joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ville Lampinen

Ville Lampinen (s. 12. joulukuuta 1994) on suomalainen 400 ja 800 metrin juoksija. Hän edustaa vantaalaista Kenttäurheilijat-58:aa ja häntä valmentavat Pekka Kelonurmi ja Ari Suhonen.

Kalevan kisoissa Lampinen on voittanut 800 metrillä SM-kultaa vuosina 2014, 2015, 2016 ja 2017, hopeaa vuosina 2019, 2020, 2021 ja 2022 sekä pronssia vuosina 2013 ja 2018. Hän on voittanut kultaa myös 400 metrillä vuonna 2014 silloisella ennätyksellään 47,85, vuonna 2016 uudella ennätysajalla 47,51 ja vuonna 2017 ajalla 48,20 sekä saanut hopeaa 2019. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Lampinen on 4 × 400 metrin viestijuoksussa voittanut kultaa vuosina 2017 ja 2021 sekä pronssia vuosina 2016 ja 2019. 4 × 800 metrin viestijuoksussa hän sai pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa Lampinen on saavuttanut 400 metrillä kultaa vuosina 2012 ja 2015 ja pronssia vuonna 2013. 800 metrillä hän saavutti kultaa vuonna 2015 ja hopeaa 2021. Viestissä hän sai pronssia 2020.

Lampinen karsiutui 800 metrin alkuerissä Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2012 hän osallistui 4 × 400 metrin viestiin, jossa Suomi putosi alkuerissä. Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän eteni 800 metrillä välieriin. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui saman matkan alkuerissä.

Lampinen opiskeli Villanovan yliopistossa Yhdysvalloissa vuosina 2015–2019. 16. tammikuuta 2016 hän juoksi New Yorkissa sisäradoilla 800 metrillä ajan 1.50,71. Aika oli tuolloin Suomessa 22-vuotiaiden ikäluokassa kaikkien aikojen kolmanneksi paras Niklas Rehulan (1985) ja Ari Suhosen (1987) jälkeen.

Henkilökohtaiset ennätykset
Ulkoradat
 400 m: 47,24 (2.9.2017)
 800 m: 1.46,78 (26.7.2022)
 1 500 m: 3.49,93 (18.8.2022)

Sisäradat
 400 m: 48,99 (15.2.2014), 48,05 (21.2.2015, ylipitkä rata)
 800 m: 1.50,20 (4.2.2017), 1.49,92 (4.2.2015, ylipitkä rata)

Saavutuksia
 Kalevan kisat
 400 m: SM-kultaa (2014, 2016, 2017)
 800 m: SM-kultaa (2014, 2015, 2016, 2017), SM-hopeaa (2020), SM-pronssia (2013, 2018)
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut
 4 × 400 m: SM-kultaa (2017, 2021), SM-pronssia (2016, 2019)
 4 × 800 m: SM-pronssia (2017) 
 Halli-SM
 400 m: SM-kultaa (2012, 2015), SM-pronssia (2013)
 800 m: SM-kultaa (2015), SM-hopeaa (2021)

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Danzel

Danzel, oikealta nimeltään Johan Waem (s. 9. marraskuuta 1976), on belgialainen dance-artisti.

Vuonna 2003 hän pääsi Belgian Idolsin finaaliin. Hänen debyyttisinglensä on nimeltään ”Pump It Up”. Ensimmäisen albuminsa hän julkaisi syksyllä 2004. Vuonna 2006 hän osallistui Puolan Euroviisukarsintoihin kappaleella ”Undercover”.

Danzel on julkaissut kolme albumia, viimeisimmän vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Danzelin kotisivut

Belgialaiset laulajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Šumenin alue

Šumenin alue on yksi Bulgarian alueista. Se sijaitsee maan koillisosassa ja on jaettu kymmeneen kuntaan.

Kunnat

Hitrino
Kaolinovo
Kaspitšan
Nikola Kozlevo
Novi Pazar

Smjadovo
Šumen
Vărbitsa
Veliki Preslav
Venets

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bulgarian alueet
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1983

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1983 pelattiin Neuvostoliitossa ja maailmanmestaruuden voitti isäntämaa Neuvostoliitto. Mukana oli myös ensimmäistä kertaa C-sarjan turnaus.

Turnaus

Pistepörssi

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Dominik Hašek
Paras puolustaja:  Ilja Bjakin
Paras hyökkääjä  Tomas Sandström

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Matti Rautiainen
Puolustajat:  Ilja Bjakin,  Simo Saarinen
Hyökkääjät:  Vladimír Růžička,  Tomas Sandström,  Herman Volgin

Lopputulokset 

 A-sarja

 B-sarja

 C-sarja

Lähteet 

 TSN: artikkeli turnauksesta 1983 
 Passionhockey.com: IIHF U20 1983 
 Hockeyarchives: IIHF U20 1983 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1983 jääkiekko
Neuvostoliiton jääkiekko
Painokytkin

Painokytkin (painike) on sähkömekaaninen kytkin, joka toimii nappia painamalla. Painokytkimiä on lukittuvia ja lukkiutumattomia, mutta sopivan elektroniikan välityksellä on mahdollista matkia lukittuvaa kytkintä lukkiutumattomalla kytkimellä. Periaatteessa matkapuhelimenkin näppäimistön painikkeita voi ajatella painokytkimiksi ja ohjelmallisesti voidaan vaikka valikossa siirtyä kohdasta toiseen saman painikkeen kautta. Eräs tyypillinen sovellus on ovikellon yhteydessä käytettävä lukkiutumaton painokytkin.

Lukkiutuvia painokytkimiä voidaan käyttää esimerkiksi tietokoneiden virtakytkimissä.

Digitaalitekniikassa voidaan tarvittaessa käyttää painokytkimen yhteydessä elektroniikkaa, joka poistaa kytkentävärähtelyt. Esim. jos digitaalinen laskuri laskee yhdellä napin painalluksella yhdellä ylöspäin, laskentoja voi todellisuudessa olla useita, vaikka kerran nappia painettaisiin, mikäli kytkinvärähtelyjä ei elektronisesti poisteta.

Kytkimet

cs:Klávesa
Chris Kirkland

Christopher Edmund ”Chris” Kirkland (s. 2. toukokuuta 1981, Barwell) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Wednesdaytä.

Kirkland voitti kaudella 2004–2005 Mestareiden liigan pelatessaan Liverpoolin joukkueessa, joskin hänen roolinsa oli toimia ykkösmaalivahti Jerzy Dudekin varamiehenä.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Unkarin naisten jääkiekkomaajoukkue

Unkarin naisten jääkiekkomaajoukkue  edustaa Unkaria kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa. Maailmanmestaruuskilpailuihin joukkue on osallistunut vuodesta 2000 lähtien. 

Unkarissa oli vuonna 2017 noin 500 naisjääkiekkoilijaa. Vuonna 2022 maassa oli jo 1 144 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa.

Vuonna 2019 Unkari voitti maailmanmestaruuskilpailujen 1. divisioonan A-lohkon ja nousi vuodeksi 2020 pääsarjaan maailmanmestaruuskilpailuihin Tanskan kanssa. Nousu pääsarjaan oli ensimmäinen Unkarille.

Vuodesta 2010 alkaen Unkari ei tippunut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissä yhtenäkään vuonna, vaan se nousi vuoteen 2022 mennessä peräti 18 sijaa.

Valmentajia 
Joukkueen päävalmentajana on toiminut neljällä kaudella Tibor Marton. Hänen jälkeensä päävalmentajina toimivat yhtäaikaisesti Pat Cortina Kanadasta sekä Jari Risku Suomesta apuvalmentajanaan suomalainen Mika Väärälä. Cortinan jälkeen valmentajana oli Lisa Haley Kanadasta, ja hänen apuvalmentajinaan ovat Väärälä ja unkarilainen Andras Kis. Kaudelle 2021–2022 Haleyn korvasi jälleen Cortina, jonka apuvalmentajina toimivat Kis sekä kanadalainen Delaney Collins.

Sijoitukset

Maailmanmestaruuskisoissa 

 1999 – B-sarjan karsinta; 3.

 2000 – 1. divisioonan B-lohkon karsinta, 6.
 2001 – 1. divisioonan B-lohkon karsinta, 4.
 2003 – 3. divisioona; 4.
 2004 – 3. divisioona; 3.
 2005 – 3. divisioona; 4.
 2007 – 3. divisioona; 4.
 2008 – 3. divisioona; 5.
 2011 – 3. divisioona; 3.
 2012 – 2. divisioonan A-lohko; 2.
 2013 – 2. divisioonan A-lohko; 1.

 2014 – 1. divisioonan B-lohko; 3.
 2015 – 1. divisioonan B-lohko; 4.
 2016 – 1. divisioonan B-lohko; 1.

 2017 – 1. divisioonan A-lohko; 5.
 2018 – 1. divisioonan A-lohko; 3.
 2019 – 1. divisioonan A-lohko; 1. Unkari nousi pääsarjaan vuodeksi 2020
2020 – Pääsarjan turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 9. 
2022 – 8.

Maailmanranking 
 2003 – 24.
 2004 – 23.
 2005 – 24.
 2006 – 25.
 2007 – 25.
 2008 – 25.
 2009 – 26.
 2010 – 27.
 2011 – 25.
 2012 – 23.
 2013 – 22.
2014, helmikuu – 21.
 2014, huhtikuu – 21.
 2015 – 19.
 2016 – 17.
 2017 – 15.
2018, helmikuu – 14.
2018, huhtikuu – 14.
2019 – 14.
2020 – 12.
2021 – 10.
2022, helmikuu – 11.
2022, syyskuu – 9.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Unkarin jääkiekkoliiton viralliset sivut 
 Unkari nationalteamsoficehockeyssä 

Naisten jääkiekkomaajoukkueet
Unkarin jääkiekko
Exumer

Exumer on vuonna 1985 perustettu saksalainen thrash metal -yhtye Wiesbadenista. Sen perustivat laulaja-basisti Mem V. Stein ja kitaristi Ray Mensh. Yhtye hajosi vuonna 1991 kahden albumin ja kahden demon jälkeen. Bändi kuitenkin soitti comeback keikan vuoden 2001 Wacken Open Air festivaalilla ja vuonna 2008 kokosi rivinsä uudelleen paluuta varten.

Jäsenet

Nykyiset jäsenet 
 Mem V. Stein – laulu (1985–1986, 2001, 2008–present), basso (1985–1986, 2001)
 Ray Mensh – kitara(1985–1989, 2008–)
 T. Schiavo – basso (2009–)
 Matthias Kassner – rummut (2010–)
 Marc B – kitara(2013–)

Entiset jäsenet 
 Bernie Siedler – kitara(1985-1989, 2001)
 Syke Bornetto – rummut (1985–1989)
 Paul Arakaki – laulu, basso (1986-1988), kitara (1985, 2009–2010)
 John Cadden – laulu (1989)
 Franz Pries – basso (1989)
 Bernd Cramer – rummut (1989)
 J.P. Rapp – rummut (2009–2010)
 H.K. – kitara (2010–2013; died 2014)
 L.O.P. – rummut (2001)

Julkaisut

Studioalbumit
 
 
 
 
 

Demot

Lähteet

Saksalaiset thrash metal -yhtyeet
The Intergalactic Collection

The Intergalactic Collection ～Gyarakore～ () on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon ensimmäinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 5. maaliskuuta 2003 yli vuoden hiljaiselon jälkeen.

Albumi koostuu kahdesta CD-levystä. Ensimmäinen levy sisältää kappaleita vuosilta 1999–2001. Kappaleet valittiin muun muassa fanien keskuudessa järjestetyllä äänestyksellä. Toinen, lyhyempi levy sisältää remiksin ”Come Again... and Again!” ja muita harvinaisempia kappaleita yhtyeen indie-kaudelta.  Albumi julkaistiin yhtyeen laulajan Lisan lähdön jälkeen; se tarjoaa katsauksen yhtyeen tuotantoon kolmijäsenisenä muttei vielä paljasta uutta laulajaa. Arvostelijan mukaan m-flon menestyksen syy oli j-pop-hittikappaleiden tuottaminen hip hop- ja klubimusiikin pohjalta: ”[...] albumia kuunnellessa voi huomata, kuinka yhtyeen alkuaikojen vahva hip hop -soundi muuntuu vähitellen kiilotetummiksi ja valmiimmiksi pop-melodioiksi.” Tässä suhteessa ”Come Again” -kappaletta voitaneen pitää vedenjakajana.

Ensimmäisen levyn kappaleista ”Mirrorball Satellite 2012”, ”Flo Jack” ja ”One Sugar Dream” eivät sisältyneet yhtyeen kummallekaan aiemmalle studioalbumille. Lisäksi kappale ”Quantum Leap” on remiks-versio albumilta The Replacement Percussionists.

Kappaleet 
Levy 1
The Intergalactic Collection [välisoitto]
How You Like Me Now?
Mirrorball Satellite 2012
Quantum Leap [DJ Watarai Remix]
The Cat Walk [välisoitto]
Flo Jack
Chronopsychology
Hands
Come Back to Me
The PR [välisoitto]
Prism
Been So Long
The Intermission [välisoitto]
Orbit-3
L.O.T. (Love or Truth)
One Sugar Dream
Come Again
The New Vocal [välisoitto]

Bonus-CD
Come Again... and Again!
The Way We Were [feat. Ceybil Jefferies]
The Rhyme Brokers
Incognito
Lähde:

Lähteet 

Vuoden 2003 kokoelma-albumit
m-flon albumit
Esparsetti

Esparsetti (Onobrychis viciifolia) on hernekasveihin kuuluva monivuotinen laji, jota esiintyy Keski-Euroopassa. Sen koheneva varsi on ruohomainen. Lehdissä on 8–12 paria parilehdyköitä ja päätölehdykkä. Kukinto on runsaskukkainen perällinen tähkä. Teriö on yli senttimetrin pitkä, punainen ja tummasuoninen.

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

Viitteet 

Hernekasvit
Persianapila

Persianapila eli persiantuoksuapila (Trifolium resupinatum var. majus) on tuoksuapilan (Trifolium resupinatum) muunnos, joka kasvaa alkuperäisenä Lounais-Aasiassa. Sitä viljellään rehukasvina. Persianapilan 30–60 senttimetriä korkea varsi on paksu ja ontto. Sen kukintoperät ovat tuoksuapilaa pidempiä, kukinnot leveämpiä ja kukat suurempia, vahvasti tuoksuvia.

Persianapila on ulkoiselta olemukseltaan pitkä, rentovartinen ja reheväkasvuinen apila, jolla on vaaleanpunainen ja voimakkaasti tuoksuva kukka. Persianapilalla on vaatimaton juuristo, joka edesauttaa sen viihtyvyyttä hikevillä mailla. Hentoisuudestaan huolimatta se kestää jonkin verran poutaa. 

Persianapilaa pidetään pääosin yksivuotisena viljelykasvina, koska sen talvehtimiskyky on todella heikko. Jos kasvukaudella ilmaantuu pakkasöitä, niin se ei merkittävästi vaikuta persianapilan tuottavuuteen, sillä sen kestävyys pakkasta kohtaan on hyvä.  Persianapilaa viljellään lähtökohtaisesti Etelä-Suomessa, koska niiden alueiden mailla on hyvä satopotentiaali. Kuitenkin persianapila pärjää viljelyvyöhykkeillä 1–4.  Persianapilaa käytetään usein viherlannoitukseen ja kesannointiin, koska sillä on hyvä typensidontakyky ja juuristovaikutus. 

Persianapilan kanssa voidaan viljellä samalla yksivuotista raiheinää, hunajakukkaa tai rehurapsia. Ongelmana on vain se, että rikkakasvien torjuntamahdollisuudet huononevat. Tämä johtuu siitä, että ne ovat arkoja useimmille nurmi- ja viljakasvien torjunta-aineille.

Persianapilasta saatavissa olevat lajikkeet Acadia ja Marco Polo viihtyvät viljelyvyöhykkeillä 1–3. Persianapilan talvenkestävyys on Suomessa niin heikko, että sitä voidaan käytännössä pitää yksivuotisena lajina.. Marco Polo ympättynä maksaa n. 5–6 €/kg.. Persianapilan ohjeellinen kylvömäärä puhtaana kasvustona on 12–15 kg/ha ja seoskasvustona 8–12 kg/ha.  Kylvösyvyyteen vaikuttaa esimerkiksi maan kosteus, mutta yleiseksi ohjeeksi voisi antaa yhden sentin.

Lähteet 
 farmit.net
 Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.
 K-maatalous 2013: Viljelyopas, K-maatalous.
 mtt.fi

Viitteet 
 

Apilat
Marja Rankkala

Vuokko Maria (Marja) Rankkala, sukunimi vuoteen 1936 Forsström (17. kesäkuuta 1918 Tuusula – 31. heinäkuuta 2002) oli suomalainen ohjaaja, dramaturgi ja kääntäjä. Hän käytti myös nimimerkkiä Aki Nyman.

Rankkala on kääntänyt englanniksi suomalaisia näytelmiä ja suomentanut näytelmiä muista kielistä. Lisäksi hän opetti Teatterikoulussa improvisointia ja mikrofonitekniikkaa keskimäärin 180 tuntia lukuvuodessa 1955–1963 ja oli 1956–1979 alkaen Yleisradiossa Radioteatterissa ohjaaja-dramaturgiksi kiinnitettynä. Hän tutustui Konstantin Stanislavskin teatteriteorioihin 1940-luvun lopulla. Rankkalan suurtyö oli Mika Waltarin romaanin Sinuhe egyptiläinen dramatisointi Radioteatterille 22-osaiseksi kuunnelmaksi, joka valmistui vuonna 1982. 

Rankkala kävi välirauhan aikana 1940–1941 Helsingissä Eino Salmelaisen teatterikoulua ja opiskeli kolmeen otteeseen Pariisissa.

Rankkala liittyi myös Kiilaan sotien jälkeen ja hän toimi Helsingin Työväen Teatterin näyttelijänä 1945–1951.

1970-luvun alussa Rankkala sanoitti muutaman laulun, kuten säveltäjä Esa Helasvuon kanssa yhteistyössä tehdyt ”Tuli mies” (es. Ritva Oksanen) ja ”Joka pojalla on siivet” (es. Vesa-Matti Loiri).

Kirjailija Heidi Köngäs on kirjoittanut Rankkalan kirjallisen jäämistön perusteella tämän elämänvaiheisiin perustuvan romaanin "Siivet kantapäissä", joka julkaistiin Otavan kustantamana syksyllä 2021.

Kuunnelmia
Yle Areenassa on kuunneltavissa Marja Rankkalan ohjaamia ja suomentamia Ray Bradburyn teoksiin perustuvia kuunnelmia: 
Dudley Stonen kummallinen kuolema (1961)
Murhaaja (1963)
Marsilaisten maihinlasku -77 (1969)
H-hetki (1970)
Sumusireeni (1982)
Pojan kesä (1985)

Vuonna 1958 Rankkala dramatisoi Radioteatterille Aldous Huxleyn Uljaan uuden maailman.

Lähteet

Suomalaiset dramaturgit
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomentajat
Ylen henkilöstö
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Päivi Kauppinen

Päivi Kauppinen (s. 19. elokuuta 1973) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti vuoteen 2019 asti Kenttäurheilijat-58-seuraa ja vuodesta 2020 lähtien Helsingin Juoksijat -seuraa. Häntä on valmentanut Eero Hosio. Aloittaessaan juoksuharjoittelun uudelleen lähes 20 vuoden tauon jälkeen vuonna 2019 Kauppinen palkkasi valmentajakseen Pasi Päällysahon.

Kauppinen voitti puolimaratonin Suomen-mestaruuden vuonna 1999 ja saavutti SM-hopeaa maratonilla vuonna 2020 sekä SM-pronssia 10 000 metrillä ja maratonilla vuonna 1998. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi. Hänellä on maaotteluedustuksia. Kauppisen ennätykset ovat 5 000 metrillä 16.38,15, 10 000 metrillä 33.48,76, puolimaratonilla 1.17.36 ja maratonilla 2.41.21.

Kauppinen juoksi vuoden 2020 Kalevan kisoissa vielä 46-vuotiaana 10 000 metrillä ajan 35.35,91 sijoittuen sillä neljänneksi. Hän oli juossut edellisen kerran Kalevan kisoissa vuonna 1998.

Lähteet 

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
180 astetta


180 astetta on metalliyhtye Mokoman kahdeksas studioalbumi, joka ilmestyi 19. lokakuuta 2012. Albumin tuotti Mokoma yhdessä Miitri Aaltosen kanssa, ja se äänitettiin kahdessa eri osassa Hollolan Petrax-studiolla. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.

”Valkoista kohinaa”- ja ”Punamultaa”-kappaleet julkaistiin digisinglenä ennen albumia. Molemmista kappaleista kuvattiin myös musiikkivideo, jotka tuotti Vasara Films. ”Kuollut, kuolleempi, kuollein” -kappaletta yhtye soitti jo kesän 2012 esiintymisissään.

Albumin julkaisun jälkeen yhtye teki ‎”Kerran vielä pojat ja sitten vielä pari kertaa 2012” -nimisen syyskiertueen.

Kappaleet 
Sanoitukset: Marko Annala. Sovitukset: Mokoma.

Singlet
”Valkoista kohinaa” (28. syyskuuta 2012)
”Punamultaa” (12. lokakuuta 2012)

Kokoonpano
 Marko Annala – laulu
 Kuisma Aalto – kitara, taustalaulu
 Tuomo Saikkonen – kitara, taustalaulu, lyömäsoittimet
 Santtu Hämäläinen – basso, efektikitarat
 Janne Hyrkäs – rummut, lyömäsoittimet

Vierailevat muusikot
 Miitri Aaltonen – taustalaulu
 Mokoma ja Kimmo Koskinen – huutoryhmä

Tuotanto
 Miitri Aaltonen – äänittäjä (Petrax-studio), miksaaja (Studio Haukanpesä)
 Kimmo Koskinen – äänittäjä 
 Mika Jussila – masteroija (Finnvox)
 Ville Pirinen – kansitaide

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Inferno: positiivinen
 Kaaoszine.fi: 
 Rumba: 
 Rytmi: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
”Valkoista kohinaa” -musiikkivideo YouTube-sivustolla 

Mokoman albumit
Vuoden 2012 albumit
Miitri Aaltosen tuottamat albumit
Sakara Recordsin albumit
Jonathan Castroviejo

Jonathan Castroviejo Nicolás (s. 27. huhtikuuta 1987 Getxo) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt etupäässä aika-ajoissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Euskaltel-Euskadi-joukkueessa 2010, edusti Team Movistaria 2012–2017 ja on vuodesta 2018 kilpaillut Team Sky / Team Ineosissa.

Castroviejo sai Espanjan ympäriajossa 2012 kokonaiskilpailun johtajan paidan ensimmäisen päivän joukkueaika-ajon jälkeen. Hän tuli ensimmäisenä maaliin etapin voittaneen joukkueensa Movistarin ajajista. Hän piti paitaa kahden etapin ajan. Hän voitti aika-ajon Espanjan-mestaruuden 2013, 2015, 2017, 2018 ja 2019. Richmondin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkueaika-ajossa pronssia ja oli henkilökohtaisessa aika-ajossa neljäs. Hän voitti 2016 aika-ajon Euroopan-mestaruuden ja sai MM-kilpailujen aika-ajossa pronssia. Hän saavutti aika-ajon EM-hopeaa 2018.

Saavutuksia 

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives
2009
Tour du Haut Anjou (alle 23-v.), 3. etapin voitto
Ronde de l'Isard d'Ariège (alle 23-v.), prologin voitto
Tour de l'Avenir, 5. etapin voitto
2010
Katalonian ympäriajo, sprinttikilpailun voitto
2011
Tour de Romandie, prologin voitto
Vuelta a la Comunidad de Madrid, 1. etapin (aika-ajo) voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa 11:s
2012
Vuelta a la Comunidad de Madrid, 1. etapin (aika-ajo) voitto
Olympialaiset, aika-ajossa yhdeksäs
2013
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa 14:s
2014
MM-kilpailut, aika-ajossa kymmenes
2015
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa neljäs, joukkueaika-ajossa pronssia
2016
Olympialaiset, aika-ajossa neljäs
Espanjan ympäriajo, 19. etapilla (aika-ajo) toinen
EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa
MM-kilpailut, aika-ajossa pronssia
2017
Volta ao Algarve, 3. etapin (aika-ajo) voitto
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa 14:s
2018
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
EM-kilpailut, aika-ajossa hopeaa
Espanjan ympäriajo, 16. etapilla (aika-ajo) kolmas
MM-kilpailut, aika-ajossa kuudes
2019
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
2020
Italian ympäriajo, 9. etapilla toinen
2022
Ranskan ympäriajo, 9. etapilla toinen

Lähteet 

Espanjalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Astromantic

Astromantic on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 26. toukokuuta 2004.

Albumi oli ensimmäinen, jonka yhtye äänitti laulaja Lisan lähdön jälkeen. Siinä olivat nyt jäljellä vain DJ Taku ja MC Verbal. Aikaa yhtyeen edellisen studioalbumin julkaisusta oli kulunut kolme vuotta. Sen sijaan, että m-flo olisi etsinyt uuden laulajan, yhtye päätti aloittaa ”m-flo loves...” -projektin, jossa se teki yhteistyötä lukuisten muiden artistien kanssa. Inspiraationa projektille toimi yhdysvaltalainen tuottajakaksikko The Neptunes. Ensimmäinen kollaboraatiosingle ”Reeeewind!” tehtiin R&B-laulaja Crystal Kayn kanssa:

Astromantic nousi Oricon-listan toiselle sijalle ja myi yli 600 000 kappaletta. Siltä julkaistiin ensimmäisen singlen ”Reeeewind!” lisäksi Melodyn ja Ryōhei Yamamoton kanssa tuotettu ”Miss you” sekä korealaisen supertähden BoAn kanssa tehty ”The Love Bug”, jotka nousivat kaikki Oricon-listan top 10:een. Yhtye teki töitä myös monien uusien artistien kanssa, jotka saivat m-flon kautta mahdollisuuden nousta tunnetuiksi. Yhteensä albumilla vieraili 17 artistia.

Albumista julkaistiin myöhemmin remiks-versio Astromantic Charm School. Albumin kehystarina jatkaa m-flon aiemmilta albumeilta tuttua futuristista avarusteemaa, ja sen välisoitoilla esiintyvät kertoja Masaaki Yajima ja tarento Patrick Harlan.

Kappaleet 
The Third Impact [välisoitto]
Miss You [m-flo loves Melody & Ryōhei Yamamoto]
Starstruck – ”The Return of the Luvbytes” [m-flo loves Ai, Emi Hinouchi & Rum (Heartsdales)]
How to Be Astromantic [välisoitto]
Vanessa [m-flo loves Bloodest Saxophone]
Way U Move [m-flo loves Dragon Ash]
gET oN! [m-flo loves Crystal Kay]
Astrosexy [m-flo loves Chemistry]
Listen to Your Heart [välisoitto]
The Love Bug [m-flo loves BoA]
Life Is Beautiful [m-flo loves Double & Toku]
I Wanna Be Down [m-flo loves Ryūichi Sakamoto]
Rendezvous 2014 [välisoitto]
Cosmic Night Run [m-flo loves Maki Nomiya & Crazy Ken Band]
Reeewind! [m-flo loves Crystal Kay]
Uchū no uouo () [m-flo loves Boy-Ken & Black Bottom Brass Band]
Curtain Call [välisoitto]

Lähteet 

m-flon albumit
Vuoden 2004 albumit
Manderlay

{{Elokuva
| nimi-suomi        = Manderlay
| nimi-alkuperäinen = 
| kuva              = Manderlay 2005 poster.jpg
| kuvateksti        = 
| ohjaaja           = Lars von Trier
| käsikirjoittaja   = Lars von Trier
| tuottaja          = Vibeke Windeløv
| perustuu          = 
| säveltäjä         = 
| kuvaaja           = Anthony Dod Mantle
| leikkaaja         = 
| lavastaja         = Peter Grant
| koreografi        = 
| erikoisefektit    = 
| pääosat           = 
| maa               = 
| tuotantoyhtiö     = 
| ensi-ilta         = 2005
| kesto             = 139 min
| kieli             = englanti
| ikäraja           = 
| budjetti          = 
| tuotto            = 
| katsojat          = 
| edeltäjä          = Dogville
| seuraaja          = Wasington (suunnitteilla)
| kotisivut         = 
| imdb              = 0342735
| elonet            = ekrthg
| amg               = 
| tietokanta        = http://www.dfi.dk/faktaomfilm/danishfilms/dffilm.aspx?id=14624
| tietok-lyh        = DFI
}}
Manderlay on Lars von Trierin ohjaama elokuva vuodelta 2005. Se jatkaa Trierin edellisen elokuvan Dogvillen tarinaa.Manderlay''-elokuvassa Trier kuvaa jälleen 1930-luvun Amerikkaa ja Gracen tarinaa. Elokuva on kuvattu studiossa, ja orjaplantaasia kuvaavat lavasteet on piirretty lattiaan.

Kritiikissä elokuvaa pidetään kohuohjaajan onnistuneimpiin kuuluvana teoksena. Siitä on todettu, että se on vaikuttava mutta yllätyksetön.

Palkinnot 
Trier sai elokuvasta Valladolidin elokuvajuhlilla 50-vuotisjuhlapalkinnon. Elokuva on ollut ehdokkaana monien muiden palkintojen saajaksi, muun muassa Tanskassa Bodil-palkinnon parhaan elokuvan sarjan ehdokkaana, Cannesissa Kultaisen palmun ehdokkaana, European Film Awardsin ehdokkaana kolmessa sarjassa sekä tanskalaisella Robert Festivalilla yhdeksässä sarjassa.

Näyttelijät

Lähteet

Lars von Trierin ohjaamat elokuvat
Tanskalaiset elokuvat
Vuoden 2005 elokuvat
Elokuvat orjuudesta
Breuer

Breuer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Grit Breuer (s. 1972), saksalainen pikajuoksija
 Josef Breuer (1842-1925), itävaltalainen lääkäri ja fysiologi
 Marcel Breuer (1902-1981), unkarilainen arkkitehti ja sisustussuunnittelija
 Michel Breuer (s. 1980), alankomaalainen jalkapalloilija
 Theresa Breuer, Teresa Brewer (1931-2007), yhdysvaltalainen pop- ja jazzlaulaja
Constructor Finland

Constructor Finland Oy – Kasten (alkujaan Hj. H. Kasten) on suomalainen vuonna 1886 perustettu metallialan yritys. Se on erikoistunut varastotekniikkaan alkaen peruskuormalava- ja pientavarahyllyistä ja päätyen erilaisiin nykyaikaisiin puoliautomaattisiin varastointiratkaisuihin ja varastoautomaatteihin. Yritys sijaitsee Lohjalla. 

Contructor Finland sai alkunsa 1800-luvun loppupuolella helsinkiläisen Hjalmar Henrik Kastenin perustamasta peltisepänverstaasta. Kasten-teräshyllyjen valmistus alkoi vuonna 1951, ensimmäinen Paternoster-varastoautomaatti toimitettiin vuonna 1980 ja Tornado-varastoautomaatti lanseerattiin vuonna 2003. 

Tammikuusta 2018 alkaen yhtiö on osa eurooppalaista teräksisiä varasto- ja arkistokalusteita valmistavaa Gonvarri Material Handling -konsernia. Tuotantolaitokset sijaitsevat Suomessa, Ruotsissa, Saksassa, Tšekissä, Venäjällä ja Romaniassa. Konserni on edustettuna paikallisesti koko Euroopassa Dexion- ja Constructor-brändeillä ja myyntiverkoston kautta kaikkialla muualla maailmassa.

Lähteet 
 Yrityksen kotisivut
 Manufacturing Today

Viitteet

Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt
Utu (täsmennyssivu)

Utu voi viitata seuraaviin asioihin:
Utu, sääilmiö
Utu, mesopotamialaisen mytologian jumala
Utu, Värttinä-yhtyeen albumi
UTU, Uotilan Työväen Urheilijat, raumalainen urheiluseura
UTU Group, suomalainen sähköalan konserni
Turun yliopistosta käytettävä lyhenne (University of Turku)
Raggarit

Raggarit () on Ruotsissa 1950-luvulla syntynyt alakulttuuriryhmä. Raggarikulttuurin olennaisin osa on vanhojen amerikkalaisten autojen kunnostus ja niillä harrastettava kruisailu. Myös muulla 1950-luvun amerikkalaisella nuorisokulttuurilla on tärkeä osa raggarikulttuurissa. Raggarit eroavat kuitenkin varsinaisista 1950-luvun harrastajista siinä, että he eivät välttämättä pukeudu pelkästään vuosikymmenellä käytetyn tyylin mukaisesti tai kuuntele vain rockabilly-musiikkia. Yhtäläisyyksiä puolestaan löytyy jenkkiautojen lisäksi esimerkiksi Etelävaltioiden lipun käyttämisessä.

Raggarikulttuuri syntyi 1950-luvun nuorison parissa, mutta nykyään sen harrastajat ovat lähinnä nuoria aikuisia tai keski-ikäisiä miehiä. He tulevat suurimmaksi osaksi maaseudulta ja pienistä kaupungeista. Raggarit järjestävät kesäisin tapaamisia eri puolilla Ruotsia. Niihin saapuu myös harrastajia Ruotsin ulkopuolelta, lähinnä muista Pohjoismaista, jonne kulttuuri on jonkin verran levinnyt.

1960- ja 1970-luvuilla raggarit olivat usein otsikoissa väkivaltaisesta käyttäytymisestään hippejä, punkkareita ja myös maahanmuuttajia kohtaan. Erityisesti punkkarien ja raggarien välit olivat 1970-luvulla erittäin huonot. Tunnettu raggari-artisti Eddie Meduza levytti vuonna 1978 kappaleen Punkjävlar ja sai myöhemmin vastineen The Rude Kids -yhtyeen singlen Raggare is a bunch of motherfuckers muodossa. Yhteenotot kärjistyivät usein väkivaltaisiksi mellakoiksi. Raggarit aiheuttivat häiriötä myös muun muassa Sex Pistolsin ja The Stranglersin Ruotsin esiintymisten aikana. Nykypäivän raggarit keskittyvät lähinnä autojen kunnostukseen, kruisailuun ja keskinäisiin tapaamisiin, eikä vastaavia konflikteja muiden alakulttuurien kanssa enää ole.

Lähteet

Aiheesta muualla

Raggarportalen 

Alakulttuurit
Ruotsalainen kulttuuri
Runopuulaaki

Runopuulaaki on Olavi Rytkösen ja Jouni Tossavaisen perustama lavarunokilpailu, joka runoillaan kansainvälisillä Poetry Slam -säännöillä. Ensimmäinen kilpailu järjestettiin vuonna 2000 Kuopiossa. Kilpailu on vakiintunut jokavuotiseksi tapahtumaksi. 

Kuopiosta Runopuulaakin voittaja saa lavarunouden Suomen mestari -tittelin ja hän pääsee edustamaan Suomea Pariisin Bobignyssä järjestettävään Poetry Slam MM-kisoihin.

Runopuulaakin säännöt

 Runoilija ilmoittautuu etukäteen kilpailuun tai paikan päällä puoli tuntia ennen kilpailun alkamista.
 Esikarsinnassa ja finaalissa runoilija esiintyy yksin omilla runoillaan.
 Esityksen kesto rajataan kolmeen minuuttiin. Ajan ylityksestä tuomaristo tekee omat arviot.
 Välineistö saa koostua vain mikrofonista ja tekstipaperista, muuta rekvisiittaa tai musiikki ei saa käyttää.
 Ensimmäisen kierroksen esiintymisjärjestys arvotaan.
 Tuomaristo koostuu yleisön viidestä vapaaehtoisesta, puolueettomista ja arvostelukykyisistä henkilöistä, jotka järjestäjä valitsee.
 Yleisöraati arvostelee esitykset pistein 1,0–10,0. Ylin ja alin pistemäärä jätetään huomioimatta ja keskimmäiset pisteet lasketaan yhteen. Tasapisteissä karsinnan juontaja päättää jatkoon menijän.
 Toisella kierroksella kilpailee puolet raadin valitsemista runoilijoista. Ensimmäisenä esiintyy vähiten pisteitä saanut.
 Raati valitsee karsinnan kolmannelle kierrokselle kolme kilpailijaa, joiden voittaja valitaan tuomariston päätöksellä.
 Alueellisen karsinnan voittaja pääsee jatkamaan valtakunnalliseen loppukilpailuun. 
 Lisäksi toteutetaan ns. keräilyerä, jossa loppukilpailuun valitaan yksi tai useampi kilpailija, järjestäjien harkinnan mukaan.
 Runopuulaakin säännöistä vastaavat yhteistyössä runokarsintojen järjestäjät, Runokukko ja Kuopio Festivals.

Runopuulaaki 2012
Varsinainen Runopuulaakin 2012 SM-finaali käytiin Kuopiossa, Ravintola Maljassa 26.5.2012. Kahdeksalla paikkakunnalla oli järjestetty karsintoja, joista kaikki eivät ole päässeet mukaan. Keräilyerä järjestettiin alueellisissa karsinnoissa tippuneille ja muillekin runoilijoille 25.5.2012 klo 18.00 Ravintola Maljassa, jolloin kaksi kilpailijaa pääsi vielä SM-finaaliin.

Runopuulaaki 2015
Vuoden ensikarsinta runoiltiin ensimmäistä kertaa ravintola Salacalassa Kuopion torin laidalla 16.1.2015. Karsinnasta jatkoon selvisi Solja Krapu-Kallio.

Päijät-Hämeen seudun karsinta suoritettiin Möysän Essolla Lahdessa perjantaina 23.1. ja Vakka-Suomessa karsittiin Bar Kukassa Turussa torstaina 5.3.2015

Runopuulaakin 2015 SM-finaali järjestettiin Kuopiossa Peräniemen Kasinolla 23.5.2015. Finaalissa runoili 11 eri puolelta Suomea esikarsinnoista jatkoon päässyttä kilpailijaa. Loppukilpailun voitti AP Kivinen, joka lähti edustamaan Suomea marraskuussa Poetry Slamin EM-kisoihin Tartossa ja vuoden 2016 MM-slameihin Pariisissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
http://runokukko.blogspot.com/

Runotapahtumat
Kuopion tapahtumat
Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Quantum Holocaust: World Domination


Quantum Holocaust: World Domination on suomalaisen death metal -yhtyeen Medeian ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu omakustanteena vuonna 2006.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Berzerker – laulu
 Damien – kitara
 Lepervomit – basso
 Abomb – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet 

Vuoden 2006 esikoisalbumit
Medeian albumit
Puristin

Puristin voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Jätepuristin
 Puuntyöstössä käytettävä puristin
 Kirurgiassa käytettävä puristin
 Valmistustekniikkassa käytettävä särmäyspuristin
People’s Choice

People’s Choice tai The People’s Choice voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 People’s Choice Awards, yhdysvaltalainen populaarikulttuuriin keskittynyt palkintogaala
 The People’s Choice, yhdysvaltalainen 1970-luvun funkyhtye
 The People’s Choice, Nomeansno-yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 2004
 People’s Choice, Sledgeback-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 2004.
Suojalasit

Suojalasit, ovat yleisnimitys joukolle henkilökohtaisia suojaimia, joiden pääasiallisin käyttötarkoitus on suojella silmiä ulkoisilta vaurioilta:  
 Mekaaniset (pöly, kiven iskemät, kipinät)
 Kemialliset (kemikaaliroiskeet, kaasut)
 Säteily
Hyvät suojalasit istuvat hyvin – myös silmälasien kanssa ja ovat käyttäjälleen mukavat (kevyet, pehmustetut, säädettävät, jne.); tarjoavat tilanteeseen nähden riittävän suojan myös epäsuorilta vaaroilta (peittävät silmät kasvoihin asti); eivät huurru eivätkä naarmutu helposti, rajoita näkökenttää taikka aiheuta heijastumia / häikäistymisvaaraa. 
Nykyään suojalaseja saa monia eri malleja ja erivärisinä, joitain malleja myös käyttäjän omilla vahvuuksilla valmistettuna. Valtaosa kaupoissa myytävistä suojalaseista on valmistettu polykarbonaatista, joka estää tehokkaasti myös ultraviolettisäteilyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suojavarustus
Silmälasit
Reclaiming

Reclaiming on kansainvälinen uuspakanallinen liike, joka korostaa yhteiskunnallista ja ekologista vastuuta sekä tasa-arvokysymyksiä. Sitä edeltäneen järjestön Reclaiming Collectiven perustivat kaksi juutalaistaustaista uuspakanallista naista Starhawk (synt. Miriam Simos) ja Diane Baker vuonna 1980 tarkoituksenaan tutkia ja kehittää feministisiä ja uuspakanallisia emansipatorisia rituaaleja.

Nykyisin Reclaiming-liikkeellä on pari tusinaa kommuunia ympäri Yhdysvaltoja, Kanadaa, Eurooppaa ja Australiaa. Reclaiming järjestää viikon mittaisia ”Witch Camps” -nimellä tunnettuja kursseja, joilla opetetaan perusasioita muun muassa magiikasta ja rituaaleista. Suomessa rekisteröitiin Reclaiming Finland ry vuonna 2007.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut
 Witch Camp WebSite

Uuspakanalliset järjestöt
Kansainväliset järjestöt
Tărgovišten alue

Tărgovišten alue () on yksi Bulgarian alueista. Se sijaitsee maan koillisosassa ja se on jaettu viiteen kuntaan.

Kunnat
Antonovo
Omurtag
Opaka
Popovo
Tărgovište

Lähteet

Bulgarian alueet
Mallatunturit

Mallatunturit on Enontekiön kunnassa Kilpisjärven pohjoisrannalla sijaitseva kahden huipun muodostama tunturiryhmä. Ne kuuluvat vuonna 1938 perustettuun Mallan luonnonpuistoon. Mallatunturien alue rauhoitettiin ensimmäisen kerran jo Venäjän vallan aikana 1916.

Tuntureista matalampi, Pikku-Malla, nousee Kilpisjärvestä muodostaen järveen työntyvän niemen. Korkeampi Iso-Malla sijaitsee Pikku-Mallan luoteispuolella. Pikku-Mallan korkeus merenpinnasta on 738 metriä ja Iso-Mallan 942. Suomen ja Norjan välinen raja kulkee Iso-Mallan pohjois- ja luoteisrinteiden kautta. Koillisrinteellä on pieni Mallajärvi. 

Tuntureiden välistä Mallan luonnonpuiston halki kulkee vuonna 1993 avattu yhteispohjoismainen Kalottireitti-niminen vaellusreitti.

Lähteet
Kilpisjärven kyläsivut
Metsähallitus/Mallan luonnonpuisto

Aiheesta muualla
Metsähallituksen zoomattava kartta alueesta (retkikartta.fi)
Malla Directions and Maps   (outdoors.fi)

Enontekiön tunturit
Skandit
Abandon All

Abandon All on suomalaisen death metal -yhtyeen Medeian kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2011.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Keijo Niinimaa – laulu 
 Pekko Mörö – kitarat
 Samuli Peltola – kitarat
 Samuli Kuusinen – basso
 Janne Putkisaari – rummut
 Laura Dziadulewicz – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2011 albumit
Medeian albumit
Sergei Belavenets

Sergei Vsevolodovitš Belavenets (18. heinäkuuta 1910 - 7. maaliskuuta 1942)  oli neuvostoliittolainen šakinpelaaja.

Belavenets jakoi Moskovan mestaruusturnauksen voiton Vladimir Alatortsevin kanssa 1932 ja 1937. Vuonna 1938 hän jakoi Moskovan mestaruuden Vasili Smyslovin kanssa.  Hän voitti Venäjän mestaruuden 1934 .

1939 Belavenets osallistui Neuvostoliiton mestaruusturnaukseen ja sijoittui kolmanneksi. Se on hänen merkittävin šakillinen saavutuksensa.

Belavenets osallistui toiseen maailmansotaan Neuvostoliiton armeijassa. Hän kaatui saksalaisia vastaan  käydyssä taistelussa Novgorodissa maaliskuussa 1942. 

Belavenets julkaisi šakkilehdissä Shahmaty v SSSR ja 64 loppupelianalyysejä ja monia muita artikkeleita. Ne on hänen kuolemansa jälkeen koonnut ja luetteloinut hänen tyttärensä Ljudmila (s. 1940), joka on myöskin vahva šakinpelaaja. Ljudmila Belevenets on lähišakissa naisten kansainvälinen mestari (1977) ja kirješakissa kansainvälinen mestari (1979). Ljudmila piti hallussaan naisten kirjesakin maailmanmestaruutta 1984-1992.

Pelejä

Belavenetsin merkittävimpiä pelejä on voitto Vjatšeslav Ragozinista Neuvostoliiton mestaruusturnauksessa 1935. 

 Sergei Belavenets vs. Viacheslav Ragozin, Neuvostoliiton mestaruus, Leningrad (1935) 

Vuonna 1939 hän kukisti suurmestari Salomon Flohrin Leningradin turnauksessa.

 Sergei Belavenets vs. Salomon Flohr, Leningrad (1939)

Lähteet

Neuvostoliittolaiset shakinpelaajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Hockey Milano Rossoblu

Hockey Milano Rossoblu on italialainen jääkiekkojoukkue Milanosta. Joukkue on perustettu vuonna 2008, jolloin se liittyi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie A2:seen. Kauden 2011–2012 päätteeksi joukkue voitti sarjan ja onnistui nousemaan kaudeksi 2012–2013 Serie A:han.

Joukkue kaudella 2020-2021

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Massimo Da Rin 
 Apuvalmentaja: Luca De Zordo 
 Urheilutoimenjohtaja: Dominic Perna 
 Pelaajakehitysjohtaja: Roman Simunek

Aiheesta muualla
 Joukkueen viralliset kotisivut

Italialaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 2008 perustetut urheiluseurat
Milanon urheilu
Sims

Sims voi viitata johonkin seuraavista:

 The Sims, videopelisarja (The Sims, The Sims 2,, The Sims 3 ja The Sims 4)
 Sims-luokka, Yhdysvaltain laivaston hävittäjiä
 Sims, Innin sivujoki
 SIMS, videopelien kehittäjä

Henkilöitä 
 Alexander Sims (s. 1988), brittiläinen moottoriurheilija
 Christopher A. Sims (s. 1942), yhdysvaltalainen taloustieteilijä, Nobelin taloustieteen palkinnon saaja
 John Haley Sims, Zoot Sims (1925–1985), yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti
 William Sims (1858–1936), yhdysvaltalainen amiraali
 Samuel Sims Walker (1925–2015), yhdysvaltalainen kenraali
Venäjän jääpallon superliiga

Superliga (ven. Суперлига), josta käytetään suomen kielessä myös nimeä Superliiga, on jääpallon Venäjän mestaruuskilpailun korkein sarjataso. Jääpallon Venäjän mestaruuskilpailua hallinnoi Venäjän jääpalloliitto. Superligan voittaja on jääpallon Venäjän mestari. Superliga käynnistyi kaudella 2011–2012, kun se korvasi Mestaruussarjan (ven. Высшая лига, Vysšаja ligа, "Korkein liiga") korkeimpana sarjatasona. Jääpallon Venäjän mestaruudesta on pelattu kaudesta 1992–1993 lähtien. Venäjän mestaruuskilpailu on jatkoa Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarjalle, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936.

Superligassa pelaa 14 joukkuetta. Hallitseva Venäjän mestari on Moskovan Dynamo.

Sarjajärjestelmä
Kaudeksi 2009–10 Venäjän liigassa luovuttiin aiemmin voimassa olleesta alueellisesta lohkojaosta. Nykyisin kaikki joukkueet pelaavat keskenään kaksinkertaisen runkosarjan, jonka päätteeksi 8 parasta joukkuetta etenee maaliskuussa pelattaviin pudotuspeleihin. Puolivälierät ja välierät pelataan paras kolmesta -periaatteella ja finaali yksiosaisena. 
Superligasta on mahdollisuus pudota Mestaruussarjaan ja vastaavasti Mestaruussarjasta on mahdollisuus nousta Superligaan.

Joukkueet kaudella 2022–2023

Entiset pääsarjatason joukkueet
Lokomotiv, Orenburg
HK Borovitši, Borovitši
SKA-Sverdlovsk, Jekaterinburg
Mayak, Krasnoturjinsk
Stroitel/Dynamo-Syktyvkar, Syktyvkar
Metallurg, Bratsk
SKA Zabajkalets-Energija, Tšita
Lesokhimik, Ust-Ilimsk
Krasnaja Zarya/BSK, Pietari
Sever, Severodvinsk
Severonikel, Montšegorsk
Agrokhim, Berezniki
Yunost, Omsk
Vympel, Koroljov
Znamya, Votkinsk
Zarya, Novosibirsk
Shakter, Leninsk-Kuznetski
Cheremshan, Dimitrovgrad
Podshipnik, Samara
Vympel, Kaliningrad
Vostok, Arsenyev
Dynamo, Almaty, Kazakstan
Zorki Krasnogorsk

Mestarit

 1993: Zorki Krasnogorsk
 1994: SKA-Sverdlovsk Ekaterinburg
 1995: Sibselmaš Novosibirsk
 1996: Vodnik Arkangeli
 1997: Vodnik Arkangeli
 1998: Vodnik Arkangeli
 1999: Vodnik Arkangeli
 2000: Vodnik Arkangeli
 2001: Jenisei Krasnojarsk
 2002: Vodnik Arkangeli
 2003: Vodnik Arkangeli
 2004: Vodnik Arkangeli
 2005: Vodnik Arkangeli
 2006: Dynamo Moskova
 2007: Dynamo Moskova
 2008: Dynamo Moskova
 2009: Dynamo Moskova
 2010: Dynamo Moskova
 2011: Dynamo-Kazan
 2012: Dynamo, Moskova
 2013: Dynamo, Moskova
 2014: Jenisei, Krasnojarsk
 2015: Jenisei, Krasnojarsk 
 2016: Jenisei, Krasnojarsk 
 2017: SKA-Neftjanik, Habarovsk
 2018: SKA-Neftjanik, Habarovsk
 2019: SKA-Neftjanik, Habarovsk
 2020: SKA-Neftjanik, Habarovsk, Dynamo Moskova
 2021: Jenisei, Krasnojarsk
 2022: Dynamo, Moskova

Katso myös
Venäjän jääpallon mestaruussarja

Lähteet
 http://www.rusbandy.ru/
 http://sports123.com/ban/mrus.html

Viitteet 

Venäjän jääpallokilpailut
Tapani Eskola

Tapani Eskola (11. syyskuuta 1933 Helsingin maalaiskunta – 19. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja Arkkitehti-lehden päätoimittaja.

Arkkitehdiksi valmistunut  ja filosofisista pohdiskeluista kiinnostunut Eskola väitteli eläkkeelle jäätyään tekniikan tohtoriksi 2005 aiheena Arkkitehtuuri käsitteenä. Arkkitehtonis-filosofinen tutkimus rakennuksesta modernissa.

Eskolan isä oli taidemaalari Uuno Eskola.

Julkaisuja
Säästäkää Suomenlahti, Suomen arkkitehtiliitto, 1972 
Arkkitehtuuri käsitteenä. Arkkitehtonis-filosofinen tutkimus rakennuksesta modernissa (väitöskirja)

Lähteet

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Osku Laukkanen

Osku Laukkanen (s. 1967) on pedagoginen rehtori ja freelance-urheilutoimittaja. Laukkanen asuu Naantalissa ja on töissä Turun AKK:ssa. Laukkanen oli Yleisradion toimittajan virassa 1992–1996. Sen jälkeen hän on toiminut Ylellä freelance-urheilutoimittajana ja selostajana.

Laukkanen on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri. Koulutuksessaan hän on erikoistunut erityisopetukseen ja puheviestintään. Opetusalan työt Laukkanen aloitti Turun AKK:ssa vuonna 1996. 

Toimittajana Laukkanen aloitti vuonna 1985 Suomen ensimmäisessä paikallisradiossa Radio Lakeudessa. Vuodesta 1988 vuoteen 1992 hän työskenteli Radio Kajauksessa. Vuonna 1992 hän sai Yleisradiosta toimittajan viran. Vuodesta 1996 lähtien Laukkanen on työskennellyt Ylellä freelance-toimittajana ja on ollut mukana selostajana ja toimittajana useissa olympialaisissa. 

Lisäksi Laukkanen on ollut Ylen tv- ja radioselostajana paikan päällä useissa jääkiekon MM-kisoissa. Hän on selostanut televisiossa Ylelle myös jalkapallon MM- ja EM-kilpailuja sekä Yle TV2:lla lauantaisin jalkapalloa (Englannin liigalähetykset). Laukkanen on tuttu ääni myös Ylen radiokanavien palloilukierroksilta (pesäpallo, jääkiekko ja jalkapallo).

Lähteet 
https://yle.fi/uutiset/3-11523589
https://www.wikiwand.com/fi/Radio_Lakeus
https://yle.fi/urheilu/3-6237982
https://yle.fi/uutiset/3-5061593
https://finnishradiostations.wordpress.com/tag/osku-laukkanen/
https://yle.fi/urheilu/3-5929747
https://yle.fi/aihe/artikkeli/2001/11/20/miehen-tiella-harry-harkimo
https://yle.fi/urheilu/3-6049911
https://www.turunakk.fi/author/laukos/
https://www.ts.fi/uutiset/1074036420

Aiheesta muualla
Osku Laukkanen, Mies radiossa 1985 - 2010
Osku Laukkanen, Urheilutoimittajana Ylellä TV:ssä 1986 - 2010
Jääkiekon MM 1995 viimeiset sekunnit, YLE Radio Suomi
Katkeamatonta puhetta
Haastattelussa nuori Saku Koivu (vuosi 1993)
Luzhnikin mummot

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset urheiluselostajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Juho Franssila

Juho Franssila (nimi aik. Johan Pakarinen; s. 19. helmikuuta 1867 Pälkäne) oli suomalainen näytelmäkirjailija.

Teoksia 
 Aamun sarastaessa  : näytelmä kahdessa näytöksessä. Tekijä, Sortavala 1927
 Onko kieltolaki kumottava? : muutamia sanoja täysikiellottomille. Tekijä, Sortavala 1930

Lähteet 
 

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1867 syntyneet
Kuolinvuosi tuntematon
Calvary Chapel

Calvary Chapel on evankelinen kristillisten kirkkojen yhteenliittymä, johon kuuluu maailmanlaajuisesti yli 1500 seurakuntaa. Calvary Chapel ei ole kristillinen kirkkokunta vaan samanmielisten itsenäisten kirkkojen muodostama uskonliike.

Ensimmäinen Calvary Chapel -seurakunta syntyi 25 hengen raamattupiiristä Kalifornian Costa Mesassa vuonna 1965. Foursquare Church Denominationin silloinen pastori Chuck Smith aloitti pitämään hengellisiä tilaisuuksia hipeille, lainelautailijoille ja huumeongelmaisille ja seuraajien määrä kasvoi nopeasti. Seurakunnan suosio kasvoi nopeasti 1960-lopulla kun siitä tuli yksi Jeesus-liikkeen (”Jesus Movement”) ympärille liittyvistä yhteisöistä.

Calvary Chapel -seurakunnat noudattavat niin sanottua ”Mooses-mallia”, jossa seurakunnan kirkkoherralle on annettu suuri valta kirkon asioiden hoidossa. Seurakunnassa on vanhainneuvosto, joka päättää kirkon omaisuudesta ja liiketoiminnasta, mutta se ei anna määräyksiä kirkkoherralle. Sen lisäksi monissa seurakunnissa on erillinen hengellisten asioiden vanhainneuvosto, joka auttaa seurakunnan pappeja hengellisissä asioissa. Isoimmissa seurakunnissa on apulaispappeja ja diakoneja, mutta kirkkoherra (senior pastor) on aina johtaja.

Oppi 

Calvary Chapel asemoi itsensä opillisesti fundamentalismin ja helluntaiherätyksen väliin. Yksittäiset seurakunnat eivät käytä uskontunnustusta, mutta uskovat Jeesukseen Jumalan poikana. Uskovainen, joka tunnustaa syntinsä ja ottaa Jeesuksen henkilökohtaiseksi vapahtajakseen pääsee taivaaseen, Kristuksen hylkäävät joutuvat helvettiin. Papit opettavat Raamattua selittämällä sitä säe säkeeltä. Seurakunnissa on käytössä upotuskaste ja ehtoollinen.

Calvary Chapel Suomessa 

Suomeen Calvary Chapel saapui keväällä 2005. Seurakunnilla on toimintaa Turussa ja Helsingissä.

Calvary Chapel on rekisteröitynyt Suomessa uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Calvary Chapelin kotisivut
 www.ccsuomi.fi

Tunnustuskuntiin sitoutumaton uuskarismaattisuus
Evankelis-kristilliset järjestöt

Suomen kristilliset yhdyskunnat
Puistotuhatjalkainen

Puistotuhatjalkainen eli puistokaksoisjalkainen (Cylindroiulus caeruleocinctus) on melko kookas ja tummansävyinen kaksoisjalkainen. Sitä tavataan koko Euroopassa aivan mantereen eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Lisäksi se on levinnyt Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Puistotuhatjalkaiset viihtyvät erityisesti kulttuuriympäristöissä, mutta myös erilaisissa lehtimetsissä.

Koko ja ulkonäkö 
Puistotuhatjalkainen on melko kookas ja tasapaksu tuhatjalkainen. Ruumis on 19–37 mm pitkä ja muodostuu koiraalla 37–47 ja naaraalla 38–97 jaokkeesta. Raajapareja on koiraalla 63–85 ja naaraalla 65–97. Ruumis on pohjaväriltään kiiltävän mustanruskea, ja siinä on metallinkiiltoisen kullanhohtoisia poikkijuovia. Tuntosarvet ovat mustanruskeat ja raajat vaalean kellertäviä. Silmät muodostuvat 37–47 osasilmästä

Levinneisyys 
Puistotuhatjalkaista tavataan Euroopassa Pyreneiden niemimaan pohjoisosista ja Britteinsaarilta Keski-Euroopan poikki Länsi-Venäjälle. Se on myös levinnyt vieraslajina Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Pohjoismaissa levinneisyys kattaa koko Tanskan sekä osan Ruotsia ja Norjaa.

Lajia tavataan paikoittaisesti myös Suomessa. Sillä on useita vakiintuneita esiintymispaikkoja ainakin Turun ja Kaarinan alueilla ja viime vuosina laji on levinnyt myös muutamille paikoille Uudellamaalla. Suomessa se tavattiin ensimmäisen kerran helsinkiläisestä puistosta vuonna 1933. Vielä vuoden 2000 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa laji oli arvioitu Suomessa erittäin uhanalaiseksi, mutta sittemmin se on levittäytynyt useille uusille elinpaikoille ja näillä paikoilla se on jopa runsaslukuinen. Niinpä vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa laji todettiin elinvoimaiseksi (LC).

Elinympäristö ja elintavat 
Puistotuhatjalkainen on useimmiten synantrooppi laji, jota tavataan tyypillisesti kulttuuriympäristöissä kuten puistoissa, puutarhoissa, hautausmailla ja peltojen reunuksilla. Se viihtyy kuitenkin myös erilaisissa lehtimetsissä ja suosii paikkoja, joissa maaperä on rehevää, joskaan hiekkaisempi maapohja ei vaikuta olevan lajille ongelma. Tuhatjalkaiset oleskelevat pääasiassa kivien alla ja karikkeen seassa. Puistotuhatjalkaisella tiedetään olevan joskus syksyisin massaesiintymiä, joiden yhteydessä talvehtimispaikkaa etsivät yksilöt voivat tunkeutua esimerkiksi kellareihin. Laji talvehtii maaperässä jopa 50 cm:n syvyydellä. Ravinnokseen se käyttää kariketta, sammalia sekä kasvien osia.

Laji saattaa olla joinakin vuosina puutarhatuholainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Cylindroiulus caeruleocinctus (Wood, 1864), new to the fauna of Hungary, and its current European distribution (Diplopoda: Julida) 

59.6 Selkärangattomat
Kaksoisjalkaiset