät elokuussa 2011 Yhtenäisyys-puolueeksi (Vienotība) vastineeksi vasemmiston Harmoniakeskukselle. Uudella puolueella oli tämän jälkeen 33 saeiman sadasta paikasta.

Aiheesta muualla
 http://www.jaunaislaiks.lv/

Latvialaiset puolueet
The Burden of Bloom

The Burden of Bloom on suomalaisen hard rock -yhtyeen Doom Unitin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 18. toukokuuta 2011.

Kappaleet

Kokoonpano
 Jape – laulu, kitarat
 Chris – taustalaulu, kitarat
 Nahka – basso
 Julli – rummut

Vastaanotto
The Burden of Bloom otettiin vastaan huonommin, kuin edeltäjänsä Cross the Line. Debyyttialbumi nousi Suomen albumilistan toiselle sijalle, kun taas Burden ylsi ainoastaan sijalle 20. Keskisuomalaisen toimittaja Petja Savoila kuvailee albumia "ennalta-arvattavaksi kaljanjuontirockiksi", jonka kappaleet eivät "räjäytä tajuntaa". Soundin toimittaja Eero Kettunen myöntää albumin "pystyvän parempaan" kuin Cross the Line, jota hän kuvailee "hirveäksi albumiksi", ja sanoo, että albumi on "astetta viilatumpi ja kappalemateriaaliltaan pätevämpi".
Albumi sai kuitenkin myös hyvää palautetta, ja muiden muassa KaaosZinen toimittaja Johannes Honkanen sanoo albumin kappaleiden olevan "monipuolisia" ja "tarkoin mietittyjä".

Arvostelut

Lähteet

Vuoden 2011 albumit
Doom Unitin albumit
Josphat Kiprono Menjo

Josphat Kiprono Menjo (s. 20. elokuuta 1979) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Menjo sijoittui 10 000 metrillä kahdeksanneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007. Yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut 5 000 metrillä viidenneksi vuosina 2006 ja 2008. Vuoden 2007 Afrikan kisoissa hän sijoitti 5 000 metrillä toiseksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä.

Menjo on juossut useilla matkoilla hyviä aikoja soolojuoksuina. Huhtikuussa 2010 hän juoksi Barcelonassa kymmenen kilometrin tiejuoksussa ajan 27.04, joka oli kautta aikain kolmanneksi paras aika ja jäi vain kolme sekuntia silloisesta maailmanennätyksestä 27.01. Menjo johti kilpailua lähdöstä maaliin ja voitti toiseksi tulleen lähes puolentoista minuutin erolla. 18. elokuuta 2010 hän juoksi Turussa 5 000 metriä aikaan 12.55,95 ja 11 päivää myöhemmin 29. elokuuta jälleen Turussa 10 000 metriä aikaan 26.56,74. Molemmat juoksut hän juoksi ilman vetoapua, johtaen koko matkan. Hänen 10 000 metrin aikansa oli vuoden 2010 kärkitulos maailmassa.

Menjo on naimisissa kenialaisen estejuoksijan Eunice Jepkoririn kanssa.

Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF
 1 500 metrin juoksu: 3.38,40 (2010)
 Mailin juoksu: 3.53,62 (2010)
 2 000 metrin juoksu: 5.05,25 (2008)
 3 000 metrin juoksu: 7.42,6+ (2010)
 Kahden mailin juoksu: 8.18,96 (2007)
 5 000 metrin juoksu: 12.55,95 (2010)
 10 000 metrin juoksu: 26.56,74 (2010)
 10 kilometrin tiejuoksu: 27.04 (2010)
 15 kilometrin tiejuoksu: 42.50 (2009)
 Puolimaraton: 1.01.42 (2010)

Lähteet

Kenialaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Propaganda: Valokuvia neuvostoarkistoista

Propaganda: Valokuvia neuvostoarkistoista () on vuonna 2007 julkaistu kokoelmateos neuvostoliittolaisista propagandatarkoituksiin suunnatuista valokuvista. Suomeksi teoksen on julkaissut Otava 2007. Esipuheen on kirjoittanut Jörn Donner.

Lähteet 

Venäjän taide
Kirjat taiteesta
Ruotsalaiset tietokirjat
Vuoden 2007 kirjat
Paavin laivasto

Paavin laivasto () oli Kirkkovaltion merivoimat. Rakenteeltaan löyhä laivasto oli olemassa ajoittain vuosina 849–1878, paavi Leo IV:n kaudelta paavi Leo XIII:n kauden alkuun.

Historia
Kirkkovaltiota suojasi alun alkaen Bysantin laivasto, mutta muslimien hyökättyä Roomaan vuosina 843 ja 846 Kirkkovaltio totesi tarvitsevansa omat merivoimat. Paavin laivasto oli käytössä ensi kertaa merirosvoja vastaan käydyssä Ostian taistelussa vuonna 849

Myöhemmin ristiretkien aikaan Kirkkovaltio rahoitti useita laivastoja ja varusti muutamia omia eskaadereita, jotka osallistuivat Konstantinopolin piirityksen jälkeen yhdessä eräiden muiden valtioiden kanssa taisteluihin Osmanien valtakuntaa vastaan. Lepanton taisteluun Kirkkovaltio osallistui yhdellä eskaaderilla ja avusti Venetsian tasavaltaa sen sodissa Osmanien valtakuntaa vastaan.

Paavi Klemens XI rakensi 1715 asevaraston Arsenale Pontificion Porta Portesen lähelle Ripa Grandeen Tiberin rannalle.

Paavin aluksia suojasi 1819 solmittu kansainvälinen sopimus, mutta laivasto toipui kovin hitaasti Napoleonin sotien aikana tapahtuneista alustensa anastuksesta. Yhden kaappasivat muslimimerirosvot 1826, mutta Barbareskivaltiot vapauttivat sen saatuaan 10 600 frangin korvauksen.

Vuonna 1823 laivasto koostui 12-tykkisestä kuunarista San Pietrosta, kutterista, felukasta ja pinassista. Rannikkovartio koostui 12 vartioveneestä.

Erilliset hallinnot Marina da Guerra, Marina di Finanza ja Marina del Tevere yhdistettiin 1856 Marina Pontificiaksi.

Paavi Leo XIII myi paavin laivaston viimeisen aluksen, korvetti Immacolata Concezionen virkakautensa ensimmäisenä vuotena vuonna 1878. Alus oli tuolloin telakalla Ranskan Toulonissa, koska paavin valta oli vuodesta 1870 rajoittunut pelkkään Vatikaanin kaupunkiin. Nykyisin se on Milanossa Tieteen ja tekniikan museossa, mutta lippu ja pienoismalli ovat Lateraanipalatsissa sijaitsevassa Vatikaanin museossa.

Alukset
Lepantossa:
 Capitana 
 Padrona 
 Suprema
 Serena 
 Pace
 Vittoria 
 Grifona 
 Santa Maria
 San Giovanni
 Regina 
 San Bonaventura
 San Pietro, kuunari
 San Pietro 1807
 Roma, höyrylaiva
 Immacolata Concezione, korvetti

Lähteet

Laivastot
Kirkkovaltio
Paaviuden historia
Välimeren historia
Andris Bērziņš (presidentti)

Andris Bērziņš (s. 10. joulukuuta 1944) on Latvian entinen presidentti. Hän voitti 2. kesäkuuta 2011 järjestetyt vaalit ja astui virkaan 8. heinäkuuta 2011 alkaneelle nelivuotiskaudelle. Latviassa presidentin valitsee maan parlamentti Saeima. Hän seurasi tehtävässä Valdis Zatlersia.

Bērziņš valmistui vuonna 1971 radioinsinööriksi Riian teknillisestä korkeakoulusta. Hänellä on tutkinto myös Latvian yliopiston taloustieteellisestä tiedekunnasta. Hän toimi pitkään Neuvosto-Latvian aikaisen Elektrons-yhtiön johtotehtävissä. Hän tuki Latvian itsenäistymistä 1991 ja kuului Latvian kansanrintamaan 1990–1993. Vetäydyttyään politiikasta vuosina 1993–2004 latvialaisen Latvijas Unibanka -pankin johtajana. Tämän jälkeen hän kuitenkin palasi politiikkaan ZZS-puolueen eli vihreiden ja maanviljelijöiden liiton riveissä. Bērziņš on varakas mies ja omistaa yli kolmekymmentä kiinteistöä eri puolilla maata.

Lähteet

Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Latvian presidentit
Rusokoiranhammas

Rusokoiranhammas (Erythronium dens-canis) on eteläeurooppalainen liljakasvi, jolla on nuokkuvat, yleensä vaaleanpunaiset kukat. Rusokoiranhammasta kasvatetaan usein puutarhakasvina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Rusokoiranhammas (Erythronium dens-canis) 

Liljakasvit
Arbetarbladet

Arbetarbladet (vuosina 1949–1958 Arbetarbladet – Svenska Demokraten, 1958–1971 Svenska Demokraten) oli Helsingissä vuosina 1919–2009 ilmestynyt ruotsinkielinen sosiaalidemokraattinen sanomalehti. Vuoden 2010 alusta lähtien se ilmestyy nettilehtenä.

Historia 
Lehti perustettiin sisällissodan aikana lakanneen Finlands Svenska Arbetarförbundin äänenkannattajan Arbetetin tilalle. Sen kustantajana toimi aluksi Suomen Sosialidemokraattia julkaissut Oy Kansanvalta, kunnes vuonna 1933 perustettiin oma yhtiö Arbetarförlaget Ab. Taloudellisesti kannattamattomalla Arbetarbladetilla on ollut suuri merkitys ruotsinkielisen työväestön keskusteluvälineenä. 1920- ja 1930-luvuilla se oli myös huomattava kulttuurilehti.

Arbetarbladet ilmestyi yleensä kahdesta kolmeen kertaan viikossa. Vuonna 1949 se oli kuusipäiväinen ja vuonna 1986 siitä tuli viikkolehti. Lehden levikki oli suurimmillaan 5 100 kappaletta vuonna 1945. Vuonna 1980 se oli 4 100 ja vuonna 2004 enää 2 100 kappaletta.

Päätoimittajat 
 Leo Hildén (1919–1920)
 K. H. Wiik (1920–1921)
 Hannes Stolt (1921)
Julius Sundberg (1921–1925)
 Axel Åhlström (1925–1934)
 K.-A. Fagerholm (1934–1937)
 Osvald Fager (1937–1940)
 Atos Wirtanen (1940–1941)
 Gunnar Henriksson (1941–1970)
 Kaj Laxén (1970–1973)
 Yrsa Stenius (1973–1979),
 Alf Helsing
 Jan-Erik Wiik.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
Fagerholm, K-A.: Puhemiehen ääni. S. 36-52. Tammi, 1977. ISBN 951-30-3980-3.

Aiheesta muualla
 Arbetarbladetin sivusto
 Arbetarbladet digitoituna kansalliskirjastossa

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Helsingin media
SDP:n lehdet
Stade Roland-Garros

Stade Roland-Garros on Pariisissa, Ranskassa sijaitseva tenniskeskus. Siellä järjestetään vuosittain Grand Slam -tason tennisturnaus, Ranskan avoimet. Tennispyhättö rakennettiin vuoden 1928 Davis Cupia varten, ja se nimettiin ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautuneen sotasankari Roland Garrosin mukaan, koska se oli yksi kaupan ehdoista, kun stadionia varten ostettiin maa-alue.

Vuonna 2011 Ranskan Tennisliitto järjesti äänestyksen, jossa äänestettiin turnauksen siirtämisestä toiseen paikkaan tilanpuutteen vuoksi. Nykyinen paikka sai kuitenkin eniten ääniä, ja tämän myötä aluetta joudutaan laajentamaan. Roland-Garrosin alue on kaikista pienin neljästä Grand Slam -turnauksesta, kooltaan se on 8,5 hehtaaria. Uudistuneen tenniskeskuksen on määrä valmistua vuoteen 2019 mennessä.

Kentät 
Court Philippe Chatrier on tenniskeskuksen keskuskenttä, joka rakennettiin vuonna 1928. Istumapaikkoja kentällä on noin 15 000. Vuonna 2001 keskuskenttä nimettiin Philippe Chatrierin mukaan. Chatrier toimi Ranskan Tennisliiton johtajana vuodesta 1973 vuoteen 1993. Hän myös auttoi tenniksen takaisin vuoden 1988 kesäolympialaisiin. Kentällä pelataan aina loppuottelut sekä lukuisia muita otteluita.

Court Suzanne Lenglen on alueen toiseksi suurin kenttä, jonne mahtuu 10 000 katsojaa. Kenttä rakennettiin vuonna 1994, ja sen alkuperäinen nimi oli Court A. Vuonna 1997 se nimettiin Ranskan menestyneimmän naistennispelaajan, Suzanne Lenglenin mukaan. Hän voitti naisten kaksinpelin Ranskan avoimissa kuusi kertaa, sekä nelinpelin kahdesti ja sekanelinpelin seitsemästi.

Court 1 on alueen kolmanneksi suurin kenttä. Se rakennettiin vuonna 1980, ja sinne mahtuu 3 805 katsojaa.

Yhteensä tenniskeskuksessa on 20 massakenttää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Roland Garros Ranskan Tennisliiton sivuilla
Roland-Garrosin kotisivut

Urheiluhallit
Ranskan urheilupaikat
Ranskan tennis
Kesäolympialaiset 2024
Pariisin rakennukset ja rakennelmat
Pariisin urheilu
Retkikunta 28

Retkikunta 28 () oli Kansainvälisen avaruusaseman 28. miehistö. Retkikunta alkoi 23. toukokuuta 2011 Sojuz TMA-20:n irtautuessa asemasta. Asemalle jääneet 4. huhtikuuta 2011 Sojuz TMA-21:llä saapuneet Retkikunta 27:n jäsenet jatkoivat asemalla Retkikunta 28:n miehistössä. 7. kesäkuuta 2011 asemalle laukaistiin loput retkikunnasta lennolla Sojuz TMA-02M. Täydennysmiehistö telakoitui avaruusasemaan 10. kesäkuuta kello 0.18 Suomen aikaa. Retkikunta päättyi suunnitelmien mukaan 16. syyskuuta 2011  Sojuz TMA-21:n irtautuessa asemasta. Borisenko, Samokutjajev ja Garan 1askeutuivat Sojuzin kyydissä keskiseen Kazakstaniin. 

Viimeiset sukkulalennot STS-134 Endeavour ja STS-135 Atlantis vierailivat retkikunnan aikana asemalla. STS-135 vei aseman jäähdytysjärjestelmän rikkoutuneen ammoniakkipumppumoduulin mukanaan Maahan vian selvittämiseksi. Garan ja Fossum siirsivät 12. heinäkuuta 2011 suorittamallaan avaruuskävelyllä pumppumoduulin Atlantiksen rahtiruumaan.

Miehistö

Lähde NASA

Lähteet

Aiheesta muualla 

NASAn Expedition 28 Main Page 
Retkikunta 28:n videoita NASAtelevisionin YouTube-kanavalla
Current ISS On-Orbit Status Report 
Kansainvälisen avaruusaseman NASAn kotisivu 
kansainvälisen avaruusaseman miehistöt 

Kansainvälinen avaruusasema
Ja oikeutta kaikille

Ja oikeutta kaikille (...And Justice for All) on Norman Jewisonin ohjaama oikeussalidraama, joka sai ensi-iltansa vuonna 1979. Elokuvassa näyttelevät Al Pacino, John Forsythe, Jack Warden, Lee Strasberg, Jeffrey Tambor, Christine Lahti, Craig T. Nelson ja Thomas G. Waites. Se oli myös 75-vuotiaan Sam Levenen viimeinen elokuva. Elokuvan käsikirjoituksen kirjoittivat Valerie Curtin ja Barry Levinson, ja se nimitettiin Oscard-ehdokkaaksi parhaasta käsikirjoituksesta.

Käsikirjoituksen lisäksi Oscar-ehdokkuuden ansaitsi Al Pacinon roolisuoritus, joka oli ehdolla parhaan miespääosan palkinnolle. Pacino nimitettiin suorituksellaan myös Golden Globe -ehdokkaksi.

Näyttelijät

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano moitti elokuvan käsikirjoitusta epätasaiseksi ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Aiheesta muualla
 ...And Justice For All: Internet Movie Database 
 ...And Justice For All: Rotten Tomatoes 

Oikeussalidraamat
Vuoden 1979 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Norman Jewisonin ohjaamat elokuvat
Suomalais-Japanilainen Yhdistys

Suomalais-Japanilainen Yhdistys ry on Japanista sekä Suomen ja Japanin välisestä ystävyydestä kiinnostuneiden ystävyysseura. Yhdistys on perustettu vuonna 1935 ja se oli Suomen toinen kansainvälinen ystävyysyhdistys. Yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli professori Gustaf Ramstedt, Suomen ensimmäinen asiainhoitaja Tokiossa.  

Yhdistys järjestää erilaisia kursseja ja harrastepiirejä, kuten japanilaisen ruoan valmistuksesta  ja Japanin matkailusta , kuten esim. .
SJY myös järjestää tai on mukana monissa eri tapahtumissa, kuten Roihuvuoren Hanamijuhla ja Japanipäivä.   
Yhdistys on myös julkaissut joukon kirjasia Japanin kulttuurista ja kielestä. 
Yhdistyksen jäsenjulkaisu, Kokoro (心), ilmestyy neljä kertaa vuodessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Japanin ja Suomen väliset suhteet
Japanilainen Yhdistys
Hansonin vene

Hansonin vene on pronssikautinen vene, joka löytyi vuonna 1998 Hansonin sorakuopasta läheltä Derbyä. Vene on tehty kovertamalla puunrunko ontoksi, ja se on yli kymmenen metriä pitkä. Englannista on löytynyt monia pronssikautisia veneitä, mutta tämä on ainoa, jossa näyttää olevan lasti jäljellä: sen sisällä on Brongsgroven hiekkakiveä. Tätä kiveä esiintyy joidenkin kilometrien päässä, ja on arveltu, että veneellä on kuljetettu hiekkakiveä pitkin Trent-jokea.

Veneen iäksi määritettiin hiiliajoituksella noin 3 500 vuotta. Sen puuaines on säilynyt mätänemättä, koska se on pysynyt joen pohjahiekkaan hautautuneena hapettomassa tilassa, jossa lahottajasienet ja mädättäjäbakteerit eivät ole voineet elää. Löytämisen jälkeen vene sahattiin kappaleiksi, jotka kuljetettiin vesiastioissa Derbyn kaupunginmuseoon. Vesi korvattiin vähitellen vahaseoksella, jotta venettä voitaisiin pitää näyttelytilassa. Samasta hiekkakuopasta löytyi toinenkin vene, joka päätettiin haudata takaisin, niin että se säilyy jälkipolville alkuperäisessä tilassa.

Katso myös
Ruuhi
Ferribyn veneet

Lähteet 

Derbyn historia
Yhdistyneen kuningaskunnan muinaisjäännökset
Museolaivat
Pronssikausi
Geronimo Pratt

Elmer "Geronimo" Pratt (13. syyskuuta 1947 – 2. kesäkuuta 2011 Tansania) oli rotusortoa vastustavan Mustien panttereiden johtohahmoja.

Pratt oli lähes puolet elämästään vankilassa. Hänet pidätettiin 1970-luvulla, ja häntä syytettiin murhasta, mutta hän piti sitä poliittisena ajojahtina aikana, jolloin järjestö oli vastakkain hallituksen kanssa. Prattin murhatuomio kumottiin 1990-luvun lopulla epäreilun oikeudenkäynnin vuoksi.

Pratt vietti viimeiset vuotensa Tansaniassa, jossa hän kuoli kesäkuussa 2011. Hän toimi ihmisoikeuksien puolesta kuolemaansa saakka.

Lähteet 

Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Yhdysvaltalaiset ihmisoikeusaktivistit
Syytteistä vapautetut
Olsoni

Olsoni on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alcides Olsoni (1855–1914), suomalainen juristi ja Iisalmen pormestari
 Anna Olsoni (1864–1943), suomalainen kotitalousopettaja
 Emerik Olsoni (1887–1971), suomalainen kirjastonhoitaja, toimittaja ja kääntäjä
 Eric Olsoni (1893–1973), suomalainen kirjakauppias, teatterikriitikko ja näytelmäkirjailija
 Eva Olsoni (1908–1994), suomalainen taidemaalari ja tekstiilitaiteilija
 Evelina Olsoni (1833–1877), suomalainen pienten lasten koulun opettaja ja apteekkitoiminnan harjoittaja
 Kristin Olsoni (s. 1937), suomalainen teatteriohjaaja
 Lars Berndt Olsoni (1830–1880), suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies
Slowly We Rot

Slowly We Rot on death metal -yhtye Obituaryn studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1989. Se oli heidän debyyttialbuminsa ja on ainut albumi jossa Obituary käytti E standardi -viritystä, kun muissa Obituaryn albumeissa käytettiin D standardi viritystä. Tästä huolimatta sitä on pidetty yleisesti Obituaryn raskaimpana albumina. Se uudelleenjulkaistiin vuonna 1997.

Slowly We Rot oli ainut Obituaryn albumi jolla bassoa soitti Daniel Tucker. Hänen seuraajansa Frank Watkins soitti heidän tulevilla seitsemällä levyllään, ennen kuin lähti yhtyeestä vuonna 2010.

Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut John Tardy.

Vuoden 1997 uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano
 John Tardy – laulu
 Allen West – soolokitara
 Trevor Peres – rytmikitara
 Daniel Tucker – basso
 Donald Tardy – rummut

Obituaryn albumit
Vuoden 1989 esikoisalbumit
Rasta (yhtye)

Rasta oli valkovenäläinen melodisen death metalin yhtye.

Viimeinen tunnettu kokoonpano 
 Evgeniy Teselkin – laulu
 Pavel Pavlihin – kitarat
 Yuri Sivtsoff – bassokitara
 Rodion Starovoitov – rummut
 Dmitry Ovchinnikoff – kosketinsoitin

Entiset jäsenet 
 Igor Kovalev – bassokitara
 Wladislaw Saltsevich – rummut
 Alex "Kent" Kogay – kitara
 Dmitriy Grafov – laulu

Diskografia

Kirjallisuus 

Valkovenäläiset yhtyeet
Death metal -yhtyeet
Pitkäpallo

Pitkäpallo oli suomalainen pallopeli, josta kehittyi nykyinen pesäpallo.

Lauri "Tahko" Pihkala kehitti pitkäpallon muuttamalla kuningaspallon sääntöjä vuonna 1915 ja uudestaan vuonna 1917. Hän kehitti lajia ottamalla vaikutteita ruotsalaisesta långbollista ja amerikkalaisesta baseballista, ja hän kutsui peliä pitkäpalloksi, jotta se eroaisi entisestä lajista. Pitkäpalloa pelattiin 1915–1921, ja ensimmäiset valtakunnalliset kisat järjestettiin 1919. Pitkäpallokentän muutokset 1920 ja 1921 johtivat uuden lajin, pesäpallon syntyyn.

Lyhyestä elinkaarestaan huolimatta lajissa ennätettiin järjestää myös Suomen-mestaruuskilpailuja. Vuonna 1920 suojeluskuntajärjestön mestaruusotteluihin osallistui peräti 14 suojeluskuntapiiriä. Jyväskylän piiri osoittautui parhaimmaksi. SM-ottelussa se sai vastaansa armeijan mestarin, Pioneeripataljoona 1:n Viipurista ja tasainen ottelu päättyi Jyväskylän 19-18 voittoon.
|
Vuoden 1921 suojeluskuntajärjestön sarjaan osallistui 15 joukkuetta. Etelä-Pohjanmaa voitti järjestön mestaruuden kukistamalla Etelä-Hämeen niukasti 12-11.. Suomen mestaruusturnaukseen osallistui suojeluskuntamestarin lisäksi armeijan mestarina Viipurin Rykmentti sekä kaksi siviiliseuraa, Helsingin Pallonlyöjät ja Hämeenlinnan Ilves. Myös Jyväskylän Lyseo olisi ollut oikeutettu mukaan, mutta se jättäytyi pois. Loppuottelussa Etelä-Pohjanmaan skp voitti Hämeenlinnan Ilveksen 16-10, mutta ottelulta oli jo etukäteen riistetty SM-arvo vastalauseen johdosta.

Erilaisten protestihässäköiden, ottelusiirtojen ja luovutusten jälkeen Palloliitto myönsi Suomen mestaruuden Helsingin Pallonlyöjille, mutta joukkue kieltäytyi ottamasta mestaruutta vastaan. Seuraavana kesänä oteltiinkin sitten jo pesäpallon Suomen mestaruuksista. Pitkäpallo eli vielä jonkin aikaa pesäpallon rinnalla, mutta pikkuhiljaa uusi pallonlyöntipeli syrjäytti sen kokonaan.

Säännöt

Pesiä kentällä oli vain kaksi, pesä ja ulkomaali. Juoksijoita eli sisämiehiä sai polttaa heittämällä pesän lisäksi suoraan juoksijaa. Räpylöiden käyttö oli ulkomiehiltä kielletty ja syötön korkeudeksi riitti lyöjän päälaen korkeus. Koppilyönnin aikana kentällä edenneistä seurasi kuolema eli palo.

Lähteet 

Suomen urheilu
Mailapelit
Joukkuepelit
Laura (kappale)

”Laura” on David Raksinin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1945.

Raksin sävelsi kappaleen alun perin 20th Century Foxin vuoden 1944 elokuvaan Laura. Elokuvan tunnusmelodiaksi oli alun perin tarkoitettu Duke Ellingtonin sävellystä ”Sophisticated Lady”, mutta Raksin ei katsonut sen sopivan päähenkilölle. Hän sai viikonlopun aikaa säveltää korvaava tunnussävel. Säveltäjä sai sunnuntaina erokirjeen vaimoltaan ja sai siitä lopulta idean elokuvaan sopivaksi melodiaksi. Ohjaaja Otto Preminger ja musiikillinen johtaja Emil Newman käyttivät sävellystä erilaisina sovituksina useassa elokuvan kohtauksessa.

Seuraavana vuonna Johnny Mercer palkattiin kirjoittamaan sävellykseen sanat. Mercer on sanonut ettei oikeastaan muistanut kappaletta vaikka olikin nähnyt elokuvan. Hänelle toimitettiin melodia ja määrättiin, että kappaleen nimeksi oli tultava myös ”Laura”.

Laulusta tuli julkaisuvuotenaan suosittu. Woody Hermanin nauhoitus nousi listoilla neljännelle sijalle ja sitä myytiin yhteensä yli miljoona kappaletta. Myös Johnnie Johnstonin, Freddy Martinin, Jerry Waldin ja Dick Haymesin versiot nousivat vuonna 1945 singlelistan kymmenen kärkeen. Myöhemmin kappaleen ovat levyttäneet lukuisat artistit ja sitä pidetään jazzstandardina.

Lähteet 

Vuoden 1945 kappaleet
Johnny Mercerin sanoittamat kappaleet
Jazzstandardit
Hyvinkään Rasti

Hyvinkään Rasti on hyvinkääläinen suunnistusseura. Hyvinkään Tahkon suunnistusjaosto irtautui Hyvinkään Rastiksi vuonna 1967. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Outi Borgenström, Arto Lilja, Ari Kattainen, Viktor Kortšagin ja  Ksenija Tšernyh.

Hyvinkään Rasti järjesti vuonna 1975 Hiihtosuunnistuksen MM-kilpailut Hyvinkään Pontevan kanssa. Jukolan viestin seura on järjestänyt vuonna 1970 yhdessä Riihimäen Suunnistajien kanssa ja vuonna 2010 Rajamäen Rykmentin. Rasti on järjestänyt myös Fin5-rastiviikon vuonna 2003 yhdessä Riihimäen Suunnistajien ja Lounais-Hämeen Rastin kanssa, ykkösryhmän SM-viestin 2008, sprintin MM-katsastuksen 2007 sekä aluemestaruuskilpailuja ja kaupungin sisäisiä kilpailuja. Seura valittiin Nuori Suomi -sinettiseuraksi vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hyvinkään Rastin kotisivut

Suomalaiset suunnistusseurat
Hyvinkääläiset urheiluseurat
Vuonna 1967 perustetut urheiluseurat
Xanadu (kaupunki)

Xanadu (, pinyin: Shàngdū, "ylempi pääkaupunki") oli Kublai-kaaniin Yuan-dynastian ensimmäinen pääkaupunki Kiinassa vuosina 1263–1273 ja sittemmin dynastian kesäpääkaupunki vuosina 1274–1364.  Xanadu hylättiin vuonna 1430. Kaupungin jäänteet sijaitsevat nykyisen Sisä-Mongolian Xilingolin liiton alueella, 275 kilometriä Pekingistä pohjoiseen.

Kaupungin suunnitteli Kublai-kaanin kiinalainen neuvonantaja Liu Bingzhong vuonna 1256 ja se valmistui 1259. Kublai-kaani nimesi paikan Kaipingin kaupungiksi vuonna 1260. Suunnittelussa noudatettiin kiinalaista fengshuin perinnettä ja se suhteutettiin läheisiin vuoriin ja jokeen. Kaupungin pinta-ala oli 25 000 hehtaaria; nykyisin sen suojavyöhyke käsittää 150 722 hehtaarin alueen. Kaupunki pyrki ainutlaatuisella tavalla yhdistämään mongolien nomadikulttuuria ja han-kiinalaista kulttuuria. Kaupungista Kublai-kaani perusti Yuan-dynastian. Kun dynastia perusti uuden Suuren pääkaupungin, Dadun (nykyinen Peking), jäi Kaiping kesäpääkaupungin asemaan. Vuonna 2012 kaupungin rauniot nostettiin Unescon maailmanperintölistalle.

Pääkaupunki käsitti kolmen sisäkkäistä neliönmuotoista muuria: sisimpänä keisarillinen palatsi, laajempi keisarillinen kaupunki ja ulompi kaupunki. Ulomman kaupungin pääosin maa-aineksesta koostuvat sivut ovat pituudeltaan 2,050×2,115 kilometriä ja ympärysmitta noin 9 kilometriä. Sisemmällä kaupungilla ja keisarillisella palatsilla oli suojanaan tiilestä ja kivestä tehty muuri. Sisemmän kaupungin sivut olivat noin 1,4 kilometriä pitkät.

Kaupungin noustua pääkaupungiksi siellä asui 110 000 henkeä. Kaupungissa toimi 60 valtionvirastoa ja 160 temppeliä. Postitie johti kaikkiin ilmansuuntiin ja kaupunki muodostui Pohjois- ja Keski-Kiinan liikenteelliseksi solmupisteeksi. Tiefan’ganin kanaalin jäänteet osoittavat jokiveden virtausta ohjatun laajassa mitassa kaupunkiin.

Ulomman muurin lähellä lännessä oli keisarillinen Bei Yuan -puutarha, ja pohjoispuolella oli metsästykseen tarkoitettu alue harvinaisine lintuineen, petoineen, kukkineen ja puineen. Rakennettiin kuuluisuutta saavuttanut Zongmaon rakennus, jossa järjestettiin Ma Yan -nimellä tunnettuja loisteliaita aterioita valtionasioiden hoitamiseksi. Eteläosassa oli toimistoja, temppeleitä ja työpajoja.

Sisempi kaupunki sijaitsi ulomman kaupungin kaakkoispuolella. Kadut rakennettiin symmetrisesti. Alueella sijaitsi monia toimisto- ja temppelirakennuksia. Luoteessa oli Qianyuan ja kaakossa Huayan temppeli. Eteläisen Mingde-portin paikka on yhä näkyvissä. Mingde-porttia ja itäistä muuria on tosin yritetty korjata.

Keisarillisen palatsin sivut ovat noin 550 metriä pitkät. Pinta-ala vastaa lähes puolta Pekingin Kielletyn kaupungin alueesta.
 
Kaupungissa Kublai-kaani nousi valtaan, isännöi uskonnollisia väittelyitä ja viihdytti ulkomaalaisia matkailijoita, joiden kirjoitukset toimivat inspiraation lähteenä ja kaupunki saavutti muussa maailmassa legendaarisen maineen. Paikka edesauttoi myös tiibetiläisen buddhismin laajenemista.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Shangdu | Xanadu  (doncroner.com)

Sisä-Mongolia
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Black Belt

Black Belt (, Kuro-obi) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut japanilainen draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Shunichi Nagasaki ja käsikirjoittanut Jôji Iida. Pääosissa näyttelivät Akihito Yagi, Tatsuya Naka ja Yuji Suzuki.

Juoni
Eletään vuotta 1932, jossa Japania hallitsevan keisarin korruptoitunut poliisiarmeija yrittää kaapata kaikki tärkeimmät karate dojot omaan käyttöönsä. He yrittävät kaapata Shibaharan dojon itselleen, mutta sensei Eiken Shibahara kieltäytyy luovuttamasta dojoaan poliisien uhkailuista huolimatta. Shibahara on tiettämättä tekemässä kuolemaa ja päättää vasta kuolin vuoteellaan kertoa yhden hänen kolmesta oppilaistaan olevan hänen seuraaja, joka ansaitsisi hänen jättämänsä mustan vyön. Choei saa tehtäväksi päättää senseinsä jatkajan, josta Taikan ja Giryu alkavat kilpailla. Molemmat ovat kuitenkin toistensa vastakohtia ja heille syntyy eripura siitä kumpi ansaitsisi vyön. Poliisien saapuessa takaisin he määräävät kolmikon jättävän dojonsa ja tulevan armeijalle töihin opettamaan heidän sotilailleen karatea. Matkan aikana Giryu kuitenkin oletetaan kuolleen taisteltuaan kohtalokkaasti kahta vihollista vastaan. Taikan ja Choei jatkavat matkaansa armeijan kanssa ja toteuttavat Taikanin johdolla dojojen kaappaamis suunnitelmaa. Sillä välin Giryu päätyy haavoittuneena erään pienen perheen luokse, jossa hän saa parannettua itsensä. Molemmat karatekan joutuvat matkansa aikana miettimään senseinsä oppeja vuosien varrelta ja selvittämään kummalle vyö kuuluu.

Rooleissa

Lähteet
JKA Instructor Tatsuya Naka on the Movie Show “Kuro-Obi” 

Vuoden 2007 japanilaiset elokuvat
Draamaelokuvat
Toimintaelokuvat
Karate-elokuvat
Paul (elokuva)

Paul on vuonna 2011 julkaistu komediallinen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Greg Mottola, käsikirjoittaneet Simon Pegg ja Nick Frost ja jonka pääosassa näyttelevät Pegg, Frost sekä Seth Rogen avaruusolennon äänenä. Elokuvassa tieteestä ja alieneista kiinnostunut kaksikko Graham Willy ja Glive Gollings törmäävät matkallaan Nevadassa Paul-nimiseen avaruusolentoon ja kaksikko ryhtyy auttamaan Paulia pääsemään takaisin planeetalleen, mutta pelastusyritystä estää Yhdysvaltain salainen palvelu. Elokuva sisältää useita viittauksia muihin tieteiselokuviin.

Näyttelijät

Palkinnot 
 National Movie Award - Best Comedy

Arvostelut

Lähteet 

Brittiläiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Kuvitteelliset avaruusolennot
Yhdysvaltalaiset road moviet
Greg Mottolan ohjaamat elokuvat
Elokuvat avaruusolennoista
Vuoden 2011 brittiläiset elokuvat
Vuoden 2011 yhdysvaltalaiset elokuvat
Paramoren diskografia

Paramore on yhdysvaltalainen vaihtoehtorockyhtye, joka on julkaissut viisi studioalbumia, neljä EP:tä, kaksi livealbumia, 23 singleä, yhden videoalbumin, ja 26 musiikkivideota.

Albumit

Studioalbumit

Livealbumit

EP:t

Soundtrackit

Singlet

Musiikkivideot 
 Pressure
 Emergency
 All We Know
 Misery Business
 Hallelujah
 Crushcrushcrush
 That’s What You Get
 Decode
 Ignorance
 Brick By Boring Brick
 The Only Exception
 Careful
 Playing God
 Monster
 Now
 Still Into You
 Anklebiters
 Daydreaming
 Ain’t It Fun
 Last Hope
 Hate to See Your Heart Break
 Hard Times
 Told You So
 Fake Happy
 Rose-Colored Boy
 Caught in the Middle

Lähteet 

Diskografiat
Diskografia
M/S Östern

M/S Östern on Sundqvist Investments Oy Ab:n omistama vuonna 1974 Norjassa valmistunut 33-metrinen yhteysalus. Alukseen mahtuu 17 henkilöautoa ja 126 matkustajaa. Se ostettiin Norjasta vuonoliikenteestä, jossa se kulki Vaeroy-nimisenä. Alus siirrettiin kesällä 2011 liikennöimään Naantalin ja Paraisten välille Saaristomerelle, niin kutsutulle Pienelle Rengastielle.

Alus 
M/S Östernin pituus on 33 metriä ja se on rakennettu vuonna 1974 Norjassa. Aluksen autokannelle mahtuu 17 henkilöautoa ja se sallii myös raskaiden ajoneuvojen kuljetuksen, koska kantavuus on 67 tonnia. Alus saa ottaa 126 matkustajaa, mutta Archipelago Lines on anonut lupaa 200:lle matkustajalle vuodeksi 2012.

Aluksen pääkone sekä potkuriakseli vaihdettiin vuonna 2000. Kun alus ostettiin Suomeen, sen keula- ja peräramppeja jatkettiin, jotta ne soveltuisivat Suomessa käytettäviin kiinteisiin laitureihin. Aiemmin rampit olivat lyhyet, koska vuonoreiteillä laiturit ovat säädettäviä. Aluksen suuri ravintolasalonki sijaitsee alakerroksessa, eikä tilassa ole ikkunoita. Aluksessa on myös salonki yläkerrassa, ja kummassakin tulee olemaan kahviot.

Käyttöhistoria 
Alus toimi Norjassa vuonoliikenteessä Værøy -nimisenä.

Archipelago Lines osti aluksen Norjan Bergenistä vuonna 2011 300 000 eurolla ja samalla aluksen nimi muutettiin Österninksi.  Aluksen uusi nimi Östern, on otettu vuosikymmeniä Saaristomerellä seilanneesta vuonna 1873 rakennetusta ja 1968 käytöstä poistetusta M/S Östern-aluksesta. Alus hankittiin korvaamaan M/S Linta, koska Lintaan ei huippusesongin aikana mahtuneet kaikki halukkaat matkustajat ja ajoneuvot.

Östern korvasi Lintan kesäkuussa 2011, kun Östernin muutostyöt saatin päätökseen. Östern jatkaa Lintan reitillä Saaristomerellä Naantalin ja Paraisten kaupunkien saaristossa niin kutsutulla Pienellä Rengastiellä, reitillä Nauvo–Seili–Hanka (Rymättylä). Östernin laituripaikka sijaitsee Paraisten kaupungin Nauvon pääsaaressa Storlandetissa, sen kirkonkylässä Nauvon vierasvenesatamassa. Sieltä se taittaa merimatkan Seilin saareen 25 minuutissa. Seilistä Hankaan matka kestää 35 minuuttia. Hanka sijaitsee Naantalissa, Rymättylän Aaslaluodon saaressa. Laivareitin varrelle on rakennettu kuusi vanhan mallin mukaista merimerkkiä.

Reittiaikataulussa ajalle 20. toukokuuta–28. elokuuta 2011, Östern liikennöi joka päivä kolme kertaa edestakaisin välillä Nauvo–Seili–Hanka. Reitin matka-aika on noin yksi tunti. Reitin laiturietäisyydet ovat Hanka–Seili 4,1 meripeninkulmaa ja Seili–Nauvo 3,3 mpk.

Lähteet 
 
 https://www.faktaomfartyg.se/vaeroy_1974.htm

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 

Yhteysalukset
Morfinaani

Morfinaanit ovat laaja yhdisteiden luokka, johon kuuluvia yhdisteitä käytetään sekä lääkkeinä että huumausaineina. Morfinaaneilla on pelkistettyä morfiinia muistuttava rakenne.

Opiaatit eli oopiumiunikkoalkaloidit ovat suurimmilta osin morfinaaneja. Kaikki opioidit, eli opioidireseptoreihin sitoutuvat kemikaalit eivät kuitenkaan ole morfinaaneja: esimerkiksi fentanyyli (perusopioidi) ja Salvia divinorumin salvinoriini A (dissosiatiivinen kappa-opioidi-agonisti) eivät ole morfinaaneja. Dekstrometorfaani ja sen alalajit (dekstrorfaani, metorfaani) ovat morfinaaneja, joissa on erilaisia funktionaalisia ryhmiä.

Aiheesta muualla 
PubChem: Morphinan 

Morfinaanit
Skins (vuoden 2011 televisiosarja)

Skins on yhdysvaltalais-kanadalainen draamasarja. Se on uudelleenversiointi samannimisestä brittiläisestä televisiosarjasta. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin MTV-kanavalla 17. tammikuuta 2011 Yhdysvalloissa sekä Movie Central- ja The Movie Network-kanavilla Kanadassa. Ikäraja vaihtelee Suomessa jaksoittain. Yleisimpiä ovat K-13 ja K-11.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Kanadalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
MTV:n televisio-ohjelmat
Bure

Bure-suku on merkittävä pohjoisruotsalainen 1500-luvulla alkunsa saanut suku. Suvun nimi tulee kylännimestä: Buren kylä Skellefteån pitäjässä Västerbottenissa, nykyisin Bureå. Bure-suvun tutkimuksen aloitti Johannes Bureus 1600-luvun alussa ja Bure-genealogiaa pidetään Ruotsissa Vaasa-ajan merkittävimpänä sukututkimuksena. Johannes Bureuksen alkuperäiset sukumuistiinpanot on löydetty Suomen Kansallisarkistosta. Nykyhistoriantutkimuksen valossa vanhimpia, Gabriel Anrepin teoksessa Svenska adelns ättar-taflor esitettyjä, keskiaikaisia sukupolvia ei enää pidetä luotettavina. 

Suvun ensimmäinen tunnettu Bure-nimen kantaja on alilaamanni Anders Japson Buresta, joka tunnetaan arkkipiispa Jakob Ulfinpojan kirjeestä 28.2.1507. Hänen tyttärensä Anna Burea oli naimisissa Skellefteån kirkkoherran Anders Olain kanssa, josta avioliitosta syntyi kantaäitejä
tunnetuimmille suvun jäsenille. Vanhimman tyttären poika oli kuuluisa oppinut Johannes Bureus, nuorimman taas olivat huomatut Anders ja Olof Bure. Aateliset, heistä lähteneet Bureus- ja Burensköld -suvut ovat jo sammuneet.

Tunnetuimmat suvun yhteydet Suomeen tulevat Hannu Laurinpoika Björnramin ja Svinhufvud-suvun jälkeläisten kautta. Lisäksi Westzynthius-suku polveutuu osittain Bure-suvusta, ja se on samalla yksi Sursill-suvun päähaaroja.

Suvun tunnettuja jäseniä 

 Johannes Bureus (1568–1652), ruotsalainen arkeologi, kieliteieteilijä, mystikko ja runoilija
 Anders Bureus (1571–1646), ruotsalainen kartantekijä
 Olaus Bureus (1578–1655), ruotsalainen lääkäri ja lakimies
 Jakob Bure (1649–1709), Turun ja Porin läänin maaherra

Lähteet 

Ruotsalaiset suvut
Ruotsin aateli
Sukututkimus
Cook Islands Christian Church

Cook Islands Christian Church (CICC) on suurin uskonnollinen yhdyskunta Cookinsaarilla. CICC on kristillinen kongregationalistinen kirkko, jolla on noin 18 000 jäsentä. Jäsenmäärään sisältyy 55,9% Cookinsaarten väestöstä. Kirkolla on lisäksi seurakuntia Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.

Historia
CICC on saanut alkunsa London Missionary Societyn (LMS) lähetystyön seurauksena, joka alkoi Cookinsaarilla vuonna 1821. Vuonna 1852 LMS perusti Cook Islands LMS Churchin. Kirkosta tuli itsehallinnollinen vuonna 1968 Cookinsaarten parlamentin säätämällä lailla Cook Islands Christian Church Incorporation Act. Tämä laki muutti virallisesti kirkon nimen Cook Islands Christian Churchiksi.

Nykytilanne
Vuonna 1978 CICC perusti seurakunnan Aucklandiin Uuteen-Seelantiin palvelemaan sinne muuttaneita kirkon jäseniä. Nykyään kirkolla on 19 seurakuntaa Uudessa-Seelannissa ja 11 Australiassa. Cookinsaarilla seurakuntia on 24. Kirkolla on 74 pastoria, jotka on koulutettu Takamoa Theological Collegessa Rarotongalla. CICC on jäsen seuraavissa järjestöissä: Kirkkojen maailmanneuvosto, Pacific Conference of Churches ja Cook Islands Religious Advisory Council.

Lähteet

Uskonto Cookinsaarilla
Kristinusko Australiassa
Uusi-Seelanti
Meklotsiini

Meklotsiini on antihistamiineihin kuuluva yhdiste, jota käytetään pahoinvointilääkkeenä. Meklotsiini kuuluu piperatsiinijohdannaisiin. Suomessa sitä myydään valmistenimellä Postafen. Meklotsiinia valmistetaan synteettisesti norkloorisyklitsiinistä ja 3-metyylibentsaldehydistä.

Päihdekäyttö 
Meklotsiini saattaa päihdekäytössä aiheuttaa hengityksen pysähtymisen.

Katso myös 
 Deliriantti

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Meclozine 

Antihistamiinit
Antikolinergit
Pahoinvointilääkkeet
Piperatsiinit
Cung Le

Cung Le (s. 25. toukokuuta 1972 Saigon, Etelä-Vietnam) on vietnamilais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja uransa lopettanut vapaaottelija ja potkunyrkkeilijä. Hän on vuoden 2000 IKF järjestön Sandan maailmanmestari, sekä vapaaottelussa Strikeforcen keskisarjan mestari vuodelta 2008.

Ura ottelijana
Cung Le pakeni 3-vuotiaana äitinsä kanssa Etelä-Vietnamista Yhdysvaltoihin San Joséen. Hän joutui rasismin kohteeksi, jonka myötä Le kiinnostui taistelulajeista. Aluksi hänen äitinsä vei 10-vuotiaan Len harjoittelemaan Taekwondoa, josta hän saavutti vuosia myöhemmin mustan vyön. 14-vuotiaana Le ryhtyi painimaan kilpailumielessä ja voitti high schoolin nuorten mestaruuden. Sittemmin hän voitti myös California Junior College osavaltion mestaruuden vuonna 1990. Le aloitti sandan ja potkunyrkkeilyn noin 19-vuotiaana, koska se sopi hyvin hänen taekwondo- ja painitaustansa kanssa. Myöhemmin hän alkoi myös harjoitella Samboa, Brasilialaista jujutsua, Lukkopainia, Thainyrkkeilyä sekä länsimaista nyrkkeilyä tukeakseen tyyliään Vapaaottelussa.

Pääosin Cung Le otteli Sandan parissa ja oli ammattilaisuransa aikana voittamaton kuudellatoista voitolla. Hän saavutti ISKA:n kevyensarjan mestaruuden vuonna 1998 ja Yhdysvaltain kevyen raskaansarjan mestaruuden vuonna 2000 ja samana vuonna myös IKF:n järjestämän turnauksen. Le otteli vielä muutaman ottelun K-1:ssä, kunnes siirtyi vuonna 2006 vapaaottelun pariin.

Strikeforce
Hänen avausottelunsa vapaaottelussa oli 10. maaliskuuta 2006 Mike Altman vastaan. Ottelu päättyi Leen tyrmäysvoittoon ensimmäisessä erässä.

UFC
UFC:ssä Le otteli ensi kerran marraskuussa 2011 Wanderlei Silvaa vastaan, jolle hän kärsi uransa toisen tappion. Seuraavan kerran Le otteli UFC 148 tapahtumassa Patrick Côtéa vastaan heinäkuussa 2012. Ottelu päättyi Len voittoon tuomariäänin. Hänen kolmas ottelu käytiin Macaossa, Kiinassa, jossa Le voitti Rich Franklinin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Tyrmäys palkittiin myös UFC on Fuel TV: Franklin vs. Le tapahtuman otteluista illan tyrmäyksenä.

Näyttelijänä
Näyttelemisen parissa Cung Le on ollut vuodesta 1997, mutta vasta vuonna 2008 hän on tavoitellut isompia rooleja elokuvissa. Ensimmäisissä isomman budjetin elokuvissa hän esiintyi vuonna 2009 Fighting ja Pandorum. Sittemmin Cung Lellä oli pieniä rooleja hongkongilaisissa elokuvissa Bodyguards and Assassins ja True Legend. Bodyguards and Assassinsissa hänellä oli yhteinen taistelukohtaus Donnie Yenin kanssa. Vuonna 2010 Le esitti Marshall Law:ta videopeliin perustuvassa elokuvassa Tekken. Cung Le esiintyi vuoden 2012 ilmestyvissä elokuvissa The Man with the Iron Fist ja Dragon Eyes, jossa hänellä on päärooli.

Ottelut

Lähteet

Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat
Yhdysvaltalaiset potkunyrkkeilijät
Yhdysvaltalaiset taekwondoinit
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Dopingrikkomuksesta tuomitut vapaaottelijat
Amerikanvietnamilaiset
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Bruno Frietsch

Bruno Engelbrecht Frietsch (2. joulukuuta 1896 Hanko – 9. joulukuuta 1996 Kerava) oli suomalainen ampuja. Hän voitti pienoiskiväärillä joukkuemaailmanmestaruuden vuonna 1939 ja edusti Suomea Berliinin olympialaisissa vuonna 1936. Hän on Jalmari Kivenheimon ja Aarne Kainlaurin ohella ainoa yli satavuotiaaksi elänyt suomalainen olympiaurheilija.

Frietsch sijoittui Berliinin 1936 olympialaisissa pienoiskiväärin makuuammunnassa kahdeksanneksi. Vuonna 1939 hän voitti maailmanmestaruuden pienoiskiväärin pystyasennon joukkuekilpailussa. Vuonna 1947 hän saavutti MM-hopeaa vapaakiväärin täysottelun joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisen Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti vapaakiväärin makuuammunnassa vuonna 1936 oltuaan kaksi vuotta aiemmin hopealla.

Frietsch voitti vielä vuonna 1951 vapaakiväärin Suomen-mestaruuden tuloksella 1 120, joka oli sinä vuonna yksi maailman parhaista tuloksista.

Ampumaurheilun ulkopuolella Bruno Frietsch toimi Suomen Pankin konttorinjohtajana Porissa vuosina 1932–1942 ja Lahdessa vuosina 1942–1963.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset ampujat
Suomalaiset pankinjohtajat
Yli satavuotiaiksi eläneet suomalaiset
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Askolan hiidenkirnut

Askolan hiidenkirnut ovat vuonna 1950 löydetty suuri hiidenkirnuryhmä Kirnukalliolla Askolan kunnan Korttian kylässä Yhdystie 1635:n varrella. Kyseessä on Suomen laajin hiidenkirnuesiintymä, joka kattaa yli 20 eri kokoista ja -muotoista hiidenkirnua. Suurin alueella sijaitsevista hiidenkirnuista on nimeltään Jättiläisen kuhnepytty, joka on 10,3 metriä syvä ja 4,2 metriä leveä.   

Yhtyneiden Kuvalehtien Suomen Kuvalehden toiminnan johdosta hiidenkirnut tyhjennettiin maa-aineksesta 1965, ja alue uskottiin Askola-Seuran hoitoon.

Kirnujen nimet 

Hiidenkirnuja on nimetty muotonsa, niihin perehtyneiden tutkijoiden ja kirjailija Johannes Linnankosken tuotannon mukaan. Kolme niistä sai nimensä niiltä yrityksiltä, jotka tukivat alueen perustamista ja ylläpitoa. 

 Riisipata
 Professori Okko
 Professori Asai
 Mylly
 Kattila
 Kuppi
 Jättiläisen kuhnepytty, suurin, 10.3 m syvä ja 4,2 m leveä hiidenkirnu   
 Nojatuoli
 Menninkäisen pesä
 Vuorenhaltia
 Vakka
 Jäävaurio
 Tonttu
 Päärynä
 Tulipunakukka
 Kukkaro 
 Kohiseva
 Koskenlaskija
 Luiskahdus
 Hiisi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Askolan kirnukallioiden hiidenkirnupuisto kutkuttaa mielikuvitusta. Blogi. Retkipaikka.fi

Suomen hiidenkirnut
Askola
Suomen luonnonmuistomerkit