joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jean Lucas

Jean Lucas (25. huhtikuuta 1917 – 27. syyskuuta 2003) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1955, Italian GP:hen, kun Gordinin varsinainen kuljettaja Robert Manzon ei pystynyt ajamaan. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä.

Lucas voitti Ferrarilla vuoden 1949 Spa Francorchampsin kilpailun Montilheryllä. Hän lopetti uransa vuoden 1957 Marokon GP:n kolarin jälkeen.

Formula 1 -sarjan MM-kilpailujen tulokset
(avain)

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
ATP Finals

Nitto ATP Finals on vuosittainen marraskuussa pelattava miesten tennisturnaus, johon osallistuvat maailmanlistan kahdeksan parhaiten sijoitettua pelaajaa.

Toisin kuin useissa muissa tennisturnauksissa, ATP Finalseissa ei ole pudotuspelijärjestelmää, vaan kahdeksan pelaajaa on jaettu kahteen ryhmään ja he pelaavat kolme kierrosta kolmen muun ryhmässä pelaavan kanssa. Ryhmien kaksi parasta pelaajaa pääsevät välieriin, joista voittajat selviävät loppuotteluun.

Historiaa 
Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970. Alun perin se toimi nimellä Masters Grand Prix ja järjestäjänä toimi International Tennis Federation (ITF). Tällöin turnaukseen valitut pelaajat eivät välttämättä olleet maailmanlistan kärkipelaajia. Vuodesta 1990 lähtien Association of Tennis Professionals (ATP) alkoi järjestää turnausta, muuttaen sen nimeksi ATP Tour World Championships. Turnauksesta tuli samalla yhtäläinen Grand Slamin kanssa siltä saralta, että voitosta saa ATP-pisteitä yhtä paljon. Vuonna 1999 ITF suostui tekemään yhteistyötä ATP:n kanssa ja tapahtuma sai nimen Tennis Masters Cup. Säännöt muuttuivat sen verran, että voittamalla ainakin yhden Grand Slam -turnauksen saattaa saavuttaa paikan turnauksessa, vaikka sijoittuisikin maailmanlistalla kahdeksan parhaan ulkopuolelle.

Vuosina 2009–2016 turnauksen nimi oli ATP World Tour Finals ja vuodesta 2017 lähtien ATP Finals. Turnaus järjestetään marraskuussa O2-areenalla, Lontoossa.

Eniten kaksinpelin turnauksia on voittanut sveitsiläinen Roger Federer, kaikkiaan kuusi kertaa.

Tulokset

Kaksinpeli

Nelinpeli

Lähteet 
 Turnaus ATP World Tourin sivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto
Eksponenttifunktion sarjakehitelmä

Eksponenttifunktion sarjakehitelmä muuttujan x potenssisarjana on muotoa

Kertoimet  voidaan määrittää tarkastelemalla myös eksponenttifunktion derivaatan 

sarjakehitelmää

Mutta koska toisaalta

voidaan kirjoittaa

eli

Merkitään

jolloin

Tämä toteutuu, kun asetetaan

Nyt

joten voidaan asettaa 

Edelleen

 jne.

 jne.

Kantaluvun  eksponenttifunktio voidaan siten määritellä päättymättömänä potenssisarjana seuraavasti:

Tässä määritelmässä  on luonnollinen luku,  on mielivaltainen reaaliluku tai kompleksiluku ja  on kertoma.

Katso myös
 Eksponenttifunktio

Lähteet 

Funktiot
Wei Jianhua

Wei Jianhua (s. 23. maaliskuuta 1979) on kiinalainen keihäänheittäjä. Wei heitti 18. elokuuta 2000 Pekingissä naisten keihäänheiton Aasian ennätyksen 63,92 metriä. Hänen maannaisensa Lu Huihui rikkoi ennätyksen huhtikuussa 2012 tuloksella 64,95 m.

Wei voitti pronssia yleisurheilun nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 1998, jotka järjestettiin Ranskan Annecyssa. Sevillan MM-kilpailuissa seuraavana vuonna hän oli loppukilpailun seitsemäs 62,97 metriä kantaneella heitollaan. Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 Wei sijoittui kymmenenneksi tuloksella 58,33. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 58,45.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kiinalaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Sabina Moya

Sabina Moya (s. 27. tammikuuta 1977) on kolumbialainen keihäänheittäjä. Moya pitää hallussaan naisten keihäänheiton Etelä-Amerikan ennätystä tuloksella 62,62 metriä, jonka hän heitti Ciudad de Guatemalassa 12. toukokuuta 2002. 

Moya voitti lajinsa Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2002. Etelä-Amerikan mestaruuskisoissa hän voitti mestaruuden vuosina 1999 ja 2003, sijoittui toiseksi 1997 ja kolmanneksi 2006. Moya on myös osallistunut yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin 1999 ja 2003 sekä Sydneyn kesäolympialaisiin 2000, mutta yhdessäkään näistä hän ei päässyt loppukilpailuun saakka.

Lähteet 

Kolumbialaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Erowid

Erowid (myös The Vaults of Erowid tai The Erowid Center) on järjestö, jonka keskeisin osa on psykoaktiivisista kasveista ja kemikaaleista sekä muista muuntuneita tajunnantiloja koskevista aiheista tietoa tarjoava verkkosivusto Erowid.org. Erowidin ovat luoneet salanimillä Fire ja Earth Erowid esiintyvät henkilöt. Nykyään sivustoa ylläpitävän rekisteröityneen järjestön The Erowid Centerin hallituksen jäsenten nimet löytyvät sekä järjestön omilta kotisivuilta  että GuideStar-järjestöpalvelun sivuilta. Sivusto sisältää tietoa niin laillisista kuin laittomistakin aineista ja kertoo sekä niiden toivotuista että haitallisista vaikutuksista.

Sivustolta löytyvä tieto pohjautuu kirjallisuuslähteisiin, alan tutkijoiden lausuntoihin ja tavallisten ihmisten kokemuksiin. Erowid toimii uusien tietojen julkaisijana, mutta samalla myös muualla julkaistujen dokumenttien ja kuvien arkistona.

Sivuston omien tilastojen mukaan siellä kävi vuonna 2008 päivittäin keskimäärin noin 57 000 vierailijaa. Erowidiin viitataan paljon myös mediassa ja muissa julkaisuissa.

Historia
Esiaste Erowidista syntyi huhtikuussa 1995, mutta itse sivusto ilmestyi kuusi kuukautta myöhemmin. Earth oli opiskellut kielten historiaa ja nimi Erowid löydettiinkin Calvert Watkinsin teoksesta Dictionary of Indo-European Roots. Erowid tarkoittaa Maan viisautta tai olemassaolon tietoa. 1. tammikuuta 2008 alkaen se on toiminut opetuksellisena IRS:n vahvistamana yleishyödyllisenä 501(c)(3)-järjestönä nimellä The Erowid Center.

Ennen Erowidin syntyä Fire ja Earth olivat jo jonkin aikaa tutkineet ja keränneet aineistoa päihdeaihepiireistä. Fire oli tutkinut kuukausien ajan Euroopan noitakulttuuria ja Earth oli alkanut koota sähköistä kokoelmaa, joka järjesteltiin lopulta Firen suunnittelemille verkkosivuille. Vuoden 1995 lokakuussa sivusto avattiin julkiseen käyttöön, minkä aikana hankkeesta ei ollut tarkoitusta tehdä laajaa tai yleistä tietokantaa eikä sitä ilmoitettu hakukoneiden listoille. Perustajien käyttämissä verkkokeskusteluryhmissä syntyi kuitenkin kiinnostusta laadukasta tietoa kohtaan ja käyttäjien esittämiin kysymyksiin alettiin vastata eräällä Erowid-sivulla. Keskusteluryhmien käyttäjät ryhtyivät ehdottelemaan uusia tutkimuksen aiheita hanketta varten ja sivusta kiihtyi laajenemaan.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Erowid-tietokanta
 Erowid Centerin kotisivu
 State of the Stone 2013: Drugs of the Future, Now - Earth and Fire Erowid Erowidin perustajien luento muuntohuumeista Psychedelic Science 2013 konferenssista.
 Fire and Earth - From Microdots to Bath Salts: The State of the Stone 2011 Erowidin perustajien luento Entheogenesis Australis 2011 konferenssista.
 Connecting the Microdots - Earth and Fire Erowid Erowidin perustajien luento Psychedelic Science in the 21st Century konferenssista vuodelta 2010.
 Notes from the Psychedelic Salon Podcast 026 – “The Role of Drug Geeks in Society” Erowidin perustajien luento Mind States konferenssista vuodelta 2002.

Yhdysvaltalaiset verkkosivustot
Päihdepolitiikka
Martti Järvinen (jalkapalloilija)

Martti Järvinen (s. 21. syyskuuta 1933) on suomalainen entinen jalkapalloilija.

Hyökkääjänä pelannut Järvinen edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1952–1965, Helsingin Palloseuraa 1956–1958 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1959–1962. Hän voitti HPS:ssa Suomen mestaruuden 1957. Kaikkiaan Järvinen pelasi yhdeksän kauden aikana 81 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 32 maalia. 

Maajoukkueessa Järvinen pelasi vuosina 1955–1957 kaksi maaottelua.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Marko Talli

Marko Talli on suomalainen elokuva- ja televisiotuottaja. Hän on tuottanut Venla-palkitun menestyssarjan M/S Romantic (2019), elokuvat Napapiirin sankarit 4 (2022), Punttikomedia (2022), Supermarsu 2 (2022), Häät ennen hautajaisia (2022), The Happy Worker (2022), Peruna (elokuva) (2020), Juice (2018), Supermarsu (2018), 95 (2017) ja Sel8nne (2013). Marko Talli on tuottanut myös Venla-palkitut draamasarjat Roba ja Suojelijat sekä Venla-palkitut komediasarjat Ihmebantu, Ihmisten puolue sekä Jopet-Show. Lisäksi hän on tuottanut draamasarjat Downshiftaajat ja Parasta aikaa, useita lyhytelokuvia ja mainoselokuvia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset elokuvatuottajat
Suomalaiset televisiotuottajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suicide Notes and Butterfly Kisses

Suicide Notes And Butterfly Kisses on Atreyun ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Levyltä nousivat rankat Atreyun klassikko kappaleet "Ain't Love Grand ja Lip Gloss And Black". Molemmat kappaleet julkaistiin singleinä.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Atreyun albumit
Brett Lunger

Robert Brett Lunger (s. 14. marraskuuta 1945 Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 43:een ja starttasi 34:een F1-osakilpailuun kausilla 1975–1978. Lungerin F1-ura on pisimpiä niistä kuljettajista, jotka eivät ole saavuttaneet urallaan lainkaan pisteitä Kilpailumäärästään huolimatta hän ei saavuttanut pisteitä. Hänen paras sijoituksensa oli seitsemäs Belgian GP:ssä 1978. Aika-ajoissa hän oli parhaimmillaan kolmastoista.

Lunger oli yksi niistä kuljettajista yhdessä Guy Edwardsin, Arturo Merzarion ja Harald Ertlin kanssa, jotka pelastivat Niki Laudan palavasta ajokista Nürburgringillä 1976. Muiden pitäessä paloa hallinnassa Lunger hyppäsi Laudan Ferrarin päälle ja nosti Laudan olkapäilleen Merzarion irrotettua Laudan turvavöistä.

Lunger kilpaili myös luokissa F5000, F2 ja MM-sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa ja oli parhaimmillaan neljäs Silverstonessa. Hän siirtyi vuoden 1979 jälkeen CBS-kanavan toimittajaksi.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
47 (luku)

47 (neljäkymmentäseitsemän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 46 ja seuraa luku 48.

Matematiikassa 
 47 on viidestoista alkuluku.
 47 on turvallinen alkuluku.
 47 on 43:n alkulukuserkku.
 47 on binäärijärjestelmässä toinen alkuluku takaperin: 47 = 1011112 ja 1111012 = 61.

Luonnontieteissä 
 47 on hopean järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
 Titaani-47 on titaanin vakaa isotooppi.

Muualla 
 47 on Norjan kansainvälinen suuntanumero.
 Eurooppatie E47 kulkee Ruotsin ja Saksan välillä.
 Agentti 47 on Hitman-videopelisarjan päähenkilö.
 Boeing B-47 Stratojet oli amerikkalainen pommikone.
 AK-47 on neuvostoliittolainen rynnäkkökivääri.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Punisher: War Zone

Punisher: War Zone on vuonna 2008 julkaistu Lexi Alexanderin ohjaama supersankarielokuva, joka perustuu Marvelin sarjakuvahahmo Tuomariin. Sen pääosassa nähdään Ray Stevenson, jonka lisäksi elokuvassa keskeisissä osissa esiintyvät myös Dominic West, Julie Benz, Wayne Knight, Dash Mihok, Colin Salmon, Doug Hutchison, T. J. Storm, Mark Camacho ja Keram Malicki-Sánchez. Elokuva seuraa Castlen sotaa rikollisuutta vastaan hänen ajaessa takaa mafiajohtaja Jigsawia.

Elokuva ei ole jatko-osa vuoden 2004 Tuomari -elokuvalle, vaan pikemminkin uusi versio Frank Castlen tarinasta.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
Elokuvan viralliset sivut

Marvel-universumiin perustuvat elokuvat
Supersankarielokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat
Tyresö Trollbäcken IBK

Tyresö Trollbäcken IBK on ruotsalainen salibandyn erikoisseura. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2012-2013 maan korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa. Miesten edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Tyresöhallenissa.

Miesten edustusjoukkue kaudella 2012-2013

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivu

Tyresön kunta
Svenska Superliganin seurat
Natalia Estemirova

Natalia Husainovna Estemirova (, 28. helmikuuta 1958 Saratovin alue – 15. heinäkuuta 2009) oli venäläinen ihmisoikeusaktivisti ja Memorial-järjestön johtokunnan jäsen. Hänet siepattiin 15. heinäkuuta 2009 Groznyissa Tšetšeniassa, ja hänen ruumiinsa löytyi myöhemmin samana päivänä Ingušiasta. Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch on kertonut Estemirovan olleen tutkimassa hyvin arkaluontoisia tapauksia.

Estemirova oli puoliksi venäläinen, puoliksi tšetšeeni. Hän oli kotoisin Saratovin alueelta, mutta hän muutti jo opiskeluaikana Tšetšeniaan Groznyiin. Hän valmistui Tšetšenian valtionyliopistosta pääaineenaan historia, jota hän opetti paikallisessa koulussa. Vuoden 1998 toisen Tšetšenian sodan aikana hän kuitenkin siirtyi Tšetšenian television palvelukseen, jolle hän teki dokumenttielokuvia sodan uhreista. Tuolloin alkoi hänen yhteistyönsä Memorial-järjestön kanssa. Sen palvelukseen Ingušiaan hän siirtyi vuonna 2000. 

Estemirova sai työstään ihmisoikeusasioissa useita kansainvälisiä palkintoja. Hän työskenteli yhdessä 2006 murhatun toimittaja Anna Politkovskajan sekä tammikuussa ammutun juristin Stanislav Markelovin kanssa.

Ramzan Kadyrovin nostama kunnianloukkaussyyte 
Venäläisen Memorial-ihmisoikeusjärjestön johtaja Oleg Orlov syytti Tshetsenian johtajaa Ramzan Kadyrovia Estemirovan murhasta. Kadyrov kiisti sekaantuneensa millään tavoin murhaan ja nosti asiasta kunnianloukkaussyytteen. Tämä herjaussyyte meni oikeuteen. Orlov sanoi oikeudessa ettei tarkoittanut syyllisyydellä rikosoikeudellista osallisuutta, vaan poliittista ja sosiaalista syyllisyyttä. Kolme Orlovin asianajajaa todisti oikeudessa, että Estemirovan sanojen mukaan Kadyrov oli uhannut häntä. Kadyrov voitti oikeusjutun, muttei saanut kuin 1 800 euron korvaukset hakemansa 210 000 euron sijasta.

Palkintoja 

 Robert Schuman -mitali 2005 
 Anna Politkovskaja -palkinto 2007

Lähteet 
 Кавказ Мемо.ру - Эстемирова Наталья 
 BBC.co

Aiheesta muualla
Merkittävä ihmisoikeusaktivisti murhattiin Pohjois-Kaukasiassa, Yle.fi
Artikkeli Estemirovasta Lentapedia-sivustolla 
Natalia Estemirova kertoo itsestään ja työstään. Youtube-video tekstitetty englanniksi  

Venäläiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1959 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Katowicen kansainvälinen lentoasema

Katowicen kansainvälinen lentoasema (; IATA: KTW, ICAO: EPKT) on lentoasema Puolassa Katowicen lähistöllä. Sillä on kaksi terminaalia. Yhteyksiä on lukuisiin maihin, kuten Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Irlantiin, Saksaan, Italiaan ja Espanjaan.

Aiheesta muualla 

 World Aero Data 

Puolan lentoasemat
Katowice
Dorval

Dorval on kaupunki Montrealinsaarella lounaisessa Quebecin provinssissa, Kanadassa, se kuuluu Montrealin suur-kaupunkialueeseen. Vuonna 2006 suoritetussa väestönlaskennassa kaupungissa oli 18 088 asukasta, väkiluku kasvoi vuodesta 2001 2,2 %. Kaupungin alueella sijaitseva Montreal-Pierre Elliott Trudeaun kansainvälinen lentoasema kattaa noin 60 % pinta-alasta, mahdollistaen asuinrakentamisen ainoastaan pienehkölle kaistaleelle kaupungin eteläpuolelle.

Dorval perustettiin vuonna 1667 ja on saaren läntisistä kaupungeista vanhin sekä yksi Pohjois-Amerikan vanhimmista kaupungeista.

Historia 
Dorvalin historia juontaa yli 300 vuoden taakse, 1667 Sulpician-jesuiitta papit perustivat lähetysaseman Ville-Marien kylän ulkopuolelle. Lähetyasemaa kutsuttiin alun perin nimellä “Gentilly”, myöhemmin muutettiin “La Présentation de la Vierge Marie”ksi ja lopulta “Dorval”iksi. Dorval virallistettiin kyläksi vuonna 1892, kaupunkioikeudet se sai 1903 ja luokiteltiin suurkaupungiksi 1956. Vuonna 2002 kaupunki liitettiin Montrealin Boroughiksi. Kaupunki itsenäistyi jälleen vuonna 2006.

Lähteet 

Montréal
Québecin kaupungit
Varastonhallinta

Varastonhallintajärjestelmä, WMS (Warehouse Management System), on toimitusketjuun liittyvien varasto-operaatioiden perusta. Sen avulla hallitaan tavaran siirtely varaston sisällä, vastaanotto, hyllytys, keräily, pakkaus ja toimitus. Järjestelmän avulla pyritään optimoimaan ja tehostamaan kaikkia varaston sisällä tehtyjä prosesseja.

Suurissa varastoissa usein käytetään hyväksi eri teknologioita. Viivakoodilukijoita, kämmentietokoneita, langattomia yhteyksiä ja RFID (Radio-frequency identification) –teknologiaa pyritään hyödyntämään mahdollisimman tehokkaasti. Keräilyssä voidaan käyttää esimerkiksi myös puhekeruu –teknologiaa. Järjestelmä ohjaa varastohenkilökuntaa keräilylistan mukaisesti optimoitua reittiä pitkin.

Varastonhallintajärjestelmiä voidaan käyttää joko yksitasoisina (sisältäen vain varastonhallinnan), osana toimitusketjun hallinnan järjestelmää tai ERP –järjestelmää. Integraatiorajapintojen avulla varastonhallintajärjestelmän tietoja pystytään siirtämään järjestelmiin, joissa sitä käytetään hyväksi. Reaaliaikainen tieto tavaran liikkumisesta on oleellista tehokkaan ja suunnitelmallisen operatiivisen toiminnan kannalta. Tehokas varastonhallinta laskee yrityksen toimitusketjun hallinnan kuluja merkittävästi.

Varastopalveluiden keskittyessä palveluvarastoihin keräilyn optimoinnin merkitys kasvaa. Kun päämiehiä on varastoilla useita, tavarat sijaitsevat suurilla palveluvarastoilla myös hyvin eri puolella. Optimoitu keräilyreitti mahdollistaa tehokkaan toiminnan myös laajoissa varastoissa.

Varaston sisäinen ohjausjärjestelmä (WCS)

Varaston ohjausjärjestelmä (WCS - Warehouse Control System) on ohjelmisto, joka ohjaa reaaliaikaisesti toimintaa varastoissa ja jakelukeskuksissa ollen koko ajan suorassa yhteydessä varastossa tapahtuviin toimintoihin(DC) Direct Connect. WCS-ohjelmiston vastuulla on pitää varaston automaattiset toiminnot sujuvina, myös ei-automaattisten toimintojen sekä yllättävien tapahtumien kanssa. Ohjelmiston vastuulla on myös materiaalihallinnan osaprosessien tehokkuuden maksimointi. Usein varaston omistajan/omistajien toimintojen hallinta ja yhteensovittaminen on tämän ohjelmiston vastuulla. WCS -ohjelmisto tuo yhtenäisen ohjausjärjestelmän suurelle  määrälle materiaalinhallintalaitteistoja kuten AS/RS (automaattinen varastointi ja materiaalivirranhallinta), liukuhihnat, kuljetinjärjestelmät, lajittelijat, lavaajat, jne.

WCS -ohjelmiston on oltava päivittäin yhteydessä ylemmän tason järjestelmän kanssa (WMS warehouse management system) ja vaihtaa tietoja jotka ovat oleellisia jakelukeskusten toiminnan kannalta.

Logistiikka
Basket Club Ferrara

Basket Club Ferrara on italialainen koripalloseura Ferraran kaupungista.

Historia 
Seura perustettiin vuonna 1999, jolloin se pääsi pelaamaan Serie B:hen. Kahden kauden jälkeen joukkue nousi LegADuehen. Kaudeksi 2008–2009 seura nousi ensimmäistä kertaa historiassaan Serie A:han, jossa se sijoittui kymmenenneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 
Eurobasket 
Legabasket 

Ferrara
Ferrara
Jone Takamäki

Jouni Kullervo "Jone" Takamäki (s. 31. joulukuuta 1955 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan erityisesti saksofonistina. Saksofonin soittoon Takamäki intoutui kuusitoistavuotiaana vuonna 1971 kun hän kuuli Jan Garbarekia Tapiola-klubilla   Takamäki on ollut mukana useissa jazz- ja rockyhtyeissä ja soittanut lukuisien artistien levyillä. Terapia -trio (Jone Takamaki-puhaltimet, Samppa Salmi-rummut, Make Lievonen-basso) herätti esiintymisellään kiinnostusta.  Johanna-merkillä ilmestyi 1980-alussa kaksi Takamäen sooloalbumia: ensimmäinen omalla nimellään ja toinen Jone Takamäki Triona, jossa soittivat myös Samppa Salmi-rummut ja Antti Hytti. Jaakko Tahkolahti luonnehti Takamäen saksofonin soittoa jo 80-luvun alussa sekä teknisesti taitavaksi mutta samalla raivokkaan tunnepohjaiseksi ja herkäksi.   

Jazzkokoonpanoista Takamäki on ollut mukana soittajana ja säveltäjänä muun muassa Tapio-Takamäki Quintetissa, Suhkan Uhkassa ja vuonna 1997 perustetussa Otná Eahketissa. Näiden lisäksi hän on soittanut 1980- ja 1990-luvuilla Edward Vesalan Sound and Furyssa, Raoul Björkenheimin Krakataussa ja Jorma Tapion Hugry Tribal Marching Bandissa.

Takamäki on säveltänyt myös elokuvamusiikkia (muun muassa Urpo ja Turpo -lasten animaatioihin) sekä näytellyt erityisesti Anssi Mänttärin elokuvissa.

Takamäki on toiminut tuntiopettajana Teatterikorkeakoulun valo-ja äänisuunnittelun laitoksella vuodesta 1990.

Vuodesta 2005 lähtien Jone Takamäki on toiminut aktiivisesti teatterikentällä musiikin- ja äänisuunnittelun tekijänä ja vuodesta 2006 Takamäki on keskittynyt erityisesti soolo-konsertteihin ja japanilaisten shakuhachi- ja hochiku-huilujen soittamiseen. 

Takamäki sai vuoden 2010 Säde-palkinnon äänisuunnittelutyöstään esitykseen Woyzeck. Palkinto jaettiin teatterialan Thalia-gaalassa 2011. Takamäelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.

Hanoi Rocks -muusikkona tunnetuksi tullut Sam Yaffa (oik. Sami Takamäki) on Jone Takamäen veli.

Diskografia 

 
  (Jone Takamäki Trio -nimellä)

Mukana levyillä 

 Andy McCoy: Too Much Ain’t Enough
 Maukka Perusjätkä: Säpinää
 Maukka Perusjätkä Ralf Örn Pop: Ennen kolmatta maailmansotaa
 Threshold: Paradise Now
 Ratsia: Elämän syke
 Sam Yaffa & Pelle Almgren: Cover me
 Shadowplay: Touch And Glow
 Albert Järvinen: Braindamage – Or Still Alive 
 Krakatau: Volition 
 Krakatau: Matinale
 YUP: Normaalien maihinnousu
 Jan Stenfors: Vinegar Blood
 Samuli Edelmann: Vaiheet
 Suhkan Uhka: Suhka

Osittainen filmografia 
Jon (1983)
Kello (1984)
Jäätävä polte (1986)
Palkkasoturi (1997)
Eros ja Psykhe (1998)
Saunavieras (2012)
Valo yössä (2014)

Televisio 
Tabu (1986-1987)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 Jone Takamäki on Facebook
 
 

Suomalaiset elokuvasäveltäjät
Suomalaiset jazzsaksofonistit
Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Suomalaiset muusikot
Shakuhachinsoittajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Bacardi Breezer

Bacardi Breezer on mieto, rommipohjainen alkoholijuoma. Sen alkoholipitoisuus on Euroopassa neljä, mutta joillakin alueilla viisi tilavuusprosenttia. Perinteiset Breezerit ovat sokerilla makeutettuja, mutta osa juomista kuuluu ”half sugar” -ryhmään, jossa puolet sokerista on korvattu makeutusaineilla. 

Bacardi Breezer lanseerattiin vuonna 1987. Makuja on saatavilla kymmeniä. Suomessa makuja on markkinoilla yhdeksän: päärynä, persikka, vadelma-yuzu, sitruuna, sitruuna-seljankukka, appelsiini, lime, greippi, mansikka ja vesimeloni. Muita makuja ovat muun muassa sitruuna, mustikka, vadelma, kookos, verigreippi, karhunvatukka, passionhedelmä, omena, mango, ananas sekä karpalo. Suomessa Breezeriä maahantuo Sinebrychoff.

Lähteet 

Alkoholijuomamerkit
Kastikat

Kastikat (Calamagrostis) on heinäkasvisuku, johon kuuluu noin 130–400 lajia. Monet kastikoista ovat morfologialtaan samanlaisia, mutta niillä on oma maantieteellinen levinneisyys. Suomessa kasvaa kuusi kastikkalajia, joista korpikastikka (Calamagrostis purpurea) on yleinen koko maassa ja muut ovat yleisiä jossain osassa maata.

Kastikoihin voidaan lukea myös merikastikka eli rantakaura, joka sijoitettiin aiemmin rantakaurojen (Ammophila) sukuun. Samoin kastikoihin voidaan lukea myös itämerenkastikka eli itämerenkaurikka, joka on merikastikan ja hietakastikan risteymä.

Koristekasvina käytetään koristekastikkaa (Calamagrostis × acutiflora), joka on kastikkalajien risteymä.

Suvun tieteellinen nimi (Calamagrostis) tulee kreikan kielen sanoista kalamos (suom. ruoko) ja agrostis (suom. heinäkasvi).

Kastikkalajeja

Suomessa kasvavat kastikkalajit: 
 hietakastikka (Calamagrostis epigejos)
 korpikastikka (Calamagrostis purpurea, syn. Calamagrostis phragmitoides)
 lapinkastikka (Calamagrostis lapponica)
 luhtakastikka (Calamagrostis stricta, syn. Calamagrostis neglecta)
 metsäkastikka (Calamagrostis arundinacea)
 viitakastikka (Calamagrostis canescens)

Muualla kasvavia kastikkalajeja 
 timanttikastikka eli idänkastikka (Calamagrostis brachytricha)
 kölinkastikka eli metsäkastikka (Calamagrostis chalybaea)
 lauhakastikka (Calamagrostis deschampsioides)
 gotlanninkastikka (Calamagrostis varia)
 Calamagrostis rubescens

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Kastikat (Calamagrostis)
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kastikat (Calamagrostis)
 Den virtuella floran: Rör (Calamagrostis) 
 ITIS: Calamagrostis 
 United States Department of Agriculture (USDA): Calamagrostis 
 Flora of China: Calamagrostis
Håkan Eriksson

Håkan Eriksson (s. 20. elokuuta 1961) on ruotsalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa ruotsalaista Malungs OK:ta.

Sködven MM-kilpailuissa 1989 Eriksson voitti hopeaa joukkuetovereinaan Kent Olsson, Michael Wehlin ja Jörgen Mårtensson. Kymmenen vuotta myöhemmin Invernessin MM-kilpailuissa hän voitti pronssia joukkuetovereinaan Jimmy Birklin, Jörgen Olsson ja Johan Ivarsson. Ainoan henkilökohtaisen MM-mitalinsa hän voitti vasta 43-vuotiaana voitettuaan hopeaa Västeråsin MM-kilpailujen sprinttimatkalla.

Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Eriksson sijoittui kuudenneksi vuonna 1996. Viisipäiväisen O-Ringenin rastiviikon hän voitti vuosina 1983 ja 1991.

Lähteet

Ruotsalaiset suunnistajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt

en:Håkan Eriksson
Phil Melillo

Phil Melillo (s. 12. lokakuuta 1952 Newark) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija. Italian passin omaan Melillo toimii nykyisin Virtus Bolognan apuvalmentajana.

Aiheesta muualla 
Legabasketin pelaajaprofiili 
Legabasketin valmentajaprofiili 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Yhdysvaltalaiset koripallovalmentajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Italialaiset koripallovalmentajat
Memorial (järjestö)

Memorial () on venäläinen ihmisoikeusjärjestö, joka toimii useissa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen syntyneissä valtioissa. Se tutkii ja julkaisee Neuvostoliiton ihmisoikeusrikkomuksia mutta on merkittävällä tavalla keskittynyt myös Itsenäisten valtioiden yhteisön valtioiden ihmisoikeustilanteeseen. 

Memorialia on pidetty Venäjän vanhimpana ja kansainvälisesti arvostetuimpana ihmisoikeusjärjestönä.

Järjestö perustettiin vuonna 1989. Sen perustajiin kuului Nobelin rauhanpalkinnon saanut ydinfyysikko Andrei Saharov. Järjestö on mm. rakentanut Internetiin tietopankin, joka sisältää yli kolmen miljoonan poliittisten vainojen uhreiksi joutuneen ihmisen tiedot. 

Useita järjestön piirissä toimineita henkilöitä on murhattu, kuuluisimpana Natalia Estemirova. Järjestön johtaja Oleg Orlov on syyttänyt Estemirovan murhasta Tšetšenian presidenttiä Ramzan Kadyrovia, joka on ilmoittanut nostavansa kunnianloukkaussyytteen Orlovia vastaan. Memorial keskeytti kesällä 2009 vajaaksi puoleksi vuodeksi toimintansa Tšetšeniassa, koska työ siellä oli käynyt liian vaaralliseksi. Estemirovan seuraaja Ojub Titijev tuomittiin maaliskuussa 2019 huumerikoksesta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Ihmisoikeusjärjestöt pitävät tuomiota poliittisena. Memorialin Karjalan-osaston johtajaa Juri Dmitrijeviä syytetään seksuaalisesta väkivallasta tämän adoptoitua tytärtä kohtaan. Dmitrijeviin kohdistettujen poliittisesti motivoitujen syytteiden ja hänen vangitsemisensa myötä Karjalan Memorialin toiminta on lakannut.

Memorial sai vuoden 2009 Saharov-mielipiteenvapauspalkinnon. Vuosittain jaettavan palkinnon myöntää Euroopan parlamentti tukeakseen mielipiteenvapautta ja ihmisoikeustyötä. Palkinto luovutettiin Memorialille 16. joulukuuta 2009, ja samana päivänä järjestö ilmoitti aloittavansa uudelleen toiminnan Tšetšeniassa yhteistyössä muiden järjestöjen, muun muassa Amnesty Internationalin kanssa.
Vuonna 2022 järjestö oli yksi Nobelin rauhanpalkituista.

Lakkauttaminen ja toiminnan jatko
Lokakuussa 2014 järjestön puheenjohtaja kertoi, että Venäjän oikeusministeriö on aloittanut oikeusprosessin järjestön lakkauttamiseksi Venäjällä. Memorialin mukaan lakkautusuhka johtuu järjestön organisaatiorakenteesta. Järjestön puheenjohtaja piti syytteitä absurdeina.

Marraskuussa 2021 alkoi oikeudenkäynti, jossa järjestöä syytettiin hallinnollisista rikkeistä. Politiikassa toimiva ja ulkomailta varoja vastaanottava järjestö on rekisteröitynyt Venäjän lain mukaisesti ”ulkomaiseksi agentiksi”. Syyttäjän mukaan kaikkia järjestön materiaaleja ei oltu merkitty agenttistatuksesta kertovalla tiedolla. 

Vuoden 2021 lopulla Venäjän korkein oikeus määräsi järjestön lakkautettavaksi. 

Järjestön aktivit kertoivat kuitenkin jatkavansa toimintaa tärkeäksi kokemansa aihepiirin parissa. Tämä todettiin järjestön puheenjohtajan Jan Ratšinskin () sanoin: "Kukaan ei aio antaa periksi".

Lähteet 

Kansainväliset järjestöt
Ihmisoikeusjärjestöt
Venäläiset järjestöt
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Louis Braunzel

Louis Braunzel on Mirage Studiosin kustantama sarjakuvahahmo, jonka loivat Kevin Eastman ja Peter Laird. Se teki ensi esiintymisensä Teenage Mutant Ninja Turtles lehden toisen osan kolmannessa numerossa, vuonna 1994.

Historia
Braunzel oli 1950-luvulla DARPA:n yksi kokeista, jonka aikana hän sai psyykkisiä voimia, kuten kyvyn manipuloida muiden ajatuksia, tunteita ja luonnetta. Tämän kyvyn avulla Braunzel pakeni DARPA:n laitoksen vankeudesta ja pyrki elämään normaalia elämää.

Myöhemmin hän muutti vuokralaiseksi April O'Neilin asumaan kerrostaloon ja oli todistamassa Raphaelin kidnappausta. Sitä ennen Turtlesien taisteltua kyborgiksi itsensä muunneltua Baxter Stockmania vastaan, jonka jälkeen DARPA sieppasi Raphaelin. Samalla heidän agenttinsa alkoivat tutkia Aprilin asuntoa löytääkseen loput kolme Turtlesia, jolloin Braunzel kertoi Casey Jonesille ja muille Turtleseille kykenevänsä auttamaan heitä Raphaelin etsimisessä. Yhdessä Caseyn, kolmen Turtlesin ja Jonkun he murtautuivat DARPA:n päämajaan ja vapauttivat Raphaelin, sekä muutaman muun tuntemattoman olennon. Pakomatkan aikana he kuitenkin menettivät Jonkun, joka kuoli suuren meritähden näköisen hirviön syödessä sen. Tapahtumaan jälkeen ryhmä palasi New Yorkiin, jossa Braunzel pyyhki muutaman menneen päivän tapahtumat kaikkien Turtlesien paitsi Leonardon mielestä pois. Pian Braunzel jätti Aprilin ja kaiken muun taakseen, ja muutti pois New Yorkista.

Lähteet

Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -hahmot
Leuka

Leuka on kasvojen osa ja kokonaisuus, johon kuuluvat vasen ja oikea yläleukaluu (), alaleukaluu () hampaineen ja ympäröivine pehmytkudoksineen sekä leuanpään seutu ().

Lähteet 
Tohtori.fi

Kasvot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Apollon yhteiskoulu

Apollon Yhteiskoulu on Helsingin Malminkartanossa toimiva yksityinen oppilaitos. Koulussa toimivat peruskoulun yläaste ja lukio. 

Peruskoulussa on musiikki- ja kuvataidepainotteiset luokat. Lukiossa on mahdollista suorittaa sekä auton ajokortti että virallinen tietokoneen ajokortti. Apollo tekee yhteistyötä yritysten kanssa ja koululla on myös kansainvälisiä yhteyksiä.

Vakavien sisätilaongelmien vuoksi koulu toimii lukuvuodesta 2020–2021 alkaen väistötiloissa AEL:n kampusalueella Malminkartanossa.

Historia 
Koulun perusti vuonna 1919 Helsingin uuden yhteiskoulun opettaja Lisa Hagman (Lucina Hagmanin kasvattitytär) nimellä Yksityisluokat Helsingissä, sillä Helsingissä ei riittänyt oppilaspaikkoja kaikille oppikouluun pyrkiville. Toimittuaan eri osoitteissa koulu osti vuonna 1922 Kruununhaasta Kirkkokatu 6:n tontin, jolle valmistui vuonna 1925 uusi koulutalo. Hagman ajautui 1930-luvun alussa taloudellisiin vaikeuksiin ja joutui laistamaan kouluhallituksen määräyksistä, jolloin valtioneuvosto peruutti koulun valtionavut ja oikeuden päästää oppilaita yliopistoon. Hagmanin oli pakko jättää konkurssihakemus. Opettajat ja oppilaiden vanhemmat perustivat pian Helsingin V yhteiskoulun kannatusyhdistyksen, ja uudelleen nimellä Helsingin V yhteiskoulu saman vuoden syksyllä aloittanut oppilaitos sai nopeasti privilegionsa takaisin. Vanha koulutalo oli päätynyt konkurssissa valtion omistukseen, mutta koulu jatkoi siinä vuokralla, kunnes uusi rakennus valmistui vuonna 1936 Etu-Töölöön Apollonkatu 11:een. Vuonna 1958 koulun nimi muutettiin Apollon yhteiskouluksi.

Peruskouluun siirryttäessä vuonna 1977 koulu sai vain niin sanotun suppenevan tehtävän eikä lainkaan omaa koulupiiriä. Tämän johdosta johtokunta päätti siirtää koulun Malminkartanoon, josta sille osoitettiin vuonna 1981 oma piiri. Koulu muutti vuonna 1985 Malminkartanoon kolmanteen omaan koulurakennukseensa. Rakennuksen omistus siirtyi vuonna 1991 Helsingin kaupungille, ja yhteiskoulu jäi siihen edelleen vuokralaiseksi. Koulun entinen rakennus Apollonkadulla on nykyään Suomen Keskustan puoluetoimistona.

Koulun rehtorit 

Lisa Hagman 1919–1933
Viljo Alanen 1933–1955
Helmi Arneberg-Pentti 1955–1957
Arno Veikko Mikkola 1957–1975
Kirsti Rinne 1975–1989

Hannu Karvonen 1989–2009
Jari Honkala 2009–2012
Mirva Lindström 2012–2016
Hilla Etelämäki 2016–

Tunnettuja alumneja 
Apollon käyneitä tunnettuja suomalaisia ovat muun muassa:
 Pyhimys – muusikko
 Risto Jarva - elokuvaohjaaja 
 Mikael Danska - kouluohjauksen lehtori Länsi-Vantaalla

Koulua käsittelevät julkaisut 
Yksityisluokat Helsingissä 1919–1933, Helsingin V Yhteiskoulu 1933–1958, Helsinki 1960.
Zetterberg, Seppo, Yksityisluokat Helsingissä, Helsingin V Yhteiskoulu, Apollon yhteiskoulu 1919–1979, Jämsä 1979.
Apollosta elämään, Apollon yhteiskoulun 75 toimintavuotta, Lahti 1994.
Apollo tänään, Apollon yhteiskoulu 90 vuotta, Helsinki 2009.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Koulun kotisivut

Helsingin lukiot
Helsingin peruskoulut
Kaarela
Werner Greuter

Werner Rodolfo Greuter (27. helmikuuta 1938 Genova, Italia) on sveitsiläinen kasvitieteilijä ja professori. Greuterin auktorinimi on Greuter.

Greuter on käynyt koulua Sveitsin Bellinzonassa ja Winterthurissa. Yliopisto-opinnot hän kävi Zürichin yliopistossa, jossa hän vuonna 1972 valmistui filosofian tohtoriksi. Greuter työskenteli Conservatoire et Jardin botaniques de la Ville de Genèvessä vuosien 1965–1978 aikana ensin apulaiskuraattorina, jonka jälkeen kuraattorina ja lopulta vanhempana kuraattorina. Vuosiksi 1972–1974 hän lähti tieteelliseksi johtajaksi Goulandriksen luonnonhistorialliseen museoon Kifisiáan Kreikkaan.

Vuodesta 1978 vuoteen 2008 Greuter työskenteli Berliinin kasvitieteellisessä puutarhassa johtajana.

Greuter on Havannan yliopiston kunniaprofessori vuodesta 2004. Hän on saanut myös OPTIMA Gold Medal -palkinnon vuonna 1998.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Greuterin sivut Berlin-Dahlemin kasvitieteellisen puutarhan ja museon sivuilla 
 Greuterin julkaisuja 

Kasvitieteilijät
Professorit
Sveitsiläiset biologit
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Talonpoikaismuseo Yli-Kirra

Talonpoikaismuseo Yli-Kirra (tunnetaan myös nimellä "Koiramäen talo") on Punkalaitumen Museo- ja Kotiseutuyhdistyksen ylläpitämä kotiseutumuseo Punkalaitumella Pirkanmaalla. Museo on tullut tunnetuksi Mauri Kunnaksen Koiramäki-aiheisten lastenkirjojen "Koiramäen talon" esikuvana. 

Museo sijaitsee Punkalaitumen Talalan kylässä vajaa kilometri Punkalaitumen keskustasta itään seututie 230:n varrella. Se koostuu useista autenttisista rakennuksista ja sillä on laajat kokoelmat talonpoikaistyökaluja ja muita käyttöesineitä. Museolla on myös riistanpyyntialue ja kokoelma työkoneita, jotka laitetaan kerran vuodessa käyntiin "Kaikkien aikojen maatalousnäyttelyssä". Silloin yleisö voi seurata työnäytöksiä ja tutustua vanhoihin talonpoikaisiin työmenetelmiin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Punkalaitumen rakennukset ja rakennelmat
Suomen kotiseutumuseot
Pirkanmaan nähtävyydet
Međugorje

Međugorje on pieni kaupunki Bosnia ja Hertsegovinassa Čitlukin kunnan alueella. Se sijaitsee Hertsegovinan alueella lähellä Kroatian rajaa. Kaupungissa oli vuoden 2013 väestönlaskennassa noin 2 270 asukasta, joista lähes 99 prosenttia oli kroaatteja. Kaupunki tunnetaan katolisena pyhiinvaelluskohteena. Neitsyt Marian sanotaan ilmestyneen siellä kuudelle lapselle ensimmäistä kertaa 24. kesäkuuta ja 25. kesäkuuta 1981. Vaikka monet katolilaiset uskovat ilmestykseen, katolinen kirkko ei virallisesti ole vahvistanut ihmettä.

Tunnettu Međugorjen asukas on tennistähti Marin Čilić.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Medjugorje.hr 
 Mary.tv 

Bosnia ja Hertsegovinan kaupungit
Katoliset pyhiinvaelluskohteet
Liberaalinationalismi

Liberaalinationalismi on "ei-ksenofobista" nationalismia. Siihen sisältyvät vapaus, suvaitsevaisuus ja yksilön vapaudet. Varhaisina liberaalinationalisteina pidetään muun muassa Ernest Renania ja John Stuart Milliä.

Liberaalinationalismi perustuu kansalaisten yhteisiin arvoihin eikä esimerkiksi yhteiseen uskontoon tai etnisyyteen, kuten etnonationalismissa. Aatteella voidaan perustella kansojen yleismaailmallista itsemääräämisoikeutta sekä vapautta omaan maahansa.

Sen sijaan, että oma maa nostettaisiin muiden yläpuolelle, liberaalinationalismissa katsotaan kaikkien maiden olevan yhtä arvokkaita. Liberalismiin perinteisesti liitetty universalismi luo pohjan ja tarpeen rakentaa itsenäisten valtioiden välisiä ylikansallisia keskusteluareenoita, joilla väitellään yhteisesti sovituilla säännöillä sotimisen sijaan. Liberaalinationalistit ovatkin kannattaneet sellaisia instituutioita kuten Yhdistyneitä kansakuntia ja Euroopan unionia, joissa internationalismi ja nationalismi eivät sulje toisiaan pois, vaan täydentävät toisiaan..  

Liberaalinationalismin kritiikki tulee suurelta osin etnonationalisteilta, joiden mukaan aatteella ei ole muuta tarkoitusta, kuin vain kritisoida etnonationalismia.

Liberaalinationalistisia puolueita 

Yhdysvaltojen republikaaninen puolue kannatti 1860-luvulla (ns. jälleenrakentamisen vuosikymmenellä) liberaalinationalistisia arvoja: sisällissodan jälkeen se halusi rakentaa USA:n, jossa kansalaisuus perustuisi rodun sijaan lojaliteettiin tasavaltaa kohtaan, eli myös afroamerikalaisilla tulisi olla mahdollisuus tuntea itsensä amerikkalaisiksi..

Katso myös 
 Kansallisliberalismi

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tuomas Nevanlinna, Nationalismin kriisi, Voima 2/2017 s. 30–31
Nationalismi
Dynami:t

Dynami:t on virolaisvalmisteinen energiajuoma. Sitä valmistaa Olvin omistama sisaryhtiö A. Le Coq. Juomasta on saatavilla eri makuja. Tuotetta myydään lähinnä Baltian maissa, mutta myös joissakin pienissä liikkeissä Suomessa. Myös laivoilla voi olla mahdollisuus ostaa tuotetta.

Ainesosat 
Ainesosat: vesi, hiilidioksidi, sokeri, väriaine (E150d), luontainen värisaflori- ja sitruunaväriuute, happamuudensäätöaine (E330), säilöntäaine (E202, E211), luontaiset aromit, kofeiini, tauriini, vitamiinit (niasiini, B5, B6, B9, C). Juoma sisältää kofeiinia 26 mg/100 ml.

Aiheesta muualla 
 Dynami:t A. Le Coqin sivuilla

Energiajuomamerkit
Virolaiset juomat
Delain

Delain on hollantilainen sinfonista metallimusiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen perusti Within Temptationin entinen kosketinsoittaja Martijn Westerholt yhdessä Charlotte Wesselsin kanssa vuonna 2002.

Jäsenet

Nykyiset jäsenet 
 Martijn Westerholt – koskettimet  (2002, 2005–) 
 Sander Zoer – rummut  (2006–2014, 2022-) 
 Ronald Landa – kitara  (2006–2009, 2022-) 
 Ludovico Cioffi – basso  (2022-) 
 Diana Leah – laulu  (2022-)

Entiset jäsenet 
 Rob van der Loo – basso  (2006–2010) 
 Guus Eikens – kitara  (2006–2007 sessio, 2008-2009, 2011–2012) 
 Ronald Landa – kitara  (2006–2009) 
 Ray van Lente – kitara  (2006–2007) 
 Ewout Pieters – kitara  (2009–2010) 
 Sander Zoer – rummut  (2006–2014) 
 Merel Bechtold – kitara  (2015–2019; live 2013, 2014-2015) 
 Ruben Israel – rummut  (live 2013; 2014–) 
 Charlotte Wessels – laulu  (2005–2021) 
 Otto Schimmelpenninck van der Oije – basso, taustalaulu  (2010–2021) 
 Timo Somers – kitara, taustalaulu  (2011–2021) 
 Joey de Boer – rummut  (2018–2021; live 2017–2018)

Kiertuejäsenet 
 Roel Vink – basso  (2009) 
 Bas Maas – kitara  (2012) 
 Elianne Anemaat– sello  (2017-)

2002 kokoonpano 
 Roy van Enkhuyzen – kitara
 Frank van der Meijden – kitara
 Anne Invernizzi – laulu
 Martijn Willemsen – basso
 Tim Kuper – rummut

Sessiojäsenet 
 Marko Hietala – basso  (2006) , laulu  (2006, 2009, 2014) 
 Ad Sluijter – kitara  (2006) 
 Guus Eikens – kitara, taustalaulu  (2006, 2009, 2012) 
 Ariën van Weesenbeek – rummut  (2006) 
 Rosan van der Aa – taustalaulu  (2006) 
 Jan ”Örkki” Yrlund – kitara  (2006)

Aikajana

Diskografia

Albumit 
 Lucidity (2006)
 April Rain (2009)
 We Are the Others (2012)
 The Human Contradiction (2014)
 Moonbathers (2016)
 Apocalypse & Chill (2020)

Livealbumit 
 A Decade of Delain: Live at Paradiso (2017)

Demot 
 Amenity (2002)

EP:t 
 Interlude (2013)
 Lunar Prelude (2016)
 Hunter's Moon (2019)

Singlet 
 ”Frozen” (2007)
 ”See Me in Shadow” (2007)
 ”The Gathering” (2008)
 ”April Rain” (2009)
 ”Stay Forever” (2009)
 ”Smalltown Boy” (2010)
 ”Get the Devil Out of Me” (2012)
 ”We Are the Others” (2012)
 "Are You Done With Me" (2013)
 "Your Body Is A Battleground" (2014)
 "Stardust" (2014)
 "Sing To Me" 	(2015)
 "Suckerpunch" (2016)
 "The Glory and the Scum" (2016)
 "Fire with Fire" (2016)
 "Masters of Destiny" (2019)
 "Burning Bridges" (2019)
 "One Second" (2019)
 "The Quest and the Curse" (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 

  

Alankomaalaiset sinfoniset metalliyhtyeet
Sylvain Calzati

Sylvain Calzati (s. 1. heinäkuuta 1979 Lyon, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Barloworld-tallissa vuonna 2003. Seuraavana vuonna hän edusti joukkueita Saint-Quentin Oktos ja RAGT Semences sekä 2005–2008 Ag2r-tallia. Vuoden 2009 hän ajoi UCI Continental Circuits -tasolla kilpailleessa Agritubel-tallissa. Vuonna 2010 hän palasi ProTour-tasolle Team Sky -tallin mukana. Viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2011 hän edusti Continental-tasolla kilpailevaa Bretagne-Schuller -joukkuetta.

Calzati voitti vuonna 2004 Tour de l'Avenir -etappikilpailun ja sijoittui toiseksi Etoile de Bessèges -ajossa. Ranskan ympäriajossa 2006 hän voitti Lorientiin päättyneen kahdeksannen etapin. Hän karkasi irtiottokumppaneiltaan Kjell Carlströmiltä ja Patrice Halgandilta runsaat 30 kilometriä ennen maalia voittaen etapin kahden minuutin ja viiden sekunnin erolla Carlströmiin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen sivusto 

Ranskalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
48 (luku)

48 (neljäkymmentäkahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 47 ja seuraa luku 49.

Matematiikassa 
 48 on yhdistetty luku.
 48 on ikosaedriluku.
 48:lla on enemmän tekijöitä (kymmenen) kuin millään pienemmällä luvulla.
 48 voidaan muodostaa neljän peräkkäisen alkuluvun summana: 7 + 11 + 13 + 17.
 48 on Harshad-luku mm. binääri-, oktaali- ja kymmenjärjestelmässä.

Luonnontieteissä 
 48 on kadmiumin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
 Titaani-48 on titaanin vakaa isotooppi.

Muualla 
 48 on Puolan kansainvälinen suuntanumero.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Ossian

Ossian on kelttiläisperäinen miehen etunimi, muunnos nimestä Oisin. Nimi tuli laajalti tunnetuksi 1700-luvulla skotlantilaisen James Macphersonin runoteoksesta Ossianin laulut, jota hän väitti käännökseksi ikivanhasta Ossianin, Fingalin pojan  kirjoittamasta gaelinkielisestä teoksesta, mutta jonka hän uudempien tutkimusten mukaan oli kirjoittanut itse.

Suomessa Ossianin nimipäivä on 17. heinäkuuta. Ossianeja on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä 4 205 miestä ja alle 10 naista. Nimestä on käytössä myös lyhempi mukaelma Ossi.

Tunnettuja Ossianeja
Ossian Ansas, suomalainen päätoimittaja, lehdenkustantaja ja valtiopäivämies
Ossian Aschan, suomalainen kemisti
Ossian Donner, suomalainen tehtailija, insinööri ja diplomaatti
Ossian Engblom (O. Jones), suomenruotsalainen näytelmäkirjailija  
Ossian Fohström, suomalainen sellisti ja kapellimestari
Ossian Grotenfelt, suomalainen opettaja ja tietokirjailija
Ossian Hannelius, suomalainen Teknillisen korkeakoulun professori ja siltojen suunnittelija
Ossian Hellman, suomalainen lakitieteen tohtori ja hallintoneuvos
Ossian Holmström, Suomen Etsivän keskuspoliisin päällikkö 1920–1922
Ossian Lundén, suomalainen kauppapuutarhuri, puutarhakoulun johtaja, toimittaja ja toiminnanjohtaja
Ossian Nylund, suomalainen kolmiloikkaaja
Ossian Procopé, suomalainen varatuomari, poliisipäällikkö, sotavankilaitoksen johtaja ja liikemies
Ossian Reuter, suomalainen sanomalehdentoimittaja
Ossian Riisla (Fagerström), suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos
Ossian Schauman, suomalainen lääkäri ja professori
Ossian Skiöld, ruotsalainen moukarinheittäjä
Ossian "Ossi" Somma, suomalainen kuvanveistäjä
Ossian Suvanto, suomalainen kirjailija
Ossian Wikström, suomalainen jääkärimajuri
Ossian Wuorenheimo, suomalainen insinööri ja senaattori, Hangon radan suunnittelupäällikkö
Ossian Wuorenheimo, suomalainen eversti

Kuvitteellisia Ossianeja
 Ossian Fingalin poika, Ossianin laulujen alkuperäisversion väitetty kirjoittaja 
 Ossian Ötökkä, Aku Ankka -sarjakuvien sivuhenkilö

Lähteet

Etunimet
Jokioisten Koetus

Jokioisten Koetus (JoKo) on pesäpalloseura Jokioisista joka pelaa kaudella 2020 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Suomensarjassa. Seura on TUL-taustainen. Se on pelannut myös miesten SM-sarjassa 1976, jolloin sijoittui yhdenneksitoista kuudella voitolla.

Historia

Seuran perustaminen ja alkuvuosikymmenten toiminta 
Voimistelu- ja urheiluseura Jokioisten Koetus perustettiin työväenyhdistyksen alaisuuteen 3. elokuuta 1902 Seppäinmäen pakarissa. Seuran toiminta käynnistyi varsinaisesti kuitenkin vuonna 1903 kun seura järjesti toimintansa ensimmäiset virallisluontoiset yleisurheilukilpailut. Vuonna 1905 seura itsenäistyi työväenyhdistyksen alaisuudesta omaksi yhdistyksekseen.

Seuran toiminta laajeni vuonna 1907 kun talviurheilulajeista hiihto tuli mukaan lajivalikoimaan kilpailujen myötä. Vuonna 1914 Koetukseen perustettiin myös naisjaosto. Sisällissodan myötä työväentaustainen seura erotettiin vuonna 1918 Suomen Voimistelu- ja Urheiluliitosta johtuen seuran jäsenistön osallisuudesta punakaartin toimintaan. Tästä syystä seura liittyikin vuonna 1919 perustettuun Työväen Urheiluliittoon. Seuralle perustettiin nuoriso-osasto vuonna 1927 ja seura järjesti ensimmäiset kansallisen tason yleisurheilukilpailut vuonna 1936. Helsingin olympialaisiin 1952 Koetuksesta osallistui viisi urheilijaa.

Pesäpallojoukkueen nousu SM-sarjaan 1976 
1950-luvulla uudelleen virinnyt seuran pesäpallotoiminta koki ensimmäisen aallonharjansa joukkueen noustua TUL:n mestaruussarjaan 1966. Pesäpalloliiton alaisissa sarjoissa Koetus nousi SM-sarjaan kauden 1975 päätteeksi. Kaudella 1976 Koetus pelasi SM-sarjassa 22 ottelua, joista joukkue voitti kuusi. JoKo sijoittui sarjassa 11:nneksi. TUL:n puolella Koetuksen naiset voittivat 1984 mestaruuden.

1990- ja 2000-luku 
Koetus nousi vuonna 1991 uuteen Ykköspesis-sarjaan jossa miesten pesäpallojoukkue pelasi kauteen 1997 asti. Vuosituhannen vaihteessa Koetus vuorotteli Ykköspesiksen ja alemman sarjatason, Suomensarjan, välillä. Vuonna 2001 tehty organisaatiomuutos keskitti Koetuksen toiminnan lähinnä erikoistumiseen pesäpallossa. Kaudet 2001-2004 Koetus pelasi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla nousten kausiksi 2005-2006 Ykköspesikseen. Suomensarjakauden 2007 jälkeen Koetus nousi jälleen Ykköspesikseen sijoittuen kaudella 2009 historiansa parhaimpaan sijoitukseen; viidenneksi. Kaudesta 2011 lähtien Koetus on pelannut Suomensarjassa.

Seuran tunnukset

Seuran kotikenttä 
Jokioisten Koetus pelaa pesäpallon kotiottelunsa Jokioisten pesäpallokentällä. Kentälle on tehty hiekkatekonurmi vuonna 2008. Jokioisten kunnan osuus kentän rakentamisessa oli 130 000 euroa. Kentän vihkäisotteluna pelattiin Superpesis-ottelu Hyvinkään ja Kouvola välillä. Ottelua seurasi tuolloin 1022 katsojaa.

Joukkueet

Miesten Ykköspesisjoukkue 2018

Junioritoiminta 

* Yhteisjoukkue Hämeenlinnan Paukun kanssa.

Palkinnot ja huomionosoitukset

Miesten Itä–Länsi-valinnat 
 Esa Hacklin (1976, 1977)

Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat 
 Esa Hacklin (1977)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Jokioinen
Pesäpalloseurat