joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tiina (kirjasarja)

Tiina-kirjasarja on Anni Polvan kirjoittama tytöille suunnattu kirjasarja. Siitä on ilmestynyt 29 osaa. Tiina-sarja on kirjoitettu vuosina 1956–1986. Kirjasarjan kirjoja on myyty yli miljoona kappaletta. 

Tiina-kirjat käsittelevät tamperelaisen Tiina Lehtolan elämää. Tapahtumat sijoittuvat Tammelan kaupunginosaan, ja kirjojen näyttämönä toimii usein Tiinan pihapiiri, jossa naapuruston lapset leikkivät ja kasvavat yhdessä. Tiina kuvataan oikeudenmukaisena, rehellisenä, hyväsydämisenä ja kapinallisenakin poikatyttönä. Kirjat perustuvat Anni Polvan omiin lapsuudenmuistoihin.

Tiinan paras ystävä on naapurin Juha, joka on komea ja Tiinan mielestä reilu kaveri. Hänen kanssaan Tiina kokee seikkailuja, viettää kesäisin aikaa mummolassa ja järjestää urheilukilpailuja naapuruston poikien kanssa. Kirjan muita henkilöhahmoja ovat esimerkiksi turhamainen Leila, äitinsä kurin alla elävä Kalle ja tunnollinen Elvi. Kirjoissa esiintyy myös Tiinan veli Veli, jonka kanssa Tiina on jatkuvasti tukkanuottasilla, joskin heidän välillään kuvataan myös sisarellisia ja lämpimiä tunteita. Lisäksi Tiinan perheeseen kuuluvat isä ja äiti. 

Tiinan perheessä työt jaetaan perinteisten sukupuoliroolien mukaisesti: isä käy töissä ja antaa työstä ansaitut rahat äidin käyttöön, joka hoitaa kotia. Perheen äidillä on kuitenkin sanottavanaan viimeinen sana. Perheen malli heijastelee kirjojen kirjoittamisajankohdan perinteisiä arvoja. Tiinan toiminta ja hänen ainainen pulaanjoutumisensa asettavat haasteita ajan tyttöihanteelle. Kirjojen tapahtumat saavat ajan mukaisen kulttuurisen merkityksen, mutta ne kuvaavat myös ajattomia ilmiöitä, kuten ystävyyttä, vanhemmuutta ja moraalista päätöksentekoa.

Tiina-kirjat 

 Tiina (1956)
 Tiina aloittaa oppikoulun (1957)
 Tiina kesälaitumilla (1958)
 Tiina toimii (1959)
 Tiina ei pelkää (1960)
 Tiinalla on hyvä sydän (1961)
 Tiina epäilee Juhaa (1962)
 Tiina seikkailee (1963)
 Tiina on aina Tiina (1964)
 Tiinan uusi ystävä (1965)

 Tiina saa ehdot (1966)
 Tiinastako näyttelijä (1967)
 Tiinaa harmittaa (1968)
 Tiinalla on hauskaa (1969)
 Tiinaa ei ymmärretä (1970)
 Tiinan ampiaiskesä (1971)
 Tiinaa tarvitaan (1972)
 Tiina joutuu sairaalaan (1973)
 Tiinakin ratsastaa (1974)
 Tiina ottaa vastuun (1976)

 Tiinalle otetaan pikkusisko (1978)
 Tiina ei löydä Tinttamaria (1979)
 Tiina saa suukon (1980)
 Tiina eksyy (1981)
 Tiina etsii juuriaan (1982)
 Älä itke, Tiina (1983)
 Tiina ja vieras poika (1984)
 Tiina vauhdissa (1985)
 Taitaa olla rakkautta, Tiina (1986)
 Tiina ja Juha (2000) – sisältää teokset Tiina; Tiina epäilee Juhaa ja Taitaa olla rakkautta, Tiina

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tiina-sarja Ylen Elävässä arkistossa
 Tiina-raitti kirjailija Anni Polvan lapsuudenmaisemissa
 Tiina-kirjasarjaan pohjautuva televisiosarja Yle Areenassa

Kirjasarjat
Suomalaiset lastenkirjat
Topaz

Topaz on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen vakoiluelokuva vuodelta 1969. Elokuva perustuu Leon Urisin menestysromaaniin, jonka Hitchcock valitsi paremman puutteessa, jotta voisi aloittaa jälleen elokuvan tekemisen. Käsikirjoituksen elokuvaan teki Samuel A. Taylor, joka oli aiemmin käsikirjoittanut Hitchcockin Vertigon. 

Topaz on kylmän sodan aikaan sijoittuva vakoiludraama, jossa matkataan Ranskasta Yhdysvaltoihin ja Kuubaan. Ohjaaja Alfred Hitchcock käytti elokuvassa autenttista kuvamateriaalia Havannan puoluejuhlallisuuksista. Elokuvassa vilahtavat lyhyesti Che Guevara ja Fidel Castro.

Rooleissa

Vastaanotto 
 
Topaz sai ensi-iltanaan murskaavan vastaanoton. Kriitikot teilasivat sen täysin, eikä sillä ollut yleisömenestystäkään. Aikalaisarvioiden mukaan elokuvassa on muutamia hyviä kohtauksia, mutta kokonaisuutena se on valju ja helposti unohtuva. Huhujen mukaan Hitchcock olisi kuvannut peräti viisi erilaista loppua, mutta vain kolme on säilynyt.

Elokuva valittiin vuonna 1996 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Topazin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet 

Alfred Hitchcockin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1969 yhdysvaltalaiset elokuvat
Poliittiset trillerit
Vakoiluelokuvat
Téa Leoni

Téa Leoni (oik. Elizabeth Téa Pantaleoni, s. 25. helmikuuta 1966 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.

Ura 

Leoni sai vuonna 1995 pääroolin tilannekomediasarjassa Paparazzi vasten tahtoaan. Sarja jatkui vuoteen 1998 asti. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Pahat pojat (1995), Deep Impact (1998), Family Man – perhe on paras (2000), Jurassic Park III (2001) ja Taalat taskuun, Dick & Jane (2005). Lisäksi Leoni näyttelee pääosaa menestyneessä televisiosarjassa Rouva Ministeri.

Yksityiselämä 

Leoni solmi ensimmäisen avioliittonsa Neil Tardion kanssa vuonna 1991. Liitto päättyi eroon neljän aviovuoden jälkeen vuonna 1995.

Leoni meni naimisiin näyttelijä David Duchovnyn kanssa vuonna 1997. Heillä on kaksi lasta, tytär Madelaine West ja poika Kyd.

Vuonna 2008 parin ilmoitettiin eronneen, ja olleen asumuserossa jo kuukausia ennen eroilmoitusta. He halusivat pitää eronsa yksityisasianaan lastensa vuoksi. Erosta huolimatta pari näyttäytyi yhdessä.

Pari palasi nopeasti yhteen vuoden 2008 eroilmoituksen jälkeen, mutta vuonna 2011 heidän ilmoitettiin jälleen olevan asumuserossa. He hakivat avioeroa vuonna 2014, ja se astui voimaan saman vuoden kesäkuussa. Nykyään Leoni seurustelee näyttelijä Tim Dalyn kanssa. He tapasivat Rouva Ministerin kuvauksissa, jossa Daly esittää Leonin esittämän ulkoministeri McCordin miestä.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Amerikanitalialaiset
Amerikanpuolalaiset
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Virginiantupakka

Virginiantupakka eli tupakka (Nicotiana tabacum) on Keski-Amerikasta ja pohjoisesta Etelä-Amerikasta kotoisin oleva koisokasvi, jonka kuivattuja lehtiä on eri tavoin valmistaen käytetty vuosituhansien ajan nautintoaineena ja rituaalien elementtinä. Intiaanit viljelivät alun perin ns. palturitupakkaa (Nicotiana rustica) eli kessua (mahorkkaa) Pohjois-Amerikassa ja virginiantupakkaa Keski- ja Etelä-Amerikassa. Virginiaan laji tuli Länsi-Intiasta eurooppalaisten mukana. Kasvi sisältää myrkyllisiä alkaloideja kuten nikotiinia ja sen rakenteellista isomeeria anabasiinia.

Tupakan kasvatus 
Virginiantupakka kasvaa 125 cm korkeaksi. Sillä on punaiset, torvimaiset kukat.

Kasvina tupakka pystyy tulemaan toimeen hyvinkin vaihtelevissa ilmasto-olosuhteissa ja suurehko osa sen viljelystä tapahtuukin Yhdysvaltain pohjoisvaltioissa kuten Virginiassa, vaikka aromikkaimpia lajikkeita kasvaakin lämpimimmillä leveysasteilla. Luonnonvaraisena virginiantupakka kasvaa Meksikossa, Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Intiassa. Nicotianaksi tupakkaa on alettu kutsua ranskalaisen diplomaatin Jean Nicot'n mukaan. Hän toi tupakan Ranskaan vuonna 1560.

Nautintoainekäytön lisäksi tupakkaa kasvatetaan koristekasvina, ja Suomen perinnekasviyhdistys pyrkii pitämään tupakan kasvatuksen osaamista elossa.

Käyttö 

Tupakkaa viljellään nikotiinipitoisten lehtiensä takia pääasiassa tupakkateollisuuden tarpeisiin, joka tuottaa tupakkatuotteita. Alun perin tupakan käyttö on ollut lääkinnällistä, mutta nykyään kaupoissa myytävä tupakka on täynnä erilaisia synteettisiä aineita lisäämään sen tehoa päihteenä. Tupakalla on hoidettu monia vaivoja kuten ihottumaa, munuaissairauksia, kivunhoidossa ja jopa matoihin. Savukkeiden jälkeen suosituimpia tapoja nauttia tupakasta ovat piippu, sikari, bidi ja suunuuska. Harvinaisempia muotoja ovat nenänuuska ja varsinainen purutupakka.

Katso myös
Tupakan synty (suomalainen kertomus)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Virginiantupakka (Nicotiana tabacum)
Tupakan lääkinnällinen käyttö
Den virtuella floran: Virginiantupakka (Nicotiana tabacum) 
United States Department of Agriculture (USDA): Nicotiana tabacum 
Flora of China: Nicotiana tabacum 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Nicotiana tabacum 

Tupakat
Viljelyskasvit
Tupakointi
Tippukivi

Tippukivi on puikkomainen muodostuma kalkkikiviainesta. Erityisen tippukiviluolan kattoon syntyneistä puikkomaisista muodostumista käytetään nimitystä stalaktiitti, kun taas niiden alapuolelle luolan pohjalle muodostuvista pylväistä käytetään nimitystä stalagmiitti. Stalagmiitti voi lopulta kasvaa kiinni stalaktiittiin, joten niistä voi muodostua yhtenäinen kivipylväs. Tippukivien muodostuminen voi kestää tuhansia vuosia ja ne voivat kasvaa jopa 20-metrisiksi.

Tippukiviluolia esiintyy erityisesti seuduilla, missä kallioperä on kalkkikiveä. Kalkkikivi koostuu enimmäkseen kalsiitista. Tippukivet muodostuvat, kun luolan katosta tippuu kalsiittipitoista vettä. Kiviaines voi saostua kattoon puikkomaiseksi muodostumaksi, joka muistuttaa muodoltaan monille tutumpaa jääpuikkoa.

Tippukivien muodostumisprosessi käynnistyy, kun sadevesi reagoi maaperän hiilidioksidin kanssa, jolloin muodostuu hiilihappoa. Pieneliöiden aineenvaihdunnan seurauksena maaperässä on noin 30 kertaa enemmän hiilidioksidia kuin ilmassa. Hiilihappo liuottaa kalkkikiveä, ja kalkkikivestä vapautuvat kalkki- ja bikarbonaatti-ionit kulkeutuvat syvemmälle maahan. Osa niistä päätyy luolien kattoon. Veden haihtuessa ionit reagoivat luolassa olevan ilman kanssa. Tällöin ne alkavat saostua ja kalsiumkarbonaatti jähmettyy uudestaan kalkkikiveksi, josta muodostuu aluksi pillimäinen tappi, minkä jälkeen se alkaa kasvattaa kokoaan puikoksi. Kun alun pillimäisen muodostuman suuaukko tukkeutuu, vesi alkaa kulkea muodostuman ulkoreunoilla ja stalaktiitin muoto muuttuu porkkanamaiseksi.

Lähteet 
 Tieteen Kuvalehti 14/2006

Luolageologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ulla-Maj Wideroos

Cecilia Ulla-Maj Wideroos (o.s. Staffans, s. 22. lokakuuta 1951 Pietarsaari) on suomalainen poliitikko, RKP:n entinen kansanedustaja (1995–2015) ja ruotsalaisen eduskuntaryhmän puheenjohtaja. Wideroos on myös toiminut Folktingetin puheenjohtajana. Hän toimi toisena valtiovarainministerinä Jäätteenmäen hallituksessa ja Vanhasen I hallituksessa vuosina 2003–2007.

Wideroos valmistui merkonomiksi Vaasan kauppaoppilaitoksesta vuonna 1971 ja hän on suorittanut opintoja Svenska social- och kommunalhögskolanissa. Hän valmistui ylioppilaaksi Närpiön lukiosta keväällä 2013.

Wideroos ei asettunut ehdolle enää vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kansanedustajat
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Suomen valtiovarainministerit
Oravaisten kunnanjohtajat
Närpiön kaupunginvaltuutetut
Vaasan vaalipiiri
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Ventti

Ventti on korttipeli, jota pelataan jakajaa vastaan. Pelaaja tai pelaajat ottavat kortteja yksitellen ja yrittävät saada mahdollisimman suuren tuloksen menemättä yli pisteluvun 21 eli ventin. Erään teorian mukaan nimi on lähtöisin ranskankielisestä lukusanasta vingt-et-un eli kaksikymmentäyksi. Pistemäärän 21 ylittänyt pelaaja häviää heti. Ventin saanut voittaa suoraan, muutoin jakaja pelaa oman kätensä kun pelaajat eivät enää halua lisää kortteja.

Venttiä muistuttava peli on blackjack, joka poikkeaa ventistä siinä, että kortit pelataan avoimena. Lisäksi ventissä seuraavien korttien arvot poikkeavat blackjackin arvoista. Ventissä sotamies on 11, rouva 12, kuningas 13 ja ässä on 1 tai 14 (pelaaja valitsee kumpaa arvoa haluaa kulloinkin käyttää). Blackjackissä kaikki kuvakortit ovat kymmenen pisteen arvoisia. Ässä on 1 tai 11. Venttiä voidaan pelata myös blackjackin arvoilla. Ventin muunnelma on macao.

Kokeneet pelaajat eivät yleensä ota enempää kortteja, jos käden arvo on 17 tai suurempi.

Muut merkitykset
Puhekielessä ventti voi tarkoittaa myös lukua 21, sätkätupakan filtteriä tai jonkin asteista vauriota (haava, naarmu tms. tai "vekki"). Nokian matkapuhelinmallia 2110 kutsutaan joskus puhekielessa "ventti-kympiksi" ja kenttäradiota LV 217 kutsutaan puhekielessä "ventti-seiskaksi".

Lähteet 

Korttiuhkapelit
Junanvaunu

Vaunu on junaan liitettävä joko henkilöiden tai tavaroiden kuljetukseen rautateitse tarkoitettu vaunu. Vaunuja voidaan kytkeä junan perään useampia. Vaunussa ei ole omaa moottoria, vaan sen vetämiseen tarvitaan veturi. Vaunut liitetään veturiin kytkimen avulla, kytkimiä on käytössä useampia; yleisin on ruuvi- tai lenkkikytkin. Vaunut jaetaan käyttötarkoituksensa mukaisesti matkustaja-, tavara-, liite- ja ohjausvaunuihin.

Vaunuja on tehty useita erilaisia malleja, jotta ne soveltuisivat paremmin erilaisiin käyttötarkoituksiin, kuten muun muassa ravintola-, yö-, päivä-, ja konduktöörivaunut.

Rautatiekalusto
Varietee

Varietee on näyttämö, jolla esitetään hilpeitä laulu-, tanssi-, ilveily-, kabaree- tms. esityksiä tai siksi kutsutaan sellaisen sisältöistä esitystä. Suomalaisista varieteeteattereista ehkä kaikkein kuuluisin on Uusi Iloinen Teatteri, joka esiintyy joka kesä Linnanmäen Peacock-salissa.

Katso myös
 Kabaree
 Music hall
 Revyy
 Vaudeville

Teatteri
Wei-kuningaskunta

Wei-kuningaskunta eli Cao Wei (魏 [wèi], 220-265) oli yksi Kiinassa Kolmen kuningaskunnan kaudella vallasta kilpailleista valtioista. Sen pääkaupunkina toimi Luoyang.

Han-dynastian rappeutuessa Kiinan pohjoisosat olivat viimeisen Han-keisarin konsulin Cao Caon komennossa. Vuonna 213 hän sai tittelin Wei Gong (Wein herttua) ja kymmenen kaupunkia alueekseen. Alue sai nimekseen "Wein valtio". Jo tuohon aikaan Kiinan eteläosat olivat jaettuna kahden sotapäällikön hallintaan (myöhemmin Shu Han -kuningaskunta ja Wu-kuningaskunta). Vuonna 216 Cao Cao sai nimikkeen Wei Wang (Wein kuningas).

Cao Cao kuoli 220 ja hänen poikansa Cao Pi peri Wein kuninkaan arvonimen ja viran keisarillisena konsulina. Samana vuonna Cao Pi kaappasi keisarillisen valtaistuimen itselleen ja julisti perustaneensa Cao-Wei-dynastian, mutta Shu Han -valtion Liu Bei kiisti heti tämän oikeuden valtaistuimeen ja Wu-valtion Sun Quan teki samoin vuonna 222.

Wei valloitti Shu Han -kuningaskunnan 263. Kuitenkin jo vuonna 265 Sima Yan, Wein keisarillinen konsuli, kukisti Wei-dynastian ja perusti Jin-dynastian.

Katso myös 
 edellinen kausi: Han-dynastia
 vallitseva suurempi jakso: Kolme kuningaskuntaa
 muut kuningaskunnat: Shu Han -kuningaskunta ja Wu-kuningaskunta
 seuraava kausi: Läntinen Jin-dynastia

Kiinan historia
Wu-kuningaskunta

Wu-kuningaskunta (吳 [wú], 222 – 280), viralliselta nimeltään Itäinen-Wu, oli yksi Kiinassa Kolmen kuningaskunnan kaudella vallasta kilpailleista valtioista.

Han-dynastian loppuaikoina sotapäällikkö Sun Quan hallitsi Wu-valtiota, joka oli alue Jangtse-joen eteläpuolella Suzhoun ympärillä. Sen jälkeen kun Cao Wei -kuningaskunnan Cao Pi ja Shu Han -kuningaskunnan Liu Bei olivat julistaneet itsensä keisareiksi, Sun Quan teki samoin vuonna 222 väittäen aloittaneensa Itäisen-Wu-dynastian.

Eteläinen Kiina kehittyi yhdeksi Kiinan taloudellisista, kulttuurellisista ja poliittisista keskuksista Wu-vallan aikana. Tältä ajalta ovat myös ensimmäiset kirjalliset merkinnät Taiwanin saaresta. Wu-kuningaskunta oli yhteydessä Taiwanin väestöön ja lähetti sinne viranomaisiaan.

Ensimmäinen Jin-dynastian keisari Sima Yan valloitti kuningaskunnan vuonna 280. 58 vuodellaan siitä jäi pitkäikäisin kolmesta kuningaskunnasta.

Katso myös 
 Kiinan dynastiat
 edellinen kausi: Han-dynastia
 vallitseva suurempi jakso: Kolme kuningaskuntaa
 muut kuningaskunnat: Wei-kuningaskunta ja Shu Han -kuningaskunta
 seuraava kausi: Läntinen Jin-dynastia

Kiinan historia
Winnie Mandela

Winnie Madikizela-Mandela (26. syyskuuta 1936 Transkei, Etelä-Afrikka – 2. huhtikuuta 2018 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka on toiminut monissa valtiollisissa tehtävissä ja johtanut ANC:n naisjaostoa. Hän oli naimisissa Nelson Mandelan kanssa 38 vuotta kesäkuusta 1958 maaliskuuhun 1996, jolloin johannesburgilainen tuomioistuin myönsi heille avioeron.

Aviomiehensä vankeusvuosien aikana Winnie Mandelasta tuli merkittävä rotusortohallituksen "vastustaja" Etelä-Afrikassa, ja hänet määrättiin useiksi vuosiksi kotiarestiin Brandfortin kaupunkiin. Apartheid-hallinnon kaaduttua hän toimi poliittisissa tehtävissä muun muassa Etelä-Afrikan ensimmäisessä demokraattisessa hallituksessa. Myöhemmin Winnie Mandela oli ANC:n toimeenpanevan komitean jäsen ja kansanedustaja. Hän sai edustajanpaikan Etelä-Afrikan parlamenttiin vuoden 2009 vaaleissa.

Glasgow’n yliopiston opiskelijat äänestivät Winnie Mandelan rehtorikseen kaudelle 1987–1990.

Winnie Mandela tuomittiin toukokuussa 1991 kuudeksi vuodeksi vankeuteen osallisuudesta neljän nuorukaisen sieppaukseen ja pahoinpitelyyn. Muilutuksessa kolmea nuorta miestä kidutettiin. Neljänneltä, James Seipeiltä (alias Stompie Moeketsi), leikattiin kurkku auki Winnie Mandelan käskystä. Hän oli 14-vuotias.

Huhtikuussa 2003 Winnie Mandela tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen useista varkauksista ja petoksista. Heinäkuussa 2004 varkaustuomiot kumottiin ja petostuomio lievennettiin ehdolliseksi. Oikeuden mukaan Winnie Mandela ei tavoitellut omaa etua syytteenalaisissa teoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Eteläafrikkalaiset poliitikot
Rikolliset
Apartheidinvastaiset aktivistit
Rehtorit
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
World Trade Centers Association

World Trade Center Association (WTCA) perustettiin vuonna 1970 New Yorkissa. Sen tarkoitus on kerätä yhteen niin julkisia kuin yksityisiäkin yrityksiä ja tarjota näille ulkomaankauppaa edistäviä palveluita ja tietoa. Keskuksia on maailmassa yli kolmesataa noin 90 maassa. Keskusten välistä yhteistyötä organisoi kattojärjestö World Trade Centers Association, joka on voittoa tavoittelematon epäpoliittinen järjestö.

Suomessa on kolme World Trade Centeriä, jotka sijaitsevat Aleksanterinkadulla Helsingissä, Helsinki-Vantaan lentoasemalla sekä Linnankadulla Turussa.

New Yorkin World Trade Center 

New Yorkin World Trade Center oli World Trade Centereista tunnetuin. Se oli rakennuskompleksi, johon kuului kokonaisuudessaan seitsemän rakennusta. Projektin suunnitteli amerikanjapanilainen arkkitehti Minoru Yamasaki. Noin 50 000 ihmistä teki töitä päivittäin näissä rakennuksissa. New Yorkin World Trade Centerin rakennukset WTC1, WTC2, WTC3, WTC6 ja WTC7 tuhoutuivat syyskuun 11. päivän iskussa vuonna 2001. Iskujen jälkeen alue on rakennettu täysin uudelleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 WTCA OnLine 

Kansainvälinen kauppa
Yritykset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Warren G. Harding

Warren Gamaliel Harding (2. marraskuuta 1865 – 2. elokuuta 1923) oli Yhdysvaltain 29. presidentti (1921–1923) ja kuudes presidentti, joka kuoli virassa ollessaan. Hän syntyi Monroen piirikunnassa Ohiossa. Puhujanlahjoistaan tunnettu republikaani tuli puolueensa presidenttiehdokkaaksi mustana hevosena kahden pääehdokkaan ajauduttua pattitilanteeseen.

Hardingin valtakautta värittivät hallinnon virkamiesten epäpätevyys ja korruptio poliittisten skandaalien ohella. Esimerkiksi hänen sisäministerinsä otti lahjuksia eräältä öljy-yhtiöltä.

Joidenkin arvostelijoiden mukaan Harding on Yhdysvaltain presidenteistä saavutuksiltaan heikoin.

Lähteet 

Yhdysvaltain osavaltioiden varakuvernöörit
Yhdysvaltain presidentit
Yhdysvaltain senaatin jäsenet
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Amerikanirlantilaiset
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1923 kuolleet
Luettelo Suomen yliopistoista

Tämä on luettelo Suomen yliopistoista.

Katso myös 
 Yliopistolaitos Suomessa

Aiheesta muualla 

Luettelot Suomen oppilaitoksista
Yleinen kymmenluokittelu

Kirjastoluokituksista yleinen kymmenluokitus eli UDK () on  Suomessa käytössä monissa tieteellisissä erikoiskirjastoissa, korkeakoulujen, yliopistojen ja muiden oppilaitosten kirjastoissa. UDK perustuu tieteenalojen jakamiseen kymmeneen pääluokkaan
ja tarvittaessa alaluokkiin. Pienempien alaluokkien kautta hierarkia syvenee edelleen kohti yksityiskohtaisempaa tietoa. UDK-luokitusta päivitetään ja laajennetaan jatkuvasti.

Tässä on Tampereen yliopiston kirjaston käyttämä luokittelu, joka on luotu Deweyn luokittelun pohjalta.

 0 Yleisteokset. Bibliografiat. Kirjastotiede. Tiedotustutkimus
 1 Filosofia. Psykologia. Rajatieto
 2 Uskonto. Uskontotiede
 3 Yhteiskuntatieteet
 4 Maantiede. Kansatiede
 5 Luonnontieteet. Matematiikka. Lääketiede
 6 Tekniikka. Käytännön talous. Atk. Liiketaloustiede
 7 Taide. Liikunta
 8 Kaunokirjallisuus. Kirjallisuustiede. Kielitiede
 9 Historia

Katso myös
 Yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmä
 Wikipedian luokat yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmän (YKL) mukaisesti.
 Diderot’n ja d’Alembertin puu, Encyclopédien luokittelujärjestelmä.
 Metsäalan kymmenluokittelu (FDC)
 Kirjastotieteellis-bibliografinen luokittelu

Lähteet

Aiheesta muualla

Yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmä
Helsingin kaupunginkirjaston luokitusjärjestelmä
UDC Summary (Lyhennetty UDK, joka sisältää noin 2 600 luokkaa. Pääasiassa Kansalliskirjaston ja Helsingin yliopiston kirjaston tekemä uudistettu suomennos julkaistu 21.6.2018.)

Kirjastotiede
Luokittelujärjestelmät
Helsingin keskusta

Helsingin ydinkeskusta sijaitsee päärautatieaseman ympäristössä, jonne suuri osa keskustan palveluista on keskittynyt. Tavallisimmin siihen luetaan kuuluvaksi Kluuvin kaupunginosa Kaisaniemen puistoa lukuun ottamatta sekä Kampin kaupunginosan itäisimmät ja pohjoisimmat korttelit. Täten sen rajoina voi suunnilleen pitää etelässä Bulevardia ja Esplanadin puistoa, idässä Unioninkatua, pohjoisessa Kaisaniemen puiston eteläreunaa, josta se jatkuu päärautatieaseman, Sanomatalon ja Kiasman pohjoispuolitse Rautatiekaduille, sekä lännessä ehkä Fredrikinkatua, jolloin Kampin keskus olisi osa ydinkeskustaa. Helsingin ydinkeskustan vain 2 km² laajuinen alue on yhä yritystoiminnan ja työpaikkojen ehdoton keskittymä. Sen itälaidalla sijaitsee myös Helsingin yliopiston keskustakampus. Keskustassa sijaitsee koko Helsingin seudun työpaikoista kymmenen prosenttia ja toimistotyöpaikoista lähes puolet.

Keskustatunneli ja kävelykeskusta
Helsingin keskustan tärkein kauppa-alue ulottuu Sokokselta ja Kampin keskuksesta Stockmannille ja Aleksanterinkadulle. Tällä vyöhykkeellä on suunniteltu keskustan muuttamista autottomaksi kävelykeskustaksi, jos Helsingin keskustatunneli toteutuu. Kävelykeskustan takana ovat vahvimmin Vasemmistoliiton ja Vihreiden kannattajat, autoilukeskustaa taas kannattavat Kokoomuksen ja RKP:n äänestäjät. Vahvimman kannatuksen autoton keskusta saa keski-ikäisiltä, eniten autoilua puolustavat taas 18–24-vuotiaat.

Yli puolet Suomen pääkaupunkiseudun asukkaista kannattaa ydinkeskustan rauhoittamista yksityisautoilta.

Liikekeskusta ja asumiskeskusta
Perinteisesti Helsingin keskustassa on ollut sekä liiketoimintaa että asumista. 1960–1970-luvuilla keskustan vanhoja taloja purettiin isompien tieltä, asuntoja muutettiin yhä enemmän toimistoiksi ja keskustasta uhkasi tulla pelkkä liikekeskusta asumisen etääntyessä kauemmas lähiöihin. Lähiöissä oli enemmän luontoa ja asukkaat mieltyivät tilaviin asuntoihin ahtaiden keskusta-asuntojen jälkeen. 1980-luvulla kehitys kääntyi ja keskusta-asumisen arvostus alkoi kasvaa. 2000-luvulla kehitys on mennyt toiseen pisteeseen, eli että keskusta-asuminen ja keskustan viihdepalvelut ovat hyvin suosittuja, mutta työpaikat ovat alkaneet valua moottoriteiden varsille esikaupunkeihin. Helsingin keskustan rooli on siis historiansa aikana ja vielä nykyäänkin elänyt aikakautensa mukana toteuttaen kulloisiakin ihanteita.

Kuvia Helsingin keskustasta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin alueellinen jako
Yle Teema

Yle Teema on elokuville, dokumenteille ja musiikille omistautuva Yleisradion kulttuurikanava ja ohjelmakokonaisuus. Teema aloitti toimintansa 27. elokuuta 2001. Teema tavoittaa viikoittain 2,5 miljoonaa suomalaista.

Teema muutti jaetulle kanavapaikalle 5 ruotsinkielisen Yle Femin kanssa 24. huhtikuuta 2017. Päätös asiasta tehtiin lokakuussa 2016. Kanavapaikan nimeksi tuli Yle Teema & Fem.  Kanavapaikalla nähdään Teeman ohjelmia iltaisin tiistaista lauantaihin kello 20.00 alkaen sekä iltapäivisin joka päivä kello 12.00–17.25 [4]. Lisäksi Yle Teema on Yle Areenassa omana kokonaisuutenaan.

Kanavan ohjelmistoon kuuluu paljon dokumentteja ja kulttuuriin liittyviä asiaohjelmia, kuten historiadokumentteja, Elävän arkiston aineistoja sekä tiededokumentteja.

Teeman katsotuinta ohjelmistoa ovat elokuvat. Vuonna 2012 itsenäisyyspäivänä esitetty Tuntematon sotilas oli kanavan katsotuin ohjelma (500 000 katsojaa). Kanava esittää elokuvia vähintään viitenä päivänä viikossa, ja Teemalauantain toinen ohjelma on myös yleensä elokuva. Elokuville omistettuja ohjelmapaikkoja ovat Keskiviikon Kino, Perjantain Kino, Kino Klassikko, Uusi Kino ja torstain Kino Suomi ja loppuvuodesta esitettävä viisipäiväinen Teeman elokuvafestivaali. 

Teemalauantai koostuu dokumentista ja pitkästä elokuvasta, jotka liittyvät temaattisesti toisiinsa ja usein myös kanavan muuhun ohjelmistoon. 

Vuodesta 2014 Teema on välittänyt suorana Oscar-gaalan.

Kanavalla esitetään myös monipuolisesti musiikkia. Vuonna 2014 Teema valittiin vuoden musiikkimediaksi Musiikki & Media -tapahtumassa. Sama palkinto tuli Teemalle myös vuonna 2016.

Yle Teema nousi M&M:n brändimittauksessa vuonna 2009 suomalaisten eniten arvostamaksi televisiokanavaksi ja toiseksi arvostetuimmaksi mediaksi Aku Ankan jälkeen.

Yle Teema HD aloitti lähetyksensä 28. tammikuuta 2014. Kanava tarjosi lähetykset teräväpiirtomuodossa. Tarjolla on myös tilaääni, kun sellainen on saatavilla. Kanavauudistuksen jälkeen Teeman ohjelmistoa voi HD muodossa seurata Yle Teema & Fem HD kanavapaikalta.

Yle Teeman sijaitessa kanavapaikalla 7 ohjelmatarjonta alkoi iltapäivällä ja jatkui noin puoleenyöhön asti. Muina aikoina kanavalla näkyi kanavan tulevia ohjelmia esittelevä Teematieto, jonka taustalla soi Yle Radio 1.

Kanavan ohjelmistoa 
 Gran Hotel
 Iskelmä-Suomi
 Silkkitie 30 päivässä
 Suomensukuiset 30 päivässä
 Venäjän halki 30 päivässä
 Kosketuksessa
 Hetkiä kaupungissa
 Treme
 Odessan kummisetä
 Viinakeisarin salaisuus
 Se päivä muutti Suomen
 Hulluuden historia
 Sininen laulu
 Sami Yaffa – Sound Tracker

Aiempaa ohjelmistoa
 Abitreenit (nykyisin vain netissä)
 Candlefordin postineiti
 Francon aika – näin sen koimme
 Kausikortti (syksyllä 2013 ohjelman korvasi RSO Musiikkitalossa)
 Kupla
 Monty Pythonin Lentävä Sirkus
 Olipa kerran elämä
 Perhelääkäri (esiintynyt myös alkuperäisellä nimellä Médico de Familia)
 Ranskalainen kylä
 Talo Espanjassa (2007)
 Talo Italiassa (2005)
 Talo Ranskassa (2010)
 Popkult
 Yhteinen sävel
 Mullan alla
 Tie Roomaan: Kaksi pientä elefanttia

Logot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Teeman verkkosivut

Ylen televisiokanavat
Vuonna 2001 perustetut televisiokanavat
Yle Radio 1

Yle Radio 1 (vuoteen 2003 (Radio) Ylen Ykkönen, vuoteen 2012 YLE Radio 1) on vuoden 1990 radiouudistuksessa toimintansa aloittanut valtakunnallinen Yleisradion radiokanava. Suomen ainoan radiokanavan (1926–1963), yleisohjelman (1963–1985) ja 1-verkon (1985–1990) jatkajana Yle Radio 1 on kulttuurin, asiapuheen ja radiodraaman (kuunnelmat) sekä klassisen musiikin, jazzin ja kansanmusiikin kanava. Öisin kanavalla esitetään klassista musiikkia ohjelmassa Yöklassinen.

Ohjelmisto

Ohjelmakaavio 
Kanavan ohjelmisto on viikoittain melko muuttumaton. Alla on esimerkki Yle Radio 1:n ohjelmistosta maaliskuulta 2020. Siitä on kuitenkin jätetty pois uutislähetykset ja muut vain muutaman minuutin mittaiset ohjelmat.

Ohjelmia 
 Aamusoitto
 Ajankohtainen Ykkönen
 Aristoteleen kantapää
 Avaruusromua
 Brysselin kone
 Ehtookellot
 Hartaita säveliä
 Jatzofrenia
 Kansanmusiikin ilta
 Karmiininpunaisen kuninkaan hovi
 Kauriin kääntöpiiri
 Kirjakerho
 Knalli ja sateenvarjo
 Kulttuuriykkönen
 Kymmenen pientä minuuttia
 Lauantain toivotut levyt
 Lukupiiri
 Maailmanpolitiikan arkipäivää
 Muistojen bulevardi
 Nousutahdit
 Nuntii Latini
 Riston valinta
 Roman Schatzin Maamme-kirja
 Tekniikan käsikirja
 Todellisia tarinoita
 Turun tuomiokirkon kello lyö 12
 Tähtisumua
 Ykkösaamu
 Yöklassinen

Yleistä 
Yle Radio 1:n lähetys kuului vuosina 2001–2017 Yle Teemalta silloin kun kanavalla ei ollut tv-lähetystä sekä päivisin Ylen Uutisikkunan taustaäänenä vuodet 2000–2012.

Kuuluttajat 
 Timo Teräsvuori (pääkuuluttaja)
 Jari Aula
 Charlotta Hagfors
 Maaria Holma
 Tuija Kurvinen
 Jalmari Laine
 Heikki Puskala
 Juha Salomaa

Teemaheinäkuut 
Vuodesta 2005 lähtien Yle Radio 1:n heinäkuun ohjelmisto on suunniteltu jonkin erityisteeman mukaan. Teemat ovat olleet seuraavia:

 2005: Punainen heinäkuu (Neuvostoliitto)
 2006: Pakollinen heinäkuu (suomenruotsalaisuus)
 2007: Jumalainen heinäkuu
 2008: Isänmaiden heinäkuu
 2009: Haastava heinäkuu
 2010: Karjalainen heinäkuu
 2011: Turkulainen heinäkuu
 2012: Murhaava heinäkuu 
 2013: Romantiikan heinäkuu
 2014: Naisen heinäkuu
 2015: Itämeren heinäkuu
 2016: Keskiajan heinäkuu
 2017: Toivon heinäkuu
 2018: Itämainen heinäkuu
 2019: Uuden maailman heinäkuu
 2020: Afrikkalainen heinäkuu
 2021: Latinalaisen Amerikan heinäkuu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Radio 1:n kotisivut
1606



Tapahtumia  

 2. lokakuuta – Vaasan kaupunki perustettiin.
 Siirtolaiset saapuivat Virginiaan

Syntyneitä

 6. kesäkuuta – Pierre Corneille, ranskalainen näytelmäkirjailija (k. 1684)
10. heinäkuuta – Corfitz Ulfeldt, tanskalainen kreivi ja poliitikko (k. 1664)
15. heinäkuuta – Rembrandt, hollantilainen taidemaalari (k. 1669)
18. elokuuta – Maria Anna Espanjalainen, espanjalainen prinsessa, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, Böömin ja Unkarin kuningatar, keisari Ferdinand III:n puoliso

 Samuel Hartman, suomalainen kaunopuheisuuden ja latinan professori ja kirkkomuusikko (k. 1653)
 Arvid Wittenberg, Ruotsin armeijan ylipäällikkö (k. 1657)

Kuolleita
20. tammikuuta – Alessandro Valignano, italialainen jesuiittalähetyssaarnaaja (s. 1539)
31. tammikuuta – Guy Fawkes, englantilainen ruutisalaliittoainen (s. 1570)
23. maaliskuuta – Justus Lipsius, flaamilainen kielentutkija ja humanisti (s. 1547)
14. huhtikuuta – Joakim Scheel, saksalaissyntyinen Ruotsin laivaston yliamiraali (s. 1531)
17. toukokuuta – Vale-Dmitri I, oik. Grigori Otrepjev (?), Venäjän tsaariksi julistautunut kruununtavoittelija

 Hannu Fordell, suomalainen nuijasodan aikainen nimismies ja talonpoikien edustaja
 Arvid Henrikinpoika Horn, Pohjanmaan käskynhaltija ja valtaneuvos (s. ennen vuotta 1577)
 Matts Larsson Kruus, ruotsalainen valtaneuvos
 Johannes Clementis Mentzius, suomalainen kirkkoherra ja ramistinen filosofi
 Petrus Petrosa, Pietari Eerikinpoika, Petrus Erici, suomalainen poliittinen seikkailija

1600-luku
Öljyntorjunta-alus Hylje

Hylje on Suomen ympäristöministeriön öljyntorjunta-alus, jonka miehittämisestä ja käytöstä vastaa Puolustusvoimat. Öljyntorjuntalaitteisto on kehitetty Suomessa.

Suunnittelu ja valmistus  
Alus on rakennettu 1981. Valmistuessa sen pituus oli 64 metriä, leveys 12,5 ja syväys 3 metriä. Se on konttityyppinen laiva, josta ”kontteja” muuttamalla saadaan muutettua laivan käyttötarkoitusta.

Palvelus 
Hylje kuuluu 8. huoltolaivueeseen ja sen kotilaituri sijaitsee merivoimien varuskunnassa Upinniemessä.  Aluksen kylkinumero on 799. Se voidaan muuttaa nopeasti miinanlaskijaksi tai miinantorjuntaan. Alus kuuluu Rannikkolaivaston kalustoon ja sen päätehtävät ovat öljyntorjunta, kaapelityöt, sukeltajakoulutuksen tukialuksena toimiminen, kuljetus- ja tukialustehtävät.

Vuonna 1990 aluksen perää jatkettiin ohjailuominaisuuksien parantamiseksi, ja alus sai uudet 2 x 1000 hevosvoiman dieselmoottorit. Aiemmin sitä hinasi talvisin joko jäänmurtaja tai iso jäätä murtamaan pystyvä hinaaja. Hylje modernisoitiin vuonna 2014, jolloin alus oli korjauksen vuoksi telakalla 13 kuukautta. Operatiiviseen öljyntorjuntavalmiuteen se palasi elokuussa 2015. Modernisoinnin yhteydessä aluksen pituus ja uppouma kasvoivat, jolloin öljynkeräys kapasiteetti nousi 900 kuutiometriin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Merivoimien kalusto

Hylje
Palo- ja pelastustoimi
Hylje
Äänenpakkaus

Äänenpakkaus on menetelmä, jolla äänitiedosto pakataan pienempään tilaan. Näin nopeutetaan äänitiedostojen siirtoa ja mahdutetaan samaan tilaan enemmän ääntä. Häviöttömässä pakkauksessa äänenlaatu ei huonone. Häviöllisessä pakkauksessa äänenlaatu saattaa huonontua huomattavastikin. Esimerkiksi FLAC on häviötön pakkaustapa kun taas yleisesti käytetty MP3 on häviöllinen.

Äänidatan pakkausta ei tule sekoittaa äänisignaalin kompressointiin.

Äänenpakkaus 

Äänenpakkaamisen tavoitteena on pakata digitaalinen äänisignaali käyttötarkoitukseen sopivaan pienimpään mahdolliseen tilaan. Tähän tavoitteeseen pyritään poistamalla äänisignaalista tarpeeton ja toistuva informaatio sekä toisaalta pakkaamalla signaalia perinteisillä häviöttömillä tiedonpakkausmenetelmillä kuten Huffman-koodauksella.

Käyttökohteesta ja tarpeesta riippuen ääntä voidaan pakata joko häviöttömästi tai häviöllisesti. Häviöttömässä pakkauksessa äänisignaalin laatu ei muutu alkuperäiseen digitaaliseen signaaliin nähden ollenkaan vaan signaali voidaan palauttaa tarkalleen alkuperäisenä. Tällöin myös signaalin pakkaussuhde jää vähäisemmäksi. Häviöllisessä pakkauksessa äänisignaalista peruuttamattomasti poistetaan informaatiota, jota siihen ei pystytä enää millään tavoin palauttamaan. Tällä tavoin pakkaussuhdetta saadaan huomattavasti korkeammaksi, mutta pakatun signaalin laatu heikkenee.

Puheen pakkaamiseen (esimerkiksi matkapuhelun signaalia) voidaan käyttää tähän tarkoitukseen optimoituja menetelmiä, joilla päästään parempaan pakkaussuhteeseen kuin yleistä ääntä (audiota) pakattaessa.

Häviöllisissä audiosignaalin pakkausmenetelmissä käytetään yleensä hyväksi ihmisen kuuloaistin ominaisuuksia (psykoakustiikka).  Kuuloaistin toimintaa mallintamalla voidaan selvittää, mitkä osat pakattavasta audiosignaalista aistitaan selkeimmin. Tällöin on helpompaa poistaa ne audiosignaalin osat, joita ihmiskorva ei kykene erottamaan, mikä mahdollistaa audiosignaalin kuuloaistimuksen säilymisen kuulijalle miltei muuttumattomana. Silti kuitenkin pystytään pienentämään audiosignaalin tiedostokokoa ja saavuttamaan tehokkaampi pakkaussuhde. Tällaista äänen pakkausmetodia kutsutaan havaintopohjaiseksi äänen koodaamiseksi ().

Häviöllinen pakkaus soveltuu populaarimusiikin tallenteisiin, joissa on hyvin rajallinen dynaaminen alue. Häviöllinen pakkaus ei sovellu niin hyvin musiikkiin, jossa on suuri dynaaminen alue, joka sisältää akustisten taustaäänien tallennuksen.

Häviöttömässä pakkauksessa tiedoston eheys ei heikenny ja esimerkiksi FLAC pääsee 2:1 pakkaussuhteeseen (50% pienempi tiedosto).

Pakkauskoodekkeja

Häviöllisiä 
Muutamia yleisiä häviöllisiä audion pakkauskoodekkeja:
Opus
Ogg Vorbis
MPEG-1 Audio Layer 3 (MP3)
MPEG-1 Audio Layer 2 (MP2)
RealAudio
Windows Media Audio
AAC
ATRAC

Häviöttömiä 
Häviöttömiä koodekkeja on myös useita:
 ALAC
 FLAC
 Monkey’s Audio
 True Audio
 WavPack

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Koodausmenetelmät
Äänentoistotekniikka

en:Data compression#Audio
1300-luku

1300-luku oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 1300–1399.

Tärkeitä tapahtumia 
 Musta surma riehuu Euroopassa, jopa kolmannes väestöstä menehtyy (1347–1351)
 Osmanien valtakunta saa alkunsa, laajenee Anatoliaan.
 Paavi vankina Avignonissa 1305–1378.
 Läntinen skisma 1378, jopa kolme paavia samaan aikaan.
 Yuan-dynastia kukistuu ja Ming-dynastia nousee Kiinassa
 Hansaliitto hallitsee Itämerta
 Kultainen orda oli vuosisadan alkupuolella Euraasian suurin valtiomuodostelma, mutta vuosisata toi sille useita valtaa rappeuttavia koettelemuksia, joista nimiltä mainittakoon Musta surma, sisällissota, Liettuan suurvaltakausi ja Timur Lenk. 
 Moskovan valta Venäjällä kasvaa lähes kaikkien hallitsijoiden aikana. Moskovan ruhtinaat käyttävät taitavasti hyväkseen Kultaista Ordaa toimien aluksi sen siipien suojissa, mutta myöhemmin kapinoiden sitä vastaan. Toisaalta myös Moskova joutuu kärsimään hävitystä vuosisadan loppupuolella.
 Timur Lenk valloittaa vuosisadan loppupuolella valtavia alueita Aasiassa luoden pohjan timuridien dynastialle. Hän valloittaa lähes koko Persian ja rampauttaa Kultaisen Ordan. Sotii lisäksi muun muassa Osmaneja, Egyptin mamelukkeja ja Delhin sulttaanikuntaa vastaan.
 Satavuotinen sota Englannin ja Ranskan välillä alkaa 1337
 Wat Tylerin kapina Englannissa 1381
 Kalmarin unioni yhdisti Tanskan, Norjan ja Ruotsin valtakunnat saman hallitsijan alaisuuteen 1397
 Osmanien valtakunta laajeni Eurooppaan, serbit hävisivät Kosovo Poljen taistelun 1389, jolloin Bysantin valtakunta jäi osmanien alueiden ympäröimäksi ja Bulgaria jäi turkkilaisten valloittamaksi 1396.
 Varhaisrenessanssi Italiassa 
 Dante Alighieri kirjoittaa La divina commedian
 Luostarijärjestö Birgittalaiset perustettiin Ruotsissa
 Suomea hallitsivat Tanska (Ruotsin  avulla lännessä ) ja Novgorod idässä. Suomessa nähtiin useita novgorodilaisten sotaretkiä, ruotsalaiset ja tanskalaiset puolestaan tekivät hävitysretkiä Karjalaan. Viipuri taistelujen kohteena, Pähkinäsaaren rauha. Ensimmäiset suomalaiset opiskelijoina Euroopan yliopistoissa.

Merkittäviä henkilöitä
 Edvard III
 Edvard Musta prinssi
 Giovanni Boccaccio
 Pyhä Birgitta
 Ibn Khaldun
 Francesco Petrarca

Keksintöjä ja tekniikkaa
 mekaaninen kello
 Tykit käyttöön sodankäynnissä

Aiheesta muualla

1300-luku
1200-luku

1200-luku oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 1200–1299.

Tärkeitä tapahtumia 
 Tšingis-kaani loi mongolien suurvallan. 
 Mongolit valloittavat Afganistanin.
 Ruotsin valta vakiintui Suomessa.
 Suomeen syntyi ensimmäinen kaupunki, Turku
 Malin imperiumi perustettiin.
 Neljäs–kahdeksas ristiretki islamia vastaan.
 Marco Polo matkusti Kiinaan.
 Norjalaiset luovuttivat Mansaaren Skotlannille.
 Poltetun Njálin saaga (Njáls saga) kirjoitettiin.
 Kerjäläisveljestöt syntyvät.
 Skolastiikan kulta-aika Albertus Magnuksen ja Tuomas Akvinolaisen johdolla.

Merkittäviä henkilöitä
Tšingis-kaani
Albertus Magnus, saksalainen filosofi ja teologi
Tuomas Akvinolainen, italialainen filosofi ja teologi
Franciscus Assisilainen, fransiskaanien perustaja
Roger Bacon
Johannes Bonaventura
Petrus Peregrinus
Robert Grosseteste
Ranskan Ludvig IX, kuningas ja ristiretkeläinen
Fredrik II, Pyhä Rooman keisari
Dante Alighieri
Kublai-kaani, Yuan-dynastian perustaja Kiinassa.
Aleksanteri Nevski, Novgorodin ja Vladimirin suuriruhtinas

Aiheesta muualla
1100-luku

1100-luku oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 1100–1199.

Tärkeitä tapahtumia 
 1100-luvun renessanssi
 Kronikoiden mukaan vuonna 1155 tehtiin ristiretki Suomeen. Ruotsin valta alkoi.
 Pohjoinen Song-dynastia menetti Pohjois-Kiinan.
 Japanin keisarilta vietiin poliittinen valta
 Ensimmäinen, toinen ja kolmas ristiretki islamia vastaan.
 Paavi Hadrianus IV myönsi Irlannin Englannin kuningas Henrik II:lle.
 Goottilainen tyylikausi arkkitehtuurissa alkoi
 Portugali sai itsenäisyyden Leónin kuningaskunnasta 1128, tunnustettiin 1143.
 Canterburyn arkkipiispa Thomas Becket murhattiin 1170.
 Ensimmäiset yliopistot perustettiin.

Merkittäviä henkilöitä
 Pierre Abélard
 Bernhard Clairvauxlainen
 Saladin
 Thomas Becket, Canterburyn arkkipiispa
 Minamoto no Yoritomo, ensimmäinen Japanin shōgun
 Ruotsin Eerik Pyhä
 Piispa Henrik ja Lalli
 Lothar Saksilainen
 Fredrik Barbarossa, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
 Rikhard Leijonamieli, Englannin kuningas, Normandian herttua ja Anjoun kreivi

Kuvataiteet ja kirjallisuus 
Chrétien de Troyes loi yhden ensimmäisistä Graal-taruista.
 Ensimmäiset yliopistot perustettiin Euroopassa.
 Goottilainen tyyli alkoi arkkitehtuurissa.

Aiheesta muualla
700-luku

700-luku oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 700–799.

Tärkeitä tapahtumia 
 Arabit ja berberit valloittavat Iberian niemimaan visigooteilta.
 Beowulf on luultavasti kirjoitettu.
 Maailman suurin buddhalainen temppeli Borobudur rakennetaan Jaavan saarelle 750–850.
 Buddhalaiset Jataka-tarinat käännetään syyriaksi ja arabiaksi.
 Buddhan tarina käännetään kreikaksi.
 Frankkien Kaarle Martel voittaa emiiri Abd er Rahmanin joukot Poitiers'n taistelussa Pohjois-Ranskassa 732.
 Kiinan Tang-dynastian laajeneminen Keski-Aasiaan pysähtyy Talasin taistelussa 751.
 Nara-jakso Japanin historiassa (710–784)
 Klassisen Maya-sivilisaation rappio alkaa

Merkittäviä henkilöitä 
Kaarle Martel
Pipin Pieni
Li Bai, kiinalainen runoilija
Du Fu

Keksintöjä 
 Auraa käytetään Reinin laaksossa.
 Arabit oppivat paperin valmistuksen kiinalaisilta
 Rautaiset hevosenkengät käyttöön noin 770

700-luku
1557



Tapahtumia 
 25. maaliskuuta – Ruotsin ja Venäjän välinen suuri Venäjän sota päättyi Moskovan rauhaan
 Portugalilaiset perustavat Macaon pysyvästi

Syntyneitä 
15. helmikuuta – Alfonso Fontanelli, italialainen säveltäjä (k. 1622)
24. helmikuuta – Matias, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari 1612–1619 (k. 1619)
31. toukokuuta – Fjodor I, Venäjän tsaari 1584–1598 (k. 1598)
16. elokuuta – Agostino Carracci, italialainen taidemaalari ja graafikko (k. 1602)
 Olaus Martini, Ruotsin arkkipiispa 1601–1609 (k. 1609)

Kuolleita 
 2. tammikuuta – Pontormo, Jacopo Carucci, italialainen manieristinen taidemaalari (s. 1494)
 9. huhtikuuta – Mikael Agricola, suomalainen piispa, uskonpuhdistaja, kirjailija ja suomentaja, suomen kirjakielen luoja (s. 1510)
29. huhtikuuta – Lautaro, mapuchejen johtaja Araucon sodassa
11. kesäkuuta – Juhana III, Portugalin kuningas (s. 1502)
15. kesäkuuta – Sebastian van Noyen, hollantilainen linnoitus- ja sotilasarkkitehti
16. heinäkuuta – Anna Kleveläinen, Englannin kuningas Henrik VIII:n neljäs puoliso vuonna 1540 (s. 1515)
 1. elokuuta – Olaus Magnus, ruotsalainen historioitsija, kirjailija ja kartogrfafi (s. 1490)
 1. syyskuuta – Jacques Cartier, ranskalainen tutkimusmatkailija (s. 1491)
27. syyskuuta – Go-Nara, Japanin keisari (s. 1495)
13. joulukuuta – Niccolò Fontana Tartaglia, italialainen matemaatikko, kirjanpitäjä ja insinööri (s. 1499)

 Sebastiano Caboto, italialais-englantilainen tutkimusmatkailija (s. 1484)
 Lorenzo Lotto, italialainen taidemaalari (s. 1480)
1825



Tapahtumia 
 4. maaliskuuta – John Quincy Adamsista tuli Yhdysvaltain kuudes presidentti.
 8. heinäkuuta – Suomen viimeinen rauhan aikana kuolemaantuomittu Tahvo Putkonen teloitettiin.
 26. lokakuuta – Hudsonjoen ja Eriejärven yhdistävä Erien kanava avattiin Yhdysvalloissa.
 Dekabristikapina Venäjällä.
 Hans Christian Ørsted sai ensimmäisenä alumiinin eristetyksi yhdisteistään.

Syntyneitä 
 1. helmikuuta – Francis James Child, yhdysvaltalainen folkloristi ja Harvardin yliopiston ensimmäinen englannin kielen professori (k. 1896)
 13. maaliskuuta – Hans Gude, norjalainen taidemaalari (k. 1903)
 12. heinäkuuta – Mordecai Cubitt Cooke, englantilainen kasvi- ja sienitieteilijä (k. 1914)
 11. syyskuuta – Eduard Hanslick, itävaltalainen musiikkitieteilijä (k. 1904)
 25. lokakuuta – Johann Strauss nuorempi, itävaltalainen säveltäjä (k. 1899)

Kuolleita 
 14. huhtikuuta – Joseph Dickson, yhdysvaltalainen poliitikko ja sotilas (s. 1745)
 7. toukokuuta – Antonio Salieri, italialainen säveltäjä (s. 1750)
 19. toukokuuta – Henri de Saint-Simon, ranskalainen yhteiskuntafilosofi, kreivi (s. 1760)
 23. syyskuuta – Salomon von Rajalin, ruotsalainen amiraali (s. 1757)
 1. joulukuuta – Aleksanteri I, Venäjän tsaari (s. 1777)

Katso myös
 Kirjallisuusvuosi 1825
1816



Tapahtumia 
 "Kesä jota ei tullut" – katovuosi Tambora-tulivuoren purkauksen tuhkan takia.
 8. helmikuuta – Virossa vapautettiin talonpojat maaorjuudesta.
 9. heinäkuuta – Argentiina itsenäistyi Espanjan vallan alaisuudesta.
 19. marraskuuta – Etelä-Skandinaviassa ja Puolassa sattui täydellinen auringonpimennys.
 Suomen ensimmäinen palovakuutusyritys perustettiin Turkuun nimellä Suomen palovakuutuskonttori. Se kuitenkin kaatui Turun palossa 1827.

Syntyneitä 
 21. huhtikuuta – Charlotte Brontë, englantilainen kirjailija
 11. syyskuuta – Carl Zeiss, saksalainen optikko

Kuolleita 
 7. heinäkuuta – Richard Brinsley Sheridan, irlantilainen näytelmäkirjailija ja runoilija

Katso myös
 Kirjallisuusvuosi 1816
1815



Tapahtumia 
 8. tammikuuta – Amerikkalaiset voittivat britit New Orleansin taistelussa.
 20. maaliskuuta – Napoleon Bonaparte saapui Pariisiin karattuaan vankeudesta Elban saarelta.
 9. kesäkuuta – Wienin kongressin päätösasiakirja allekirjoitettiin.
 Luccan herttuakunta perustettiin.
 18. kesäkuuta – Napoleon Bonaparte julistautui uudelleen Ranskan keisariksi.
 18. kesäkuuta – Napoleon hävisi Waterloon taistelun.
 22. kesäkuuta – Napoleon luopui vallasta 4-vuotiaan poikansa hyväksi. Napoleon II hallitsi vain kahden viikon ajan.
 8. heinäkuuta – Ludvig XVIII palasi Pariisiin ja hänet asetetettiin uudelleen Ranskan kuninkaaksi.
 15. heinäkuuta – Napoleon antautui Rochefortissa englantilaisille. 
 syyskuussa – Venäjä, Itävalta ja Preussi solmivat Pyhän allianssin.
 15. lokakuuta – Napoleon saapui Saint Helenan saarelle, jonne hänet oli määrätty karkotettavaksi.
 Tambora-tulivuori purkautui Indonesiassa.

Syntyneitä 
 1. huhtikuuta – Otto von Bismarck, Preussin pääministeri
 10. joulukuuta – Ada Lovelace, brittiläinen matemaatikko

Kuolleita 
5. maaliskuuta – Franz Anton Mesmer, saksalainen lääkäri ja tähtitieteen harrastaja
21. elokuuta – Carl Johan Adlercreutz, Suomen sodan (1808–1809) maineikas sotapäällikkö
7. joulukuuta – Michel Ney, ranskalainen marsalkka

Katso myös
 Kirjallisuusvuosi 1815
1890-luku

1890-luku oli vuosikymmen, joka alkoi 1. tammikuuta 1890 ja päättyi 31. joulukuuta 1899. Vuosikymmen oli 1800-luvun viimeinen vuosikymmen.

Tapahtui vuosikymmenen aikana 
Suomessa valmistuneista ylioppilaista suomenkielisiä ja ruotsinkielisiä on suunnilleen yhtä paljon.
 Ensimmäiset elokuvat
 Ensimmäiset Edison-fonografi-jukeboxit
 Kiinan–Japanin sota (1894–1895)
 Rudolf Diesel keksii dieselmoottorin periaatteen ja kehittää toimivan moottorin

Valtionpäämiehiä
 Pääministeri John Sparrow David Thompson (Kanada)
 Pääministeri Sir Wilfrid Laurier (Kanada)
 Keisari Franz Josef (Itävalta-Unkari)
 Keisari Wilhelm II (Saksan keisarikunta)
 Kansleri Leo von Caprivi (Saksan keisarikunta)
 Kuningas Umberto I (Italia)
 Paavi Leo XIII
 Presidentti Porfirio Díaz (Meksiko)
 Keisari, Suomen suuriruhtinas  Aleksanteri III (Venäjä)
 Keisari, Suomen suuriruhtinas Nikolai II (Venäjä)
 Kuningatar Victoria (Iso-Britannia)
 Pääministeri Robert Arthur Talbot Gascoyne-Cecil (Iso-Britannia)
 Pääministeri William Ewart Gladstone (Iso-Britannia)
 Pääministeri Archibald Philip Primrose (Iso-Britannia)
 Presidentti Benjamin Harrison (Yhdysvallat)
 Presidentti Grover Cleveland (Yhdysvallat)
 Presidentti William McKinley (Yhdysvallat)

Tiedemiehiä
 Thomas A. Edison
 Charles Spurgeon
 Nikola Tesla

Viihdetaiteilijoita
 Adelina Patti
 George W. Johnson
 Justin Smith
 Jonathan Booth
 George Gershwin

Urheilijoita
 Bob Fitzsimmons

Muita
 Aarne Arvonen oli viimeinen 1800-luvulla syntynyt suomalainen. Hän kuoli 111-vuotiaana 1. tammikuuta 2009.

Lähteet

Aiheesta muualla

Agricola: Suomen historian kronologia: 1890-luku