joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eurovision laulukilpailu 2001

Eurovision laulukilpailu 2001 järjestettiin Kööpenhaminan Parken-stadionilla Tanskassa 12. toukokuuta 2001. Yleisöön mahtui 38 000 katsojaa, mikä oli euroviisujen historian siihen mennessä suurin liveyleisö. Juontajina toimivat Natasja Crone Back ja Søren Pilmark, jotka herättivät huomiota puhumalla lähes koko juontopuheensa runon muodossa. 

Vuoden 2001 Euroviisujen voittajaksi selviytyi ensimmäistä kertaa Viro Tanel Padarin, Dave Bentonin & 2XL:n kappaleella "Everybody". Suomi jätti taas Euroviisut väliin koska keskipistearvo oli vieläkin liian huono edellisvuosien aikana.

Osallistujat 
Seuraavan vuoden Euroviisuihin pääsivät tänä vuonna välivuotta pitäneet maat, Euroviisujen suurimmat rahoittajamaat (Espanja, Ranska, Iso-Britannia ja Saksa) sekä näiden ulkopuolelta tämän vuoden 13 parasta maata. Ensi vuodeksi jäähylle jääneet maat on merkitty oranssinkeltaisella taustavärillä. Koska juuri ja juuri mukaan päässyt Portugali kuitenkin jostain syystä vetäytyi vapaaehtoisesti ensi vuodeksi, mukaan pääsi Latvia eikä sen kanssa samalla sijalla ollut Alankomaat, koska Latvian korkein pistemäärä oli suurempi kuin Alankomaiden. Latvia voitti lopulta seuraavan vuoden kilpailun.

Äänestyksen koostuminen 
Jokainen maa antoi kymmenelle mielestään parhaalle kappaleelle pisteet 12, 10, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1. Pisteet annettiin kunkin maan halutessa joko pelkällä puhelinäänestyksellä, pelkällä raatiäänestyksellä tai näiden yhdistelmänä, jossa sekä puhelinäänestyksen että raadin tulokset vaikuttivat yhtä paljon. Suurimmassa osassa maista oli käytössä pelkkä puhelinäänestys. Eri maat käyttivät eri äänestystapoja seuraavasti:

 Pelkkä raati: Bosnia ja Hertsegovina, Venäjä ja Turkki
 Raadin ja puhelinäänestyksen yhdistelmä: Kroatia, Malta ja Kreikka
 Pelkkä puhelinäänestys: Alankomaat, Islanti, Norja, Israel, Ruotsi, Liettua, Latvia, Portugali, Irlanti, Espanja, Ranska, Iso-Britannia, Slovenia, Puola, Saksa, Viro ja Tanska

Pistetaulukko
Ensi vuodeksi jäähylle jääneet maat on merkitty keltaisella taustavärillä. Euroviisujen neljä suurinta rahoittajamaata on merkitty vaaleanvihreällä.

Karsintamenetelmä viiden aikaisemman vuoden pistekeskiarvon mukaan 
Mukaan vuoden 2001 Euroviisuihin pääsi tämän listan 12 parasta maata. Keltaisella taustavärillä on merkitty kilpailusta jäähylle joutuneet maat. Vuoden 2000 voittaja Tanska ja Euroviisujen neljä suurinta rahoittajamaata (Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa) pääsivät automaattisesti mukaan vuoden 2001 kisaan, BIG 4-maat on merkitty harmaalla ja Tanska hopealla taustavärillä. Taulukossa eivät ole vuoden 2000 kisasta jäähyllä tai vapaaehtoisesti poissa olleet maat. Kaikki vuoden 2000 kisasta pois joutuneet maat palasivat tänä vuonna, kuten myös kaksi vuotta poissa ollut Kreikka. Pistekeskiarvot on laskettu laskemalla kunkin maan pistemäärät vuosilta 1996–2000 yhteen ja jakamalla summa maan osallistumiskertojen määrällä niinä viitenä vuotena.

* Kroatia menetti keskiarvovertailussa kolmasosan vuoden 1999 pisteistään taustanauhalla olleiden mieskuoroäänten takia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Eurovision laulukilpailu 2001
Epäorgaaninen yhdiste

Epäorgaaninen yhdiste ("ei-eloperäinen yhdiste") on kemiallinen yhdiste, joka ei ole orgaaninen yhdiste. Epäorgaaniset yhdisteet tulevat pääosin ei-biologisista mineraalilähteistä. Epäorgaaniset hiiltä sisältävät yhdisteet ovat lähinnä syanidisuoloja, hiilen oksideja ja karbonaatteja.

Orgaaninen vastaan epäorgaaninen

Vaikka tunnettujen epäorgaanisten yhdisteiden määrä on valtava, on tunnettuja orgaanisia yhdisteitä silti paljon enemmän. Orgaaniset yhdisteet kattavat pääosan tunnetuista kemiallisista yhdisteistä. Kemia voidaankin jakaa karkeasti epäorgaaniseen ja orgaaniseen kemiaan. On kuitenkin huomattava, ettei tämä jako ole välttämätön, ja tietyt yliopistot pyrkivätkin pois tästä jaosta kemian kursseissaan.

Epäorgaaniset yhdisteet ja eliöt

Aiemmin uskottiin, että orgaanisia yhdisteitä on pelkästään eliöissä, ja tämä toimikin alkuperäisen jaon pohjana. Nykyään tämä käsitys on kuitenkin osoitettu vääräksi: tuhansia orgaanisia yhdisteitä on pystytty valmistamaan synteettisesti laboratoriossa. Esimerkiksi muovit ovat orgaanisia yhdisteitä.

Vastaavasti, monia epäorgaanisia yhdisteitä on eliöissä ja osa näistä on itse asiassa elintärkeitä. Esimerkiksi NaCl, hiilihappo, ja fosfaattiryhmät ovat tärkeitä yhdisteitä solussa. NaCl tarjoaa ioneja, joita pumppaamalla solukalvon ylitse solu pystyy reguloimaan osmoosia. Fosfaatit taas muodostavat DNAn selkärangan ja liittyvät usean entsyymin regulointiin fosforylaation kautta.

Epäorgaaniset hapot ja emäkset

Merkittävimpiä epäorgaanisia happoja ovat vetyhalidit (HX) ja happihapot. Happihapossa happiatomiin on liittynyt vetyatomi, jonka luovuttaminen tuottaa konjugaattiemäksen. Merkittäviä happihappoja ovat muun muassa rikki- (H2SO4), typpi- (HNO3) ja ortofosforihappo (H3PO4). Erilaisia happihappoja on lukuisia ja ne voivat olla useampiarvoisia.

Epäorgaanisia emäksiä ovat hydroksidit (esimerkiksi NaOH, KOH, CsOH) ja typpiemäkset (ammoniakki NH3 ja sen johdannaiset).

Katso myös
Orgaaninen yhdiste
Kemiallinen yhdiste

Lähteet

Aiheesta muualla
Windsor (suku)

Windsor on Yhdistyneen kuningaskunnan nykyinen hallitsijasuku. Se on osa Saksi-Coburg-Gotha-sukua, joka vuorostaan on osa vanhaa saksalaista Wettinin hallitsijasukua. Nimen Windsor otti käyttöön kuningas Yrjö V hallituskautensa aikana vuonna 1917.

Historia
Kuningas Yrjö V nousi valtaan vuonna 1910 aikana, jolloin kansallismielisyyden aallot koettelivat Euroopassa monarkioiden oikeutusta. Kun Britannia ja Saksa joutuivat vastakkaisille puolille ensimmäisessä maailmansodassa, Britanniassa heräsi kaiken saksalaisen vastainen viha. Se ulottui myös kuningasperheeseen, jonka juuret olivat lähes kokonaan Saksassa – Yrjö oli Hannover-sukuisen kuningatar Viktorian ja tämän saksalaissyntyisen puolison, Saksi-Coburg-Gotha-sukuisen prinssi Albertin lapsenlapsi. Yrjö julistikin vuonna 1917 ottavansa kaikille Viktorian jälkeläisille käyttöön englantilaisen nimen Windsor. Nimi tuli Windsorin kuninkaallisesta linnasta.

Yrjö V kuoli vuonna 1936. Hänen vanhin poikansa ja seuraajansa Edvard VIII luopui kuitenkin kruunusta jo samana vuonna amerikkalaisen rakastettunsa Wallis Simpsonin vuoksi. Kuninkaaksi kruunattiin Edvardin nuorempi veli, joka otti hallitsijanimekseen Yrjö VI. Varautunut ja yksityinen Yrjö VI ei ollut lainkaan valmistautunut hallitsemaan, ja hän sai valtakautensa alussa paljon arvostelua. Toisessa maailmansodassa maan johtohahmoksi nousikin pääministeri Winston Churchill. Kuninkaan suosio kuitenkin nousi, kun hän uskaltautui pysyttelemään Lontoossa sodan vaikeimpienkin päivien ajan rohkaisemassa joukkoja.

Yrjö VI kuoli vuonna 1952, ja hallitsijaksi nousi hänen vanhin tyttärensä, hallitsijanimeltään Elisabet II. Hän sai miehensä Philipin kanssa neljä lasta. Kuningattaren kuoltua valtaan nousi heidän vanhin lapsensa Charles lll, jolla on edesmenneen vaimonsa Dianan kanssa kaksi lasta, William ja Harry.

Windsorin suvun hallituskaudella Yhdistyneen kuningaskunnan monarkia on heikentynyt ja menettänyt poliittisen valtansa, ja siitä on tullut pelkästään symbolinen instituutio.

Windsor-sukuiset hallitsijat
 Yrjö V (1910–1936)
 Edvard VIII (1936), edellisen poika (luopui kruunusta)
 Yrjö VI (1936–1952), edellisen veli
 Elisabet II (1952–2022), edellisen tytär
 Charles III (2022–), edellisen poika

Lähteet

Britannian hallitsijasuvut
Läpimurtosovellus

Läpimurtosovellus engl. killer application tai lyhyemmin killer app tarkoittaa tietokoneohjelmaa, joka osoittaa sen alustana toimivan tekniikan (kuten pelikonsolin, kotitietokoneen tai käyttöjärjestelmän) arvon ja edistää sen suosiota.

Historia
Ensimmäisenä killer applicationina pidetään Apple II-alustalle tehtyä VisiCalc-taulukkolaskentaohjelmaa. Ohjelman ansiosta laite yleistyi nopeasti varsinkin talouden alalla. Toinen esimerkki löytyy myös taulukkolaskennasta: vuonna 1983 julkaistu Lotus 1-2-3 oli IBM PC:n läpimurtosovellus.

Videopeleissä eräs tunnetuimmista killer appeista on Bungie Studiosin kehittämä Halo: Combat Evolved, joka houkutteli monet hankkimaan Xbox-pelikonsolin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Larry Downes & Chunka Mui: Unleashing the Killer App: Digital Strategies for Market Dominance ISBN 1-57851-261-1

Tietotekniikka
Videopelikäsitteet
Porin Poikakuoro

Porin Poikakuoro on Porin Mies-Laulun vuonna 1969 perustama kuoro.

Historia 
Poriin haluttiin saada aktiivinen ja virallinen poikakuoro pitkän tauon jälkeen. Ennen tätä olivat pojat laulaneet Käppärän ja Cygnaeuksen koulujen kuoroissa. Kuoro aloitti nimellä "Porin Mies-Laulun poikakuoro", mutta itsenäistyi ja muutti nimensä nykyiseen muotoonsa. Kuoron ensimmäinen johtaja oli Jukka Sampolahti, vuosina 1969–1980. Hänen jälkeensä ovat virkaa hoitaneet Esko Mattila 1980–1981 ja Juhana Nevalainen 1981–1982. Musiikinopettaja Osmo Janhunen toimi kuoronjohtajana keväällä - kesällä 1982.  Vuodesta 1982 kuoron johtajana on toiminut kuoronjohtaja, musiikkiluokanopettaja  Vuokko Järvenpää. Opettaja Lauri Lehtonen toimi kuorossa stemmaopettajana 80-luvun alusta 90-luvun alkuun. Kuoron toisena johtaja toimi vuosina 1990-1997 Virosta Suomeen muuttanut kuoronjohtaja Guido Ausmaa. Kuoron toimintaa tukemaan perustettiin vuonna 1988 Porin Poikakuoro Tuki ry. Porin Poikakuoro on SULASOL Nuorten Kuoroliiton jäsenkuoro. Kuoro on osallistunut aktiivisesti kuoroliiton toimintaan.

Kuoro 
Porin Poikakuoro on SATB-tyyppinen poikakuoro. Kuoron ohjelmistoon kuuluu kirkkomusiikkia eri aikakausilta sekä muuta kuoromusiikkia.  Kuoro harjoittelee 1–2 kertaa viikossa ja pitää leirejä muutamia kertoja lukuvuoden aikana. Kuoro on myös aktiivisesti tehnyt useita matkoja Eurooppaan.

Diskografia 
Psallat Scholarum 1979
Tiernapojat ja muita kauneimpia joululauluja, 1996
Soundtrack Kaksipäisen kotkan varjossa, 2005

Filmografia 
Kuoro teki elokuvadebyyttinsä vuonna 2005 esiintymällä ohjaaja Timo Koivusalon elokuvassa Kaksipäisen Kotkan varjossa. Kuoro esittää elokuvassa laulun Miespolvien Marssi yhdessä Porin Mies-Laulun kanssa.

Aiheesta muualla 
Kotisivut
www.porinpoikakuoro.fi

Porin musiikki
Suomalaiset poikakuorot

The Pori Boys Choir
Les Petits Chanteurs de Pori
Juha-Pekka

Juha-Pekka on Suomen toiseksi yleisin miehen yhdysnimi. 
Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelusta miespuolisia Juha-Pekkoja löytyy noin 3630 ja naispuolisia alle 15. Pääosa heistä (noin 2160) on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla,, jolloin Suomessa yleensäkin annettiin pojille huomattavan paljon yhdysnimiä. Nuorten poikien nimenä Juha-Pekka on nykyisin hyvin harvinainen, sillä 2000-luvun ensikymmenellä Juha-Pekkoja nimettiin vain 34 ja 2010-luvulla 16. 

Juha-Pekalla ei ole omaa nimipäivää, kuten ei muillakaan yhdysnimillä Kukka-Maariaa lukuun ottamatta, mutta Juhan nimipäivä on 24. kesäkuuta ja Pekan nimipäivä on 29. kesäkuuta.

Tunnettuja Juha-Pekka-nimisiä 
Juha-Pekka Alanen, kitaristi ja tuottaja
Juha-Pekka Haataja (s. 1982), jääkiekkoilija
Juha-Pekka Hippi (s. 1978), asianajaja ja Setan puheenjohtaja 2013–2014
Juha-Pekka Hotinen (s. 1957), dramaturgi, ohjaaja, kirjoittaja ja tuottaja
Juha-Pekka Hytönen (s. 1981), jääkiekkoilija
Juha-Pekka Inkeröinen (s. 1988), jalkapalloilija
Juha-Pekka Jalo (s. 1957), urheiluselostaja
Juha-Pekka Keränen (s. 1968), kenraali
Juha-Pekka Ketola (s. 1983), jääkiekkoilija
Juha-Pekka Koskinen (s. 1968), kirjailija
Juha-Pekka Laine (1948–2007), jalkapalloilija ja jääpalloilija
Juha-Pekka Lammi (1953–2020), urheilutoimittaja
Juha-Pekka Leppäluoto (s. 1974), rockmuusikko, laulaja, kitaristi ja sanoittaja
Juha-Pekka Liikola (s. 1954), kenraalimajuri
Juha-Pekka Loikas (s. 1980), jääkiekkoilija
Juha-Pekka Mikkola (s. 1975), näyttelijä
Juha-Pekka Paananen, koodari ja basisti
Juha-Pekka Pantsu (s. 1978), futsalpelaaja
Juha-Pekka Pietilä (s. 1991), jääkiekkoilija
Juha-Pekka Pirinen (s. 1980), taikuri ja stand up -koomikko
Juha-Pekka Raeste (s. 1962), toimittaja
Juha-Pekka Rusanen (s. 1990), poliitikko
Juha-Pekka Soini (s. 1974), pesäpalloilija
Juha-Pekka Tikka, toimittaja
Juha-Pekka Torvinen (s. 1983), futsalpelaaja
Juha-Pekka Väisänen (s. 1966), kommunistipoliitikko ja käsite- ja performanssitaiteilija.
Juha-Pekka Weckström (s. 1970), yritysjohtaja

Lähteet 

Etunimet
The Birthday Party

The Birthday Party, aiemmin The Boys Next Door, oli australialainen post-punk-yhtye. The Birthday Party aloitti vuonna 1977 ja hajosi 1983. Yhtyeestä sai alkunsa nimekkään laulajan ja lauluntekijän Nick Caven ura. Myös The Birthday Partyssa soittaneet Mick Harvey ja Rowland S. Howard niittivät mainetta yhtyeen hajoamisen jälkeen.

The Birthday Party otti vaikutteita punkista, rockabillysta ja alkeellisimmasta blues-musiikista, mutta yhtyeen musiikkia ei voitu määritellä yksiselitteisesti mihinkään tiettyyn tyylilajiin. Monissa kappaleissa oli huomiota herättävä ja toistuva bassokuvio sekä vihaiselta Gene Krupalta kuulostava rummutus. Vielä muutamankin vuosikymmenen jälkeen Howardin pistävä kitaransoitto kuulostaa varsin omaleimaiselta. Vaikka yhtye oli harjoitellut soittonsa hyvin, soitto kuulosti usein siltä kuin se olisi juuri hajoamassa käsiin. Tämä tuki Caven erikoista tapaa laulaa.

Vaikka The Birthday Party oli John Peelin arvostama, se sai omana aikanaan osakseen vain vähän suosiota. Heitä kuvailtiin yhdeksi synkimmistä ja haasteellisimmista post-punk-yhtyeistä joita 80-luvun alussa ilmestyi.  The Birthday Partyn vaikutus musiikkiin on ollut epäsuora mutta kauaskantoinen.

Diskografia

Studioalbumit
 Door Door, nimellä "Boys Next Door" (LP, 1978)
 The Birthday Party/Boys Next Door (LP, 1980)
 Prayers on Fire (LP, 1981)
 Junkyard (LP, 1982)
 It's Still Living (LP, 1985)
 Best and Rarest (LP, 1985)
 The Bad Seed/Mutiny! (CD)
 Hits (CD, 1992)
 Live 1981–82 (CD, 1999)
 Peel Sessions (CD)
 Pleasure Heads Must Burn (DVD, 2003)

Singlet ja EP:t
 "These Boots Are Made For Walking", nimellä "Boys Next Door" (7" single, 1978)
 "Shivers", nimellä "Boys Next Door" (7" single, 1978)
 "Hee Haw", nimellä "Boys Next Door" (EP, 1979)

 "Mr Clarinet/Happy Birthday" (7" single, 1980)
 "Nick the Stripper/Blundertown/Kathys Kisses" (12" single, 1981)
 "Nick the Stripper/Blundertown" (7" single, 1981/82)
 "Release the Bats/Blast Off" (7" single, 1981)
 "Mr Clarinet/Happy Birthday" (7" single, 1981)
 "Drunk on the Pope's Blood/The Agony Is The Ecstacy", mukana tekemässä Lydia Lunch (12" EP, 1982)
 "Dead Joe" (7" flexidisc, 1982)
 "The Bad Seed" (12" EP, 1983)
 "The Birthday Party" (12" EP, 1983)
 "Mutiny! "(12" EP, 1983)
 "The Peel Sessions" (12" EP, 1987)
 "The Peel Sessions" (12" EP, 1988)

Kirjallisuutta 
Inner City Sound, Clinton Walker (2005)
Stranded: The Secret History of Australian Independent Music 1977-1991, Clinton Walker
Bad Seed: A biography of Nick Cave, Ian Johnston (1995) ISBN 0349107785
The Birthday Party & other epic adventures, Robert Brokenmouth (1995)  
The life and music of Nick Cave: An illustrated biography, Maximilian Dax & Johannes Beck (1999) ISBN 3-931126-27-7 
Kicking Against the Pricks: An Armchair Guide to Nick Cave, Amy Hanson (2005), ISBN 1-900924-96-X

Aiheesta muualla 
 The Birthday Partyn virallinen sivu
 From The Archives: Sivusto, jolla on julkaisut, keikkahistoria, bibliografia ynnä muuta.

Birthday Party, The
Birthday Party, The
Joe Lynn Turner

Joe Lynn Turner (JLT) (oikealta nimeltään Joseph Linquito) (s. 2. elokuuta 1951 Hackensack, New Jersey) on yhdysvaltalainen laulaja.

Ura 
Joe Lynn Turner aloitti solistiuransa popyhtye Fandangossa jonka jälkeen hän vaikutti muun muassa hard rock -yhtye Rainbow'ssa vuosina 1980–1984.

Hän lauloi myös Rainbow'n kitaristin Ritchie Blackmoren toisessa yhtyeessä Deep Purplessa vuosina 1989–1992 ja 1990 albumilla Slaves & Masters.

Hän työskenteli myös muiden kuuluisien kitaristien kuten Yngwie Malmsteenin kanssa ja kirjoitti näille lauluja. 

Deep Purplesta irtautumisen jälkeen hän tehnyt töitä muun muassa Glenn Hughesin kanssa "Hughes Turner Project" (HTP) –nimisessä projektissa. 

Bulgarialaisen kitaristi Nikolo Kotzevin studioprojektina alkaneeseen yhtyeeseen hän liittyi vuonna 1996. Yhtyeessä oli vaikuttanut myös hänelle ennestään tuttu Glenn Hughes.

Joe Lynn Turner on esiintynyt yli 50 albumilla.

Albumit 

Difficult To Cure (Rainbow) (1981)
Straight Between the Eyes (Rainbow) (1982)
Bent Out of Shape (Rainbow) (1983)
Rescue You (1985)
Odyssey (Yngwie Malmsteen) (1988)
Trial by Fire: Live in Leningrad (Yngwie Malmsteen) (1989)
Slaves & Masters (Deep Purple) (1990)
Mother´s Army (Mother`s Army) (1993)
Nothing's Changed (1995)
Under Cover (1997)
Planet Earth (Mother´s Army) (1997)
Hurry Up & Wait (1998)
Fire On The Moon (Mother´s Army) (1998)
Under Cover, Vol. 2 (1999)
Holy Man (2000)
Slam (2001)
Hughes Turner Project (2002)
Hughes Turner Project: Live In Tokyo (2002)
JLT (2003)
Hughes Turner Project 2 (2003)
The Usual Suspects (2005)
Sunstorm (Sunstorm) (2006)
Off The Hook (2007)
Second Hand Life (2007)
Live in Germany (2008)
House of Dreams (Sunstorm) (2009)
Emotional Fire (Sunstorm) (2012)
Edge of Tomorrow (Sunstorm) (2016)
The Road to Hell (Sunstorm) (2018)
Belly of the Beast (2022)

Vuonna 1951 syntyneet
Yhdysvaltalaiset rocklaulajat
Elävät henkilöt
Post-punk

Post-punk oli 1970-luvun lopulla syntynyt rockmusiikin suuntaus. Perinteisiä esimerkkejä post-punk-yhtyeistä ovat muun muassa The Fall, Killing Joke, Gang of Four, Joy Division, The Cure, Echo & the Bunnymen ja Wire.

Historia

Ensimmäisen aallon punkmusiikki haastoi 1970-luvun jälkipuoliskolla sovinnaisen valtavirran rockmusiikin. Punk riisui rockmusiikin rakenteen muutamaan perussointuun ja lisäsi siihen nopeutta ja rajuutta. Osa tällaisista yhtyeistä alkoi tehdä kokeiluja lisäämällä musiikkiin vaikeampia rakenteita, aihepiirejä ja taiteellisuutta säilyttäen kuitenkin punkmusiikin alkuperäisen kuvainraastajamaisen asenteen. 

Perinteistä punkia ja uuden aallon musiikkia monimutkaisempana, taiteellisempana ja kokeilevampana post-punk loi pohjan vaihtoehtorockille laajentamalla ideaa siitä, mitä punk- ja underground-musiikki voivat olla. Post-punk sai lujan jalansijan 1980-luvun college rockissa ja ohitti suosiossa monta muuta tuon ajan merkittävää musiikin alalajia. Post-punkin huomattavin vaikutus löytyy kuitenkin suuresta määrästä musiikin tyylilajeja, jotka ovat syntyneet sen pohjalta. Monet näistä suuntauksista ovat olleet hyvin vaikutusvaltaisia myöhemmässä vaihtoehtorockissa.

Alkuperäinen post-punk-suuntaus hiipui, kun siihen liitetyt yhtyeet siirtyivät eteenpäin, kuten olivat aikoinaan siirtyneet pois punkista. Monet post-punk-yhtyeet, kuten The Cure ja Siouxsie and the Banshees, alkoivat soittaa goottirockia (joka aiemmin laskettiin osaksi post-punk-suuntausta). Osa yhtyeistä siirtyi kaupallisempaan uuden aallon musiikkiin, kun taas osasta tuli varhaisen vaihtoehtorockin edustajia.

Kotimaisiksi post-punkia soittaviksi yhtyeiksi voidaan laskea muun muassa Musta Paraati, Kuudes tunti, Syyskuu, Jumalainen näytelmä, Ret Marut,  Geisha, Psyyke, Hiljaa, Hexenhaus, Sielun Veljet, Liikkuvat lapset, Dorian Gray, Burundi, Hefty Load, Ratsia (Jäljet-LP:llä) ja Shadowplay. Suuntaus jäi Suomessa kuitenkin melko marginaaliseksi. Suomalaista ensimmäisen aallon post-punkia on julkaistu ainakin Stupido Records kokoelmalla Eilisen Jälkeen - Suomalaista Postpunkia 1981-1987.

Post-punkiin liittyviä tyylejä

vaihtoehtorock
indie rock
goottirock
industrial
uusi aalto
new wave

Katso myös
 Toisen aallon post-punk

Punk
Skavstan lentoasema

Skavstan lentoasema , Skavsta Flygplats, sijaitsee Nyköpingin kunnassa, 100 km Tukholmasta etelään. Lentoasema suunniteltiin alun perin sotilastukikohdaksi, mutta se muutettiin siviilikäyttöön vuonna 1984. Nykyisin se palvelee syrjäisen sijaintinsa takia lähinnä rahti- ja halpalentoyhtiöitä. Myös Finnair käytti lyhyen aikaa Skavstaa välilaskupaikkana Helsinki-Boston-reitillään vuonna 2005. Sittemmin välilaskupaikaksi vaihtui Arlanda.

Skavsta on Ruotsin ainoa lentoasema, joka on Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liiton jäsen.

Kiitotiet 

08/26, 2 878 × 45 m
16/34, 2 039 × 40 m

Lentoyhtiöt 
Fritidsresor (charter-lentoja)
Ryanair (Bryssel-Charleroi, Edinburgh, Frankfurt/Hahn, Girona/Barcelona, Hampuri-Lyypekki, Lontoo-Stansted, Milan/Bergamo, Pariisi-Beauvais, Riika, Rooma-Ciampino, Shannon, Weeze/Düsseldorf)
WizzAir (Belgrad, Budapest, Gdansk, Katowice, Poznan, Tuzla, Varsova)

Lähteet

Aiheesta muualla  
Stockholm-Skavsta Airport

Ruotsin lentoasemat
Tukholman liikenne
Nyköpingin kunta
Mikko Kotamäki

Mikko Kotamäki (s. 24. joulukuuta 1984) on suomalainen laulaja, joka vaikuttaa yhtyeissä Swallow the Sun ja Kuolemanlaakso. Hän on toiminut myös yhtyeissä Barren Earth, Alghazanth, Enter My Silence ja Funeris Nocturnum. Kotamäen laulutyyli kattaa niin death metal -örinän,  kirkuvan blackmetallisen huutolaulun sekä puhtaan laulun.

Aiheesta muualla 
 Swallow the Sun
 Barren Earth
 Alghazanth
 Mikko Idolsiin facebook-sivusto
 

Suomalaiset metallimusiikin laulajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Kokkolan rautatieasema

Kokkolan rautatieasema (, , vuoteen 1976 Gamlakarleby järnvägsstation) on Suomen rataverkon liikennepaikka Kokkolan kaupungissa Keski-Pohjanmaalla Pohjanmaan radalla. Rautatie Kokkolaan valmistui vuonna 1885 ja edelleen Ouluun 1886. Seinäjoen rautatieasemalle on matkaa 133,4 kilometriä.

Kokkolan asemarakennus on niin sanottujen Oulun radan asemien tyyppipiirustusten mukaan rakennettu asema, jonka on suunnitellut Knut Nylander.

Kokkolan rautatieasema on risteysasema, jossa Pohjanmaan radasta haarautuu sivurata Ykspihlajan satamaan ja teollisuusalueelle. Liikennepaikalla on runsaasti sekä tavara- että henkilöliikennettä. Asema on saanut VR:n Paras asema -palkinnon kahdesti vuosina 1998 ja 1999 sekä Vuoden asema -palkinnon vuonna 2010. Asema sai raidemonitorit kesällä 2011. Asemalla pysähtyvät kaikki rataosan henkilöjunat. Kaikki päiväjunat käyttävät yleensä raidetta 1. Raiteita 2 ja 3 saattavat päiväjunat käyttää poikkeuksellisissa tilanteissa (esimerkiksi jos raiteella 1 on jo toinen juna), mutta lähtökohtaisesti raiteita 2 ja 3 käyttävät lähinnä yöjunat.

Kokkolan lipunmyynti on loppunut vuoden 2016 alussa. Asemalla on lippuautomaatti, joka on avoinna ympäri vuorokauden.

Lähteet

Aiheesta muualla

Keski-Pohjanmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Kokkolan rautatieliikennepaikat
Suomen 1880-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Jimmy Conrad

James "Jimmy" Conrad (s. 12. helmikuuta 1977, Temple City, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelaa MLS-liigassa Sporting Kansas Cityssä. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.

Conrad aloitti jalkapalloharrastuksensa pelaamalla Santa Anita Stallionsin juniorijoukkueessa. Hän pelasi myös koulunsa Temple City High Schoolin joukkueessa Mountain View Youth Soccer Leaguessa. Vuosina 1994 ja 1995 hän pelasi jalkapalloa San Diego State Universityn joukkueessa, kunnes siirtyi Kalifornian yliopistoon UCLA:aan. 1997 Conrad voitti UCLA:n joukkueen kanssa NCAA:n mestaruuden. Conradia ei varattu MLS:ään, joten hän teki sopimuksen A-Leaguessa pelanneen San Diego Flashin kanssa. Joukkue voitti Tyynenmeren divisioonan mestaruuden ja 1999 Conrad siirtyi MLS:n San Jose Clashiin (vuodesta 2000 San Jose Earthquakes). 2001 Conrad oli mukana voittamassa MLS:n mestaruutta. Vuonna 2003 hän siirtyi liigan palkkakaton vuoksi Kansas City Wizardsiin (vuodesta 2010 Sporting Kansas City). Hän oli seuraavana vuonna joukkueensa mukana voittamassa Lamar Hunt U.S. Open Cupia. Samana vuonna hänet valittiin liigan toiseksi parhaaksi puolustajaksi. Seuraavana vuonna hänet valittiin liigan parhaaksi puolustajaksi.

Conrad debytoi Yhdysvaltojen maajoukkueessa 7. heinäkuuta 2005 Kuubaa vastaan. Hänet valittiin Saksan MM-kisojen 2006 miehistöön. Hän pelasi kaikkiaan 28 maaottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 2005–2010.

Conrad kirjoitti jalkapalloaiheisia kolumneja Sports Illustratedin www-sivuille, kunnes siirtyi 2005 ESPN:n Soccernetin kirjoittajaksi.

Lähteet 
 Conrad ussoccerplayers.comissa

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Conradin kuva 
 Conradin kirjoittamia kolumneja ESPN Soccernetissä

Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Best of the Beast

Best of the Beast on Iron Maidenin ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1996. Se sisältää yhtyeen tunnetuimmat kappaleet vuosilta 1975–1995 sekä yhden uuden kappaleen (”Virus”) ja kaksi kappaletta yhtyeen ensimmäiseltä demolta The Soundhouse Tapes (”Iron Maiden” ja ”Strange World”).

Albumi on julkaistu sekä yhden että kahden CD:n versioina. Kokoelmalevystä on julkaistu myös erikoispainos, jonka mukana tulee 56-sivuinen kirja yhtyeen historiasta. Myös neljän levyn vinyyliversio on olemassa.

Kappaleet

Yhden CD:n versio

Kahden CD:n versio

CD 1
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

CD 2

Vinyyliversio
LP 1
Virus 
Sign of the Cross 
Afraid to Shoot Strangers (Live) 
Man on the Edge 
Be Quick or be Dead 
Fear of the Dark (Live) 
Holy Smoke 
Bring Your Daughter...to the Slaughter 
LP 2
Seventh Son of a Seventh Son 
Can I Play With Madness 
The Evil That Men Do 
The Clairvoyant 
Heaven Can Wait 
Wasted Years 
2 Minutes to Midnight 
Running Free (Live) 
LP 3
Rime of the Ancient Mariner (Live) 
Aces High 
Where Eagles Dare 
The Trooper 
The Number of the Beast 
Revelations (Live) 
The Prisoner 
Run to the Hills 
Hallowed by the Name 
LP 4
Wrathchild 
Killers 
Remember Tomorrow 
Phantom of the Opera 
Sanctuary 
Prowler 
Invasion 
Strange World 
Iron Maiden

Singlet

Lähteet 

Vuoden 1996 kokoelma-albumit
Iron Maidenin albumit
John Corabi

John Corabi (26. huhtikuuta 1959 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen muusikko, joka toimi Mötley Crüen laulajana vuosina 1992–1997. The Scream -yhtyeessä aikaisemmin soittanut Corabi liittyi yhtyeeseen alkuvuodesta 1992 korvaamaan erotetun Vince Neilin. Hän lauloi vuonna julkaistulla levyllä Mötley Crüe, mutta albumi oli kuitenkin kaupallinen epäonnistuminen. Neil palasi yhtyeeseen vuonna 1997, minkä myötä Corabi erotettiin.

Mötley Crüen jälkeen Corabi on soittanut muun muassa soittanut yhtyeessä Eric Singer Project. Lisäksi hän on kiertänyt Ratt-yhtyeen kanssa ja soittanut Union-yhtyeessä. Vuonna 2015 Corabi liittyi David Lowryn perustamaan The Dead Daisies -yhtyeeseen laulajaksi.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Mötley Crüen jäsenet
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Eclipse

Eclipse voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Musiikki 
 ”Eclipse”, kappale Pink Floydin albumilta Dark Side of the Moon
 Eclipse, Yngwie Malmsteenin vuonna 1990 julkaistu albumi
 Eclipse, Amorphiksen vuonna 2006 julkaistu albumi
 Eclipse (The Twilight Saga – Eclipse: Original Motion Picture Soundtrack), vuoden 2010 elokuvan Twilight – Epäilys soundtrackalbumi
 Eclipse, Journeyn vuonna 2011 julkaistu albumi.

Elokuvat ja kirjat 
 Kuumetta (ransk. L’eclisse), Michelangelo Antonionin elokuva vuodelta 1962
 Epäilys (engl. Eclipse), Stephenie Meyerin romaani vuodelta 2007
 Twilight – Epäilys (engl. The Twilight Saga: Eclipse), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2010.

Muut 
 Eclipse, kuuluisa hevonen
 Mitsubishi Eclipse, Mitsubishin urheiluautomalli
 Mitsubishi Eclipse Cross, Mitsubishin crossover-malli
 Eclipse, suomalainen lautapeli
 Eclipse, ohjelmointiympäristö
 Éclipse, ranskalainen elokuvayhtiö
 Eclipse Aviation, Eclipse 500 -pienoisliikesuihkukoneiden valmistaja
 Eklipsi () eli pimennys, tilanne jossa kaksi taivaankappaletta on samalla linjalla kolmannesta katsottuna; auringon- tai kuunpimennys
 Eclipse, sädehoidon annossuunnitteluohjelmisto
 Celebrity Eclipse, risteilylaiva.
Britannian kuninkaallinen laivasto
 HMS Eclipse (1797), 12-tykkinen tykkivene
 HMS Eclipse (1803), 12-tykkinen priki
 HMS Eclipse (1807), 18-tykkinen Cruizer-luokan prikisluuppi
 HMS Eclipse (1819), 10-tykkinen Cherokee-luokan prikisluuppi
 HMS Eclipse (1860), puinen potkurisluuppi
 HMS Eclipse (1867), Eclipse-luokan puinen potkurisluuppi
 HMS Eclipse (1894), Eclipse-luokan  panssarikansiristeilijä
 HMS Eclipse (H08), E-luokan hävittäjä.
Kate Beckinsale

Kathrin Romany ”Kate” Beckinsale (s. 26. heinäkuuta 1973 Finsbury Park, Lontoo) on englantilainen näyttelijä.

Varhainen elämä 

Kate Beckinsalen isä Richard kuoli vuonna 1979. Hänen leskeksi jäänyt äitinsä meni uusiin naimisiin ohjaaja Roy Battersburyn kanssa. Uuteen perheeseen kuuluivat myös Battersburyn lapset edellisestä avioliitosta. Beckinsalella on myös biologinen sisarpuoli, näyttelijä Samantha Beckinsale, mutta he eivät pidä säännöllistä yhteyttä toisiinsa.

Beckinsale kouluttautui Hammersmithissä, Lontoossa sijaitsevassa tyttökoulussa nimeltä Godolphin and Latymer School. Hän oli mukana myös paikallisessa nuorisoteatterissa. Nuorena Beckinsale harrasti myös kirjoittamista ja voitti kaksi runouden ja kaunokirjallisuuden kirjoituspalkintoa. Hän opiskeli myöhemmin Oxfordin New Collegessa kieliä ja oli mukana myös yliopiston draamatuotannoissa. Murrosikä oli vaikeaa aikaa Beckinsalelle; hän kärsi hermoromahduksen ja sairastui anoreksiaan 15-vuotiaana. Hän kävi neljän vuoden ajan psykoanalyysissa.

Ura 

Beckinsalen vanhemmat ovat näyttelijät Judy Loe ja Richard Beckinsale. Hän seurasi vanhempiensa jalanjälkiä näyttelijäksi ja teki ensimmäisen televisioesiintymisensä jo neljävuotiaana. Hänen elokuvadebyyttinsä tapahtui televisioelokuvassa Gestapo kannoilla (One Against the Wind). Ensimmäinen teatterielokuva, jossa Beckinsale esiintyy, on William Shakespearen näytelmän elokuvasovitus Paljon melua tyhjästä vuodelta 1993. Elokuva Pearl Harbor nosti Beckinsalen kuuluisuuteen vuonna 2001. Sen jälkeen hänellä on ollut useita rooleja draama-, komedia- ja toimintaelokuvissa.

Yksityiselämä 

Kate Beckinsalella on yksi tytär, vuonna 1999 syntynyt Lily Mo Sheen, jonka isä on Beckinsalen entinen kihlattu, näyttelijä Michael Sheen. Beckinsale avioitui ohjaaja Len Wisemanin kanssa vuonna 2004 Bel Airissa, Kaliforniassa.Beckinsale ilmoitti vuonna 2015 parin eroavan 11 avioliittovuoden jälkeen.

Filmografia

Aiheesta muualla 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Elli Castrén

Elli Ilona Castrén-Kytömaa (s. 10. kesäkuuta 1944 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt lähes sata roolia Kansallis­teatterissa vuodesta 1966 lähtien.

Ura 

Castrén teki kaksi ensimmäistä elo­kuva­roolia 1960-luvulla ollessaan vielä teatteri­koululainen, mutta hänet nähtiin valko­kankaalla seuraavan kerran vasta 1980-luvulla, jolloin hän alkoi näytellä sihteeri Unelma Säleikköä Uuno Turhapuro -elo­kuvissa. Televisiossa Castrén on näytellyt televisio­sarjassa Kotikatu Niina Luotolan äitinä. Castrén toimi myös Tupun, Hupun ja Lupun ääni­näyttelijänä animaatio­sarjassa Ankronikka.

Castrén sai Ida Aalberg -palkinnon vuonna 1983 Ismo Kallion kanssa.

Yksityiselämä 

Elli Castrén kuuluu Castrénin sukuun. Hänen isänsä oli vesi­rakennuksen professori Viljo Castrén, ja hänen vanhempi veljensä arkki­tehti Heikki Castrén. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Jaakko Kytömaan kanssa vuodesta 1973 lähtien. Paris­kunnalla on kaksi lasta.

Valikoitu filmografia 

 Rakkaus alkaa aamuyöstä (1966)
 Uuno Turhapuro -elo­kuvat (1981–2004)

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Albert Gebhard

Albert Gebhard (29. huhtikuuta 1869 Toholampi – 15. toukokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja sekä sanomalehti- ja pilapiirtäjä. Hän vaikutti Suomen taiteen kultakaudella.

Elämäkerta

Gebhardin vanhemmat olivat metsänhoitaja Albert Fredrik Gebhard ja Olivia Ottiliana o.s. Ohberg. Hän oli naimisissa neljä kertaa. Ensimmäinen puoliso oli Emma Fredrika Hämäläinen o.s. Kekoni, toinen puoliso Sanni Maria o.s. Friberg, kolmas Elin Maria o.s. Idström ja neljäs Terttu Maria o.s. Makkonen.

Gebhard aloitti taiteen opiskelun Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä vuosina 1887–1889 ja jatkoi opintojaan Pariisissa Atelier Cormonissa 1890–1891 ja Académie Julianissa 1898 sekä Italiassa Firenzessä Scuola liberassa 1897–1898. Hän osallistui Pietarissa 1898 Venäläisten ja suomalaisten näyttelyyn. Gebhardin maalaukset kuvasivat usein tavallisen kansan elämää. Hän maalasi myös runsaasti muotokuvia.

Gebhardin johdolla perustettiin vuonna 1933 Suomen Taidepiirtäjäliitto (nykyinen Grafia). "Jeppe" toimi myös Helsingissä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun opettajana ja rehtorina. Hän piirsi pilakuvia ja karikatyyrejä muun muassa Tuulispäähän, Kurikka-lehteen, Garmiin sekä Eric Vasströmin perustamaan Hovnarren-lehteen.

Galleria

Katso myös 
 Albert Gebhard -mitali

Lähteet

Kirjallisuus
 Mir Iskusstva – Taiteen maailma: Pietarissa 1898 pidetyn venäläisten ja suomalaisten taiteilijain näyttelyn muistoksi. Helsinki: Ateneum, 1998. ISBN 951-53-1818-1.
 Järvi, Olavi: Parhaat pilapiirtäjämme. Helsinki: Tammi, 1979, s. 37–38. ISBN 951-30-4434-3.

Viitteet

Aiheesta muualla

 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset pilapiirtäjät
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Uusi Tuuli

Uusi Tuuli on kansalaisjärjestö, joka toimii pääasiassa kehitysmaakysymysten parissa. Järjestön tarkoituksena on sen omien tiedotteiden mukaan aatteellisena yhteenliittymänä toimien edistää kansainvälistä solidaarisuutta, oikeudenmukaista kansainvälistä taloudellista järjestystä, rauhaa ja keskinäistä yhteisymmärrystä yksityisten ihmisten ja kansojen välillä.

Näiden asioiden puolesta toimiakseen Uusi Tuuli -yhdistys on kunnostanut Eestaas Oy:n omistamasta Estellestä valtamerikatsastetun, purjehduskelpoisen aluksen, jolla voidaan sekä harjoittaa Reilun kaupan tiedotustoimintaa että kuljettaa avustustavaraa Euroopasta kehitysmaihin ja Reilun kaupan tavaraa kehitysmaista Eurooppaan. 

Toimintatapana yhdistyksellä on tuottaa lisää "kulutuskarkureita". Tämä on keskeistä, koska maailman ongelma ei järjestön mukaan niinkään ole sen köyhät, vaan sen rikkaat. 

Uusi Tuuli tekee yhteistyötä maailmanparannushenkisten kansalaisjärjestöjen kanssa ympäri Euroopan. Esimerkkeinä Estellen Välimerenkiertue 2000, joka toteutettiin yhdessä eteläeurooppalaisten kansalaisjärjestöjen kanssa osana Jubilee 2000 -kampanjaa ja Angola-projekti 2001–2003, jota toteutettiin yhdessä suomalaisten, eurooppalaisten ja angolalaisten kansalaisjärjestöjen kanssa. Laivanvarustuksen ohella yhdistys harjoittaa monenlaista kulttuuri-, talous- ja liikennepoliittista propagandatoimintaa esimerkiksi pitämällä polkupyöräkirpputoria Turussa Aurinkotehtaalla.

Vuonna 2007 Uusi Tuuli toteutti yhdessä italialaisten Pangean ja LiberoMondon, kreikkalaisen Gaian ja maltalaisen KKG:n kanssa Make Fair Trade Greener -hankkeen, joka keskittyi tiedottamaan reilusta kaupasta ja ympäristöasioista sekä herättämään keskustelua reilun kaupan ympäristövaikutuksista ja tasa-arvoisemmista Etelän ja Pohjoisen välisistä suhteista. Hankkeen yhtenä toimintakokonaisuutena purjelaiva Estelle kiersi Itämeren ja Britteinsaarten satamakaupungeissa toteuttamassa tiedotus- ja kampanjatapahtumia. Estelle vieraili muun muassa Rostockissa G8-kokouksen aikaan.

Osana hanketta kehitettiin yhdessä hankekumppanien kanssa materiaalia, jota käytetään peruskouluissa oppituntien pitämiseen reilusta kaupasta ja ympäristöasioista. Yhä edelleen sekä opettajia että Uuden tuulen ja muiden järjestöjen vapaaehtoisia koulutetaan hyödyntämään materiaaleja. Lisäksi hankkeen osana tehdään tutkimus kansainvälisen tavarakuljetuksen ympäristövaikutuksista.

Uusi Tuuli -järjestön arkisto on tallennettuna Kansan Arkistoon, jossa se on vapaasti käytettävissä.

Aiheesta muualla
 Uusi Tuuli -blogi
 Estellen kotisivut
 Uusi Tuuli ry:n sivu KEPA:n rekisterissä 

Suomalaiset kehitysmaajärjestöt
Jack Daniel’s

Jack Daniel’s on tunnettu tennesseeviskiä valmistava yhdysvaltalainen tislaamo, jonka Jack Daniel’s -merkkiset viskit tunnetaan ympäri maailmaa neliskanttisista pulloistaan ja mustavalkoisista etiketeistään. Kyseisen viskin valmistamisen aloitti Jasper Newton ”Jack” Daniel vuonna 1866 tai vasta vuonna 1875. Asiasta ei ole täyttä varmuutta. Lynchburgissa Tennesseen osavaltiossa päämajaansa pitävän yrityksen on omistanut Brown-Forman Corporation -monialayritys vuodesta 1957. Jasper Newton ”Jack” Daniel syntyi vuonna 1846 ja kuoli vuonna 1911 verenmyrkytykseen.

Jack Daniel’s on perinteistä yhdysvaltalaista maissiviskiä, ja se tunnetaan erittäin terävästä ja erottuvasta maustaan, joka eroaa suuresti perinteisistä skottiviskeistä. Jotkut pitävät tennesseeviskeihin kuuluvaa Jack Daniel’sia virheellisesti bourbonina.

Jack Daniel’s valmistaa Jack & Colana tunnettua valmista viskikolaa sekä Jack Daniel’s Tennessee Goldia ja lukemattomia muita juomasekoituksia.

Jack Daniel’s liitetään brändinä usein amerikkalaiseen moottoripyöräkerhokulttuuriin ja rockmusiikkiin, muun muassa hard rock -yhtye Mötley Crüe, Lemmy Kilmister (Motörhead) ja Slash (Guns N’ Roses) tunnettiin 1980-luvulla Jack Daniel’sin suurkuluttajina.

Jack Daniel'sin tislaamo Lynchburgissa, Mooren piirikunnassa, on ns. kuiva piirikunta, jossa alkoholin myynti ja ostaminen on kielletty. Tislaamolla on kuitenkin poikkeuslupa myydä turisteille viskiä matkamuistona.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jack Daniel’s 

Yhdysvaltalainen keittiö
Viskitislaamot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lahti–Loviisa-rata

Lahti–Loviisa-rata on Suomen rataverkon yksiraiteinen osuus Lahden rautatieasemalta, Lahdesta, Loviisaan, jonka eteläinen päätepiste on Valkon satamassa sijaitseva Loviisan sataman ratapiha.

Rataosuuden raideleveys muutettiin 750 millimetrin kapearaiteisesta rautatiestä 1 524 millimetrin leveäraiteiseksi vuonna 1960. Kapearaiteisena rautatie tunnettiin nimellä Loviisan–Vesijärven rautatie, jolloin sen varrella oli 19 liikennepaikkaa.

Rataosa on sähköistämätön, eikä siellä ole käytössä automaattista junien kulunvalvontatekniikkaa. Henkilöjunaliikenne loppui 1970-luvulla, ja nykyisin radalla on vain tavaraliikennettä ja satunnaisesti museojunaliikennettä kesäisin matkustajajunalla.

Lähteet
Finnish Network Statement 2005 – Finnish Rail Administration, Helsinki, 2003 (PDF)

Aiheesta muualla
Port of Loviisa 2008 – Loviisan sataman kartta (Kartassa näkyy mm. satamaraiteisto)

Lahden liikenne
Loviisan liikenne
Suomen rataverkko
Pernaja
Liljendal
Uimapuku

Uimapuku on uidessa tai aurinkoa otettaessa pidettävä vaatekappale.

Miehet pitävät useimmiten vyötärölle ulottuvia uimahousuja. Japanilaiset miehet käyttävät jonkin verran myös fundoshi-stringejä.

Naisten uimapuku on yleensä vartalon lanteilta rintoihin peittävä kokouimapuku tai kaksiosainen bikiniuimapuku, jossa on housuosa ja rinnat peittävä liiviosa. Housuosa voi olla myös pakaroiden väliin jäävä string-mallinen (tangat). Yleensä tämän mallisia uimahousuja käyttävät etelä-amerikkalaiset ja -eurooppalaiset naiset. Toisinaan länsimaissa naiset esiintyvät uidessa myös pelkissä housuissa rinnat paljaina (ns. yläosaton uimapuku).

Useat musliminaiset käyttävät vartalon peittävää burkinia.

Uima-asut urheilussa 
Urheilussa naiset käyttävät yleensä kokouimapukua. Ensmmäisen vartalonmyötäisen uimapuvun kehitti australialainen Annette Kellerman.

Miehet käyttävät usein uimahousuja, mutta kilpauimarimiehet käyttävät välillä myös koko vartalon peittäviä uimapukuja sekä vettähylkiviä teknisiä kilpauimapukuja vedenvastuksen vähentämiseksi.

Kuvia

Uimapuku populaarikulttuurissa 

TV-sarja Baywatch oli tunnettu punaisista kokouimapuvuistaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ylen Elävä arkisto – Rantakauneutta Pariisista
 Uima-asujen hoito-ohjeita

 
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rockstar North

Rockstar North Limited (aiemmin DMA Design Limited) on tietokone- ja videopelejä kehittävä yritys Edinburghista, Skotlannista. Yritys on osa Rockstar Gamesia, jonka puolestaan omistaa Take Two Interactive Software. Yritys on nykyään parhaiten tunnettu suositusta Grand Theft Auto -pelisarjasta. Vuonna 1990 sama ryhmä julkaisi myös kaikkien aikojen tunnetuimpiin tietokonepeleihin kuuluneen Lemmingsin.

Historia 
DMA Design on perustettu vuonna 1987. Studion perusti Dave Jones, joka aloitti oman yrityksen koska vakiintuneita pelikehittäjiä ei juurikaan ollut vaikka julkaisijoita oli.

Ensimmäinen peli Menace julkaistiin vuonna 1988, jota seurasi Blood Money seuraavana vuonna. Pelejä kehuttiin pelattavuudesta ja suunnittelusta.
Lemmings julkaistiin vuonna 1991 Amigalle siitä tuli merkittävä osa studion toimintaa lisäosineen ja useine käännöksineen.
Jones ei osallistunut henkilökohtaisesti kaikkien pelien kehitykseen, mutta rahoitti pelejä kuten Hired Guns.
Studion alkuaikana se toimi läheisesti Psygnosis-yhtiön kanssa pelien julkaisussa, mutta siirtyi enemmän omille teilleen kun Psygnosis panosti CD-ROMilla julkaistaviin peleihin.

All New World of Lemmingsin jälkeen studio siirtyi Grand Theft Auton kehitykseen. Brittiläinen Gremlin Interactive osti DMA Designin, jonka jälkeen Infogrames osti Gremlinin. DMA Design myytiin Take Two Interactivelle, jonka jälkeen studion nimeksi muuttui Rockstar North.

Pelit

DMA Design 
 Menace (1988)
 Blood Money (1989)
 Ballistix (1989)
 Lemmings (1991)
 Oh No! More Lemmings (1991)
 Walker (1993)
 Hired Guns (1993)
 Christmas Lemmings 1993 (1993)
 Lemmings 2: The Tribes (1993)
 All New World of Lemmings (1994)
 Christmas Lemmings 1994 (1994)
 Unirally (1994)
 Grand Theft Auto (1997)
 Body Harvest (1998)
 Space Station Silicon Valley (1998)
 Grand Theft Auto: London 1969 (1999)
 Grand Theft Auto: London 1961 (1999)
 Tanktics (1999)
 Wild Metal Country (1999)
 Grand Theft Auto 2 (1999)
 Grand Theft Auto III (2001)

Rockstar North 
 Grand Theft Auto: Vice City (2002)
 Manhunt (2003)
 Grand Theft Auto: San Andreas (2004)
 Grand Theft Auto: Liberty City Stories (2005)
 Grand Theft Auto: Vice City Stories (2006)
 Manhunt 2 (2007)
 Grand Theft Auto IV (2008)
 Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned (2009)
 Grand Theft Auto: Chinatown Wars (2009)
 Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony (2009)
 Grand Theft Auto: Episodes From Liberty City (2010)
 Red Dead Redemption (2010)
 Red Dead Redemption: Undead Nightmare (2010)
 L.A. Noire (2011)
 Max Payne 3 (2012)
 Grand Theft Auto V (2013)
 Agent (TBA)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 Profiili MobyGamesissä 

Brittiläiset videopeliyritykset
Rockstar Games
Liiketunnistin

Liiketunnistin on laite, joka tunnistaa liikettä. Niitä käytetään muun muassa murtohälyttimissä, automaattiovissa ja pihavaloissa.

Lajit  

Yleisessä käytössä on 4 lajia liiketunnistimia. Ne ovat:

Passiivinen infrapunatunnistin (PIR)
Yleisin
Tunnistaa infrapunasäteilyn voimakkuuden nopeat vaihtelut, jotka johtuvat kehon tai muun lämmönlähteen liikkeestä.
Tarvitsee toimiakseen kahta elementtiä: lämpöeroa valvottavaan kohteeseen verrattuna (esimerkiksi ihminen on lämpimämpi kuin rakennuksen ilma) sekä erilämpöisen kohteen liikettä tunnistimen valvonta-alueella.

Ultraäänitunnistin
Lähettää ultraäänisykäyksiä ja vastaanottaa niiden heijastuneen kaiun. Tunnistaa liikkeestä johtuvan vaihtelun pulssin ja kaiun väliajassa.

Mikroaaltotunnistin

Kuten ultraäänitunnistin, mutta käyttää ultraäänen sijaan mikroaaltopulsseja.
Mikroaalto läpäisee ohuita materiaaleja ja väliseiniä.
Vaativa asennuspaikan suhteen

Yhdistelmätunnistin
Kahden tai useamman ilmaisimen yhdistelmä.
Häiriönsietokyky paranee, jos hälytykseen vaaditaan kummankin ilmaisimen heräte.
Yleisimmät yhdistelmät ovat 
 Passiivinen infrapuna ja mikroaalto
 Kaksi passiivista infrapunailmaisinta samassa kotelossa.

Toimintaperiaate

Passiivinen infrapunatunnistin 

Laite, joka tunnistaa lämpösäteilyn vaihtelut kohteen liikkeen ansiosta. Sisältää kuoren, linssin, valoherkän kennon ja piirin, joka käsittelee ja lähettää tiedon esimerkiksi releelle.

Mikroaalto- ja ultraäänitunnistimet 
Sisältää kuoren, lähettimen, vastaanottimen ja tietoja käsittelevän piirin.

Herkkyys 
Mikäli vartioidussa kohteessa on esimerkiksi lemmikkieläimiä, on tarkoituksenmukaista, etteivät ilmaisimet reagoisi niihin. Ongelma järjestyy säätämällä tunnistin vähemmän herkäksi tai sitten käyttämällä prosessorilla varustettua uudempaa ilmaisinta, joka pyrkii tunnistamaan liikkeen aiheuttajan. Lemmikkieläinten rakennuksessa liikkumisesta aiheutuva ongelma voidaan myös kiertää sillä, että rikosilmoittimelta jätetään kytkemättä liikeilmaisimet päälle lemmikin ollessa yksin kotona ja että pelkkää ulkokuorta, eli ovia ja ikkunoita, valvotaan. Markkinoilla on myös tunnistimia, jotka jättävät lattiatasosta n. 1,2 metrin korkuisen tyhjän valvomattoman alueen, jolloin isokin lemmikki voi liikkua vapaasti huoneistossa.

Anturit
Turvatekniikka
Rakennusautomaatio
Vetelin Poikakuoro

Vetelin Poikakuoro perustettiin 1985 johtajanaan Simo Kangas. Poikakuorossa  on 70 laulajaa Vetelistä ja ympäristöstä. Laulajat ovat jakautuneet tasaisesti kaikkiin ääniin. Ohjelmistossa on hengellisiä ja maallisia lauluja.

Diskografia 
Joulukonsertti- 2005
Kukaan ei tiedä- 2002
Sinivalkoinen- 2001
Tuhansin kielin- 1997
Kuule kuin kellojen malmi- 1990
Vetelin Poikakuoro- 1989

Aiheesta muualla 
Vetelin Poikakuoron kotisivut

Suomalaiset poikakuorot
Veteli
Visoko

Visoko on kaupunki ja kunta Bosnia ja Hertsegovinan keskiosassa. Hallinnollisesti se on osa Zenica-Dobojn kantonia. Se sijaitsee Zenican ja Sarajevon välisen tien varrella Bosna- ja Fojnička-jokien yhtymäkohdassa. Kaupungissa oli noin 11 200 asukasta ja kunnassa noin 39 900 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan. Kunnan asukkaista noin 93 prosenttia on bosniakkeja, 1,5 prosenttia kroaatteja ja loput muita. Noin 97 prosenttia Visokon asukkaista on muslimeja, 1,5 prosenttia katolisia, 0,8 prosenttia ortodokseja ja loput muunuskoisia tai uskonnottomia.

Visokon alue oli aikoinaan keskiaikaisen Bosnian valtion keskus. Ottomaanikaudella Ajas-beg perusti modernin Visokon kaupungin. Itävalta-Unkarin vallattua Bosnian Visokon arkkitehtuuri sai uusvanhan tyylin, johon heijastui vanha turkkilainen tyyli. Jugoslavian alkuvuosina Visoko ei juuri kehittynyt, mutta säilyi toisesta maailmansodasta kohtalaisen vahingoittumattomana. Kaupunki alkoi kasvaa kunnolla vasta kommunistisen Jugoslavian kaudella. Bosnian sodan aikana Visoko oli Bosnian armeijan hallussa sodan alusta loppuun. Nykyään Visokolla on rikas historia ja kulttuuriperintö, mutta sen talous on taantunut sodan vuoksi.

Viime aikoina Visoko on tullut tunnetuksi "Bosnian pyramideista", kaupungissa sijaitsevista suurista pyramidinmuotoisista mäistä, jotka vuonna 2005 julkaistun kiistanalaisen teorian mukaan voisivat olla ihmisen tekemiä pyramideja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bosnia ja Hertsegovinan kaupungit
Latium

Latium (, ) on hallinnollinen alue Keski-Italiassa Rooman ympäristössä. Alueeseen kuuluu muinaisen Latiumin lisäksi Etrurian eteläosia. Latium on jaettu viiteen hallinnolliseen alueeseen: Rooman metropolikaupunkiin sekä neljään maakuntaan: Viterbo, Latina, Frosione ja Rieti. Latinan kielen katsotaan saaneen alkunsa tällä alueella.

Kaupunkeja 
Latiumin alueen kaupunkeja:
 Rooma
 Anzio, keisari Neron syntymäpaikka
 Cassino, luostarikaupunki
 Castel Gandolfo, jossa sijaitsee paavin kesäasunto (8 600 asukasta)
 Frosinone (45 000 asukasta, samannimisen maakunnan pääkaupunki)
 Latina (110 000 asukasta, samannimisen maakunnan pääkaupunki)
 Rieti (47 000 asukasta, samannimisen maakunnan pääkaupunki)
 Tivoli (66 000 asukasta)
 Viterbo (60 000 asukasta, samannimisen maakunnan pääkaupunki).

Talous 
Latiumin alueen bruttokansantuote on Italian alueista toiseksi suurin (186 mrd. € vuonna 2016), runsaat 10 prosenttia koko maan kansantaloudesta.

Muuta 
Alueen italiankielisen nimen mukaan nimetty jalkapallojoukkue, SS Lazio, on yksi Italian menestyneimmistä.

Lähteet

Katso myös 
 Valle Latina

Aiheesta muualla
Paso doble

Paso doble () on espanjalainen musiikki- ja tanssimuoto. Paso doble on alkujaan kotoisin Etelä-Ranskasta.

Pasodoble on rytmiltään marssimaista ja sitä soitetaan erityisen paljon härkätaisteluissa ja kuuluisille härkätaistelijoille onkin omistettu nimikkopasodoble.

Tämän lisäksi Paso doble on erittäin suosittu kilpatanssi. Tanssissa on niin sanottu "härkätaistelu", jossa mies esittää härkätaistelijaa ja nainen on ajoittain "muléta" (härkätaistelijan punainen viitta) ja ajoittain härkä. Tanssin tunnusmerkkeihin kuuluu jämäkkyys ja sotilaallisen tarkka ajoitus sekä kurinalaisuus kuvioiden suorituksessa. Paso doble luetaan latinalaistansseihin.

Tunnettuja paso doble-kappaleita 
"Spanish gipsy dance", säv. Pascual Marquina Narro
Maestro Manuel Lillo "Plaza de las Ventas" 

Latinalaistanssit
Espanjan musiikki
Paritanssit
Seulonnan keskeiset artikkelit