joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pearl Harbor

Pearl Harbor on Yhdysvaltojen Tyynenmeren-laivaston päätukikohta Oʻahun saarella Havaijilla, Honolulusta länteen.

Pearl Harbor sijaitsee syvässä ja suojaisassa lahdessa. Lahden suulla ollut koralliriutta esti isojen alusten kulkemisen lahteen, mutta kun Yhdysvallat otti Havaijin haltuunsa, riuttaan louhittiin kulkuaukko. Vuonna 1905 tykkiveneet pääsivät siitä läpi. Vuosina 1908-1919 satamaa muokattiin niin että suurimmatkin alukset pääsivät telakalle asti. Sisäänajo oli kuitenkin vaikeaa, ja yksitoista alusta ajautui karille sisääntuloväylällä vuosina 1921-1928. Vuonna 1934 Tyynenmeren laivasto kävi tukikohdassa, ja kolmea suurinta alusta lukuun ottamatta kaikki pääsivät laitureihin. Vuonna 1936 satamaa laajennettiin entisestään. Tuohon aikaan tutkikohdassa palveli yli tuhat sotilasta.

Tukikohta kasvoi hankalasti hallinnoitavaksi, sillä siellä oli eri aselajien toimintaa. Maavoimien ja merivoimien välillä esiintyi jännitteitä. Sukellusveneet eivät olleet tukikohdan komentajan alaisuudessa. Ennen toista maailmansotaa Pearl Harborissa sijaitsivat sotilaspiirin päämaja, laivaston telakka, tarvikevarasto, sukellusvenetukikohta, lentoasema, asevarikko, sotilassairaala, merijalkaväen tukikohta, radioasema ja sukellusveneiden miehistön tukikohta.

Hyökkäys Pearl Harboriin 

Japani teki 7. joulukuuta 1941 hyökkäyksen Pearl Harboriin ja vaurioitti vakavasti Yhdysvaltojen Tyynenmeren-laivastoa. Iskun seurauksena Yhdysvallat päätti osallistua toiseen maailmansotaan. 2 403 yhdysvaltalaista sai surmansa. Japani menetti 29 lentokonetta ja viisi sukellusvenettä. Kokonaan Yhdysvallat menetti kolme taistelulaivaa: USS Arizona, USS Oklahoma ja USS Utah. Kaksi muutakin alusta upposi, mutta ne nostettiin telakalle ja korjattiin, ja ne palasivat palvelukseen vuoteen 1944 mennessä. Yksitoista muuta alusta vaurioitui lievemmin ja ne palasivat palvelukseen vuoden 1942 aikana.

Presidentti Roosevelt kutsui sitä "kunniattomuuden päiväksi" - a date which will live in infamy -. Kongressi julisti Japanille sodan 8. joulukuuta.

Syynä Japanin hyökkäykseen oli Yhdysvaltain asettama kauppasaarto Japanille; Japanin tarvitsi vallata Kaakkois-Aasian öljykentät turvatakseen öljynsaannin ja Yhdysvaltain Tyynenmeren-laivasto piti saada pois tieltä tätä estämästä.

Japanin isku ei kuitenkaan ollut täydellinen menestys. Yhdysvaltain Havaijille sijoitetut lentotukialukset (USS Enterprise, USS Lexington ja USS Saratoga) olivat tuolloin merellä. Näiden pelastuminen paransi merkittävästi Yhdysvaltain toimintakykyä sodan aikana. Lisäksi itse tukikohta telakoineen säilyi melko toimintakykyisenä. Seuraavien kolmen vuoden aikana Pearl Harborin telakat korjasivat korjauskelpoisiksi jääneet alukset.

Toisen maailmansodan jälkeen 
Toisen maailmansodan jälkeen Pearl Harbor oli edelleen Yhdysvaltojen laivaston tärkein tukikohta Tyynellämerellä. Vuonna 2010 se yhdistettiin hallinnollisesti läheiseen Hickamin lentotukikohtaan.

Lähteet 

National Register of Historic Places -kohteet Havaijilla
Yhdysvaltain laivaston tukikohdat
Yhdysvaltain lahdet
Yhdysvaltain Tyynenmeren satamat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sukka

Sukka on pussimainen vaate, joka peittää jalkaa ja jalkaterää. Sen tarkoituksena on lieventää hiertymiä jalan ja kengän välillä, pitää jalka lämpimänä, imeä hikeä jalasta ja olla koriste.

Sukan varren pituus voi vaihdella aivan kantapään yläpuolelta reiden yläosaan asti. Pituuden mukaan sukat jaotellaan yleensä nilkkasukkiin ja polvisukkiin. Se tehdään yleensä puuvillasta, villasta tai nailonista. Sukat myydään pareittain, jolloin molemmat sukat ovat yleensä samanlaiset.

Sukkia alettiin valmistaa teollisesti Englannissa pappi William Leen keksittyä neulekoneen vuonna 1589. Tätä ennen sukkia neulottiin käsin puikoilla. Sukkia piti lähinnä ylhäisö 1800-luvun loppupuolelle asti. Sukkien edeltäjä oli jalkarätti. Kuitenkin jo 1600-luvulta on Suomestakin löydetty käytetyn villalangasta kudottuja sukkia. Myös heiniä on käytetty lämmöneristeenä kengissä - kenkäheininä - lähinnä nykyisen villasukan vastineena (lappalaisen nimitys heinäkenkä kertoo tästä tavasta). 

Naisten sukissa muoti alkoi 1920-luvulla vaatia ohuita silkkisukkia. Vuonna 1930 käytettiin 70 % Yhdysvaltojen silkintuonnista sukkien valmistukseen. Nailonin keksiminen (nailoniset sukat tulivat myyntiin 15. toukokuuta 1940) korvasi silkin lähes täysin naisten sukkien valmistusmateriaalina, tosin toisen maailmansodan aikaan lähes kaikki materiaali käytettiin muun muassa laskuvarjojen valmistukseen.

Sukat olivat perinteisesti pitkät ulottuen vähintään polveen asti, ja vielä 1960-luvulla niitä pidettiin ylhäällä sukkanauhoin. Tämän jälkeen keksittiin resori, joka piti sukan ylhäällä. Sukkanauhan sijaan on tullut sukan yläosaan ensin tupsut ja sittemmin kullanväriset koristeet molemmin puolin. Sukan pukemista lahkeen yli on alettu muotipiireissä käyttää nimitystä sukkalukko.

 
Japanissa on ollut perinteisesti käytössä tabi-sukka, joka erottaa ukkovarpaan muista varpaista ja mahdollistaa zōrien ja getojen käytön muutenkin kuin paljain jaloin.
Samassa maassa on ollut 1990-luvulla nuorten koulutyttöjen keskuudessa muodissa loose socks -tyyli, jossa pitkät sukat on liimattu löysästi puolisääreen erityisellä sukkaliimalla, ja näitä on käytetty 2010-luvulla jopa crocs-muovikenkien kanssa.

Erilaisia sukkia

Jarrusukka
Joulusukka
Polvisukka
Villasukka
Urheilusukka
Varvassukka
Nilkkasukka

Katso myös
Sukkahousut

Lähteet

Asusteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Alikersantti

Alikersantti (lyhenne alik.) on armeijassa käytettävä aliupseeriston sotilasarvo. Alikersantti on alin aliupseeriarvo ja sen arvomerkkinä käytetään Suomessa kahta arvomerkkikulmaa. Alikersanttia alempi arvo on korpraali ja ylempi kersantti.

Suomessa alikersantit toimivat useimmiten ryhmänjohtajina, joskus erikoisaselajeissa, sekä ryhmän varajohtajina. Lisäksi eräissä teknisissä tehtävissä, muun muassa elektroniikka-asentajina sekä lentoteknillisissä apumekaanikkotehtävissä palveleville varusmiehille annetaan aliupseerikoulutus. Suomessa alikersanteiksi koulutetaan noin viidennes ikäluokasta. Koulutus tapahtuu peruskoulutuskauden jälkeen aliupseerikurssilla, joka kestää kolme ja puoli kuukautta lukuun ottamatta eräitä erikoiskursseja. Aliupseerikurssin jälkeen alikersantit osallistuvat miehistön kouluttamiseen. Myöhemmin palveluksen aikana osa alikersanteista voidaan joko sodan ajan sijoituksensa tai erinomaisen palveluksen perusteella ylentää kersanteiksi.

Reservissä alikersantiksi voidaan ylentää korpraali, joka on palvellut kertausharjoituksissa vähintään 7 päivää ja sijoitettu aliupseerin arvoa vaativaan tehtävään. Ilman erityistä miehistöstä aliupseeriksi -kurssia tämä on käytännössä korkein miehistössä varusmiehenä palvelleelle mahdollinen sotilasarvo. 

Anglosaksisissa maissa käytetty arvo corporal vastaa suomalaista alikersanttia. Saksalainen vastaava arvo on Unteroffizier ja venäläinen arvo mladši seržant (младший сержант).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aliupseerit
Sotilasarvot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Nailon

Nailon (alkup. nylon) on polyamideihin lukeutuva tekninen muovi, joka keksittiin 28. helmikuuta 1935 DuPont-yrityksessä Delawaressa, Yhdysvalloissa. Nailon julkistettiin vuonna 1938 ja sen ensimmäinen kaupallinen sovellus oli hammasharja, jonka harjakset olivat nailonia. Vuonna 1940 tuotiin markkinoille nailoniset naisten sukat,  joista pian muodostui valtava kaupallinen menestys. Nykyään nailonia käytetään tekokuituna kaikenlaisissa vaatteissa ja kiinteässä muodossa teollisuudessa. Myös klassisen kitaran kielet valmistetaan nykyisin nailonista eläimen suolen sijaan.

Polyamideja valmistetaan orgaanisista dihapoista ja diamiineista. Esimerkiksi tuotemerkki Nylon 66 valmistetaan heksaanidihaposta ja 1,6-heksaanidiamiinista kuumentamalla niitä 280 °C:n lämpötilassa, jolloin muodostuu polyamidi. Nylon 6 valmistetaan kaprolaktaamista.

Nimen nylon väitetään tulevan New Yorkista ja Lontoosta. Ei ole kuitenkaan todisteita siitä, että nimen etymologia olisi tämä. Vuonna 1940 DuPontin edustaja John W. Eckelberry sanoi, että kirjaimet "nyl" olivat umpimähkään valittuja ja että "on" kopioitiin muiden kuitujen nimistä, kuten cotton, puuvilla ja rayon, viskoosi.

Nailon yhdistetään käsitteenä usein naisten sukkiin ja sukkahousuihin. Ihonväriset ja jalan muotoon mukautuvat sukat tulivat toisen maailmansodan jälkeen suureen muotiin. Niiden saatavuus Euroopassa oli kuitenkin heikkoa. Tämän vuoksi Euroopassa olleet Yhdysvaltain armeijan joukot kävivät nailonsukilla mustan pörssin kauppaa samoin kuin esimerkiksi suomalaiset turistit pienemmässä mittaluokassa sukkahousuilla myöhemmin Neuvostoliitossa.

Katso myös 
Wallace Carothers
Nailonia syövä bakteeri

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Nylon ja polyesterit
Polyamide (Nylon) Typical Properties 
Prof. L. Trossarelli: The history of nylon, Dipartimento di Chimica IFM dell’Università di Torino, Via P. Giuria 7 Torino, Italy 
Raghavendra R. Hegde, Atul Dahiya, M. G. Kamath: Nylon Fibers 

Muovit
Synteettiset kuidut
DuPont
Seulonnan keskeiset artikkelit

de:Polyamide#Nylon
Century Child

Century Child on Nightwishin neljäs albumi. Albumin julkaisi Spinefarm Records vuonna 2002.

Tuotanto 
Albumi on yhtyeen ensimmäinen albumi, jolla on mukana basisti ja mieslaulaja Marco Hietala.

Musiikillisesti Century Child eroaa huomattavasti edellisistä Nightwish- albumeista. Se on synkempi ja hitaampi kuin edeltäjänsä, sillä kuullaan enemmän mieslaulajaa ja sillä kuullaan ensimmäistä kertaa orkesterin säestystä. Kitaristi Emppu Vuorinen viritti kitaransa D-vireeseen, jotta se vastaisi Marco Hietalan D-vireistä bassoa. Albumi on myös ensimmäinen, jonka sanoituksissa on teemallisia piirteitä.

Kaupallinen menestys 
Albumi myi kaksinkertaisesti platinaa Suomessa (60 000 kappaletta), ollen Suomen toiseksi myydyin albumi vuonna 2002. Tällä hetkellä sitä on myyty 90 000 kappaletta Suomessa. Maailmanlaajuisesti se myi 350 000 kappaletta vuosina 2002 ja 2003.

Kappaleet

Singlet

Ever Dream
Ever Dream
The Phantom of the Opera
The Wayfarer

Bless the Child
Bless the Child (edit)
Bless the Child (original)
Lagoon

Kokoonpano 
Yhtyeen kokoonpano:
 Marco Hietala – basso, laulu
 Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet, piano
 Jukka Nevalainen – rummut
 Tarja Turunen – laulu
 Emppu Vuorinen – kitarat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Levyn sanoitukset Nightwishin sivuilla 
 Levyarvio Desibeli.netissä

Nightwishin albumit
Vuoden 2002 albumit
701



Tapahtumia

Syntyneitä 
 Li Bai, Tang-dynastian ajan merkittävin kiinalainen romanttinen runoilija

Kuolleita 
 Raginpert, langobardien kuningas

700-luku
Saraseenit

Saraseenit (< lat. saraceni, < kreikk. sarakenoi) on nimitys, jota Euroopassa keskiajalla käytettiin islaminuskoisista kansoista ja Lähi-idän nomadikansoista yleensä. Käsitteen ottivat käyttöön 100-luvulla roomalaiset, jotka sillä saattoivat tarkoittaa jotakin Syyrian aavikoilla asuvaa heimoa, tai sitten sana luotiin arabiankielen sanasta شرقيين, sharqiyyin, joka tarkoitti ”idän asukkaita”. Tällöin se olisi viitannut niihin nomadeihin, jotka liikkuivat idästä länteen ja takaisin Rooman Arabian provinssissa. 100-luvun jälkeen sanan käyttö laajeni kattamaan Lähi-idän nomadit yleensä samoin kuin kaikki muslimit, joita pidettiin pakanoina. Muslimien tai arabien asemasta Euroopassa puhuttiin "saraseeneista" 1700-luvulle asti. Käsitteellä alettiin tarkoittaa myös pakanoita yleensä, jopa antiikin ajan pakanoita.

Eurooppalaiset joutuivat Lähi-idän nomadikansojen kanssa tekemisiin 700-luvulta alkaen, jolloin nämä valloittivat Espanjan, Etelä-Italian ja Sisilian ja etenivät nykyiseen Ranskaan asti ryöstöretkillään.  Lähi-idän kalifaatteja kutsuttiin ”saraseenien valtakunnaksi”. Ristiretkien aikana 1000-luvulta alkaen saraseenien kanssa jouduttiin entistä enemmän tekemisiin, mutta tämäkään ei johtanut tiedon lisääntymiseen islamista tai arabeista.

"Saraseeni" ei ollut sellaisiksi nimettyjen kansojen itse käyttämä nimi, ja sanan yli tuhat vuotta kestänyt käyttö todisti Lähi-idän olojen heikosta tuntemuksesta. Vasta valistusaikana käsite vaihdettiin "arabiksi". Keskiajalla "saraseeni" tarkoitti joko arabeja tai muslimeja tai molempia. Osmanien valtakunnan laajentuessa  muslimeihin alettiin saraseenien asemesta viitata vähitellen sanalla "turkkilainen". Espanjassa sana "saraseeni" alkoi korvautua nimityksellä "mauri". Lähi-itään suuntautuneen matkailun myötä alettiin vähitellen puhua myös "arabeista". Sana seurasi aluksi Lähi-idässä yleistä pejoratiivista käyttöä, missä arabilla tarkoitettiin beduiinipaimentolaista tai maantierosvoa.

Katso myös 

 Al-Andalus 
 Arabit
 Islam

Lähteet
 H. F. Ullman, Geoffrey Wawro: Historiallinen Atlas, s. 122.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Islamin historia
Arabit
Muinaiset kansat
Särä

Särä on lampaasta ja perunasta leivinuunissa paistamalla valmistettu eteläkarjalainen perinneruoka, jota on valmistettu perimätiedon mukaan jo tuhat vuotta.  Ainoana mausteena käytetään suolaa. Ennen perunan saapumista Eurooppaan on särässä käytetty naurista. Lihan kypsennyksen loppuvaiheessa kaukaloon lisätään kuorittuja, keitettyjä perunoita. Särän kanssa tarjotaan tyypillisesti ohrarieskaa, kotikaljaa ja vettä.  Sen nimi tulee valmistamisessa käytetystä koivupuisesta puukaukalosta, särästä.  

Lemin kunta on tunnettu särästä.

Lemin särä valittiin vuonna 1972 yhdeksi Suomen Seitsemästä matkailuihmeestä Suomen Kotiseutuliiton, Suomen Matkailuliiton ja Finnairin järjestämässä kilpailussa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ohje särän valmistukseen 
 Mukailtu särän ohje kotikeittiöön

Lemi
Suomalainen keittiö
Tanganjika

Tanganjika oli Itä-Afrikassa sijainnut Brittiläiseen kansainyhteisöön kuulunut valtio. Se oli nimetty Tanganjikajärven mukaan, joka muodosti maan läntisen rajan. Vuonna 1964 se yhdistyi Sansibarin saaren kanssa, jolloin ne muodostivat yhdessä Tansanian.

Tanganjika-nimi oli ensimmäisenä käytössä muodossa Mandated Territory of Tanganyika. Tämä muodostettiin brittien ensimmäisessä maailmansodassa saksalaisilta valtaamasta siirtomaa-alueesta. Kansainliiton päätöksellä vuonna 1922 alue siirtyi brittien hallintaan mandaattialueena.

Vuonna 1946 Yhdistyneet kansakunnat otti alueen valvontaansa; britit hallitsivat sitä yhä Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalueena. Tanganjika itsenäistyi 9. joulukuuta 1961 ja Tanganjikan tasavalta muodostettiin seuraavana vuonna 9. kesäkuuta 1962.

Lähteet

Aiheesta muualla 

1960-luku
Afrikan entiset monarkiat
Entiset Commonwealth realm -valtiot
Tansanian historia
Emppu Vuorinen

Erno Matti Juhani ”Emppu” Vuorinen (s. 24. kesäkuuta 1978, Kitee) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Nightwish- ja Brother Firetribe -yhtyeiden kitaristina.

Vuorinen sai ensikosketuksensa musiikkiin 10-vuotiaana veljensä kitaralla. Musiikinopettajansa Plamen Dimovin oppien lisäksi hän opiskeli kitaransoittoa pääasiassa itsenäisesti ja soitti muutamissa yhtyeissä. Yksi yhtyeistä oli Nattvindens Gråt, jossa oli mukana myös tuleva Nightwishin kosketinsoittaja ja lauluntekijä Tuomas Holopainen. Tästä kokoonpanosta Holopainen muisti Vuorisen soittotaidot ja pyysi tätä mukaan suunnittelemaansa akustiseen tunnelmamusiikkiprojektiin, jonka laulajaksi pyydettiin poikien koulukaveri Tarja Turunen. Tästä sai alkunsa Nightwish, joka pian vaihtoi suuntauksensa metallimusiikiksi, koska yhtyeen miespuolisia jäseniä tyylilaji miellytti.

Vuonna 2001 Vuorinen ystävineen perusti Brother Firetribe -yhtyeen nykyisessä kotipaikassaan Keravalla. Muita yhtyeitä, joissa hän on soittanut ovat muun muassa Darkwoods My Betrothed ja Altaria. Vuorinen on myös tehnyt mainosmusiikkia televisioon ja radioon, ja esimerkiksi MTV3:n Hockey Night -ohjelman tunnusmusiikki on hänen säveltämänsä . Vuoden 2007 Guitar Heroes -albumilla on Vuorisen säveltämä ja soittama kappale "Ulterior Motive".

Vuorinen harrasti judoa 9-vuotiaasta lähes 20-vuotiaaksi, ja saavutti kaksi nuorten Suomen-mestaruutta ja Pohjoismaiden-mestaruuskilpailujen pronssia.

Vuorinen jättäytyi pois Brother Firetribesta vuonna 2020 ajanpuutteen vuoksi.

Soittimet 
Vuorinen käytti aikaisempien Nightwish-albumien aikana pääasiassa Washburnin CS-780-kitaroita, mutta siirtyi sittemmin käyttämään ESP:n custom-valmisteisia EV-nimikkokitaroita, joita ovat seuraavat mallit:

 ESP Horizon EV-1 (violetti)
 ESP Horizon EV-1 (valkoinen)
 ESP Horizon EV-2 (punainen tyttö)
 ESP Horizon EV-2 (vihreä tyttö)
 ESP Horizon EV-3 (Imaginaerum)
 ESP Horizon EV-3 (Emblem)

Vuorinen omistaa myös yhden Suomessa valmistetun  Ruokangas custom kitaran.

Hän omistaa Keravalla sijaitsevan E-Major-studion.

Diskografia

Nightwish

Darkwoods My Betrothed

Altaria

Brother Firetribe

Lähteet 
 Ollila, Marko: Nightwish, s. 35–39 ja 364. Helsinki: Like, 2006. ISBN 952-471-692-5.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 

Nightwishin jäsenet
Brother Firetriben jäsenet
Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Orkla Confectionery & Snacks

Orkla Confectionery & Snacks on norjalaiseen Orkla-konserniin kuuluva välipalaruokia ja makeisia valmistava yhtiö, joka toimii Pohjoismaissa sekä Baltian maissa.

Norjassa yhtiöön kuuluvat KiMs, Nidar ja Sætre, Ruotsissa OLW ja Göteborgs Kex. Lisäksi Kalev, Latfood ja KiMs Denmark ovat osa yhtiötä.

Katso myös 
 Orkla Confectionery & Snacks Finland

Lähteet

Aiheesta muualla
 www.orklacs.fi
 Orkla Confectionery & Snacks 
 J. Pettersson: Från knölar i marken till miljoner på banken. Chips - ett åländskt industriellt företagsbygge. Mariehamn 2008.

Ahvenanmaalaiset yritykset
Orkla
Suomalaiset elintarvikeyritykset
Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Andhra Pradesh

Andhra Pradesh (, ) on Intian osavaltio maan eteläosassa. Se rajoittuu idässä Bengalinlahteen. 

2. kesäkuuta 2014 osasta Andhra Pradeshia muodostettiin uusi osavaltio nimeltä Telangana.

Andhra Pradeshin pääkaupunki on Hyderabad. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat satamakaupunki Visakhapatnam, kauppapaikka Vijayawada ja pyhiinvaeltajien suosima Tirupati. Vuodesta 2014 Hyderabad kuuluu Telanganaan. On sovittu, että se jatkaa osavaltioiden yhteisenä pääkaupunkina 10 vuoden siirtymäkauden ajan.

Vuonna 2011 osavaltion asukasluku oli 84 665 533 ja pinta-ala oli 275 045 km². (Tämä oli ennen noin 35 miljoonan asukkaan Telanganan irtautumista). Osavaltion jakautumisen jälkeen väkiluku on yli 50 miljoonaa ja pinta-ala noin 160 000 km².

Virallinen kieli on telugu. Noin 21 % asukkaista on kastittomia (dalit). Vuoden 1991 tilaston mukaan lukutaitoisia oli vain 37,4 % asukkaista, mikä on vähän verrattuna Intian keskiarvoon 52,1 %.

Krishna- ja Godavari-joet tuovat kasteluvettä laajoille riisipelloille. Maanviljelys onkin osavaltion pääelinkeino, joka elättää 70 % väestöstä ja tuottaa 36,2 % tuloista.

Hallinnollinen jako 

Andhra Pradesh jakautuu 13 piirikuntaan, jotka ovat Anantapur, Chittoor, Guntur, Itä-Godavari, Krishna, Kurnool, Länsi-Godavari, Prakasam, Srikakulam, Sri Potti Sriramulu Nellore, Visakhapatnam, Vizianagaram ja YSR.

Katso myös 
 Intian valtameren maanjäristys 2004

Lähteet

Aiheesta muualla
Kooma

Kooma on syvän tajuttomuuden tila, jossa oleva henkilö ei tiedosta ympäristöään eikä reagoi minkäänlaisiin ulkoisiin ärsykkeisiin. Henkilöä ei voida myöskään herättää koomasta voimakkaillakaan ääni-, näkö-, tai kipuärsykkeillä. Syvässä koomassa potilas ei välttämättä pysty hengittämään, jolloin hänet voidaan pelastaa vain laittamalla hänet hengityskoneeseen.

Kooma voi aiheutua esimerkiksi voimakkaasta päähän kohdistuneesta iskusta (bilateraalinen vahinko aivoverkostoon), keskushermostollisesta sairaudesta tai neurologisesta vammasta. Muita mahdollisuuksia ovat aineenvaihdunnan sairaustilat, esimerkiksi kohonnut verensokeritaso diabeteksen yhteydessä. Potilas voidaan myös saattaa keinotekoiseen koomaan lääkkeiden avulla tarkoituksena aivokudoksen turvotuksen laskeminen, tai potilaan säästäminen äärimmäisiltä kiputiloilta.

Seuraukset

Kooman seurauksena voi olla täydellinen paraneminen, mutta joissain tapauksissa myös kuolema. Potilas voi kooman aikana osoittaa hereillä olemisen merkkejä (liikettä tai jopa puhetta) hänen ollessaan silti koomassa. Kooman pituus voi vaihdella muutamasta tunnista aina useisiin vuosiin asti. Yleensä kooma kestää muutamasta päivästä muutamaan viikkoon.

Pisimpään koomassa oli yhdysvaltalainen Edwarda O’Bara, joka vaipui koomaan 16-vuotiaana ja oli siinä 42 vuotta, kunnes kuoli. Puolalainen rautatieläinen Jan Grzebski oli koomassa 19 vuotta vuosina 1988–2007, mutta toipui.

Ennuste

Kooman jälkeen potilas voi toipua hiljalleen ja saavuttaa jälleen täyden fyysisen ja henkisen terveyden, kun taas jotkut tarvitsevat terapiaa, ja kaikki eivät palaudu koskaan täydellisesti. Koomasta voi myös siirtyä vegetatiiviseen tilaan, jolloin autonomiset elintoiminnot toimivat, mutta kognitiiviset aivotoiminnot eivät. Tässä tilassa hengitys toimii itsenäisesti, ja potilaalla on selkeät unirytmit toisin kuin koomassa. Potilas voi hereillä ollessaan reagoida kipuun ja liikkua, mutta liikkuminen ei ole tarkoituksenmukaista.

Katso myös
 Glasgow’n kooma-asteikko
 Tajuttomuus
 Vegetatiivinen tila
 Aivokuolema

Lähteet

 NINDS Coma and Persistent Vegetative State Information Page – http://www.ninds.nih.gov/disorders/coma/coma.htm 
 Coma – Overview – neurologychannel – http://www.neurologychannel.com/coma/index.shtml

Viitteet

Aiheesta muualla 

Neurologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Málaga

Málaga on satamakaupunki Etelä-Espanjassa, Andalusiassa, Aurinkorannikolla. Se on myös Málagan maakunnan pääkaupunki. Kaupungin väkiluku on noin 570 000 (2015). Metropolialueella (Málaga–Marbella) asuu laskentatavasta riippuen noin 865 000 – 1 000 000 ihmistä. 

Málagaa ympäröivät vuoret ja kaksi jokea: Guadalmedina ja Guadalhorce, jotka laskevat Välimereen kaupungin lähellä. Antiikin aikana nykyisen kaupungin lähellä sijaitsi alun perin foinikialainen Mainaken kaupunki, ja myöhemmin nykyisen kaupungin paikalla puunilais-roomalainen Malakan kaupunki (lat. Malaca).

Málagan keskusta on lähellä satamaa. Kaupunkiin tuovat tuloja maatalous ja turismi. Kaupungissa on yliopisto ja kansainvälinen lentokenttä, Málagan lentoasema (koodi: AGP). Kaupunki ja Aurinkorannikko ovat erittäin suosittuja turistikohteita ja kaupunkiin tulee halpoja lentoja eri puolilta Eurooppaa. Jatkoyhteydet muihin Andalusian kaupunkeihin, Sevillaan, Córdobaan ja Granadaan hoituvat autolla, junalla tai linja-autolla. Kaupungissa on myös runsaasti omia nähtävyyksiä, museoita, kirkkoja ja linnoituksia.

Taiteilija Pablo Picasso, näyttelijä Antonio Banderas ja näyttelijä-muusikko Fran Perea ovat kotoisin Málagasta.

Urheilu 
Málagan jalkapallojoukkue Málaga CF pelaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisionissa. Koripallojoukkue CB Málaga on 
Euroopan huippukastia.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Zaragoza

Zaragoza on kaupunki Espanjassa, Zaragozan maakunnan ja Aragonian itsehallintoalueen pääkaupunki. Väkiluvultaan se on Espanjan viidenneksi suurin kaupunki: 661 108 asukasta (2016). Kaupungissa asuu puolet Espanjan aragoniaa puhuvasta väestöstä. Metropolialueen väkiluku on noin 850 000 (2012).

Zaragoza sijaitsee Koillis-Espanjassa Ebrojoen ja sen sivujokien Huervan ja Gállegon varrella keskellä suurta laaksoa. Kaupunki on keskellä Madridin, Barcelonan ja Bilbaon muodostamaa kolmiota. Näistä kaupungeista on Zaragozaan noin 300 km kustakin.

Suurnopeusjuna AVE yhdistää sen Madridiin ja Katalonian Lleidaan ja sieltä edelleen Barcelonaan. Logistisesti keskeisellä sijainnilla on ollut positiivinen vaikutus kaupungin liike-elämään.

Zaragozan lentoasema sijaitsee 10 km kaupungista länteen.

Zaragozan läheisyydessä sijaitsee myös General Motorsin tehdas, joka on yksi koko maakunnan tärkeimmistä työnantajista. Kaupungin ulkopuolella on lentotukikohta ja maavoimien kadettikoulu, jonka ensimmäinen johtaja oli Francisco Franco.

Zaragozassa pidettiin vuoden 2008 maailmannäyttely (Expo 2008), jonka aiheena oli vesi ja kestävä kehitys.

Historia 

Roomalaiset perustivat kaupungin vuonna 24 eaa. nimellä Caesaraugusta keisari Augustuksen mukaan. Roomalaisten jälkeen kaupunkia hallitsivat arabit vuosisatojen ajan. Kristitty Aragonian kuningas Alfonso El Batallador valloitti sen vuonna 1118 ja teki siitä Aragonian kuningaskunnan pääkaupungin.

Pääkaupunkina Zaragoza toimi aina vuoteen 1479 asti. Valloitettu arabiväestö sulautui vähitellen kristilliseen kulttuuriin, mutta onnistui jättämään oman jälkensä esimerkiksi Aragonian ja Zaragozan kaupungin arkkitehtuuriin: Iglesia de Santa María Magdalena, Iglesia de San Pablo, Iglesia de San Gil Abad, Iglesia de San Miguel de los Navarros sekä Catedral del Salvador de Zaragoza (La Seo) ovat mudéjar-tyylisuuntauksen edustajia.

Zaragozan yliopisto perustettiin vuonna 1474.

Zaragoza oli keskiajalla Taifa-valtakunnan keskus. Kaupungissa on maurilainen palatsi/linnoitus, Aljafería, jossa Aragónin parlamentti pitää istuntonsa. Palatsi oli myös Verdin oopperan,  Il Trovatore, tapahtumapaikka.

Legendan mukaan kaupungissa Neitsyt Maria ilmestyi pyhälle apostoli Jaakobille seisten pylvään päällä vuonna 40. Tämä tapahtuman mukaan kaupungissa on katolinen basilika Nuestra Señora del Pilar. Tapahtumaa juhlitaan fiestana 12. lokakuuta, joka on myös sama päivä, jolloin Kristoffer Kolumbus löysi Amerikan. Zaragozan toinen merkittävä katedraali, mainittu La Seo, sijaitsee basilikan lähellä El Pilarin aukion laidalla.

Urheilu 
Zaragozasta ovat kotoisin jalkapalloseura Real Zaragoza, koripalloseura CAI Zaragoza ja käsipalloseura BM Aragón.

Kuvia

Katso myös 
 Saragossan sopimus

Lähteet 
Lonely Planet: Top things to do in Zaragoza, Spain 
Citylife Madrid: Fiesta del Pilar: A national party in Zaragoza! 
spain.info: Zaragoza: what to visit and do in this Spanish city

Viitteet

Aiheesta muualla 

Zaragoza
Spetsnaz

Spetsnaz (, Podrazdelenija spetsialnogo naznatšenija – spetsnaz) on venäjänkielinen yleisnimitys erikoisjoukoille. Nimeä käytetään yleensä Venäjän tiedustelupalvelun terrorismin vastaisista joukoista (oik. OSNAZ), sisäministeriön erikoispoliisijoukoista (Osnaz MVD) ja armeijan tiedustelupalvelun GRU:n erikoisjoukoista (Spetsnaz GRU).

Spetsnaz GRU on armeijan erikoisjoukot, joita koulutettiin kylmän sodan aikana Naton vastaisiin tiedustelu- ja sabotaasitehtäviin Itä-Euroopassa. Armeijan erikoisjoukoilla uskottiin myös olevan maailman parhaat taistelusukeltajat. Spetsnaz-joukkoja ei nimetty, vaan ne numeroitiin, kuten muutkin armeijan yksiköt. Spetsnazien toiminnan yksityiskohtia ei tunneta, mutta joukkojen uskotaan olleen mukana taisteluissa Afganistanissa ja Tšetšeniassa.

Spetsnaz-prikaatit 
Erilliset Spetsnaz-prikaatit (Otdelnyje brigady spetsialnogo naznatšenija, lyh. ObrSpN GRU)
ja niiden sijainnit Neuvostoliiton aikana:

2. ObrSpN (Pihkova)
3. kaartin. ObrSpN (Itä-Saksa, nyk. Samara)
4. ObrSpN (Viljandi, lakkautettu 1992)
5. ObrSpN (Marina Gorka)
8. ObrSpN (Izjaslav)
9. ObrSpN (Kirovohrad)
10. ObrSpN (Staryi Krym)
12. ObrSpN (Lagodehi, nyk.  Asbest)
14. ObrSpN (Ussuria)
15. ObrSpN (Tširtšik)
16. ObrSpN (Tšutškovo, nyk. Tambov)
17. laivaston ObrSpN (Otšakov)
22. ObrSpN (Aksai)
24. ObrSpN (Ulan-Ude)
67. ObrSpN (Berdsk)
69. ObrSpN (Reznuv)

Koulutus 
Pääosa prikaatien miehistöstä koostuu varusmiehistä, jotka palvelevat kaksi vuotta. Heidät koulutetaan kaukotiedustelutehtäviin tiedusteluryhmissä (Razvedgruppa). Jokaisella prikaatilla on oma sodanajan kohdealueensa, ja koulutus pyritään antamaan kohdealuetta vastaavissa olosuhteissa. Neuvostoliiton aikana Spetsnaz-joukot olivat huippusalaisia ja prikaatit käyttivät palvelusunivormunaan lähimmän tavanomaisen joukko-osaston univormua ja tunnuksia, esimerkiksi tykistön. 1980-luvulla maahanlaskujoukkojen (VDV) univormu standardisoitiin myös Spetsnazin palvelusasuksi näiden läheisen suhteen vuoksi, sillä Spetsnaz-upseereita koulutettiin Rjazanin ilmakuljetusjoukkojen korkeakoulussa yhdeksännessä komppaniassa.

Upseerien koulutus kesti neljä vuotta, ja siinä keskityttiin erityisesti kohdemaan kielen opiskeluun. Koulutus sisälsi mm. taideopintoja vastapuolen kielellä. Valmistuneet kadetit saivat kääntäjän diplomin ja luutnantin arvon. 9. komppania koostui neljästä osastosta, joista jokainen oli erikoistunut yhteen kieleen: englantiin, ranskaan, saksaan ja kiinaan.

Spetsnaz GRU taistelijoiden tunnuksena on hihamerkkiin kuvattu musta lepakon hahmo, jonka taustakuvio vaihtelee johtosuhteen, aselajin ja puolustushaaran mukaisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Erikoisjoukot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Serial ATA

Serial ATA (Serial AT Attachment, myös SATA, S-ATA tai Sarja-ATA) on sarjamuotoinen liitäntä sisäisen tai ulkoisen massamuistilaitteen, joka on yleensä kiintolevy tai optinen asema, kytkemiseksi tietokoneeseen. Serial ATA on jo käytännössä korvannut aiemmin käytetyn IDE-väylän kiintolevyjen liitäntänä.

Standardin kehittämisestä vastaa Serial ATA International Organization.

Ominaisuudet
SATA perustuu sarjamuotoiseen tiedonsiirtoon, mikä tekee kaapeleista huomattavasti kapeampia ja edullisempia valmistaa kuin Parallel ATA -kaapeleita (IDE). SATA 3.0 -standardi tarjoaa 6 000 Mb/s:n (megabittiä sekunnissa) maksimisiirtonopeuden. SATA sisältää myös tuen Hot Swap ja Native Command Queuing (NCQ) -tekniikoille. SATA-laitteiden virtakaapeli on jouduttu uusimaan Hot Swap-tuen myötä. Yhteen SATA-liitäntään voi liittää ainoastaan yhden laitteen PATA:n kahden sijaan. Useimmissa SATA-laitteissa ei ole ollenkaan jumppereita, vaan kaikki asetukset tehdään BIOS:in avulla. Tämä helpottaa laitteiden liittämistä ja vähentää mahdollisia yhteensopivuusongelmia.

SATA-standardit

SATA II -standardia tukevalla laitteella tarkoitetaan yleensä sellaista laitetta, joka tukee 300 MB/s nopeutta. SATA I/O -standardin versiossa 2 tällä kohtaa ei kuitenkaan puhuta mitään levyjen nopeuksista, joten kaikkien virheellisesti SATA II -tuella varustetuiksi ilmoitettujen tuotteiden kohdalla ei ole välttämättä varmaa, tukeeko laite myös SATA I/O -standardin 300 MB/s nopeutta. SATA II voi tarkoittaa myös sellaista tuotetta, joka tukee SATA-standardin ominaisuuksia, joita ei ollut SATA-standardin ensimmäisissä versioissa, mutta joka ei tue 300 MB/s nopeutta. Siksi tulisi luopua SATA I ja II -nimityksistä ja siirtyä käyttämään nopeuteen perustuvaa nimitystä, kuten monet kiintolevy- ja emolevyvalmistajat ovat tehneetkin. Oikea nimi ja luokittelutapa ei välttämättä ole kaikkien laitemyyjien tiedossa, joten tuotteita ostettaessa täytyy olla erityisen huolellinen, jotta saa haluamansa tuotteen.

Sata 2.6 -liitin on microSATA eli slimline, tarkoitettu alun perin 1,8" (46 mm) laitteille. Liitin on samantyyppinen kuin normaali, mutta hieman standardimallista ohuempi.

mSATA eli Mini-SATA on tarkoitettu PCI-yhteensopivien SSD (30 × 51 mm) muistien liittämiseen ja se eroaa microSATA:sta. Sen seuraajaksi on kehitetty vieläkin pienempi M.2-kokoluokka (110 - 22 × 42 mm).

eSATA eli External SATA. eSATA-kaapeli on yleensä suojattu ja ulkoisille laitteille tarkoitettu.

eSATAp sisältää datasignaalien lisäksi myös virran yhdessä kaapelissa.

Katso myös 

 Integrated Drive Electronics, IDE
 SCSI
 SAS Serial Attached SCSI

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

 https://sata-io.org

Sarjaväylät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo maanjäristyksistä

¹ - järistysten voimakkuus ilmoitetaan nykyään usein momenttimagnitudina (Hiroo Kanamorin luoma asteikko), sillä Richterin asteikko on suurissa järistyksissä epäluotettava.
² - momenttimagnitudi (MW)

Katso myös 
 Luettelo Chilen maanjäristyksistä
 Luettelo Japanin maanjäristyksistä
 Luettelo Uuden-Seelannin maanjäristyksistä

Lähteet
Boris Akunin

Boris Akunin (; oikealta nimeltään Grigori Šalvovitš Tšhartišvili , s. 20. toukokuuta 1956 Georgia) on venäläinen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten 1800-luvun loppupuolelle sijoittuvista dekkareistaan, joiden pääosassa on Erast Fandorin -niminen etsivä. Hänen kirjojaan on käännetty monelle kielelle ja ne ovat hyvin suosittuja Venäjällä.

Akunin on opiskellut Aasian-tutkimusta ja japanin ja englannin kieliä. Hän on kääntänyt japanilaista kirjallisuutta ja toiminut japanin tulkkina. 

Akunin on käyttänyt myös kirjailijanimiä Anatoli Brusnikin ja Anna Borisova.

Suomennokset 
Erast Fandorinin tutkimuksia -sarja:
 
 
 
 
 
 Erikoistehtäviä. Suom. Anton Nikkilä. (sisältää romaanit Patasotilas ja Somistaja). Into Kustannus 2015.  ISBN 978-952-264-449-7
 Valtioneuvos. Suom. Anton Nikkilä. Into Kustannus 2016. ISBN 978-952-264-657-6.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Boris Akuninin kotisivut 

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Selangor

Selangor on Malesian osavaltio. Se sijaitsee Malakan niemimaan länsirannikolla, Malakansalmen rannalla. Sen naapuriosavaltiot ovat pohjoisessa Perak, idässä Pahang ja kaakossa Negeri Sembilan. Selangorin sisällä sijaitsee enklaavina kaksi liittovaltion territoriota, Kuala Lumpur ja Putrajaya, jotka ovat historiallisesti osa Selangoria.

Selangor on Malesian runsasväkisin osavaltio. Sen pinta-ala on 8 104 neliökilometriä ja asukasluku noin 5,5 miljoonaa. Selangorin hallinnollinen pääkaupunki on Shah Alam ja kuninkaallinen pääkaupunki Klang. Kuala Lumpurin metropolialue ulottuu Selangorin alueen puolelle. Selangorin suurimmat kaupungit Shah Alam ja Petaling Jaya ovat Kuala Lumpurin suurkaupunkialueella.

Historia 

1400-luvulla Selangor kuului Malakan sulttaanikuntaan, joka oli aikanaan Malaijien saariston johtava valtio. Portugalilaiset valloittivat Malakan 1511 ja vuonna 1641 hollantilaiset valtasivat alueen portugalilaisilta.

Siirtomaavallan aikana alueelle tuli minangkabaulaisia uudisasukkaita Sumatralta 1600-luvulla ja heidän jälkeensä tuli bugislaisia siirtolaisia Sulawesilta. 1700-luvulla bugisit saivat hallintaansa nykyisen Selangorin alueen, ja he perustivat Selangorin sulttaanikunnan 1700-luvun puolivälissä. Sen pääkaupungiksi tuli Kuala Selangor.

Noin sata vuotta myöhemmin, vuonna 1857, Malakan niemimaa oli Britannian siirtomaahallinnon alaisuudessa ja Selangoriin tuli kiinalaisia tinanetsijöitä maan tinavarantojen houkuttelemana. Kiinalaiset perustivat Selangoriin Kuala Lumpurin. Uuden kaupungin perustaminen aiheutti ristiriitoja Selangorin päälliköiden ja kaivostyöläisten välillä. Tuloksena oli sisällissota, jossa Kuala Lumpur tuhottiin ja tinakaivosten toiminta keskeytyi. Vuonna 1874 olot rauhoittuivat kun brittiläiset puuttuivat asioihin tinantuotannon varmistamiseksi. Samalla Selangor liittyi Liittoutuneisiin malaijivaltioihin, jonka brittiläiset perustivat Malaijivaltioiden vakauttamiseksi. Muut liittoon kuuluneet valtiot olivat Perak, Negeri Sembilan ja Pahang.

Malaijan itsenäistyessä Britanniasta vuonna 1957, Kuala Lumpurista tehtiin maan pääkaupunki. Vuonna 1974 Kuala Lumpur irrotettiin Selangorin osavaltiosta, ja siitä tehtiin Malesian liittovaltion keskushallinnon alainen territorio. Vuonna 1995 Selangorista irroitettiin Putrajaya, jonka Selangorin osavaltio myi Malesian liittovaltiolle.

Politiikka 

Selangor on useimpien muiden maan osavaltioiden tapaan sulttaanin johtama sulttaanikunta, ja Selangorin sulttaani toimii vuorollaan Malesian kuninkaana. Osavaltiota on vuodesta 2001 hallinnut sulttaani Sharafuddin Idris Shah.

Lähteet
Kilpa-aerobic

Kilpa-aerobic on laji, missä suoritetaan musiikin tahdissa korkealla intensiteetillä jatkuvia vaativuudeltaan eroavia liikesarjoja, jotka ovat peräisin perinteisestä aerobic-liikunnasta. Ohjelman tulee osoittaa jatkuvaa liikettä, notkeutta, voimaa ja kahdeksan perusaskeleen käyttöä, sekä täydellisesti suoritettuja vaikeusliikkeitä.

Kilpa-aerobicissa tarvitaan voimaa, notkeutta, kestävyyttä, taitoa, rytmitajua ja positiivista energiaa, joka välittyy esiintyjältä yleisölle. Kilpa-aerobic harrastus on helpointa aloittaa Aerosport-sarjasta.

Kilpa-aerobic on kilpaurheilun ja "show'n" yhdistävä urheilulaji. Kilpailuissa pärjätäkseen urheilijan tulee hallita lajitekniikan lisäksi yleisön viihdyttäminen. Kilpa-aerobic täyttää myös taito-teholajien ja keskipitkien nopeuskestävyyslajien kriteerit. Fyysisen suorituskyvyn alueella urheilijalta vaaditaan voimaa ja liikkuvuutta, nopeutta ja anaerobista kestävyyttä sekä taitoa. Psyykkisellä puolella on oltava rohkeutta esiintyä, pitkäjännitteisyyttä määrätietoiseen harjoitteluun ja luovuutta.

Kilpailujärjestelmä

Kilpailujärjestelmä jakautuu kahteen painopistealueeseen: harrastajiin ja kilpailijoihin. Uudet kilpailijat pääsevät harrastajapuolen kautta mukaan toimintaan, jolloin säännöt ovat helpommat ja väljemmät kuin kilpasarjoissa.
Lajissa kilpaillaan naisten ja miesten yksilösarjoissa, parisarjassa sekä kolmen hengen joukkuesarjassa, eli triossa. Uusi suosittu sarja on ryhmäaerobic, jossa kilpaillaan 5 - 8 hengen ryhmissä omilla säännöillään.

Kilpasarjat

Sarjat eivät perustu ikään, vaan taitotasoon. Eri ikäluokat kilpailevat kuitenkin erikseen. Kilpailijat jakautuvat taitotasonsa mukaisesti kuuteen eri luokkaan, joista ensimmäinen luokka on alle 12-vuotiaat aloittelijat. Toinen luokka on AeroSport-luokka, jossa tehdään yksittäisiä liikesarjoja tuomareiden edessä. Kolmannessa luokassa nämä erilliset sarjat yhdistetään ja niistä tehdään ohjelma. Neljännessä luokassa saa tehdä jo koko ohjelman itse. Kuudes luokka on korkein ja siinä kilpaillaan kansainvälisillä säännöillä. Luokasta toiseen nousu voi tapahtua kun kilpailija saa tietyn määrän pisteitä jokaisesta arviointikohdasta eli taiteellisuudesta, tekniikasta sekä vaikeusosista. Kuudetta luokkaa voivat nousta vain yli 18-vuotiaat.

Historia
Vuonna 1968 Yhdysvaltojen ilmavoimien kirurgi Kenneth H. Cooper (1931–) julkaisi tutkimustensa päätteeksi mullistavan aerobisen liikunnan harjoituskirjan jonka avulla ilmavoimien käyttämät liikuntaharjoitteet tulivat kaikkien ulottuville. Pian tanssinopettajat yhdistivät Cooperin luomaan harjoitusohjelmaan erilaisia musiikkeja luoden aerobisen tanssin. Aerobicissa kilpailtiin ensimmäisen kerran 1980-luvulla Yhdysvalloissa.

Kilpa-aerobic on saanut vaikutteita myös mm. capoeirasta sekä voimistelusta.

Voimistelu
Aerobic
Daran taistelu

Daran taistelu käytiin vuonna 530 Itä-Rooman eli Bysantin valtakunnan ja sassanidien Persian välillä. Dara oli roomalainen linnoitus, jonka Anastasios I rakennutti suojaksi persialaisia vastaan Mesopotamiaan. Anastasios nimesi paikan Anastasiopoliiksi, mutta nimeä ei yleensä käytetty.

Tausta 

Bysantti oli ollut sodassa Persiaa hallinneiden sassanidejen kanssa vuodesta 527, jolloin Kavadh I:n sanottiin yrittäneen väkisin tehdä Iberian asukkaista zarathustralaisia. Iberian kuningas pakeni Justinianus I:n luokse. Kavadh yritti saada aikaan rauhan Bysanttin kanssa ja Justinianuksen adoptoimaan Kavadhin poika Khosrau. Justinianus ei suostunut vaan lähetti kenraalinsa Belisariuksen ja Sittaksen Persiaan. Heidät lyötiin aluksi ja Justinianus yritti solmia rauhan Kavadhin kanssa, mutta persialaiset lähettivät 30 000 uutta sotilasta Daran linnoitusta kohti vuonna 529. Belisarius ja Hermogenes lähetettiin takaisin 25 000 miehen voimin. Kavadh lähetti 10 000 lisäjoukkoja.

Taistelu 

Vaikka hänellä olikin vähemmän joukkoja Belisarius päätti hyökätä persialaisten kimppuun. Hän antoi kaivaa joukon ojia Daraan johtavan tien varrelle jotta persialaiset eivät pystyisi käyttämään ratsuväkeään. Belisarius järjesti jalkaväkensä keskelle ja kummallekin siivelle heruleista koostuvan ratsuväen. Vasemmalla siivellä oli myös 300 hunnien ratsuväkeä ja oikealla vielä 600 hunnia. Reservissä armeijan takana oikealla siivellä oli kenraali Johanneksen johtama bysanttilainen ratsuväki. Persialaiset asettivat joukkonsa kahteen siipeen: oikeaa johti Pityaxes ja vasenta Baresamanes.

Persialaisten ensimmäinen hyökkäys kohdistui vasemmalla siivellä olevia heruleja kohti. Herulit antoivat aluksi periksi, mutta pelkäsivät omien liittolaistensa hunnien kostoa niin että tekivät vastahyökkäyksen ja löivät persialaiset takaisin.

Nyt seurasi taistelussa tauko, jonka aikana persialainen sotilas haastoi bysanttilaiset kaksintaisteluun. Heruli nimeltä Andreas tappoi persialaisen ja vielä toisenkin haastajan. Tämän jälkeen persialaiset palasivat leiriinsä yön ajaksi.

Seuraavana päivänä saapui 10 000 uutta persialaista sotilasta. Taistelun alkoi kun kummatkin osapuolet ampuivat toisiaan jousilla ilman suurempia tappioita. Belisarius oli kätkenyt ratsuväkeä Daran vasemmalla puolella olevan kukkulan taakse. Kun persialaiset hyökkäsivät antoi bysanttilaisten keskusta periksi, mutta kätkössä olevan ratsuväen ja oikean siiven hunnit saivat persialaiset perääntymään. Firouz lähetti persialaisten valiojoukot bysanttilaista ratsuväkeä vastaan, joka murtui. Belisarius teki vastahyökkäyksen, joka jakoi persialaiset joukot kahteen osaan. Toinen osa ajoi takaa bysanttilaista ratsuväkeä, mutta toinen jäi mottiin ja se tuhottiin. 5 000 persialaista sai surmansa ja heidän mukanaan Baresmanes. Loput persialaisista Belisarius päästi pakoon.

Katso myös 

 Vallihautasota

Lähteet 
 Prokopios, "Sodat"

530-luku
Antiikin taistelut
Bysantin taistelut
Määrä

Määrä eli kvantiteetti (lukumäärä, lyhenne lkm.) on ominaisuus, joka on lukumääräisesti mitattavissa esimerkiksi kappaleina tai identtisinä mittayksikköinä. 

Mitattavuus on modernin empiirisen luonnontieteen perusta. Määrällisesti mitattavien ominaisuuksien vastaparina pidetään usein laatua eli kvaliteettia.

Katso myös 

 Määrällinen eli kvantitatiivinen tutkimus
 Mittaaminen

Lähteet

Aiheesta muualla 

Matematiikka
Pirtelö

Pirtelö on  tavallisesti maidosta, hedelmistä ja marjoista sekä jogurtista tai jäätelöstä sekoittimella valmistettu kylmä juoma.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 http://www.fineli.fi/foodsearch.php?name=pirtel%F6&lang=fi 
 http://www.maitojaterveys.fi/index.php?id=156 
 http://www.paakari.net/reseptit.php?cat=1 

Alkoholittomat juomat
Maitotuotteet
Pikaruoka
Itäinen kristikunta

Idän kristillisiin kirkkoihin kuuluviksi kirkoiksi lasketaan ortodoksisen kirkon lisäksi seuraavat:

1. Ne kansalliset kirkot, jotka erosivat alkukirkosta kristologisten riitojen aikana 400–500-luvuilla. Tällaisia ovat armenialainen, koptilainen, etiopialainen, syyrialainen ja nestorialainen kirkkokunta sekä Tuomaskirkko Malanbaran rannikolla Intiassa.

Näitä ns. orientaalisia ortodoksisia kirkkoja ovat:

 Armenian apostolinen kirkko (Armenian Apostolinen kirkko)

 Antiokian syyrialainen ortodoksinen kirkko

 Aleksandrian syyrialainen ortodoksinen kirkko

 Aleksandrian koptilais-ortodoksinen kirkko

 Etiopian ortodoksinen kirkko (Tewahedon kirkko)

 Malanbaran ortodoksinen kirkko (Intian ortodoksinen kirkko eli Idän ortodoksinen syyrialainen kirkko)

2. Ne idän katolisten (kreikkalaiskatolisten) kirkkojen kristityt, jotka säilyttäen idän ortodoksisen kirkon jumalanpalvelukset ja teologisen, kanonisen, hengellisen ja liturgisen perinteet ovat tunnustaneet paavin arvovallan ja tulleet näin ollen katolisiksi.

3. Eräät yhteisöt, jotka eivät enää ole osa edellä mainittuja kirkkoja, mutta ovat säilyttäneet itäisiä perinteitä. Tärkein näistä on Venäjällä ns. starovertsit eli vanhauskoisten lahko.

Katso myös
Tuomaskristityt
Orientaaliortodoksinen kirkko

Kristilliset kirkkokunnat
Ekumeeninen patriarkka

Ekumeeninen patriarkka on Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin päänä toimivan Konstantinopolin ja Uuden Rooman arkkipiispan arvonimi. Ekumeenisen patriarkan johtama ortodoksinen patriarkaatti on yksi nk. viidestä vanhasta patriarkaatista, jotka syntyivät jo ensimmäisten vuosisatojen alussa.

Historiaa 

500-luvun alussa Konstantinopolin patriarkka sai arvonimen ekumeeninen patriarkka eli koko valtakunnan patriarkka. Roomassa oli paavi, Aleksandrian piispalla oli molemmat arvonimet (paavi ja patriarkka), Antiokiassa ja Jerusalemissa oli molemmissa patriarkka. Patriarkaateilla oli kirkon sisällä itsehallinto, eivätkä patriarkat yleensä käyttäneet tuomiovaltaa toistensa alueilla.

Rooman piispaa pidettiin vanhastaan arvoltaan ensimmäisenä, ja vuonna 381 Konstantinopolissa pidetty toinen ekumeeninen kirkolliskokous päätti, että Konstantinopolin piispalla oli kunniasija toisena Rooman piispan jälkeen, koska Konstantinopoli oli "Uusi Rooma", valtakunnan pääkaupunki. Konstantinopolin patriarkka johtaa ortodoksista maailmaa primus inter pares-periaatteen mukaan.

Khalkedonin kirkolliskokous vuonna 451 antoi 28. kanonissaan Konstantinopolin piispalle "samat etuoikeudet" kuin Rooman piispalle. Paavi ei kuitenkaan hyväksynyt tätä kanonia, eikä se sen vuoksi saanut virallisen päätöksen voimaa, ja Khalkedonin kirkolliskokouksen katsottiin antaneen vain 27 kanonia. Sen jälkeen, kun lännen ja idän kirkot erosivat vuonna 1054, ortodoksihistorioitsijat ovat kuitenkin katsoneet 28. kanonin viralliseksi päätökseksi.

Nykyaikaa 
Vuodesta 1991 Konstantinopolin ja Uuden Rooman arkkipiispana ja Ekumeenisena Patriarkkana on toiminut patriarkka Bartolomeos.

Katso myös 
 Luettelo Konstantinopolin patriarkoista
 Ekumeeniset kirkolliskokoukset

Lähteet 
 Hannu Pyykkönen: Konstantinopolin ekumeeninen patriarkka ortodoksi.net

Aiheesta muualla 

Ekumeenisen patriarkaatin viralliset sivut 

Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti
Patriarkat
Capcom

Capcom on japanilainen videopelien kehittämiseen ja julkaisuun keskittynyt yritys. Yhtiön päämaja sijaitsee Japanin Osakassa.

Vuonna 1979 on perustettu I.R.M Corporation tarkoituksena myydä elektronisia pelilaitteita kun taas Capcom perustetaan vuonna 1983 tarkoituksena myydä ohjelmia: perustamispäivä on toisinaan merkitty aikaisemman yhtiön perustamispäiväksi.

Pelisarjat

Yhtiön tunnetuimpiin pelisarjoihin lukeutuvat:
 Mega Man -pelisarja. Capcomin laajin tuoteperhe, joka alkoi yksinkertaisina 2D-räiskintätasohyppelynä, mutta joka on kehittynyt lukuisiin eri suuntiin.
 Disney-elokuviin ja -televisiosarjoihin perustuvia lisenssipelejä NES-konsolilla. Muun muassa DuckTales ja  Chip ’n Dale: Rescue Rangers
 Street Fighter, tappelupelisarja
 Resident Evil, joka teki selviytymiskauhusta kuuluisan.
 Ace Attorney, -sarja jossa ratkotaan rikoksia Phoenix Wrightin, puolustusasianajajan näkökulmasta.
 Onimusha-pelisarja
 Devil May Cry -pelisarja
 Monster Hunter -pelisarja

Näiden ohella Capcom on tehnyt lukuisia muita pelejä, kuten roolipelisarja Breath of Fire, toimintapelit Lost Planet ja Viewtiful Joe, rooli- ja toimintapeli Chaos Legion, japanilaisiin myytteihin perustuva toimintapeli Okami sekä urheilupeli Gold Medal Challenge.

Vuonna 2008 Street Fighter II oli Capcomin eniten myynyt peli.

Kritiikki 
Capcom on pitänyt lukuisia vanhoja pelisarjojaan hengissä, joidenkin mielestä jopa väkisin. Varsinkin Mega Man -pelit ovat kärsineet tästä, mutta jo aiemmin Street Fighter 2 ehdittiin leimata Capcomin rahastusvälineeksi sen lukuisten päivitystä muistuttavien uusioversioiden takia.

Tuoreempia kritiikin aiheita edustaa Capcomin toimintatapa liittyen maksulliseen lisäsisältöön. Esimerkiksi pelissä Street Fighter X Tekken on useita pelihahmoja jotka löytyvät jo pelilevyn sisältä valmiina, mutta ne eivät ole käytettävissä ennen maksua.

Muu kritiikki liittyy pelien julkaisemiseen tai perumiseen. Mega Man -pelisarjan faniyhteisöt katsoivat tuomitsevasti pelin Mega Man Legends 3 kehitystyön perumisen yllättäen. Toinen esimerkki on Ace Attorney -pelisarjaan kuuluvan pelin Gyakuten Kenji 2:n julkaisematta jättäminen Japanin ulkopuolella.

Elokuvia ja pelejä 
Capcom on ollut mukana myös elokuva-alalla, vaikka yhtiöllä ei ole varsinaista televisio- tai elokuvahaaraa. 1990-luvun taitteessa Capcom kehitti lukuisia Disney-hahmoihin pohjautuvia pelejä Nintendon ja Segan konsoleille. Capcomin pelien pohjalta tehdyistä elokuvista länsimaissa tunnetuimmat ovat Street Fighter (Columbia-Tristar (1994) sekä Resident Evil -elokuvasarja. Suurinta mainetta Capcom-elokuvat ovat ansainneet Japanissa, jossa laaja ja suosittu OVA-formaatti (Original Video Adapation) on ollut joillekin yhtiöille suoranainen kultakaivos. Erityisesti Street Fighter ja Mega Man -sarjojen pohjalta on tehty anime-elokuvia ja -sarjoja. Uusin Capcom-elokuva on Gyakuten Saiban, joka perustuu Phoenix Wright: Ace Attorney -peliin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Capcom Euroopan kotisivu (englanniksi, ranskaksi ja saksaksi)