joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kaukovainio

Kaukovainio (lempinimeltään Kaketsu) on Oulun kaupunginosa ja Kaukovainion suuralueen keskus, joka sijaitsee noin neljä kilometriä Oulun keskustasta etelään Pohjantien (valtatie 4), Kainuuntien (valtatie 22) ja Poikkimaantien rajaamalla alueella.

Asukkaita alueella on noin 4 600. Alueella on sekä omakoti- ja rivitalo- että kerrostaloasutusta ja ostoskeskus. Kaukovainio on suosittu asuinpaikka palvelutasonsa ja julkisen liikenteen yhteyksiensä ansiosta.

Kaukovainio on rakennettu vuonna 1964 valmistuneen asemakaavan mukaisesti. Rakentaminen aloitettiin vuoden päästä kaavan hyväksymisestä ja vuonna 1970 alue oli pääosin täyteen rakennettu. Aluetta on myöhemmin täydennetty uudemmillakin kerros-, rivi- ja omakotitaloilla. Kaukovainiolla sijaitsee myös Oulun seudun ammattiopiston Kaukovainion tekniikan ja liiketalouden yksiköt. Kaukovainio on kaavoitettu 1960-luvulla lähiösuunnittelussa vallinneen periaatteen mukaisesti siten, että asutus ja palvelut sijoittuvat lyhyehköjen tonttikatujen varteen kokoojakatulenkin (Maakotkantie–Merikotkantie) sisäpuolelle. 1970-luvulla Kaukovainiota kuitenkin täydennettiin rakentamalla kerrostaloja Kainuuntien ja Merikotkantien välimaastoon, joten alkuperäinen idea moottoriliikenteen ja kevyen liikenteen erottelusta toteutuu vain alueen 1960-luvulla rakennetulla osalla.

Kuvia Kaukovainiolta

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Oulun kaupunginosat
Oulun lähiöt
Löyly

Löyly on saunan kuumalle kiukaalle heitetystä vedestä nouseva höyry, jonka lämmöstä nautitaan eli otetaan löylyä. Kun ihminen "hikoilee" löylyssä, kyse on pääasiassa iholle tiivistyneestä vedestä, ei hikoilusta.  Löylyn höyry lisää tilapäisesti ilmankosteutta sekä saa ilman kiertämään saunassa.

Heitettäessä löylyä vesihöyry tiivistyy saunan kylmimpään kohteeseen eli ihmiseen ja vapauttaa tiivistyessään lämpöä ihon pinnalle. Myös saunan lämpötilan koetaan nousevan, vaikka se kohoaa vain hetkellisesti lauteilla ja löylyjakson jälkeen laskee.

Saunominen ja löylynotto

Astiaa, josta vettä kiukaalle heitetään, kutsutaan kiuluksi. Kiulu on perinteisesti puusta valmistettu pienehkö kimpiastia, jonka kimpilaudoista yksi on muita pidempi siten, että laudan yläpää muodostaa kädensijan. Saunomisessa löylyä otetaan yleensä useita kertoja. Hikoilun ja mahdollisen vastan vaikutuksesta kuolleet ihosolut sekä liat irtoavat ihosta. Löylykertojen lomassa voidaan virkistäytyä viileämmässä vilpolassa tai ulkoilmassa, uimalla tai jopa kierimällä lumihangessa. Löylykertojen päätteeksi peseydytään. Myös saunomisen jälkeen vilvoitellaan, jotta keho rauhallisesti palautuisi normaalitilaan. 

Löylynotolla katsotaan yleisesti olevan rentouttava vaikutus. Suomalaisessa kansanperinteessä löylylle annetaan usein myös parantavia vaikutuksia. Löylyveteen voidaan lisätä eteerisiä öljyjä tai niitä voidaan asettaa kiukaalle astiassa. Höyrystyessään tuoksut leviävät löylyhuoneeseen.

Sanan etymologia 

Löyly-sanalle löytyy vastine useimmista suomalais-ugrilaisista kielistä. Läheiset, itämerensuomalaiset vastineet, esimerkiksi viron leil  merkitsevät saunan löylyä, kaukaisemmat yleensä henkeä  tai sielua. Yhteinen alkumuoto on ilmeisesti *lewl merkityksessä henki, henkäys tai sielu. Suomen kielessä löyly esiintyy kirjoitettuna jo Mikael Agricolan ajoista lähtien.

Omituisesta tai hieman tyhmästä henkilöstä voidaan käyttää nimitystä löylynlyömä, mikä viittaa siihen että hän on mahdollisesti ollut liian kauan tai liian kuumissa löylyissä.

Katso myös
 Kiuas
 Sauna
 Yleinen sauna

Lähteet

Sauna
Suomalainen mytologia

de:Sauna#Der Aufguss
Vojvodina

Vojvodina (, , , ,  ja ) on Serbian itsehallinnollinen provinssi maan pohjoisosassa. 

Vojvodina on Serbian mukaan toinen sen itsehallinnollisista maakunnista. Serbia pitää myös Kosovoa provinssinaan, vaikka Kosovo onkin julistautunut itsenäiseksi. Vojvodinan pääkaupunki on Novi Sad ja toiseksi suurin kaupunki Subotica.

Vuoden 2010 väestönlaskennassa Vojvodinassa oli 1,931 miljoonaa asukasta, vuoden 2015 väkiluvuksi arvioitiin 1 891 701. Alueella asuu yli 25 eri etnistä ryhmää. Vojvodinalla on kuusi virallista kieltä: serbia, unkari, slovakki, romania, kroatia ja ruteeni.

Historia 
Vojvodina on serbiankielinen nimi Pohjois-Serbian alueelle, joka ennen ensimmäistä maailmansotaa kuului Itävalta-Unkarille.

Serbian presidentin Slobodan Miloševićin hallitessa Vojvodina ja Kosovo menettivät suurimman osan itsehallinnostaan 1990. Jugoslavian sodan aikana monet Kroatiasta ja Bosnia ja Hertsegovinasta paenneet serbipakolaiset muuttivat Vojvodinaan.

Miloševićin väistyessä vuonna 2000 Vojvodinan vähemmistöt kannattivat Belgradin uutta demokraattista hallitusta ja vuonna 2002 provinssin autonomia palautettiin.

Maantiede 
Vojvodina sijaitsee Serbian pohjoisosassa Pannonian tasangolla. Se rajautuu etelässä muuhun Serbian valtioon ja idässä Romaniaan, pohjoisessa Unkariin, lännessä Kroatiaan ja lounaassa Bosnia ja Hertsegovinaan.

Osat 
Vojvodina on jaettu seitsemään piirikuntaan () jotka puolestaan on jaettu 46 kuntaan. Piirikunnat ovat:
Länsi-Bačka
Pohjois-Bačka
Etelä-Bačka
Pohjois-Banat
Keski-Banat
Etelä-Banat
Srem

Lähteet

Aiheesta muualla
Cassini

Cassini voi tarkoittaa:

 Giovanni Domenico Cassini (1625–1712), italialais-ranskalainen tähtitieteilijä. Hänen mukaansa on nimetty:
 Cassinin jako, Saturnuksen renkaiden välinen aukko
 Cassinin käyrä, eräs neljännen asteen käyrä.
 Henri Cassini (1781–1832), ranskalainen kasvitieteilijä
 Jacques Cassini (1677–1756), ranskalainen tähtitieteilijä
 César-François Cassini de Thury (1714–1784), ranskalainen tähtitieteilijä
 Dominique, comte de Cassini (1748–1845), ranskalainen tähtitieteilijä

 Cassini-Huygens, avaruusluotain
AS-203

AS-203 (tai SA-203) oli miehittämätön Saturn IB -kantoraketin lento Apollo-avaruusohjelmassa.

AS-203:n päätehtävä oli tutkia painottomuuden vaikutuksia S-IVB:n tankin polttoaineeseen. Syy tähän oli, että S-IVB:n avulla astronauttien oli tarkoitus kiihdyttää alus pois Maan kiertoradalta kohti Kuuta. Insinöörit halusivat tutkia nestemäisen vedyn käyttäytymistä tankissa - asettuisiko se paikoilleen vai hölskyisikö se rauhattomasti. Tätä tarkoitusta varten tankki varustettiin 83 sensorilla ja kahdella TV-kameralla. Koska tällä lennolla oli tarkoitus tutkia tällaista tekniikkaa, mukana ei ollut komento- ja huoltomoduulia.

Lento 

Raketti laukaistiin 5. heinäkuuta 1966 kello 14:53,13 UTC Kennedy Space Centeristä. S-IVB ja IU (Instrument Unit) kiersivät Maan neljä kertaa noin 188 kilometrin korkeudessa kuusituntisen lennon ajan.

Lennon tavoitteet saavutettiin ja neljän kierroksen jälkeen S-IVB paineistettiin, jotta saataisiin tietää paljonko painetta se kestää. Testin lopussa S-IVB räjähti palasiksi ylitettyään fyysisen kestävyytensä rajat.

Apollo-ohjelma
Miehittämättömät avaruuslennot
Keittäminen

Keittäminen (ruoanlaitossa) tarkoittaa aineen tai aineiden pitämistä kiehuvassa nesteessä, kuten vedessä tai maidossa siihen asti, kunnes ruoka on kypsää. Esimerkiksi tunnetuista ruoka-aineista perunat kypsennetään usein keittämällä. Pienet uudet perunat kypsyvät jopa 10 minuutissa, kun isojen perunoiden kypsyminen saattaa kestää yli 30 minuuttia. Keittämiselle vaihtoehtoja voivat olla esimerkiksi paistaminen, uunissa valmistaminen tai haudutus. Nimensä mukaisesti kaikki keitot valmistetaan keittämällä. 

Yksi keittämisen eduista on menetelmän terveellisyys: ruoka ei vaadi valmistusmenetelmän puolesta rasvaa, eikä ruokaan tule käristymisestä johtuvia haitallisia karsinogeenejä. Lisäksi keittäessä ruokien hivenaineet ja vitamiinit säilyvät paremmin kuin paistettaessa. 

Toisaalta keitettävää ruokaa tulee usein sekoittaa valmistuksen ajan, jotta ruoka ei pala kiinni pohjaan. Tämä koskee erityisesti ruokia, joissa on maitoa.

Keittämisellä voidaan tarkoittaa myös esimerkiksi erilaisia teollisuuden prosesseja, jotka eivät liity ruoanvalmistukseen. Kaikki keittäminen on kuitenkin aina jonkin nesteen kiehumista.

Lähteet 

Ruoanlaittotekniikat
Bloemfontein

Bloemfontein (afrikaansiksi [ˈblumfɔntɛin], kirjaimellisesti ’kukkalähde’) on Etelä-Afrikan oikeudellinen pääkaupunki, jonne on sijoittunut maan korkein oikeus (muut pääkaupungit ovat Pretoria ja Kapkaupunki). Sen sesothonkielinen nimi on Mangaung, joka tarkoittaa ”paikkaa, jossa gepardit asuvat”. Kaupungissa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 256 185 asukasta, ympäröivillä alueilla yhteensä noin 750 000 asukasta.

Kaupungissa on Bloemfonteinin lentokenttä (IATA-lentokenttäkoodi: BFN). Kaudella 2006–2007 sitä käytti 350 000 matkustajaa.

Historiaa 

Vaikka aluetta on asutettu aiemminkin, Bloemfonteinissa kaupunkiasustusta on ollut vuodesta 1850. Se oli vuosina 1854–1902 olemassaolleen Oranjen vapaavaltion pääkaupunki. Vuonna 1890 Bloemfonteinin ja Kapkaupungin välille rakennettiin rautatie.

Vuonna 1899 kaupungissa pidettiin konferenssi, joka ei onnistunut estämään toisen buurisodan syttymistä. Brittijoukot valtasivat kaupungin 13. maaliskuuta 1900 buurisodan aikana.

Kirjailija J. R. R. Tolkien syntyi Bloemfonteinissa 3. tammikuuta 1892. Hänen englantilainen isänsä työskenteli kaupungissa Bank of African paikallisen haarakonttorin johtajana. Perhe muutti kuitenkin takaisin Englantiin isän kuoltua yllättäen vuonna 1896.

Maantiede ja ilmasto 
Bloemfontein sijaitsee Highveldin ylängön reunalla.

Nähtävyyksiä ja palveluita 
Bloemfonteinin jalkapallostadionilla, Free State Stadiumilla, pelattiin joitakin vuoden 2010 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen otteluita. 

Kaupungissa toimii yliopisto, University of the Free State, jossa on 16 000 opiskelijaa.

Kuvia kaupungista

Lähteet

Aiheesta muualla
Ilmarinen

Ilmarinen eli seppä tai seppo Ilmarinen on suomalaisten kansanrunojen seppäsankari, alkuperäinen taivaanjumala ja yksi kalevanpojista.

Kuvaus

Iro-neito synnytti Ilmarisen yöllä ja jo päivällä Ilmarinen teki pajan. Ilmarinen takoi maailman alussa taivaankantta niin taidokkaasti, etteivät näy pihtien pitämät, eivätkä tunnu vasaran iskut. Ilmarisen kädenjälkeä ovat myös revontulet sekä aamu- ja iltaruskon värit. Myös raudan keksiminen ja alkutulen iskeminen ovat kansantarujen mukaan Ilmarisen saavutuksia. 

Raudan käytön yleistymisellä oli suuri vaikutus itämerensuomalaiseen mytologiaan ja Ilmarisestakin tuli Seppo tai takoja iän ikuinen vasta raudan käyttöönoton jälkeen. Tätä ennen Ilmari oli todennäköisesti taivaan ja ukkosenjumala. Nimi lainattiin myös udmurtin kielen taivaanjumalalle muodossa Inmar ja se esiintyy joskus myös saamenkielessä tuulenjumalana muodossa Ilmaris ja mahdollisesti myös ukkosenjumalana muodossa Ilmaričče.

Kalevalan henkilö 

Ilmarinen on Kalevalan seppäsankari, ”takoja iänikuinen”. Hän asuu Väinölässä. Kalevalassa hän takoo monia esineitä, kuten sammon, Kultaisen naisen, ja hän yrittää myös takoa uuden Auringon ja Kuun. Alkujaan Ilmarinen lienee ollut jumala, joka on myöhemmissä runoissa muuttunut kuolevaiseksi. Myös Kalevalassa Ilmarisen mainitaan olleen mukana kosmisessa luomisessa, takomalla taivaankantta ja asettamalla taivaankappaleita.

Jumalana 
Ilmarinen (Ilma, Ilmari, Ilmori, Ilmollinen) oli itämerensuomalaisten palvoma tuulen, sään ja 
ilman jumala. Ilmarinen oli mukana maailman syntymässä.

Anna-Leena Siikalan mukaan Ilmarisen attribuutti ovat palkeet. Palkeet liittyvät Ilmarisen asemaan tuulen jumalana, mutta toisaalta myös tämän rooliin kosmisena seppänä ja kulttuuriheeroksena. Itämerensuomalaisen kultaneito-runon joissakin inkeriläisissä toisinnoissa Ilmarisen taontatyö ei onnistu, ennen kuin hän tarttuu palkeisiin orjien sijasta itse. Siikalan mukaan vastakohta korostaa Ilmarisen asemaa tuulen jumalana.

Utsjoella tuulenjumala Biegga-gallesista () käytettiin myös nimeä Ilmaris. 1600-luvulla Utsjoen saamelaiselta Anders Poulsenilta takavarikoidussa noitarummussa Ilmaris on kuvattu skandinaaviseen Thoriin ja itämerensuomalaiseen Ukkoon rinnastetun Tiermes-ukkosenjumaluuden rinnalla, mutta tästä erillisenä hahmona. Udmurttien Inmar-jumaluus on miespuolinen taivaan jumala, jota on verrattu Ilmariseen. Ilmarinen on saattanut samaistua myöhemmin palvottuun Ukkoon, mutta toisaalta saattoi myös muuttua suomalaisessa tarustossa seppäsankariksi.

Hindulaisuuden sään ja sodan jumalan Indran nimi on tullut mahdollisesti suomalais-ugrilaisesta sanasta Ilma tai Ilmari.

Galleria

Katso myös  
 Biegga-almmái 
 Syy (mytologia)
 Maailman synty

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Suomalaiset taruhenkilöt
Kalevalan henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Seppäjumalat
100 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä 
 12. tai 13. heinäkuuta – Julius Caesar, roomalainen valtiomies
 Titus Labienus – roomalainen sotilas (arvio)

Kuolleita
200 eaa.



Tapahtumia  
Berberikuningaskunnat joutuivat Rooman valtakunnan alle.
Roomalaiset löivät Gallia Cisalpinan kelttiheimot Cremonan taistelussa.

Syntyneitä

Kuolleita
100



Tapahtumia 
 Timgad perustettiin

Syntyneitä 
 Aspasios, filosofi
 Fronto, roomalainen reettori
 Junius Rusticus, roomalainen poliitikko
 Justinus Marttyyri, kristitty filosofi ja pyhimys
 Valentinos, teologi

Kuolleita 
 Josephus, juutalainen historioitsija
599



Tapahtumia

Syntyneitä

Kuolleita 

500-luku
Ilmarinen (täsmennyssivu)

Ilmarinen voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Ilmarinen, Kalevalan henkilö, suomalainen tarusankari


Henkilöitä 

 Ilmarinen sukunimenä:
 Aimo Ilmarinen (1870–1953), suomalainen toimittaja ja maanviljelijä
 Meri Ilmarinen (s. 1991), suomalainen painonnostaja
 Petri Ilmarinen (s. 1968), suomalainen arkkitehti
 Ilmarinen salanimenä tai nimimerkkinä:
 Ilmarinen, oik. Jalmari Takkinen (1899–1968), suomalainen heimosoturi ja metsäsissipäällikkö
 Ilmarinen, Waldemar Beckerin (1840–1907) Napolissa asuessaan sanomalehtikirjoituksissa käyttämä nimimerkki

Paikkakuntia 

 Ilmarinen, taajama Liedossa
 Ilmarinen, kylä Loimaalla
 Ilmarinen, kylä Vehmaalla

Yhtiöitä 

 Tapaturmavakuutusosakeyhtiö Ilmarinen, vuosina 1924–1947 toiminut vakuutusyhtiö
 Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen, vuonna 1961 perustettu eläkevakuutusyhtiö
 Ilmarinen, kustannusosakeyhtö

Laivoja 

 Ilmarinen, Kiteen Puhoksessa vuonna 1833 rakennettu Suomen ensimmäinen höyrylaiva
 Ilmarinen, Tampereella vuonna 1863 rakennettu höyrylaiva
 Ilmarinen, alk. Silats, Suomen valtion käytössä 1919–1922 ollut venäläinen jäänmurtaja
 Panssarilaiva Ilmarinen, vuonna 1931 valmistunut rannikkopanssarilaiva

Lehtiä 

 Ilmarinen, Vaasassa vuosina 1845–1855 ilmestynyt sanomalehti, entinen Wasa Tidning
 Ilmarinen, Viipurissa vuosina 1866–1872 ilmestynyt sanomalehti
 Ilmarinen, Viipurissa vuosina 1874–1888 ilmestynyt sanomalehti
 Ilmarinen, vuosina 1899–1901 ilmestynyt Metallityöväen Liiton jäsenlehti, nykyisen Ahjo-lehden edeltäjä
 Ilmarinen, vuosina 1915–1922 ilmestynyt liike-elämän aikakauslehti

Muita merkityksiä 

 Ilmarinen, yksi neljästä Helsinki–Hämeenlinna-radalle vuonna 1859 tilatusta Suomen ensimmäisestä höyryveturista, ensimmäinen ajokuntoinen höyryveturi Suomessa
 Ilmarinen, Kiteen lukion oppilaitoskiinteistö, sivistys- ja kulttuurikeskus

Lähteet
Tapio

Tapio on suomalainen muinainen metsän jumala tai haltija, myös metsän kuninkaaksi kutsuttu. Esikristillisellä kaudella Tapion katsottiin hallitsevan metsäistä valtakuntaansa Tapiolaa, jonka mukaan on myöhempinä aikoina nimetty paikkakuntia, muun muassa Espoon Tapiola. Tapion palvelusväkeä ovat Tapion piiat ja rengit eli Tapion väki. Nämä kaunistivat ja siivosivat metsää sekä huolehtivat kasveista ja eläimistä. Tapion vaimo on Mielikki, metsän emäntä. Tapion tyttäriä ovat Tellervo, Tyytikki ja Tuulikki. Tapion poika on punakypäräinen Nyyrikki, jolta Lemminkäinen pyytää Kalevalassa merkitsemään tiensä jotta hän tietäisi mihin päin kulkea metsän läpi Hiiden Hirven hiihdossa. Joissakin lauluissa ja loitsuissa mainitaan Tapion tyttärenä myös Annikki. Tapiolta pyydettiin metsästysonnea, sillä hän hallitsi riistaa. Tapiota tai hänen perhettään tai palvelijoitaan kuvaillaan yleensä ihmishahmoisiksi, joko alastomiksi tai kauniisti pukeutuneiksi. Mikael Agricolan mukaan Itä-Suomessa vastaava metsänjumala tai -haltija oli Hiisi, mutta todennäköisemmin sillä on tarkoitettu pyhää lehtoa tai muuta palvontapaikkaa.

Tapiolle uhrattiin pöytäkuusen eli tapionpöydän luona. Esimerkiksi lintumetsälle riistaonnea sai Tapiolta pyydettyä uhraamalla linnun. Pohjois-Karjalasta peräisin olevan kansanperinteen mukaan nuori metsästäjä keitti ensimmäisen saalislintunsa perkaamatta höyhenineen ja vei sen tapionpöydälle. Uhripaikalla metsästäjä söi ensin itse osan linnusta ja jätti loput tapionpöydälle kolmeksi päiväksi, minkä jälkeen uhri laskettiin tapionpöydän juureen. Pöytäkuusen lisäksi uhripaikkana saattoi käyttää muurahaispesää.

Tapio on saattanut alun perin olla feminiininen hahmo, mihin viittaavat loitsut, joissa häntä puhutellaan metsän emona sekä maskuliininen metsästysperinne, joka erotisoi metsän seksuaalisen halun kohteeksi. Myös Christfried Gananderin Mythologia Fennicassa Tapio mainitaan feminiinisenä karhun suojelijana. Samassa yhteydessä Ganander mainitsee metsänhaltija Hongottaren, mutta hänen suhteensa Tapioon jää epäselväksi. Metsäsuomalaisten Mehänemäntä tai Mehänneiti viittaa myös alkuperäiseen feminiiniseen metsänjumalaan.

Joidenkin tarinoiden mukaan Tapion parta oli puuta ja silmät kuin kaksi pohjatonta järveä. Tapio samaistettiin niin läheisesti Suomeen, että toisinaan maata kutsuttiin Tapiolaksi.

Mikael Agricolan Psalttarin suomennoksen esipuheessa (1551) Tapio mainitaan riistaa antavana hämäläisten jumalana (Tapio Metzest Pydhyxet soi). Daniel Jusleniuksen sanakirjassa (1745), Christfried Gananderin Mythologia Fennicassa (1789) ja useissa kansanrunoissa se tarkoittaa pelkästään metsää.

Katso myös
 Suomalainen muinaisusko
 Suomenusko

Lähteet

Kirjallisuus 

 Pulkkinen, Risto, Suomalainen kansanusko: Samaaneista saunatonttuihin. Gaudeamus: Helsinki, 2018.

Viitteet 

Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mielikki

Mielikki (Aninka) oli muinaissuomalaisten uskonnon jumaluus, naispuolinen metsänhenki. Mielikki oli metsän kuninkaan Tapion vaimo. Metsästysuskomusten mukaisesti metsästäjien oli joskus puheltava ja laulettava viettelevästi sekä imartelevasti Mielikille saadakseen tältä lahjana saalista. Mielikkiä pidettiin metsän "taloustöiden" eli siistimisen, koristelun ja kaunistamisen hoitajana. Työn tuloksia, metsän kauneutta, kuten myös Mielikin omaa kauneutta, kannatti metsässä liikkuessaan kehua. Mielikin uskottiin myös lepyttävän miestään Tapiota, jos tämä tuli huonolle tuulelle ja usutti voimat metsämiehiä vastaan.

Harvoin ihmisille näyttäytyessään Mielikki usein huvikseen pukeutuu Tapion harmaaseen naavaturkkiin ja -hattuun. Katsojan silmissä kuusikossa kulkee höperö vanhus, joka laskee mättäiden marjoja. Ihminen ei voi tietää, että metsän ylväs emäntä siinä arvioi tulevaa mustikkasatoa.

Mielikki on taitava parantaja. Hän hoitaa ansoihin jääneet käpälät ja tassut, pesästä pudonneet linnunpoikaset sekä metsokukkojen taisteluhaavat. Metsän parantavat kasvit hän kerää huolellisesti talteen, ja niinpä hänellä on sopivia rohtoja myös ihmisten vaivoihin, jos joku vain keksii käydä pyytämässä. Mielikin käyttämiä kasveja ovat muun muassa kanerva ja kataja.

Mielikkiä rukoiltiin erityisesti pienriistaa pyydettäessä. Pienriistan pyytäjän, sienestäjän ja marjastajan kannatti lausua metsään mennessään: "Siniviitta, viidan eukko, / mieluinen metsän emäntä! / Anna tie, avaa portti / minun metsällä käydessäni."

Mielikin nimi juontuu onnea ja kohtaloa merkinneestä mielu-sanasta. 

Kalevalassa Lemminkäinen kutsuu Mielikkiä myös Mimerkiksi: "Tapion talon isäntä / Tapion talon emäntä / Metsän ukko halliparta / Metsän kultainen kuningas / Mimerkki, metsän emäntä / Metsän armas antimuori / Siniviitta viian eukko / Punasukka suon emäntä!"

Lähteet
 Wilhelm Vollmer, "Wörterbuch der Mythologie" digitale bibliothek CD-ROM edition (containing the text of the 3rd edition from 1874) © Directmedia Publishing GmbH Berlin 1999; ISBN 3-932544-22-6

Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Opintopiste

Opintopiste (lyhenne op) on Bolognan prosessin yhteydessä Euroopan unionin sisäisesti luotu standardi opiskelun mittaamiseen. 60 opintopistettä vastaa lukuvuoden työmäärää tai 1 600 tuntia työtä (http://www.finlex.fi/fi/laki/alkup/2004/20040794). Yksi opintopiste vastaa siis noin 27 tunnin työpanosta. Suomessa opintopisteet otettiin käyttöön korkeakouluissa 1.8.2005 alkaen, aiemmin käytössä olivat opintoviikot.

Muunnos opintoviikoista opintopisteisiin tulisi perustua työmäärien analysointiin, ei kertoimiin, mutta käytännössä kertoimia on käytetty varsinkin vanhojen kurssien kohdalla, joiden työmäärää on jälkikäteen ollut mahdoton arvioida. Korkeakoulujen välillä opintoviikot muutetaan opintopisteiksi kertoimella 1,8. Sisäisesti kertoimina on ollut lukuja 1,5:n ja 2,0:n välillä.

On huomattava, että opintopisteet eivät kerro oppimisen tasosta. Yhden opintopisteen suoritus vastaa 27 tunnin työpanosta, mutta vaatimustaso ko. työpanoksessa saattaa vaihdella suurestikin. Opintopisteet mittaavat siis opiskelijan työn määrää, mutta eivät sen laatua. Myös varsinainen työmäärän mitoitus voi vaihdella eri korkeakouluissa ja jopa niiden sisällä.

Nykyään eurooppalaisten korkeakoulujen välisessä vaihto-opinnoissa käytetään ECTS-järjestelmää (European Credit Transfer and Accumulation System). ECTS-järjestelmänkin mukaan yhden lukuvuoden työmäärä on 60 ECTS-yksikköä, ja yksi opintopiste vastaa yhtä ECTS-yksikköä. Euroopan unionin alueella myös yliopistojen sisäinen pisteytys perustuu laajalti ECTS-yksikköön. Merkittävä poikkeus on Iso-Britannia, jossa pistettä vastaava työmäärä on puolet ECTS-yksiköstä, eli vuodessa suoritetaan 120 pistettä.

Lähteet 

Korkeakoulutus
Yliluonnollinen

Yliluonnollinen tarkoittaa luonnonlakeja noudattamatonta, luonnontieteellistä selitystä vailla olevaa, normaalin tai luonnollisen rajat ylittävää. Sillä tarkoitetaan toisaalta myös selittämätöntä, outoa tai paranormaalia. 

Yliluonnollisten asioiden ajatellaan usein tapahtuvan henkimaailman tai muun "tuonpuoleisuuden", eli yliluonnollisen todellisuuden vaikutuksesta.

Yliluonnollinen todellisuuskäsitys 
Supernaturalismi eli supranaturalismi ( = yläpuolella, supra = yläpuolella, yli-) tarkoittaa todellisuuskäsitystä, jonka mukaan todellisuus jakaantuu kahteen osaan, toiseen kuuluvat luonnolliset tapahtumat ja ilmiöt, toiseen yliluonnolliset.

Yliluonnollisen olemassaolo 
Yrityksiä todistaa yliluonnollisen olemassaolo ovat muun muassa jumalatodistukset.

Yliluonnollisen arvostelua 
Dosentti Marjaana Lindemanin johtaman tutkimuksen ”Taikauskon vetovoima”  mukaan käsitykset, joita on nimitetty joko taikauskoksi, paranormaaliksi, yliluonnolliseksi tai maagiseksi eli taikuudeksi, ovat kaikki yksi ja sama asia. Yliluonnollisia uskomuksia voidaan parhaiten selittää yksilön taipumuksella nojautua lapsuudenaikaisiin, eritytymättömiin käsityksiin todellisuudesta. Näissä käsityksissä sekoitetaan elottomien, elollisten ja mielellisten asioiden keskeiset ominaisuudet. Aikuisilla nämä sekaannukset voivat toimia tieteellisen tiedon rinnalla. Voidaan puhua joidenkin ihmisten yleisestä taipumuksesta uskoa yliluonnollisiin ilmiöihin. 

Tutkimukseen osallistui suuri määrä eri koulutustasojen opiskelijoita ympäri Suomea. Tutkimuksen mukaan yliopisto-opiskelijoilla on vain vähän yliluonnollisia uskomuksia, vähemmän kuin alemman asteen koulutuksen opiskelijoilla. Jos yliopisto-opiskelijoilla on yliluonnollisia uskomuksia, koulutustaso ei vähennä niitä. 

Lindeman kysyy: ”Löytyykö tieteen historiasta esimerkkiä, jossa taikausko olisi osoittautunut todeksi tai yliluonnollinen tieteelliseksi?" Ei löydy. Uusi tieto ei koskaan ole vienyt meitä lähemmäs yliluonnollista vaan aina poispäin siitä.”.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Richard Wiseman: Yliluonnollinen ilmiö: Totuus on jossain sisällämme. 2012. ISBN 9789517968744. Atena.

Aiheesta muualla 

 Raimo Tuomela: Tieteellinen maailmankäsitys ja kuoleman ongelma. Teoksessa 
 Usko yliluonnolliseen peräisin lapsuudesta . Suomen Akatemian viestintä 29.11.2006.}
 Heikki Ervasti: Suomalaisten yliluonnolliset uskomukset. Yhteiskuntapolitiikka 3/2006. (PDF)

Seulonnan keskeiset artikkelit
AS-202

AS-202 oli Apollo-avaruusohjelmaan kuulunut Saturn IB -kantoraketin ja komento- ja huoltomoduulin (CSM) miehittämätön testilento.

AS-202 oli Saturn IB:n toinen testilento. Sen tarkoituksena oli testata rakettia enemmän kuin AS-201 -lennolla antamalla lennon kestää kauemmin ja lentää korkeammalle. Tarkoituksena oli myös testata komento- ja huoltomoduulia (sarjanumero CSM-011). CSM-011 oli periaatteessa tuotantomalli, joka oli valmis kuljettamaan miehistön. Tosin siitä puuttui miehistön makuusijat ja muutamia näyttöjä, jotka olivat myöhemmissä lopullisissa malleissa.

Laukaisu tapahtui 25. elokuuta 1966 kello 17:15,32 UTC Kennedy Space Centeristä. Lento kesti tunnin, 32 minuuttia ja 2 sekuntia saavuttaen 1 128,6 kilometrin korkeuden. Laskeutuminen tapahtui kello 18:48,34 UTC 370 kilometriä suunnitellusta paikasta. Lentotukialus USS Hornetilta kesti 8 tuntia 30 minuuttia saavuttaakseen kapselin.

Apollo-ohjelma
Miehittämättömät avaruuslennot
Putkilokasvit

Putkilokasvit (Tracheophyta) ovat kasveja, joiden solukot muodostavat erilaistuneita johtosolukoita eli putkiloita veden ja ravinteiden kuljettamiseen. Putkilokasvit on perinteisesti luettu sammalten (Bryobionta) ohella toiseksi kasvikunnan alakunnista, mutta Angiosperm Phylogeny Groupin kehittämässä molekyylibiologiseen tutkimukseen perustuvassa luokittelussa putkilokasvit ovat yksi laajemman kasvikunnan alkiollisten kasvien (Embryopsida) luokkaan kuuluvista kehityslinjoista.

Luokittelu 
Putkilokasvit on perinteisesti jaettu kahteen kaareen, jotka ovat siemenkasvit (Magnoliophyta) ja sanikkaiset (Pteridophyta). Liekomaiset on perinteisesti sisällytetty sanikkaisiin, mutta polveutumishistoriasta johtuen ne on esitetty myös omana erillisenä kaarenaan. Tarkempi luokittelu on alla olevassa luettelossa.
 Lycopodiophyta – liekomaiset
 Polypodiopsida (Monilophyta) – sanikkaiset
 Equisetophytina – kortemaiset
 Psilophytina – haarusanikkaiset
 Pteridophytina – saniaiset
 Spermatophyta – siemenkasvit
 Pinophyta – paljassiemeniset
 Magnoliophyta – koppisiemeniset

Lähteet

Katso myös 
 Euphyllophyta

Aiheesta muualla 
  Problems of adaptation to a terrestrial environment

Seulonnan keskeiset artikkelit
Der Stürmer

Der Stürmer (”Hyökkääjä”) oli viikoittain ilmestyvä kansallissosialistien lehti, jonka julkaisijana toimi Julius Streicher. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin 20. huhtikuuta 1923. Sitä julkaistiin aina natsi-Saksan luhistumiseen asti, lehden viimeinen numero ilmestyi 22. helmikuuta 1945. 

Der Stürmer ei ollut Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen julkaisu, vaan Julius Steicherin oma lehti, jota julkaistiin hänen omistamassaan kustantamossa, Stürmer-Verlagissa. Silti lehden voidaan katsoa olleen olennainen osa kansallissosialistista propagandakoneistoa. Lehdelle oli tyypillistä kiivas antisemitistinen sanoma. Puolueen virallisesta äänenkannattajasta, vakavasävyisestä Völkischer Beobachterista poiketen Der Stürmer sekoitti tabloid-tyyppisessä, sensationalistisessa julkaisussaan pornografiaa, voimakkaan antisemitistisiä karikatyyreja ja naamioimatonta vihapropagandaa. Suurin osa sen lukijakunnasta oli nuoria ja monet heistä olivat yhteiskunnan alaluokkien edustajia. 

Lehden painosmäärät olivat ensi alkuun pieniä, mutta kansallissosialistien valtaannousun jälkeen 1933 ne kasvoivat voimakkaasti. Parhaimmillaan lehteä julkaistiin lähes miljoona kappaletta. Streicherin menetettyä asemansa puolueessa 1940 lehden painos laski dramaattisesti noin 300 000 kappaleeseen. Lehteä saattoi lukea myös ilmaiseksi katujen ja teiden varsille pystytetyissä ”Stürmer-laatikoissa” (”Stürmer-Kästen”). Berliinin olympialaisten aikana 1936 suurin osa Berliinin Stürmer-laatikoista joko irrotettiin tai jätettiin tyhjiksi, jottei ulkomaalaisia kisaturisteja loukattaisi. Samasta syystä lehteä ei saanut kisojen aikaan pitää esillä lehtikioskeissa.

Lehden kuuluisin ja kiistellyin numero on toukokuussa 1934 ilmestynyt n.k. Rituaalimurhanumero. Se kuvaa kymmeniä tapauksia keskiajalta 1920-luvulle, joissa juutalaisten väitetään surmanneen kristittyjä naisia tai lapsia rituaaleissaan. Propagandaministeri Joseph Goebbels kielsi jonkin ajan kuluttua tämän numeron levityksen Saksan kristillisten kirkkojen protestoitua voimakkaasti. Protestien syynä ei suinkaan ollut numeron antisemiittisyys, vaan se, että lehti rinnasti kristillisen ehtoollisen juutalaisiin rituaalimurhiin, joissa kerrottiin myös syödyn ihmislihaa ja juodun ihmisverta. Rituaalimurhanumeron takia myös Saksan armeija julisti Der Stürmerin sotilaille sopimattomaksi lukemistoksi ja kielsi sen tilaamisen kasarmeille.

Der Stürmer oli kenties kuuluisin antisemiittisistä sarjakuvistaan, joista useimmat kuvasivat juutalaiset rumina hahmoina, joilla oli voimakkaasti liioitellut kasvonpiirteet ja vääristyneet ruumiit. Pilakuvat piirsi yleensä Philipp Rupprecht (nimimerkki Fips). Lehden etusivun piirros oli tyypillisesti juutalaisvastainen pilakuva, mutta Saksan aloitettua toisen maailmansodan aiheena oli usein myös rintamasotilaiden ja saksalaisten työläisten ihannointi. Otsikkosivun alalaitaan oli painettuna lehden motto ”Die Juden sind unser Unglück” – ”Juutalaiset ovat meidän epäonnemme!”

Aiheesta muualla 

Der Stürmer-lehdessä ilmestyneitä antisemitistisiä karikatyyrejä - German Propaganda Archive, englanninkielinen.

Kansallissosialistiset sanomalehdet
Pico (tekstieditori)

Pico on Unix-käyttöjärjestelmien ehkä tunnetuin tekstieditori. Picon on kehittänyt Washingtonin yliopisto, ja se toimitetaan sähköpostiohjelma Pinen mukana. Picoa pidetään aloittelijalle helppona editorina, mutta edistyneet käyttäjät eivät yleensä pidä siitä sen melko rajoittuneiden toimintojen vuoksi.

Nano on vapaammalla lisenssillä levitetty vaihtoehto Picolle.

Lähteet

Tekstieditorit
Linux-ohjelmat
macOS-ohjelmat
Unix-ohjelmat
Munniharppu

Munniharppu, myös juutalainen/juutalaisen harppu, märistysrauta tai suuharppu, on idiofoneihin kuuluva soitin, joka koostuu äänirautaa muistuttavasta tangosta, joka on taivutettu kehykseksi hevosenkengän tai pikemminkin tatin muotoon. Tangon keskellä on joustavasta metalliliuskasta tehty levy, jonka päähän on tehty taite siten, että sitä on helppo näppäillä. 

Soitinta soitetaan siten, että kehystangon kapea kohta (tatin jalka) painetaan hampaita vasten, ja harppua pidetään kiinni kehyksen leveästä osasta (tatin lakki). Kielen on saatava liikkua vapaasti. Ääni syntyy kieltä näppäilemällä suuontelon toimiessa instrumentin kaikukoppana. Äänen korkeutta muutetaan samaan tapaan kuin laulaessa, suuontelon muotoa muuttamalla kielen ja poskilihasten avulla. Soittimen ääni on verraten hiljainen. Sitä voi vahvistaa ulos- tai sisäänhengityksellä soittimen kielen ja kehysraudan välitse. 

Munniharppu on soittimena vanha, ja se on tullut suurelle yleisölle erityisen tutuksi lännenelokuvista.

Aiheesta muualla

The Jew's Harp Guild
Turpajurra ohjeita munniharpun soittamiseen

Idiofonit
Persialaissodat

Persialaissodat () olivat sotia, jotka käytiin Kreikan kaupunkivaltioiden ja Persian valtakunnan välillä vuosina 499 eaa. – 448 eaa.

Historia

Tausta 

Sodat saivat alkunsa Joonian kapinasta vuonna 499 eaa.. Ensin Miletoksen ja sitten muutkin Joonian kreikkalaiset, jotka tuolloin kuuluivat Persian alaisuuteen, nousivat kapinaan Persiaa vastaan. Ateena ja Eretria lähettivät apua kapinoitsijoille ja vuonna 498 eaa. kreikkalaiset tuhosivat Lyydian maakunnan pääkaupungin Sardiksen. Vuonna 494 eaa. persialaiset kuitenkin kukistivat kreikkalaiset laivastot ja valtasivat Joonian takaisin.

Ensimmäinen hyökkäys 

Vuonna 492 eaa. persialainen kenraali Mardonios teki kostoretken Kreikkaan ja valtasi Makedonian ja Traakian. Vuonna 490 eaa. Dareios I hyökkäsi meritse Attikaan, mutta Miltiadeen johtamat ateenalaiset onnistuivat lyömään persialaiset Marathonin taistelussa. Ateena oli pyytänyt apua sotureistaan kuuluisalta Spartalta, mutta uskonnollisista syistä johtuen spartalaiset eivät olleet päässeet lähtemään liikkeelle ajoissa ja myöhästyivät taistelusta.

Toinen hyökkäys 

Takaiskusta suivaantunut ja kostonhimoinen Kserkses I, Dareios I:n poika, lähti vuonna 480 eaa. valtaisan sotajoukon kanssa tosissaan kukistamaan kreikkalaisia. Herodotoksen mukaan persialaisten vahvuus oli 1,7 miljoonaa miestä, mutta tätä lukua on epäilty. Vaikka se pitäisikin paikkansa, todellinen taisteluvahvuus lienee ollut huomattavasti pienempi, koska luku sisältää suuren määrän huolto- ja muita tukijoukkoja. Persialaisia vastaan muodostettiin niin kutsuttu helleeninen liitto, jota johtivat Sparta ja Ateena. Kuitenkin monet kreikkalaiskaupungit, mm. Theba, asettuivat persialaisten puolelle, joita pitivät sodan varmoina voittajina.

Kreikkalaisliittouma yritti pysäyttää persialaisten etenemisen Thermopylain solassa, joka muodosti ainoan helppokulkuisen reitin Pohjois-Kreikasta Keski-Kreikkaan. Thermopylain taistelua johti Spartan kuningas Leonidas I, jolla oli alaisuudessaan kolmesataa spartalaista soturia sekä muutamia tuhansia liittolaisia. Taistelu sujui hyvin, kunnes eräs persialaisosasto pääsi kiertoteitse kreikkalaisten selustaan, minkä jälkeen kreikkalaisten vastarinta murtui.

Tämän jälkeen Ateena evakuoitiin ja kreikkalaisten laivasto perääntyi Salamiksen saarelle samalla kun armeijat perääntyivät Korintin kannakselle. Vastoin odotuksia kreikkalaiset onnistuivat lyömään ylivoimaisen persialaisen laivaston Salamiin meritaistelussa. Menetettyään laivastonsa Kserkses palasi Persiaan, mutta jätti maasotajoukkonsa Mardonioksen johdolla Kreikkaan talvehtimaan. Seuraavana vuonna Spartan ja Ateenan johtama liittouma löi nämä joukot Plataiain taistelussa. Tätä taistelua pidetään persialaissotien ratkaisevana ja viimeisenä suurena taisteluna. Tradition mukaan kreikkalaisten laivasto tuhosi persialaisten laivaston rippeet täsmälleen samana päivänä Mykalen taistelussa.

Myöhemmin 

Eräänlaisena jatkona persialaissodille voidaan nähdä Aleksanteri Suuren noin 150 vuotta myöhemmin aloittama sotaretki, jossa persialaiset kukistettiin täydellisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
640



Tapahtumia 
 Lillen kaupunki Ranskassa perustettiin
 Muslimien valtakunta laajeni, he valtasivat Armenian
 Paaviksi Johannes IV Severinuksen jälkeen

Syntyneitä

Kuolleita 
 2. elokuuta – Paavi Severinus
 Pipin I, Austrasian major domus.

600-luku
650



Tapahtumia 
 Li Zhin hallintokausi Kiinassa alkoi.
 Hakuchi-kausi Japanissa alkoi.
 Islamilaiset valloittajat toivat banaanin Palestiinaan.
 Dazun kalliokaiverrusten tekeminen aloitettiin.
 Cahorsiin rakennettiin ensimmäinen katedraali.
 Adarnase II:n ruhtinaskausi Iberiassa alkoi.

Syntyneitä 
 Kildebert Adoptivus, Austrasian kuningas.

Kuolleita 

600-luku
450



Tapahtumia

Syntyneitä 
 Gundamund, vandaalien kuningas

Kuolleita 
Theodosius II, Itä-Rooman keisari.

400-luku
774



Tapahtumia 
 Kaarle Suuri valloittaa langobardien kuningaskunnan.
 Vuoden 774 aurinkomyrsky: Maahan osui poikkeuksellisen voimakas aurinkomyrsky.

Syntyneitä

Kuolleita 
 Alhred, Northumbrian kuningas
 Aurelius, Asturian kuningas (s. noin 740)

700-luku
779



Tapahtumia

Syntyneitä

Kuolleita 
 Valburg, englantilainen katolinen pyhimys.
700-luku
110



Tapahtumia 
 Celsuksen kirjaston rakentaminen aloitettiin

Syntyneitä 
 Hegesippos, historioitsija (mahdollisesti)
 Hua Tuo, kiinalainen lääkäri

Kuolleita 
 Johannes (evankelista)
Bloody Mary

Bloody Mary on tomaattimehusta, votkasta, sitruunamehusta ja mausteista kuten worcesterkastikkeesta, tabascosta, suolasta ja mustapippurista valmistettu juoma. Aineet sekoitetaan shakerilla ja tarjotaan highball -lasista. Varsiselleri on Bloody Maryn perinteinen sekoitustikku. Drinkki voidaan valmistaa myös alkoholittomana, jolloin sitä kutsutaan Virgin Maryksi. Jotkut baarit käyttävät valmiiksi maustettua mehusekoitusta, johon lisätään vain vodka. Siitä on perusversion lisäksi muita versioita joissa voi olla paljon enemmän erilaisia mausteita.

Useimmin drinkin keksijäksi mainittu baarimikko on Fernand Petiot (1900–1975). Hän työskenteli jo nuorena perheensä täysihoitolassa ja uskoi kokemuksensa perusteella päässeen Pariisissa keittiöapulaiseksi. Jonka jälkeen hän yleni 16-vuotiaana baarimikoksi ja väitti siinä työssään keksineensä Bloody Maryn 1920-luvun alkuvuosina. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1925 jossa työskenteli sen jälkeen Harry's Barissa New Yorkissa. Hän siirtyi vuonna 1934 Manhattanille St. Regis -hotellin baarimikoksi sen King Cole baariin. Hän työskenteli siellä vuoteen 1966 jolloin jäi eläkkeelle. Siellä Bloody Maryä myytiin aluksi nimellä ”Red Snapper”.

Drinkin nimen alkuperästä ei olla yksimielisiä. Nimi ”Bloody Mary” on yhdistetty useisiin historiallisiin henkilöihin – joista Englannin kuningatar Maria I lienee tunnetuin – ja kansantaruihin. Jotkut uskovat drinkin olevan nimetty näyttelijä Mary Pickfordin mukaan, jotkut taas chicagolaisbaari Bucket of Bloodissa työskennelleen Mary-nimisen tarjoilijan mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Drinkit
Seulonnan keskeiset artikkelit
660-luku eaa.



Tapahtui vuosikymmenen aikana 
 667 eaa. – Byzantion perustettiin
 663 eaa. – Assurbanipal johtaa ryöstöretken Thebaan. 
 660 eaa. – Tarunomainen ajoitus Japanin perustamiselle.

Lähteet

600-luku eaa.
690-luku eaa.



Tapahtui vuosikymmenen aikana 

600-luku eaa.
Punajättikenguru

Punajättikenguru (Macropus rufus) on maailman suurin pussieläin.

Punajättikenguru on Australiassa esiintyvä suurikokoinen kengurulaji, jolla on lyhyt punaruskea turkki, mikä vaalenee vaalean keltapunaiseksi alavartalossa ja jaloissa. Korvat ovat pitkät ja suipot, kuono neliömäinen. Naaraat ovat uroksia pienempiä, ja niiden väri on siniharmaa ruskean vivahtein, ja alavartalo on vaaleanharmaa. Naaraat painavat noin 35 kiloa, kun koiraan paino on noin 85 kiloa. Karuilla alueilla naaraiden väritys muistuttaa enemmän koiraiden väritystä. Lajin suurin pituus ilman häntää on koirailla noin 1,4 metriä ja naarailla 1,1 metriä. Hännän pituus voi olla jopa metrin. Niillä on vahvat jalat.

Punajättikenguru elää Australian keskiosien aavikoilla ja pensasaroilla eli Outbackissa jopa satojen yksilöiden laumoissa ryhmissä, joista kutakin johtaa yksi uros. Punajättikengurut ruokailevat yleensä aamulla tai illalla, kun on viileää. Ravinto koostuu heinistä ja pensaista, ja jos ruokaa riittää, ne pysyvät pienellä alueella. Kuivina kausina ne tekevät satojen kilometrien matkoja vettä ja ruokaa etsiessään. Punajättikenguruiden juomapaikoilla saattaa olla yhtä aikaa jopa 1 000 yksilöä.

Lähteet 

Kengurut
Australian kotoperäiset eläimet
110 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä 
 Geminos Rhodoslainen, kreikkalainen tähtitieteilijä, matemaatikko ja stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.

Kuolleita
120 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä

Kuolleita
 Hipparkhos, kreikkalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko
 Polybios, kreikkalainen historioitsija
130 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä 
 Antiokhos Askalonlainen, kreikkalainen filosofi

Kuolleita
140 eaa.



Tapahtumia  
 Wu (Han-dynastian keisari) tulee Kiinan keisariksi

Syntyneitä 

Tigranes Suuri

Kuolleita
150 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä

Kuolleita 
 Laodike V, Makedonian kuningas Perseuksen puoliso.
160 eaa.



Tapahtumia  

 Elasan taistelu, seleukidien armeija löi juutalaiskapinalliset

Syntyneitä

Kuolleita 

Lucius Aemilius Paulus Macedonicus, roomalainen sotapäällikkö
Juudas Makkabi, juutalainen kapinanjohtaja
170 eaa.



Tapahtumia  
 Seleukidien Antiokhos IV valtasi Egyptin ja tekee Ptolemaios VIII:ä kuninkaan.
 Makedonian kuningas Perseus löi Aulus Hostilius Mancinuksen johtaman roomalaisen armeijan Thessaliassa.

Syntyneitä

Kuolleita 
 Apollonios Pergalainen, kreikkalainen matemaatikko
180 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä 
Lucilius, roomalainen runoilija
Viriatus, lusitanialainen paimen ja myöhemmin Roomaa vastaan suunnanneen kapinan johtaja.

Kuolleita 
Ptolemaios V, faarao
190 eaa.



Tapahtumia  

 Eurymedonin taistelu
 Via Appiaa jatketaan Beneventoon ja Venosaan.

Syntyneitä 
 Hipparkhos, antiikin kreikkalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko.

Kuolleita
380 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä 
 n. 380 eaa. – Theopompos, historioitsija ja reetori Antiikin Kreikassa

Kuolleita 

300-luku eaa.
210 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä

Kuolleita 
 10. syyskuuta – Qin Shi Huangdi, Kiinan ensimmäinen keisari
220 eaa.



Tapahtumia  
 Eratostenes määrittää Maan ympärysmitan, joidenkin tietojen mukaan tämä tapahtui 240 eaa

Syntyneitä

Kuolleita 
 Konon Samoslainen, kreikkalainen astronomi ja matemaatikko.
230 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä

Kuolleita 
 Aristarkhos Samoslainen, antiikin kreikkalainen tähtitieteilijä.
240 eaa.



Tapahtumia  

 Halleyn komeetta ohitti Maan

Syntyneitä

Kuolleita
250 eaa.



Tapahtumia

Syntyneitä

Kuolleita
260 eaa.



Tapahtumia  
Ensimmäinen puunilaissota:
Liparisaarten taistelussa Gnaeus Cornelius Scipio Asinan alaisuudessa taistelleet Rooman laivastojoukot kärsivät tappion karthagolaisten joukoille.
Mylaen taistelussa Gaius Duilius joukkoineen voittivat karthagolaiset laivoillaan, jotka oli varustettu vastikään keksityillä corvuksilla (laskusilloilla). Sen jälkeen roomalaiset hyökkäysjoukot jatkoivat Korsikan ja Sardinian maihinnousuihin.

Syntyneitä

Kuolleita

Lähteet
270 eaa.



Tapahtumia  

Rooman hallussa oli nyt koko Apenniinien niemimaa.

Syntyneitä

Kuolleita 
 Epikurolaisuuden perustaja Epikuros
280 eaa.



Tapahtumia  
 Herakleian taistelu (Siris-joen taistelu) kreikkalaisten ja roomalaisten välillä. Elefantit ratkaisivat taistelun kreikkalaisten eduksi. He kuitenkin kärsivät niin suuret tappiot että heidän johtajansa Pyrrhos totesi: "Yksi tämänkaltainen voitto lisää, niin olen hävinnyt".
 Aristarkhos Samoslainen arvioi maan varjosta kuun pinnalla kuun olevan noin kolmanneksen maan koosta. Hän ehdottaa aurinkokeskistä järjestelmää, mutta tätä ei hyväksytä.
 Akhaian liitto perustetaan uudelleen
 Aleksandrian majakka rakennetaan
 Pontoksen valtakunta perustetaan

Syntyneitä 
 Konon Samoslainen, kreikkalainen astronomi ja matemaatikko.

Kuolleita 
 Seleukos

Lähteet
290 eaa.



Tapahtumia  
 Kolmas samnilaissota päättyy Rooman voittoon.

Syntyneitä

Kuolleita 
 Eudemos Rhodoslainen, antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.

Lähteet
700-vuosikymmen eaa.



Tapahtui vuosikymmenen aikana 
Sargon II menehtyy taistelussa 705 eaa.

Lähteet

700-luku eaa.
720-luku eaa.



Tapahtui vuosikymmenen aikana 
 721 eaa.: Assyrian kuningas Sargon II tuhoaa Israelin ja vie heimot pakkosiirtolaisuuteen.

700-luku eaa.
Housut

Housut ovat alaraajoja paitsi jalkateriä suojaamaan tarkoitettu vaatekappale. Housujen yläosa on vyötäröllä, alaosa koostuu kahdesta lahkeesta, jotka peittävät erikseen molemmat jalat. Housut pysyvät jalassa yleensä  vyön tai olkainten avulla. Usein housut kiristetään kiinni lanteisiin ja vyötärölle vetoketjun, nappien tai joustavan vyötärönauhan avulla.

Housujen kehitys

Pohjoisessa ilmanalassa housuista on löytöjä pronssi- ja rautakaudelta. Housujen arvellaan kehittyneen samoihin aikoihin, kun ihminen kesytti hevosen. Ratsastettaessa nivusalue ja reisien sisäpinta joutuu alttiiksi hankauksella ja housuilla on haluttu suojata tätä aluetta. Tätä olettamusta tukee Kiinan Xinjiangista tehty vanhin arkeologinen housulöytö, joka on noin 3 000 vuotta vanha. Näissä housuissa oli nivusissa vahvike, joka vaikeutti kävelemistä, ja samassa löydössä oli muutakin ratsastamiseen liittyvää välineistöä. 1100-luvun puolivälissä miehillä oli tunikamaisten yläosien kanssa jaloissaan housut. Länsimaissa housut ovat kuuluneet miesten peruspukeutumiseen 1500-luvulta, naisille ne on hyväksytty täysin vasta 1900-luvulla. Nykyään naisille ja miehille on omat housumallinsa. 

Alun perin housut olivat kaksi erillistä lahjetta. Lahkeet sidottiin yhteen pakaroita, lonkkia, sukupuolielimiä ja nivusia ympäröineen vaatekappaleen kanssa, jolloin näistä kolmesta osasta muodostui yksi vaatekappale, housut, ja vaikka sittemmin alettiin valmistaa suoraan tällaisia koko alavartalon (paitsi jalkaterien) vaatteita, tuon vaatteen nimi  säilyi monissa kielissä monikollisena (esimerkiksi suomen kielen housut, englannin kielen pants tai trousers sekä ruotsin kielen byxor).

Housuja on monenlaisia. Esimerkiksi: 
 Alushousuja ("kalsareita") käytetään suojakerroksena ihon ja varsinaisten vaatteiden välillä.
 puvunhousut ovat miesten puvun alaosa.
 sortsit ovat lyhytlahkeiset housut. 
 hakama, perinteiset japanilaiset housut
 farkut ovat erityisestä vahvasta farkkukankaasta tehtyjä housuja.
 lederhosen, nahkahousut
 sukkahousut
 leggingsit
 työhousut
 polvihousut

Metsureilla on turvahousut, joiden etuosassa on lasikuituvahvistus, jotta moottorisahan terä ei leikkaisi jalkaa yllättävissä onnettomuustilanteissa. Jääkiekkopelaajilla on pelihousut, joissa on suojauksia lentävää kiekkoa tai toisten pelaajien mailoja vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Iso tietosanakirja, kymmenes osa, 1936. Kustannusosakeyhtiö Otava. Helsinki.

Seulonnan keskeiset artikkelit
Pietari

Pietari voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Pietari, apostoli
Pietari, kaupunki Venäjällä
 Pietari, suomalainen miehen etunimi
 Pietari, suomessa käytetty nimi useista hallitsijoista, joiden varsinaisena nimenä on ollut jokin saman nimen muunnelma:
 Venäjän keisareita ()
 Pietari I Suuri, keisari 1682–1725
 Pietari II Aleksejevitš, keisari 1727–1730
 Pietari III, keisari 1762
 Brasilian keisareita ()
 Pietari I, keisari 1822–1834
 Pietari II, keisari 1834–1889
 Portugalin kuninkaita ():
 Pietari I Oikeudenmukainen, kuningas 1320–1367
 Pietari II Tyyni, kuningas 1683–1706
 Pietari III, kuningas 1777–1786
 Pietari IV Soturikuningas, kuningas 1826, sama kuin Brasilian keisari Pietari I
 Pietari V Rakastettu, kuningas 1853–1861
 Serbian ja Jugoslavian kuninkaita ()
 Pietari I, Serbian kuningas 1913–1918, Jugoslavian kuningas 1918–1921
 Pietari II, Jugoslavian kuningas 1941–1945
 Aragonian kuninkaita ()
 Pietari I, kuningas 1094–1104
 Pietari II, kuningas 1196–1213
 Pietari III, kuningas 1276–1285
 Pietari IV, kuningas 1336–1387
 Pietari V, kuningas 1463–1466
 Pietari I Julma, Kastilian kuningas 1350–1369
Pietari, Unkarin kuningas 1038–1041 ja 1044–1046
Pietari II, Bretagnen herttua
Pietari III, Aleksandrian hallitsija
 Pietari Bartolomeus, ranskalainen sotilas ja pappi.
 Pietari, matkaopaskirja
Gangnihessou

Gangnihessou oli ensimmäinen perinteisistä "Dahomeyn kahdestatoista kuninkaasta". Gangnihessou on todennäköisesti hallinnut vuoden 1620 aikoihin. Hänen symboleinaan olivat miespuolinen gangnihessou-lintu, rumpu ja heitto-/metsästystikut. Ei ole täysin varmaa oliko hän historiallisesti kuninkaan asemassa. Hän on voinut olla pelkkä vaikutusvaltainen johtaja, joka käytti neuvonsa voimaa johtaakseen kommuuninsa asioita hänen nuoremman veljensä, Dakodonoun kautta — jota selkeästi pidettiin elämänsä ajan kuninkaana.

Beniniläiset henkilöt
Kuninkaalliset
Syntymävuosi tuntematon
Kuolinvuosi tuntematon
SQLite

SQLite on tietokannan hallintajärjestelmä. Se on toteutettu pienenä (~225 kt) C-kirjastona. Toisin kuin monet muut relaatiotietokannat, koko SQLite-järjestelmä linkitetään sitä käyttävään sovellukseen, joten erillistä ODBC-yhteyttä, tietokannanhallintaohjelmaa tai tietokantapalvelinta ei tarvita. Itse tietokanta voidaan pitää kokonaan tietokoneen muistissa, tai tallentaa yhteen tiedostoon, joka lukitaan transaktioiden ajaksi. SQLite soveltuu tämän takia erityisesti tietokantajärjestelmän lisäämiseen sovellusohjelmiin.

SQLite tukee suurinta osaa SQL-kielen SQL-92-standardista. Standardista puuttuvia osia ovat esimerkiksi viiteavaimet, joten SQLite ei valvo ACID-mallin yhdenmukaisuussääntöä, mutta muut osat ACIDista on toteutettu. SQLite käyttää epätavallista tietotyyppijärjestelmää: kun useimmissa tietokannoissa tyyppi on sarakekohtainen, SQLitessä tyyppi on arvokohtainen; SQLiteä voikin kuvata dynaamisesti tyypitetyksi tietokannaksi staattisesti tyypitetyn sijaan. SQLiten tietokannan sarakeleveyksiä ei myöskään tarvitse määrittää kiinteästi jolloin tietokanta varaa muistia vain sen verran kuin sen sisällä oleva data edellyttää. Tekstimuotoiset tietotyypit tallennetaan oletuksena UTF-8-koodattuna.

SQLite-kirjasto on public domain -ohjelmisto, joten sitä voidaan muokata ja levittää vapaasti ja se voidaan linkittää kaikkiin ohjelmistoihin ilman erillistä lupaa. Ohjelmiston kehittäjä D. Richard Hipp myy lisäksi koulutusta, tukea ja lisäosia.

SQLiteä käytetään monissa avoimen lähdekoodin projekteissa, kuten Mozilla Firefoxissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 SQLiten virallinen sivusto

Linux-ohjelmat
Tietokantojen hallintajärjestelmät
Vapaat ohjelmistot