joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Poistoilmalämpöpumppu

Poistoilmalämpöpumppu (lyhenne PILP) ottaa lämmitysenergiaa talosta poistettavasta ilmasta. Lämpöpumppu siirtää lämmön tuloilmaan, lämpimään käyttöveteen ja/tai vesikiertoiseen lämmitysjärjestelmään. Järjestelmä vaatii, että ilmaa vaihdetaan aina riittävästi. Poistoilmalämpöpumpun kannattavuus riippuu rakennuksen muusta lämpötaloudesta. Poistoilmalämpöpumpulla toteutetaan myös rakennuksen ilmanvaihto. Yleensä poistoilmalämpöpumppua ei käytetä yksin vaan mukana on vähintään yksi apulämmitin.

Koska lämmönlähteenä on aina talon noin 21-asteinen sisäilma, poistoilmalämpöpumppu tuottaa lämpöä vuodenajasta ja ulkolämpötilasta riippumatta vakioteholla. PILP on ilmanvaihtojärjestelmien suhteen mukautuvainen, ja siksi se on mahdollista asentaa myös vanhoihin rakennuksiin vähäisin muutoksin. Poistoilmalämpöpumppu soveltuu monen kokoisiin rakennuksiin, myös pientaloihin.

Katso myös 
Maalämpöpumppu
Matalaenergiatalo

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Poistoilmalämpöpumppu Motiva
Ilmalämpöpumput (pdf) Motiva (Huom: Poistoilmalämpöpumpun säästölaskelmat perustuvat 2kW:n tehoon)
Poistoilmalämpöpumput kerrostaloissa VTT tutkimus
HögforsGST HybridiLTO
Lämpöpumppujen sanastoa

Lämpöpumput
Rakennuksen ilmanvaihtojärjestelmät
Rakennuksen ilmastointijärjestelmät
Mjory

Mjory () eli Miory (, ) on pieni kaupunki ja hallintopiiri Valko-Venäjän Vitsebskin alueen luoteisosissa. Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 8 188. Koko hallintopiirin asukasluku 24 364 sisälsi Mjoryn kaupungin ohella ympäröivän maaseudun asukkaat ja Dzisnan pikkukaupungin piirin pohjoisrajana toimivan Väinäjoen rannalla.

Satelliittikuvista näkyy, että noin 5 kilometriä Mjoryn kaupungin koillispuolella sijaitsee sotilaslentokenttä.

Soistaan tunnettu Jelnjan hydrologinen suojelualue, joka sijaitsee pääosin Mjoryn hallintopiirissä, on eräs kansainvälisesti tunnetuimpia Ramsarin sopimuksen mukaisia vesiperäisiä suojelualueita Valko-Venäjällä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuvaus kaupungista  (bycity.org)
 Lyhyt kuvaus kaupungista  (garady.org)
 Миорский район - Tietoa hallintopiiristä ja kaupungista  (dorogiby.info)
 Tietoa kaupungista/ piiristä  (miory.narod.ru)
 Kantakaupungin kartta  (bycity.org)
 WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin  tai 
 Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta  (maps.vlasenko.net)
 Eräs Mjoryyn keskittynyt portaali  (miory.info)
 Valokuvia rakennuksista  (globus.tut.by)
 Valokuvia hallintopiiristä , ,  ja  (radzima.org)

Vitsebskin alueen kaupungit
JCVD

JCVD on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut belgialais-luxemburgilais-ranskalainen rikoskomediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Mabrouk El Mechri ja käsikirjoittanut Christophe Turpin. Pääosissa näyttelivät muun muassa Jean-Claude Van Damme, François Damiens, Zinedine Soualem, Karim Belkhadra ja Jean-François Wolff.

Suomessa elokuva sai ensi-iltansa Night Visions -elokuvajuhlissa 4. huhtikuuta 2009.

Juoni 
Van Damme on joutunut urallaan pohjamutiin. Hän on joutunut rahapulaan ja oikeuteen lapsensa huoltajuuskiistan vuoksi. Van Dammen agenttikaan ei löydä hänelle kunnon roolia Steven Seagalin vietyä häneltä elokuvaroolin nenän edestä. Van Damme päättää palata takaisin Belgiaan selvittämään tilanteensa. Matkalla hän poikkeaa postissa hakemaan kirjekuoressa tulleet rahat. Epäonnekseen posti on ryöstäjien hallussa ja Van Damme joutuu muiden siviilien ohella panttivangiksi. Ryöstäjät päättävät käyttää näyttelijää hyväkseen ja antavat hänen puhua puhelimen kautta lunnaita roistoille. Tämä saa poliisit ja median luulemaan Van Dammen olevan postiryöstön takana.

Rooleissa

Palkinnot

Ehdokkuudet 
Cannesin elokuvajuhlat
2008 Kultainen palmu: Mabrouk El Mechri
Toronto Film Critics Association
2008 Paras näyttelijä: Jean-Claude Van Damme
Chlotrudis
2009 Paras näyttelijä: Jean-Claude Van Damme

Arvostelu 
Elokuva herätti pääosin positiivista palautetta, ja muun muassa Time-aikakauslehti piti Van Dammen näyttelijäsuoritusta vuoden 2008 toiseksi parhaana elokuvaroolisuorituksena heti Heath Ledgerin jälkeen.

Kuvaukset 
Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Bryssel ja Schaerbeek, Belgiassa ja Luxemburg.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Leffatykin arvostelu

Ranskalaiset rikoselokuvat
Vuoden 2008 belgialaiset elokuvat
Vuoden 2008 ranskalaiset elokuvat
Ranskalaiset komediaelokuvat
Nälkämaan AG

Nälkämaan AG on rap-duo Mac Buenon & DJ Tatcin ensimmäinen virallinen studioalbumi. Sen julkaisi 3rd Rail Music 20. huhtikuuta 2011. Levyn tuotannosta vastaa kokonaan DJ Tatc, paitsi kappaleen "Hasisnippejä & kromipiissejä", jonka tuotannosta vastaa DJ Tatcin lisäksi Kummisetä. Suomenkielinen gangsta-rap -sivusto Redrum-187 julkaisi kappaleen "87250" ilmaisladattavaksi sivustollaan. Albumin kannen on taiteillut Mac Bueno. Albumin kappaleesta "Kova laki" tullaan julkaisemaan musiikkivideo.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 49.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
  (mukana Velimatti)
  (mukana OG Ikonen)
 
 
 
  (mukana Shaka, Petos & Hannibal)

Arvostelut 
 Noise.fi: 
 Redrum-187:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kappale "87250" ladattavissa Redrum-187 -sivustolla
 Mac Buenon & DJ Tatcin haastattelu Redrum-187 -sivustolla

Mac Buenon & DJ Tatcin albumit
Vuoden 2011 albumit
Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland


Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland (suom. Kaksikielisen Suomen säätiö) on vuonna 2002 perustettu suomalainen säätiö. Sen päätoimiala on palvella tutkimusta ja kulttuuria. Käytännössä säätiön pääasiallinen tehtävä oli ohjata rahoitusta Ruotsalaiselle kansanpuolueelle (RKP); viimeisinä vuosina summa oli noin 1,6 miljoonaa euroa vuodessa. 

Puoluelain muutos vuonna 2010 rajoitti samalta lahjoittajalta vuosittain vastaanotettavan summan 30 000 euroon. Ennen kuin laki tuli voimaan, Tvåspråkiga-säätiö tyhjensi kassansa RKP:lle, joka sai noin 3,3 miljoonan euron kertalahjoituksen. Puoluesihteeri Johan Johanssonin mukaan se riittäisi noin kahden vuoden menoihin. Jatkossa RKP:n rahoitus hoidetaan puoluetta lähellä olevasta tukisäätiöstä, Fonden för intressebevakning av det svenska i Finlandista.

Historia  
Stiftelsen för det tvåspråkiga Finlandin merkittäviä rahoittajia ovat olleet Svenska kulturfonden, Konstsamfundet ja Stiftelsen Tre Smeder. Myös kaksikielisyyttä tukevat yritykset ovat rahoittaneet Tvåspråkiga-säätiötä. Säätiön hallitus ei ole halunnut kertoa yksityisten rahoittajien nimiä; hallituksen silloisen puheenjohtajan Stig Gustavsonin mukaan rahoittajien paljastamiselle ei ollut perusteita, sillä rahoittaja ei voi ostaa säätiön kautta vaikutusvaltaa RKP:hen. Välissä on säätiön hallitus, joka vastaa rahankäytöstä.

Puoluelain muutos vuonna 2010 muutti myös säätiön toimintaa merkittävästi. Säätiön aikaisempi hallitus erosi; siihen olivat kuuluneet puheenjohtaja Stig Gustavsonin lisäksi Ole Norrback, Pär Stenbäck, Stig Stendahl, Christoffer Taxell ja Björn Wahlroos.

Vuosina 2008–2011 Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland-säätiön osoite on ollut Fiskarsin johtaja Stig Stendahlin Puistokadun osoitteessa 'care of'- eli c/o-osoitteena Helsingissä.

Toiminta 
Vuoden 2012 alusta lukien säätiön hallitukseen ovat kuuluneet kamarineuvos Henry Wiklund puheenjohtajana ja Jannica Fagerholm Signe ja Ane Gyllenbergin säätiöstä, hallitusammattilainen Carola Teir-Lehtinen, johtaja Susanna Korpivaara lääkeyhtiö Glaxo Smith Klinestä ja toimitusjohtaja Jan-Erik Stenman Veritaksesta.

Henry Wiklundin mukaan säätiön tarkoitus on edelleen pysytellä lähellä politiikkaa ja tukea ruotsin kielen asemaa julkisella sektorilla.

Vaalirahoitus 
Presidentinvaaleissa 2012 säätiö lahjoitti ennakkoilmoitusten mukaan 300 000 euroa Eva Biaudet’n ja 26 000 euroa Paavo Lipposen kampanjoihin.

Saadut avustukset

Jaetut avustukset

Katso myös 
Suomen vaalirahoituskohu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Uusi Suomi: Tässä ovat RKP:n rahoittajat
 Uusi Suomi: Näin riippuvainen on puolueesi

Suomalaiset säätiöt
Suomenruotsalaiset järjestöt
Sotasairaala

Sotasairaala on sairaala, jossa hoidetaan ensisijaisesti sodassa haavoittuneita. Nimitys viittaa sodan aikana toimivaan organisaatioon. Rauhanaikaisesta sodassa vammautuneiden hoitolaitoksesta on käytetty ainakin nimitystä sotavammasairaala.

Toisen maailmansodan sotasairaalat Suomessa

Jatkosodan aikana Suomessa oli noin 50 sotasairaalaa, joiden ohella myös 29 kenttäsairaalaa ja 10 sairasjunaa. Tällaisissa junissa kuljetettiin noin 237 000 potilasta. Niistä oli merkittävä apu sota- ja kenttäsairaaloiden välisenä yhdyssiteenä. Etulinjojen tuntumassa oli joukkosidontapaikka (JSp).

Päämajassa lääkintähuollon johtajana toimi lääkintäkenraalimajuri Eino Suolahti. Lääkäreitä oli sotien aikana noin 1 400, mutta tarve olisi ollut moninkertainen. Sairaanhoitajia oli puolustusvoimien palveluksessa noin 5 500. Lisäksi oli lääkintälottia. Sotasairaaloiden avustavat hoitajat olivat kuitenkin ensisijaisesti Suomen Punaisen Ristin apusisaria. Päämajan lääkintäosasto antoi käskyn, jonka mukaan sotasairaaloiden henkilökunta muodostettiin pääosin sairaanhoitajista ja apusisarista.

Sotasairaala oli haavoittuneen toipumisen kannalta tärkeä paikka. Niistä siirryttiin edelleen kuntoutukseen, kotiin ja työelämään. Jotkin sairaalat erikoistuivat tiettyjen vammojen hoitoon. Vammoista tavallisimpia olivat käsi- ja jalkavammat sekä keskikehon vammat. Hoito kesti usein pitkän aikaa. Ilmapiirin kohottamiseksi järjestettiin viihdytys- ja aseveli-iltoja sekä askartelua. Henkilökunta oli kovassa paineessa, kun esimerkiksi yhdellä kertaa saapui kokonainen sairasjunallinen hiljaisia ja tuskaisia haavoittuneita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sairaalat
Terveydenhoito
Tukevat aselajit
Kaulushai

Kaulushai (Chlamydoselachus anguineus) on kaulushaikaloihin kuuluva syvissä vesissä elävä kalalaji. Se on ainoa nykyään elävä laji kaulushaiden heimossa (Chlamydoselachidae).

Anatomia
Suurin tavattu kaulushai oli 196 cm pitkä. Naaraat ovat suurikokoisempia kuin koiraat, jotka harvoin kasvavat yleensä 73–97 cm:n mittaisiksi. Väriltään kala on harmahtavan ruskea. Kidusaukkoja sillä on kuusi ja kiduskansissa on röyhelöiset nahkareunukset. Selkäeviä kaulushailla on yksi, joka on pienikokoinen ja sijaitsee lähellä pyrstöä. Pyrstö on pitkä. Kaulushain rintaevät ovat pienet ja pyöreät ja peräevä suurikokoinen. Kaulushain hampaat ovat kolmikärkiset ja samanlaiset sekä ylä- että alaleuassa. Niitä on yhteensä noin 300 jakaantuneena 25 riviin. Kuono lajilla on lyhyt ja alaleuka hyvin pitkä.

Lisääntyminen
Kaulushain lisääntymisestä ei tiedetä paljoa. Lisääntymiskausi on todennäköisesti ympäri vuoden ja koiras- ja naaraskaulushait ovat yhdessä vain parittelun ajan. Laji on ovovivipaarinen eli synnyttää eläviä poikasia, joita voi olla 2–12. Nuoret kaulushait ovat syntyessään noin 40 cm pitkiä ja kohdussa ollessaan käyttävät ravintonaan ruskuaista. Eräiden arvioiden mukaan kaulushainaaraan raskausaika voi kestää jopa 42 kuukautta eli kolme ja puoli vuotta, mikä on pisin raskausaika kaikista selkärankaisista eläimistä. Kaulushain eliniästä ei ole varmoja tietoja mutta joidenkin lähteiden mukaan se voi elää 25-vuotiaaksi

Levinneisyys
Kaulushaita tavataan laikuttaisesti ympäri valtameriä. Sitä tavataan Pohjois-Norjan rannikolta, Afrikasta Namibian ja Angolan rannikoilta, Etelä-Amerikasta Atlantin ja Tyynenmeren rannikkoseuduilta, Pohjois-Amerikasta, Australian ja Uuden-Seelannin lähistöiltä ja Japaninmerestä. Kaulushai elää syvissä vesissä yleensä 100–1 500 metrin syvyydellä merenpinnasta. Laji liikkuu verkkaisesti ja etsii ravinnokseen mustekaloja ja muita nilviäisiä ja kaloja.

Kaulushai on pääosassa esiintymisaluettaan harvinainen, mutta IUCN luokittelee sen kannan elinvoimaiseksi, koska sille ei ole tällä hetkellä suuria uhkia. Toisinaan niitä saadaan sivusaaliina kalastettaessa trooleilla ja niiden liha on syötävää.

Vaikka laji tulee harvoin merien pintakerroksiin, eräät tutkijat arvelevat, että kaulushaihavainnot voisivat olla yksi syy merikäärmetarinoille erikoisen pitkulaisen ulkomuotonsa vuoksi.

Lähteet

Hait
Aavepiippu

Aavepiippu (Monotropa uniflora) on Amerikassa ja Aasiassa kasvava monivuotinen, ruohovartinen loiskasvi, joka kuuluu aavepiippujen sukuun ja kanervakasvien heimoon. Se on mahdollisesti aavepiippujen suvun ainoa laji.

Ulkonäkö ja koko 

Aavepiipulla on hyvin hento varsi, joka kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Koko kasvi on vahamaisen läpikuultava ja täysin lehtivihreätön ja väritykseltään aavemaisen valkoinen tai vaaleanpunainen. Sillä on suomumaiset ja mustapilkkuiset lehdet, jotka ovat kiinni kukintovarressa.

Aavepiippu kukkii alkukesästä alkusyksyyn. Sen kukinnossa on vain yksi viisiterälehtinen kukka, mistä kertoo myös lajin latinankielinen nimi uniflora. Samasta juurakosta kohoaa tavallisesti useampia varsia, joihin on puhjennut jo kukka niiden ilmestyessä maasta. Aluksi kukka nuokkuu alaspäin mutta kohoaa vähitellen vaakasuoraan ponsien ja luotien kehittyessä. Se on kohottautunut täysin pystyyn ennen siemenkodan kypsymistä. Kota halkeaa kärjestään, jolloin siemenet pääsevät varisemaan maahan siihen avautuneista raoista. Tämän jälkeen kasvi lakastuu ja mustuu, mutta jää törröttämään pystyyn.

Levinneisyys 
Aavepiippu kehittyi todennäköisesti jo jurakauden aikana Lauraasian mantereella, mikä selittäisi sen poikkeuksellisen laajan levinneisyysalueen. Amerikassa se kasvaa Yhdysvaltojen ja Kanadan itäosien lehtimetsissä, Väli-Amerikan korkeilla ja viileillä vuorenrinteillä sekä Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Aasiassa se on levinnyt Japaniin, Kiinaan ja Himalajan Etelä-Aasian puoleisiin osiin.

Elinympäristö 
Aavepiippu elää vanhoissa, kosteissa ja varjoisissa metsissä. Se saa kaiken ravintonsa loisimalla haperoilla, jotka elävät puolestaan symbioosissa puiden kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Botanical Society of America: Monotropa uniflora 
 ITIS: Monotropa uniflora 
 United States Department of Agriculture (USDA): Monotropa uniflora 
 Flora of China: Monotropa uniflora 

Kanervakasvit
Loiskasvit
Rosenberg

Rosenberg voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 

 Rosenberg, Ružomberok, kaupunki Slovakiassa

Henkilöitä 

 Aaron Rosenberg (1926–1979), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja
 Alan Rosenberg (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Alfred Rosenberg (1893–1946), saksalainen kansallissosialistinen ideologi ja poliitikko
 Carl Georg Rosenberg (1828–1901), suomalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja kunnallisneuvos 
 Edgar Rosenberg (1925–1987), brittiläinen elokuva- ja televisiotuottaja, Joan Riversin puoliso. 
 Erno Rosenberg (s. 1985), suomalainen jalkapalloilija
 Ethel Rosenberg (1915–1953), yhdysvaltalainen vakoilusta syytetty kommunistipoliitikko
 Grete Rosenberg (1892–1979), saksalainen uimari ja olympiamitalisti
 Gösta Rosenberg (1911–1987), suomalainen kommunistipoliitikko 
 Julius Rosenberg (1918–1953), yhdysvaltalainen vakoilusta syytetty kommunistipoliitikko
 Harald Rosenberg (1883–1931), suomalainen lehti- ja rikosvalokuvaaja
 Henrik Rosenberg (s. 1979), Iso H, suomalainen rap-artisti
 Hermann von Rosenberg (1817–1888), saksalainen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä
 Hilding Rosenberg (1892–1985), ruotsalainen säveltäjä
 Johan Erik Rosenberg (1834–1921), ahvenanmaalainen maanviljelijä, kauppias ja valtiopäivämies 
 Kari Rosenberg (s. 1967), suomalainen jääkiekkomaalivahti
 Markus Rosenberg (s. 1982), ruotsalainen jalkapalloilija
 Marshall Rosenberg (1934–2015), yhdysvaltalainen psykologi, väkivallattoman vuorovaikutuksen kehittäjä
 Mauritz Rosenberg (1879–1941), suomalainen kommunistipoliitikko ja toimittaja
 Melissa Rosenberg (s. 1962), yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja
 Petter Herman Rosenberg (1798–1874), suomalainen virkamies, josta tuli kamarineuvos
 Richie Rosenberg, yhdysvaltalainen pasunisti
 Risto Rosenberg (s. 1955), suomalainen jalkapalloilija
 Tiina Rosenberg (s. 1958), suomalainen teatterin ja sukupuolentutkimuksen tutkija, Taideyliopiston rehtori
 Tom Rosenberg, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
 Valle Rosenberg (1891–1919), suomalainen taidemaalari
 William Rosenberg (1887–1952), suomalainen taidemaalari
 William Rosenberg, Billy Rose (1895–1966), yhdysvaltalainen sanoittaja, teatterinomistaja ja -johtaja

Muuta
 Robotti von Rosenberg, kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Robotti von Rosenbergin tutkimukset.
Season Film Festival

Season Film Festival (ent. Artisokka Film Festival) on Helsingissä järjestettävä laatuelokuvien elokuvajuhla. Juhla keskittyi aiemmin  uuteen naiselokuvaan ja sen tekijöihin, mutta muutti keväästä 2013 lähtien linjansa yleiseksi. Lisäksi festivaalilla on ennakkonäytöksiä myöhemmin teatterilevitykseen tulevista elokuvista. 

Elokuvajuhlan järjestää Helsinki International Film Festival – Rakkautta & Anarkiaa ry. Elokuvajuhla järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001. Festivaali on tunnettu aikaisemmin myös nimillä Artisokka - Helsinki Woman Film Festival ja Nainen vai Artisokka - Women´s Film Festival. Festivaali saa tukea Elokuvataidetoimikunnalta, Helsingin kulttuurikeskukselta, Uudenmaan taidetoimikunnalta ja British Councililta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Season Film Festivalin www-sivut

Helsingin tapahtumat
Elokuvajuhlat
Diplomaattinen tunnustaminen

Tunnustaminen on kansainvälisessä oikeudessa uuden valtion olemassaolon toteaminen toisten valtioiden taholta. Se voi olla oikeudellisesti pysyvä De jure tai valtion olemassaolo voidaan todeta esimerkiksi solmimalla diplomaattiset suhteet uuteen valtioon. Tosiasiallinen tunnustaminen eli De facto on luonteeltaan väliaikainen ja varauksellinen.

Puhutaan myös hallituksen tunnustamisesta valtiossa poliittisen vallankaappauksen jälkeen. Voidaan tunnustaa myös kaksi keskenään sotaa käyvää maata kansakunniksi.

Lähteet 
 

Kansainvälinen oikeus
Seututie 228

Seututie 228 oli vuoteen 1996 asti Palikkalasta Ypäjältä valtatieltä 10 Loimaalle valtatielle 9 kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa seututietä 213 jatkettiin Loimaalta Palikkalaan ja seututienumero 228 lakkautettiin.

 Lakkautetut seututiet
Ypäjän liikenne
Loimaan liikenne
BR-Lelut

BR-Lelut oli tanskalainen vuonna 1963 perustettu lelukauppaketju.
Sen omistaja oli tanskalainen Top-Toy, joka haettiin konkurssiin 28. joulukuuta 2018. Syyksi on kerrottu heikko joulumyynti. Viimeiset myymälät suljettiin 31. joulukuuta 2018.

Historia
Edith ja Børge Rasmussen ostivat vuonna 1950 pienen lehtikioskin Kööpenhaminan lähettyvillä olevasta Roskilden maaseutukaupungista.  Lehtikioski laajeni paperikaupaksi. Edith ja Børge Rasmussen huomasivat pian, että lelut kävivät hyvin kaupaksi.

Paperikaupasta päätettiin tehdä lelukauppa kuitenkin vasta vuonna 1963, kun Børgen pojat Henrik ja Bjarne Gjørup tulivat mukaan yritykseen. BR-Lelujen nimi syntyi Børge Rasmussenin nimikirjaimista. Samana vuonna avattiin toinen BR-Lelut-myymälä ja siitä lähtien yksi myymälä vuosittain. BR-Lelut-ketjulla oli 244 myymälää Pohjois-Euroopassa. Yritys on 100-prosenttisesti Gjørupin perheen omistuksessa. Yrityksen johdosta vastaa perheen 3. sukupolvi, kun Lars ja Peter Gjørup toimivat toimitusjohtajina.

Liikkeet 

BR-Lelut-myymälöitä sijaitsi Tanskassa, Ruotsissa, Suomessa, Norjassa ja Saksassa. Suomessa myymälöitä oli 26 kpl, Helsingissä (5), Espoossa (3), Tampereella (2), Turussa (2), Vantaalla (2), Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Kokkolassa, Kouvolassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Lempäälässä, Oulussa, Porissa, Salossa ja Vaasassa. Suomen emoyhtiön nimi on TOP-TOY A/S, filial i Finland, jonka aputoiminimiä ovat BR-Lelujen lisäksi TOYS Scandinavia ja Lelulaatikko-Toyshop.

Lähteet 

Tanskalaiset yritykset
Aki Ruotsala

Aki Ruotsala (s. 20. maaliskuuta 1985 Alahärmä) on suomalainen poliitikko. Hän edustaa kristillisdemokraatteja.

Koulutus 
Ruotsala on valmistunut ylioppilaaksi Härmän lukiosta vuonna 2004 ja hallintotieteen maisteriksi Vaasan yliopistosta vuonna 2013, sekä kauppatieteen maisteriksi Turun Kauppakorkeakoulusta 2018. Hän työskentelee Etelä-Pohjanmaan Työ- ja elinkeinotoimistossa palvelujohtajana.

Poliittinen ura 
Ruotsala on Seinäjoen kaupunginvaltuutettu ja tarkastuslautakunnan puheenjohtaja. 

Hän on toiminut Suomen Kristillisdemokraattisen puolueen puoluevaltuuston puheenjohtajana vuosina 2015–2021 ja Suomen Kristillisdemokraattisten nuorten puheenjohtajana vuosina 2011–2012 ,sekä Kauhavan kaupunginvaltuutettuna 2008–2013. Ruotsala on ollut ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2011 ja 2019 Vaasan vaalipiirissä muttei ole tullut valituksi. Jälkimmäisellä kerralla hän ylsi kansanedustajan varaedustajaksi. 

Ruotsala on toiminut Siikaisten kunnan kunnansihteerinä sekä Merikarvian kunnan hallintopäällikkönä ja kehittämispäällikkönä. Vuonna 2018 Ruotsala valittiin Kuortaneen elinkeinovastaavaksi. Hänet valittiin myös Rauman kaupunkikehitysjohtajaksi kaupunginjohtaja Kari Kosken vastustuksesta huolimatta, mutta hän ei ottanut virkaa vastaan. 

Eduskuntavaalien 2019 aikana Ruotsala selviytyi voittajaksi MTV3 järjestämässä, "Sinustako kansanedustaja"- väittelykilpailussa jossa hän voitti mm. Anna-Kaisa Ikosen, Eeva Kallin ja Riikka Purran leikkimielisessä väittelytaitoja mittaavassa ohjelmaformaatissa.

Kesän 2018 kohu 
6. kesäkuuta 2018 Satakunnan Kansan Porilainen-liite julkaisi Altti Papinsaaren kirjoittaman kolumnin, jossa kirjoitettiin Pori Jazzin toimitusjohtajaksi valitun Ruotsalan edistäneen kampanjaa, jonka "pääviestin mukaan homoseksuaalisuudesta voi parantua." Satakunnan Kansa julkaisi samana päivänä Ruotsalan haastattelun, jonka mukaan hän ei kyseenalaista homoseksuaalisuudesta eheytymistä. Ruotsalaan liitettyjen kommenttien vuoksi monet muusikot ja kansanedustajat ilmoittivat boikotoivansa Pori Jazz -tapahtumaa. Pori Jazz ry piti Ruotsalaan liitettyjä kommentteja festivaalin arvojen vastaisina ja purki nimityksen. Aki Ruotsala lähetti Satakunnan Kansalle uutisesta oikaisupyynnön. Satakunnan Kansan vastaavan päätoimittajan mukaan Ruotsala olisi halunnut muuttaa haastattelusta kahta kohtaa. Päätoimittajan mukaan Ruotsalan haastattelu nauhoitettiin, hän oli saanut tarkistaa jutun ennen sen julkaisua ja myöntänyt sanoneensa asiat niin kuin ne oli kirjoitettu. 

Ruotsalan mukaan hänen sanomisensa ymmärrettiin väärin ja hän ilmaisi pahoittelunsa seksuaalivähemmistöihin kuuluvia kohtaan häneen liitetyistä kommenteista.

Reaktiota 
Ilta-Sanomien toimittaja Katri Utula piti potkuja hätiköityinä. Eero Paloheimon mukaan tapaus oli pahin temppu oikeusmurhien sarjassa ja tekijät epärehellisiä, ilkeitä ja tyhmiä ihmisiä. Kirjailija Leena Krohnin mukaan Pori Jazzin toimitusjohtajan ja Teatterikorkeakoulun lehtorin erottamiset työstään ovat kvasiliberaalia suvaitsemattomuutta.

Lähteet

KD Nuorten puheenjohtajat
Kauhavan kaupunginvaltuutetut
Seinäjoen kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Treasure Chest

Treasure Chest on vuonna 2002 julkaistu saksalaisen power metal -yhtyeen Helloweenin kokoelmalevy.

Kappaleet

Muusikot 

 Andi Deris – laulu
 Michael Kiske – laulu
 Kai Hansen – kitara, laulu
 Michael Weikath – kitara
 Roland Grapow – kitara
 Markus Grosskopf – basso
 Uli Kusch – rummut
 Ingo Schwichtenberg – rummut

Arvostelu
 Allmusic: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2000 kokoelma-albumit
Helloweenin albumit
Sam Rainsy -puolue

Sam Rainsy -puolue (SRP) on Kambodžan liberaalinen oppositiopuolue. Se on perustettu vuonna 1995 nimellä Khmerien kansallispuolue  ja otti vuonna 1998 johtajansa  Sam  Rainsyn nimen. Vuoden 2008 parlamenttivaalien jälkeen se on Kambodžan toiseksi suurin puolue: se sai 22% äänistä ja 26 paikkaa.

Puolueen johtaja Sam Rainsy on elänyt useaan otteeseen maanpaossa Ranskassa.
Vuonna 2009  Rainsy syytti pääministeri Hun Seniä korruptiosta. Tämän johdosta Sam Rainsy menetti parlamentaarisen koskemattomuutensa. Puolue maksoi sakot. Rainsyä vastaan on käyty useita muita oikeusjuttuja, ja vuonna 2010 hänet tuomittiin poissaolevana ensin kahdeksi ja myöhemmin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen valtionrajan loukkaamisesta ja rajamerkkien siirtämisestä. Rainsy sekaantui tapaukseen puolustaakseen kahta pienviljelijää, jotka menettivät viljelyksiään kun Vietnamin vastaista rajaa vihdoin merkittiin maastoon.  Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch nimitti oikeudenkäyntiä farssiksi.

Ihmisoikeusjärjestöt ovat raportoineet lukuisia puoluetta vastaan tehtyjä rikkomuksia, äänestäjien painostuksia ja poliittisia murhia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://samrainsyanz.org/  
http://www.samrainsyparty.org/  

Kambodžan puolueet
Pietikäinen

Pietikäinen on suomalainen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä:

 Aatto Pietikäinen (1921–1966), mäkihyppääjä
 Abraham Pietikäinen (1848–1910), opettaja ja lastenkirjailija
 Erkki Pietikäinen (1925–2006), taidemaalari
 Esa Pietikäinen (s. 1938), everstiluutnantti
 Fanni Pietikäinen (s. 1999), jalkapalloilija
 Fiina Pietikäinen (1870–1956), kansanedustaja (SDP)
 Juhani Pietikäinen (1925–2008), diplomi-insinööri, tekniikantutkija ja professori
 Jukka Pietikäinen (s. 1956), diplomaatti
 Jussi Pietikäinen (k. 1920), poliitikko ja ammattiyhdistysaktiivi (SDP)
 Margareta Pietikäinen (s. 1940), poliitikko (RKP)
 Matti Pietikäinen (1927–1967), mäkihyppääjä
 Matti Pietikäinen (1936–2015), kirjailija ja laivahistorioitsija
 Matti Pietikäinen (s. 1949), diplomi-insinööri, tietojenkäsittelytieteilijä ja professori
 Mauri Pietikäinen (1944–2014), alttoviulisti ja äänenjohtaja
 Petteri Pietikäinen (s. 1964), historiantutkija
 Seppo Pietikäinen (s. 1949), toimittaja, sanoittaja, kirjailija ja ohjaaja
 Sirpa Pietikäinen (s. 1959), poliitikko ja ministeri (Kokoomus), Erkki Pietikäisen tytär.
Tapio Pekola

Tapio Pekola (31. maaliskuuta 1940 Oulu – 18. lokakuuta 2011) oli suomalainen urheilukirjailija ja toimittaja. Hän toimi Juoksija-lehden toimitusjohtajana ja päätoimittajana.

Oululaissyntyinen Pekola asui pitkään Turussa, mutta muutti sieltä Vantaalle. Hän työskenteli Juoksija-lehden päätoimittajana sen perustamisesta 1971 vuoteen 1981 ja jälleen 1987–1997. Sen jälkeen hän jatkoi toimittajana vuoteen 2008, jolloin jäi eläkkeelle. Häntä on sanottu tulisieluiseksi kirjoittajaksi, joka otti lehdessä voimakkaasti kantaa juoksun ja hiihdon puolesta muun muassa vaatimalla pääkaupungin siirtämistä Jyväskylään, jossa säät suosivat ulkoliikuntaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tapio Pekolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Kaunis kuolema | Eeva (arkistoitu versio)

Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset urheilukirjailijat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue

Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue (, lyh. SP; , ) on sveitsiläinen keskusta-vasemmistolainen puolue, joka on perustettu vuonna 1888. Sosiaalidemokraatit kannattavat valtion suurempaa roolia taloudessa ja yleisesti ottaen puolueen Sveitsissä harjoittama politiikka on peilannut eurooppalaisen demokraattisen sosialismin perinnettä. Sveitsin puolueista sosiaalidemokraatit ovat voimakkaimmin tukeneet maan jäsenyyttä YK:ssa ja Euroopan unionissa.

Puheenjohtajat 

 Alexander Reichel (1888–1889)
 Albert Steck (1890–1891)
 Eugen Wullschleger (1892–1894)
 Wilhelm Fürholz (1894–1896)
 Karl Zgraggen (1897)
 Paul Brandt (1898)
 Otto Lang (1898–1901)
 Joseph Albisser (1901–1902)
 Gottfried Reimann (1902–1908)
 Eduard Kessler (1909–1910)
 Hans Näher (1911)
 Fritz Studer (1912–1916)
 Emil Klöti (1916–1917)
 Jakob Gschwend (1918)

 Gustav Müller (1919)
 Ernst Reinhard (1919–1936)
 Hans Oprecht (1937–1952)
 Walther Bringolf (1953–1962)
 Fritz Grütter (1962–1970)
 Arthur Schmid (1970–1974)
 Helmut Hubacher (1974–1990)
 Peter Bodenmann (1990–1997)
 Ursula Koch (1997–2000)
 Christiane Brunner (2000–2004)
 Hans-Jürg Fehr (2004–2008)
 Christian Levrat (2008–2020)
 Yhteisjohtajuus: Mattea Meyer, Cédric Wermuth (2020→)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue 

Sveitsiläiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Jelizava

Jelizava tai Jalizava () eli Jelizovo () on pieni kaupunkityyppinen taajama (työläisten taajama) Asipovitšyn hallintopiirissä Valko-Venäjän Mahiljoun maakunnassa. Keskeinen työnantaja tässä Dneprin sivuhaaran Berezinan länsirannalla sijaitsevassa taajamassa on elintarviketeollisuuden käyttämiä lasipurkkeja ja -pulloja valmistava, nykyisin itävaltalais-valkovenäläisessä yhteisomistuksessa oleva lasitehdas. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Jelizavan taajamassa oli 2 672 asukasta.

Lähin suurempi kaupunki Babruisk sijaitsee kantatietä P67 seuraten noin 35 kilometriä etelään. Hallintopiirin keskukseen Asipovitšyyn on maanteitse vajaa 40 kilometriä. Rautateitse matka on suorempi: Jelizovo on yksi Mahiljousta Asipovitšyyn kulkevan rautatien väliasemista.

Kanadalaiskaksikkomelonnan (C2) Pekingin olympiavoittajaveljekset Aljaksandr ja Andrei Bahdanovitš ovat syntyisin Jelizavasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lyhyt kuvaus Asipovitšyn kaupungista  (BYcity.org)
 WikiMapia karttalinkki Jelizavan taajamasta, kohteiden selitykset pääosin  tai 
 Neuvostoliittolaista topografiakarttaa 1:100 000 ja 1:200 000 alueesta 
 Valokuvia  tai  (Radzima.org)
 Valko-Venäjän juna-aikatauluja  

Valko-Venäjän kaupunkityyppiset taajamat
Mahiljoun alue
Nummisiilikäs

Nummisiilikäs (Coscinia cribraria) on siilikkäiden heimoon kuuluva perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Nummisiilikäs on monia isoja ja värikkäitä lajeja käsittävässä heimossaan kovin vaatimattoman näköinen laji. Etusiipien pojaväri on harmaanvalkoinen. Siiven kuvioinnin muodostaa vaihteleva määrä pieniä mustia pisteitä, jotka muodostavat neljä siiven poikki kulkevaa viivaa. Pisteiden koko vaihtelee ja joskus ne saattavat puuttua lähes kokonaan. Takasiivet ovat ruskeanharmaat, takareunastaan hieman vaaleammat. Perhosen ruumis on harmaanvalkoinen ja takaruumiin yläpinnalla on lyhyitä, tummia poikkijuovia. Siipiväli koiraalla 32–42 mm, koiraat ovat naaraita pienempiä.

Lepäävällä perhosella siivet kiertyvät selvästi ruumiin ympärille. Tällöin pitkulaisen muotonsa ja vaatimattoman värityksensä vuoksi sitä on helppo erhtyä pitämään vaikkapa jonakin koisana.

Levinneisyys ja lentoaika 
Nummisiilikäs on eurooppalainen laji, jota tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa nummisiilikästä tavataan etelärannikolta Oulun läänin eteläosiin saakka. Lentoaika on heinäkuun alusta elokuulle.

Elinympäristö ja elintavat 
Nummisiilikästä tavataan kuivilla, lämpimillä paikoilla, joilla on matalaa kasvillisuutta ja usein hiekkapitoinen maaperä. Esiintymät ovat paikallisia, mutta lämpimällä ilmalla yksittäisiä perhosia voi tavata muuallakin. Aikuiset perhoset lentävät lähellä maanpintaa. Ne ovat aktiivisia öisin ja koiraat tulevat valolle, naaraat harvemmin. Päivisin perhonen lepää kasvillisuuden joukossa. Aikuinen perhonen ei luultavasti nauti ravintoa.

Naaras munii lämpimille paikoille 100–150 munaa, jotka kuoriutuvat noin kaksi viikkoa myöhemmin. Talvehtii pienenä toukkana, joka aktivoituu jo varhain keväällä. Täysikasvuinen toukka koteloituu lähelle maanpintaa ja kotelovaihe kestää noin kolme viikkoa.

Ravintokasvi 
Toukka elää monilla kasvilajeilla, erityisesti heinillä, mutta myös kanervalla, juolukalla ja ruokohelvellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Nummisiilikäs (Coscinia cribraria)
Nummisiilikäs (Coscinia cribraria) 
Kuva toukasta

Siilikkäät
Thomas Cavendish

Thomas Cavendish (19. syyskuuta 1560 – toukokuu 1592) oli tutkimusmatkailija ja kaapparikapteeni josta käytetään nimitystä "The Navigator", sillä hän oli ensimmäinen, joka tarkoituksellisesti lähti maailmanympäripurjehdukselle. Vaikka häntä ennen olivat lähteneet matkaan Magalhãesin, Loaisan, Draken ja Loyolan retkikunnat, lähtiessään heillä ei ollut ajatuksena maailman ympäri purjehtiminen. Rikastuttuaan ensimmäisestä maailmanympäripurjehduksesta hän lähti toiselle mutta ei ollut yhtä onnekas vaan kuoli merellä 32-vuotiaana.

Lähteet

Aiheesta muualla
Encyclopaedia Britannica 1911 s. 580
John D. Neville. "History of Thomas Cavendish", Heritage Education Program, US National Park Service.
Christian Isobel Johnstone (1831). Lives and Voyages of Drake, Cavendish, and Dampier. Oliver & Boyd. Google Booksissa.
Christian Isobel Johnstone (1892). Early English voyagers : or, The adventures and discoveries of Drake, Cavendish, and Dampier. London : Nelson. Internet Archivessa

Brittiläiset tutkimusmatkailijat
Maailmanympärimatkaajat
Vuonna 1560 syntyneet
Vuonna 1592 kuolleet
Etsiväkerho Hurrikaani

Etsiväkerho Hurrikaani on kirjailija ja juontaja Jari Mäkipään kirjoittama kirjasarja. Se kertoo nimensä mukaisesti Etsiväkerho Hurrikaani -nimisestä etsiväkerhosta ja sen päähenkilöt ovat kaksoset Jesse ja Jenni Karhunen sekä Karoliina Strömberg ja Matias Aura. Kirjasarjan tapahtumat sijoittuvat Pihlakylä-nimiselle paikkakunnalle. Etsiväkerho Hurrikaanin jäsenet joutuvat mitä hurjimpiin seikkailuihin ja kohtaamisiin rikollisten kanssa kun he ratkovat mysteereitä Pihlakylässä sekä kaukana kotoa.

Kirjat
Etsiväkerho Hurrikaanin käsikirja (2004)
Etsiväkerho Hurrikaani ja kadonneet kortit (2005)
Etsiväkerho Hurrikaani ja kammokellari  (2006)
Etsiväkerho Hurrikaani ja hohdon saalistajat (2007)
Etsiväkerho Hurrikaani ja Jyrinäjengi  (2008)
Etsiväkerho Hurrikaani ja tähtikolmion vartijat (2009)
Etsiväkerho Hurrikaani ja kiiturivarkaat (2010)
Etsiväkerho Hurrikaani ja mysteeri Lontoossa (2011)
Etsiväkerho Hurrikaani ja petosten pilvi (2012)
Etsiväkerho Hurrikaani ja Mustakynsi (2013)
Etsiväkerho Hurrikaanin uusi käsikirja (2014)
Etsiväkerho Hurrikaani ja hämärän majatalo (2014)
Etsiväkerho Hurrikaani ja kettuliiga (2015)
Etsiväkerho Hurrikaani ja tyly tubettaja (2016)
Etsiväkerho Hurrikaani ja Lehväjärven hirviö  (2020)
Etsiväkerho Hurrikaani ja salamasankarit (2021)
Etsiväkerho Hurrikaani ja paha poro (2022)

Katso myös 
Operaatio Hurrikaani (televisiosarja)

Lähteet
 http://www.paamajamedia.fi/tekstit/ 

                                                                
Kirjasarjat
Cerise

Cerise on Marvel Comics -sarjakuvakustantamon luoma supersankari. Cerisen ensitapaaminen tapahtui Excalibur-lehden numerossa 46 vuonna 1992. Cerisen superkyvyt ovat hallita valoa ja supervoimakkuus. Cerise on Shi'ar-rotua. Hahmon on luonut Alan Davis.

Marvel-universumin avaruusolennot
Marvel-universumin mutantit
Quba

Quba () on kaupunki Azerbaidžanissa Kaukasusvuoriston pääjonon koillisella reuna-alueella. Se sijaitsee Qudyalçayjoen varrella 165 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on Quban piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakun ja Venäjän rajan välinen M2-valtatie. Asukkaita on 24 000 henkeä (vuonna 2010).

Kaupunki on perustettu 1400-luvulla. 1700-luvun puolivälistä lähtien se oli Quban kaanikunnan keskus. Venäläiset valtasivat alueen vuonna 1806. Myöhemmin Quba oli Derbentin ja Bakun lääneihin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvun lopulla siellä asui azereja, juutalaisia, armenialaisia ja venäläisiä. Ympäröivän maaseudun suurimman etnisen ryhmän muodostivat tatit. Vuoristojuutalaisten asuttama Qırmızı Qəsəbən (ven. Krasnaja Sloboda) esikaupunki sijaitsee Qubaa vastapäätä Qudyalçayn toisella rannalla.

Quba on omenapuistaan kuuluisa puutarhanhoitoalueen keskus. Kaupunki tunnetaan myös siellä kudotuista matoista. Nähtävyyksiin kuuluvat 1500-luvulla rakennettu linnoitus, 1800-luvun moskeijat ja saunat, historiallinen museo sekä Qırmızı Qəsəbən synagogat.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Azerbaidjan: Territorial and administrative units , , 
 Tourism Portal of Azerbaidzhan: Guba city 

Azerbaidžanin kaupungit
Quban piirikunta
Havířov

Havířov (, paikallisella cieszyninsleesian murteella Hawiyrzów) on kaupunki Karvinán alueella Määrin-Sleesian läänissä Tšekin tasavallassa. Se on lääninsä toiseksi suurin kaupunki. Vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 71 200 asukasta. Havířov on maansa suurin kaupunki, jossa ei ole yliopistoa. Havířov sijaitsee Cieszyninsleesian historiallisen läänin alueella.

Havířov perustettiin toisen maailmansodan jälkeen hiilikaivostoimintaa varten. Se on Tšekin kaupungeista nuorin. Havířov sai kaupunkioikeudet vuonna 1955. Ennen kaupungin rakentamista paikalla sijaitsi useita kyliä, joiden väestöstä huomattava osa oli puolalaisperäisiä. Paikalliset asukkaat saivat kaupungista uudet asunnot, kun suurin osa kylien vanhoista taloista purettiin. Pääosa Havířovin väestöstä muutti kaupunkiin muualta Tšekkoslovakiasta, erityisesti Slovakiasta. Näin alueen etninen rakenne muuttui radikaalisti. Alkuperäisisistä kylistä jäljelle jääneet osat sijaitsevat pääasiassa kaupunkimaisen asutuksen laitamilla. Nykyään ne kuuluvat hallinnollisesti Havířovin kaupunkiin.

Ystävyyskaupungit 
Havířovin ystävyyskaupunkeja ovat:
  Collegno, Italia
  Harlow, Yhdistynyt kuningaskunta
  Jastrzębie-Zdrój, Puola
  Mažeikiai, Liettua
  Omiš, Kroatia
  Paide, Viro
  Turčianske Teplice, Slovakia
  Zagorje ob Savi, Slovenia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaupungin virallinen sivusto

Tšekin kaupungit
Hard Target

Hard Target on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut John Woo ja käsikirjoittanut Chuck Pfarrer. Pääosissa näyttelevät Jean-Claude Van Damme, Lance Henriksen, Yancy Butler ja Wilford Brimley.

Juoni
Palkkasoturi Emil Fouchon tilaa välikäden kautta kodittomia sotaveteraaneja viihdyttämään asiakkaitaan. Puolen miljoonan dollarin korvausta vastaan asiakkaat saavat jahdata veteraaneja aseiden kanssa. Yksi Fouchonin saalistaa aiheuttaa kuitenkin harmia, kun tämän tytär, Nat Binder saapuu kaupunkiin etsimään kadonnutta isäänsä. Nat pyytää Chance Boudreaux'lta apua löytämään isänsä, jonka he toteavat etsintöjen päätteeksi olevan kuollut. Chance kuitenkin alkaa epäillä veteraanin kuolemaa murhaksi ja epäilyt vain vahvistuvat, kun seuraavana päivänä hänen tuttu, Elijah, löytyy kuolleena keskeltä katua. Chance joutuu pian kuitenkin itse Fouchonin saalistuksen kohteeksi, kun hän törmää Fouchonin apuriin Pikiin. Nyt Fouchon, Pik ja neljä muuta saalistajaa lähtevät jahtaamaan Chancea.

Rooleissa

Palkinnot

Voitetut
Saturn (1994)
Paras sivuosa: Lance Henriksen

Ehdokkuudet
Saturn (1994)
Paras ohjaaja: John Woo
Paras kauhuelokuva
Paras musiikki: Greame Revell

MTV Movie (1994)
Paras toimintakohtaus
Haluttavin mies: Jean-Claude Van Damme

Suomessa
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 22. huhtikuuta 1994. Sittemmin elokuvaa on esitetty kolmesti televisiosta. MTV3 esitti elokuvan molemmilla kerroilla, aluksi 17. syyskuuta 1998, toisen kerran 15. maaliskuuta 2007 ja kolmannen kerran 7. kesäkuuta 2012.

Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti Woon ensimmäistä Hollywood-ohjausta parempana kuin keskimääräiset amerikkalaiset ”mukilointifilmit”, mutta silti Woon tekemäksi karkeana väkivaltaviihteenä. Yhtenä syynä tähän hän piti pääosan esittäjäksi otettua ”lahjatonta ja omahyväistä” Van Dammea.

Arvostelut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Leffatykin arvostelu

Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
John Woon ohjaamat elokuvat
Universal Picturesin elokuvat
Oryx ja Crake

Oryx ja Crake () on kanadalaisen kirjailijan Margaret Atwoodin vuonna 2003 ilmestynyt tieteisromaani. Teos ilmestyi suomeksi samana vuonna Otavan kirjasto -sarjassa Kristiina Drewsin kääntämänä. Kirja on Atwoodin Herran tarhurit -romaanin itsenäinen sisarteos. Atwoodin Uusi maa -romaani on jatkoa näille kirjoille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Robert J. Sawyer: Atwood's Depressing Future. The Ottawa Citizen 27.4.2003. 
 John Clute: Croaked. Scifi.com. 
 Cheryl Morgan: Back to the Future. Emerald City, elokuu 2003. 
 Toni Jerrman: Oryx ja Crake. Helsingin Sanomat 7.12.2003. (maksullinen artikkeli)

Tieteisromaanit
Kanadalaiset romaanit
Vuoden 2003 kirjat
Post-apocalypse-kirjallisuus
Wasting Light

Wasting Light on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin Suomessa 8. huhtikuuta 2011 ja Yhdysvalloissa 12. huhtikuuta 2011. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi neljään vuoteen. Albumin nimi on otettu kappaleesta "Miss the Misery".

Albumi oli iTunesin vuoden albumi 2011.

Tausta
Albumin nauhoitus alkoi 6. syyskuuta 2010 tuottaja Butch Vigin, joka oli aiemmin tuottanut yhtyeen Greatest Hits -albumille kaksi uutta kappaletta, johdolla. Albumi nauhoitettiin Dave Grohlin autotallissa ainoastaan analogisia laitteita käyttäen. Vig sanoi MTV:n haastattelussa, että albumi oli täysin analoginen ennen masteroimista. Koko albumin nauhoituksen ajan yhtyettä dokumentoitiin osaksi dokumenttia Foo Fighters: Back And Forth, joka julkaistaan samoihin aikoihin albumin kanssa. Yhtye myös julkaisi tietoa ja kuvia prosessista tämän twitter-tilillä. Albumin nauhoitus saatiin päätökseen 3. tammikuuta 2011, jolloin yhtye laittoi twitterin kautta viestin, jossa luki "Ladies and gentlemen, we are officially done" (Hyvät naiset ja herrat, olemme virallisesti valmiita). Albumin miksasi Alan Moulder ja sen masteroi Emily Lazar.

1. helmikuuta yhtye ilmoitti verkkosivuillaan albumin virallisen julkaisupäivämäärän olevan 12. huhtikuuta 2011. Albumin ensimmäinen single "Rope" julkaistiin ladattavaksi 23. helmikuuta ja virallisesti 1. maaliskuuta 2011. 12. helmikuuta kappaleen "White Limo" musiikkivideo julkaistiin.

Albumi levisi internetiin 1. huhtikuuta 2011 ja myös Foo Fighters päätti julkaista albuminsa verkkosivuillaan esikuunteluun.

Kappalelista

Kokoonpano
Dave Grohl − laulu, rytmikitara
Taylor Hawkins − rummut, taustalaulu
Nate Mendel − bassokitara
Chris Shiflett − soolokitara, rytmikitara, taustalaulu
Pat Smear − soolokitara, rytmikitara, taustalaulu

Vieralijat:
Fee Waybill − taustalaulu kappaleessa "Miss the Misery".
Bob Mould − laulu ja kitara kappaleessa "Dear Rosemary".
Krist Novoselic − bassokitara ja harmonikka kappaleessa "I Should Have Known".
Rami Jaffee − koskettimet kappaleissa "Bridge Burning" ja "Rope", mellotron kappaleessa "I Should Have Known" sekä urut kappaleessa "Walk".
Butch Vig − lyömäsoittimet kappaleessa "Back & Forth".
Jessy Greene − viulu kappaleessa "I Should Have Known".
Drew Hester − lyömäsoittimet kappaleessa "Arlandria".

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: A–
 Rumba: 
 Soundi:

Lähteet 

Foo Fightersin albumit
Vuoden 2011 albumit
Greatest Hits (Foo Fighters)

Greatest Hits on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin 3. marraskuuta 2009 julkaisema kokoelma-albumi. Se sisältää kaksi uutta kappaletta "Wheels" ja "Word Forward" sekä aiemmin julkaistuja kappaleita kuten "The Pretender", "All My Life", "Learn to Fly", "Best of You", "Times Like These", "My Hero" ja "Everlong".

"Wheels" on albumin ensimmäinen single ja se debytoi radiossa 23. syyskuuta 2009. Single julkaistiin virallisesti 29. syyskuuta 2009. Kappaleet "Wheels" ja "Word Fordward" tehtiin Dave Grohlin ystävälle, Jimmylle, joka oli hiljattain kuollut. Kappaleet kirjoitettiin varta vasten kokoelma-albumille tuottaja Butch Vigin kanssa.

"Have A Cigar" -kappaleessa laulaa rumpali Taylor Hawkins.

Albumin "Deluxe Edition" sisältää kirjan sekä DVD:n, jossa on yhtyeen muutama musiikkivideo ja live-esiintyminen. Se sisältää myös videon kappaleesta "Wheels".

Kappalelista

CD & LP

DVD

Päävalikossa on klikattava luodinreikä, joka paljastaa videon, jossa Dave Grohl soittaa pianolla kappaleen "Home".

Arvostelut 
 Allmusic: 
 The A.V. Club: A
 Pitchfork Media: 7.0/10

Lähteet 

Vuoden 2009 kokoelma-albumit
Foo Fightersin albumit
Quindío

Quindío on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Armenia, pinta-ala  1 845 km² ja asukasluku vuonna 2009 oli noin 546 566.

Quindíon länsiosaa halkovat monet joet, kuten Quindío, La Vieja, San Juan, Barragán, Espejo ja Rojo. Itäosassa on tulivuoria. Quindío kuuluu niihin departementteihin, jotka muodostavat Kolumbian kahviakseliksi kutsutun keskeisen kahvinviljelyalueen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kolumbian departementit
Kultanuoli

Kultanuoli (Phyllobates terribilis) on nuolimyrkkysammakoiden heimoon kuuluva sammakkolaji, joka elää vain Kolumbian Tyynenmeren puoleisella rannikolla. Se löydettiin vasta vuonna 1974.

Kultanuoli on suurin nuolimyrkkysammakkolaji, ja painaa 30 grammaa. Se kasvaa noin 4,5 senttiä pitkäksi. Selkäpuoli on keltainen, oranssi tai metallinvihreä, eri alueilla elää erivärisiä sammakoita. Vatsapuoli on samaa väriä kuin selkä mutta vaaleampana, paitsi kämmenet ja reisien sisäsyrjässä olevat läikät ovat mustat. Myös silmät ovat mustat, ja joillain yksilöillä suun reunat. Nuoret yksilöt ovat mustia, keltaraitaisia, ja aikuisvärin sammakko saavuttaa 18 viikon ikäisenä.

Kultanuoli on myös myrkyllisin nuolimyrkkysammakko. Se on erittäin myrkyllinen. Se on yksi kolmesta lajista, jota intiaanit ovat tällä alueella käyttäneet myrkkynuolten valmistamiseen puhallusputkiaan varten. Kultanuolen myrkyllisyys johtuu muun muassa batrakotoksiini-nimisestä (C31H42N2O6, CAS 23509-16-2) sammakkoeläinmyrkystä.

Kultanuoli on erittäin uhanalainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kultanuoli Sammakkolampi
 iNaturalist: Phyllobates terribilis
 ITIS: Phyllobates terribilis 
 UniProt: Taxonomy - Phyllobates terribilis 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phyllobates terribilis 
 University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Phyllobates terribilis 
 PheroBase: Semiochemicals of Phyllobates terribilis, the Golden dart frog 
 Western Oregon University: Holly Grimes, Batrachotoxin  

Nuolimyrkkysammakot
Uhanalaiset sammakkoeläimet
Lemmikkieläimet
Mouhijärven kirkko

Mouhijärven kirkko on Pehr Johan Gylichin suunnittelema, 1858 valmistunut punatiilinen kirkko Sastamalan Mouhijärvellä. 
Kirkko kuuluu Sastamalan seurakunnalle.

Kirkkorakennus
Kirkko on päätytornillinen, sisäviisteinen ja tasavartinen ristikirkko. Sen keskustassa on matalahko monisärmäinen pyramidikatto. Kirkon kellotorni sijaitsee alttarilta katsottuna vastapäisen sakaran jatkeena. Kaikissa sakaroissa on laakeat satulakatot. Kirkon alttaritauluna on Felix Frangin maalaama Ristiinnaulittu vuodelta 1918. Seurakunnalla on lisäksi kaksi vanhempaa samaan aiheeseen pohjautuvaa alttaritaulua.

Aikaisemmat kirkot
Mouhijärven seurakunnalla, joka liitettiin vastaperustettuun Sastamalan seurakuntaan vuonna 2009, on ollut kaksi aikaisempaa kirkkoa. Vanhin oli 1500-luvun lopulta eikä sen tarkka sijainti ole tiedossa. Toinen kirkko oli rakennettu Selkeen kartanolta saadulle maalle ja se purettiin vuonna 1878. Puretun kirkon tontilla on nyt hautausmaa ja vanhan kirkon kellotapulista kunnostettu  kesäkappeli. Kesäkappelin on suunnitellut arkkitehti Marja Rauhala ja se valmistui vuonna 1999.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Sastamalan seurakunta: Mouhijärven kirkko

Kirkko
Sastamalan kirkkorakennukset
Suomen kivikirkot
Suomen 1850-luvulla rakennetut kirkot
Magdalena (departementti)

Magdalena on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Santa Marta,ja pinta-ala 23 188 km² sekä asukasluku vuonna 2009 oli 1 190 585.

Magdalena sijaitsee maan pohjoisosassa, Karibian­meren rannalla. Sen itä­osassa kohoaa lumi­huippuinen Sierra Nevada de Santa Marta. Magdalenan viidakoista löydettiin vuonna 1974 tayrona-heimon ”kadonnut kaupunki”. Tayronan kansallispuisto sijaitsee departementissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kolumbian departementit
Laureano Gómez

Laureano Gomez (1889–1965) oli kolumbialainen poliitikko. Hän toimi pitkään konservatiivipuolueen johtajana ja maansa presidenttinä vuosina 1950–1953. Oppositiojohtajana toisen maailmansodan aikana hän arvosteli kärkkäästi presidentti Alfonso López Pumarejon ulkopolitiikkaa ja henkilöä ja joutui siitä vankilaan, mikä laukaisi mellakoita Bogotássa.
 
Omalla presidenttikaudellaan Gómez totetutti tiukan oikeistolaista politiikkaa ja leikkasi edeltäjiensä luomia tasa-arvomalleja. Ammattiliitot kiellettiin, lehdistöä sensuroitiin, tuomioistuimia ohjattiin eikä oppositio päässyt kongressivaaleihin. Vuoteen 1953 mennessä valmisteltua uutta perustuslakia on kuvattu "neofasistiseksi". Vainot kohdistuivat etenkin liberaalioppositioon, joita Gomez kutsui kommunisteiksi. Hurjimmillaan sen edustajia surmattiin tuhat kuukaudessa.

Gómez antoi vuonna 1951 vallan terveyssyistä  tilapäisesti varapresidentilleen, ja kun hän yritti paluuta, liberaalien, maltillisen oikeiston ja armeijan joukot syrjäyttivät hänet ja maahan tuli sotilashallitus, jonka johdossa oli Gustavo Rojas Pinilla.

Vuonna 1958 Gómez ja entinen liberaalipresidentti solmivat liiton väkivaltaisuuksien lopettamiseksi. He perustivat Kansalliseksi rintamaksi kutsutun organisaation ja sopivat vallanjaosta. Kansallinen rintama hallitsi maata vuoteen 1978 asti.

Lähteet 

Kolumbian presidentit
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet