joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Turkvision laulukilpailu 2020

Turkvision laulukilpailu 2020 () oli järjestyksessään neljäs Turkvision laulukilpailu. Se järjestettiin Istanbulissa Turkissa 20. joulukuuta 2020 ja kilpailun järjestäjänä toimi Turkish Music Box Television (TMB TV). Turkin COVID-19-pandemiatilanteen vuoksi kilpailu esitettiin etäyhteydellä Internetissä. Kilpailun väliaikaesityksestä vastasi Natali Deniz kappaleellaan "Sarmaş bana".

Kilpailuun osallistui 26 maata tai aluetta, joissa asuu paljon turkkilaisia tai puhutaan turkkilaista kieltä. Irakin turkmeenit, Kazakstanin uiguurit, Moldova, Nogait, Puola ja Tjumenin alue osallistuivat kilpailuun ensimmäistä kertaa. Paluun kilpailuun tekivät Baškortostan, Hakassia, Moskovan alue, Tatarstan, Tuva ja Sahan tasavalta. Kilpailusta vetäytyivät Bulgaria, Georgia, Iran, Irak, Kosovo, Syyria ja Uzbekistan.

Ukrainan Natalie Papazoglu voitti kilpailun kappaleellaan "Tikenli yol". Toiseksi ja kolmanneksi sijoittuivat Sahan tasavalta ja Bosnia ja Hertsegovina.

Taustaa
Turkvision laulukilpailu järjestettiin edellisen kerran vuonna 2015, jolloin kilpailun voitti Kirgisian edustaja Jiidesh İdirisova kappaleellaan ”Kim Bilet” (Ким билет). Neljännet laulukilpailut oli tarkoitus järjestää vuonna 2016, mutta vuoden 2016 Istanbulin pommi-iskujen vuoksi ne siirrettiin vuodelle 2017. Kazakstanin oli tarkoitus järjestää vuoden 2017 laulukilpailut, mutta myös nämä peruttiin.

Lokakuussa 2020 uutisoitiin, että Turkin televisioyhtiö TMB TV järjestäisi laulukilpailut Istanbulissa, mutta lähetys tapahtuisi COVID-19-pandemian vuoksi Internetin etäyhteyden avulla.

Formaatti
COVID-19-pandemian vuoksi kaikkien osallistujien musiikkiesitykset kuvattiin etukäteen.

Äänestys
Kilpailun tuomaristo koostui jokaisen osallistujamaan delegaation valitsemasta jäsenestä ja he antoivat pisteitä asteikolla 1–10 etäyhteyden välityksellä. Tuomariston johtajana toimi valkovenäläinen laulaja Gunesh Abasova.

Tuomaristo
 – Avni Qahili
 – Kenan Çelik
 – Aigul Akhmadeeva
 – Gunesh Abasova 
 – Ahmed Švrakić
 – Petr Petkovic
 – Volkan Gucer
 Irakin turkmeenit – Ahmet Tuzlu
 Kazakstanin uiguurit –
 –
 – German Tanbaev
 – Gulnur Satylganova
 –
 – Leush Lyubich
 Nogait – Ayna Cherkesova
 – Erhan Hasip
 – Ertan Birinci
 – Dawid Szwajcowski
 – Cengiz Erhan Kutluakay
 – Denis Mavrić
 – Damir Davletshin
 – Selim Gülgören
 –
 Tjumenin alue – Kabirov Mansur Mannurovich
 – Nadezhda Malenkova
 – Chyskyyray

Osallistujat
Kilpailuun osallistui 26 maata tai aluetta:

Yleisön sympatia -erikoispalkinto 
Osallistujamaista tai -alueista 14 kilpaili myös erikoispalkinnosta, minkä tarkoituksena oli tuottaa cover-kappale kuuluisasta "Sari Gelin"-kansanlaulusta. Internetin yleisöäänestyksellä voittajaksi valittiin Moskovan alueen Olga Shimanskaya. Osallistujat olivat seuraavista maista tai alueilta:

 
  – Aydan İlxaszade
  – Ziliya Bahtieva
  – Yulia Arnaut
  – Seyran Ismayilkhanov
  Irakin turkmeenit – Sarmad Mahmood
  – Aiganysh Abdieva
  – Olga Shimanskaya 
  – Cengiz Sipahi
  – Çağıl İşgüzar
  – Mishelle
  – Sunai Giolacai
  – Diliya Ahmetshina
  – Ertan & İsrafil
  – Natalie Papazoglu

Lähteet

Turkvision laulukilpailu
Vuoden 2020 musiikki
A State of Trance

A State of Trance (lyhenne ASOT) on alankomaalainen trance-musiikkiin keskittyvä radio-ohjelma jota juontaa alankomaalainen DJ Armin van Buuren yhdessä Ruben de Ronden ja Ferry Corstenin kanssa. Radio-ohjelman ensimmäinen lähetys oli 1. kesäkuuta 2001, ja on jatkunut siitä lähtien lähes taukoamatta joka viikko uudella jaksolla. Ohjelman tuhannes jakso lähetettiin tammikun 21. 2021. Ohjelma soittaa erityisesti progressiivista ja uplifting trancea, joskin myös psykedeelinen trance (psytrance) on saanut jalansijaa 2010-luvun puolella.

Ohjelmaa soitetaan yli 150 radiokanavalla maailmanlaajuisesti ja sillä arvioidaan olevan yli 40 miljoonaa viikoittaista kuuntelijaa. Suomessa lähetystä soittaa kanava NRJ.

Ohjelman (lähes) kaikki jaksot ovat kuunneltavissa ilmaiseksi monessa musiikkipalveluissa kuten Spotifyssä tai iTunesissa.

Historia 
Ohjelman ensimmäinen lähetys lähtetettiin perjantaina 1. kesäkuuta 2001 alankomaalaisella radiokanavalla ID&T Radiossa. Kolmen ensimmäisen lähetyksen ajan ohjelma tunnettiin nimellä Into Trance, mutta jo neljännen jakson kohdalla nimi vaihdettiin nykyiseen muotoonsa. Jaksosta 017 eteenpäin lähetysajankohta on ollut torstai. 

Jakso 182 oli viimeinen jakso joka lähetettiin ID&T Radio -kanavalla, kanavan ilmoitettuaan muuttavansa musiikkilinjaustaan. Jakso 183 lähetettiin kuukauden jälkeen internetin kautta. Lisäksi lähetyksen kieleksi vaihdettiin englanti. Jaksosta 800 alkaen lähetys on striimattu suorana Amsterdamin studiosta YouTubeen.

Ohjelman tuhannes jakso lähetettiin 14.–21. tammikuuta 2021. Tuhannenen jakson alkoi välittömästi 999. jakson jälkeen, soittaen tuhat (kuulijoiden äänestämää) suosituinta trancekappaletta noin viikon yhtäjaksoisessa livestriimissä. Varsinainen tuhannes jakso lähetettiin varsinaisella lähetysajalla kun parhaimmat 30 kappaletta soitettiin 21. tammikuuta. Sijalle yksi pääsi Armin van Buuren feat. Susana – Shivers.

Ohjelman rakenne 
Jakson pituus on tyypillisesti 1,5–2 tuntia yhtäjaksoista miksattua soittoa. Lähetyksessä puheosuudet ovat yleensä hyvin lyhyitä kappaleiden välillä ja keskittyvät lähinnä musiikkin ja tapahtumiin. Vieraat eivät ole harvinaisia, esimerkiksi uuden albumin ilmestyessä, mutta myös tällöin puheosuudet ovat varsin lyhyitä.

Lähetyksessä toistuvia osuuksia ovat Tune of the Week (Arminin oma valinta), Future Favorite (viime lähetyksen eniten ääniä saanut raita. Alkaen jaksosta 090), Radio Classic (valikoitu klassikkokappale), Progressive Pick, Trending Track (eniten keskustelua herättänyt kappale. Alkaen jaksosta 706).

Joka 50. lähetys on erikoislähetys, ja ne on tapana soittaa livetapahtumista. Joka vuosi joulukuun viimeisillä viikoilla läheteään myös Year Mix -lähetys jossa vuoden eniten ääniä saaneita kappaletta soitetaan - sijalle yksi päässyt kappale on nimeltään "Tune of the Year".

Palkinnot 

A State of Trance on voittanut vuosina 2004–2014 ja 2018–2020 parhaan radio-ohjelman palkinnon International Dance Music Awards -kilpailussa.

Katso myös 
 Ohjelman virallinen verkkosivu
 Elektroninen musiikki
 Trance
 Armin van Buuren

Lähteet

Radio-ohjelmat
Elektroninen musiikki
Trance
Alankomaalaiset elektronisen musiikin artistit
Suruttomain villat

Suruttomain villat olivat Helsingin Kallion kaupunginosassa Suruttomain kallioilla nykyisen Hämeentien ja silloisen Itäisen Viertotien varrella Torkkelinkadun ja Sakarinkadun välisellä alueella sijainneita huviloita, joissa asui pääasiassa työväestöä. Pääosin kaksikerroksiset puuhuvilat rakennettiin vuosien 1875–1909 välillä ja niitä oli arviolta 31. Ne rakennutti helsinkiläisten tehtailijoiden perustama yhtiö, Helsingfors Arbetarbostader Ab, joka samaan aikaan rakennutti myös Kampin villat Malminkadun varrelle.

Huviloiden purkaminen alkoi 1930-luvun puolivälissä, jolloin paikalle alettiin rakentaa kivitaloja. 

Sörnäisten Työväen Näyttämö piti näytäntöjään vuosina 1900–1928 Vuorela-nimisessä huvilassa, joka oli yksi Suruttomain villoista. Täällä aloitti näyttelijänuransa muun muassa Tauno Palo, silloinen Tauno Brännäs.

Kirjallisuutta 
 Tapani Halonen : Eräs yleishyödyllinen rakennusyritys Helsingissä vuosina 1875-1876 : n.s. suruttomain villat ja kampin villat. Pro gradu -tutkielma, Helsingin yliopisto, Valtiotieteellinen tiedekunta, Sosiaalipolitiikka. Helsinki 1949

Lähteet 

Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat
Kallio
Tiosyanaatit

Tiosyanaatit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R-S-C≡N, missä R on orgaaninen ryhmä. Tiosyanaatteja käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa tiosyanaatit ovat nesteitä tai kiinteitä aineita ja niillä on usein pistävä haju. Yhdisteet ovat veteen liukenemattomia, mutta liukenevat orgaanisiin liuottimiin. Emäksisissä olosuhteissa ne hydrolysoituvat disulfideiksi ja happamissa olosuhteissa tioleiksi. Kuumennettaessa tiosyanaatit isomeroituvat isotiosyanaateiksi. Tiosyanaatit ovat elektrofiilisiä ja nukleofiilit reagoivat niiden kanssa additioreaktioilla. Lisäksi ne voivat reagoida sykloadditioilla muodostaen heterosyklisiä yhdisteitä.

Tiosyanaattien valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa alkyylihalidien ja tiosyanaattisuolojen välinen nukleofiilinen substituutio, Mitsunobu-reaktio käyttäen tetrabutyyliammoniumtiosyanaattia ja diatsoniumsuolojen ja tiosyanaattisuolojen välinen Sandmeyer-reaktio.

Lähteet

Orgaaniset yhdisteet
Jesper Petersen

Jesper Petersen (s. 25. elokuuta 1981 Haderslev) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja Tanskan nykyinen koulutus- ja tutkimusministeri Frederiksenin hallituksessa elokuusta 2021. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007. Vuoteen 2013 saakka hän edusti sosialistista kansanpuoluetta.

Yksityiselämä
Petersen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Jesper Petersen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 
 Jesper Petersen Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen verkkosivuilla 

Tanskan ministerit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Blessed & Possessed

Blessed & Possessed on Powerwolfin studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2015.

Kappaleet

Rajoitetun painoksen bonuslevy 
 Touch Of Evil (Judas Priest cover)
 Conquistadores (Running Wild cover)
 Edge Of Thorns (Savatage cover)
 Power And Glory (Chroming Rose cover)
 Out In The Fields (Gary Moore cover)
 Shot In The Dark (Ozzy Osbourne cover)
 Gods Of War Arise (Amon Amarth cover)
 The Evil That Men Do (Iron Maiden cover) 
 Headless Cross (Black Sabbath cover)
 Night Crawler (Judas Priest cover)

Kokoonpano 
 Attila Dorn -laulu
 Matthew Greywolf - kitara
 Charles Greywolf - kitara & basso
 Roel van Helden - rummut
 Falk Maria Schlegel - koskettimet

Arvostelut 
 Imperiumi: 8-/10
 Kaaoszine: 7½/10
 Metalliluola: 8½/10

Lähteet 

Vuoden 2015 albumit
Powerwolfin albumit
Seppo Kasanen

Seppo Kasanen (22. huhtikuuta 1932 Viipuri – 18. tammikuuta 1998 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Kouvolan lyseosta vuonna 1951 ylioppilaaksi päässyt Kasanen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1959 ja hän perusti oman arkkitehtitoimiston.

Suunnittelutöitä

Mukkulan asemakaava 
Lahden kaupunki osti Mukkulan kartanon ja Mukkulan Tiilitehtaan maat vuonna 1959. Kaupunki toimeenpani asemakaavakilpailun, jonka tulokset julkistettiin keväällä 1961. Kilpailun voittajaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Nurkkakunta”. Kilpailualueen pinta-ala oli noin 200 hehtaaria.

Anjalankosken kaupungintalo 

Kasasen tunnettuja suunnittelutöitä on Sippolan kunnan virastotalo, Keltakankaalla, nykyisessä Kouvolassa. Silloisen Sippolan kunnan hallintokeskuksen ja Myllykosken ammattikoulun rakentamiseksi järjestettiin arkkitehtikilpailu. Kilpailuun jätettiin 22 ehdotusta, joista voittajaksi ja suunnittelutyön pohjaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Aivosiilo”. Kasasen avustajana kilpailussa oli arkkitehtiylioppilas Timo Sahanen. Kilpailutulokset julkistettiin marraskuussa 1962. Hallintokeskuksen tilat toteutettiin useassa vaiheessa. Rakennuksista toteutettiin ensin ammattikoulun tilat ja seuraavaksi virastotalo, joka vihittiin käyttöön 30. lokakuuta 1966. Virasto- eli kunnantalossa oli kahden kerroksen korkuinen keskushalli, ja sen ympärillä valtuuston istuntosali, kokoushuoneita, lounasruokala ja toimistotiloja. Hallintokeskuksen seuraavissa vaiheissa toteutettiin rakennustoimistolle varasto- ja korjaamotiloja. Viimeisenä rakennusvuorossa oli paloasema.

Muita suunnittelutöitä 
 Entisen Teknillisen korkeakoulun, nykyisen Aalto-yliopiston rakennuksia Otaniemessä, Espoossa:
 Arkkitehtuuripaja, Metallimiehenkuja 4, 1964
 Vesitalo (meritekniikka ja vesirakentaminen), Tietotie 1, 1968 
 Kallion paloaseman laajennus Helsingin keskuspelastusasemaksi, Agricolankatu 15, Helsinki (1973 & 1978) Tässä korjauksessa rakennukseen lisättiin muun muassa tilat hälytyskeskukselle, sammakkomiesten koulutusallas, kalusto- ja huoltotiloja autoille, majoitustiloja, keittiö ja ruokala, voimistelu- ja juhlasali sekä toimisto- ja opetustiloja. Pelastusaseman katolle tuli helikopterikenttä ja vanha letkutorni korvattiin uudella harjoitustornilla   
 entisen Kulmakoulun muutos toimistotiloiksi, Meritullinkatu 33, Helsinki, 1982–1985

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Melodifestivalen 2006

Melodifestivalen 2006 oli Ruotsissa 18. helmikuuta – 18. maaliskuuta 2006 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2006 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Carola kappaleella Evighet, joka käännettiin kansainvälisiä euroviisuja varten englanniksi nimelle Invincible.

Kilpailun kulku
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien kappaleiden kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierrosten äänten yhteismäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi suoraan finaaliin ja seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen.

1. semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 18. helmikuuta Ejendahls Arenalla Leksandissa.

2. semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 25. helmikuuta Löfbergs Lila Arenalla Karlstadissa.

3. semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 4. maaliskuuta Rosenholm Arenalla Karlskronassa.

4. semifinaali
Neljäs semifinaali kilpailtiin 11. maaliskuuta Scandinaviumissa Göteborgissa.

Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 12. maaliskuuta SVT:n tv-studioilla Tukholmassa. Myös toisessa mahdollisuudessa puhelinäänestäjät äänestivät kappaleita kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta putosi, minkä jälkeen loppujen kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen yhteenlasketulla äänimäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi finaaliin.

Finaali
Finaali kilpailtiin 18. maaliskuuta Globenilla Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja ympäri Ruotsia kokoontuneet 11 alueraatia. Kukin raati antoi mielestään seitsemälle parhaalle kappaleelle pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8-10-12, ja puhelinäänestyksen kärkiseitsikko sai pisteitä kaavalla 11-22-44-66-88-110-132.

Eritellyt raatiäänet

Lähteet
http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Sweden2006.html

Eurovision laulukilpailu 2006
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa
Melodifestivalen
Helsingin Lähetysseurakunta

Helsingin Lähetysseurakunta on Helsingin Punavuoressa sijaitseva helluntaiseurakunta. Helsingin Lähetysseurakunta on perustettu vuonna 1960. Lähetysseurakunnan tilat ovat sijainneet vuodesta 1961 alkaen Iso Roobertinkadulla. Vuonna 2017 Lähetysseurakuntaan kuului noin 800 jäsentä. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Jukka Kakriainen.

Seurakunnan toimintaan ovat kuuluneet mm. jumalanpalvelukset, vankilatyö, radiotyö, sielunhoito, koulutustyö, lapsi- ja nuorisotyö, musiikki sekä draama. Lähetystyötä seurakunta on tehnyt muun muassa Etiopiassa ja Bangladeshissa.

Historia 
Lähetysseurakunta kokoontui ensimmäisen toimintavuotensa aikana vuokratiloissa. Lähetysseurakunnan kokoontumispaikkoja olivat Suomalaisen Yhteiskoulun juhlasali Nervanderinkadulla, Kirjatyöntekijäinliiton juhlasali sekä Balderin sali Aleksanterikadulla. Nykyiset Iso Roobertinkadun tilat toimivat aikaisemmin elokuvateatterina, jotka remontoitiin seurakuntakäyttöön vuonna 1961. Vuonna 1990 tiloihin tehtiin remontti.

Seurakunnan johtajat 
Listaa täydennettävä
 Pauli Runolinna (1994–2008)
 Kai Ojala (2008–?)
 Markku Tuppurainen (?–2015)
 Petri Mäkilä (2015–2016)
 Jukka Kakriainen (2017→)

Katso myös 
 Helluntaiherätys Suomessa
 Fila Helsinki
 Helsingin Saalem-seurakunta
 Helsingin Siion-seurakunta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lähetysseurakunnan verkkosivut
 Lähetysseurakunnan tilaisuudet YouTube-kanavalla

Helsingin seurakunnat
Suomen helluntaiseurakunnat
Punavuori
Anssi Suhonen

Anssi Tapio Suhonen (s. 14. tammikuuta 2001 Järvenpää) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan 2. Bundesligassa pelaavaa Hamburger Sport-Vereinia. Suhonen on Järvenpään Palloseuran kasvatti, joka siirtyi joka siirtyi Käpylän Pallosta HSV:n junioriakatemiaan vuonna 2017. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa elokuussa 2021. Suhonen on myös edustanut kaikkia Suomen ikäkausimaajoukkueita ja nimettiin ensi kertaa miesten maajoukueeseen Huuhkajiin harjoitusmaaotteluihin Norjaa ja Pohjois-Makedoniaa vastaan marraskuussa 2022.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Amélie Beaury-Saurel

Amélie Beaury-Saurel (1849 Barcelona - 30. toukokuuta 1924 Pariisi) oli  ranskalainen taidemaalari.   Beuary-Saurel käyttäytyi usein oman aikansa sovinnaisia käytösmalleja vastaan, mutta nykyään pidetään merkittävänä hänen työtään naisten aseman parantamiseksi taidemaailmassa. 

Amélie Beaury-Saurelin vanhemmat olivat ranskalaisia, jotka omistivat Barcelonassa tapetti- ja mattotehtaan. Perheessä oli vanhempi tytär Irmeta, josta tuli myös taiteilija ja nuorempi tytär Dolores. Perheen isä kuoli vuonna 1850. Talousvaikeuksien vuoksi perhe muutti takaisin Ranskaan vuonna 1859. 

Beaury-Saurel pääsi opiskelemaan Académie Julianiin vuonna 1874. Sitä ennen hän oli äitinsä valvomana käynyt Louvressa kopioimassa mestareiden maalauksia. Opintonsa maksaakseen hän teki akatemiassa toimistotöitä. Hän toimi myös yhteyshenkilönä opettajien ja taideopiskelijoiden välillä. Hänellä oli opiskelukaverina Maria Baškirtseva, joka antaa muistelmissaan Beaury-Saurielista vähemmän mairittelevan kuvan.    

Académie Julianissa Beuary-Saurielin opettaja oli Pauline Coffier, joka oli erikoistunut muotokuviin. Opettajan vaikutus on nähtävissä selvästi hänen pastellitöissään. Vuodesta 1879 lähtien hän lähetti töitään Pariisin salonkiin, mutta myös muihin ranskalaisiin näyttelyihin sekä Espanjaan ja Yhdysvaltoihin.  

Vuosina 1885 ja 1889 Beaury-Saurel sai ammatillisia huomionosoituksia: mitalit Pariisin Salongista ja maailmannäyttelystä. Hänen yksityiselämänsä oli lähinnä keskittymistä maalaamiseen ja hän kuvasi elämäänsä näin: Suurin iloni on eristäytyä studiooni ja maalata. 

Avioliiton Beury-Sauriel solmi vuonna 1895, Académie Julianin perustajan, Rodolphe Julianin kanssa. Hän oli tuolloin 47-vuotias, kun keskimääräinen naisten avioliiton solmimisikä oli 23-vuotta. Hän jatkoi teostensa signeerausta omalla sukunimellään, eikä käyttänyt avioliitossa saamaansa sukunimeä. Avioliiton solmimisen jälkeen hän jatkoi omaa uraansa ja hänen opetustyönsä nuorten naisten parissa herätti arvostusta.

1890-luvulla Ranskassa oli vilkas taide-elämä. Beaury-Saurel valittiin Ranskan taiteilijaseuran jäseneksi ja hän liikkui vaikutusvaltaisten naisten parissa. Hänen ystävättärensä toimivat journalismissa, taiteessa, mesenaatteina ja politiikassa ajamassa naisten asiaa eteenpäin. Tällaisia naisia hän halusi kuvata maalauksissaan. Hän kuvasi naisia rikkomassa konservatiivisia käytänteitä ja niistä tuli suosittuja myös suuren yleisön parissa. 

Vuonna 1907 Beaury-Saurel koki kaksi henkilökohtaista menetystä. Hän jäi leskeksi ja hänen äitinsä kuoli. Hän ryhtyi nyt johtamaan Académie Juliania. Ensimmäisen maailmansodan vuodet hän oleskeli Pariisissa ja järjesti näyttelyitä, joiden tuotto meni hyväntekeväisyyteen. Vuotta ennen kuolemaansa hänet nimitettiin kunnialegioonan ritariksi.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://useum.org/artist/Amelie-Beaury-Saurel
 Ranskalaiset taidemaalarit
 Vuonna 1849 syntyneet
 Vuonna 1924 kuolleet
Melodifestivalen 2005

Melodifestivalen 2005 oli Ruotsissa 12. helmikuuta – 12. maaliskuuta 2005 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2005 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Martin Stenmarck kappaleella Las Vegas.

Kilpailun kulku
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien kappaleiden kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen äänten yhteismäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi suoraan finaaliin ja seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen.

1. semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 12. helmikuuta Scandinaviumissa Göteborg. Semifinaalin juontajina toimivat Alexandra Pascalidou ja Shan Atci.

2. semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 19. helmikuuta Cloetta Centerissä Linköpingissä. Semifinaalin juontajina toimivat Erik Haag ja Henrik Schyffert.

3. semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 26. helmikuuta Isstadionilla Skellefteåssa. Semifinaalin juonsivat Johanna Westman ja Marko Lehtosalo.

4. semifinaali
Neljäs semifinaali kilpailtiin 5. maaliskuuta Tipshallenissa Växjössä. Semifinaalin juonsivat Kayo ja Micke Leijnegard.

Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 6. maaliskuuta Berns salongerissa Tukholmassa. Myös toisessa mahdollisuudessa puhelinäänestäjät äänestivät kappaleita kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen neljä vähiten ääniä saanutta putosi, minkä jälkeen loppujen kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen yhteenlasketulla äänimäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi finaaliin. Toisen mahdollisuuden juonsi Annika Jankell.

Finaali
Finaali kilpailtiin 12. maaliskuuta Globenissa Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja ympäri Ruotsia kokoontuneet 11 alueraatia. Kukin raati antoi mielestään seitsemälle parhaalle kappaleelle pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8-10-12, ja puhelinäänestyksen kärkiseitsikko sai pisteitä kaavalla 11-22-44-66-88-110-132. Finaalin juonsivat Jill Johnson ja Mark Levengood.

Eritellyt raatiäänet

Lähteet
http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Sweden2005.html

Eurovision laulukilpailu 2005
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa
Melodifestivalen
Sanni Lehtinen

Sanni Lehtinen (s. 1993) on suomalainen opiskelija- ja mielenterveysvaikuttaja. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden kandidaatti ja opiskelee kansainvälistä politiikkaa Tampereen yliopistossa. Vuonna 2019 hän toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana ja 2018 Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Lehtinen on Helsingin yliopiston hallituksen jäsen kaudella 2022–2025. 

Vuosina 2020-2021 Lehtinen toimi opiskelijoiden mielenterveyttä ja opiskelukykyä edistävän Nyyti ry:n puheenjohtajana. Hän työskentelee Mielenterveyspoolin hankepäällikkönä. Lehtisen mukaan mielenterveyden palveluihin hakeutumisesta on tärkeää puhua ääneen, jotta apua tarvitsevat uskaltaisivat hakea sitä.

Lehtinen oli vuoden 2021 kuntavaaleissa vihreiden ehdokkaana Helsingissä, muttei tullut valituksi. 

Lehtinen on kirjoittanut yhdessä Amanda Pasasen ja Silja Uusikankaan kanssa teoksen Huijareiden vallankumous — Huijarisyndrooman yhteiskunnallisilla juurilla.

Teokset 
Huijareiden vallankumous — Huijarisyndrooman yhteiskunnallisilla juurilla, Vastapaino (2021). Muut tekijät Amanda Pasanen ja Silja Uusikangas. ISBN 9789517689021

Lähteet 

Vuonna 1993 syntyneet
Suomalaiset järjestöjohtajat
Elävät henkilöt
Simon Kollerup

Simon Kollerup (s. 20. toukokuuta 1986) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja Tanskan nykyinen elinkeinoministeri Frederiksenin hallituksessa kesäkuusta 2019. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Simon Kollerup Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 
 Simon Kollerup Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen verkkosivuilla 

Tanskan ministerit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Aakkula (sukunimi)

Aakkula on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Antero Aakkula (1909−2006), amerikansuomalainen majuri, yleisesikuntaupseeri ja asekätkijä
Katja Aakkula, suomalainen laulaja, laulunopettaja ja ääninäyttelijä
Kaljunen

Kaljunen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Aatto Kaljunen (1907−1963), kasvatustieteilijä, opettaja ja rehtori
Anna-Liisa Antila-Kaljunen (1915−2006), diplomiurkuri, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi
Heikki Kaljunen (1893−?), punakaartilainen
Leevi Ikävalko

Leevi Ikävalko (s. 17. lokakuuta 2007) on suomalainen näyttelijä, sosiaalisen median vaikuttaja sekä juontaja.

Ikävalko tunnetaan erityisesti Huuma-televisiosarjasta Pikku-Roopena. Hän esiintyi Huumassa vuonna 2019 Roope Salmisen miniversiona, eli Pikku-Roopena. Ikävalko ylläpitää myös YouTube-kanavaa nimeltä Leevi Ikävalko.

Ikävalko on myös toiminut ääninäyttelijänä monissa elokuvissa ja sarjoissa. Hänen tunnetuin ääninäyttelyroolinsa oli Disneyn Raya ja viimeinen lohikäärme -elokuvassa vuodelta 2021.

Lähteet 

Suomalaiset lapsinäyttelijät
Suomalaiset ääninäyttelijät
Vuonna 2007 syntyneet
Elävät henkilöt
The Tribe – Heimo

The Tribe – Heimo () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut ukrainalainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Miroslav Slaboshpitski. Sen pääosia esittävät Grigori Fesenko, Yana Novikova ja Roza Babiy. Elokuva on viittomakielinen, eikä sisällä lainkaan dialogia tai tekstitystä. Elokuva sijoittuu kuurojen sisäoppilaitokseen, jossa oppilaat pyörittävät prostituutiorinkiä ja tekevät rikoksia.

The Tribe – Heimo sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 21. toukokuuta 2014. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuoden 2014 elokuvat
Rikosdraamaelokuvat
Elokuvat prostituutiosta
Merenkulkukoulutus Ahvenanmaan ammattikoululla

Merenkulkukoulutus Ahvenanmaan ammattikoululla (aiemmin Ålands sjömansskola) on osa Ahvenanmaan ammattikoulua Maarianhaminassa Ahvenanmaalla. Koulutus tarjoaa neljä suuntausta: korjaaja, vahtiperämies, vahtikonemestari ja laivasähköasentaja. Opetuksen kieli on ruotsi. Opetus on käytännönläheinen ja sisältää harjoittelua koululaivalla M/S Michael Sars.

Ammatilliset tutkinnot 

Merenkulkualan tutkinnot koululla ovat: 

 Korjaaja (merenkulkualalla)
 Vahtiperämies
 Vahtikonemestari
 Laivasähköasentaja

Historia 

Koulutus sai alun perin alkuunsa nimellä Ålands sjömansskola (Ahvenanmaan merenkulkijakoulu) vuonna 1961. Vuonna 2011 koulu tuli osaksi Ahvenanmaan ammattikorkeakoulua (ruots. Högskolan på Åland) jonka jälkeen se siirtyi osaksi Ahvenanmaan ammattikoulua (ruots. Ålands yrkesgymnasium). Vuodesta 2020 koulutus on myös ollut osa Alandica Shipping Academya johon sisältyy kaikki merenkulkukoulutukset Ahvenanmaalla.

Aiheesta muualla 

 Sjöfartsprogrammen vid Ålands yrkesgymnasium
 Alandica Shipping Academy

Lähteet 

Ahvenanmaa
Suomen ammattioppilaitokset
Usko Katto

Usko Katto (s. 2. marraskuuta 1966 Evijärvi) on suomalainen helluntailainen pastori ja seurakuntavaikuttaja. Katto on valmistunut teologian maisteriksi Belgialaisesta Continental Theological Seminarysta. Katto toimii Tampereen helluntaiseurakunnan johtajana. Vuonna 2016 Katto toimi Suomen Helluntaikirkon puheenjohtajana. Katto on toiminut myös Suomen luterilaisten ja helluntailaisten neuvottelukunnassa helluntailaisen delegaation puheenjohtajana.

Lähteet 

Vuonna 1966 syntyneet
Suomalaiset evankelistat
Suomalaiset helluntailaiset pastorit
Elävät henkilöt
Suomen Helluntaikirkko
Helena Korhonen

Helena Korhonen (s. 1956) on suomalainen helluntailainen pastori ja kirkkokunnanjohtaja. Korhonen toimi Lappeenrannan helluntaiseurakunnan pastorina ja vuonna 2021 Suomen Helluntaikirkon johtajana. Ennen pastorin uraa Korhonen on työskennellyt muun muassa yrityskonsulttina ja Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö -järjestön hallintopäällikkönä. Korhosella on taustaa myös lapsi- ja nuorisotyössä sekä laulujen sanoittajana ja suomentajana. Korhonen jätti helluntaikirkon johtajan tehtävät eläköitymisen myötä.

Lähteet 

Suomalaiset evankelistat
Suomalaiset helluntailaiset pastorit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Helluntaikirkko
Sari Harmoinen

Sari Anneli Harmoinen (os. Setämaa) on suomalainen matematiikan ja luonnontieteen didaktiikan yliopistonlehtori. Hän toimii Oulun yliopiston Kasvatustieteiden tiedekunnan koulutusdekaanina vuodesta 2016 lähtien.

Harmoinen on toiminut opettajana eri kouluasteilla vuodesta 1988 lähtien. Vuosina 1990–1992 Harmoinen toimi Tampereen normaalikoulun matemaattisten aineiden opettajana. Hän toimi ennen Oulun yliopistoon siirtymistä vuonna 2014, Jyväskylän Voionmaan lukion ja Oulun Pohjankartanon koulun matematiikan, fysiikan ja kemian lehtorina. Harmoinen on toiminnut lisäksi Oulun Lumakeskuksen (OuLuma) vs johtajana ja varajohtajana 2016-2020, Karvin arviointineuvoston varapuheenjohtajan ja Karvin korkeakoulujen arviointijaoksen jäsenenä 2018-2022.

Tutkimusintressejä: Ilmastonmuutos ja nuoret

Harmoinen valmistui 1998 filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta. Filosofian tohtoriksi Harmoinen väitteli 2013 Jyväskylän yliopistosta fysiikan didaktiikan alalta. STEAM oppimisen ja opettamisen dosentiksi hänet nimettiin vuonna 2020 Turun yliopistossa. Vuonna 2014 hänet valittiin matematiikan ja luonnontieteen didaktiikan yliopistonlehtorin tehtävään Oulun yliopistossa. Harmoisella on kolme poikaa.

Aiheesta muualla 
 https://www.oulu.fi/yliopisto/tutkija/sari-harmoinen
 Uudet dekaanit valittu 1.1.2022 alkavalle nelivuotiskaudelle Oulun Yliopisto

Oulun yliopisto
Suomalaiset fyysikot
Avokadot

Avokadot (Persea) on laakerikasveihin kuuluva kasvisuku. Se sisältää lähes 110 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä pääosin Amerikan mantereella Kaakkois-Yhdysvalloista eteläiseen Etelä-Amerikkaan. Lisäksi yksi laji, makaronesianavokado esiintyy Kanariansaarilla ja Madeiralla. Sukuun on 2010-luvulla siirretty eräiden lähteiden mukaan apollonlaakereihin luokiteltu apollonlaakeri, joka kasvaa myös Kanariansaarilla ja Madeiralla.

Aasiassa kasvavat avokadojen lähisukuiset lajit luokitellaan Machilus-sukuun, jossa on yli 110 lajia. Machilus-suvun asema on kuitenkin vielä epävarma ja se yhdistetään usein avokadoihin.

Lajeja 
 avokado eli hedelmäavokado (Persea americana)
 apollonlaakeri eli barbusano (Persea barbujana tai Apollonias barbujana)
 Persea borbonia
 makaronesianavokado eli madeiranavokado (Persea indica)
 Persea lingue
 Persea palustris
 Persea schiedeana

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Persea
 Suomen Lajitietokeskus: Avokadot – Persea
Vuoden teollinen muotoilija

Vuoden teollinen muotoilija on muotoilujärjestöjen vuosina 1987–2014 jakama palkinto ansioituneelle suomalaiselle teolliselle muotoilijalle. Palkinto oli vuosina 2006–2014 yksi kuudesta ammattialoittaisesta muotoilijapalkinnosta; muut olivat Vuoden taidekäsityöläinen, Vuoden tekstiilitaiteilija, Vuoden muotitaiteilija, Vuoden huonekalusuunnittelija ja Vuoden graafikko. Vuodesta 2015 Ornamo on jakanut Ornamo-palkintoa, joka nostaa vuosittain esille kolme ajankohtaista ja ansioitunutta muotoilun vaikuttajaa, joista yksi palkitaan.

Alkuvuosina palkintoa jakoi Teolliset muotoilijat TKO ry. Vuodesta 1988 palkintosumma oli Fiskarsin lahjoittaman rahapalkinnon 30 000 markkaa sekä Iittala-Nuutajärvi Oy:n lahjoittaman, Jorma Vennolan suunnitteleman lasiveistoksen Näkijän lasit. Palkintoon liittyi myös palkitun töistä koottu näyttely Helsingin Design Forumissa.

Palkinnon saajia

 1987: Ulla-Kirsti Junttila
 1988: Heikki Kiiski
 1989: Jyrki Järvinen
 1990: Jorma Vennola
 1991: Tapani Hyvönen
 1992: Hannu Kähönen
 1993: Raimo Nikkanen
 1994: Eero Miettinen
 1995: Pasi Järvinen
 1996: 
 1997: 
 1998: Kari Nieminen
 1999: Risto Väätänen
 2000: Turkka Keinonen
 2001: Barbro Kulvik ja Antti Siltavuori
 2002: Eljas Perheentupa
 2003: Juhani Salovaara
 2004: 
 2005: Olavi Lindén 
 2006: Pekka Toivanen
 2007: Matti Makkonen
 2008: Tuuli Mattelmäki
 2009: 
 2010: Arni Aromaa & Sauli Suomela
 2011: Pekka Harni
 2012: Elizabeth Salonen
 2013: Reijo Markku
 2014: Kirsi Svärd

Lähteet

Muotoilupalkinnot
Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Mattias Tesfaye

Mattias Tesfaye (s. 31. maaliskuuta 1981 Aarhus) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja Tanskan nykyinen oikeusministeri Frederiksenin hallituksessa toukokuusta 2022. Aiemmin hän toimi samassa hallituksessa maahanmuuttoministerinä. Elokuussa 2020 hän jäi reilun kuukauden mittaiselle vanhempainvapaalle, jolloin maahanmuuttoministerinä toimi Kaare Dybvad Bek. Tesfaye on istunut kansankäräjillä vuodesta 2015. Koulutukseltaan hän on muurari. Aiemmin hän on edustanut puolueita Tanskan kommunistinen puolue/marxisti-leninistit (vuoteen 2005), yhtenäisyyslista (2005–08) ja sosialistinen kansanpuolue (2008–13).

Yksityiselämä
Tesfaye on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Teokset
 Tesfaye, Mattias. Velkommen Mustafa – 50 års socialdemokratisk udlændingepolitik. Gyldendal, 2017. ISBN 9788702229257
 Tesfaye, Mattias. Kloge hænder ‒ et forsvar for håndværk og faglighed. Gyldendal, 2013. ISBN 9788702150797
 Tesfaye, Mattias. Vi er ikke dyr, men vi er tyskere – Working poor på Danmarks dørtrin. Lindhardt og Ringhof, 2014. ISBN 9788711324080
 Tesfaye, Mattias. Livremmen. MaMO, 2005. ISBN 87-91496-45-4

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mattias Tesfaye Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 
 Mattias Tesfaye Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen verkkosivuilla 

Tanskan oikeusministerit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Grzegorz Kędzierski

Grzegorz Kędzierski (s. 24. syyskuuta 1997 Nowy Sącz) on puolalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinissa EM-hopeaa 2021 ja 2022, sekä Puolan mestaruuden 2020.

Kilpaura
Kędzierski saavutti tammikuussa 2016 pronssia Yhdysvaltain mestaruuskisoissa. Hän oli sen jälkeen kesällä mukana vuoden 2016 EM-kilpailuissa, jossa hän ei saavuttanut isompaa menestystä. Sittemmin hän saavutti Puolan mestaruuskilpailuissa pronssia vuosina 2017 ja 2018.

Maaliskuussa 2018 Kędzierski saavutti Espanjan kevytsarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Michał Kalmusin.

Kędzierski voitti maaliskuussa 2019 toisen kerran Espanjan mestaruuden. Tällä kertaa hän otteli keskisarjassa, jonka loppuottelussa Kędzierski voitti Ivan Tejeron. Hän eteni toukokuussa 8-parhaanjoukkoon EM-kilpailuissa.

Hän saavutti ensimmäisen Puolan mestaruutensa lokakuussa 2020 voitettuaan loppuottelussa Krzysztof Wolnyn.

Kędzierski saavutti aluksi vuonna 2021 Puolan mestaruuskilpailuissa pronssia. Huhtikuussa hän sijoittui neljänneksi Valko-Venäjän Openissa hävittyään pronssiottelun Danila Butusoville loukattuaan jalkansa. Sittemmin marraskuun EM-kilpailussa Kędzierski eteni suoraan toiselle kierrokselle, jotka käytiin hänen kotimaassa. Kędzierski kohtasi Koos Van den hoovenin, jonka hän voitti suoraan kahdella pisteellä. Kędzierski eteni aina loppuotteluun saakka, jossa hän hävisi kolmesti EM-hopeaa saavuttaneelle Lasha Gabaraeville. Lokakuussa hän oli mukana Puolan Openissa, jossa Kędzierski saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Patryk Sypieńille.

Kesäkuussa 2022 Kędzierski eteni EM-kilpailuissa loppuotteluun. Hän muun muassa voitti avauskierroksella Eduard Karpenkon. Loppuottelussa Kędzierski hävisi mestaruuden Bogomil Kostoville. Marraskuussa hän oli mukana EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa Euroopan Openissa, jossa Kędzierski sijoittui 16 parhaan joukkoon. Hän voitti avauskierroksella Aleksandăr Atanasovin tuomariäänin ja hävisi toisella kierroksella Andrii Mezhenskyille.

Lähteet

Puolalaiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
MultiVersus

MultiVersus on Player First Gamesin kehittämä ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin julkaisema tappelupeli, jossa on hahmoja lukuisista peleistä televisiosarjoihin. Peli on mekaniikoiltaan samankaltainen kuin Super Smash Bros. -pelisarja, jossa vastustajia pudotetaan 2.5D-kentältä rotkoon 2vs2-taisteluissa. Kuten edellä mainitussa SSB:ssä, on MultiVersuksessa pelimuotoina muun muassa kaikki vs kaikki, 1vs1, 2vs2.

Pelin betaversio julkaistiin 26. heinäkuuta 2022 Windowsille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Series X/S:lle sekä Xbox Onelle.

Peli tukee alustojen välistä pelaamista, joten esimerkiksi Xbox-pelaajat voivat otella Windows-pelaajia vastaan verkon välityksellä.

Hahmovalikoima 

Hahmovalikoimassa hyödynnetään Warnerin Brosin katalogin suurimpia nimiä. Ensimmäiset vahvistetut nimet ovat Väiski Vemmelsääri, Batman, Teräsmies, Ihmenainen, Game of Thronesin Arya Stark sekä Tom ja Jerry. Mukana ovat myös Harley Quinn, Scooby-Doon Shaggy, Steven Universesta Steven sekä Garnet, Adventure Timesta Jake The Dog sekä Finn The Human, ja MultiVersuksen täysin uusi hahmo, koira Reindog..

Kehittäjä Player First Games sanoo keskittyneensä etenkin verkkopelaamisen sujuvuuteen, mikä on tarkoitus taata dedikoiduilla palvelimilla ja rollback -tyyppisellä verkkotoiminnallisuuden toteutuksella. Pelissä on useita erilaisia pelitiloja, joita myös lisätään julkaisun jälkeen. Kehittäjien on tarkoitus tehdä pelistä "erittäin kilpailuhenkinen" ja heillä on suunnitelmissa tehdä siitä suosittu esports-peli Super Smash Brosin tavoin..

Lähteet

Supersankarivideopelit
Beat ’em up -pelit
DC Comics -universumiin perustuvat videopelit
Vuoden 2022 videopelit
KW-set

kW-set Oy on vuonna 2004 perustettu suomalainen yritys. Vuonna 2020 sen liikevaihto oli noin 10 miljoonaa euroa. 

Yrityksen toiminta perustuu varavoimakoneisiin ja niiden ympärille kehitettyihin palveluihin. kW-set Oy maahantuo tunnettujen eurooppalaisten varavoimakonevalmistajien tuotteita. Yrityksen pääbrändeja ovat muun muassa Cumminsin ja Himoinsan varavoimalaitteet.

Maahantuonnin lisäksi kW-set tarjoaa varavoiman vuokraus-, kunnossapito-, suunnittelu-, käyttöönotto- ja asennuspalveluita.

Historia
kW-set Oy aloitti toimintansa vuonna 2004 Kehä I:n varrella Kontulassa. Vuonna 2008 toimitilat vaihtuivat Jokelan Nuppulinnaan, 600 neliön teollisuushalliin, jotta vuokrauskalustolle oli tilaa enemmän. Tällä hetkellä kW-set toimii 2500 neliön omistamissa tiloissaan Sulan teollisuusalueella Tuusulassa. 

kW-set Oy on ollut mukana kehittämässä varavoimakoneiden ST-käsikirjaa 31. Kirja on kokonaisvaltainen esitys siitä, kuinka varavoimajärjestelmä suunnitellaan, toteutetaan ja tarkastetaan sekä kuinka sitä käytetään ja ylläpidetään.

Lähteet

Suomalaiset yritykset
Vuoden huonekalusuunnittelija

Vuoden huonekalusuunnittelija, vuosina 1982–2002 Vuoden kalustesuunnittelija, oli Sisustusarkkitehdit SIO -järjestön jakama palkinto ansioituneelle suomalaiselle huonekalujen muotoilijalle. Palkinto oli vuoteen 2014 saakka yksi kuudesta eri alojen muotoilijapalkinnosta; muut olivat Vuoden taidekäsityöläinen, Vuoden tekstiilitaiteilija, Vuoden muotitaiteilija, Vuoden teollinen muotoilija ja Vuoden graafikko. Vuodesta 2015 Ornamo on jakanut Ornamo-palkintoa, joka nostaa vuosittain esille kolme ajankohtaista ja ansioitunutta muotoilun eri osa-alueiden vaikuttajaa, joista yksi palkitaan.

Palkinto on usein annettu tietyn huonekalun tai kalustesarjan perusteella, joten siitä on käytetty myös epävirallisia nimityksiä ”Vuoden huonekalu -palkinto” tai ”SIO:n huonekalupalkinto”.

Palkittuja

Vuoden kalustesuunnittelija
Lähde: SIO
 1982: Kari Asikainen
 1983: Jouko Järvisalo
 1984: Simo Heikkilä ja Yrjö Wiherheimo
 1985: Yrjö Kukkapuro
 1986: Pirkko Stenros
 1987: Pentti Hakala
 1988: Kimmo Varjoranta
 1989: Eeva Kokkonen ja Simo Heikkilä
 1990: Ilmari Tapiovaara
 1991: Kaarle Holmberg
 1992: Hannu Peltonen
 1993: Kari Virtanen
 1994: Kaarle Holmberg, Jouko Järvisalo, Päivi Mikola
 1995: ei jaettu
 1996: Tuula Falk
 1999: Timo Saarnio, Ben af Schultén
 2001: Sari Anttonen
 2002: ei jaettu

Vuoden huonekalusuunnittelija
 2003: Simo Heikkilä
 2005: Samuli Naamanka
 2007: Antti Kotilainen
 2010: Timo Ripatti
 2012: Tapio Anttila
 2014: Mikko Laakkonen
 2015: Seppo Koho
 2017: Mika Tolvanen

Lähteet

Muotoilupalkinnot
Huonekaluteollisuus
Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Melodifestivalen 2004

Melodifestivalen 2004 oli Ruotsissa 21. helmikuuta – 20. maaliskuuta 2004 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2004 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Lena Philipsson kappaleella Det gör ont, joka käännettiin kansainvälisiä euroviisuja varten englanniksi nimelle It Hurts.

Kilpailun kulku
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien kappaleiden kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierrosten äänten yhteismäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi suoraan finaaliin ja seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen.

1. semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 21. helmikuuta Löfbergs Lila Arenalla Karlstadissa.

2. semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 28. helmikuuta Scandinaviumissa Göteborgissa.

3. semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 6. maaliskuuta Umeå Arenaissa Uumajassa.

4. semifinaali
Neljäs semifinaali kilpailtiin 13. maaliskuuta Malmömässanissa Malmössä.

Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 14. maaliskuuta Hotel Rivalissa Tukholmassa. Toisessa mahdollisuudessa puhelinäänestäjät äänestivät kahdeksasta kappaleesta neljä finaaliin. Muista karsintalähetyksistä poiketen toisen mahdollisuuden juontajina toimivat Liza Marklund, Elin "Grynet" Ek ja Henrik Johnsson.

Finaali
Finaali kilpailtiin 20. maaliskuuta Globenilla Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä 11 ympäri Ruotsia kokoontunutta alueraatia sekä puhelinäänestäjät. Kukin raati antoi mielestään seitsemälle parhaalle kappaleelle pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8-10-12, ja puhelinäänestyksen kärkiseitsikko sai pisteitä kaavalla 11-22-44-66-88-110-132.

Eritellyt raatiäänet

Lähteet
http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Sweden2004.html

Eurovision laulukilpailu 2004
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa
Melodifestivalen
Matti Salomäki

Matti Kyösti Salomäki (s. 17. lokakuuta 1968 Lapua) on Lapuan hiippakunnan piispa vuodesta 2022 lähtien. Salomäki on koulutukseltaan teologian maisteri ja hänet on vihitty papiksi vuonna 1994. Vuosina 1994–2012 Salomäki työskenteli pappina Pielaveden seurakunnassa. Vuodesta 2012 lähtien Salomäki on toiminut Lapuan tuomiokirkkoseurakunnan tuomiorovastina. Salomäki on ollut pappisedustajana kirkolliskokouksessa vuodesta 2016.

Ura 
Salomäki syntyi Lapualla syksyllä 1968. Salomäen perhetausta on herännäisessä herätysliikkeessä. Vuonna 1990 Salomäki aloitti opinnot Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa ja valmistui teologian maisteriksi syksyllä 1993. Salomäen ensimmäinen työpaikka oli Pielaveden seurakunnassa ja hänet vihittiin papiksi maaliskuussa 1994 Kuopiossa. Pielaveden aikana Salomäki valittiin Kuopion hiippakunnan hiippakuntavaltuustoon ja kävi läpi yhdistymisneuvottelut Ylä-Savon seurakuntayhtymään. Keväällä 2012 Salomäki siirtyi tuomiorovastiksi Lapuan tuomiokirkkoseurakuntaan ja on toiminut tuomiokapitulin kollegion jäsenenä ja varapuheenjohtajana.

Salomäki valittiin Lapuan hiippakunnan piispaksi marraskuussa 2021, piispanvaalin toisella kierroksella. Salomäki sai toisella kierroksella 478 ääntä ja vastaehdokas Terhi Kaira 394 ääntä. Salomäki vihittiin piispan virkaan 6. helmikuuta 2022.

Lähteet 

Vuonna 1968 syntyneet
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset teologit
Lapuan piispat
Elävät henkilöt
Raja (vuoden 2018 elokuva)

Raja () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut ruotsalainen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Ali Abbasi. Elokuva perustuu kirjailija John Ajvide Lindqvistin novelliin Gräns, ja hän on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Isabella Eklöfin ja Ali Abbasin kanssa.

Elokuva kertoo Tinasta, joka on aina tuntenut olevansa ulkopuolinen ja jolla on erityinen suhde luontoon. Hän on erinomainen tullivirkailija, koska hän pystyy hajuaistillaan paljastamaan jokaisen, jolla on jotain salattavaa.

Näyttelijät

Vastaanotto 
Elokuva on ollut kansainvälinen arvostelumenestys, se sai esimerkiksi Un certain regard -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla. Kotimaassaan Ruotsissa elokuva sai kuusi Guldbagge-palkintoa, muun muassa parhaasta elokuvasta ja Eero Milonoff parhaasta miessivuosasta. Kriitikoiden arvosanoja keräävä Metacritic on antanut elokuvalle 25 kriitikon arvion perusteella arvosanan 75/100 ja Rotten Tomatoes sivuston arvosana elokuvalle on 97%, joka perustuu 130 arvioon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2018 elokuvat 
Ruotsalaiset draamaelokuvat
Fantasiadraamaelokuvat
Novelleihin perustuvat elokuvat
Vuoden sisustusarkkitehti

Vuoden sisustusarkkitehti on Sisustusarkkitehdit SIO -järjestön vuodesta 1985 kahden tai kolmen vuoden välein jakama, aikakauden parasta suomalaista sisustusarkkitehtuuria esille tuova palkinto.

Palkitut ja kohteet

 1985: Antti Nurmesniemi, Valtion vierastalo ja Hotelli Kalastajatorppa, Helsinki
 1986: Anita Karhunen, Varkauden pääkirjasto, Varkaus
 1987: Lasse Ollinkari, Suomen Pankin juhlahuoneisto, Helsinki
 1989: Pirkko Stenros, Amer-yhtymän pääkonttori, Helsinki
 1991: Yrjö Wiherheimo, Ekonon toimitalo OTA IV, Espoo
 1993: Stefan Lindfors, Marimekon myymälä, Eteläesplanadi, Helsinki
 1995: Kari Uusiheimala, Stadthotel Magniton, Braunschweig, Saksa
kunniamaininta: Jari Inkinen & arkkitehti Matti Rautiola, Gramexin toimitilat, Helsinki
 1998: Lauri Olin, Suomen Tallinnan-suurlähetystön saneeraus
kunniamaininta: Anneli Lahtua-Supply, Suomen Brysselin-suurlähetystö
 2000: KOKO3 (Aino Brandt, Helka Parkkinen, Jukka Halminen), Icon Medialabin toimitilat, Helsinki
 2002: Jorma Valkama & arkkitehti Pentti Kareoja, Westendin puiston päiväkoti, Espoo
kunniamaininta: Kari Lappalainen, L’Oréalin koulutuskeskus, Helsinki
 2004: Niko Tiula, Arkkitehtuuri- ja suunnittelutoimisto Niko Tiula Oy
 2006: Antti Paatero, Sisustusarkkitehtitoimisto Antti Paatero Oy
 2008: Esa Vesmanen, silmälasien erikoisliike Salme Optic Oy, Helsinki
 2011: Vertti Kivi, Aava–Spa, Thaimaa
 2013: Päivi Meuronen, Joensuun uusi kirjasto
 2016: Petra Majantie, IPI-kulmakahvila

Lähteet
Vuoden kalustesuunnittelija (SIO), SIO ry. Internet Archive 21.10.2017. Viitattu 23.11.2021.

Muotoilupalkinnot
Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Peter Hummelgaard

Peter Hummelgaard Thomsen (s. 17. tammikuuta 1983 Tårnby) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja Tanskan nykyinen työministeri Frederiksenin hallituksessa kesäkuusta 2019. Vuosina 2020–2022 hän oli myös tasa-arvoministeri. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2015. Vuosina 2008–12 hän oli Tanskan sosiaalidemokraattisten nuorten puheenjohtaja.

Teokset
 Hummelgaard, Peter. Den syge kapitalisme. Gyldendal, 2018. ISBN 9788702266559
 Hummelgaard, Peter; Hansen, Bjørn; Turunen, Emilie; Westerby, Nanna; Weise, Kristian; Steen, Jens Joonatan & Dahl, Bjarke. DeltagerDanmark. Informations Forlag, 2013. ISBN 9788775149667

Lähteet

Aiheesta muualla
 Peter Hummelgaard Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla] 
 Peter Hummelgaard Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen verkkosivuilla 

Tanskan ministerit
Tanskan työministerit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Melodifestivalen 2003

Melodifestivalen 2003 oli Ruotsissa 21. helmikuuta – 20. maaliskuuta 2003 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2003 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Fame kappaleella Give Me Your Love.

Kilpailun kulku
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen neljä vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien neljän kappaleen kesken järjestettiin toinen kierros. Toisen kierroksen kaksi eniten ääniä saanutta etenivät suoraan finaaliin ja seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen.

1. semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 15. helmikuuta Tipshallenissa Jönköpingissä.

2. semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 22. helmikuuta Scandinaviumissa Göteborgissa.

3. semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 1. maaliskuuta Arcushallenissa Luulajassa.

4. semifinaali
Neljäs semifinaali kilpailtiin 8. maaliskuuta Nordichallenissa Sundsvallissa.

Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 9. maaliskuuta SVT:n lähetystalossa Tukholmassa. Toisessa mahdollisuudessa puhelinäänestäjät äänestivät kahdeksasta kappaleesta kaksi finaaliin.

Finaali
Finaali kilpailtiin 15. maaliskuuta Globenilla Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä 11 ympäri Ruotsia kokoontunutta alueraatia sekä puhelinäänestäjät. Kukin raati antoi mielestään seitsemälle parhaalle kappaleelle pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8-10-12, ja puhelinäänestyksen kärkiseitsikko sai pisteitä kaavalla 11-22-44-66-88-110-132.

Eritellyt raatiäänet

Lähteet
http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Sweden2003.html

Eurovision laulukilpailu 2003
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa
Melodifestivalen