joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Perälammi (Virrat)

Perälammi  on Pirkanmaalla Virroilla Korhoskylän kylän lähellä sijaitseva lampi.

Maantietoa 
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet 
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148,6 metriä mpy.

Lähteet 

Vehkajärven valuma-alue
Botin luomat artikkelit
Virtain järvet
Milena Atanasova

Milena Atanasova (; s. 1963 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen taidemaalari ja muotisuunnittelija. Hänet tunnetaan myös nimellä Mylène Atanassova. 

Atanasova on työskennellyt Bulgariassa 1990-luvulla televisiotuottajana ja -toimittajana. 

Vuonna 1997 Atanasova perusti oman muotihuoneen nimeltä Milena-Art. Vuodesta 2002 alkaen hän on työskennellyt muotitaiteilijana ja tehnyt yhteistyötä Givenchyn, Lanvinin, Louis Vuittonin ja Stella McCartneyn kanssa. Samalla hän on koko ajan työskennellyt taidemaalarina ja pitänyt näyttelyitä muun muassa Pariisissa, Tukholmassa ja Osakassa. Maalauksiinsa hän yhdistää eri materiaaleja kuten paperia, nahkaa ja metallia.

Aiheesta muualla
 http://www.atanassovamylena.wordpress.com/
 http://www.officiel-galeries-musees.com/galerie/galerie-du-colombier/exposition/mylene-atanassova

Vuonna 1963 syntyneet
Bulgarialaiset kuvataiteilijat
Elävät henkilöt
NGC 2420

NGC 2420 on avoin tähtijoukko Kaksosten tähdistössä ja sen löysi tähtitieteilijä Friedrich Wilhelm Herschel vuonna 1783. Tähtijoukko sijaitsee noin 8100 valovuoden päässä Maasta.

Kaksosten tähdistö
Avoimet tähtijoukot
Kiinan ralli 1999

Kiinan ralli 1999 (virallisesti 3. 555 China Rally 1999) oli Rallin MM-sarjan kauden 1999 11. osakilpailu, joka ajettiin 17–19. syyskuuta.

Tulokset

Lähteet 

MM-rallikausi 1999
Kiinan ralli
Ruotsin ralli 2011

Ruotsin ralli 2011 (virallisesti 59. Rally Sweden 2011) oli Rallin MM-sarjan kauden 2011 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 10.–13. helmikuuta.

Tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

MM-rallikausi 2011
Ruotsin ralli
Sardinian ralli 2012

Sardinian ralli 2012 (virallisesti 9. Rally Italia Sardegna 2012) oli Rallin MM-sarjan kauden 2012 12. osakilpailu, joka ajettiin 18–21. lokakuuta.

Tulokset

Muuta 
 Mikko Hirvosen uran viimeinen voitto.
 Ott Tänakin uran ensimmäinen palkintokorokesija.
 Luca Pedersolin uran ensimmäinen piste.

Lähteet 

MM-rallikausi 2012
Sardinian ralli
Blominmäen jätevedenpuhdistamo

Blominmäen jätevedenpuhdistamo on Espoon Blominmäessä Espoonkartanon kaupunginosassa rakenteilla oleva jätevedenpuhdistamo. Sen on määrä valmistua vuonna 2022. Kyseessä on Helsingin seudun ympäristöpalveluiden kaikkien aikojen kallein investointi, jonka hinta voi olla jopa 392 miljoonaa euroa. Pääkaupunkiseudun infrahankkeista se on kallein heti Länsimetron jatkeen jälkeen.

Jätevedenpuhdistamon on määrä puhdistaa jätevedet, jotka tulevat 400 000 asukasta käsittävältä alueelta Espoosta, Kauniaisista, Vihdistä, Siuntiosta ja Länsi-Vantaalta. Tulevaisuudessa tämä alue voi laajeta niin, että kyse olisi miljoonan asukkaan jätevesistä.

Puhdistettavat jätevedet kerätään ensin Suomenojan vanhalle jätevedenpuhdistuslaitokselle, mistä ne kulkevat putkistoa pitkin kahdeksan kilometrin matkan Kehä III:n luoteispuolelle Blominmäkeen puhdistusta varten. Puhdistuksen jälkeen vedet kulkevat purkutunnelissa omalla painollaan takaisin Suomenojalle ja sieltä putkistoa pitkin 15 kilometrin päähän Suomenlahdelle. Edestakainen vesien kuljettaminen johtuu siitä, että puhdistamon rakentamisen yhteydessä ei lähdetä uusimaan vanhaa viemäriverkostoa, sillä se tulisi erittäin kalliiksi. Toisaalta lähemmäksikään Suomenojaa jätevedenpuhdistusta ei ole voitu suunnitella, sillä lähempänä olleet vaihtoehdot ovat herättäneet paikallisten asukkaiden keskuudessa liian suurta vastarintaa.

Laitoksen tekniikka on samaa kuin monessa muussa suomalaisessa laitoksessa, ja sen toimivuus tunnetaan. Myös uutta tekniikkaa on käytössä puhdistusprosessin loppupäässä, missä fosforin puhdistusta tehostetaan kiekkopuhdistuksella. Tällä tekniikalla sanotaan saatavan 96 prosenttia fosforista puhdistettua. Myös typpi saadaan pois 90-prosenttisesti. Laitos myös tuottaa lietettä ja biokaasua, joista viimemainitun avulla laitos pidetään lämpimänä omavaraisesti. Laitos on mahdollisesti omavarainen myös sähkön suhteen.

Liete mädätetään 35 asteen lämpötilassa. Mädättämissammioita on neljä, ja ne on louhittu kallioon. Sammioiden korkeus on 25 metriä ja vetoisuus 6 000 kuutiota. Potkuri sekoittaa lietettä, jotta prosessi edistyisi hyvin. Valmista lietteestä tulee 3–4 viikossa, jonka jälkeen se kuljetetaan Ämmässuon kaatopaikka-alueelle kompostoitumaan. Kuivatetun lietteen määrä tulee olemaan 25 000 tonnia vuodessa. Lietteestä eroteltu neste puhdistetaan Blominmäessä erikseen. Hajuhaittojen minimoimiseksi laitoksen piippu tulee kohoamaan sadan metrin korkeuteen.

Lähteet 

Espoon rakennukset ja rakennelmat
Jätevesihuolto
Vesihuolto Suomessa
Jätehuolto Suomessa
Rakenteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Espoonkartano
Ana Aslan

Ana Aslan (1. tammikuuta 1897 Brăila, Romania – 20. toukokuuta 1988 Bukarest, Romania) oli romanialainen lääkäri ja gerontologian edelläkävijä, joka omistautui urallaan ikääntyneiden elämänlaadun parntamiseen.. Hänet tunnetaan myös kiistanalaisen Gerovital H3 -lääkkeen kehittäjänä.

Ana Aslan syntyi Mărgărit ja Sofia Aslanin neljäntenä lapsena tiettävästi vuonna 1897, joskin tiedot hänen syntymävuodestaan vaihtelevat välillä 1896–1898. Vuonna 1915 hän pääsi opiskelemaan lääketiedettä Bukarestin yliopistoon. Ensimmäisessä maailmansodassa Aslan hoiti sotilaita eri sotilassairaaloissa. Tänä aikana hän työskenteli romanialaisen kirurgin Thoma Ionescun kanssa.
 
Saatuaan alemman korkeakoulututkinnon päätökseen 1922 hän työskenteli yhdessä Daniel Danielopolun kanssa vasomotorisen säätelyn parissa. Vuonna 1924 hän valmistui tohtoriksi erikoistuen kardiovaskulaariseen fysiologiaan. Tieteellisesti hänen kiinnostuksensa kohdistui fysiologiaan ja ikääntymisprosessiin.

1945 hänet nimetiin endokrinologian professoriksi uuteen lääketieteen laitokseen Timişoaraan. Vuodesta 1949 hän johti Bukarestin endokriinisen instituutin fysiologian osastoa, jossa hän työskenteli Konstantin I. Parhonin kanssa. Tänä aikana hän alkoi tutkia prokaiinin käyttöä autonomisen hermoston säätelyssä, josta hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi. Tutkimustensa perusteella hän kehitti ikääntymiseen vaikuttavan Gerovital H3 -lääkkeen.

Vuonna 1952 Parhon perusti Bukarestin geriatrian instituutin, jota Aslan alkoi johtaa.. Laitos on ensimmäinen laatuaan maailmassa, ja Maailman terveysjärjestö otti sen malliorganisaatioksi. Se oli järjestetty kliinisen, biologisen ja sosiaalisen gerontologian yksiköhin.

1959 hän perusti Romanian gerontologian ja geriatrisen seuran ja tieteellisen julkaisun.

Aslanin vastaanotolla kävi monia rikkaita ja vaikutusvaltaisia julkisuuden henkilöitä poliitikoista Hollywood-tähtiin. Gerovitalin lisäksi hän kehitti myös aivojen sekä sydämen ja verisuonien rappeutumista ehkäisevän Aslavital -lääkkeen sekä ikääntymisen vaikutuksiin suuntautuneen kosmetiikkatuoteperheen.

Aslan kuoli 91-vuotiaana peräsuolisyövän leikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin vuonna 1988 vain muutamaa päivää ennen kuin hänen oli määrä toimia Kansainvälisen gerontologisen kongressin puhemiehenä.

Tunnustukset 

Aslan sai elämänsä aikana lukuisia kansainvälisiä tunnustuksia työskentelystään ikääntymisen vaikutusten ehkäisyssä, mm. Maailman terveysjärjestön Leon Bernhard -palkinnon. 
Hänen kunniakseen julkaistiin postimerkki Romaniassa 1996 ja 2016. Bukarestin kansallinen gerontologian instituutin rakennus on omistettu hänelle.

Lähteet

Viitteet 

Romanialaiset lääkärit
Gerontologit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Scheelen vihreä

Tämän artikkelin kemikaalia kutsutaan joskus virheellisesti kupariarsenaatiksi, joka on eri yhdiste.

Scheelen vihreä eli kupariarseniitti (CuHAsO3) on myrkyllinen epäorgaaninen yhdiste, jota on käytetty keltavihreänä väriaineena. Se oli ensimmäinen arseenia sisältänyt väriaine, ja sitä käytettiin muun muassa maalien väriaineena öljymaalauksessa. Ainetta on käytetty myös hyönteismyrkkynä, joskus yhdessä keisarinvihreän kanssa. Scheelen vihreällä värjättiin tekstiilejä, tapetteja ja jopa elintarvikkeitakin. Se oli aikanaan ainesosana vihreässä kermahyytelössä ja muissa vihreissä konditoriotuotteissa.

Tapeteista vapautunut arseeni aiheutti usein myrkytysoireita, kun kosteissa huonetiloissa tapettiliisterin homesieni Penicillium brevicaule hajotti arseenia sisältävää väriainetta, jolloin huoneilmaan haihtui arseeniyhdisteitä. Tästä johtuva ihmisten sairastuminen nimettiin Gosion taudiksi italialaisen biokemistin B. Gosion mukaan, ja maailmalla myrkylliset tapettihöyryt tunnettiin myös nimellä Gosion kaasu. Vuonna 1945 Frederick Challenger osoitti syntyneen kaasun trimetyyliarseeniksi. Myös Napoleonin on arveltu kuolleen tapettien aiheuttamaan arseenimyrkytykseen.

Väriaineen löysi Carl Wilhelm Scheele vuonna 1775. Se korvasi antiikin aikaiset kuparikarbonaattiin perustuvat vihreät pigmentit lähes kokonaan 1800-loppuun mennessä.

Scheelen vihreän käyttö kiellettiin sen myrkyllisyyden vuoksi useissa maissa jo 1800-luvulla. Preussissa kielto tuli voimaan jo vuonna 1815, ja Suomessa aine kiellettiin vuoden 1888 asetuksessa ”Myrkkyjen kaupitsemisesta sekä mitä muutoin on otettava huomioon koskien myrkyllisiä aineita ja tavaroita”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Cupric arsenite 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Copper(II) arsenite 

Väriaineet
Myrkylliset kemikaalit
Kupariyhdisteet
Arseeniyhdisteet
Elena Korosteleva

Elena Korosteleva (), (s. 24. tammikuuta 1972 Minsk) on valkovenäläinen tutkija, joka on keskittynyt tutkimaan demokratian kehitystä ja Euroopan politiikkaa. Hän on Kentin yliopiston kansainvälisen politiikan professori.

Hän on erikoistunut tutkimaan kotimaansa Valko-Venäjän, Moldovan ja Ukrainan politiikkaa. Hän on suorittanut tohtorin tutkinnon poliittisesta sosiologiasta Valko-Venäjän valtionyliopistossa (1997) sekä tohtorin tutkinnon Euroopan politiikasta Bathin yliopistossa Iso-Britanniassa (2001). Hän on toiminut vierailevana professorina muun muassa Valko-Venäjän valtionyliopistossa, College of Europessa ja Azerbaidzanin diplomaattiakatemissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.researchgate.net/profile/Elena_Korosteleva
http://www.kent.academia.edu/ElenaKorosteleva

Valkovenäläiset tieteilijät
Professorit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Sari Sinisalon murha

Sari Sinisalon murha tapahtui Hämeenlinnassa 25. lokakuuta vuonna 1992. Poliisi vaati todennäköisin syin murhasta epäiltynä vangittavaksi uhrin miesystävää, marokkolaista Ayoub El Yaakoubia (s. 1963), mutta Hämeenlinnan raastuvanoikeus hylkäsi vaatimuksen. Tämän jälkeen El Yaakoubi poistui Suomesta. Marokon viranomaiset ottivat hänet kiinni seuraavana keväänä, mutta eivät halunneet luovuttaa häntä Suomeen. Suomen viranomaiset taas eivät halunneet, että oikeudenkäynti järjestettäisiin Marokossa, joten El Yaakoubi päästettiin vapaaksi. Hän on edelleen vapaana.

Lähteet

Hämeenlinnan historia
Selvittämättömät henkirikokset Suomessa
Vuoden 1992 rikokset
Biot (täsmennyssivu)

Biot voi tarkoittaa seuraavia:

Maantiede
 Biot, kunta Etelä-Ranskassa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella
 Le Biot, kunta Itä-Ranskassa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella
 BIOT, Brittiläinen Intian valtameren alue

Henkilö
 Jean-Baptiste Biot (1774-1862), ranskalainen fyysikko ja matemaatikko

Fysiikka
 Biot-Savartin laki, sähkömagnetismia kuvaava laki 
 Biotin luku, dimensioton suure
 Biot, cgs-järjestelmän mukainen sähkövirran mittayksikkö
Lisa Goldstein

Lisa Goldstein (s. 21. marraskuuta 1953), oikealta nimeltään Elizabeth Joy Goldstein, on yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija, jonka teoksia on ollut Nebula-, Hugo- ja World Fantasy Award -palkintoehdokkaina. Vuonna 1982 Goldsteinin romaani Red Magician voitti National Book Award -palkinnon ja The Uncertain Places voitti vuoden 2012 Mythopoeic Fantasy -palkinnon. Hänen novellinsa Paradise Is a Walled Garden voitti vuoden 2011 Sidewise-palkinnon parhaasta lyhytmuotoisesta vaihtoehtohistoriasta.

Elämäkerta 
Goldsteinin isä Heinz Jurgen "Harry" Goldstein (s. 8. kesäkuuta 1922 Krefeldissä, Saksassa; k. 24. toukokuuta 1974 Los Angelesissa), oli Bergen-Belsenin keskitysleirin selviytyjä ja hänen äitinsä Miriam Roth (s. 8. huhtikuuta 1922 Mukachevossa, Tšekkoslovakiassa; k. 12. lokakuuta 2011 Los Angelesissa) selviytyi Auschwitzin tuhoamisleiriltä. He saapuivat Yhdysvaltoihin vuonna 1947 ja tapasivat englannin kielen kurssilla. 

Goldstein on kirjoittanut salanimellä "Isabel Glass" kaksi korkean fantasian romaania, Daughter of Exile ja The Divided Crown. Hänen julkaisijansa suositteli salanimeä, koska romaanit eroavat niin paljon hänen muista teoksistaan. "Isabel" tulee paikallisen koirapuiston nimestä. "Glass" on julkaisijan salanimiohjeistuksen mukaisesti lyhyt ja alkaa kirjaimella joka on aakkosten alkupäässä. 

Goldstein meni naimisiin Douglas A. Ashermanin kanssa vuonna 1986 ja asuu Kalifornian Oaklandissa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1953 syntyneet
Amerikanjuutalaiset
Wooden Eye

Wooden Eye on suomalaisen metalliyhtye Latvala Brosin ensimmäinen ja ainoa studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet ovat instrumentaalisia ja ne on säveltänyt Roope Latvala.

Kokoonpano 
 Roope Latvala – basso, kitara 
 Jussi Latvala – rummut
 Petteri Hirvonen – koskettimet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1994 esikoisalbumit
Suomalaiset thrash metal -albumit
Alfred Joki

Alfred Joki (s. 4. helmikuuta 1952 Karunki, Ruotsi) on entinen ruotsalainen ampumahiihtäjä.

Joen ura alkoi hiihtäjänä kaudella 1967–1968 ja edusti kotikylänsä Ruotsin Ylitornion Hietaniemen tällöin SK Gränsen-seuraa. Hiihto kuului Joen kilpailumuotona aina armeijakauteen eli vuoteen 1971 asti. Armeijassa hän tutustui ampumahiihtoon, josta tulikin hänen pääkilpailulajinsa. Vuonna 1973 hän oli mukana Ruotsin nuorten ampumahiihtojoukkueessa Lake Placidin MM-kisoissa. 

Joki nousi Ruotsin miesten maajoukkueeseen kaudella 1975 ja edusti Ruotsia aina vuoteen 1982 asti. Tänä aikana hän oli Ruotsin joukkueessa varamiehenä vuoden 1976 olympiakisoissa Innsbruckissa ja 1980 olympiakisoissa Lake Placidissa. vuoden 1981 MM-kisoissa Lahdessa hän oli mukana viidenneksi sijoittuneessa Ruotsin viestijoukkueessa. Seuraavan vuoden MM-kisoissa Minskissa hän oli vielä Ruotsin joukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi. Ampumahiihdossa hänellä oli ammunta vahvempi osa, joka näkyi siinä, että hänet valittiin tyypillisesti silloiselle sprinttimatkalle eli 10 kilometrille ja viestiin, jossa osuus oli 7,5 km. Parhaaksi henkilökohtaiseksi saavutukseksi MM-kisoissa tuli Lahden MM-kisojen pikamatkan eli 10 km:n 34. sija. Kaikkiaan hän osallistui viisiin MM-kisoihin.

Hänen uransa aikaan, joka oli ennen maailmancup-aikakautta, hän saavutti lisäksi kaksi hopeaa ja viisi pronssia Pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa.

Alfred Joen seuraajana Hietaniemen SK Gränsen-seurassa oli 10 vuotta nuorempi Kalle Grenemark, joka nousi myös Ruotsin ampumahiihtomaajoukkueeseen 1980-luvulla. 

Alfred Joki on asunut aikuisikänsä Ruotsin Ylitorniolla Hietaniemen kylässä ja toiminut talonmiehenä 43 vuotta kotikunnassaan ennen eläkkeelle jäämistään.

Urheilusaavutukset
MM-kisat:
MM 1976 Anterselva: 43. 10 km
MM 1978 Hochfilzen: 57. 10 km ja 9. 4 x 7,5 km
MM 1979 Ruhpolding: 10. 4 x 7,5 km
MM 1981 Lahti: 34. 10 km ja 5. 4 x 7,5 km
MM 1982 Minsk: 44. 10 km ja 7. 4 x 7,5 km

Viitteet

Lähteet

Ruotsalaiset ampumahiihtäjät
Länsipohjalaiset
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Pipsa Lonka

Pipsa Lonka (s. 1977) on suomalainen kirjailija ja dramaturgi. Lonka valmistui vuonna 2007 teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta. Hänen monipuolinen tuotantonsa sisältää näytelmiä sekä aikuisille että nuorille. Longan näytelmät käsittelevät usein ihmisen suhdetta fyysiseen tai mentaaliseen ympäristöön ja luontoon. Ne luovat pikemmin maisemia ja tiloja kuin tarinan, ja teosten kerroksellisuus tekee niistä moniulotteisia. Lonka on tehnyt  dramatisointeja muun muassa Helsingin ja Lahden kaupunginteatteriin, Q-teatteriin ja Kansallisteatteriin.

Teoksia

Palkinnot ja tunnustukset 
 Prix Europa Special -palkinto radio fiction -sarjassa teoksesta Varjoinen talo, Berliini (2010)
 New Baltic Drama 2011 -kilpailun voitto näytelmästä These Little Town Blues Are Melting Away (2010)
 YLEn Koura-palkinto kuunnelmasta Talvipuutarha – kuolema Portugalissa (2012)
 Stückemarkt-palkinto ulkomaisen kirjailijan näytelmästä Lauluja harmaan meren laidalta, Heidelberg (2014)
 Lea-palkinto näytelmästä Lauluja harmaan meren laidalta (2014) 
 Prix Europa -palkinto radion musiikkiohjelmien kategoriassa, teoksesta Pimeän nimi (2014)

Lähteet

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset dramaturgit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Kurt Elimä

Kurt "Kurre" Sigvard Elimä (s. 24. elokuuta 1939 Närke, Korpilombolo) on entinen ruotsalainen mäkihyppääjä.

Kurt Elimäe aloitti uransa isänsä tekemässä Malmivaaran hyppyrimäessä, jonka rakensi hänen isänsä Lorenz. Tällöin hänen seuransa oli Koskullskulle AIF. Myöhemmin hän edusti IFK Kiirunaa.

Elimän kansainvälinen ura ajottui vuosille 1963–1968. Hän osallistui vuodenvaihteen 1963–1964 Saksan-Itävallan mäkiviikolle ja saavutti Garmisch-Partenkirchenin uuden vuoden kisassa 6. sijan. Hän sijoittui helmikuussa Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 pienessä mäessä seitsemänneksi ja isossa mäessä sijalle 29. Vuoden 1965–1966 Saksan-Itävallan mäkiviikolla sen Bischofshofenin osakilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Hän osallistui myös vuoden 1968 talviolympialaisiin ja sijoittui niin normaalimäessä kuin isossa mäessä sijalle 37.  Ruotsin mestaruuden hän voitti kaikkiaan viisi kertaa eli vuosina 1963–1965, 1967 ja 1969.

Uransa jälkeen 1970-luvulla Elimä toimi mäkivalmentajana. Valmennettaviin kuului muun muassa Jan Boklöv, joka tuli tunnetuksi uuden hyppytyylin käyttäjänä. Hänen nuorempi veljensä Lennart Elimä oli myös kansainvällisen tason mäkihyppääjä, joka voitti Ruotsin mestaruuksia 1970-luvun lopulla.

Lähteet 
 Kurt Elimä Sveriges Olympiska Kommitté 
 Kurt Elimä FIS

Viitteet 

Ruotsalaiset mäkihyppääjät
Länsipohjalaiset
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Mihhail Kõlvart

Mihhail Kõlvart (s. 24. marraskuuta 1977 Qızılorda, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on virolainen urheilija, yhteiskuntatieteilijä ja keskustapuolueen poliitikko. Kõlvart valittiin Tallinnan kaupunginjohtajaksi Taavi Aasin tilalle 11.4.2019 ja astui virkaansa 12.4.2019. Kõlvart on myös Keskustapuolueen varapuheenjohtaja.

Politiikka 

 1999-2002 - Lasnamäen kaupunginosavaltuuston jäsen, Sosiaalidemokraattinen Puolue.
 2008 - Viron keskustapuolueen jäsen.
 2009 - Tallinnan kaupunginvaltuuston jäsen.
 Maaliskuu-huhtikuu 2011 - Riigikogun jäsen.
 Huhtikuu 2011-Huhtikuu 2019 - Tallinnan apulaiskaupunginjohtaja.
 Lokakuu 2017 - Viron kunnallisvaalien äänikuningas 24 712 äänellä.
 Huhtikuu 2019 - Tallinnan kaupunginjohtaja.

Urheilu 
Kõlvart on harrastanut nyrkkeilyä, potkunyrkkeilyä ja taekwondoa. Hän on toiminut myös Viron Taekwondoliiton puheenjohtajana.

Yksityiselämä 
Kõlvart on korealais-virolainen, joka puhuu äidinkielenään venäjää. Kõlvart puhuu kuitenkin myös sujuvaa viroa, englantia, saksaa ja koreaa. Kõlvartin äiti on pedagogi Liidia Kõlvart.

Lähteet	

Viron keskustapuolueen poliitikot
Riigikogun jäsenet
Virolaiset juristit
Tallinnan kaupunginjohtajat
Virolaiset urheilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Evelina Coelho

Maria Evelina Coelho Martins da Fonseca (23. toukokuuta 1945 Vila Fernando, Guarda, Portugali – 26. marraskuuta 2013 Vila Fernando, Guarda) oli portugalilainen taidemaalari, joka käytti taiteilijanimeä Evelina Coelho.

Coelho opiskeli taidemaalariksi Lissabonin taideakatemiassa. Uransa varrella hän piti yli 200 näyttelyä muun muassa Portugalissa, Saksassa, Brasiliassa, Ranskassa ja Kanadassa. Hänen töitään ostettiin niin julkisiin rakennuksiin kuin yksityiskokoelmiinkin. Vuonna 2012 hänestä tuli suojelija kotipaikkakunnalleen valmistuneelle nimikkokirjastolle.

Aiheesta muualla 
 http://www.expresso.pt/cultura/morreu-evelina-coelho=f843054#gs.5ek49p 
 http://www.jornalaguarda.com/index.php/atualidade/4323-evelina-coelho  

Portugalilaiset taidemaalarit
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Vote Is a Bullet

Vote Is a Bullet on Virgin Snatchin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 2018.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metal Temple:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vote Is a Bullet discogs.com -sivustolla 

Vuoden 2018 albumit
Virgin Snatchin albumit
Fowlerin liuos

Fowlerin liuos on historiallisesti lääkkeenä käytetty arseenin liuos joka sisältää 1 % kaliumarseniittia (KAsO2). Muut liuoksen ainesosat olivat kaliumkarbonaatti ja lavendelisprii, joten se voitiin tunnistaa viime mainitun hajun perusteella. Lääkettä otettiin kaksi tai kolme kertaa päivässä, aluksi kolme tippaa kerrallaan, ja kerta-annosta lisättiin vähitellen 15 tippaan saakka. Brittiläinen lääkäri Thomas Fowler (1736–1801) esitteli aineen vuonna 1786. Sitä käytettiin anemian, reuman, psoriasiksen ja useiden muiden tautien hoidossa. Vuodesta 1865 alkaen Fowlerin liuosta käytettiin leukemian hoitoon ensimmäisenä kemoterapian lääkeaineena. Sitä käytettiin hoitona myös vaikeassa malariassa ja malarian ehkäisyssä.

1900-vuosikymmenestä alkaen epäorgaanisten arseeniyhdisteiden kuten Fowlerin liuoksen käyttö vähentyi ja huomio kiinnittyi orgaanisiin arseenivalmisteisiin kuten atoksyyliin ja salvarsaaniin.

1900-luvun kuluessa opittiin että Fowlerin liuos kuten muutkin arseeniyhdisteet ovat huomattavan myrkyllisiä ja karsinogeenisia, joten niiden käyttö lääkkeenä loppui lähes kokonaan. Kuitenkin vuonna 2001 Yhdysvaltain Food and Drug Administration (FDA) hyväksyi arseenitrioksidia sisältävän lääkkeen käytön erään akuutin leukemian tyypin hoidossa.

Lähteet 

Lääketieteen historia
Myrkylliset kemikaalit
Arseeniyhdisteet
Kaliumyhdisteet
Chilternin kukkulat

Chilternin kukkulat on noin 115 kilometriä pitkä ja 839 neliökilometriä laaja kukkula-alue Etelä-Englannissa, Lontoosta luoteeseen. Kukkuloiden kallioperä on liitukiveä, ja ne muodostavat lounais-koillissuuntaisen jonon Oxfordshiren, Buckinghamshiren, Hertfordshiren ja Bedfordshiren kreivikuntien alueelle. Kukkuloiden kaakkoisrinteet laskeutuvat loivina Thamesjoen laaksoon, kun taas niiden luoteisrinteet ovat selvästi jyrkemmät. Korkein huippu on Haddington Hill (267 m), joka on myös Buckinghamshiren korkein kohta.

National Trust on perustanut seudulle useita suojelualueita, joista on tullut suosittuja matkailunähtävyyksiä. Aikaisemmin kukkuloilla oli sankkoja pyökkimetsiä, joista High Wycomben huonekaluteollisuus sai raaka-aineensa. Nykyisin metsiä on enää läntisimmillä kukkuloilla. Alueen poikki kulkee useita solia, joihin on rakennettu Lontooseen johtavia maanteitä ja rautateitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Chilterns Countryside (National Trustin sivusto)
 Visit the Chilterns (matkailusivusto)

Englannin vuoret ja kukkulat
Kehro

Kehro on 1980-luvun alussa Helsingissä perustettu orkesteri, jonka tyylilaji on psykedeelinen etnopainotteinen taustamusiikki. Yhtyeen nimi viittaa Urjalassa sijaitsevaan saman nimiseen kylään. Ektro Records julkaisi yhtyeen esikoisalbumin Urdiala huhtikuussa 2019 ja kakkosalbumin Jalousie toukokuussa 2021. Kehron kolmosalbumi Hamlet on omakustanne, joka ilmestyi lokakuussa 2022.

Yhtyeen perustajajäsenet ovat alun perin urjalalaiset Vesa Kaartinen ja Ville Toikka. Kitaraduona aloittanut yhtye kasvoi 2000-luvun alkuvuosina trioksi, jonka kontrabasistina oli ensin Tapio Ollikainen, sittemmin Markku Kyyhkynen. Keikoilla rumpaleina ovat olleet mm. Kalle Outila, Markus Raivio ja Okko Laru. Yhtye on pitänyt keikat avoimena kaikille halukkaille niin, että ad hock -kokoonpanoissa on parhaimmillaan musisoinut lähes kymmenen soittajaa. Soitinvalikoima on vaihdellut lehmänkellosta nokkahuiluun.

Jäsenet 
 Ville Toikka – sähkökitara, slidekitara
 Vesa Kaartinen – akustinen kitara, resonaattori, banjo, huuliharppu
 Markku Kyyhkynen – kontrabasso

Kehron albumeilla esiintyneet muusikot 

 Samuli Laiho – akustinen kitara, syntetisaattori
 Janne Oinas – sähkökitara, syntetisaattori
 Marko Timonen – lyömäsoittimet
 Abdissa "Mamba" Assefa – yömäsoittimet
 Kalle Outila (Carlos Bronco) – akustinen, slide- ja sähkökitara, mandoliini
 Hannu Saha – kokle, kantele, midi, tenoritorvi
 Mikko Helenius – bandoneon
 Jari Sikander – nokkahuilu, kornetti
 Heikki Saha – klarinetti
 Ossi Kohijoki – tuuba

Diskografia 
 Urdiala (albumi)
 Jalousie (albumi)
 Hamlet (albumi) (2022)

Aiheesta muualla 

 Kehron Facebook-faniryhmä

Suomalaiset yhtyeet
Riitta Vanhatalo

Riitta Vanhatalo oli Suomen Kotiseutuliiton toiminnanjohtaja vuosina 2013-2022. Hänet valittiin Kansallisen audiovisuaalisen instituutin johtajaksi syyskuussa 2022 ajalle 1.11.2022–31.10.2027.

Koulutukseltaan Vanhatalo on filosofian tohtori. Hän väitteli Tampereen yliopistossa puheviestinnän alalta vuonna 2014. Väitöskirja käsitteli vuorovaikutusta, päätöksentekoa ja johtamista verkostossa sekä tasavertaisuuden näkökulmaa vuorovaikutuksessa.

Ennen Kotiseutuliittoa Vanhatalo työskenteli 20 vuotta Ylessä toimittajana, tuottajana ja päällikkötehtävissä uutisissa, ajankohtaisohjelmissa, asia- ja kulttuuriohjelmissa sekä radiokanavista Yle Radio 1:ssä ja Yle Radio Suomessa. Aiemmin hän on työskennellyt myös kirjastotoimenjohtajana, opettajana, tutkijana ja kulttuurisihteerinä.

Vanhatalon mielenkiinnon kohteita ovat kansalaisyhteiskunta, osallisuus, kestävä kehitys, kulttuuri, kulttuuriperintö, kulttuurinen kestävyys, kotiseutuilmiöt, viestintä, media, verkostot, yhteistyö ja johtaminen.

Riitta Vanhatalo on kotoisin Pohjois-Pohjanmaan Kärsämäeltä. Nykyisin hän asuu Kirkkonummella.

Lähteet

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset toimittajat
Valtionlaitosten johtajat
Suomalaiset elokuva-alan henkilöt
Zinaida Hippius

Zinaida Hippius  (Зинаида Николаевна Гиппиус , 20. marraskuuta 1869, Beljov, Venäjä – 9. syyskuuta 1945, Pariisi, Ranska) oli venäläinen symbolistinen runoilija. Hän oli naimisissa Dmitri Merežkovskin kanssa. Vuoden 1905 vallankumoustapahtumien innoittamana Hippius kirjoitti voimakkaan poliittista runoutta. Ha pakenivat Pariisiin mutta palasivat Venäjälle ensimmäisen maailmansodan alla. Lokakuun vallankumoukseen pariskunta suhtautui jyrkän kielteisesti. Vuonna 1919 Merežkovski ja Hippius pakenivat Puolaan ja myöhemmin Pariisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Zinaida Hippius, Eräitä muistokuvia venäläisestä runoilijasta Feodor Sologubista, suom. Antti Tiittanen. Väinämöinen 1926 nro 5 s. 85–89

Venäläiset kirjailijat
Venäläiset runoilijat
Historiallisten romaanien kirjoittajat
Symbolistiset taiteilijat
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Alaa Salah

Alaa Salah () on 22-vuotias sudanilainen arkkitehtiopiskelija, josta tuli khartumilaisen valokuvaaja Lana Harounin ottaman kuvan johdosta symboli Sudanissa joulukuussa vuonna 2018 alkaneille mielenosoituksille, joissa mielenosoittajat vaativat presidentti Omar Hassan al-Bashirin eroa. 

Alaa Salah opiskelee arkkitehtuuria Khartumin kansainvälisessä yliopistossa. Hän osallistui mielenosoituksiin niiden alusta asti. Hänet kuvattiin 8.4.2019, kun hän oli auton katolla seisten johtamassa protestilaulujen laulamista armeijan päämajan edessä pidetyssä mielenosoituksessa. Hänellä on kuvassa päällään sudanilainen toub- tai thobe-asu, joka on valkoisesta puuvillakankaasta valmistettu perinnevaate. Tuota perinteistä asua ei enää juuri käytetä Sudanissa, ja se yhdistetään vanhempiin sukupolviin. 1940– ja 1950-luvuilla Sudanissa naisaktivistit pukeutuivat valkoiseen thobeen. Salahilla oli myös korvissaan pyöreät kultaiset korvakorut, jollaiset ovat yleensä periytyneet äidiltä tyttärelle. Valokuvaaja Lana Harounin kännykällä ottama kuva lähti leviämään sosiaalisessa mediassa ja siitä tuli mielenosoitusten symboli.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Sudanilaiset henkilöt
1990-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Melkein totta

Melkein totta on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Heli Sutela, Hannele Lauri sekä Emilia Sinisalo. Heli Sutela on käsikirjoittanut sarjan yhdessä Heikki Syrjän ja Riku Suokkaan kanssa. Suokas on puolestaan ohjannut sarjan yhdessä Petri Kotwican ja Kimmo Taavilan kanssa.

Sarja kertoo saman pukuhuoneen jakavan kolmen eri ikäisen teatterinäyttelijän arjesta suomalaisessa laitosteatterissa. Teatteria on johdettu huolimattomasti, mistä sen työntekijät ovat ottaneet irti kaiken mahdollisen hyödyn. Jokaisessa jaksossa on teema, jota käsitellään myös sarjassa nähtävissä katkelmissa klassisista sekä moderneista näytelmistä.

Sarja on kuvattu Tampereen Työväen Teatterissa.

Rooleissa

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Melkein totta Yle Areenassa

2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset draamasarjat
Suomalaiset komediasarjat
Tiikerin raidat

Tiikerin raidat on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Jonne Aaronin kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2019. Levyn on tuottanut Jimmy Westerlund. Albumin alkuperäinen työnimi oli Rooma.

Jonne Aaron on sanonut, että Tiikerin raidat on hänen uransa ”vahvimpia kokonaisuuksia niin tekstillisesti kuin musiikillisestikin”. Hän on kuvaillut levyä monipuoliseksi ja arvellut joidenkin sen kappaleiden herättävän "puolesta ja vastaan -reaktioita”. Albumi on ”soundillisesti lähempänä” Jonne Aaronin Negative-yhtyettä, ja sanoitukset käsittelevät hänen yksityiselämänsä käänteitä, ”ennen kaikkea eroa”.

Levy sai vaisun vastaanoton kriitikoilta. Soundin arviossa todettiin: ”Muutamista hyvistä hetkistä huolimatta on kokonaisuus musiikillisesti varsin keskiverto. Sanoituksetkaan eivät pääse säväyttämään.” Keskisuomalaisessa sanottiin, että levy on ”niin yhteinäinen jööti, että ulkopuolinen rupeaa väkisinkin kyseenalaistamaan Aaronin ja luottotuottaja Jimmy Westerlundin mielikuvituksen”.

Tiikerin raidat nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan viidennelle sijalle. Fyysisellä albumilistalla levy nousi sijalle kolme. Listaviikkoja levylle kertyi albumilistalla yhteensä kaksi.

Albumilta on julkaistu viisi singleä vuosina 2015–2019. Niistä neljä nousi Suomen radiokanavien soitetuimpien listalle. Levyn ensimmäinen single ”Mitä sä ajattelet (anna sun äänesi kuulua)” julkaistiin alun perin osana vuoden 2015 Nenäpäivä-kampanjaa.

Kappaleet 
Kaikki san. ja säv. Jonne Aaron, ellei muuta mainittu.

Tekijät

Muusikot
Jonne Aaron
Jimmy Westerlund
Tom Diekmeier
Dani Strömback
Hannes Pirilä
Torsten Borg
Capri
Jeremy Folderol

Muut
Jimmy Westerlund – tuotanto, äänitys
Svante Forsbäck – masterointi
Asko Kallonen – A&R
Ville Juurikkala – valokuvat
Mainostoimisto Bananas / Jonne Aaron – kansien layout design

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Suomalaiset rockalbumit
Seventhian ...Memories of Time

Seventhian... Memories of Time on Dreamtalen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. marraskuuta 2016.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Erkki Seppänen – laulu
 Seppo Kolehmainen – kitara
 Rami Keränen – kitara
 Heikki Ahonen – basso
 Janne Juutinen – rummut
 Akseli Kaasalainen – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Metalliluola: 7/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2016 albumit
Dreamtalen albumit
Raa Raa, leikkisä leijona

Raa Raa, leikkisä leijona (tai yksinkertaisesti Raa Raa) on brittiläinen stop motion - animoitu lastenohjelma. Ensimmäinen jakso esitettiin 1. toukokuuta 2011.

Jaksot  

 Ollaan hiljempaa
 Puuttuva ääni
 Puuhku kadottaa äänensä
 Raa Raa löytää äänensä
 Semmin välipala
 Raa Raan kokoelma
 Uu-Uun viidakkorumpu
 Toilin äänikivet
 Raa Raan äänekäs lahja
 Raa Raan kova karjunta
 Raa Raan raapimispuu
 Raa Raasta on moneksi
 Masun murina
 Raa Raan lempiääni
 Banaaninkuoret
 Leikki ennen päiväunia
 Sadepäivä
 Kolmas pyörä
 Viidakon eläimet
 Raa Raan lempiesineet
 Viidakkotanssiaiset
 Raa Raan mahtava ääni
 Raa Raan päiväunisatu
 Banaanijuhlat
 Kalskeen pauke
 Raa Raan uusi ääni
 Krokin heiluva hammas
 Naurun paikka 
 Puuhkun kärsä
 Pomppupallo
 Hippasilla
 Raa Raan vihellys
 Raa Raan hikka
 Leikki Uu-Uulle
 Raa Raan täydelliset lahjat
 Raa Raa apinoi
 Ärjyvä apina
 Uutta etsimässä
 Raa Raan suuri melukirja
 Tohtori Raa Raa 
 Raa Raan uudet äänet
 Sivu karkuteillä
 Vinkeä vikinä 
 Herää, Puuhku!
 Kalassa
 Leijonan lelu 
 Uusi leikki
 Raa Raa kaiken osaa 
 Krokin kookospähkinä
 Viidakon kuninkaalliset
 Kadonnut hammasharja
 Viidakon äänekkäin talo

Suomenkieliset äänet  

 Heljä Heikkinen - Semmi, Toili
 Samuel Harjanne - Uu-Uu
 Katja Aakkula - Kertoja, Puuhku
 Aksu Palmén - Raa Raa
 Jon-Jon Geitel - Kroki

Äänityöt  

 Magnus Axberg
 Markus Degerman
 Hans Halmari
 Lauri Planman
 Nelly Sandiia
 Jari Ikonen

Suomennos: Jari Siltakoski 

Tuottaja: Jaana Hovinen

Yle Versionti 2011

Brittiläiset televisio-ohjelmat
Mirjam Kalland

Mirjam Johanna Kalland (s. 16. elokuuta 1961 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteen tohtori ja lastenpsykoterapeutti, joka on toiminut Helsingin yliopiston varhaiskasvatuksen ruotsinkielisenä professorina vuodesta 2018.

Hän on kasvatustieteilijä, joka väitteli tohtoriksi vuonna 1995 aiheena vauvan huuli- ja suulakihalkion merkityksestä vanhemmille. Englanninkielinen väitöskirja oli otsikoitu Psychosocial aspects of cleft lip and palate : implications for parental education. Hänellä on myös psykoterapeutin koulutus. Hän on tutkinut muun muassa huostaanotettuja nuoria. Hänen erityinen mielenkiintonsa kohde on mentalisaatio ilmiönä, miten lapsen vanhemmat tulkitsevat lasta.

Kalland on toiminut Mannerheimin Lastensuojeluliiton pääsihteerinä vuosina 2008–2015 ja puheenjohtajana vuodesta 2018 alkaen. Svenska social- och kommunalhögskolanin rehtorina hän toimi vuosina 2014–2018. Hän on myös Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen dosentti sekä Opetusalan eettisen neuvottelukunnan jäsen. Hänellä on runsaasti tieteellisiä julkaisuja.

Kalland on myös arvioinut oman lapsuutensa ajan ja nykyajan lapsuutta ja vanhemmuutta. Pienenä lapsena hän joutui eroon vanhemmistaan sairaalaan oltuaan tukehtumaisillaan, ja sen aikaista eroahdistusta hän on puinut julkisesti. Nykyajassa hän ihailee sitä, että lapsille on kyetty antamaan enemmän itsevarmuutta ja vähemmän epäonnistumisen pelkoa kuin aiemmin.

Kalland on avioliitossa ja hänellä on kaksi lasta, jotka ovat syntyneet vuosina 1987 ja 1988.

Lähteet

Aiheesta muualla
Mirjam Kallandin Google Scholar -profiili  (scholar.google.com)
Sari Vähäsarja (9.3.2021) 1-vuotias Kerttu on koko elämänsä nähnyt vieraita vain kaukaa, ja hymytkin jäävät maskien taakse – erikoisella ajalla voi olla hänen kehitykselleen suuri merkitys (yle.fi)
Daniel Olin: Professori Mirjam Kalland seisoo aina lasten puolella (Ylen Areena, la 1.6.2019, kesto 28 min)  (yle.fi)
Toivomus. Mirjam Kalland (Ylen Areena, 27.11.2018, kesto 29 min)  (yle.fi)
Anna Sillanpää (2.2.2016) Lastenpsykoterapeutti Mirjam Kallandin oma lapsuus: Purin traumaa painajaisissani (Kodin Kuvalehti 9/2015) (kodinkuvalehti.fi)
MLL: Lapsi haluaa tietää, miksi joku haluaa tappaa (24.7.2011) (yle.fi)

Suomalaiset professorit
Suomalaiset kasvatustieteilijät
Helsingin yliopiston ruotsinkieliset professorit
Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit
Suomalaiset psykoterapeutit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Erik Selin

Erik Selin (s. 1967) on ruotsalainen miljardööri, suomalaisten kiinteistösijoitusyhtiöiden Saton ja Asuntoyhtymän suuromistaja omistamansa asuntoyhtiö Balderin kautta sekä Saton ja Asuntoyhtymän hallitusten puheenjohtaja.

Lähteet 

Ruotsalaiset miljardöörit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Balder (yritys)

Fastighets AB Balder on ruotsalainen asuntosijoitusyhtiö, jonka omistaa ruotsalainen miljardööri Erik Selin. Fastighets AB Balder on Sato Oyj:n suurin osakkeenomistaja.

Lähteet 

Ruotsalaiset yritykset
Lilly King

Lilly King (s. 10. helmikuuta 1997 Evansville, Indiana) on yhdysvaltalainen uimari, joka on voittanut kaksi olympiakultaa sekä kymmenen pitkän ja neljä lyhyen radan maailmanmestaruutta. Hän on erikoistunut rintauintiin.

King nousi juniori- ja yliopistomenestyksen jatkona aikuisten huipulle vuonna 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa 0,57 sekuntia hopeamitalisti Julija Jefimovaa nopeampana. Toisen kultamitalin hän voitti 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui rintauintiosuuden. Hän osallistui olympialaisissa myös 200 metrin rintauintiin, jossa hän sijoittui 12:nneksi.

Windsorin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2016 King voitti kultaa 50 metrin rintauinnissa sekä kolmessa viestissä: naisten 4 × 50 metrin sekauintiviestissä, naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja sekajoukkueiden 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Lisäksi hän saavutti hopeaa 100 metrin rintauinnissa. Vuonna 2017 King voitti Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa neljä kultamitaia maailmanennätysajoin: 50 metrin rintauinnissa (29,40), 100 metrin rintauinnissa (1.04,13), naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä (3.51,55) ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä (3.38,56). Tokion Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 King voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa sekä saavutti hopeaa 200 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.

King saavutti Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 kultaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 29,84, 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.04,93 ja naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ajalla 3.50,40. Lisäksi hän sai hopeaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.

King saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 200 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin rintauinnissa. Hän voitti Budapestissa 2022 maailmanmestaruuden 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.22,41 sekä molemmissa 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä

Henkilökohtaiset ennätykset

50 metrin rata

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset uimarit
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Junkers Jumo 004

Junkers Jumo 004 on yksi maailman ensimmäisistä suihkumoottoreista ja ensimmäinen sarjatuotantoon päässyt turbojettimoottori. Moottorin ensimmäistä prototyyppiä (A-malli) koekäytettiin ja lennettiin vuonna 1942, mutta malli ei ollut sopiva tuotantoon suuren painon ja vaikeasti saatavien metalliseoksien käytön vuoksi. Tuotantomalli (B-malli) oli kevyempi ja käytti ilmajäähdytystä. Tuotantomallin valmistus alkoi vuonna 1944 ja moottoria valmistettiin lähes  kappaletta sodan päättymiseen mennessä. Moottorissa käytettyjen materiaalien heikon laadun vuoksi moottori oli huollettava 25 käyttötunnin jälkeen.

Tekniset tiedot 
Moottorissa oli 8-vaiheinen aksiaalinen kompressori, kuusi polttokammiota sekä yksivaiheinen turbiini.

Muut tiedot:
 puristussuhde: 3:1
 ilmavirtaus: 25 kg/s
 työntövoima: 10,5 kN
 kierrosluku: 8700 RPM
 halkaisija: 860 mm
 paino: 700 kg

Muut versiot 
Sodan jälkeen moottoria käytettiin neuvostoliittolaisessa Jakovlev Jak-15:ssä nimellä Tumansky RD-10.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Junkers
Suihkumoottorit
Kutsan luonnonpuisto

Kutsan luonnonpuisto oli Sallan kunnassa Paanajärven pohjoispuolella sijainnut luonnonpuisto, joka perustettiin 1938 luonnonsuojelulain nojalla valtion maille. Puiston pinta-ala oli 215 neliökilometriä. Puisto jäi Moskovan rauhassa 1940 luovutetulle alueelle. 

Kutsan luonnonpuiston tunnetuin nähtävyys oli 14,5 metriä korkea Jäniskönkään putous.  Alueella oli myös 10 kilometriä pitkä Pyhäkurun kuru, jonka on väitetty olleen muinaisten lappalaisten pyhä uhripaikka. 

Vilho Pesonen ja Einari Merikallio tekivät 1917 tutkimusmatkan Oulangan ja Kutsan alueille ja heidän mielestään Kutsan alueesta saattoi käyttää nimitystä "Suomen Sveitsi" paremmin kuin Paanajärven alueesta. 1930-luvulla Kutsan alueen sammalia, jäkäliä ja sieniä tutkivat Mauno J. Kotilainen, Risto Tuomikoski ja Matti Laurila. Vuonna 1994 Muurmanskin aluehallinto perusti Kutsaan noin 52 000 hehtaarin kokoisen luonnonsuojelualueen, jonka ulkopuolelle jäivät entisen luonnonpuiston länsi- ja luoteisosat.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Vesa Haataja : Pro Kutsa : Kutsan luonnonpuiston historia ja alueen myöhemmät vaiheet. Tekijä, Salla 1993
 Eila Lampola : Kertomus matkasta Kutsan luonnonpuistoon - Rasskaz o poezdke v zapovednik Kutsa - A story of a trip to natural park of Kutsa. 2. uud. painos Tekijä, Salla 2009 ISBN 978-952-92-5344-9

Aiheesta muualla 
 Retki Kutsalle "Suomen jylhimmälle erämaaseudulle", Kansan kuvalehti, 16.12.1932, nro 51-52, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Suomen "Yellowstone", Suomen Kuvalehti, 04.05.1935, nro 18, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Petri Niikon ja Vesa Haatajan kuvausmatkalla vuonna 1993 otettuja valokuvia puiston alueelta (Web Archive-linkki)

Suomen luonnonpuistot
Sallan luonto
Sallan–Kuusamon alue
Kantalahden piiri
Murmanskin alueen luonnonsuojelualueet
Sylvia Bongo Ondimba

Sylvia Bongo Ondimba, o.s. Valentin, (s. 11. maaliskuuta 1963 Pariisi, Ranska) on Gabonin presidentin Ali Bongo Ondimban puoliso. 

Sylvia Valentin oli juuri syntynyt, kun hänen vanhempansa muuttivat Doualaan Kameruniin töihin. Suurimman osan lapsuudestaan hän vietti Kamerunissa. Vuonna 1974 perhe muutti Gaboniin. 

Ali Bongo Ondimba tapasivat vuonna 1988 ja solmivat avioliiton vuonna 1989. Pariskunta on adoptoinut neljä lasta. Vuonna 1990 Sylvia Bongo Ondimpa perusti oman yrityksen, omaisuudenhoitoyritys Alliance S.A.:n. Hän johtaa myös Gabonin suurinta kiinteistöyritystä. Hänen puolisostaan tuli Gabonin valtionpäämies vuonna 2009. Sitä ennen Ali Bongo Ondimba oli maan edellisen presidentin, isänsä, Omar Bongon hallinnon ministeri ja armeijan komentaja.

Sylvia Bongo Ondimba tekee hyväntekeväisyystyötä oman säätiönsä kautta. Perheen elämäntyyliä on laajalti arvosteltu. Bongojen väitetään omistavan useita loistoautoja ja 39 huvilaa Ranskassa. Sylvia Bongo Ondimba on kiistänyt säätiöönsä liittyvän korruptiota tai valtion varojen kätkemistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Gabonilaiset henkilöt
Valtionpäämiesten puolisot
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Maja Lunde

Maja Lunde (s. 30. heinäkuuta 1975 Oslo) on norjalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut lastenkirjallisuutta, aikuisten romaaneja sekä elokuvien ja tv-sarjojen käsikirjoituksia.

Lunde syntyi Oslossa Bislettin kaupunginosassa vuonna 1975. Hän kävi siellä peruskoulun, keskikoulun ja lukion, jonka jälkeen hän piti välivuoden 1992–1993. Sen jälkeen Lunde opiskeli Oslon yliopistossa pääaineenaan kirjallisuutta ja sivuaineena psykologiaa. Hän on työskennellyt media- ja viestintäalalla erikoistuen elokuviin ja elokuvahistoriaan. Vuonna 2001 Lunde teki opinäytetyönsä aiheena norjalainen elokuvaohjaaja Nils R. Müller ja hänen elokuviensa käsikirjoitukset. Lundella on maisterin tutkinto Oslon yliopistosta. Valmistumisensa jälkeen hän oli muun muassa Amille-festivaalin johtajana Lillehammerissa ja museokouluttajana elokuvamuseossa. Vuonna 2006 hän aloitti Kulturmeglene AS:ssa, jossa hän markkinoi uusia elokuvia.

Lunde kirjoitti vapaa-ajallaan elokuvakäsikirjoituksia. Vuonna 2009 hän otti kirjoittamisen vuoksi virkavapaata kokopäivätyöstään. Pian sen jälkeen hän alkoi kirjoittaa lastenohjelmien käsikirjoituksia ja myöhemmin TV-sarjojen käsikirjoituksia NRK:lle. Samaan aikaan Lunde myös käsikirjoitti useita elokuvia. Vuonna 2012 hän kirjoitti ensimmäisen lastenkirjansa.

Lunden ensimmäinen aikuisille suunnattu romaani Bienes historie (suom. Mehiläisten historia) julkaistiin vuonna 2015. Sen julkaisuoikeudet on myyty 35 maahan. Norjassa kirja voitti Bokhandlerprisen-palkinnon 2015. Saksassa se oli myydyin kirja vuonna 2017. Hänen toinen aikuisten kirjansa Blå (suom. Sininen) julkaistiin vuonna 2017. Kolmas romaani Przewalskis hest (suom. Viimeiset) ilmestyi vuonna 2019. Teokset ovat osa niin kutsuttua ilmastokvartettia. Lundelta on suomennettu myös lapsille suunnattu Lumisisko (2019).

Suomennoksia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maja Lunden verkkosivut 
 
 
 

Norjalaiset kirjailijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Pendro

Pendro () on kurdikylä Irakin Kurdistanissa, sijaitsee Erbilin maakunnassa, lähellä Turkin rajaa, se sijaitsee noin 15–18 km Barzanista pohjoiseen, yli 2540 henkilöä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pendron verkkosivusto
 Erbilin maakunta

Kurdistan
Kurdistan
Toisveden alue

Toisveden alue (vesistöaluetunnus 35.42) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 586,38 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 9,1 %. Vesistön alueen alarajana on Herraskoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 1530,11 neliökilometriä ja sen järvisyys on 9,87 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Tarjanneveden alueeseen (35.41).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
 Toisveden lähialue (35.421)
 Soininjoen alue (35.422)
 Pakarinjoen alue (35.423)
 Peränteen alue (35.424)
 Sulkavanjoen valuma-alue (35.425)
 Naulaojan valuma-alue (35.426)
 Matoluoman valuma-alue (35.427)
 Vähä Haapajärven valuma-alue (35.428)
 Luomanpuron valuma-alue (35.429)

Lähteet

Viitteet
Viivi Vainikka

Viivi Vainikka (s. 23. joulukuuta 2001 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura

Seuraura
Vainikka on Red Wingsin kasvatti. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi silloisessa naisten SM-sarjassa pelaavan Team Kuortaneen riveihin. Vainikka edusti Kuortanetta kauteen 2019–2020 asti ja voitti SM-pronssia kaudella 2017–2018. Vainikka valittiin naisten Liigan tammikuun 2020 pelaajaksi. Hän voitti kauden 2019–2020 naisten Liigan Fair Play-pelaajan Emma Laaksonen-palkinnon ja hänet valittiin toiseen tähditökentälliseen. Hän on pelannut naisten liigan runkosarjassa 112 ottelua, joissa hän on tehnyt 86 ja syöttänyt 61 maalia. Pudotuspelien 22 ottelussa hän on viimeistellyt 18 ja syöttänyt 15 maalia.

Vainikka siirtyi keväällä 2020 kevääseen 2023 kestävällä sopimuksella SDHL:lässä pelaavan Luleå HF:n riveihin. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden 2021. Pelaamissaan 62 Ruotsin liigan runkosarjaottelussa hän on tehnyt 27 ja syöttänyt 34 maalia. Pudotuspelien yhdeksässä ottelussa hän on sekä viimeistellyt että alustanut neljä maalia.

Maajoukkueura

Vainikka pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017, 2018 ja 2019, joista viimeisissä Suomi voitti pronssia. Hän pelasi nuorten maajoukkueessa 38 ottelua ja ikäluokan MM-kilpailuissa 14 peliä. Naisten maajoukkueessa hän debytoi kaudella 2018−2019. Hän saavutti hopeaa MM-kotikisoissa 2019 sekä pronssia Kanadan MM-kilpailuissa 2021 ja Pekingin olympialaisissa 2022. Hän on pelannut naisten maajoukkueessa 52 ottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan ja syöttänyt 14 maalia. MM-kilpailujen neljässätoista ottelussa hän on viimeistellyt kaksi ja syöttänyt kolme maalia. Olympialaisten kuudessa ottelussa hän on tehnyt kaksi ja syöttänyt yhden maalin.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset olympiamitalistit
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Brčkon alue

Brčkon alue (serbokroaatiksi: Brčko Distrikt) on itsehallinnollinen alue Bosnia ja Hertsegovinan koillisosassa.

Brčkon alue perustettiin vuonna 1999. Sen pääkaupunki on Brčkon kaupunki.

Väestö
Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan alueella asuu 83 516 ihmistä ja suurin etninen ryhmä on Bosniakit.
Elisa Holopainen

Elisa Holopainen (s. 27. joulukuuta 2001 Tuusniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Naisten Liigassa pelaavaa Kiekko-Espoota. Hän on pituudeltaan 165 cm.

Elisa Holopainen on kertonut aloittaneensa jääkiekon neljävuotiaana. Holopainen pelasi KalPassa SM-sarjaa/liigaa kausilla 2016−2021, ja saavutti SM-hopeaa kaudella 2020–2021. Hän siirtyi Kiekko-Espooseen 2021. Hän on voittanut runkosarjan maali- ja pistetilaston kausilla 2019–2020 ja 2020–2021 sekä pudotuspelien maali- ja pistepörssin kausilla 2018–2019 ja 2020–2021. Hänet on valittu Liigan parhaaksi pelaajaksi kausilla 2018–2019 ja 2020–2021 sekä parhaaksi hyökkääjäksi kausilla 2019–2020 ja 2020–2021. All stars -kentälliseen hänet on nimetty kausilla 2018–2019, 2019–2020 ja 2020–2021. 

Holopainen on pelannut pääsarjatasolla kaikkiaan 148 runkosarjaottelua. Niissä hän oli tehnyt 152 maalia ja antanut 137 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 38 ottelussa 30 maalia ja antanut 19 maalisyöttöä.

Holopainen pelasi alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2017, 2018 ja 2019. Vuoden 2019 kisoissa Suomi sai pronssia, ja Holopainen voitti maali- ja pistetilaston sekä valittiin All stars -kentälliseen ja turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2018−2019. Hän kuului Suomen hopeajoukkueeseen kotikisoissa 2019 sekä pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022.

Lähteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset olympiamitalistit
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt