joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Johanna Hulkko

Johanna Hulkko (s. 1969 Oulu) on suomalainen kirjailija ja luovan kirjoittamisen ohjaaja.

Koulutukseltaan Hulkko on filosofian maisteri. Hän on kirjoittanut aikuisten romaaneja, lasten- ja nuortenkirjoja sekä kuvakirjoja. Hulkko on myös käsikirjoittanut Uusi päivä -televisiosarjaa.

Vuonna 2009 Hulkko sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon esikoisromaanistaan Säkeitä Pietarista. Vuodesta 2013 alkaen hän on kirjoittanut Geoetsivät-lastenkirjasarjaa. Hulkko sai sarjan ensimmäisestä osasta Geoetsivät ja rahakäärön arvoitus Arvid Lydecken -palkinnon vuonna 2014. Kirjasarjan toinen osa Geoetsivät ja vaeltava aave (2013) oli Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana vuonna 2014.

Hulkko asui Oulussa vuoteen 1989 ja Tampereella vuosina 1989–1999. Vuodesta 1999 hän on asunut Nokialla.

Teokset

Romaanit

Nuortenkirjallisuus
 
 
 Harmaa hakkeri -sarja

Lastenkirjallisuus
Geoetsivät-sarja
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Maija-kuvakirjat
 
 
 

Muut

Palkinnot ja tunnustukset
 Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 2009 (Säkeitä Pietarista)
 Arvid Lydecken -palkinto 2014 (Geoetsivät ja rahakäärön arvoitus)
 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkuus 2014 (Geoetsivät ja vaeltava aave)
 Laivakello-palkinto 2017

Lähteet

Aiheesta muualla
 Johanna Hulkon kotisivut
 Virkkula, Simopekka: Johanna Hulkko on ”hurtuukeihin pukeutuva kulttuuritäti”, joka uppoutui saabistien ja rompetorien maailmaan – nyt sarjakirjailija jännittää uuden romaaninsa vastaanottoa HS.fi. 8.9.2020.

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Maaselän Kone

TP Silva Oy, edeltäjä Maaselän Kone Oy, on Haapajärvellä Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva maa- ja metsätalouskoneita valmistava yritys, joka on perustettu vuonna 1984. Pääasiallisena tuotteena ovat klapikoneet. Yhtiön liiketoimintaan kuuluu tuotteiden vienti ulkomaille, polttopuukoneita myydään kuudessa maanosassa yli 35 maassa. TP Silva Oy:lle on myös myönnetty ISO 9001 laatusertifikaatti.

Yrityksellä on ollut viime vuosina lähes sata työntekijää ja liikevaihto on ollut reilut 10 milj. euroa (2014). Maaselän Kone Oy on kuulunut Terra Patris -konserniin vuodesta 2002 lähtien.

Vuonna 2020 Terra Patris Oy yhdisti polttopuukoneliiketoiminnan yhteen yritykseen. TP Silva Oy yhdisti Maaselän Kone Oy:n, Ylistaron Terästakomo Oy:n ja Laitilan Rautarakenne Oy:n.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kalevan verkkouutinen 2006
 Hakki Pilke verkkosivut
 Yritysesittely Terra Patris verkkosivuilla

Maatalouskonevalmistajat
Suomalaiset teollisuusyritykset
Haapajärvi
Mikulov

Mikulov (, ) on kaupunki Tšekin tasavallassa, Etelä-Määrin läänissä Itävallan rajalla. Kaupungin asukasluku on 7 387 (1.1.2018).

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla

Tšekin kaupungit
Mona Brorsson

Mona Brorsson (s. 28. maaliskuuta 1990) on ruotsalainen ampumahiihtäjä, viestin olympiavoittaja. 

Brorsson sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2016 pikakilpailussa kuudenneksi. Tätä ennen hän oli sijoittunut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 17:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän hiihti naisten viestissä toisen osuuden Ruotsin hopeajoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän oli kymmenes, yhteislähdössä kolmastoista ja normaalimatkalla neljästoista. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa viestissä. Pikakilpailussa hän sijoittui viidenneksi, normaalimatkalla kuudenneksi, takaa-ajossa seitsemänneksi ja yhteislähdössä 14:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän hiihti toisen osuuden olympiakultaa voittaneessa Ruotsin naisten viestijoukkueessa. Normaalimatkalla hän sijoittui 12:nneksi.

Brorsson on saavuttanut takaa-ajon Euroopan-mestaruuden ampumahiihdon EM-kilpailuissa 2014 Nove Mestossa sekä pikakilpailun ja sekaviestin Euroopan-mestaruuden Minskissä 2019.

Brorsson saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintopallisijansa sijoittumalla kolmanneksi Anterselvan normaalimatkalla kaudella 2021–2022. Ennen tätä Brorsson oli sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi Nové Měston yhteislähtökilpailussa ja Östersundin pikakilpailussa kaudella 2018–2019 sekä Kontiolahden pikakilpailussa kaudella 2020–2021. Hän sijoittui kauden 2021–2022 normaalimatkan cupissa neljänneksi.

Lähteet 
 

Ruotsalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsalaiset olympiavoittajat
It’s Alive Films

It´s Alive Films Oy on Teemu Nikin ja Jani Pösön omistama elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2013.

Tuotantoja

Palkintoja 
 Kultainen Venla – #lovemilla, Paras lasten- ja nuortenohjelma 2013 
 Eurovision Creative Days – #lovemilla, Paras draamaformaatti 2014

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtiön verkkosivut

Suomalaiset tuotantoyhtiöt
Jani Pösö

Jani Pösö (s. 1969, Espoo) on helsinkiläinen tuottaja ja käsikirjoittaja, joka omistaa yhdessä Teemu Nikin kanssa It´s Alive Films Oy:n. 

Pösö on opiskellut Kauppakorkeakoulussa Suomen kieltä ja talouselämän viestintää. 

Ennen elokuva-alalle siirtymistä Pösö teki pitkän uran mainosmaailmassa. Hän työskenteli mainonnansuunnittelijana Hasan & Partnersissa ja oli perustamassa Steinmann Klinik- ja N2-markkinointitoimistoja.

Pösön ja ohjaaja Teemu Nikin menestynein elokuvan on Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia. 2021 valmistunut elokuva voitti Venetsian elokuvajuhlilla yleisöpalkinnon. Suomessa elokuvan päänäyttelijä Petri Poikolainen voitti Jussi-palkinnon, myös elokuvan äänisuunnittelijat saivat Jussin. Elokuvan työryhmä palkittiin Jussi-gaalassa myös Nordisk Film -palkinnolla, joka on rahamääräisesti Suomen suurin elokuvapalkinto.

Valikoitu filmografia
 Kaveri-lyhytelokuva, 2007 (käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa)
 Äiti ei enää kelaa -lyhytelokuva, 2009 (käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa)
 3 Simoa, 2012 (tuottaja, käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa)
 #lovemilla-tv-sarja, 2013-2014 (tuottaja, käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa)
 Tissit-lyhytelokuva, 2014 (tuottaja)
 Lovemilla, 2015 (tuottaja, käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa)
 Halko-lyhytelokuva, 2016 (tuottaja)
 Armomurhaaja, 2017 (tuottaja)
 Nimby, 2020 (tuottaja, käsikirjoitus yhdessä Teemu Nikin kanssa)
 Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia, 2021 (tuottaja)

Palkinnot ja tunnustukset
 Kultainen Venla 2013: Paras lasten- ja nuortenohjelma #lovemilla
 Kultainen Venla 2014: Paras lasten- ja nuortenohjelma #lovemilla
 Audiovisual Producers Finland - APFI ry 2018: Vuoden elokuvatuottaja (yhdessä Teemu Nikin kanssa) elokuvasta Armomurhaaja.
 Venetsian elokuvajuhlien yleisöpalkinto 2021: Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia.
 Viitasaaren elokuvaviikko 2022: Humanismin käsi työryhmälle Teemu Nikki, Petri Poikolainen ja Jani Pösö elokuvasta Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia.
 Nordisk Film -palkinto 2022 työryhmälle Teemu Nikki, Sari Aaltonen ja Jani Pösö elokuvasta Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia.
 Audiovisual Producers Finland - APFI ry 2022: Vientipalkinto Hulda: tuotantoyhtiö It’s Alive Films.

Lähteet 

Suomalaiset käsikirjoittajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset elokuvatuottajat
Johann André Forfang

Johann André Forfang (s. 4. heinäkuuta 1995 Tromssa) on norjalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa Tromsø Skiklubbia. Hän on voittanut joukkuekilpailussa olympiakultaa ja kolme lentomäen maailmanmestaruutta sekä saavuttanut normaalimäessä henkilökohtaisen olympiahopean. Maailmancupissa hän on voittanut kolme kilpailua.

Arvokilpailut 

Forfang voitti nuorten MM-kilpailuissa 2015 Almatyssa normaalimäen kultaa ja oli vuotta aiemmin Val di Fiemmessä mukana Norjan pronssijoukkueessa. Aikuisten arvokisoissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi ja voitti joukkuekilpailun kultaa lentomäen MM-kilpailuissa Tauplitzissa vuonna 2016. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäessä seitsemänneksi ja suurmäessä 12:nneksi ja oli mukana voittamassa Norjalle joukkuemäen hopeaa.

Lentomäen MM-kilpailuissa Oberstdorfissa 2018 Forfang voitti joukkuekultaa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksas. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti Pyeongchangissa joukkuemäen kultaa sekä normaalimäen olympiahopeaa. Suurmäessä hän oli viides. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Forfang oli joukkuemäessä viides ja suurmäessä seitsemäs. Lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa 2020 Forfang voitti joukkuemäen kultaa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa 22:s.  Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäessä 13:nneksi. Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenenneksi.

Cup-kilpailut 

Forfang debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2014 Engelbergissä Sveitsissä sijoittumalla suurmäen kilpailussa 12:nneksi ja saavuttamalla uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Vikersundin lentomäessä helmikuussa 2015 sijoittuessaan kolmanneksi. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Sapporossa ja Vikersundissa sekä kolmas Lillehammerissa ja Nižni Tagilissa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Titisee-Neustadtissa maaliskuussa 2016. Myöhemmin samassa kuussa hän sijoittui Planicassa toiseksi sekä kahdesti kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides ja lentomäkicupissa kolmas.

Kaudella 2017–2018 Forfang voitti Willingenissä, sijoittui Rukalla ja Planicassa toiseksi sekä oli Nižni Tagilissa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs. Kaudella 2018–2019 hän saavutti Nižni Tagilissa voiton ja kakkossijan. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi.

Continental Cupissa Forfang on voittanut kolme osakilpailua, vuonna 2013 Vikersundissa, 2014 Renassa ja 2017 Titisee-Neustadtissa. Kesä-GP-sarjan osakilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kolmas.

Maailmancupin osakilpailuvoitot

Muuta 

Forfangin 15 vuotta vanhempi isoveli Daniel Forfang oli myös omalla ammattilaisurallaan mäkihyppääjä.

Lähteet 
 

Norjalaiset mäkihyppääjät
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Terra Patris

Terra Patris Oy on konserni, jonka tytäryhtiöt toimivat bioenergia-, maanrakennuskone- ja sopimusvalmistusteollisuudessa sekä veneiden valmistuksessa. Konserni on yksi merkittävimmistä polttopuukoneiden valmistajista maailmassa. Konsernin brandejä ovat Grandezza- ja Finnmaster-veneet, Movax-paalutusratkaisut, Hakkipilke-, Palax- ja Japa-polttopuukoneet. Tämän lisäksi yritys toimii alihankinta- ja erikoiskonepajateollisuudessa. Yritys on perustettu vuonna 2000. Tilikaudella 2020–2021 Terra Patriksen liikevaihto oli 99 miljoonaa euroa.

Terra Patris on suomalainen perheyhtiö, jonka toiminnan keskiössä on kansainvälinen kasvu. Toiminnan juuret ovat kuitenkin vahvasti suomalaisessa teollisuudessa. Tytäryhtiöillä on yhteensä 8 tehdasta, jotka työllistää lähes 500 henkilöä ympäri Suomea.

Tytäryhtiöt 
 Finnmasters Boats
 Metalpower
 Movax
 TP Silva

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Terra Patriksen verkkosivut

Suomalaiset perheyritykset
Elmo, urheilija

Elmo, urheilija on Juhani Peltosen kirjoittama ja Yleisradion  toteuttama kuunnelma vuodelta 1977. Kestoltaan kuunnelma on 50 minuuttia ja sen ohjasi Lars Svedberg. Kyseessä on parodinen tarina Elmo-nimisestä suomalaisesta urheilusankarista, joka yltää hämmästyttäviin saavutuksiin, mutta on luonteeltaan hiljainen ja erikoinen. Kuunnelmassa ovat äänessä pääasiassa kaksi innokasta urheiluselostajaa. Elmo, urheilija sai kunniamaininnan Prix Italiassa vuonna 1979. Kuunnelmaa on esitetty Suomen lisäksi myös Australiassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Jugoslaviassa, Ruotsissa, Tsekkoslovakiassa ja Saksan Liittotasavallassa. Kuunnelmaa seurasivat vuonna 1978 kuunnelma Elmo - muu maailma ja romaani Elmo. Vuonna 1981 tehtiin vielä televisioelokuva Muistoja Elmosta.

Elmossa Juhani Peltonen parodioi menneiden vuosikymmenten urheiluselostajien kuten Paavo Noposen ja Pekka Tiilikaisen maalailevaa ja yltiöisänmaallista, muita kulttuureja vähättelevää ilmaisua sekä urheilusankaruutta ja sen lieveilmiöitä. Tärkein tyylikeino on äärimmilleen viety liioittelu: Elmo kaatuu sadan metrin juoksussa mutta tekee silti maailmanennätyksen, ottaa nokoset kesken hiihtokilpailun, polttaa piippua maaliin tullessaan, muodostaa yksin koko Suomen kisajoukkueen, kiirehtii lajien suorituspaikalta toiselle, tekee yksin kaikki jääkiekko-ottelun maalit ja niin edelleen. Palkintokorokkeella pasifistinen Elmo haluaa Maamme-laulun sijasta kuunnella Armas Järnefeltin kehtolaulun (Berceuse, 1904).

Yleisradio on julkaissut kuunnelman CD-levyllä. Sitä esitetään myös radiouusintana silloin tällöin, viimeksi elokuussa 2016 Rion kesäolympialaisten aikaan.

Peltonen on kertonut valinneensa päähenkilön nimeksi Elmo, koska se oli hänen mielestään ”ehdottomasti rumin miehen nimi, [joka] tuo mieleen olmin”. Nimi oli Suomessa tuolloin harvinainen, mutta sen suosio lisääntyi huomattavasti kuunnelmien ja Elmo-romaanin myötä.

Elmon tekemät yleisurheilun maailmanennätykset on lueteltuna alla:

 100 m: Elmon ME 9,72 s | Nykyinen 100 m ME on Usain Boltin 9,58 s
 Seiväshyppy: Elmon ME 6,00 m | Nykyinen seiväshypyn ME on Armand Duplantisin 6,18 m
 800 m: Elmon ME 1.37,62 | Elmon ME:tä lähimmäksi on päässyt David Rudisha ajalla 1.40,91
 Keihäänheitto: Elmon ME 106,79 m | Elmon ME:tä lähimmäksi pääsi Uwe Hohn tuloksella 104,80 m
 Pituushyppy: Elmon ME 10,13 m | Elmon ME:tä lähimmäksi on päässyt Mike Powell tuloksella 8,95 m

Rooleissa

Lähteet 

Suomalaiset radiokuunnelmat
Vid Belec

Vid Belec (s. 6. kesäkuuta 1990 Maribor, Slovenia) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Turkin Superliigassa pelaavaa Torku Konyasporia.

Belec liittyi italialaisen Internazionalen juniorijoukkueeseen tammikuussa 2007. Internazionale lainasi hänet kesällä 2010 Serie B:n FC Crotoneen, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 50 sarjaottelua. Kaudeksi 2012–2013 Belec palasi Internazionaleen, muttei pelannut kauden aikana otteluakaan. Kaudeksi 2013–2014 hänet lainattiin Portugalin Primeira Ligan Sporting Club Olhanenseen ja kaudeksi 2014–2015 Turkin Superliigan Konyasporiin.

Slovenian maajoukkueessa Belec teki ensiesiintymisensä vuonna 2014. Hän on pelannut yhden A-maaottelun (tilanne 21. joulukuuta 2014).

Lähteet 

Slovenialaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Gangsta’s Paradise

Gangsta’s Paradise on yhdysvaltalaisräppäri Coolion kappale, jolla myös vierailee laulaja L.V.. Kappale julkaistiin Coolion Gangsta's Paradise -studioalbumilta sekä elokuvan Dangerous Minds -soundtrackillä vuonna 1995. Kappaleen kertosäe ja musiikki sisältävät samankaltaisuuksia Stevie Wonderin vuoden 1976 kappaleen "Pastime Paradise" kanssa.

Kappale sijoittui Billboard's Greatest Songs of All-Time -listan 69. sijalle ja oli Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan myydyin single vuonna 1995. Vuonna 2008 se sijoittui VH1:n 100 Greatest Songs of Hip Hop -listan 38. sijalle. Coolio palkittiin Grammyllä kategoriassa "Paras rap-esitys soolona" sekä kahdella MTV Video Music Awardilla kategorioissa "Paras rap-video" ja "Paras video elokuvasta". Näiden lisäksi se palkittiin vuoden kappaleena/albumina Billboard Music Awardilla. Kappale äänestettiin vuoden parhaaksi singleksi The Village Voice Pazz & Jop -kriitikkokyselyssä.

Kappaletta myytiin jo pelkästään Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Saksassa itsessään yli viisi miljoonaa kopiota sekä maailmanlaajuisesti vähintään 5,7 miljoonaa kopiota, muodostuen yhdeksi kaikkien aikojen myydyimmistä singleistä. Coolio on esittänyt kappaleen livenä vuoden 1996 Billboard Music Awardsissa yhdessä L.V.:n ja Wonderin kanssa, vuoden 1996 Grammy-palkintogaalassa L.V.:n sekä hollantilaislaulaja Trijintje Oosterhuisin kanssa.

Lähteet 

Vuoden 1995 kappaleet
Yhdysvaltalaiset hip hop -kappaleet
Miltiades nuorempi

Miltiades nuorempi (n. 550 – 489 eaa.) oli kreikkalainen sotapäällikkö ja valtiomies. Hän oli kotoisin Ateenasta. Hän nousi Traakian Khersonesoksen itsevaltiaaksi setänsä Miltiades vanhemman jälkeen. 

Persialaissotien aikana Miltiades ja hänen poikansa kunnostautuivat Ateenan puolustajina. Ensimmäisessä persialaissodassa Miltiades toimi strategoksena, ja hänen johtamansa ateenalaiset torjuivat Marathonin taistelussa 490 eaa. Persian hyökkäyksen. Toisessa persialaissodassa Miltiadeen poika Kimon voitti persialaiset Eurymedonjoen suistossa.

Katso myös
 Luettelo Ateenan arkonteista

Lähteet 

Antiikin kreikkalaiset sotilaat
Antiikin kreikkalaiset valtiomiehet
500-luvulla eaa. syntyneet
Vuonna 489 eaa. kuolleet
Sanna Pelliccioni

Sanna Pelliccioni (s. 1976 Oulu) on suomalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija.

Pelliccioni on valmistunut filosofian maisteriksi biologiasta Oulun yliopistosta. Hän on opiskellut graafista suunnittelua muun muassa Pekka Halosen akatemiassa.

Vuodesta 2003 Pelliccioni on työskennellyt freelancer-kuvittajana. Hän on kuvittanut muun muassa Eppu Nuotion, Katri Tapolan ja Pia Perkiön lastenkirjoja. Ensimmäisen lastenkirjansa Pelliccioni teki omalle lapselleen. Teoksesta kehittyi sittemmin Onni-poika -kuvakirjasarja. Pelliccioni on ollut lastenkirjajärjestö IBBY Finlandin hallituksen jäsen. Vuonna 2019 Pelliccioni sai kuvittajalle myönnettävän Adventure-palkinnon.

Kirjojen lisäksi Pelliccioni on suunnitellut kuoseja, paperitarvikkeita ja kodin tuotteita.

Teokset

Onni-poika-sarja

Muut lastenkirjat

Kuvituksia ja muita kirjoja

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sanna Pelliccioni Kirjasampo.fi:ssä
 
 Sanna Pelliccioni Minervan sivuilla

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset kuvittajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Kongon tasavalta olympialaisissa

Kongon tasavalta osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja on tuosta alkaen ollut kesäolympialaisissa mukana vuosia 1968 ja 1976 lukuun ottamatta. Maa ei ole saavuttanut mitaleja. Maan paras urheilija tähän mennessä on ollut kuulantyöntäjä Franck Elemba joka Rio de Janeirossa vuonna 2016 sijoittui neljänneksi jäätyään vain 16 senttimetrin päähän pronssista.

Talviolympialaisiin Kongon tasavalta ei ole osallistunut.

Lähteet
http://www.sports-reference.com/olympics/countries/CGO/
Aunu'u

Aunu'u on pieni tuliperäinen saari Amerikan Samoalla saariston pääsaari Tutuilan kaakkoispuolella.

Saarella on perinteisesti kasvatettu taaroa.

Lähteet 

Amerikan Samoa
Paulo Dybala

Paulo Bruno Exequiel Dybala (s. 15. marraskuuta 1993 Laguna Larga) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Dybala on vasenjalkainen. Hän kuuluu myös Argentiinan jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura 
Dybalan kasvattajaseura on Instituto, jonka riveissä hän teki myös ammattilaisdebyyttinsä Argentiinan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla vuonna 2011. Dybala pelasi seurassa kauden 2011–2012 aikana 38 ottelua ja teki niissä 17 maalia, jotka poikivat siirron Italian Serie A:ssa pelanneeseen Palermoon kesällä 2012. Seuran presidentti Maurizio Zamparini mainosti, että Dybala on uusi Sergio Agüero. Dybala debytoi Palermossa vuonna 2012 SS Laziota vastaan. Kaudeksi 2013–14 Palermo putosi Serie B:hen Dybalan jatkaessa seurassa. Hän teki kauden aikana viisi maalia ja johdatti Palermon takaisin Serie A:han Serie B:n ylivoimaisena mestarina. Kaudella 2014-2015 Dybala teki läpimurtonsa Serie A:ssa osuen 13 kertaa 35 ottelussa antaen myös kymmenen maalisyöttöä.

Dybala siirtyi 32 miljoonaan euron siirtosummalla Juventukseen 4. kesäkuuta 2015. Hän teki viisivuotisen sopimuksen seuran kanssa. Dybala debytoi seuran paidassa elokuussa 2015 Udinesea vastaan. Avausmaali syntyi seuraavalla kierroksella AS Roman verkkoon.

Maajoukkueura 
Dybalan isä on puolalaissyntyinen Bolesław Dybala, joka muutti Argentiinaan Puolasta. Dybalalla on myös italialaisia sukujuuria. Näin Dybala olisi voinut edustaa aikuisten maajoukkuetasolla joko Argentiinaa, Puolaa tai Italiaa. Hän debytoi Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2015 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. Hän pelasi yhden ottelun MM-kilpailuissa 2018 ja neljä ottelua Copa Américassa 2019. Ainoat maaottelumaalinsa hän on tehnyt marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan ja heinäkuussa 2019 Copa Américan pronssiottelussa Chileä vastaan.

Kausitilastot

Seurajoukkue 
Päivitetty 31. heinäkuuta 2019.

Saavutukset

Joukkuesaavutukset 

Palermo
 Serie B: 1 (2014)
Juventus
 Serie A: 4 (2016, 2017, 2018, 2019)
 Italian cup: 3 (2016, 2017, 2018)
 Supercoppa Italiana: 2 (2015, 2018)

Lähteet

Viitteet 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Solbakken

Solbakken on Pohjoismaissa, pääosin Norjassa käytössä oleva sukunimi. Solbakkeneita ovat seuraavat henkilöt:

Erik Solbakken (s. 1984), norjalainen tv-juontaja
Håvard Solbakken (s. 1973), norjalainen maastohiihtäjä
Ståle Solbakken (s. 1968), norjalainen jalkapallovalmentaja ja pelaaja
Liisa Lappalainen

Liisa-Maija Lappalainen (s 19. joulukuuta 1933 Iisalmi) on suomalainen luokanopettaja ja kirjailija. Hän on kirjoittanut myös nimellä Liisa Lepistö ja nimimerkillä Liisa-Maija.

Lappalaisen vanhemmat olivat kauppiaat Olli Lappalainen ja Martta Mähönen. Hän on naimisissa elokuvaohjaaja Jaakko Lepistön kanssa. Lappalainen opiskeli opettajaksi 1951–1955 Tornion opettajaseminaarissa.

Lappalainen on julkaissut kertomuksen ja lisäksi kirjoittanut lehtiartikkeleita ja pakinoita. Lisäksi hän on kirjoittanut suuren määrän meditaatiotarinoita vuosina 1982-1997 liittyen Dharmakeskuksen toimintaan.

Teoksia 
 On niin vaikea unohtaa : kertomus. Tammi 1957

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Eskelinen (suomentaja)

Heikki Juhani Severi Eskelinen (s. 1936 Tampere) on suomalainen historiantutkija, tietokirjatoimittaja ja suomentaja. Oppiarvoltaan hän on filosofian tohtori. Ansioistaan suomentajana hänelle myönnettiin vuonna 1999  J. A. Hollon palkinto.

Itsenäisyyden puolesta
Eskelinen valittiin vuonna 1974 oikeistolaisen Itsenäisyyden Puolesta -järjestön puheenjohtajaksi. Eskelinen ja järjestön sihteeri Pertti Riutta tuomittiin vuonna 1984 korkeimmassa oikeudessa ehdottomaan vankeuteen vakoilusta Ranskan hyväksi Suomen ulkosuhteita vahingoittavalla tavalla, sillä he olivat toimittaneet Ranskan tiedustelupalvelulle Neuvostoliittoa koskeneita havaintoja. Toiminta oli liittynyt Riutan vuonna 1978 perustamaan ”Pohjantähti”-nimiseen salaiseen sotilaalliseen organisaatioon, joka oli tarkoitettu vastarintaliikkeeksi Suomen mahdollisen neuvostomiehityksen varalle.

Julkaisuja
 
 
 (täydennetty painos, Otava, 1970)
 
 

 
Varo vallankumousta, toim. Heikki Eskelinen (puhekokoelma), 1977
Varo sosialismia, toim. Heikki Eskelinen (puhekokoelma), 1978

Suomennokset

Lähteet

Aiheesta muualla

Vuonna 1936 syntyneet
Suomentajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset kustannustoimittajat
Elävät henkilöt
Naisten Liiga -kausi 2015

Naisten Liiga -kausi 2015 oli vuonna 2006 perustetun jalkapallon Naisten Liigan yhdeksäs kausi. Kaikkiaan jalkapallon naisten Suomen mestaruudesta pelattiin 45. kerran. 

Hallitseva mestari PK-35 voitti myös vuoden 2016 mestaruuden, liiganousija Ilveksen sijoittuessa hopealle ja Åland Unitedin pronssille. Liigasta putosivat VIFK ja Merilappi United, joiden tilalle nousivat TiPS ja ONS. VIFK oli tammikuussa nostettu sarjaan täydennysmenettelyn kautta, kun Kokkola Futis 10 ei täyttänyt liigalisenssiin vaadittavia taloudellisia kriteerejä.

Sarjajärjestelmä 
Naisten Liigan kausi 2015 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kkusi parasta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja neljä huonointa alemmassa loppusarjassa. Ylempi loppusarja pelattiin yksinkertaisena ja alempi kaksinkertaisena, niin että alkusarjan pisteet laskettiin mukaan molemmissa sarjoissa. Alemman loppusarjan neljänneksi sijoittunut putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2016 ja kolmas karsi liigapaikastaan Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa.

Joukkueet

Runkosarja

Yläloppusarja

Alaloppusarja

Liigakarsinta 
ONS nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2016 yhteismaalein 5–1.

Parhaat maalintekijät

Kuukauden pelaajat 
Naisten Liigan kuukauden pelaajan valitsee Jalkapallon Pelaajayhdistys.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Naisten Liigan kotisivut
Suomen Palloliiton tulospalvelu 

Kansallinen liiga -kaudet
Jalkapallosarjojen kausi 2014–2015/2015
Gallia Transalpina

Gallia Transalpina (”Alppien tuonpuoleinen Gallia”), myös Gallia Ulterior (”Kaukaisempi Gallia”), oli Rooman valtakuntaan kuuluvan Gallian osa, joka oli Roomasta katsottuna Alppien toisella puolella. Se oli myös Rooman tasavaltalaisaikainen provinssi (), joka käsitti alueen nykyisen Ranskan eteläosissa.

Maantiede ja historia 

Laajassa, maantieteellisessä merkityksessä Gallia Transalpina käsitti koko Alppien tuonpuoleisen Gallian, ja sen alue ulottui pohjoisessa Pohjanmerelle, lännessä Atlantille, etelässä Välimerelle ja idässä Alpeille eli Gallian toisen osan Gallia Cisalpinan rajalle.

Provinssina Gallia Transalpina käsitti vain alueen eteläosan eli roomalaisten ensimmäisenä Galliasta valloittaman alueen Välimeren rannikolla. Tämän alueen roomalaiset valloittivat 100-luvulla. Se muodostui Gallia Transalpinan provinssiksi, joka vaikuttaa olleen olemassa noin vuonna 121 eaa. Alueen valloitus mahdollisti maayhteyden Hispaniaan, jonka roomalaiset olivat vallanneet jo aiemmin. Augustuksen aikana noin 22 eaa. Gallia Transalpinan provinssista muodostettiin Gallia Narbonensiksen provinssi.

Muu osa maantieteellisestä Gallia Transalpinasta valloitettiin Julius Caesarin johdolla noin vuosina 58–51 eaa. Se kehittyi Gallia Comatan provinssiksi, joka jaettiin myöhemmin kolmeksi provinssiksi, Gallia Aquitania, Gallia Belgica ja Gallia Lugdunensis.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet 

Gallia
Rooman provinssit
Mecklenburg-Vorpommern (F218)

Mecklenburg-Vorpommern (runkonumero F218) on Saksan laivaston Brandenburg-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1996.

Valmistus 

Alus tilattiin Blohm + Vossin, Thyssen Nordseewerken ja HDW:n yhteenliittymältä. Sen köli laskettiin 23. marraskuuta 1993 Bremer Vulcanin telakalla ja alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1995. Alus otettiin palvelukseen 1. joulukuuta 1996.

Palvelus 
Alus on palveluksessa 2014.

Lähteet

Viitteet 

Brandenburg-luokan fregatit
Blåsut BK

Blåsut BK on vuonna 1932 Vänersborgin Blåsutin kaupunginosassa perustettu jääpalloseura, joka 2010-luvulla on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. 

Bläsut BK nousi ensimmäisen kerran toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 1947-48. Seuraavan kerran seura nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kausiksi 1976-77, 1981-82. Kaikilla kolmella kerralla käynnit tällä sarjatasolla olivat kauden mittaisia eli Blåsut putosi kauden jälkeen alemmalle sarjatasolle. Blåsut pelasi aina 1990-luvulle asti pääosin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolle.

Uusi aika Blåsutilla alkoi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Seura nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Allsvenskaniin kaudeksi 2008-09, mutta putosi kauden päätteeksi. Seuraavan kerran seura nousi Allsvenskaniin kaudeksi 2010-11. Sen jälkeen seura onkin pysynyt Allsvenskanissa. Tämän ajan keskeisiä pelaajia ovat olleet venäläiskonkarit, moninkertaiset maailmanmestarit Valeri Gratšev ja Pavel Frants. Molemmat heistä ovat toimineet seuran pelaaja-valmentajina.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Joukkueen virallinen sivu

 Ruotsalaiset jääpalloseurat
Vänersborgin kunta
Venäläistäminen

Venäläistäminen tarkoittaa pyrkimystä, jossa Venäjän vallassa olevat kansat pyritään sulauttamaan Venäjän valtaväestöön muun muassa kielellisesti ja kulttuurisesti. Nykysuomen sanakirjan määritelmän mukaan venäläistäminen tarkoittaa venäläiseksi tai venäjänkieliseksi tekemistä.

Historia 
Suomessa venäläistämistä on yritetty ensimmäisen ja toisen sortokauden aikaan. Myös Viroa, Latviaa ja Liettuaa venäläistettiin, kun Neuvostoliitto miehitti niitä 1940-luvulta 1990-luvulle. Neuvostoliiton aikana venäläistämistä tapahtui myös monissa muissa Neuvostoliiton tasavalloissa. 

Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) keskuskomitea teki syksyllä 1978 salaisen päätöksen venäjän kielen opetuksen tehostamisesta neuvostotasavalloissa. NKP:n päätöksen pohjalta Viron kommunistinen puolue teki samansisältöisen päätöksen joulukuussa 1978. 

Venäläistämistä on esiintynyt Neuvostoliiton hajottuakin monissa Itä-Euroopan maissa, kuten Valko-Venäjällä, Georgiassa, Ukrainassa ja Moldovassa. Toisaalta useissa maissa on suuria venäjänkielisiä vähemmistöjä, jotka aiheuttavat konflikteja maan pääväestön kanssa. Venäjä on usein puuttunut myös sotilaallisesti näihin kiistoihin. Tämä oli ollut myös eräs vuoden 2014 Krimin kriisin ja vuonna 2014 alkaneen Itä-Ukrainan sodan syistä.

Ukraina 
Venäjän miehitettyä Krimin esimerkiksi tienviittoja oli määrä uudistaa poistamalla niistä ukrainan ja englannin kieltä ja korvaamalla ne venäjän kielellä.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuuss 2022 Ukrainan kulttuuriministeri Oleksandr Tkatšenko arveli France24:n haastattelussa keväällä 2022, että kulttuuri on Venäjän presidentti Vladimir Putinin omistuksessa ja että Venäjä tyrkyttää Kremlin narratiivia: "He laittavat Z-kirjaimen teattereihinsa, he puhuvat ukrainalaisista 'pieninä venäläisinä' ja pitävät ukrainan kieltä venäjän murteena." 

Vuosikymmenten ajan venäläinen elokuva esitti ukrainalaisia ​​lähinnä typerinä ja ahneina, sanoi Tkatšenko. Hänen mukaansa Venäjä yrittää "kieltää (cancel) ukrainalaisten kulttuuri-identiteetin". Hän sanoi tuomitsevansa vuosisatoja kestäneen herruuden, venäläistämisen ja kulttuurisen omimisen.

Kuvia

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Ukrainan venäläistäminen, Yle
 Russification, Britannica 

Neuvostoliiton kielipolitiikka
Nikita Zaitsev

Nikita Igorvitš Zaitsev (; s. 29. lokakuuta 1991 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsissa. Zaitsev laukoo oikealta.

Ura

Seuraura
Zaitsev on MHK Krylja Sovetovin kasvatti. Hän pelasi seuran miesten joukkueessa ensimmäiset pelinsä Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa kaudella 2008–2009. Sibir Novosibirsk varasi Zaitsevin koko kaikkien aikojen ensimmäisen KHL:n varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana kesällä 2009. Hän siirtyi joukkueeseen heti seuraavaksi kaudeksi 2009–2010, jolloin Zaitsev teki 40 runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudella 2010–2011 hän teki 39 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Loppukaudella Zaitsev vahvisti myös neljän playoff-ottelun verran sarjatasoa alempana VHL-joukkue Zauralje Kurgania. Kaudella 2012–2013 hän teki KHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+11=18.

Kaudeksi 2013–2014 Zaitsev siirtyi kolmivuotisella sopimuksella TsSKA Moskovaan. Hän oli tehoilla 4+8=12 joukkueen tehokkain puolustaja Georgi Mišarinin kanssa. Zaitsev edusti TsSKA:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jonka finaaleissa joukkue kuitenkin hävisi Genève-Servette HC:lle lukemin 3–5. Kaudella 2014–2015 hänet valittiin KHL:n viikon puolustajaksi 28. syyskuuta ja 16. marraskuuta 2014. Kaudella 2015–2016 Zaitsev valittiin tammikuussa pelattuun KHL:n tähdistöotteluun. Hän oli pudotuspelien tehokkain puolustaja ja valittiin kauden päätteeksi sarjan tähdistökentälliseen.

Maajoukkueura

Zaitsev on edustanut Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2016 ja 2019. Vuoden 2016 kisoissa hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Alle 18-vuotiaissa hänellä on MM-hopeaa vuodelta 2009.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Ottawa Senatorsin pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Lukas Greiderer

Lukas Greiderer (s. 8. heinäkuuta 1993) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä, olympiamitalisti sekä parisprintin maailmanmestari. Seuratasolla Greiderer edustaa HSV Absam Bergiseliä.

Greiderer sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 normaalimäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi ja suurmäessä 13:nneksi. Joukkuekilpailussa hän saavutti pronssia. Parisprintissä hän voitti maailmanmestaruuden Johannes Lamparterin kanssa. Pekingin olympialaisissa 2022 Greiderer saavutti pronssia normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja oli suurmäen vastaavassa kilpailussa viides.

Greiderer debytoi yhdistetyn maailmancupissa tammikuussa 2013 Seefeldin normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa ja sijoittui sijalle 42. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Tšaikovskin kilpailussa tammikuussa 2014 11. sijallaan. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui Hakubassa helmikuussa 2018 oltuaan kuudes. Kuukautta myöhemmin hän sijoittui Lahdessa kahdeksanneksi. Hän sijoittui viidenneksi kauden 2017–2018 viimeisessä osakilpailussa Schonachissa. Kaudella 2018–2019 hän saavutti samassa paikassa ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa oltuaan toinen. Joulukuussa 2020 hän sijoittui Ramsaun ensimmäisessä kilpailussa kolmanneksi. Helmikuussa 2021 hän sijoittui kolmanneksi Klingentahlin toisessa kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs.

Continental Cupissa Greiderer on voittanut kolme osakilpailua: Rukalla maaliskuussa 2015, Planicassa helmikuussa 2016 ja Rukalla tammikuussa 2017. Hän voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2014–2015 sekä oli kolmas kausilla 2013–2014 ja 2015–2016.

Lähteet 
 http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=NK&competitorid=134848&type=result&category=ALL&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50

Viitteet 

Itävaltalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Itävaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Leo Turrini

Leonildo "Leo" Turrini (s. 18. maaliskuuta 1960 Sassuolo) on italialainen urheilutoimittaja ja kirjailija. 

Turrini on yksi Italian johtavista Formula 1 -asiantuntijoista. Hänellä on erityisen läheiset suhteet F1-talli Scuderia Ferrariin, jonka ansiosta Turrini saa usein Ferrarin asioita tietoon ennen muita. Muita Turrinille eritysiä lajeja ovat jalkapallo, pyöräily ja lentopallo. Hän on toiminut vuodesta 1994 asti kuukausittain ilmestyvän lentopallolehden SuperVolleyn päätoimittajana.

Turrini on julkaissut myös 12 urheiluaiheista kirjaa. Hänen kirjansa käsittelevät yleensä tiettyä urheilijaa tai urheilullista suurtapahtumaa kuten Lance Armstrongin dopingkäryä. Turrini on kirjoittanut elämäkerrat muun muassa Ayrton Sennasta, Enzo Ferrarista, Michael Schumacherista ja Alberto Tombasta.

Lähteet 

Urheilutoimittajat
Italialaiset tietokirjailijat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Aurinkovälskäri

Aurinkovälskäri  (Prionurus laticlavius) on välskärikalojen heimoon kuuluva kala.

Koko ja ulkonäkö 
Aurinkovälskäri voi kasvaa jopa 60 cm pitkäksi mutta jää yleensä noin 25 cm:n mittaiseksi. Kalalla on keltainen pyrstö ja tummat raidat silmän ja olkapään kohdalla. Lähellä pyrstöä on mustia pisteitä.

Levinneisyys 
Aurinkovälskäreitä tavataan vain Tyynenmeren itäosassa, lähinnä Costa Rican ja Ecuadorin rannikoilla.

Käyttäytyminen ja ravinto 
Aurinkovälskärit liikkuvat suurina parvina koralliriuttojen rinteillä syömässä levää.

Lähteet  

Välskärikalat
Kobolttivälskäri

Kobolttivälskäri  (Prionurus microlepidotus) on välskärikalojen heimoon kuuluva kala.

Koko ja ulkonäkö 
Kobolttivälskäri voi kasvaa jopa 70 cm pitkäksi. Se on pohjaväriltään harmaanruskea, pyrstöstä eteenpäin kulkee 5-7 mustan, pyöreän läikän rivi.

Levinneisyys 
Kobolttivälskäri on kotoperäinen laji Australian kaakkoisosan rannikolla. Se elää kalliorannoilla ja syö kalliossa kasvavaa levää.

Lähteet  

Välskärikalat
Roman Kukumberg

Roman Kukumberg (s. 8. huhtikuuta 1990 Bratislava) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HK Hradec Kralovea, jota hän on edustanut vuodesta 2014. 184 senttimetriä pitkä ja 86 kilogrammaa painava Kukumberg laukoo oikealta ja hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä tai oikea laita. Kukumberg on Toronto Maple Leafsin 113. NHL-varaus vuodelta 2004. Hän ei ole kuitenkaan ikinä pelannut NHL:ssä.

Kukumberg aloitti uransa HK Nitrassa kotimaassaan. Sen jälkeen hän edusti niin ikään kotimaansa HK Dukla Trenčíniä vuodet 2000–2004, ennen kuin siirtyi Venäjälle, jossa hän edusti HK Neftehimik Nižnekamskia, HK Lada Toljattia, Ak Bars Kazania ja Traktor Tšeljabinskiä RSL:ssä ja myöhemmin KHL:ksi muuttuneessa liigassa vuoteen 2011 asti, jolloin Kukumberg siirtyi takaisin kotimaahansa, HC Slovan Bratislavaan, joka sekin tosin pelasi KHL:ssä. Kukumberg edusti Slovania vuoteen 2014 asti, jolloin hän siirtyi Tšekin Extraligan HK Hradec Kraloveen.

Kukumberg on pelannut myös Slovakian jääkiekkomaajoukkueessa. Hän on pelannut kaksissa MM-kilpailuissa, joissa Kukumberg on tehnyt 14 ottelussa tehot 0+8=8.

Lähteet 
 

Slovakialaiset jääkiekkoilijat
Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Wang Qiang

Wang Qiang (s. 14. tammikuuta 1992 Tianjin) on kiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 18 tammikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan 14 ITF-turnausta kaksinpelissä. WTA-turnauksia hän on voittanut kaksi.

Vuoden 2014 Yhdysvaltain avoimissa Wang eteni toiselle kierrokselle selvitettyään ensin karsinnat ja sen jälkeen voitettuaan Paula Kanian pääsarjan ensimmäisellä kierroksella. Toisella kierroksella hän hävisi Casey Dellacqualle. Kolmannelle kierrokselle Grand Slam -turnauksissa Wang on yltänyt Ranskan ja Yhdysvaltain avoimissa 2018 sekä Australian avoimissa 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Wang Qiangin kotisivut

Kiinalaiset tennispelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Sladeniaceae

Sladeniaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Ericales-lahkossa, johon kuuluu tunnetuimpana heimona kanervakasvit (Ericaceae).

Tuntomerkit 
Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joilla on tavallisesti sahalaitaiset ja korvakkeettomat lehdet. Kukinto on lehtihankainen viuhko, jossa on pieniä, alle puolisenttisiä kukkia. Heteitä niissä on 10–15, ja niiden ponnet avautuvat kärjestään. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu kolmesta tai viidestä emilehdestä, joissa kussakin on vähintään kaksi siemenaihetta kärki- tai aksiletyyppisessä istukassa. Vartalo on lyhyt, mutta suhteellisen pitkäliuskainen. Hedelmä on rakokota tai lohkohedelmämäinen.

Levinneisyys ja luokittelu 
Heimon kaksi sukua kasvaa erillisillä alueilla. Sladenia on kaakkoisaasialainen, Ficalhoa itäafrikkalainen.

Heimo on aiemmin yhdistetty usein teekasveihin (Theaceae). Läheisin sukulaisheimo on Pentaphylacaceae.

Lähteet 
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Sladenia: http://www.plant.csdb.cn/details?guid=photo:ppbc@646757
 Ficalhoa: http://www.centralafricanplants.senckenberg.de/root/index.php?page_id=34&id=3437

Ericales
Kasviheimot
Ohuthuulikeltti

Ohuthuulikeltti (Liza ramada) on kelttikaloihin kuuluva merikala. Se kasvaa yleensä noin 35 cm pitkäksi.
Se elää Atlantin itäosissa Etelä-Norjasta Marokkoon, myös Välimeressä ja Mustassameressä.

Koiraat kutevat ensimmäisen kerran 2–3-vuotiaina, naaraat pari vuotta vanhempina. Kutu tapahtuu syksyllä, paitsi Britteinsaarten rannikolla alkukesästä.

Lajia on tavattu muutaman kerran Suomessa.

Lähteet 

Kelttikalat
Alberto Sordi

Alberto Sordi (15. kesäkuuta 1920 Rooma – 24. helmikuuta 2003 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana hän esiintyi lähes 150 elokuvassa. Hän on yksi Italian suosituimmista koomikoista.

Sordin elokuvaura alkoi vuonna 1937 ääninäyttelijänä ja pienten sivuosien esittäjänä. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli myös radiossa. Näyttelijän läpimurto tapahtui Federico Fellinin elokuvissa Valkoinen sheikki (Lo sceicco bianco, 1952) ja Vetelehtijät (I vitelloni, 1953), joita seurasivat muun muassa Stefano Vanzinan Un americano a Roma ja Un giorno in pretura (molemmat 1954). Vuonna 1954 Sordi tapasi käsikirjoittaja Rodolfo Sonegon, jonka kanssa hän myöhemmin työskenteli lähes kaikissa elokuvissaan. 

1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Sordi antoi kasvot italialaiselle komedialle muun muassa Mario Monicellin Suuressa sodassa (La grande guerra, 1959), Luigi Comencinin Sodan helvetissä (Tutti a casa, 1960) ja Dino Risin Vaikeassa elämässä (Una vita difficile, 1961). Sordin ohjausdebyytti oli Fumo di Londra vuonna 1966. Uransa aikana hän sai useita Nastro d’argento ja David di Donatello -palkintoja sekä muita tunnustuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Alberto Sordi -säätiön sivusto 
 ”Virallinen” Sordi-sivusto 
 Elonet: Alberto Sordi
 Internet Movie Database: Alberto Sordi 

Italialaiset elokuvaohjaajat
Italialaiset näyttelijät
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Johannes Kühn

Johannes Kühn (s. 19. marraskuuta 1991 Passau) on saksalainen ampumahiihtäjä. Kühn edustaa seuratasolla WSV Reit im Winkliä.

Kühn debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2012 ollen Pokljukan sprintissä 17:s. Hän saavutti näin ollen heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Hanty-Mansijskin sprintissä kaudella 2014–2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän oli kolmas Oberhofin pikakilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Hochfilzenin pikakilpailussa joulukuussa 2021. Hän oli samalla kaudella kolmas Kontiolahden pikakilpailussa.

Kühn on nelinkertainen nuorten sarjojen MM-kultamitalisti. Yksi kultamitaleista on tullut takaa-ajosta, yksi sprintistä ja kaksi viestistä. Hänellä on myös kaksi nuorten MM-hopeaa sprintistä ja takaa-ajosta. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa viestistä Osbrliestä Slovakiasta 2012 sekä pronssia pikakilpailusta Puolan Duszniki-Zdrój'sta 2021. Hän sijoittui Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 yhteislähdössä kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli yhteislähdössä kymmenes ja takaa-ajossa kahdestoista.

Lähteet 
 http://biathlonresults.com/?IBUId=BTGER11911199101

Saksalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
SMS Lützow

SMS Lützow oli Saksan keisarillisen laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin Danzigista Schichaun telakalta osana vuosien 1912–1913 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin toukokuussa 1912. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1913 ja se aloitti koeajot 8. elokuuta 1915 ja se otettiin palvelukseen maaliskuussa 1916.

Palvelus 
Aluksen ensimmäinen varsinainen sodan ajan tehtävä oli Yarmouthin ja Lowestoftin rannikkokaupunkien tulittaminen 24.–25. huhtikuuta 1916. Se osallistui 31. toukokuuta Skagerrakin meritaisteluun, jossa siihen osui kahdeksan HMS Invinciblen ampumaa raskasta kranaattia. Osumista pääosa tuli keulaan aiheuttaen vuodon, joka lopulta aiheutti aluksen upottamisen. Lützowin ampumat kranaatit räjäyttivät Invinciblen ammusvaraston tuhoten aluksen miehistöineen.

Torpedoveneet SMS G37, SMS G38, SMS G40 ja SMS V45 pelastivat aluksen eloonjääneet, minkä jälkeen G38 laukaisi alukseen kaksi torpedoa. Kaksi minuuttia myöhemmin alus oli uponnut. Taistelussa alus oli ampunut kaikkiaan 380 laukausta pääaseillaan ja noin 400 laukausta apuaseillaan sekä kaksi torpedoa. Alukseen oli osunut 24 kranaattia, jotka olivat surmanneet 115 miestä ja haavoittaneet viittäkymmentä.

Lähteet

Viitteet 

Derfflinger-luokan taisteluristeilijät
Saksalaiset ensimmäisen maailmansodan taisteluristeilijät
Kirjokäyränokka

Kirjokäyränokka (Drepanornis bruijnii) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

Levinneisyys
Kirjokäyränokkaa tavataan Uuden-Guinean saaren pohjoisosissa Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaation uskotaan olevan melko pieni, ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Lähteet

Paratiisilinnut
Giulio Angioni

Giulio Angioni (28. lokakuuta 1939 Guasila, Sardinia – 12. tammikuuta 2017 Cagliari, Sardinia) oli italialainen kirjailija ja antropologi.

Kirjalliset teokset 
 L’oro di Fraus, Editori Riuniti 1988
 Il sale sulla ferita, Marsilio 1990
 Una ignota compagnia, Feltrinelli 1992
 La Casa della palma, Avagliano 2000
 Millant’anni, Il Maestrale 2002
 Des milliers d’années, Editions du Revif 2008
 Il mare intorno, Sellerio 2003
 Alba dei giorni Bui, Il Maestrale 2005, 2009, Premio Dessì 2005
 Assandira, Sellerio 2004
 Le fiamme di Toledo, Sellerio 2006, Premio Mondello 2006
 La pelle intera, Il Maestrale 2007
 Afa, Sellerio 2008
 Tempus, CUEC 2008
 Gabbiani sul Carso, Sellerio 2010
 Doppio cielo, Il Maestrale 2010
 Il dito alzato, Sellerio 2012
 Sulla faccia della terra, 2015

Lähteet 
E. Hall, Greek tragedy and the politics of subjectivity in recent fiction, "Classical Receptions Journal", 1 (1), 23-42, Oxford University Press, 2009.
H. Klüver, Gebrauchsanweisungen für Sardinien, München, Piper Verlag, 2012, 194-212.
C. Lavinio, Narrare un’isola. Lingua e stile di scrittori sardi, Roma, Bulzoni, 1991, 151-171.
F. Manai, Cosa succede a Fraus? Sardegna e mondo nel racconto di Giulio Angioni, Cagliari, CUEC, 2006.
M. Marras, Ecrivains insulaires et auto-représentation, "Europaea", VI, 1-2 (2000), 17-77.
A. Ottavi, Les romanciers italiens contemporains, Paris, Hachette, 1992, 142-145.
L. Schröder, Sardinienbilder. Kontinuitäten und Innovationen in der sardischen Literatur und Publizistik der Nachkriegszeit, Bern, Peter Lang, 2000. 
B. Wagner, Sardinien, Insel im Dialog: Texte, Diskurse, Filme, Tübingen, Francke Verlag 2008.

Viitteet

Aiheesta muualla 
OPAC SBN 
Giulio Angioni 
Sardegna Digital Library

Italialaiset kirjailijat
Italialaiset tieteilijät
Antropologit
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Tilapiat

Tilapiat on kirjoahventen ryhmä, joka on vuosien varrella luokiteltu monella eri tavalla. 2000-luvun fylogeneettiset tutkimukset ovat viitanneet siihen, että kaikki tilapiat eivät kuulu samaan monofyleettiseen ryhmään.

Aikaisemmin tilapiat muodostivat tribuksen Tilapiinae (Trewavas,1982), ja siihen kuului neljä sukua Tilapia, Sarotherodon, Oreochromis ja Danakilia.

Esiintyminen ja viljely 
Tilapioita esiintyy koko Afrikassa, Välimeren itäosassa, Israelissa ja Iranissa. Kalanviljelyn myötä ne ovat levinneet lähes kaikkialle tropiikkiin, usein syrjäyttäen alkuperäislajeja.

Monia tilapialajeja kasvatetaan ruokakaloiksi, ja ne ovat tärkeä proteiinin ja tulojen lähde kehitysmaiden maaseudulla. Tärkein viljelty laji on niilintilapia. Muita paljon viljeltyjä lajeja ovat kultatilapia Oreochromis aureus ja valkoleukatilapia (Oreochromis mossambicus) sekä oliivitilapia Oreochromis urolepis hornorum

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kirjoahvenet
Leo Sjöman

Leo Sjöman (ent. Honkonen, s. 1983) on suomalainen näyttelijä. Hän aloitti opiskelun Teatterikorkeakoulussa vuonna 2006 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2012. Hän on näytellyt sekä elokuvissa että televisiossa. Hän on näytellyt myös muun muassa Ryhmäteatterissa, Q-teatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, KOM-teatterissa sekä Suomen Kansallisteatterissa.

Sjömanin ja Krista Kososen tähdittämä, ja Hanna Västinsalon ohjaama suomalainen scifi-elokuva Palimpsest sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlissa 2022.

Sjömanin puoliso on näyttelijä Oona Airola.

Filmografia

Elokuvat

Lyhytelokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttelijänä

Tuottajana ja käsikirjoittajana 
 Pastorin vaimo (lyhytelokuva, 2021) – tuottaja, käsikirjoittaja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Tapani Vierimaa

Tapani Vierimaa (s. 1949) on Alavieskan entinen kunnan­johtaja. Aikaisemmin hän oli Ylivieskan kaupunginsihteeri. Alavieskan kunnanjohtajan virkaan hänet valittiin useiden hakijoiden joukosta vuonna 2009. Vuonna 2004 hän haki Ylivieskan kaupunginjohtajaksi tulematta valituksi. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden kandidaatti. Hän suunnitteli jäävänsä eläkkeelle kesälomansa jälkeen vuonna 2013, mutta jatkoikin vielä vuoden 2014 loppuun. Hänen seuraajakseen valtuusto valitsi kahden vuoden määräajaksi yksimielisesti Olli Ikosen.

Lähteet 
http://www.kaleva.fi/uutiset/pohjois-suomi/valtuusto-tenttaa-kolme-ehdokasta-ylivieskassa/380212/
http://www.kp24.fi/uutiset/lehtiteema/1480/363035/5/Kunnanjohtaja-Tapani-Vierimaan-seuraaja-m%C3%A4%C3%A4r%C3%A4aikaiseen-virkaan
http://www.kp24.fi/uutiset/55370/Tapani-Vierimaa-haki-Alavieskan-johtoon
http://www.kp24.fi/uutiset/372234/Alavieska-valitsi-yksimielisesti-Olli-Ikosen-kunnanjohtajaksi

Alavieskan kunnanjohtajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt