joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Italia Viva

Italia Viva (Elävä Italia, lyh. IV) on italialainen keskustalainen puolue. Sen perusti Italian entinen pääministeri Matteo Renzi erottuaan Demokraattisesta puolueesta. Puolueen ainoa meppi, Nicola Danti, istuu Demokraattisen puolueen kanssa S&D-ryhmässä.  

Italia Vivalla on paikallisosastoja niin Italiassa kuin ulkomaillakin.

Historia 
Renzi ilmoitti 16. syyskuuta La Repubblican haastattelussa jättävänsä Demokraattisen puolueen. Hän totesi, että "se olisi hyvä kaikille. Myös Contelle". Sama iltana hän ilmoitti virallisesti uuden puolueen perustamisesta Porta a Porta -keskusteluohjelmassa. 

Puolueensa perustamisen jälkeen Renzi soitti pääministeri Contelle ja tarjoutui hallituskumppaniksi niin sanottuun keltapunaiseen hallitukseen (ital. governo giallo-rosso), jossa suurimmat puolueet olivat Viiden tähden liike ja Demokraattinen puolue. Hänen mukaansa uuteen ryhmään liittyi parisenkymmentä alahuoneen edustajaa ja tusinan verran senaattoreita.. Puolueeseen loikattiin myös muista puolueista: muun muassa Donatella Conzatti Forza Italiasta ja Gelsomina Vono Viiden tähden liikkeestä.

Ideologia ja näkemyksiä 
Renzi itse on kuvaillut Italia Viva -puoluetta "nuoreksi, innovatiiviseksi ja feministiseksi taloksi". Hänen sanotaan hakeneen inspiraatiota Ranskan presidentiltä Emmanuel Macronilta.

Lisäksi puolue kannattaa mm.:

 EU:n kehittämistä liittovaltioksi. 
 Kestävää kasvua ja vihreämpää taloutta.
 Kovempaa kamppailua mafiaa vastaan.
 Vammaisten ja lasten yhteiskunnallisen aseman parantamista. 

Italia Viva kerää myös aktiivisesti nimiä erilaisiin adresseihin sekä paikallisella että kansallisella tasolla. Kansallisilla adresseilla vaaditaan mm. ympäristökasvatuksen tekemistä pakolliseksi ja nimettömien some-profiilien kieltämistä.

Lähteet  

Italialaiset puolueet
Carson Soucy

Carson Soucy (s. 27. heinäkuuta 1994, Viking, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Seattle Krakenissa.

Minnesota Wild varasi Soucyn vuonna 2013, ja hän teki NHL-debyyttinsä huhtikuussa 2018. Lokakuussa 2020 Soucy teki Wildin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 8,25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Seattle Krakenin pelaajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Johannes Dale

Johannes Dale (s. 23. toukokuuta 1997 Lørenskog) on norjalainen ampumahiihtäjä. Dale edustaa seuratasolla Fet SSK:ta.

Ura 
Johannes Dale on saavuttanut nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi hopeaa ja yhden pronssin vuosina 2017–2018. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän hiihti toisen osuuden norjan hopeaa saaneessa viestijoukkueessa. Yhteislähdössä hän oli kahdeksas ja normaalimatkalla yhdeksäs. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa yhteislähdössä ja pronssia normaalimatkalla sekä sijoittui pikakilpailussa neljänneksi ja takaa-ajossa 11:nneksi.

Kaudella 2018–2019 Dale debytoi IBU-Cupissa voittaen sekä Val Ridannan pikakilpailun että takaa-ajon. Tämän seurauksena Dale pääsi nopeasti debytoimaan myös maailmancupissa. Hänet valittiin Norjan joukkueeseen Nové Měston maailmancupin kilpailuihin joulukuussa 2018. Siellä hän sijoittui 15:nneksi pikakilpailussa ja 28:nneksi takaa-ajossa. Tämän jälkeen Dale palasi loppukaudeksi IBU-Cupiin lukuun ottamatta Pohjois-Amerikan maailmancupin kilpailuita helmikuussa 2019, joissa hän saavutti sijat 70, 10 ja 11 ja kauden päätösviikonloppua Holmenkollenilla, jossa hän sijoittui 63:nneksi pikakilpailussa. Dale voitti IBU-Cupissa kaudella 2018–2019 yhteensä kolme kilpailua ja sijoittui kokonaiskilpailussa sijalle viisi.

Kaudella 2019–2020 Dale saavutti uransa siihen mennessä parhaan maailmancupin sijoituksen sijoittumalla 7:nneksi kauden avanneessa pikakilpailussa Östersundissa. Oberhofin yhteislähdössä hän oli samalla kaudella neljäs. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi ja yhteislähtöcupissa neljänneksi.

Joulukuussa 2020 Dale saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa voittamalla Hochfilzenin pikakilpailun. Sitä seuranneessa takaa-ajokilpailussa hän oli kolmas. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui Hochfilzenin toisessa pikakilpailussa toiseksi. Dale sijoittui toiseksi Oberhofin ensimmäisessä takaa-ajokilpailussa. Hän oli viides sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa että pikakilpailucupissa.

Lähteet 
 Johannes Dalen profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa

Viitteet 

Norjalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Kim Ji-soo

Kim Ji-soo (kor. 김지수, s. 3. tammikuuta 1995, Gunpo, Gyeonggi, Korean tasavalta), paremmin tunnettu etunimellään Jisoo, on eteläkorealainen laulaja ja näytteljä. Jisoo kuuluu eteläkorealaiseen Blackpink-yhtyeeseen.

Lapsuus ja ura

Lapsuus 
Kim Ji-soo syntyi 3. tammikuuta 1995 Gunpossa, Gyeonggissa, Korean tasavallassa. Kimillä on vanhempi veli ja sisko. Hän kävi SOPA:n lukiota.

2011–2016 
Kim koe-esiintyi YG Entertainmentille vuonna 2011. Hänestä tuli levy-yhtiön harjoittelija samana vuonna, kun hän läpäisi koe-esiintymiset. Kim oli vuonna 2015 cameoroolissa tv-sarjassa The Producers yhdessä Sandara Parkin ja Kang Seung-yoonin kanssa. Kim esiintyi samana vuonna useammassa mainoksessa, kuten Samsoniten mainoksessa yhdessä Lee Min-hon kanssa sekä Smart Uniformin, LG Electronicsin ja Nikonin mainoksessa.

Kim debytoi YG Entertainmentin nelihenkisessä yhtyeessä Blackpink 8. elokuuta 2016.

2017–2020 
Kim toimi vuosina 2017–2018 SBS:n Inkigayon juontajana yhdessä Got7:n Jinyoungin ja Nct:n Doyoungin kanssa.

Kim esiintyi draamasarjassa Yeougaksibyeol () vuonna 2018. Kesäkuussa 2019 hän näyttäytyi cameoroolissa draamasarjassa Arthdal Chronicles.

Kim sai esikoisroolinsa draamasarjassa Snowdrop 18. elokuuta 2020. Sarja julkaistiin vuonna 2021.

Lähteet 

Blackpink
Eteläkorealaiset laulajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Clinton-Lewinsky-skandaali

Clinton-Lewinsky-skandaali, myös pelkkä Lewinsky-skandaali, oli poliittinen skandaali Yhdysvalloissa, jonka keskiössä olivat silloinen Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton ja Valkoisen talon harjoittelija Monica Lewinsky. Clintonilla ja Lewinskyllä oli salainen seksisuhde vuosina 1995–1997. Suhde tuli julkisuuteen tammikuussa 1998.

Suhde
Clintonin ja Lewinskyn suhde sai alkunsa marraskuussa 1995 Valkoisessa talossa työntekijälle järjestetyissä yllätysjuhlissa. Juhlien jälkeen Clinton ja Lewinsky tapasivat usein ja jopa viikoittain. Suhteen alkaessa Clinton oli 49-vuotias ja Lewinsky 22-vuotias.

Ilmituleminen
Lewinsky puhui suhteesta Pentagonissa työskennelleen ystävänsä, Linda Trippin, kanssa. Tripp nauhoitti osan Lewinskyn kanssa käyneistä puhelinkeskusteluista ja luovutti nauhoitukset syyttäjä Kenneth Starrille. Drudge Report julkaisi 17. tammikuuta 1998 verkkouutisen, jonka myötä Clintonin ja Lewinskyn suhde tuli julkisesti ilmi.

Clinton kiisti suhteen muun muassa kuuluisalla lausahduksellaan: I did not have sexual relations with that woman (suom. Minulla ei ollut seksuaalista suhdetta sen naisen, neiti Lewinskyn, kanssa).

Seuraukset
Suhteen seurauksena Clintonia vastaan nostettiin virkasyyte oikeuden vastustamisesta ja väärän valan antamisesta. Senaatti ratkaisi asian hylkäämällä kaikki syytteet äänestyksessä.

Suhteen julkisuuteen tulemisen myötä Lewinsky joutui kiusatuksi internetissä ja median edessä julkisesti nöyryytetyksi. Skandaalin tuoma maine vaikeutti muun muassa Lewinskyn mahdollisuuksia saada työpaikka. Nykyisin Lewinsky vastustaa nettikiusaamista ja kampanjoi sitä vastaan. 

Bill Clintonin vaimo Hillary Clinton on sanonut vuonna 2018 CBS:n televisiohaastattelussa, että hänen miehensä ei olisi pitänyt erota virastaan skandaalin vuoksi. Clintonin mukaan hänen miehensä toimintaan ei liittynyt vallan väärinkäyttöä. Samana vuonna Bill Clinton totesi haastattelussa, ettei hänen tarvitse pyytää anteeksi Lewinskyltä, vaan julkinen anteeksipyyntö riittää.

Lähteet

Yhdysvaltain poliittiset skandaalit
Bill Clintonin presidenttikausi
1998
Tietovuodot
Luukääpä

Luukääpä (Antrodiella faginea) on Suomessa paikoittain esiintyvä kääpälaji. Se elää kaikenlaisissa metsissä maahan kaatuneissa rungoissa, jotka ovat jo muiden kääpälajien valmiiksi lahottamia. Isäntäpuita ovat raita, tuomi, haapa, euroopanpähkinäpensas ja harvoin myös muut lehtipuut. Luukääpää edeltäviä kääpälajeja ovat ainakin raidankääpä, kuhmukääpä, haavankääpä, ruskovuotikka ja kennokääpä, joiden kuolleiden ja ruskettuneiden itiöemien päällä luukääpä kasvaa.

Luukäävän yksivuotinen ja 1-2 mm paksu itiöemä kasvaa alustanmyötäisesti, tosin joskus itiöemän reunaan kasvaa pieniä, vettyviä lakkeja. Lakillinen muoto voi muistuttaa sitkokääpää. Yksittäinen luukäävän itiöemä on vain sormenpainaman kokoinen, mutta useampi tällainen itiöemä voi sulautua yhteen. Reuna on kapea mutta selvä ja kiertyy itiöemän kuivuessa irti alustasta. Pillipinta on tuoreena valkoinen ja kellastuu kuivuessaan, kerätyn käävän pillien tyveen voi kehittyä punaharmaata sävyä. Säännöllisen pyöreitä pillejä on 5-8 millimetrillä. Pohjamalto on ohut mutta selvästi erottuva, väriltään valkoinen kun pillit ovat kermanvärisiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Luukääpä (Antrodiella faginea)

Sitkokäävät
Valkolahosienet
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1947

Suomi–Ruotsi-maaottelu vuonna 1947 käytiin Göteborgissa Slottskogsvallenin urheilukeskuksessa 1. ja 2. elokuuta. Vain miehet kilpailivat.

Tulokset

Lisätietoa:
 taulukon yksiköt: s (alle 800 m juoksut), min s (muut juoksut), cm (korkeus, seiväs, pituus), m (muut kenttälajit)
 lajeissa pisteet: 5,3,2,1; viestissä pisteet 5,3
 kiekonheitossa onnistuneet heitot merkittiin värillisin lipuin nurmeen ja vasta loppumittauksella mitattiin jokaisen kilpailijan pisin heitto
 1000 m:n viesti koostui seuraavasti: 100m + 200m + 300m + 400m

Lähteet:
 Helsingin Sanomat 2.8. ja 3.8. v. 1947

Suomi–Ruotsi-maaottelu
Vuoden 1947 yleisurheilu
Göteborgin urheilutapahtumat
Pelágio Sauter

Kunnianarvoisa Pelágio Sauter (9. marraskuuta 1878 Hausen am Tann, Zollernalbkreis, Saksa – 23. marraskuuta 1961 Campinas, Goiânia, Brasilia) oli saksalainen redemptoristi ja pappi, jonka paavi Franciscus julisti kunnianarvoisaksi 7. marraskuuta 2014.

Lähteet 

Saksalaiset papit
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Leppikääpä

Leppikääpä (Antrodiella ichnusana) on kosteissa elinympäristöissä kuten tulvametsissä viihtyvä kääpälaji. Sitä tavataan Suomessa eteläisesti ja havaintoja on ainakin myös Ruotsista, Ranskasta ja Italiasta. Isäntäpuita ovat harmaaleppä, tervaleppä ja euroopanpähkinäpensas, muualla Euroopassa kerätty myös vaahteralta ja haavalta. Leppikääpä tarvitsee elinalustakseen muiden eliöiden jo pehmeäksi lahottamia oksia.

Leppikäävän yksivuotinen ja sitkeä itiöemä on resupinaattisesti kasvava. Yksittäiset täplämäisen pienet itiöemät voivat sulautua yhteen isommaksi kasvualaksi. Reunuksen leveys vaihtelee ja välillä se häviää kokonaan pillien alle. Pillipinta on tuoreena mehevä ja väriltään valkoinen. Kuiva leppikääpä kutistuu voimakkaasti ja muuttuu likaisen rusehtavaksi tai vanhan paperin väriseksi. Kulmikkaita pillejä on 3-6 millimetrillä ja vanhat pillit repeytyvät isommiksi, joskus sokkeloisiksi. Pohjamalto on kermanvalkea, usein muu maltokerros puuttuu ja käävän kokonaispaksuus on alle 1 mm. Muihin sitkokääpiin verrattuna leppikääpä on hauraampi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Leppikääpä (Antrodiella ichnusana)

Sitkokäävät
Valkolahosienet
Creoda

Creoda, myös Credda tai Crida, (k. noin 588 tai 590) oli Mercian kuningas 500-luvun lopulla. Anglosaksien kronikka mainitsee Creodan Pendan isoisänä, mutta ei kerro muita tietoja hänestä. Henry Huntingdonilaisen mukaan Crida (Creoda) olisi ollut Mercian ensimmäinen kuningas, mutta hän ei mainitse, milloin tämä olisi hallinnut. Henry Huntingdonilaisen mukaan Creoda kuoli 590-luvulla. Roger Wendoverilaisen mukaan Creoda olisi noussut valtaistuimelle vuonna 585. Hänen mukaansa Creoda olisi kuollut 588. Creodan kuoltua kuninkaaksi nousi hänen poikansa Pybba.

Lähteet 

Englannin anglosaksikuninkaat
500-luvulla syntyneet
500-luvulla kuolleet
Scoundrel Days

Scoundrel Days on A-hain toinen albumi, joka julkaistiin 6. lokakuuta 1986.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Morten Harket – laulu
 Magne Furuholmen – koskettimet, basso, rummut, taustalaulu
 Pål Waaktaar – kitara, rummut, taustalaulu
 Graham Prescott – kielisoitimet kappaleessa 1
 Michael Sturgis – rummut kappaleissa 2, 3, 10
 Leif Karsten Johansen – basso kappaleessa 3
 Øystein Jevanord – rummut kappaleessa 6

Aiheesta muualla 
 Scoundrel Days discogs.com -sivustolla.

A-han albumit
Vuoden 1986 albumit
Janne Valve

Janne Valve (s. 15. kesäkuuta 1994 Turku) on suomalainen näyttelijä ja muusikko, joka vaikuttaa nykyään Valveeton-nimisessä yhtyeessä pääsolistina.

Valve teki nuoruudessaan paljon teatteria ja esiintyi myös Mika Kaurismäen ohjaamassa Elämältä kaiken sain elokuvassa Laurin roolissa. 

Näiden lisäksi hän on tehnyt useita pienempiä avustustehtäviä suomalaisissa elokuvissa. Muusikkona hän on toiminut säännöllisesti yhtyeensä riveissä vuodesta 2016.

Elävät henkilöt
Vuonna 1994 syntyneet
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Adam Webster

Adam Webster (s. 4. tammikuuta 1995 West Wittering) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brighton & Hove Albionia.

Webster aloitti liigauransa Portsmouthissa tammikuussa 2012. Kaudella 2013–2014 hän pelasi lainalla Aldershot Townissa. Kesällä 2016 hän siirtyi mestaruussarjassa pelaavaan Ipswich Towniin ja kesällä 2018 saman sarjan Bristol Cityyn. Elokuussa 2019 Webster siirtyi Brightoniin ja pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa elokuun viimeisenä päivänä. Valioliigakauden 31 ottelussaan hän teki kolme maalia, lokakuussa yhden Aston Villaa sekä joulukuussa yhden Arsenalia ja yhden Tottenhamia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 29 valioliigaottelua ja teki maalin toukokuussa voittoisassa kotiottelussa Manchester Cityä vastaan.

Webster on pelannut Englannin alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Morten Østergaard

Morten Østergaard (s. 17. kesäkuuta 1976 Aarhus) on tanskalainen poliitikko, joka on toiminut Radikaali Venstre -puolueen puheenjohtajana vuosina 2014–2020 ja ministerinä useaan otteeseen.

Tausta 
Morten Østergaard syntyi Aarhusissa 17. kesäkuuta 1976 korkeasti koulutettuun perheeseen. Østergaardin isovanhemmista kaksi on ollut aktiivisesti mukana politiikassa, mutta kummatkin eri puolueissa kuin lapsenlapsensa.

Lukiossa Østergaard oli vuoden vaihto-oppilaana high schoolissa Yhdysvalloissa. Valmistuttuaan lukiosta Østergaard opiskeli vuosina 1997–2006 valtio-oppia Aarhusin yliopistossa. Opintojensa aikana hän työskenteli markkinointipäällikkönä Dafolo A/S -yrityksessä vuosina 2001–2005.

Poliittinen ura 
Østergaard oli aktiivinen Radikaalin Venstren nuorisojärjestön, Radikal Ungdomin, paikallistoiminnassa jo lukiossa ollessaan. Aktiivisuus palkittiin, kun puolue asetti hänet ehdolle kansankäräjille vuoden 1999 vaaleissa. Lopulta Østergaard valittiin ensimmäistä kertaa kansankäräjille vuoden 2005 vaaleissa Aarhusin vaalipiiristä.

Vuoden 2011 vaalien jälkeen Berlingske-lehti tituleerasi Østergaardia puolueen "kruununprinssiksi" tämän saatua 8 777 henkilökohtaista ääntä Radikaalin Venstren varapuheenjohtajana. Vaalien jälkeen hallitusneuvottelut käytiin Sosiaalidemokraattien ja Sosialistisen kansanpuolueen kanssa, minkä tuloksena Radikaali Venstre sai kuusi ministerinsalkkua. Østergaard nousi tuolloin ensimmäistä kertaa ministeriksi ja sai vastuulleen korkeakoulu- ja tiedepolitiikan.

Margrethe Vestagerin tultua valituksi kesällä 2014 Tanskan EU-komissaariksi otti Østergaard hoitaakseen tämän tehtävät niin puolueen puheenjohtajana kuin talous- ja sisäministerinä.

Østengaard luopui puolueensa puheenjohtajuudesta lokakuussa 2020, kun häntä syytettiin puoluetoverinsa Lotte Rodin seksuaalisesta ahdistelusta. Hänen seuraajakseen valittiin Sofie Carsten Nielsen..

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elävät henkilöt
Vuonna 1976 syntyneet
Tanskan sisäministerit
Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Melodifestivalen 2020

Melodifestivalen 2020 oli järjestyksessään 60. Melodifestivalen laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja Rotterdamissa järjestettävään Eurovision laulukilpailuun 2020. Kilpailun osakilpailut järjestettiin 1., 8., 15. ja 22. helmikuuta. Toinen mahdollisuus -karsinta järjestettiin 29. helmikuuta ja finaali 7. maaliskuuta 2020.

Kilpailun voitti The Mamas kappaleella "Move".

Formaatti 
Melodifestivalen järjestettiin kuudella eri paikkakunnalla. Vuoden 2020 Melodifestivalenin paikkakunnat olivat Eskilstuna, Göteborg, Malmö, Linköping, Luulaja ja Tukholma. Kilpailun juontivat David Sundin, Linnea Henriksson ja Lina Hedlund.

Kilpailun kulku

1. osakilpailu 

Ensimmäinen osakilpailu kilpailtiin Saab Arenalla, Linköpingissä.

2. osakilpailu 

Toinen osakilpailu kilpailtiin Scandinaviumissa, Göteborgissa.

3. osakilpailu 

Kolmas osakilpailu kilpailtiin Coop Norrbotten Arenalla, Luulajassa.

4. osakilpailu 

Neljäs osakilpailu kilpailtiin Malmö Arenalla, Malmössä.

Toinen mahdollisuus

Toinen mahdollisuus -karsinta kilpailtiin Stiga Sports Arenalla, Eskilstunassa.

Finaali 

Finaali kilpailtiin Friends Arenalla, Tukholmassa.

Lähteet 

Eurovision laulukilpailu 2020
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa
Melodifestivalen
St Giles-without-Cripplegate

St Giles-without-Cripplegate on anglikaaninen kirkko Lontoon Cityssä. Rakentamisajankohtanaan 1390-luvulla se sijaitsi kaupunginmuurin ulkopuolella lähellä Cripplegaten porttia, ja siksi sen nimessä on sana ”without” (). Kirkko on omistettu Pyhälle Egidiukselle (). 

St Giles-without-Cripplegate säilyi ehjänä Lontoon suuressa palossa vuonna 1666, mutta pommitus 29. joulukuuta 1940 tuhosi katon ja sisäosat.

Oliver Cromwell ja Elizabeth Bourchier menivät naimisiin St Giles-without-Cripplegatessa vuonna 1620. Runoilija John Milton sekä tutkimusmatkailija Martin Frobisher on haudattu tähän kirkkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kirkon verkkosivut

Grade I -luokan rakennukset Lontoon Cityssä
Lontoon kirkot
Vihreä liberalismi

Vihreä liberalismi on liberalismin suuntaus, joka korostaa vihreän liikkeen arvoja. Ideana on, että liberalismin puolustamat vapaat markkinat ja yksilöt, jotka kaikki tekevät osansa, pystyvät yhdessä pelastamaan maailman. Bill Clinton on myös sanonut 1992 puheessaan, että ”Adam Smithin näkymättömällä kädelläkin voi olla vihreä peukalo”.

Nimen ”vihreä liberalismi” teki tunnetuksi hollantilainen Mercel Wissenburg kirjassaan Green Liberalism: The Free and The Green Society (1998). Wissenburgin mukaan liberaalit voivat ottaa kantaa ympäristöasioissa ja tehdä vihreää politiikkaa uhraamatta periaatteitaan kuten vapautta. Valtiovalta voidaan joissain tilanteissa nähdä tärkeänä toiminnan mahdollistajana.

Lähteet 

Liberalismi
Ympäristönsuojelu
Sanikkakasvit

Sanikkakasvit (Pteridaceae) on Polypodiales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Siihen kuuluu noin 50 sukua ja arviolta 950 lajia. Sanikkakasvit ovat levittäytyneet joka puolelle maapalloa.

Alaheimot 
 Cryptogrammoideae
 Ceratopteridoideae
 Pteridoideae
 Cheilanthoideae
 Vittarioideae

Sukuja 
 Acrostichum – mangrovesaniaiset
 Actiniopteris – sädesaniaiset
 Adiantum – adiantumit
 Allosorus
 Anogramma – liesukit
 Ceratopteris – riisisaniaiset
 Cheilanthes – kietosaniaiset
 Cosentinia – villasulat
 Cryptogramma – liesut
 Doryopteris – sormisaniaiset
 Notholaea – lievesaniaiset
 Parahemionitis – soikkosaniaiset
 Pellaea – pelleat
 Pityrogramma – jauhiot
 Pteris – sanikat
 Vittaria – kaitasaniaiset

Lähteet 

Kasviheimot
Koiralampi

Koiralampi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Koiralampi, lampi Heinolassa Ahveniston kylän lähellä
 Koiralampi, lampi Heinolassa Kesiön kylän lähellä
 Koiralampi, lampi Heinolassa Pääsinniemen kylän lähellä
 Koiralampi, lampi Joutsan Ruhalahdella
 Koiralampi, lampi Jyväskylässä Lähteelänperän kylän lähellä
 Koiralampi, järvi Kannonkoskella Vuoskosken lähellä
 Koiralampi, lampi Keuruun Haapamäellä
 Koiralampi, lampi Keuruulla Yltiän kylän suunnalla
 Koiralampi, lampi Kouvolan Korjankylän lähellä
 Koiralampi, lampi Kouvolassa Kimolan kylän lähellä
 Koiralampi, lampi Laukaassa Anttospohjan kylän lähellä
 Koiralampi, lampi Mikkelin Kautialassa
 Koiralampi, lampi Mikkelin Kuomiokoskella
 Koiralampi, lampi Mikkelin Sydänmaanpohjalla
 Koiralampi, lampi Mäntyharjussa
 Koiralampi, lampi Orivedellä
 Koiralampi, lampi Sysmässä
 Koiralampi, järvi Viitasaarella Kalliojärven lähellä
 Koiralampi, järvi Viitasaarella Kimingin lähellä
 Iso Koiralampi, järvi Kouvolassa
 Iso Koiralampi, lampi Joutsassa lähellä kirkonkylää
 Pieni Koiralampi, lampi Joutsassa lähellä kirkonkylää.

Järvien täsmennyssivut
Sitkokääpä

Sitkokääpä (Antrodiella pallescens) on koko Suomessa yleinen kääpälaji. Sitä esiintyy rehevissä ja kosteissa metsissä. Sitkokäävällä on vahva seuraajalajisuhde taulakääpään ja usein sitkokääpä kasvaa suoraan kuolleen taulakäävän päälle. Isäntäpuita ovat koivut, harmaaleppä ja harvoin muut lehtipuut. Sitkokääpä on erotettu omaksi eurooppalaiseksi lajikseen Antrodiella semisupinasta.

Sitkokäävän itiöemä on yksivuotinen ja tyypiltään joko pileaattinen tai puoliresupinaattinen pienialaisella alustanmyötäisellä osalla, vain harvoin lakkia ei muodostu ollenkaan. Lakkien muoto vaihtelee paljon pienistä kynsimäisistä röyhelömäisiin. Tuoreena itiöemä on hyvin sitkeä, kuivana se muuttuu kovaksi ja lakin reuna kipristyy alaspäin. Lakin yläpinta on sileä ja mattapintainen, väriltään kermanvalkea tai savunharmaa epäselvin vöin. Pillipinta on valkoinen ja kuivuessaan kermankeltainen. Pyöreitä pillejä mahtuu 4–8 millimetrille. Lohkopinta on kokonaan valkoinen ja käävän kokonaispaksuus 1–3 mm.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Sitkokääpä (Antrodiella pallescens)

Sitkokäävät
Valkolahosienet
Erkki Lasonpalo

Erkki Lasonpalo (s. 1986 Lahti) on suomalainen kapellimestari. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Jorma Panulan ja Leif Segerstamin johdolla. Hänen oma soittimensa on viulu.

Lasonpalo sai vuonna 2019 nimityksen kaksivuotiskaudelle Lappeenrannan ja Mikkelin kaupunginorkesterien johtoon vuoden 2020 alusta. Näiden orkesterien soittajat toimivat myös yhteistyössä Saimaa Sinfoniettana. Lasonpalo oli toiminut jo vuodesta 2017 Mikkelin kaupunginorkesterin taiteellisena partnerina Daniel Raiskinin kanssa. Lisäksi hän on toiminut Kemin kaupunginorkesterin, Sinfoniaorkesteri Vivon ja Tapiolan nuorten sinfonikkojen johtajana. Keväällä 2013 hän johti ensimmäisen kerran Sinfonia Lahtea. Vuonna 2014 hänestä tuli Heinäveden musiikkipäivien taiteellinen johtaja.

Suomen ulkopuolella Lasonpalo on johtanut Islannin sinfoniaorkesteria. Viulua hän on soittanut Postiglione-kvartetissa.

Lähteet 

Suomalaiset kapellimestarit
Suomalaiset viulistit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Sahramikäävät

Sahramikäävät (Aurantiporus) on kääpäsuku, jonka lajistoa on muuteltu paljon ennen sen vakiintumista nykyiseen dna-analyysien perusteella. Suomessa tavataan kolmea eri lajia, sahramikääpää, mehikääpää ja lohikääpää. Suvun kääpien itiöemät ovat yksivuotisia, meheviä, rasvoittuvia ja kuivuessaan kasaan painuvia. Sahramikäävät valkolahottavat sekä havu- että lehtipuita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Sahramikäävät (Aurantiporus)

Valkolahosienet
Colgate University

Colgate University on yksityinen yliopisto Yhdysvaltaien New Yorkin osavaltiossa Hamiltonissa. 

Yliopisto perustettiin vuonna 1819. Se oli aikaisemmilta nimiltään Baptist Education Society of the State of New York (1819–1823), Hamilton Literary & Theological Institution (1823–1846) ja Madison University (1846–1890).

Lähteet

Aiheesta muualla 

New Yorkin yliopistot ja korkeakoulut
Sahramikääpä

Sahramikääpä (Aurantiporus croceus) on Suomessa tavattu yhdestä paikasta lounaisrannikolta, ja se on äärimmäisen uhanalainen kääpälaji, jota sanotaan myös Euroopan kauneimmaksi kääväksi. Muuallakin kääpä on harvinainen, Norjassa ja Tanskassa se on määritelty hävinneeksi. Sahramikäävän ainoa isäntäpuu on tammi, ja kääpä voi kasvaa vielä elävän puun onkaloissa ja oksien arvissa. Sitä esiintyy myös kaatuneilla rungoilla.

Käävän mattapintainen itiöemä on tavallisesti puoliresupinaattinen, ja lakki on typäkkä. Yläpinta on kupera ja tasaisen kellanoranssi, vanhoilla itiöemillä väri haalistuu harmaanvalkoiseksi. Pillipinta on kirkkaan oranssinpunainen, ja pyöreitä tai kulmikkaita pillejä on 2–3 millimetrillä. Alustan myötäisen alueen reunavalli on selvä ja väriltään kirkkaanoranssi. Leikkauspinnassa näkyvät pehmeä kellanoranssi malto ja ruskeampi, helposti lohkeava pillikerros. Itiöemän kokonaispaksuus on 2–4 cm. Tuoreena kääpä tuoksuu heikosti rouskulta ja maistuu kitkerälle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Sahramikääpä (Aurantiporus croceus)

Sahramikäävät
Valkolahosienet
Miisa Nuorgam

Miisa Nuorgam (s. 1992) on saamelainen toimittaja ja e-urheiluvaikuttaja. Hän nousi julkisuuteen Hjallis Harkimon Diili-ohjelmassa tuotantokaudella 2018. Heinäkuussa 2018 Nuorgam alkoi juontaa YouTubessa julkaistavaa, peliteemaista META-ajankohtaisohjelmaa yhdessä Lauri Happosen kanssa. Nuorgam valittiin Suomen liike- ja virkanaisten liiton eli Business and Professional Women Finland ry:n Vuoden naiseksi vuonna 2020.

Miisa Nuorgam työskentelee toimittajana Yle Kioskissa. Yleisradio on esittänyt vuonna 2021 Yle Kioskin tekemää Nuorgamin elämästä kertovaa Katkeamaton-televisiosarjaa.

Nuorgam on ilmoittanut julkisesti olevansa panseksuaali.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Miisa Nuorgamin blogi

Saamelaiset henkilöt
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Keijo Varis

Keijo Varis (s. 16. lokakuuta 1961 Kuopio) on suomalainen taloustieteilijä ja johtamisen tutkija. Varis valmistui ylioppilaaksi vuonna 1981 Minna Canthin lukiosta Kuopiossa. Varis suoritti kauppatieteiden maisterin tutkinnon laskentatoimen ja rahoituksen pääaineessa vuonna 1988 ja kauppatieteiden tohtorin tutkinnon vuonna 2012 Jyväskylän yliopistossa sekä hallintotieteiden maisterin tutkinnon julkisen talouden ja yleisen hallintotieteen pääaineessa Tampereen yliopistossa vuonna 2014.  

Variksen väitöskirja käsitteli organisaatiomuutoksia ja sen nimi oli ”Organisaatiokulttuurin ja johtajuusidentiteetin merkitys matriisiorganisaatiomuutoksissa”. Variksen mukaan useimmat organisaatiomuutokset ovat  olleet turhia.  

Varis oli kansalaispuolueen aluepoliittinen asiantuntijajäsen vuonna 2016. Eduskuntavaaleissa vuonna 2019 Varis sai 24 ääntä eikä tullut valituksi.

Ennen väitöskirjaansa Varis toimi vuosina 1988–2012 eri yrityksissä taloushallinnon, strategisen johtamisen ja riskienhallinnan asiantuntija- ja johtotehtävissä muun muassa Sandudd Tapetti Oy:ssä ja Vapo-konsernissa. 

Varis on toiminut Turun ammattikorkeakoulun johtamisen maisteriohjelmien yliopettajana (johtaminen ja talousjohtaminen). Variksen julkaisut ovat käsitelleet johdon konsultointiohjelmien arviointia, yliopistojen kansainvälistymisstrategioita ja kansainvälisten maisterikoulutusohjelmien laadun arviointia, johtajien tunneälyä sekä syitä, joiden vuoksi puutteellisen tunneälyn omaavia johtajia valitaan.

Talouselämä-lehden mukaan Varis onnistui aikanaan hyvin ennusteessaan, millainen Suomi on vuonna 2010.

Lähteet 

Suomalaiset taloustieteilijät
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Mehikääpä

Mehikääpä (Aurantiporus fissilis) on Suomessa hyvin harvinainen ja eteläinen kääpälaji, joka suosii kulttuuriympäristöä. Sen isäntäpuita ovat jalavat, haapa, koivut ja muut lehtipuut, ainakin muista Pohjoismaissa ja Virossa sitä on tavattu myös maatiaisomena- ja -päärynäpuilta. Mehikäävän löytää yleensä vielä elävän mutta ontoksi lahonneen puun onkalosta, jossa se jatkaa kasvuaan myös puun kaaduttua. Mehikäävän tekemä valkolaho on vetistä.

Käävän yksivuotinen itiöemä on pileaattinen tai puoliresupinaattinen. Lakki on kiilamainen ja paksu. Tuore vetisen pehmeä itiöemä on väriltään valkoinen tai kermankellertävä ja yläpinnassa voi olla karvoja. Kuivuessaan itiöemä rasvoittuu, kovettuu, kutistuu ja yläpinta muuttuu likaisen ruskeaksi. Vanhan itiöemän yläpinta on harmaa päällä kasvavien homeiden vuoksi. Kulmikkaita pillejä mahtuu 1-3 millimetrille. Lohkopinnassa näkyvät 1-3 cm paksu malto ja 1-2 cm pitkät pillit. Nuorella itiöemällä pillit ja malto ovat valkoiset, vanhemmiten maltoon ja pillien tyveen tulee liilanpunertavaa sävyä. Kuivana pillit ovat likaisen ruskeat ja maltoa tummemmat. Mehikäävässä on kuivana härskiintyneen rasvan tuoksu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Mehikääpä (Aurantiporus fissilis)

Sahramikäävät
Valkolahosienet
Svante Grände

Svante Grände (26. maaliskuuta 1947 Tvååker, Ruotsi – 14. lokakuuta 1975 Tucumánin maakunta, Argentiina) oli ruotsalainen vapaustaistelija. Grände toimi kehitysaputyöntekijänä 1970-luvun alun Chilessä. Hän liittyi vuoden 1973 sotilasvallankaappauksen jälkeen Chilen maanalaiseen vastarintaliikkeeseen, joka toimi Argentiinasta käsin. Peitenimellä ”luutnantti Julio” tunnettu Grände sai surmansa argentiinalaissotilaiden luodeista lokakuussa 1975.

Lähteet

Ruotsalaiset henkilöt
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Vapaustaistelijat
Jaakko Niskala

Jaakko Niskala (s. 17. helmikuuta 1999 Rovaniemi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa 19. lokakuuta 2022 asti kestävällä sopimuksella lainalla Oulun Kärpistä. Hän laukoo oikealta.

Ura 
Niskala aloitti jääkiekkoilun Napapiirin Panttereissa, mutta hän siirtyi juniorina sittemmin Rovaniemen Kiekkoon. Kaudeksi 2014–2015 Niskala siirtyi Oulun Kärppien C-nuoriin, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kauden 2015–2016 Niskala aloitti seuran B-nuorissa, mutta hän siirtyi kuitenkin kesken kauden Kiekko-Laserin B-nuoriin. Kaudeksi 2016–2017 Niskala palasi Kärppien B-nuoriin, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kauden 2017–2018 päätteeksi Niskala voitti A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2018–2019 hän voitti A-nuorten SM-liigan tehotilaston lukemalla +20, jonka myötä Niskala palkittiin sarjan tehopelaajana Raimo Helminen -palkinnolla. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Niskala debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan yhden Mestis-ottelun lainalla kotiseudullaan Rovaniemen Kiekossa lokakuussa 2018.

Toukokuussa 2019 Niskala teki Kärppien kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2019–2020 seuran A-nuorissa, joiden mukana Niskala voitti Junior Club World Cupin pronssia. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 5. joulukuuta 2019 KooKoota vastaan. Niskalalle avautui paikka Kärppien kokoonpanosta, kun Lasse Kukkonen joutui sivuun. Hänet merkittiin seitsemänneksi puolustajaksi. Niskala sai ottelussa jääaikaa 10.21 minuuttia. Hän keräsi myös neljä jäähyminuuttia. Liigauransa avausmaalin Niskala teki neljännessä ottelussaan 20. joulukuuta 2019 Mikkelin Jukureita vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Pekka Karjala valitsi Niskalan ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa kauden aikana kymmenen runkosarjaottelua. 

Syyskuussa 2020 Kärpät lainasi Niskalan toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen, jossa hän pelasi syyskauden 2020–2021 aikana kaikkiaan 12 ottelua. Niskala pelasi Kärpissä pienessä roolissa 7.45 minuutin ottelukohtaisella peliajalla 19 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Huhtikuussa 2021 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Kaudella 2021–2022 Niskala pelasi Kärpissä 38 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa pudotuspeleissä. Joulukuussa 2021 Kärpät lainasi Niskalan kolmen ottelun ajaksi lainalle Hämeenlinnan Pallokerhoon paikkaamaan loukkaantuneita puolustajia. Huhtikuussa 2022 Kärpät käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Niskalan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Elokuussa 2022 Kärpät lainasi Niskalan toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Kokkolan Hermekseen. Ennen ensimmäistäkään siellä pelattua sarjaottelua Kärpät lainasi hänet syyskuussa 19. lokakuuta asti kestävällä sopimuksella HPK:n SM-liigajoukkueeseen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Oulun Kärppien pelaajat
Hämeenlinnan Pallokerhon pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Onni Korkka

Onni Korkka (s. 28. huhtikuuta 2001 Pori) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Rauman Lukkoa.

Ura 
Korkka on Rauman Lukon kasvatti. Hän oli kaudella 2015–2016 C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 8+13=21. Kaudella 2016–2017 Korkka oli C-nuorten SM-karsinnoissa Lukon paras maalintekijä ja tehokkain puolustaja tehoilla 11+7=18. C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa hän voitti pelipaikastaan huolimatta joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Patrik Nevanpään kanssa.

Kaudella 2019–2020 Korkka oli tehoilla 8+17=25 Lukon A-nuorten tehokkain puolustaja ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Eppu Karuvaaran kanssa. Korkka nousi samalla kaudella Lukon SM-liigajoukkueeseen, jossa hän sai tililleen kolme runkosarjaottelua, mutta Korkka jäi niissä kuitenkin ilman peliaikaa. Hän sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa 5. joulukuuta 2019 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Korkalle avautui paikka Lukon kokoonpanosta, kun Ilkka Heikkinen oli huilivuorossa ja Miska Kukkonen pelikiellossa. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi.

Korkka teki kaudeksi 2020–2021 Lukon kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän sai ensimmäiset peliaikansa SM-liigassa lopulta kautensa neljännessä ja uransa seitsemännessä ottelussaan 9. tammikuuta 2021 vieraissa JYPiä vastaan. Korkka merkittiin Lukon seitsemänneksi puolustajaksi. Hän pelasi pääasiassa Robin Pressin puolustajaparina ja sai jääaikaa lopulta 10.24 minuuttia. Korkka sai kauden aikana SM-liigassa tililleen 18 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän ei saanut peliaikaa pudotuspeleissä, mutta Korkka pelasi kuitenkin riittävän määrän runkosarjaotteluita, jotka oikeuttivat hänet voittamaan kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Korkka pelasi ison osan kaudestaan vielä myös Lukon U20-joukkueessa, jossa hän voitti kauden päätteeksi myös Suomenmestaruuden. Toukokuussa 2021 hän teki Lukon kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Kaudella 2021–2022 Korkka pelasi Lukon SM-liigajoukkueessa 11 runkosarja- viisi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan vielä seuran U20-joukkueessa. Korkka oli tehoilla 11+13=24 joukkueen paras maalintekijä ja tehokkain puolustaja sekä jakoi sisäisen pistepörssin neljännen sijan Miro Markkulan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-sarjan mestaruuden.

Pelityyli 
Lukon urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedt kuvaili Korkan vahvuuksia ja heikkouksia hänen jatkosopimuksensa yhteydessä toukokuussa 2021:

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Rauman Lukon pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Arttu Lausniemi

Arttu Lausniemi (s. 9. elokuuta 2001 Vammala) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Lausniemi osaa pelata myös laidassa.

Ura 
Lausniemi on Vammalan Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi D-juniori-ikäisenä Tampereen Ilvekseen. Kaudella 2016–2017 Lausniemi oli C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa joukkueen paras pistemies tehoilla 7+10=17. Alkukauden 2017–2018 hän pelasi suurimmaksi osaksi Ilveksen B2-nuorissa, joiden varakapteenina Lausniemi toimi, mutta hän siirtyi kuitenkin kesken kauden Porin Ässien B-nuoriin. Kaudella 2018–2019 Lausniemi toi seuran B-nuorten kapteenina.

Kaudella 2019–2020 Lausniemi oli Ässien A-nuorten kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+28=43. Hän nousi samalla kaudella seuran SM-liigajoukkueeseen, jossa Lausniemi pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 5. joulukuuta 2019 Mikkelin Jukureita vastaan. Lausniemi merkittiin Ässien nelosketjun oikeaan laitaan Niklas Appelgrenin ja Mikko Salmion viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.11 minuuttia.

Lausniemi aloitti kauden 2020–2021 Ässien U20-joukkueessa ja hän kärsi myös loukkaantumisista. Marraskuussa 2020 seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Lausniemi pelasi siellä seitsemän ottelua, kunnes tammikuussa 2021 hän palasi Ässiin, kun Mestis oli tauolla, eikä Hermes järjestänyt ohjattuja harjoituksia pelaajien lomautusten vuoksi. Mestiksen jatkuttua helmikuussa Lausniemi palasi Hermekseen, jossa hän pelasi kauden aikana kaikkiaan 18 runkosarjaottelua tehopistein 3+6=9 ja 12 playoff-ottelua tehopistein 2+7=9. Lausniemi voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.

Kaudeksi 2021–2022 Lausniemi teki vuoden mittaisen sopimuksen Hermeksen kanssa. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Kajaanin Hokkiin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Kajaanin Hokin pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Julia Simon

Julia Simon (s. 9. lokakuuta 1996 Albertville) on ranskalainen ampumahiihtäjä ja sekapariviestin maailmanmestari. Hän edustaa seuratasolla Les Saisesia.

Ura 
Julia Simon on saavuttanut nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi viestikultaa sekä yhden henkilökohtaisen pronssimitalin. Euroopan-mestaruustasolla hän on saavuttanut yhden viestihopean, yhden viestipronssin sekä yhden henkilökohtaisen pronssin.

Maailmancupissa Simon pääsi debytoimaan Holmenkollenin kauden päätöskilpailuissa vuonna 2017. Tuolloin hän sijoittui pikakilpailuissa 25:nneksi ja takaa-ajossa 30:nneksi. Paikkansa Ranskan maailmancupin joukkueessa Simon sai vakiinnutettua kauden 2017–2018 loppupuolella. Tuolloin hän sijoittui kokonaiscupissa sijalle 67.

Kaudella 2018–2019 Simon sijoittui kokonaiscupissa sijalle 23. Tuolloin hän saavutti ensimmäiset sijoituksensa maailmancupin kilpailuissa kymmenen parhaan joukkoon ollen 4:s Pokljukan pikakilpailussa ja 7:s Holmenkollenin yhteislähdössä. Hän oli myös Ranskan kolmanneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa Ruhpoldingissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 Simon oli pikakilpailun 61:s, eikä siten päässyt takaa-ajoon. Normaalimatkalla hän oli 24:s. Lisäksi hän kuului 8:nneksi sijoittuneisiin Ranskan viesti- ja sekaviestijoukkueisiin.

Kaudella 2019–2020 Simon saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen palkintokorokesijansa maailmancupissa sijoittuessaan Östersundin normaalimatkalla kolmanneksi. Hän oli kolmas myös Oberhofin pikakilpailussa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui parhaimmillaan viidenneksi yhteislähdössä. Hän voitti Kontiolahden takaa-ajokilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas.

Simon sijoittui kaudella 2020–2021 kolmanneksi Hochfilzenin takaa-ajokilpailussa. Hän voitti Oberhofin ja Anterselvan yhteislähtökilpailut. Yhteislähtöcupissa hän oli kolmas. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän voitti Ranskan joukkueessa pariviestin maailmanmestaruuden.

Kaudella 2021–2022 Simon sijoittui Le Grand-Bornardin takaa-ajossa ja yhteislähdössä toiseksi. Oberhofin pikakilpailussa ja Anterselvan normaalimatkalla hän sijoittui toiseksi. Pekingin olympialaisissa 2022 Simon saavutti hopeaa sekaviestissä. Yhteislähdössä ja naisten viestissä hän oli kuudes, takaa-ajossa kahdeksas, normaalimatkalla 21:s ja pikakilpailussa 29:s. Otepäässä hän voitti pikamatkan.

Lähteet 
 Julia Simonin profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa 

Ranskalaiset ampumahiihtäjät
Ranskalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Päiväkirja (täsmennyssivu)

Päiväkirja voi viitata johonkin seuraavista:

 päiväkirja, kirja tai vihko, johon tehdään päivittäin muistiinpanoja
 Päiväkirja, Kitty Rayn romaani
 Päiväkirja, J. Karjalaisen albumi
 Päiväkirja, Laura Voutilaisen albumi
 Päiväkirja, Antti Vuorenmaan albumi
Mason Holgate

Mason Holgate (s. 22. lokakuuta 1996 Doncaster) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.

Holgate nousi Barnsleyn junioreista ykkösliigassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen kaudella 2014–2015. Hän pelasi kauden aikana 20 liigaottelua ja teki yhden maalin. Kesällä 2015 hän siirtyi Evertoniin. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi vain reservijoukkueessa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Valioliigassa 18 ottelua ja seuraavalla kaudella 15 ottelua. Jälkimmäisellä kaudella hän pelasi lisäksi Eurooppa-liigassa neljä ottelua avauskokoonpanossa. Kauden 2018–2019 alkupuolella Holgate pelasi vain viisi Valioliigan ottelua ja siirtyi kevätkaudeksi lainalle mestaruussarjassa pelaavaan West Bromwich Albioniin, jossa hän pelasi nousukarsinnat mukaan lukien 21 liigaottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2019–2020 Holgate on lokakuun lopulta lähtien kuulunut vakiokokoonpanoon. Lokakuussa hän teki maalin voittoisassa liigacupin ottelussa Watfordia vastaan.

Holgate on pelannut Englannin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi neljä ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017, missä Englanti hävisi välierissä rangaistuspotkukilpailussa Saksalle.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Linn Persson

Linn Persson (s. 27. kesäkuuta 1994 Torsby) on ruotsalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja sekä MM-mitalisti. Hän edustaa seuratasolla SK Borea.

Ura 
Linn Persson on voittanut nuorten MM-hopeaa viestissä vuonna 2012 Kontiolahdella. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on nuorten sarjoissa parhaimmillaan sijoittunut viidenneksi vuoden 2015 pikakilpailussa. Samojen kisojen takaa-ajossa hän oli kuudes.

Maailmancupissa Persson debytoi kauden 2014–2015 finaalissa Hanty-Mansijskissa. Siellä hän oli pikakilpailun 58:s ja takaa-ajon 51:nen. Seuraavalla kaudella Persson vakiinnutti paikkansa Ruotsin maajoukkueessa. Hän oli kokonaiscupin 59:s ja debytoi myös MM-tasolla. Parhaimmillaan Oslon MM-kisoissa hän oli 34:s pikakilpailussa.

Vuoden 2018 talviolympialaisissa Persson oli normaalimatkan 11:s, takaa-ajon 21:nen, yhteislähdön 22:nen  ja pikakilpailun 37:s. Lisäksi hän oli Ruotsin hopeaa voittaneen viestijoukkueen avausosuuden viestinviejä. 

Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Persson oli jälleen hopeaa voittaneen Ruotsin joukkueen avaaja. Lisäksi hän oli viidenneksi sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi yhteislähdössä. Kaudella 2018–2019 Persson myös saavutti uransa siihen asti parhaan henkilökohtaisen kilpailun sijoituksen. Se on viides sija Holmenkollenin takaa-ajosta.

Maailmancupin kaudella 2019–2020 Persson sivusi uran parastaan sijoittumalla viidenneksi Östersundin pikakilpailussa. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Le Grand-Bornandin yhteislähdössä joulukuussa 2019. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Persson oli mukana Ruotsin pronssimitalin saavuttaneessa sekaviestijoukkueessa. Yhteislähtökilpailussa hän sijoittui 11:nneksi.

Persson hiihti Pekingin olympialaisissa 2022 avausosuuden kultaa voittaneessa Ruotsin naisten viestijoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän oli viides, pikakilpailussa kahdestoista, normaalimatkalla viidestoista ja yhteislähdössä 24:s.

Parhaimmillaan Persson on maailmancupin kokonaiskilpailussa sijoittunut 14:nneksi kaudella 2020–2021. Hän on ollut palkintokorokkeella maailmancupissa yhdeksäntoista kertaa. Niistä neljätoista on tullut naisten viesteistä, kolme sekaviestistä, yksi pariviestistä ja yksi yhteislähtökilpailusta.

Lähteet 
 Linn Perssonin profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa 

Ruotsalaiset ampumahiihtäjät
Ruotsalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Fuller House

Fuller House on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka on spin-off sarjasta Full House. Fuller House on Netflixin alkuperäissarja. 

Netflix-alkuperäissarjat
Tilannekomediat
Arnaut Danjuma

Arnaut Danjuma Groeneveld (s. 31. tammikuuta 1997 Lagos, Nigeria) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia.

Danjuma pelasi kotimaassaan PSV Eindhovenin junioreissa. Kesällä 2016 hän siirtyi NEC Nijmegeniin ja pelasi kaudella 2016–2017 Eredivisiessa 12 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Seuraavan kauden hän pelasi Nijmegenissa toisella sarjatasolla. Kesällä 2018 Danjuma siirtyi belgialaisseura Club Bruggeen, jossa hän pelasi 21 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia. Elokuussa 2019 hän siirtyi englantilaisseura Bournemouthiin ja aloitti valioliigauransa syyskuun lopulla toivuttuaan loukkaantumisesta. Vuonna 2021 hän siirtyi Espanjaan.

Danjuma on pelannut Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Saksaa vastaan. Kolme päivää myöhemmin hän teki maalin ystävyysottelussa Belgiaa vastaan.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Chris Mepham

Christopher James Mepham (s. 5. marraskuuta 1997 Lontoo, Englanti) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bournemouthia.

Mepham nousi Brentfordin junioreista mestaruussarjassa pelaavaan edustusjoukkueeseen pysyvästi kaudella 2017–2018 päästyään edellisenä kautena kentälle vain yhdessä FA Cupin ottelussa. Hän pelasi 1,5 kauden aikana mestaruussarjassa 43 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Tammikuussa 2019 Mepham siirtyi Bournemouthiin, jossa hän pelasi loppukauden aikana 13 ottelua. Hän teki Valioliigassa ensimmäisen maalinsa kauden 2019–2020 avausottelussaan Sheffield Unitedia vastaan. Se olikin hänen ainoa maalinsa kauden 12 valioliigaottelussa. Kaudella 2020–2021 Bournemouth pelasi mestaruussarjassa, jossa Mephamille kertyi 24 ottelua ja yksi maali sekä lisäksi kaksi valioliigakarsintaottelua.

Mepham pelasi Walesin maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä 20 maaottelua, joista 16 ottelua alusta loppuun. Otteluista viisi on ollut Kansojen liigan otteluita, viisi EM-karsintaotteluita, kaksi MM-karsintaotteluita ja kaksi kesän 2021 EM-kilpailujen otteluita.

Lähteet 

Walesilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Diego Rico

Diego Rico Salguero (s. 23. helmikuuta 1993 Burgos) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Bournemouthia.

Rico aloitti liigauransa kotimaassaan Real Zaragozan joukkueessa. Hän pelasi Segunda Divisiónissa kausina 2013–2016 yhteensä 102 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kevään 2015 neljässä nousukarsintaottelussa hän teki yhden maalin. Elokuussa 2016 Rico siirtyi Espanjan pääsarjassa pelaavaan Leganésiin, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 51 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia.

Rico siirtyi heinäkuussa 2018 Bournemouthiin, jossa hän pelasi kaudella 2018–2019 Valioliigassa 12 ottelua. Kaudella 2019–2020 hän kuului suurimman osan kaudesta joukkueen vakiokokoonpanoon ja pelasi 27 valioliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 Rico jatkoi mestaruussarjaan pudonneessa Bournemouthissa ja pelasi pudotuspelit mukaan lukien 33 sarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt