joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Suur-Helsingin kristillinen koulu

Suur-Helsingin kristillinen koulu on Helsingin Länsi-Pasilassa toimiva kristinuskoon toimintansa perustava peruskoulu. Koululla ei ole virallista opetuksen järjestämislupaa, vaan se toimii kotikouluperiaatteella. Tästä syystä koulu ei saa rahoitusta kunnalta ja valtiolta, vaan toiminta perustuu lukukausimaksuihin ja lahjoituksiin.

Koulun ylläpitäjänä on Agape-keskus ry ja koulun rehtorina toimii Jan Cedercreutz.

Suur-Helsingin kristillinen koulu tekee  yhteistyötä monien eri seurakuntien kanssa mm. Risteyspaikka, Elävän Sanan Yhteys- seurakunta, Suur-Helsingin seurakunta ja Helsingin Cityseurakunta.

Kristillisen koulun opetussuunnitelma seuraa valtakunnallisen opetussuunnitelman perusteita. Kaikissa aineissa kristillisyys tuodaan esiin selkeyttämällä eri aineisiin liittyviä raamatullisia periaatteita ja totuuksia.

Uskonnonopetuksen perustana on kaikilla luokka-asteilla Raamattu. Alaluokilla käytetään sen lisäksi Ikuiset kertomukset -kirjasarjaa ja yläluokilla mm. Alfa-kurssin materiaalia.

Suur-Helsingin kristillisen koulun yhteydessä toimii kristillisiä arvoja tunnustava päiväkoti Agape.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suur-Helsingin kristillinen koulu ja päiväkoti

Helsingin peruskoulut
Länsi-Pasila
Mertanen

Mertanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Inkeri Mertanen (s. 1949), näyttelijä
Janne Mertanen (s. 1967), pianisti 
Jani Mertanen (s. 1974), rullakiekkoilija
Teo Mertanen (1925–1992), päätoimittaja
Terhi Mertanen (s. 1981), jääkiekkoilija
Visa-Pekka Mertanen, Visa Oscar (s. 1976), jazzpianisti, -kosketinsoittaja ja -säveltäjä
Montonen

Montonen on suomalainen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä:

Aili Montonen (1916–2008), näyttelijä, ohjaaja ja pedagogi
Heikki Montonen (1943–2015), lentopalloilija
Henri Montonen (s. 1974), koripalloilija
Jouko Montonen (1937–1999), kiekonheittäjä 
Jussi Montonen (1924–2015), suurlähettiläs
Martti Montonen (1925–2019), kustannusvirkailija, luontokirjailija, luontovalokuvaaja ja suomentaja
Matti Montonen (1842–1901), maanviljelijä ja valtiopäivmies
Mikko Montonen (1957–2016), toimittaja ja tietokirjailija
Paavo Montonen (1892–1986), toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija
Tarmo Ruubel ent. Montonen (s. 1967), näyttelijä
Uuno Montonen (1891–1973), näyttelijä
Ville Montonen (s. 1986), maalipalloilija.

Katso myös 
Iso-Montonen, järvi Mikkelissä
Pieni-Montonen, järvi Mikkelissä
Mutanen

Mutanen voi tarkoittaa seuraavia:

järviä ja jokia
Mutanen, järvi Juuassa ja Rautavaaralla
Mutanen, järvi Suojärven piirissä Venäjän Karjalassa
Mutanen, joki Suojärvellä, edellisen laskujoki
Iso-Mutanen, järvi Kuhmoisten Jyrkysenkulmalla
Iso-Mutanen, järvi Kuhmoisten Pirttikulmalla
Iso-Mutanen, järvi Kuhmoisten Pirttikulmalla

henkilöitä
Anna Mutanen (1914–2003), oopperalaulaja 
Annikka Mutanen (s. 1965), tiedetoimittaja ja judoka
Jouni Mutanen (s. 1958), Päijät-Hämeen sosiaali- ja terveysyhtymän johtaja
Marja Mutanen (s. 1952), ravitsemusfysiologian professori
Miikka Mutanen, runoilija
Pekka Mutanen (s. 1935), toimittaja ja kirjailija
Pertti Mutanen (s. 1947), elokuvaaja
Sami Mutanen (s. 1984), jääkiekkoilija.

Järvien täsmennyssivut
Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Vaarallisia suhteita (vuoden 2003 elokuva)

Vaarallisia suhteita () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut E J-Yongin (joskus muodossa J-Yong E) ohjaama eteläkorealainen elokuva. Siinä ranskalaisen kirjailijan Choderlos de Laclosin samannimisen romaanin (alkuteos Les liaisons dangereuses 1782) tapahtumat on siirretty 1700-luvun Koreaan.

Näyttelijät

Arvioita 
Turun Sanomien Tapani Maskula sanoi tiukkojen etikettisääntöjen ja sovinnaisten tapojen varaan rakentuvan tarinan sopivan hyvin siirrettäväksi perinteitä kunnioittavaan aasialaiseen tapakulttuuriin. ”Vaarallisia suhteita on itämaiseen tapaan kuulas ja koristeellinen kamarinäytelmä, jossa vaatteiden väreillä, siroilla esineillä, eksoottisilla lavasteilla ja ruokapöytien herkullisilla kattauksilla korvataan ilmeettömien kasvojen vähäpuheisuutta. Käsinkirjoitettujen kirjeiden kaunotaidetta tavoitteleva elokuva ei pysy aivan loppuun asti etäännyttävässä tyylissään vaan sen rauhallista rytmiä rikkovat nopeiden ratkaisujen rajusti sivaltavat iskut.”

Lähteet  

Eteläkorealaiset elokuvat
Vuoden 2003 elokuvat
Draamaelokuvat
Alaston totuus

Alaston totuus (Where the Truth Lies) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Atom Egoyanin ohjaama kanadalainen draamaelokuva, joka perustuu Rupert Holmesin romaaniin. Elokuvassa lomittuvat tarinat 1950-luvun lopun koomikkoparista (Kevin Bacon ja Colin Firth) ja vuonna 1972 viidentoista vuoden takaista murhaa tutkivasta journalistista (Alison Lohman).

Arvioita 
Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti elokuvan liikkuvan sujuvasti aikatasolta toiselle, kuten tekivät myös Egoyanin aiemmat teokset Exotica (1994), Suloinen ikuisuus (1997) ja Matka pahuuteen (1999): ”Egoyanilla on todella harvinainen ajan ja paikan taju. Se sallii hänen kuoria tarinaa auki kuin mehevää appelsiinia ja poimia sisuksista esiin vuoronperään yhä maukkaampia viipaleita.” Maskulan mielestä Egoyan pureutuu tässäkin elokuvassa mieliteemaansa, kollektiiviseen syyllisyyteen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Elokuvan arvostelu Film-O-Holic.com-elokuvasivustolla 
 Elokuvan arvostelu Spank the Monkey -elokuvasivustolla 

Vuoden 2005 kanadalaiset elokuvat
Draamaelokuvat
Atom Egoyanin ohjaamat elokuvat
Eurasia Septentrionalis Antiqua

Eurasia Septentrionalis Antiqua oli Suomen muinaismuistoyhdistyksen vuosittain "vain suurilla sivistyskielillä" vuosina 1926–1938 julkaisema aikakauskirja. Siitä ilmestyi yhteensä 12 numeroa. Päätoimittaja oli arkeologi A. M. Tallgren ensin U. T. Sireliuksen, sitten Ilmari Mannisen kanssa tämän kuolemaan asti vuoteen 1935 ja lopuksi yksin. Koko julkaisu oli pitkälti Tallgrenin henkilökohtaista ansiota.

Julkaisun funktiona oli Itä-Euroopan sekä Pohjois-Aasian arkeologian ja kansatieteen kokoajana. Jyri Kokkosen mukaan on eräissä artikkeleissa nähtävissä, että lehti kykeni aikanaan olemaan kriittinen sekä stalinistista että natsistista tieteentekometodia kohtaan. Julkaisu joutui taloudellisiin vaikeuksiin, ja se lakkasi ennen talvisotaa.

Lähteet

Vuosikirjat
Aikakauskirjat
Arkeologia
Kansatiede
Suomalaiset tietokirjat
Agros

Agros Osakeyhtiö oli suomalainen vuosina 1892–1943 toiminut maataloustarvikkeiden ja -koneiden tukkukauppa joka oli 1900-luvun alkuvuosikymmeninä alallaan suurin Suomessa.

Agroksen perusti 1892 Arthur H. Borgström jatkamaan Hangossa toimineen Smörexportfirman Arthur H. Borgströmin harjoittamaa maatalouden rehujen, lannoitteiden ja siementen maahantuontia. Vuonna 1899 Agros laajensi toimintaansa maatalouskonekauppaan ostettuaan Emil Björkellin liikkeen. Yhtiön pääkonttori oli vuoteen 1900 saakka Hangossa josta se siirtyi Helsinkiin. Agroksen toimitusjohtajana vuosina 1899–1918 oli Ferdinand von Wright (1863–1930).

Agroksen uusi, arkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema kolmikerroksinen pääkonttori valmistui 1911 Helsinkiin Mikonkadun ja Hallituskadun kulmaan. Agros perusti 1919 Yhdysvaltoihin The Agros Corporation nimisen tytäryhtiön. Vuonna 1923 Agros hankki omistukseensa Espoon Turvepehku Oy:n jolla oli turvepehkutehdas Espoon Kilossa. Vuonna 1927 hankittiin Oitin kartano ja sen mukana Oitin Tiilitehdas Oy jonka oli perustanut 1907 Oscar Forsström. Agros luopui 1920-luvun alussa maatalouskonekaupasta ja 1929 se realisoi koko tavaravarastonsa hankkien tuloilla kiinteistöjä ja osakkeita.

Agros fuusioitiin 1943 Oy K. H. Renlund Ab:hen. Renlund oli ostanut Agroksen osake-enemmistön jo 1938 yhtiön toimitusjohtajalta insinööri Björn Runebergiltä (1881–1949) . Vuonna 1940 Renlundin pääkonttori muutti Agroksen entiseen pääkonttorirakennukseen. Renlund puolestaan siirtyi OTK:lle 1959. Oitin Tiilitehdas Oy (vuodesta 1950 Renlundin Tiili Oy) jatkoi toimintaansa aina vuoteen 1959 saakka.

Lähteet 
 Pörssitieto G. Kock : Vuosina 1912–72 poistuneet pörssiyhtiöt : Osakeyhtiö Agros
 
 Kertomuksia Helsingin kortteleista : Osa 46 Hamsteri : Hamsterin kortteliin kohosi monia merkittäviä liiketaloja, Helsingin Sanomat 9.9.2006

Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Keskiyön kauhut

Keskiyön kauhut (; myös The Devil's Undead tai The Resurrection Syndicate) on vuonna 1973 julkaistu Peter Sasdyn ohjaama brittiläinen mysteerinen kauhutrilleri, jonka pääosissa ovat Christopher Lee ja Peter Cushing. Sivuosissa ovat muun muassa Diana Dors ja Michael Gambon.

Brian Hayles oli laatinut käsikirjoituksen John Blackburnin romaaniin Children of the Nightin pohjalta. Elokuvan tuottajina toimivat Anthony Nelson Keys ja Christopher Lee. Keskiyön kauhut kuvattiin Lontoossa ja Dartmouthissa.

Keskiyön kauhut sai ensi-iltansa kotimaassaan Iso-Britanniassa tammikuussa vuonna 1973. Yhdysvalloissa elokuva ilmestyi teattereihin kesäkuussa vuonna 1975.

Keskiyön kauhut on julkaistu DVD:lle.

Juoni

Keskiyön kauhut kertoo Charles Binghamista (Lee) ja Mark Ashleysta (Cushing), jotka tutkivat murhia skotlantilaisessa orpokodissa.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Vuoden 1973 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset kauhuelokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Naukkarinen

Naukkarinen on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Arvo Naukkarinen (s. 1938), maantieteen emeritusprofessori
Janne Naukkarinen (s. 2004), jääkiekkoilija
Joel Naukkarinen (s. 1993), kilpasoutaja
Kyllikki Naukkarinen (1925–2011), yleisurheilija
Lasse Naukkarinen (s. 1942), ohjaaja-käsikirjoittaja 
Lau Nau oik. Laura Naukkarinen (s. 1980), laulaja, lauluntekijä.

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Keijo "Keke" Naukkarinen, televisiosarjassa Salatut elämät
 Sakari "Naukkis" Naukkarinen, Aake Kallialan esittämä sketsihahmo

Sukunimet
Adidas F50

Adidas F50 on urheiluvarustemerkki Adidaksen lanseeraama jalkapallokenkä. Ensimmäinen malli tuli kauppoihin 2010, vuoden 2010 MM-kisoja varten. Nykyään kenkiä ei enää valmisteta ja Adidas on tuonut markkinoille uuden samaa tyyliä edustavan X- kengän.

Tunnettuja käyttäjiä

 Lionel Messi

 Gareth Bale

 Arjen Robben

 James Rodríguez

Adidaksen tavaramerkit
Jalkapallovarusteet
Jalkineet
Kunniavelka

Kunniavelka (Rules of Engagement) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut William Friedkinin ohjaama  sotilasdraama, jossa yhdysvaltalaista rauhanturvaajaa (Samuel L. Jackson) syytetään siviilien joukkomurhasta Jemenissä.

Lähteet  

Vuoden 2000 yhdysvaltalaiset elokuvat
Oikeussalidraamat
Yhdysvaltalaiset sotadraamat
Erittäin salainen (vuoden 1952 elokuva)

Erittäin salainen (; myös Mr. Potts Goes to Moscow) on vuonna 1952 ensi-iltansa saanut Mario Zampin ohjaama ja tuottama komediaelokuva, jonka pääosissa ovat George Cole, Oskar Homolka ja Nadia Gray.

Jack Davies ja Michael Pertwee kirjoittivat käsikirjoituksen. Komedia sai ensi-iltansa Lontoossa 19. marraskuuta vuonna 1952 kotimaassaan Iso-Britanniassa. Suomen ensi-ilta oli 17. huhtikuuta.

Näyttelijät

Aiheesta muualla
 
 
 

Vuoden 1952 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset komediaelokuvat
Munkkivuoren kirkko

Munkkivuoren kirkko on Munkkiniemen seurakunnan kirkkorakennus aivan Munkkivuoren ostoskeskuksen vieressä Munkkiniemen kaupunginosassa Helsingissä. Kirkon yhteydessä on seurakuntatalo. Erillinen kellotorni kolmine kelloineen on myös vuodelta 1963. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Olavi Kantele, joka oli aiemmin työskennellyt pitkään Aarne Ervin toimistossa. Munkkivuoren seurakunta itsenäistyi vuonna 1967 Munkkiniemen seurakunnasta. Vuoden 2011 alussa seurakunnat yhdistettiin jälleen.

Kirkossa on Åke Hellmanin alttarimosaiikki Fiat voluntas tua (Tapahtukoon sinun tahtosi) vuodelta 1965. Kirkon urut ovat 30-äänikertaiset.

Ulla-Christina Sjöman (1926–2019) oli suomalainen niin sanotun karismaattisen liikkeen saarnaaja ja sielunhoitaja joka työskenteli Helsingin ruotsinkielisissä seurakunnissa lehtorina, ja saarnasi enimmäkseen Munkkivuoren kirkossa. Koettuaan 1970-luvulla Tukholmassa hengellisen herätyksen, hän teki siitä lähtien seurakuntatyötä keskustellen ihmisten kanssa ja rukoillen sairaiden parantumisen puolesta. Pisimpään seurakunnista Sjöman hän oli Lukas församlingin palveluksessa Munkkivuoressa, missä hän työskenteli aina eläkeikään, vuoteen 1989 asti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin kirkot
Munkkiniemi
Suomen kivikirkot
Helsingin suojellut rakennukset
Kunnian kukkula (muistomerkki)

Kunnian kukkula (, ) on 35 metriä korkeaalla keinotekoisella mäellä sijaitseva, 70,6 metriä ympäristöään korkeammalle kohoava muistomerkki neuvostosotilaille, jotka olivat mukana toisessa maailmansodassa. Muistomerkki sijaitsee 21 kilometrin päässä Valko-Venäjän pääkaupungista Minskistä itään, Smaljavitšyn piirissä
Minskin kansainväliselle lentoasemalle (Minsk-2) johtavan valtatien M2 varrella. 

Muistomerkin suunnitelivat kuvanveistäjät A. Bembel ja A. Artimovitš, arkkitehdit O. Stahovitš ja L. Mitsevitš sekä insinööri V. Laptsevitš. Muistomerkin rakentaminen aloitettiin vuonna 1967 ja muistomerkki valmistui vuonna 1969, jolloin oli kulunut 25 vuotta siitä, kun puna-armeija oli vapauttanut Valko-Venäjän saksalaisilta. Maata mäelle tuotiin eri puolilta Valko-Venäjää ja symbolisesti myös Sevastopolin, Odessan, Moskovan ja Kiovan sankarikaupungeista ja Brestin sankarilinnoituksesta, Volgogradin Äiti synnyinmaa-patsaan alustana toimivana Mamajevin kurgaanilta sekä Pietarin Piskarevskojen hautausmaalta.

Katso myös 
 Štyki-muistomerkki

Lähteet

Aiheesta muualla
 (Huom: Kohde on uudehko taideteos, ja maassaan ei-vapaalle panoraamalle kuuluvien rajoitusten piirissä.)

Muistomerkit
Valko-Venäjän rakennukset ja rakennelmat
The Last Supper (Black Sabbath)

The Last Supper on Black Sabbath-yhtyeen konsertti-videojulkaisu vuodelta 1999. Se on kuvattu yhtyeen alkuperäiskokoonpanon Yhdysvaltain kiertueella samana vuonna. Konserttimateriaalin ohessa nähdään yhtyeen ja sen jäsenten haastatteluja.

Kappaleet 

"War Pigs"
"N.I.B."
"Electric Funeral"
"Fairies Wear Boots"
"Into the Void"
"Sweet Leaf"
"Snowblind"
"After Forever"
"Dirty Women"
"Black Sabbath"
"Iron Man"
"Children of the Grave"
"Paranoid"

Muusikot 

Ozzy Osbourne - laulu
Tony Iommi - kitara
Geezer Butler - basso
Bill Ward - rummut

Geoff Nicholls - kosketinsoittimet

Black Sabbath
Haisumarrassammal

Haisumarrassammal (Tayloria tenuis) on lehtisammallaji sompasammalten heimossa (Splachnaceae). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuolisko, etenkin havumetsävyöhyke ja vuoristot, lisäksi Keski-Afrikka. Suomen alueella lajia esiintyy pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta koko maassa ei-yleisenä.

Haisumarrassammal on vihreä tai tummanvihreä ja kasvaa noin kaksi senttimetriä korkeaksi pieninä tuppaina. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti, pesäkkeiden perä on punainen ja pesäke pitkähkö, kapea. Itiöt ovat pieniä.

Haisumarrassammal kasvaa korvissa, puronvarsilla ja rannoilla kasvualustana lanta, lahopuu ja kostea typpipitoinen metsämaa. Lajin elinympäristöt ovat taantuneet Suomessa. Uhanalaisuusluokituksessa se on silmälläpidettävä laji (NT).

Lähteet 
 Haisumarrassammal Liten trumpetmossa Tayloria tenuis
 Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 3
 Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kuvalinkit:
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Haisumarrassammal (Tayloria tenuis)

Aitosammalet
Länsiterminaali 1

Länsiterminaali 1 on  Helsingin Jätkäsaaressa sijaitseva matkustajaterminaali, joka on osa Länsisatamaa. 
Rakennus on kahdesta Länsiterminaalista vanhempi ja tunnettiin aiemmin pelkkänä Länsiterminaalina. Helmikuussa 2017 valmistunut Länsiterminaali 2 toi satama-alueelle kaksi uutta laivapaikkaa.

Gunnar Taucherin suunnittelema rakennus valmistui satamavarastoksi vuonna 1941. Vuonna 1992 rakennus päätettiin muuttaa Tallinnan laivaliikennettä palvelevaksi matkustajaterminaaliksi ja se avattiin vappuna 1995. Terminaalista liikennöivät Tallinkin M/S Silja Europa ja St. Peter Linen M/S Princess Anastasia.

Rakennus aiotaan purkaa ja korvata uudella, korkeammalla terminaalirakennuksella vuoteen 2026 mennessä. Uuden terminaalin alle suunnitellaan Jätkäsaaren tunnelia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Helsingin satama: Länsiterminaali 1

Jätkäsaari
Helsingin satama
Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Naton pääsihteeri

Naton pääsihteeri on Naton korkein virkamies, joka vastaa järjestön päätöksenteosta ja päätösten toimeenpanosta toimien muun muassa Pohjois-Atlantin neuvoston kokousten puheenjohtajana. Pääsihteerin nimittävät Naton jäsenmaat nelivuotiselle toimikaudelle. Perinteisesti pääsihteerin tehtävää ovat hoitaneet eurooppalaiset valtiomiehet.

Luettelo Naton pääsihteereistä 
Lähde

Lähteet
Aaro Laine

Aaro Anshelm Laine (5. maaliskuuta 1908 Viipuri – 28. syyskuuta 1986) oli suomalainen urheilutoimittaja ja pituushyppääjä. 

Laine toimi Helsingin Sanomien urheilutoimituksen päällikkönä vuosina 1947–1962, SVUL:n pääsihteerinä 1963–1973 ja Urheilutoimittajain Liiton puheenjohtajana 1957–1962. Hän sai sosiaalineuvoksen arvonimen.

Urheilu-urallaan Laine voitti Kalevan kisoista pituushypyssä kultaa vuosina 1935, 1936, 1937 ja 1939, hopeaa vuosina 1932 ja 1934 sekä pronssia 1933 ja 1938. Hänen ennätyksensä oli 744 cm. Hän edusti urallaan Kelkkalan Kisailijoita ja Viipurin Urheilijoita.

Lähteet 

Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Zhou

Zhou voi tarkoittaa seuraavia:

Kiinan dynastiat 

 Zhou-dynastia, Kiinaa 1046–256 eaa. hallinnut dynastia
 Läntinen Zhou-dynastia, osa Zhou-dynastiaa, hallitsi 1046–771 eaa.
 Itäinen Zhou-dynastia, osa Zhou-dynastiaa, hallitsi 770–256 eaa.
 Pohjoinen Zhou-dynastia, osaa Pohjois-Kiinasta 557–571 jaa. hallinnut dynastia

Muita henkilöitä 

 Zhou Chunxiu (s. 1978), kiinalainen kestävyysjuoksija
 Zhou Dunyi (1017–1973), kiinalainen filosofi
 Zhou Enlai (1898–1976), kiinalainen kommunistipoliitikko, Kiinan pääministeri
 Zhou Jian Nan (s. 1980), kiinalainen muusikko
 Zhou Jieqiong, Kyulkyung (s. 1998), kiinalainen laulaja ja näyttelijä
 Zhou Libo (1908–1979), kiinalainen kirjailija
 Zhou Qi (s. 1996), kiinalainen koripalloilija
 Zhou Qunfei (s. 1970), kiinalainen yritysjohtaja ja miljardööri
 Zhou Xuan (1918–1957), kiinalainen näyttelijä ja laulaja
 Zhou Yan (s. 1982), kiinalainen curlingpelaaja
 Zhou Yan (s. 1979), kiinalainen softballpelaaja
 Zhou Yongkang (s. 1942), kiinalainen poliitikko
 Zhou Youguang (1906–2017), kiinalainen kielitieteilijä
 Guanyu Zhou (s. 1999), kiinalainen moottoriurheilija
 Nancy Zhou (s. 1993), yhdysvaltalainen viulisti
 Vic Zhou (s. 1981), taiwanilainen näyttelijä, laulaja, malli ja valokuvaaja.
Kauppakeskus Kirsikka

Kauppakeskus Kirsikka on kauppakeskus Kirkkonummella. Se sijaitsee Kirkkolaaksossa, aivan Kirkkonummen keskustassa. Kauppakeskus avasi ovensa 15. lokakuuta 2009. Sen ankkuriyritys on K-Citymarket ja muita liikkeitä ovat muun muassa Kirkkonummen 1. apteekki, Musti ja Mirri, Kultajousi, Instrumentarium, Kotipizza ja Subway. Kauppakeskuksen kokonaispinta-ala on noin 23 440 m², josta K-Citymarket kattaa 11 700 m².

Kauppakeskuksessa on yhteensä noin 730 ilmaista parkkipaikkaa. Länsipuolella sijaitsee rautatie-, linja-auto- ja taksiasema sekä pysäköintitalo Asemantalli, jossa on 380 autopaikkaa.

Kauppakeskusta ympäröi Kirkkolaakson puisto, jossa on lenkkeilyrata sekä lasten leikkikenttiä. Puistoon on rakennettu ja rakennetaan yhä kerrostaloja. Kauppakeskuksen piha-aluetta kutsutaan nimellä Limnellin aukio, johon tulevaisuudessa kehitetään mahdollisesti iltatori.

Kauppakeskus Kirsikka järjestää tavallisesti joka kuukauden ensimmäisenä lauantaina Kirsikkamarkkinat Limnellin aukiolla. Silloin aukio täyttyy monenlaisista myyntikojuista. Lisäksi aivan Kirsikan naapurissa palvelee ravintola Bistro O Mat, joka valittiin vuonna 2012 Suomen 18. parhaaksi ravintolaksi. Bistro O Mat toimii osoitteessa Asemankulma 2.

Lähteet
Kauppakeskus Kirsikan kotisivut
Bistro O Matin kotisivut 

Kirkkonummen kauppakeskukset
Roger Summers

Roger Francis Hugh Summers (1907 Englanti – 26. kesäkuuta 2003) oli zimbabwelainen arkeologi ja kansatieteilijä, joka tutki erityisesti eteläisen Afrikan arkeologiaa.

Summers syntyi 1907 Englannissa. Hän kiinnostui arkeologiasta vasta toisen maailmansodan jälkeen ja opiskeli tämän jälkeen alaa Lontoon yliopistossa. Summers muutti 1947 Rhodesiaan ja aloitti kansallismuseon muinaisosaston apulaisintendenttina. Seuraavana vuonna hänestä tuli ensin osaston intendentti ja myöhemmin samana vuonna koko museon johtaja. Summers kuului 1951–1959 Rhodesian muistomerkkikomissioon. Hän siirtyi 1970 Etelä-Afrikan museon arkisto-osastoon ja jäi sieltä eläkkeelle 1974.

Rhodesiassa Summers organisoi merkittäviä kaivauksia maan kaikissa kiviraunioissa ja julkaisi uraa uurtavia tutkimuksia eteläisen Afrikan rautakaudesta. Hän osoitti lopullisesti, että Suur-Zimbabwe ja muut vastaavat rauniot olivat täysin afrikkalaisperäisiä. Summers tutki myös muinaisia kultakaivoksia ja julkaisi bibliografian eteläisen Afrikan arkeologiasta. Hän teki arkeologian ohella myös muitakin tutkimuksia. Summers julkaisi muun muassa kansatieteellisen tutkimuksen ndebelien sotahistoriasta ja kirjan Etelä-Afrikan museon historiasta. Summers kirjoitti uransa aikana 76 tutkimuspaperia ja 7 kirjaa.

Lähteet 

Zimbabwelaiset henkilöt
Arkeologit
Kansatieteilijät
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Astrid

Astrid on vanha pohjoismainen naisen etunimi.  Nimen alkuosa viittaa aasoihin, loppuosa johtuu joko kaunista tai ratsastajatarta tarkoittavasta sanasta.

Suomessa nimi Astrid on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 6 795 naiselle ja muutamalle miehelle.  Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Astridin nimipäivä on 27. marraskuuta.

Tunnettuja Astrideja 

 Astrid, Ruotsin prinsessa, Belgian kuningatar, kuningas Leopold III:n puoliso
 Astrid, Belgian prinsessa
 Astrid, Norjan prinsessa
 Àstrid Bergès-Frisbey, espanjalais-ranskalainen näyttelijä
 Astrid Båhl, saamelainen taiteilija, Saamen lipun suunnittelija
 Astrid Cleve, ruotsalainen kasvitieteilijä, kemisti ja geologi
 Astrid M. Fünderich, saksalainen näyttelijä
 Astrid Gartz, suomalainen uutistoimittaja
 Astrid Henning-Jensen, tanskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
 Astrid Uhrenholdt Jacobsen, norjalainen maastohiihtäjä
 Astrid Joutseno, suomalainen pianisti
 Astrid Kirchherr, saksalainen valokuvaaja
 Astrid Krag, tanskalainen poliitikko ja ministeri
 Astrid Kumbernuss, saksalainen kuulantyöntäjä
 Astrid Lindgren, ruotsalainen lastenkirjailija
 Astrid Plane, yhdysvaltalainen muusikko
 Astrid Qvist (1912–2022), yksi pitkäikäisimmistä suomalaisista, kuollessaan Pohjoismaiden vanhin asukas
 Astrid Reponen-Juvas, suomalainen kansa- ja kielitieteilijä
 Astrid Riska, suomalainen kanttori-urkuri ja kuoronjohtaja
 Astrid Smeplass, Astrid S, norjalainen laulaja ja lauluntekijä
 Astrid Snäll, suomalainen estejuoksija
 Astrid Swan, suomalainen muusikko ja laulaja
 Astrid Thors, suomalainen poliitikko ja ministeri
 Astrid Zachrison, aikoinaan vanhin elossa ollut ruotsalainen
 Astrid Öberg, suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä

Nimen muita merkityksiä 

 Astrid, ruotsalainen mikrosatelliitti
 Astrid, suomalainen puurakenteinen purjealus
 HMS Astrid, Ruotsin laivaston tykkivene

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Kirkkonummen Ostari

Kirkkonummen Ostari on pieni kauppakeskus Kirkkonummella. Kauppakeskus avasi ovensa 20. syyskuuta 2010 nimellä Aseman Ostari. Se sijaitsee osoitteessa Asemankaari 1, 02400 Kirkkonummi, aivan Kirkkonummen juna-aseman läheisyydessä. Vieressä ovat myös linja-autoasema sekä taksiasema. Pysäköintitilaa on sekä ulkona että ostarin pysäköintihallissa. Lisäksi aivan ostarin vieressä on vuonna 2011 avattu pysäköintitalo Asemantalli, jossa on 380 pysäköintipaikkaa. Ostarin pinta-ala on reilut 5000 m². Kauppakeskuksen nimi muuttui Kirkkonummen Ostariksi vuonna 2015, kun omistaja vaihtui. 

Vuonna 1991 valmistuneessa rakennuksessa toimi ennen K-Supermarket Senaattori, mutta Kirkkonummen K-Citymarketin valmistuttua vuonna 2009 K-Supermarketin toiminta Kirkkonummen keskustassa lopetettiin. Aseman Ostarin 2. kerroksessa on Kirkkonummen kunnan teknilliset osastot, josta on suora kulkuyhteys vuonna 2011 valmistuneeseen Kirkkonummen kunnantaloon. Aseman Ostarin rakennus on peruskorjattu vuosina 2010–2011.

Aseman Ostari Kirkkonummen liikkeitä ovat:
 Dennis Pizzeria
 Dressmann
 H&M
 KappAhl
 Nordea

Entisiä liikkeitä:
 Faunatar
 Huoneistokeskus
 Kampaamokauppa Sitruuna

Kirkkonummen kauppakeskukset
Mark Moon

Mark mOoN (s. 1968) on suomalainen lauluntekijä ja muusikko. Hän on julkaissut musiikkia vuodesta 2010 alkaen Audiosaari-levymerkillä. Sitä ennen hänen musiikkinsa julkaisijana ja jakelijana toimi Suomen Levyvälitys Oy.

Mark mOoN käyttää nykyään taiteilijanimeä Mara.

Tuotanto 

Näin lauloi kuulintu (EP 2005, Suomen Levyvälitys Oy)
Blue notes From Finland (CD 2010, Audiosaari)
Viinabasso (Single 2011, Audiosaari)
Elämän Browseri (EP 2011, Audiosaari)
Kaljakyyneleet (Single 2012, Audiosaari)
Mielivala (Single 2013, Audiosaari)
 Sinistä Ruohoa (Single 2013, Audiosaari)

Lähteet 
Audiosaari 
Ylen Fono.fi Tietokanta
Järviradion levystö 
DiscoGs

Viitteet 

Suomalaiset muusikot
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilmatorjuntakoulu

Ilmatorjuntakoulu (lyh. ItK) oli Suomen puolustusvoimiin kuuluva, ilmatorjunnan aselajikoulutusta varusmiehille, reserviläisille ja kantahenkilökunnalle antava sotilasopetuslaitos. Se toimi itsenäisenä perustamisestaan 1. elokuuta 1940 alkaen elokuun 1987 loppuun, jolloin siitä tuli Helsingin Ilmatorjuntarykmentin joukkoyksikkö.

Koulu sijaitsi Santahaminassa Helsingissä vuodet 1940-1963 ja Tuusulan Hyrylässä vuodesta 1963 vuoteen 2007 osana Helsingin Ilmatorjuntarykmenttiä. Ilmatorjuntakoulu sulautettiin Ilmasotakoulun organisaatioon Jyväskylän Tikkakoskelle vuoden 2008 alusta. 

Koulun tehtäviin kuuluvat muun muassa tutkimus- ja kehittämistoiminta sekä henkilöstön perus-, jatko- ja täydennyskoulutus. Vuodesta 2008 lähtien Tikkakoskella hoidetaan muun muassa ilmatorjunnan tutkimusta ja kehittämistä sekä  taktiikka-, taistelutekniikka- ja johtamisjärjestelmäkoulutusta. Järjestelmä- ja varusmieskoulutusta annetaan joukko-osastoissa ja reserviupseerikoulussa.

Johto 
Koulun johdossa ovat toimineet muun muassa seuraavat henkilöt:

 eversti Eino Tuompo 1.8.1940 - 16.6.1941
 everstiluutnantti Aaro Astola 1945 – 1953
 everstiluutnantti Jalmari Lapinleimu 1953 - 1956
 everstiluutnantti Olavi Seppälä 1956-63
 everstiluutnantti Paavo Viiri 1963-64
 everstiluutnantti Veikko Järvelä 1964-65
 everstiluutnantti Lauri Pamppunen 1965-69
 everstiluutnantti Veikko Rantalainen 1969-71
 everstiluutnantti Eino Vainio 1971 - 1973
 everstiluutnantti Raino Ahonen 1973-75
 everstiluutnantti Rauli Helminen 1975-76
 everstiluutnantti Tysse Raatikainen 1976-81
 everstiluutnantti Mikko Virrankoski 1981-84
 everstiluutnantti Pentti Toivonen 1984-86
 everstiluutnantti Jaakko Hirva 1986-91
 everstiluutnantti Kalervo Sipi 1991-92
 everstiluutnantti Risto Tyrväinen 1992-96
 everstiluutnantti Rauli Korpela 1.5.1996 - 30.11.1998
 everstiluutnantti Risto Häkkinen 1998-2000
 everstiluutnantti Antti Arpiainen 1.10.2000 - 31.8.2003
 everstiluutnantti Rauno Lankila 1.9.2003 -3 1.8.2004
 everstiluutnantti Pekka Helasterä määräaikainen 1.9. - 30.11.2004
 everstiluutnantti Hannu Kylmäniemi 1.12.2004 – 31.8.2006

Lähteet 

Ilmatorjuntajoukot
Tikkakoski
Koulutus Suomen puolustusvoimissa
The Black Sabbath Story, Vol 2

The Black Sabbath Story, Vol 2 - 1978-1992 on Black Sabbath -yhtyeestä kertova dokumentti. Se keskittyy yhtyeen vuosiin 1978-1992. Alun perin se julkaistiin vuonna 1992 VHS-videona ja sittemmin vuonna 2002 hieman muokattuna DVD-versiona. Dokumentissa musiikkivideo-näytteiden ohella nähdään ja kuullaan Tony Iommin, Geezer Butlerin, Ronnie James Dion, Bill Wardin, Vinny Appicen, Geoff Nichollsin ja Cozy Powellin haastatteluja. Kappaleet eivät ole täyspitkinä versioina, tosin DVD-versiossa ne ovat pitempinä kuin VHS-versiossa. Julkaisu on myynyt kultaa (yli 50 000 kpl.) Yhdysvalloissa.

Kappaleet

VHS

"A Hard Road" (promovideo, Hammersmith Odeon 1978)
"Die Young" (promovideo, Rainbow-teatteri 1980)
"Neon Knights" (promovideo, Rainbow-teatteri 1980)
"Trashed" (promovideo, Montreal Forum 1983)
"Zero The Hero" (promovideo, Montreal Forum 1983)
"No Stranger to Love" (promovideo 1986)
"The Shining" (promovideo 1987)
"Headless Cross" (promovideo 1989)
"Feels Good to Me" (promovideo 1990)
"TV Crimes" (Rockfield-studiot 1992)
"Computer God" (Rockfield-studiot 1992)

VHS-versiossa ollut "A Hard Road" siirrettiin DVD-julkaisuissa Vol 1:seen.

DVD

"Die Young" (promovideo, Rainbow-teatteri 1980)
"Neon Knights" (promovideo, Rainbow-teatteri 1980)
"Trashed" (promovideo, Montreal Forum 1983)
"Zero The Hero" (promovideo, Montreal Forum 1983)
"No Stranger to Love" (promovideo 1986)
"The Shining" (promovideo 1987)
"Headless Cross" (promovideo 1989)
"Feels Good to Me" (promovideo 1990)
"TV Crimes" (Rockfield-studiot 1992)
"Computer God" (Rockfield-studiot 1992)
"Time Machine" (Rockfield-studiot 1992)
"I" (Hammersmith Odeon 1992)

lisäksi näytteinä ja haastattelujen taustalla kuullaan seuraavat kappaleet: "Supertzar" (introna), "Heaven and Hell" (live), "The Mob Rules" (live) ja "The Sabbath Stones"

DVD-ekstrat:

Sanctuary Recordsin suunnittelijan ja Sabbath-asiantuntijan Hugh Gilmourin haastattelu, aiheena yhtyeen historia vuosina 1978-1992
Bill Wardin haastattelu koskien hänen eroaan yhtyeestä vuonna 1980
Ian Gillanin haastattelu, aiheena "Stonehenge"-lavasteet ja yhtyeen lavashow vuosien 1983-1984 kiertueella
Tony Iommin, Ronnie James Dion ja Geezer Butlerin haastattelut vuodelta 1992
"The Making of 'TV Crimes'"-dokumentti

Black Sabbath
Ruma ankanpoikanen ja MINÄ

Ruma ankanpoikanen ja MINÄ (The Ugly Duckling and Me!) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Michael Hegnerin ohjaama, eurooppalaisena yhteistuotantona tehty animaatioelokuva.

Lähteet  

Ranskalaiset animaatioelokuvat
Saksalaiset animaatioelokuvat
Irlantilaiset animaatioelokuvat
Tanskalaiset animaatioelokuvat
Vuoden 2006 ranskalaiset elokuvat
Vuoden 2006 saksalaiset elokuvat
Vuoden 2006 brittiläiset elokuvat
Neuvonen

Neuvonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aleksi Neuvonen (s. 1975), tulevaisuuden tutkija ja yrittäjä
Anssi Neuvonen, lauluntekijä, muusikko ja tuottaja
Antti Neuvonen (1937–2011), kuvanveistäjä
Eero K. Neuvonen (1904–1981), Turun yliopiston ylikirjastonhoitaja 
Eija-Elina Bergholm, o.s. Neuvonen, (s. 1943), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Elisa Neuvonen (s. 1991), kilpakävelijä
Jari Neuvonen (s. 1964), jääkiekkoilija
Joonas Neuvonen (s. 1979), elokuvaohjaaja
Kaarlo Neuvonen (1918–2014), geologi 
Kirsi Neuvonen (s. 1960), kuvataiteilija 
Kiti Neuvonen (s. 1950), laulaja
Mikke Neuvonen, Maiki (s. 1989), säveltäjä, sanoittaja ja artisti
Mikko Neuvonen (s. 1990), muusikko ja näyttelijä
Pertti J. Neuvonen (1943–2020), kliininen farmakologi ja professori
Veikko Neuvonen (s. 1944), Yleisradion luontotoimittaja.
Anssi Salonen

Anssi Kalevi Salonen (s. 29. joulukuuta 1986 Huddinge, Ruotsi) on suomalainen jääkiekkotuomari. Hän toimi SM-liigassa päätuomarina, numerolla 2. SM-liigakauden 2017–2018 jälkeen Salonen siirtyi Sveitsin liigaan. Hän palaa kaudeksi 2021–2022 Suomen Liigaan päätuomariksi.

Salonen on Tampereen Jääkiekkotuomarit Ry:n jäsen.

Katso myös 
 Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

Lähteet 

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Noponen

Noponen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Alpo Noponen (1862–1927), kirjailija ja runoilija
Eino Noponen (1893–1964), näyttelijä
Jan Noponen (s. 1958), rumpali ja säveltäjä
Kalervo (V. K.) Noponen (1896–1961), oikeustieteilijä, professori
Lassi Noponen (s. 1963), yrittäjä ja yritysjohtaja
Leena Noponen (1937–2006), kieltenopettaja ja runoilija
Martti Noponen (1928–2019), Helsingin yliopiston valtio-opin professori
Paavo Noponen (1930–2016), urheiluselostaja ja -toimittaja ja tietokirjailija
Petra Noponen (s. 1996), koripalloilija.
Dirk Stikker

Dirk Uipko Stikker (5. helmikuuta 1897 - 23. joulukuuta 1979) oli hollantilainen pankkiiri, teollisuusvaikuttaja, poliitikko ja diplomaatti ja Naton pääsihteeri vuosina 1961–1965.

Dirk Stikker syntyi Winschotenissa ja opiskeli lakia Groningenin yliopistossa. Stikker loi uransa sitten pankkiirina. Vuonna 1935 hänestä tuli olutpanimo Heineken Internationalin toimitusjohtaja. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1948.

Stikker oli perustamassa Hollannin työväen säätiötä, jolla autettiin sodan jälkeisen Alankomaiden työehtosopimuksien toteuttamista.

Stikker siirtyi politiikan pariin vuonna 1945, jolloin hänet valittiin Alankomaiden parlamentin senaattiin.

Stikker oli perustamassa 24. maaliskuuta vuonna 1946 Alankomaiden vapauspuoluetta. Vuonna 1948 puolue liittyi osaksi liberaalista kansanpuoluetta. Stikkerista tuli 1948 pääministeri Willem Dreesin hallituksen ulkoministeri. Kansanpuolue vastusti Alankomaiden silloisen siirtomaan Uuden-Guinean liittämistä Indonesiaan, joten Stikker erosi hallituksesta ja se kaatui. Hän palasi kuitenkin ulkoministeriksi kahden kuukauden kuluttua. 

Vuonna 1949 Sticker oli Alankomaiden edustaja Indonesian itsenäisyysneuvotteluissa. Ulkoministerin tehtävän jälkeen Stikker nimitettiin Alankomaiden suurlähettilääksi Britanniaan vuosiksi 1952–1958 ja Alankomaiden pysyväksi suurlähettilääksi Pohjois-Atlantin liiton neuvostoon ja OECD:n edustajaksi vuosiksi 1958–1961.

Stikker valittiin 21. huhtikuuta 1961 Naton pääsihteerin Paul-Henri Spaakin seuraajaksi. Hän erosi virasta huonon terveyden takia vuonna 1964. Hänen seuraajakseen tuli Manlio Brosio.

Dirk Sitkker kuoli Wassenaarissa vuonna 1979.

Lähteet
 sportgeschiedenis.nl

Aiheesta muualla 

Alankomaiden ministerit
Naton pääsihteerit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Okkonen

Okkonen on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Antti Okkonen (s. 1982), jalkapalloilija
Eero Okkonen (s. 1968), pesäpalloilija
Heikki Okkonen (s. 1959), eräkirjailija
Ilpo Okkonen, valokuvaaja, graafinen suunnittelija, mainostoimistoyrittäjä, tietokirjailija ja kirjankustantaja
Jarkko Okkonen (s. 1978), jalkapalloilija
Olli Okkonen (s. 1983), pikajuoksija
Onni Okkonen (1886–1962), akateemikko, taidehistorioitsija.
David Zhu

Dai Wei "David" Zhu (kiinaksi 朱戴维) (s. 17. elokuuta 1990) on kiinalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2007 Zhu kilpaili Aasian Formula BMW sarjassa. Seuraavana vuonna hän kilpaili Formula Asia sarjassa. Vuosina 2009–2011 Zhu kilpaili Japanin Formula Challenge sarjassa. Vuonna 2011 Zhu kilpaili myös Formula Pilota China -sarjassa. Vuonna 2012 Zhu kilpaili F2-sarjassa ollen ensimmäinen kiinalainen, joka on kilpaillut F2-tasolla. Hän saavutti 22 pistettä sijoittuen sarjan 11:nneksi. Hän oli parhaimmillaan viides Algarven kilpailussa.

Aiheesta muualla
http://www.driverdb.com/drivers/dai-wei-zhu/career/

Kiinalaiset autourheilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Olkkonen

Olkkonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aate Olkkonen (1877–1949), kansanedustaja (Suomalainen puolue), kunnallisneuvos
Esko Olkkonen (1948–2007), aitajuoksija ja urheiluvalmentaja
Hannes Olkkonen (1895–1952), jääkärieversti
Joel Olkkonen (s. 1993), jääkiekkoilija
Joonas Olkkonen (s. 1976), kaksoistrap-ampuja
Jori Olkkonen nyk. Petrik Salovaara, ent. demoskenenimi Yip/Pure-Byte (s. 1968), tietokonepelimuusikko
Jouni Olkkonen (s. 1957), moukarinheittäjä
Jukka Olkkonen (1958–2014), moukarinheittäjä
Kaisa Olkkonen (s. 1964), hallitusammattilainen ja yritysjohtaja
Pekka Olkkonen (s. 1981), kitaristi
Sakari Olkkonen (1931–2002), telinevoimistelija
Tauno Olkkonen (1925–2018), tekniikantutkija, professori
Tiia Olkkonen (s. 1999), maastohiihtäjä
Väinö Olkkonen (1909–1965), kirjailija ja suomentaja.
Paajanen

Paajanen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Paajanen, oik. Mauno Paajanen (s. 1960), laulaja, lauluntekijä
Juhani Paajanen (s. 1947), Vantaan ent. kaupunginjohtaja
Jukka Paajanen (s. 1956), pikajuoksija
Jyrki Paajanen (s. 1980), urheiluvaikuttaja, salibandyvalmentaja, -toimittaja, -erotuomari ja -pelaaja
Manu Paajanen (1941–2018), toimittaja ja kirjailija
Matti Paajanen (1810–1874), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Maura Paajanen (s. 2000), salibandyn pelaaja
Mirkka Paajanen (s. 1982), laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Otto Paajanen (s. 1992), jääkiekkoilija
Paavo Paajanen (1917–1999), sotilas ja Mannerheim-ristin ritari
Reijo Paajanen (s. 1950), kansanedustaja (kok.)
Salla Paajanen (s. 1964), toimittaja 
Severi Paajanen (s. 1986), jalkapalloilija
Vilho Paajanen (s. 1946), kestävyysjuoksija

Muita
Annikki Piukka, oik. Edla Paajanen, (1889–1958), kirjailija
Mariefred

Mariefred on taajama Strängnäsin kunnassa. Se sijaitsee Södermanlandin läänissä ja Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 726 asukasta.

Mariefred oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki. Kaupungin hallinnolliseen alueeseen kuului tuolloin myös Södertäljen kuntaan liitetty ja vuodesta 1999 Nykvarnin kuntaan kuuluva Taxingen seurakunta. Viimeisimmässä kuntauudistuksessa Mariefred liitettiin Taxingea lukuun ottamatta Strängnäsin kuntaan.

Mariefredissä sijaitsee Gripsholmin linna.

Vaakuna

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

 Strängnäs kommun - Våra kommundelar 

Ruotsin taajamat
Ruotsin kaupungit
Strängnäsin kunta
Adara Pakkaus

Adara Pakkaus Oy on Valkeakoskella toimiva pakkausalan yritys. Sen tuotevalikoimaan kuuluvat myymälä- ja kampanjamateriaalit, myymälätelineet, somistenauhat, premium-pakkaukset, marja- ja vihanneslaatikot, aaltopahvilaatikot sekä vakiopakkaukset. 

Yrityksen nimi on lainattu Adhara-tähdeltä.

Historia
Adaran juuret ovat Valkeakosken Valkeakosken aaltopahvitehtaassa, jonka pohjoismainen Peterson-konserni osti UPM Kymmene Oy:ltä vuonna 1998. Tuolloin perustettiin Petersonwalki Oy. Vuonna 2002, yrityksen siirryttyä kokonaan norjalaiseen omistukseen, nimi vaihdettiin Peterson Packaging Oy:ksi.

Vuonna 2011 Peterson Packaging Oy siirtyi yrityskaupassa virolaiselle sijoitusyhtiö Agreeno AS:lle, ja uudeksi nimeksi valittiin Adara Pakkaus Oy. Adara Pakkaus Oy osti 30.5.2014 tehdyllä yrityskaupalla Display Pack Finland Oy:n koko osakekannan. Kaupan myötä Adaran tuote- ja palveluvalikoima laajeni.

Syksyllä 2016 Adara Pakkaus investoi n. kaksi miljoonaa euroa digipaino- ja leikkurilinjaan, joka on ensimmäinen Suomessa.

Liiketoiminta-alueet
 Aaltopahvi
 Myymälä- ja kampanjamateriaalit
 Pakkaukset

Hallitus
 Bo Borgström (puheenjohtaja)
 Henrik Biering (jäsen)
 Sveinn Biering Jónsson (jäsen)
 Jón Snorrason (jäsen)

Lähteet

Suomalaiset yritykset
Valkeakoski
Hans Buch

Hans Robert Viktor Buch (4. lokakuuta 1883 Helsinki – 25. huhtikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Buch tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä vuonna 1902 ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1912. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1922, kasvitieteellisen museon kustos vuodesta 1949. Hän opetti luonnontietoa helsinkiläisissä kouluissa vuosina 1917–1930. Hänelle myönnettiin 1953 professorin arvonimi.

Hänen isänsä oli Max Buch ja veljensä Kurt Buch.

Julkaisuja
 Suomen talvikasvio: Tauluja lehtensä varistavien puuvartisten kasviemme määräämiseksi talvitilassa. Kirjoittaneet H. Buch ja A. A. Sola. Vanamon kirjoja 12. Otava 1908
 Über die Brutorgane der Lebermoose. Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1911
 Herbarium: Anvisningar och råd beträffande insamling, konservering och förvaring av herbarieväxter. Schildt, Helsingfors 1923. (Ilmestynyt Vilho Setälän suomentamana nimellä Herbaario: Ohjeita kasvien keräämiseen ja säilyttämiseen. Otava 1923.)
 Die Scapanien Nordeuropas und Sibiriens. 1. Commentationes biologicae Tom 1, 4. Finska vetenskaps-societeten, Helsingfors 1923
 Über Kutikula bewohnende Mikroorganismen der Lebermoose. Commentationes biologicae Tom 1, 5. Finska vetenskaps-societeten, Helsingfors 1923
 Neun für Finnland neue Lebermoose. Acta Societatis pro fauna et flora Fennica 55, 6. Helsingfors 1925
 Die Scapanien Nordeuropas und Sibiriens. 2. Systematischer Teil. Commentationes biologicae Tom 3, 1. Finska vetenskaps-societeten, Helsingfors 1928
 Vorarbeiten zu einer Lebermoosflora Fenno-Scandias. Memoranda Societatis pro fauna et flora fennica, Helsingfors 1933-1942
 Suomen maksasammalet. Otava 1936
 Bryophyten von den Azoren und Madeira. Kirjoittaneet Hans Buch, Herman Persson. Commentationes biologicae 8, 7. Societas scientiarum Fennica, Helsingfors 1941
 Über die Wasser- und Mineralstoffversorgung der Moose. 1. Commentationes biologicae 9, 16. Societas scientiarum Fennica, Helsingfors 1945
 Über die Wasser- und Mineralstoffversorgung der Moose. 2. Commentationes biologicae 9, 20. Societas scientiarum Fennica, Helsingfors 1947
 Über die Flora und Vegetation Nordwest-Spaniens. Commentationes biologicae 10, 17. Societas scientiarum Fennica, Helsingfors 1951
 Om vegetationssuccessionen på de sandiga havsstränderna i sydligaste Finland och dess orsaker. Årsbok. Societas scientiarum Fennica. Serie B 37, 7. Helsingfors 1959

Lähteet

Suomalaiset kasvitieteilijät
Suomalaiset kansatieteilijät
Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Karhusaari (elokuva)

Karhusaari () on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut Don Sharpin ohjaama kanadalais-brittiläinen toimintatrilleri, jonka pääosissa ovat Donald Sutherland, Vanessa Redgrave, Richard Widmark, Christopher Lee ja Lloyd Bridges. Karhusaari perustuu Alistair MacLeanin samannimiseen romaaniin vuodelta 1971. Elokuvan käsikirjoituksen laativat ohjaaja Sharp ja David Butler.

Karhusaari sai ensi-iltansa Etelä-Afrikassa 5. joulukuuta 1979. Kotimaassaan Iso-Britanniassa elokuva ilmestyi teattereihin 27. joulukuuta 1979. Kanadassa elokuva sai ensi-iltansa seuraavana vuonna 6. kesäkuuta. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 21. joulukuuta 1979.

Juoni

Pohjoisnavan lähelle sijaitsevalle Karhusaarelle saapuu ryhmä tiedemiehiä tutkimaan ilmastonmuutosta. Työtä kuitenkin häiritsevät onnettomuudet, sabotaasit ja lopuksi murha. Jollakin ryhmän jäsenistä on aivan toiset syyt Karhusaarella oleskeluun: syyt, jotka uhkaavat toisten henkeä. Eristettyinä arktiseen erämaahan tutkimusryhmän on itse löydettävä ratkaisu arvoitukseen.

Näyttelijät

Tuotanto
Karhusaaren kuvaukset alkoivat 22. marraskuuta 1978 ja päättyivät 26. huhtikuuta 1979. Toimintatrilleriä kuvattiin Pinewood Studiosilla Englannissa, Glacier Bayn kansallispuistossa Alaskassa sekä Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Karhusaaren budjetti oli arviolta 12,1 miljoonaa Kanadan dollaria; se oli kallein vuoteen 1979 mennessä tehty kanadalainen elokuva.

Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen harmitteli, ettei elokuva yllä tiukan romaanin tasolle ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Vuoden 1979 brittiläiset elokuvat
Vuoden 1979 kanadalaiset elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Brittiläiset toimintaelokuvat
Brittiläiset jännityselokuvat
Sanojesi äärelle


Sanojesi äärelle on suomalaisen black metal -yhtyeen Hornan seitsemäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2008 levymerkillä Debemur Morti Productions.

Kappaleet

CD 1

CD 2

Kokoonpano 
 Corvus – laulu
 Shatraug – kitara
 Saturnus – kitara
 Infection – basso
 Vainaja – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Maelstromzine: 
 The Metal Observer:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 albumit
Hornan albumit
Bizarre Troll Technology

Bizarre Troll Technology on suomalaisen black metal -yhtyeen Trollheim's Grottin ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2001 levymerkillä Woodcut Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Spellgoth – laulu, kitara
 Trist – kitara
 Trolldröm – basso
 H.G.G. Void – kosketinsoitin
 TrollN – rummut

Vierailevat muusikot
 L. L. Infectus – puhdas laulu (kappaleet 3 & 6), murinalaulu (kappale 4)
 Lossi Hartikainen – soolokitara (kappaleet 3, 5 & 7)
 Torment – murinalaulu (kappale 4) 
 Pete Lapio – soolokitara (kappale 5)

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2001 albumit
Vuoden 2001 esikoisalbumit
Trollheim’s Grottin albumit
Bloodsoaked and Ill-Fated

Bloodsoaked and Ill-Fated on suomalaisen black metal -yhtyeen Trollheim’s Grottin toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2003 levymerkillä Woodcut Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Spellgoth – laulu, kitara
 TrollN – rummut
 Ruho – kosketinsoitin
 Nuklear Korpse – basso
 Trist – kitara

Vierailevat muusikot
 Trmnt.xes – kitara (kappale 1)
 Infection LL – murinalaulu (kappale 2)
 Satanik Jamsen – soolokitara (kappale 2), kitara
 Satkis – soolokitara (kappale 4)
 Cinatas – laulu (kappale 6)

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2003 albumit
Trollheim’s Grottin albumit
Matti Hokkanen (kansanedustaja)

Matti Heikki Johannes Hokkanen (30. joulukuuta 1937 Muurame – 27. maaliskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen ekonomi ja toimitusjohtaja Tampereelta. Hän toimi kahteen otteeseen Hämeen läänin pohjoisen vaalipiirin Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1972−1983 ja 1987−1991. Hänet valittiin myös Tampereen kaupunginvaltuustoon vuosina 1972−2000, josta hän istui kaupungin hallituksessa 1983−1984. Hän oli myös Pirkanmaan maakuntahallituksessa vuosina 1991−2000. Vuonna 1996 hän sai maakuntaneuvoksen arvonimen. Eduskuntakaudellaan Hokkanen oli valtiovarainvaliokunnan, parlamentaarisen liikennekomitean ja Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.

Hokkasen vanhemmat olivat kauppias Pauli Edvard Hokkanen ja rouva Kaino Kaarina Hokkanen o.s. Nieminen. Perhe muutti vuonna 1939 Kuoreveden Halliin, jossa Matti kävi kansa- ja keskikoulun. Vilkas lentotoiminta Hallissa viritti Hokkasessa elämänmittaisen ilmailuharrastuksen. Hän kävi lukioluokat Jämsän yhteiskoulussa ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1959. Opintojaan hän jatkoi Helsingin kauppakorkeakoulussa, josta valmistui ekonomiksi vuonna 1965. Talven 1965–1966 Hokkanen vietti Asla-stipendiaattina Yhdysvalloissa. Työelämässään hän toimi muun muassa Yleisradion uutistoimiston toimittajana Helsingissä vuosina 1963−1967 ja Tampereen kauppakamarin toimitusjohtajana vuosina 1968–2000.

Hokkanen oli tekemässä päätöksiä muiden muassa Tampere-Pirkkalan lentoaseman, Helsinki–Tampere-moottoritien ja teknologiakeskus Hermian rakentamisesta. Vuonna 2009 hän julkaisi muistelmateoksen Suomen puolesta Pirkanmaan hyväksi.

Työuran ohella ja osittain siihen liittyen Hokkasella oli lukuisia luottamustehtäviä. Hän oli muun muassa Tampereen teknillisen korkeakoulun, Tampereen yliopiston ja Tampereen Teknologiakeskuksen hallitusten jäsen, Vapaussoturien Huoltosäätiön varapuheenjohtaja, Tampereen Suomalaisen Klubin ja Tampereen Reserviupseerien puheenjohtaja, Tampereen Teatterin ja Tampereen Työväen Teatterin hallitusten jäsen, Sara Hildenin taidemuseon johtokunnan jäsen sekä Suomen Kulttuurirahaston Pirkanmaan rahaston puheenjohtaja. Sotilasarvoltaan Hokkanen oli reservin kapteeni.

Lähteet 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Tampereen kaupunginvaltuutetut
Pirkanmaan vaalipiiri
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet