joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lucas Moura

Lucas Rodrigues Moura da Silva eli Lucas tai Lucas Moura (s. 13. elokuuta 1992 São Paulo, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan joukkuetta Tottenham Hotspuria.

Lucas on taitava pallonkäsittelijä ja hyvä harhauttelija sekä nopea hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Häneltä löytyy myös räjähtävä lähtönopeus ja hän osaa myös tehdä maaleja paikan tullen.

Maajoukkueura 
Lucas pelasi yhdeksän ottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän oli mukana, kun Brasilia voitti ikäluokan Etelä-Amerikan mestaruuden, ja teki finaalissa hattutempun Brasilian voittaessa Uruguayn 6-0. Hän pelasi neljä ottelua Brasilian saavuttaessa olympiahopeaa Lontoossa 2012. Loppuottelussa Meksikoa vastaan hän pelasi viisi minuuttia.

Lucas teki debyyttinsä Brasilian A-maajoukkueessa 27. maaliskuuta 2011 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. Saman vuoden Copa Américassa hän pelasi Brasilian kaikissa neljässä ottelussa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Argentiinaa vastaan saman vuoden syyskuussa. Hän pelasi kahdessa ottelussa Brasilian voittaessa Maanosaliittojen cupin 2013, ja yhdessä ottelussa vuoden 2016 Copa América Centenariossa. Kaikkiaan hän on vuoden 2019 loppuun mennessä pelannut 35 A-maaottelussa, tosin vain kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa.

Seurajoukkueura

São Paolo FC 
Lucas liittyi São Paulo FC:hen vuonna 2005. Hän teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa 2010. Hän pelasi kaikkiaan 74 Serie A:n ottelua, joissa teki 19 maalia. Copa Sudamericanassa hän teki 12 ottelussa kolme maalia, ja voitti mestaruuden 2012.

Paris Saint-Germain 
Kesällä 2012 sekä Manchester Unitedin että Internazionalen raportoitiin olevan kiinnostunut Lucasista. 8. elokuuta 2012 Paris Saint-Germain voitti taistelun ja ilmoitti että Lucas olisi siirtymässä joukkueeseen tammikuussa 2013. Hän pelasi Paris Saint-Germainissa numerolla 7.

Lucas voitti PSG:ssä Ranskan-mestaruuden 2013−2016 ja 2018, Ranskan cupin 2015−2017, liigacupin 2014−2018 ja supercupin 2013−2017. Pelaamissaan 153 Ligue 1:n ottelussa hän teki 34 maalia ja antoi 33 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän teki 38 ottelussa kolme maalia.

Tottenham Hotspur 
Lucas siirtyi Englannin Valioliigan Tottenhamiin 28,4 miljoonalla punnalla tammikuussa 2018. Hän pelasi Mestarien liigassa kaudella 2018−2019 yhtä vaille kaikissa otteluissa ja teki viisi maalia. Tappiollisessa loppuottelussa Liverpoolia vastaan hän pelasi 24 minuuttia.

Lähteet 
Lucas PSG:n kotisivuilla
Lucas Transfermarkt-sivustolla

Viitteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Brasilialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Once Sent from the Golden Hall

Once Sent from the Golden Hall on ruotsalaisen melodisen death metal -yhtye Amon Amarthin ensimmäinen täyspitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1998.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Johan Hegg – laulu
 Martin Lopez – rummut
 Olavi Mikkonen – kitara
 Anders Hansson – kitara
 Ted Lundström – bassokitara

Muut tekijät 
 Peter Tägtgren – äänittäjä
 Peter Kinmark – kansikuva

Arviot 
 About.com: 
 Allmusic:

Aiheesta muualla 
 Once Sent from the Golden Hall discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 1998 albumit
Amon Amarthin albumit
Marius Broening

Marius Broening (s. 24. lokakuuta 1983 Herrenberg, Saksan liittotasavalta) on saksalainen pikajuoksija ja EM-mitalisti.

Broening kuului Saksan pikaviestijoukkueeseen sen sijoituttua Helsingin MM-kilpailuissa 2005 seitsemänneksi ja Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 viidenneksi. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Broening voitti Saksan pikaviestijoukkueessa pronssia Ranskan ja Italian jälkeen ajalla 38,44.

Broeningin henkilökohtainen ennätys 100 metrin juoksussa on 2,5 m/s vastatuuleen Ulmissa 4. heinäkuuta 2009 juostu 10,24 sekuntia ja sisäradoilla 60 metrin juoksussa Sindelfingenissä 23. helmikuuta 2008 juostu 6,60 sekuntia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Broeningin virallinen kotisivu 

Saksalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Itämainen kylmä halli

Itämainen kylmä halli oli Tampereella Itäisenkadulla, nykyisen Aleksis Kiven katu 26:n kohdalla, sijainnut avoseinäinen basaarin kaltainen kauppapaikka. Rakennuksen suunnitteli vuonna 1902 arkkitehti Georg Schreck.

Lähteet
Päivi Tapola: Rakentajan elämä - Georg W. I. Schreck. Moreeni, 2011. ISBN 978-952-25-40546.

Aiheesta muualla 
 Yle Areena: Kadonnut Tampere - Kylmähalli oli tamperelainen basaari, esitetty 22.6.2011

Tampereen entiset rakennukset ja rakennelmat
Nalkala
Theobald

Theobald (n. 1090–1161) oli Canterburyn arkkipiispa.

Tausta

Theobaldin perhe oli Thiervillen alueelta Ranskasta. Historioitsija Frank Barlowin mukaan hän saattoi olla seuraajansa Thomas Becketin kaukainen sukulainen, koska hän oli kotoisin samalta seudulta Normandiasta. Hänen veljestään Walterista tuli myös piispa. 1100-luvun alussa hänestä tuli benediktiinimunkki normandialaisessa Becin luostarissa, jossa hänet ylennettiin prioriksi vuonna 1127.

Arkkipiispuus
Kuningas Tapani valitsi hänet arkkipiispaksi vuonna 1138 sivuuttaen samalla oman veljensä Winchesterin piispan Henryn, joka oli auttanut häntä valtaannousussa. Walesin kirkon itsenäisyyttä koskeneen kiistan paavi Eugenius III ratkaisi vuonna 1147 Canterburyn hyväksi toteamalla, että St David'sin piispa Bernardin tulee olla "henkilökohtaisesti tottelevainen" Theobaldille, mutta Walesin kirkollinen status määriteltäisiin kuulemisessa seuraavana vuonna. Bernardin kuoleman vuoksi Theobaldin onnistui kuitenkin nimittää yhteistyöhaluisempi piispa.

Johannes Salisburylaisen mukaan Theobald halusi Thomas Becketin seuraajakseen, mikä lienee ollut syynä siihen, että hän halusi tavata Becketin ja kuninkaan ennen kuolemaansa. Ilmeisesti hän uskoi Becketin pystyvän hallitsemaan kuningasta kirkon eduksi. Hän kuoli 18. huhtikuuta 1161.

Lähteet

Canterburyn arkkipiispat
Katoliset arkkipiispat
1090-luvulla syntyneet
Vuonna 1161 kuolleet
Seppo Löytty

Seppo Kalervo Löytty,  (18. toukokuuta 1929 Urjala – 22. maaliskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen pappi, teologian tohtori ja kirjailija. Hän on kirjoittanut kirjoja, jotka käsittelevät lähetystyön, kirkon, elämänkatsomuksen, sukututkimuksen ja hengellisiä teemoja. Seppo Löytty syntyi Urjalassa Toivo Löyttyn ja Fanny Löyttyn, s. Rintala, perheeseen. Toivo Löytty työskenteli rautateillä, lopulta ylikonduktöörinä. Seppo avioitui vuonna 1953 lehtori Kirsti Helena Saarimäen kanssa. Perheeseen syntyi viisi poikaa: Jaakko 1955, Heikki 1957, Sakari 1959 , Mikko 1961 ja Olli 1966.

Koulutus
Seppo Löytty valmistui ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta vuonna 1949, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa teologian kandidaatiksi 1953, lisensiaatiksi 1969 ja teologian tohtoriksi 1971. Löytty vihittiin papiksi Tampereella vuonna 1954. Löytty suoritti alemman pastoraalitutkinnon 1962 ja ylemmän 1971 . Opintoja Stellenboschin yliopistossa Etelä-Afrikassa 1956.

Ura
Vuosina 1957–1967 Seppo Löytty toimi Suomen Lähetysseuran palveluksessa Lounais-Afrikassa. Hän toimi Engelan poikakodin johtajana, Elimin pappisseminaarin lehtorina, United Lutheran Theologians –seminaarin opettajana ja rehtorina. Vuosina 1961–1962 sekä 1970 Löytty toimi Tampereen hiippakunnan lähetyssihteerinä. Vuosina 1967–1970 Löytty oli Tampereen seurakuntien diakoniapastorina, vuosina 1970–1973 Ylöjärven kirkkoherrana ja vuosina 1974–1982 Mikkelin tuomiorovastina. Kansan Raamattuseuran julistustyöntekijänä Löytty oli vuosina 1982–1984 ja 1987–1988. Makumiran teologisessa korkeakoulussa Tansaniassa opettajana sekä Suomen Lähetysseuran lähetyskasvatussihteerinä vuosina 1988–1992, jolloin siirtyi eläkkeelle. Lisäksi Löytty on toiminut luottamustehtävissä mm. Suomen ja Ambo-Kavangon kirkkojen sekä Luterilaisen Maailman Liiton piirissä .

Kirjallinen tuotanto
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Sain sanan Herralta – Profeetallisuudesta. Omakustanne 2012.
 Kirsti ja Seppo Löytty: Kolmen vuoden safari – Tehtävä Tansaniassa. Omakustanne, 2013.
Hämeessä syntynyt – Muistelmia Urjalasta ja Tampereelta. Omakustanne, 2013.
Paluu juurille : suvun tarinaa. Omakustanne, 2015.
Ensi kosketukseni Afrikkaan. Omakustanne, 2017.

Lähteet

Katso myös

Suomalaiset kirjailijat
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Rodolfo Rodríguez

Rodolfo Sergio Rodríguez Rodríguez (s. 20. tammikuuta 1956 Montevideo) on entinen uruguaylainen jalkapallomaalivahti. Hän on edustanut maataan useammin kuin kukaan toinen pelattuaan Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa 79 ottelussa vuosien 1976 ja 1986 välillä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 International statistics at rsssf
 Profile at Tenfield
 Sitedalusa.com Sita de Lusa article

Uruguaylaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
DARPA Grand Challenge

DARPA Grand Challenge on DARPAn järjestämä automatisoitujen autojen palkintokilpailu. Autot ovat täysin tietokoneohjattuja, ja jos joukkue joutuu käyttämään ainoaa sallittua kauko-ohjausta eli auton pysäytystä, se tietää diskausta. Autot ovat autoteknisesti täysin tavallisia ja myös tietokoneet ja sensoritkin ovat useimmilla joukkueilla tavallisia, mutta mikä tekee kisaan osallistuvista autoista erikoisia ja mikä on kaikkein haastavinta, on niiden ohjelmistot. Siksi se on enemmänkin tietotekniikkakilpailu kuin autokilpailu.

Miehittämättömät kulkuneuvot
Autotekniikka
Yhdysvaltain tiede ja tekniikka
Tieteen ja tekniikan palkinnot
Rautatiehallitus

Rautatiehallitus oli Suomessa vuosina 1877–1990 toiminut keskusvirasto, joka johti Valtionrautateiden toimintaa. Se muutettiin valtion liikelaitokseksi vuonna 1990 ja yhtiöitettiin 1. heinäkuuta 1995, jolloin syntyi nykyinen VR-yhtymä. Osa rautatiehallituksen viranomaistehtävistä siirtyi samassa yhteydessä perustetulle ratahallintokeskukselle.

Rautatiehallitusta edelsi vuoteen 1863 rautatiejohtokunta, joka valvoi Suomen ensimmäisen rautatien, Helsinki–Hämeenlinna-radan, rakentamista ja liikennöintiä, sekä vuosina 1863–1877 Tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen alainen rautatiepäällikön kanslia. Rautatiehallitus perustettiin 25. heinäkuuta 1877 ja se toimi aluksi senaatin maanviljelystoimituskunnan alaisena, kunnes kulkulaitostoimituskunta perustettiin vuonna 1892. Suomen itsenäisyyden aikana se toimi ensin kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön, ja vuodesta 1970 lähtien liikenneministeriön alaisuudessa. 

Rautatiehallituksen tehtävänä oli hoitaa rautatieliikennettä, huolehtia rautateille tarpeellisen kaluston hankkimisesta ja rakennusten rakentamisesta sekä lipputulojen kannosta ja tilityksestä. Uusien ratayhteyksien rakentaminen lisättiin sen tehtäviin vuonna 1923. Rautatiehallituksen pääjohtaja oli samalla myös valtionrautateiden päällikkö.

Pääjohtajat
Nimikkeenä oli vuoteen 1877 rautatiepäällikkö rautatiejohtokunnassa, sen jälkeen rautatiehallituksen ylitirehtööri.

Georg Adolf Strömberg 1862–1903
Daniil Dratševski 1903–1905
Aleksei Tšepurnov 1906–1908
Anders Ahonen 1908–1917
Gustaf Vilhelm Jansson 1917 (v.t.) 
Bernhard Wuolle 1917–1922
Jalmar Castrén 1922–1943

Harald Roos 1943–1956
Erkki Aalto 1956–1966
Esko Rekola 1966–1973
Paul Paavela 1973–1980
Herbert Römer 1980–1988
Eino Saarinen 1988–1995

Katso myös
Suomen rautatieliikenne
Suomen rataverkon historia
Rautatievirasto

Lähteet

Aiheesta muualla
Ohjeita Rautatiehallituksen asiakirjojen tutkimiseen (Arkistolaitos)

Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Rautatiehallinto
Suomen rautatieliikenne
Hamsteripäiväkirjat

Hamsteripäiväkirjat () on Medetain tekemä kuusiosainen mangasarja, joka kertoo lemmikkihamstereista ja niiden kasvattamisesta.

Suomennokset

Lähteet 
 Petteri Uusitalo: Hamsteripäiväkirjat. Anime 2010.
 Jarkko Sikiö: Hamsteripäiväkirjat. Kvaak.fi 7.11.2010.

Mangasarjat
2000-luvun anime ja manga
Vapaudenkatu (Helsinki)

Vapaudenkatu () on Helsinkiin aika ajoin esitettyjen, nykyisin hylättyjen suunnitelmien mukaan liikenneväylä, joka johtaisi keskustasta rautatien vartta myötäillen Pasilaan.

Ensimmäisen kerran keskustasta pohjoiseen johtava pääkatu esiintyi Eliel Saarisen vuonna 1918 laatimassa Suur-Helsingin yleiskaavaehdotuksessa (Pro Helsingfors). Sen mukaan Töölönlahti olisi täytetty ja uusi leveä puistokatu olisi kulkenut sen alueen kautta nykyiseltä Asema-aukiolta Pasilaan sijoitetun uuden päärautatieaseman luo, josta olisi myös haarautunut joukko puistokatuja eri suuntiin. Saarinen ehdotti kadulle nimeä Kuninkaan puistotie (), joka liittyi samaan aikaan vireillä olleeseen Suomen kuningaskuntahankkeeseen.

Myöhemmin esitetyissä suunnitelmissa Töölönlahden täyttämisestä luovuttiin, ja suunniteltu liikenneväylä sijoitettiin yleensä välittömästi rautatien länsipuolelle. Esimerkiksi Yrjö Lindegrenin ja Erik Kråkströmin vuonna 1954 laatiman asemakaavaehdotuksen mukaan se olisi kulkenut moottoritiemäisenä rautatien vieressä. Alvar Aallon vuonna 1964 laatiman keskustasuunnitelman mukaan tie olisi sijoitettu pilarien varaan rautatien yläpuolelle, jotta Helsinkiin saapuville olisi sieltä avautunut komea näköala. Tien eteläpäähän suunnitellun Terassitorin yhteyteen olisi tullut laaja liikekeskus pysäköintitiloineen. Useimpien suunnitelmien mukaan Vapaudenkatu olisi eteläpäässään liittynyt Keskustan kehäväylään tai Helsingin keskustatunneliin, pohjoispäässään taas Lahdenväylän ja Turunväylän yhdistäväksi suunniteltuun Pasilanväylään.

Suunnitelma sai osakseen myös laajaa vastustusta osittain korkeiden rakennuskustannusten vuoksi, mutta myös kaupunkikuvallisista syistä ja erityisesti, koska sen pelättiin lisäävän merkittävästi liikennettä keskikaupungilla. Lisäksi suunnitelman toteuttaminen olisi merkinnyt, että huomattava osa Linnunlaulun alueen historiallisesti arvokkaista huviloista olisi täytynyt purkaa. Eräiden asukasyhdistysten lisäksi varsinkin Liikennepoliittinen yhdistys Enemmistö on voimakkaasti vastustanut hanketta. 

Vuonna 1976, hyväksyessään kantakaupungin yleiskaavan, kaupunginvaltuusto päätti, että Vapaudenkadun suunnittelusta oli luovuttava. Kun suunnitelma kuitenkin tuli myöhemmin eri yhteyksissä uudelleen esille, valtuusto hylkäsi sen uudestaan vuonna 1997.

Lähteet 

Helsingin liikenne
Helsingin historia
Helsingin toteutumattomat kaupunkisuunnitelmat
Hồ-dynastian linnoitus

Hồ-dynastian linnoitus on temppeleistä ja torneista koostuva rakennusyhdistelmä Thanh Hóain provinssissa, Vietnamissa. Se sijaitsee 150 kilometriä lounaaseen Hanoiin satamakaupungista. Mỹ Sơnin rakennukset rakennettiin 300- ja 1100-lukujen välisenä aikana. Rakennukset kuuluvat nykyään Unescon maailmanperintöluetteloon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Temppelit
Uskonto Vietnamissa
Unescon maailmanperintökohteet Vietnamissa
Suomen amerikkalaisen jalkapallon maajoukkue

Suomen amerikkalaisen jalkapallon miesten maajoukkue edustaa Suomea amerikkalaisen jalkapallon kansainvälisissä arvoturnauksissa. Suomi on osallistunut lajin kansainvälisiin arvokilpailuihin jo 1980-luvun alusta saakka. EM-kisoissa Suomi on maanosan menestynein maa viidellä kultamitalilla, neljällä hopealla ja neljällä pronssilla. MM-kisoihin Suomi on selviytynyt kerran, vuonna 1999, jolloin joukkue sijoittui kuudenneksi.

Sijoitukset arvokisoissa

Euroopanmestaruuskilpailut
 1983:  Hopeaa
 1985:  Kultaa
 1987:  Pronssia
 1989:  Hopeaa
 1991:  Hopeaa
 1993:  Kultaa
 1995:  Kultaa
 1997:  Kultaa
 2000:  Kultaa
 2001:  Hopeaa
 2005:  Pronssia
 2010: Viides
 2014: Neljäs
 2018:  Pronssia
 2021:  Pronssia

Maailmanmestaruuskilpailut
 1999: Kuudes
 2003: Karsiutui
 2007: Karsiutui
 2011: Karsiutui
 2015: Karsiutui

Päävalmentajat

Ruotsi-maaottelut 
Suomen miesten maajoukkue on pelannut Ruotsin kanssa vuosittaisen maaottelun muutamia poikkeuksia lukuunottamatta vuodesta 1992.

Voitot: Suomi 12-Ruotsi 10

Lähteet
 SAJL – Maajoukkueet
 EFAF
 IFAF

Viitteet

Suomen amerikkalainen jalkapallo
Maajoukkueet
Juntunen

Juntunen voi tarkoittaa seuraavia:

paikannimenä
 Juntunen, järvi Heinolassa
 Juntunen, lampi Laukaassa

sukunimenä
 Alpo Juntunen (s. 1944), filosofian tohtori, Maanpuolustuskorkeakoulun professori
 Ani Juntunen (s. 1996), keilaaja
 Antti Juntunen eli Parta-Antti (1884–1956), Kainuussa vaikuttanut saarnaaja
 Antti-Jussi Juntunen (s. 1999), maantiepyöräilijä
 Eeli Juntunen (1829–1904), maanviljelijä, lukkari ja valtiopäivämies
 Eero Juntunen (s. 1944), jääkiekkoilija
 Eero Juntunen (1921–1966), kansanedustaja (Maalaisliitto)
 Elli Juntunen (1901–1990), poliitikko (SKDL)
 Helena Juntunen (s. 1976), oopperalaulaja
 Henrik Juntunen (s. 1983), jääkiekkoilija
 Jani Juntunen, radiojuontaja
 Johan Arvid Juntunen (1888–1965), jääkärivääpeli
 Jooseppi Juntunen (1917–1975), virkamies ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Juho Juntunen (s. 1953), sarjakuvapiirtäjä ja rocktoimittaja
 Kari Juntunen (s. 1956), toimittaja
 Kerttu Juntunen (1924–1994), neuvostoliittolainen kirjallisuuden suomentaja
 Kristina Juntunen (s. 1976), näyttelijä ja jazzlaulaja
 Liisa Karpo, o.s. Juntunen (s. 1980), elokuvatuottaja
 Marko Juntunen (s. 1966), tutkija, antropologi, tulkki ja kääntäjä
 Miika Juntunen (s. 1964), jalkapalloilija
 Niko Juntunen (s. 1972), koripallovalmentaja
 Paavo Juntunen (1896–1973), yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, kauppaneuvos
 Pauli Kullervo Juntunen (1919–2005), rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Raimo Juntunen (s. 1936), hammaslääkäri ja kirjailija
 Reetta Juntunen (s. 2001), pesäpalloilija
 Sari Juntunen (s. 1964), kestävyysjuoksija
 Seppo Juntunen (s. 1949), pastori
 Simo Juntunen (1920–2009), toimittaja ja pakinoitsija
 Sulo Juntunen (1915–1980), suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen taidemaalari
 Tauno Juntunen (1912–1998), kaupunginjohtaja
 Teemu Juntunen (s. 1995), pesäpalloilija
 Terttu Huttu-Juntunen (s. 1951), poliitikko ja ministeri
 Veikko Juntunen (s. 1946), sanoittaja ja säveltäjä
 Viljo Juntunen (s. 1944), teologian tohtori, rovasti ja Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen johtokunnan puheenjohtaja
World Rally Championship-3

World Rally Championship-3 tai WRC-3 on Rallin MM-sarjan ohella ajettava sarja, jossa ajetaan samat pikataipaleet kuin muissakin MM-sarjan osakilpailuissa.

Historia 
Vuodesta 2002 alkaen Production World Rally Championship (PWRC) korvasi N-ryhmän maailmanmestaruussarjan. Vuoteen 2012 saakka PWRC-sarjassa ajettiin 8 osakilpailua, joista kaksi oli Euroopan ulkopuolella. 

Vuonna 2013 WRC-3-luokka korvasti PWRC:n. WRC-3:ssa autoina käytettiin R-ryhmän (R3, R2 ja R1) autoja.
Vuonna 2013 sarjan muuttuttua WRC-3-sarjaksi, myös kilpailukalenteria muutettiin, jolloin valmistajat ja kuljettajat saavat vapaasti valita MM-sarjan 13 osakilpailuista seitsemän osakilpailua ja näistä kuuden parhaan osakilpailun pisteet lasketaan sarjaan mukaan. Vanhan PWRC-sarjan autoilla ajetaan nykyään WRC-2-luokassa, S2000-, R4- ja R5-ryhmän autojen kanssa.

Vuodesta 2020 eteenpäin WRC3-sarjaa on ajettu Rally3-luokan autoilla ja sarjan rakennetta on muutettu (rallipyramidi).

Voittajat 

Sarjan voittajat:

Katso myös 
 Rallin maailmanmestaruussarja
 World Rally Championship-2
 Junior World Rally Championship

Lähteet 

Rallin MM-sarja
World Rally Championship-2

World Rally Championship-2 tai WRC-2 on Rallin MM-sarjan ohella ajettava sarja, jossa ajetaan samat pikataipaleet kuin muissakin MM-sarjan osakilpailuissa.

Historia 
Sarja aloitettiin vuonna 2010 ja se jakoi entisen Production World Rally Championshipin (PWRC) kahtia, joka oli ennen tarkoitettu S2000- ja N-ryhmän autoille. Sarjaa ajettiin vuodet 2010–2012 nimellä Super 2000 World Rally Championship (SWRC) ja vuodesta 2013 lähtien se on tunnettu World Rally Championship-2-nimellä. Sarjan pistelaskujärjestelmä on samanlainen kuin WRC-3-luokassa, eli pisteitä kerätään seitsemässä osakilpailussa ja kuusi parasta sijoitusta lasketaan mukaan sarjaan. Muissa kuin näissä seitsemässä ensimmäisessä kuljettajan osakilpailuissa kuljettaja ei saa viedä pisteitä muilta rekisteröidyiltä kuljettajilta.

Kaudella 2019 esiteltiin WRC 2 Pro -mestaruussarja R5-luokan autoille. Aiempi WRC 2 oli suunnattu yksityistalleille eikä siinä ollut minimäärää kilpailuja. WRC 2 Pro -sarjassa kuljettajat voivat kerätä pisteitä kahdeksasta kilpailusta ja tallin on osallistuttava vähintään seitsemään kilpailuun per auto kun talli voi ajattaa kahta autoa.

Vuodesta 2020 WRC2-sarjaa on ajettu Rally2-luokan autoilla ja sarjan rakennetta on muutettu (rallipyramidi): vaikeaselkoiseksi kutsuttu jako WRC2- ja WRC2 Pro -sarjoihin on korvattu jaolla WRC2- ja WRC3-sarjoihin.

Jokaisessa WRC-kauden kilpailussa on mukana WRC2, mutta kuljettajat ja kartanlukijat voivat nimetä vain seitsemän pisteitä kerryttävää kilpailua. Kuusi parasta tulosta lasketaan.
Alle 30-vuotiaat voivat kilpailla WRC2 Junior Championship -sarjassa ja yli 50-vuotiaat voivat kilpailla WRC Masters Cup -sarjassa. Kolme nopeinta kilpailun viimeisellä erikoiskokeella saavat Power Stage -pisteitä.

Voittajat

S-WRC ja WRC-2 
Sarjan voittajat:

WRC-2 Pro 
Sarjan tulokset:

Katso myös 
 Rallin maailmanmestaruussarja
 World Rally Championship-3
 Junior World Rally Championship

Lähteet 

Rallin MM-sarja
Kunnallisvaalit 1947

Kunnallisvaalit 1947 pidettiin joulukuun alussa 1947. Eduskuntavaaleissa 1945 SKDL oli menestynyt hyvin, nyt oli mielenkiintoista jatkuisiko SKDL:n menestys myös kunnallisvaaleissa. SDP aloitti kampanjan kommunisteja ja SKDL:ää vastaan kunnallisvaalien alla.

Oikeistopuolueiden Yhteishyvän vaaliliitto Tampereella varoitti kommunismin mustasta kourasta. Tampereella äänestysprosentti nousi 77,6%:iin.Tampereella kommunistit menettivät yhden paikan sosiaalidemokraateille, oikeisto sai 17 paikkaa, sosiaalidemokraatit 16 edustajaa ja SKDL ja kommunistit 14 paikkaa. 

Seuraavan vuoden alussa tapahtui yksi kuntaliitos, kun Messukylä liitettiin Tampereeseen.

Tulokset

Lähteet 

Kunnallisvaalit

Vuoden 1947 vaalit
Jean-Marie Cuoq

Jean-Marie Cuoq (s. 21. syyskuuta 1967) on ranskalainen ralliautoilija. Hän on voittanut Ranskan Gravel Rallisarjan mestaruuden vuosina 2005–2007 ja 2010. Cuoq on urallaan osallistunut kolmeen WRC-kilpailuun, joista hän saavutti kaksi pistettä ajamalla seitsemänneksi Monte Carlon rallissa vuonna 2008. Vuonna 2010 Cuoq ilmoitti lopettavansa ralliuransa.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo jääkiekon SM-liigan pistepörssin voittajista

Tämä on luettelo jääkiekon SM-liigan runkosarjan pistepörssin voittajista vuosittain.

1970-luku

1980-luku

1990-luku

2000-luku

2010-luku

Pistepörssin voitot joukkuettain
 8: TPS (1981, 1982, 1988, 1992, 1993, 1994, 1995, 2000)
 8: HIFK (1980, 1983, 1984, 1985, 1999, 2004, 2006, 2009)
 6: Tappara (1976, 1977, 2002, 2010, 2016, 2017)
 4: Ilves (1989, 1990, 1998, 2005)
 4: Kärpät (1978, 1987, 2008, 2013)
 4: Lukko (1996, 2011, 2014, 2020)
 2: Ässät (1979, 1986)
 2: Jokerit (1997, 2001)
 2: HPK (1991, 2003)
 2: Blues (2007, 2015)
 1: Pelicans (2012)
 1: JYP (2018)
 1: KooKoo (2019)

Katso myös
 Luettelo jääkiekon SM-liigassa eniten tehopisteitä kaudessa tehneistä pelaajista

Lähteet
 

Pistepörssin voittajista
Neftçi Baku PFK

Neftçi Baku PFK on vuonna 1937 perustettu azerbaidžanilainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Baku. Se pelaa Azerbaidžanin valioliigassa, jonka se on voittanut kuudesti. Lisäksi Neftçi on voittanut cup-mestaruuden neljästi. Seura on menestynein azerbaidžanilaisseura.

Ennen Azerbaidžanin itsenäistymistä Neftçi Baku pelasi Neuvostoliiton mestaruussarjassa vuosina 1949–1950, 1960–1970 ja 1977–1988. Sen paras saavutus oli kolmas sija vuonna 1966. Lisäksi se pääsi Neuvostoliiton cupin välieriin neljästi.

Edustusjoukkue 

| colspan=7 style="background: #000000" align=center|<font color="ffffff"> Maalivahdit

|-
| colspan=7 style="background: #000000" align=center|<font color="ffffff"> Puolustajat

Saavutukset 
 Azerbaidžanin mestaruus (9): 1992, 1996, 1997, 2004, 2005, 2011, 2012, 2013, 2021
 Azerbaidžanin cup (6): 1995, 1996, 1999, 2004, 2013, 2014

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seuran viralliset sivut 
 Neftçi Uefan sivustolla

Azerbaidžanilaiset jalkapalloseurat
Brodosplit

Brodosplit on vuonna 1922 perustettu kroatialainen laivanrakennusyhtiö. Sillä on ollut telakka Splitin kaupungin lähistöllä vuodesta 1932 lähtien ja se on nykyisin alansa suurimpia toimijoita Kroatiassa.

Brodosplit on osakeyhtiö, joka on suurimmaksi osaksi Kroatian valtion omistama. Telakka työllistää lähes 4 000 ihmistä. Brodosplit on rakentanut muun muassa lähes identtiset M/S Gabriella- ja M/S Isabelle -autolautat.

Lähteet 

Kroatialaiset yritykset
Telakat
Laivanrakennusyhtiöt
Metalliteollisuusyhtiöt
Angela Bassett

Angela Evelyn Bassett (s. 16. elokuuta 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa elokuvista Malcolm X, Tina: What’s Love Got to Do With It, Boyz n the Hood – kulman kundit ja Strange Days.

Yksityiselämä 
Bassett on naimisissa näyttelijä Courtney B. Vancen kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika ja tytär.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Afroamerikkalaiset
Shinobu Ōno

Shinobu Ōno (, s. 23. tammikuuta 1984) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaassaan INAC Kobe Leonessaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ōno on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 137 maaottelua tammikuusta 2003 alkaen ja tehnyt niissä 39 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011, saavutti olympiahopeaa vuonna 2012 ja MM-hopeaa vuonna 2015 ja on pelannut lisäksi vuoden 2008 olympialaisissa sekä vuoden 2007 MM-kilpailuissa. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän pelasi Japanin kaikissa kuudessa ottelussa ja teki alkulohko-ottelussa Meksikoa vastaan yhden maalin. Lontoon 2012 olympialaisissa Ōno pelasi viidessä Japanin kuudesta ottelusta ja teki yhden maalin puolivälieräottelussa Brasiliaa vastaan. Vuoden 2015 MM-kisoissa hän pelasi jokaisessa Japanin ottelussa mutta ei kertaakaan koko ottelua.

Eurooppalaisista seuroista Ōno on edustanut ranskalaista Lyonia ja englantilaista Arsenalia.

Lähteet 

Japanilaiset jalkapalloilijat
Japanilaiset olympiamitalistit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Saki Kumagai

Saki Kumagai (, s. 17. lokakuuta 1990) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa sarjatasolla ranskalaista Lyonia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.

Kumagai on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 108 maaottelua maaliskuusta 2008 alkaen. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 2011 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi täyden ajan jokaisessa kuudessa ottelussa ja teki ratkaisevan 3–1-maalin loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa. Hän saavutti olympiahopeaa Lontoon 2012 kesäolympialaisissa, joissa hän pelasi kaikki Japanin ottelut alusta loppuun. Vuonna 2015 Kumagai saavutti MM-hopeaa ja pelasi turnauksessa täyden ajan yhtä vaihdossa istuttua alkulohko-ottelua lukuun ottamatta kaikissa Japanin otteluissa.  MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Japanin joukkueen kapteenina kaikki neljä ottelua alusta loppuun.

Vuosina 2011–2013 Kumagai edusti saksalaista 1. FFC Frankfurt -seuraa, jonne hän siirtyi kesällä 2011 kotimaansa Urawa Red Diamonds -seurasta.

Lähteet 

Japanilaiset jalkapalloilijat
Japanilaiset olympiamitalistit
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Antonius Padovalaisen basilika

Antonius Padovalaisen basilika () on Antonius Padovalaiselle omistettu kirkko Padovassa, Italiassa.

Basilika rakennettiin kolmessa rakennusvaiheessa vuosien 1238–1310 aikana. Paikalla oli aikaisemmin pieni Neitsyt Marialle pyhitetty kirkko, joka myöhemmin liitettiin basilikaan ja joka tunnetaan nykyään Mustan Madonnan kappelina. Antonius Padovalainen kuoli vuonna 1231, ja hänen ruumiinsa kuljetettiin Pyhän Marian kirkkoon. Vuonna 1238 basilikan rakennustyöt alkoivat, ja ensimmäisessä vaiheessa siihen tuli vain yksi laiva ja lyhyt poikkilaiva. Myöhemmin siihen on lisätty kaksi sivulaivaa, ja basilika on näin saanut nykyisen asunsa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Basilikan kotisivut

Italian kirkot
Padova
Kivikirkot
Oršan keskusrautatieasema

Oršan keskusrautatieasema (, ) on merkittävä, Valko-Venäjän Vitsebskin alueen kaakkoisosassa sijaitseva Valko-Venäjän rautateiden kauttakulku- ja risteysasema. Asema sijaitsee Oršan kaupungissa. 

Oršan on  Minskin paikallisjunien koillisen rataverkon keskeisimpiä asemia, paikallisjunat kulkevat myös Venäjän rajalle (Krasnoje) että Lepeliin. Oršassa rataverkko jakautuu kaikkiaan kuuteen eri ilmansuuntaan ja kaupunki onkin Valko-Venäjän keskeisimpia rautateiden solmupisteitä. 

Ratayhteyksistä keskeisimpiä on länsi-itäsuuntainen eurooppalainen raideliikenteen liikennekäytävä, joka saapuu Oršaan Minskistä länsilounaasta ja jatkuu idässä Venäjän rajalle ja Venäjällä edelleen Smolenskiin ja esimerkiksi Moskovaan. Toinen hyvin merkittävä linja on Valko-Venäjän itäosia yhdistävä pohjois-eteläsuuntainen päärata. Se luo yhteyden esimerkiksi Pietarista Pihkovan ja Nevelin kautta Valko-Venäjän Vitsebskin, Oršaan ja Mahiljouhun sekä edelleen Žlobiniin, mistä useat junat jatkavat usein esimerkiksi Homeliin (Gomel) sekä Ukrainan Kiovaan tai Ukrainan ja eteläisen Venäjän teollisuuskaupunkeihin. Lisäksi Oršasta lähtevät raiteet Lepeliin (noin 120 kilometriä länsiluoteessa) ja kaakkoon kohti Krytšauta.

Liityntäliikenne 
Linja-autoasema busseineen ja linjatakseineen löytyy noin 150 metriä rautatieasemasta lounaaseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Oršan rautatieasemasta 
  Пригородные поезда Орша - Oršan ja Minskin välisten sekä Oršasta Lepeliin ja Venäjän rajalle kulkevien paikallisjunien aikataulut 
 Valko-Venäjän rataverkon kartta 
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (karttavalikon kautta)  

Valko-Venäjän rautatieliikennepaikat
Vitsebskin alue
Nurmesjärvi (Kärsämäki)

Nurmesjärvi on Kärsämäen ja Pyhäjärven kuntien rajalla sijaitseva järvi, jonka suurin pituus on 2,3 kilometriä. Suurin osa järvestä sijaitsee Kärsämäen kunnan alueella. Nurmesjärvi on lintujärvi, ja se on luokiteltu kansainvälisesti arvokkaaksi vesilintualueeksi. Järven pinta-ala on noin 260 hehtaaria.

Hydrologia ja luonto 

Järven pinta-ala on noin 260 hehtaaria, mutta 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa tapahtuniden kuivauksien takia järven avovesi-alue on enää kuudennes edellisestä. Järven reunat ovat täynnä korteikkoja ja avovesi-alueet ovat keskittyneet järven keskiosien tienoille. Maasto järven ympärillä on pää-asiassa soista, mutta peltoakin löytyy rannoilta. Järvi laskee jokea pitkin Kuusaanjärveen ja täten Kalajokea pitkin Pohjanlahteen. Lisäksi Nurmesjärvestä on kaivettu kanava 1920-luvulla, joka kiertää Nurmesnevan kautta Kuusaanjärveen.

Järvelle on rakennettu lintutorni vuonna 1987 joka sijaitsee järven eteläisellä rannalla, mutta silti melkein keskelle järveä Nurmesniemen takia. Asutus on keskittynyt järven etelä ja itäpuolille. Nurmesjärvi on osa Natura 2000 -hanketta.

Järven linnustoon kuuluu yli 40 lintulajia ja kalalajeista järvellä tapaa useimmiten haukea ja särkeä.

Kunnostushanke 

Koska järvi on pahasti kasvanut umpeen, Kärsämäen kunta päätti myöntää 700 000 euron avustuksen järven kunnostamiseen. Tarkoituksena on ruopata 80 000 neliömetrin kokoinen alue ja täten kasvattaa avovesi-aluetta. Lisäksi kanavan kohdalle rakennetaan vene- ja uimaranta sekä järvelle rakennetaan uusi lintutorni sekä nuotiopaikka.

Ajo-ohjeet lintutornille 

Kärsämäen kunnan alueelta: Nurmesjärvi sijaitsee Valtatie 4 varressa olevalla sivutiellä Nurmesjärventien varressa. Matkaa risteykseen on Kärsämäen taajamasta noin 15 kilometriä Kärsämäeltä Pyhäjärven suuntaan. Nurmesjärventietä pitkin ajettua noin 9 kilometriä tulee Pyhäjärven kunnanraja vastaan. Tällöin järvi on näkyvissä oikealla puolen tietä. Tästä noin 200 metriä oikealle kääntyy Haapasaarentie joka kiertää järven etelärantaa. Tietä seuraten noin kilometri tulee tien kupeeseen pieni levike, josta on heikosti näkyvä viitoitus polulle joka johtaa lintutornille joka on noin 100 metrin päässä levikkeeltä.

Pyhäjärven kunnan alueelta: Pyhäjärveltä taajamalta päin ajetaan Valtatietä 27 pitkin länteen noin 12 kilometriä, jolloin Parkkiman kylän jälkeen käännytään Nurmesperälle johtavalle tielle. Tietä ajetaan noin 9 kilometriä jolloin etuvasemmalla näkyy Nurmesjärvi. Heti vasemmalla on Haapasaarentien risteys joka kiertää järven etelärantaa. Tietä seuraten noin kilometri tulee tien kupeeseen pieni levike, josta on heikosti näkyvä viitoitus polulle joka johtaa lintutornille joka on noin 100 metrin päässä levikkeeltä.

Vene- ja uimaranta tulee kanavan suu-aukolle eli Kärsämäen ja Pyhäjärven rajasta noin 300 metriä Kärsämäen puolelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kärsämäki
Pyhäjärven järvet
Kalajoen vesistö
Aatto Prihti

Aatto Eero Matias Prihti (s. ) on suomalainen talousvaikuttaja. Hän on toiminut muun muassa Orion Yhtymä Oy:n pääjohtajana, Helsingin Kauppakorkeakoulun kanslerina, Sitran yliasiamiehenä ja Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtajana. Prihti on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori.

Julkaisuja 
Konkurssin ennustaminen taseinformaation avulla, Helsinki: Helsingin kauppakorkeakoulu 1975, ISBN 951-699-071-1
Critical areas in the capital investment process of enterprises (yhdessä Jaakko Hongon ja Kalervo Virtasen kanssa), Helsinki: Helsingin kauppakorkeakoulu 1982, ISBN 951-699-614-0
Tutkimuksen lisärahoituksen arviointi, Helsinki: Sitra 2000, ISBN 951-563-370-2

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1939 syntyneet
Nurmesjärvi

Nurmesjärvi voi tarkoittaa seuraavia järviä:

 Nurmesjärvi, järvi Kuhmossa
 Nurmesjärvi, järvi Rautavaarassa
 Nurmesjärvi, järvi Kärsämäellä
 Nurmesjärvi, järvi Nurmeksessa

Järvien täsmennyssivut
Ian Duncan

Ian Duncan (s. 23. kesäkuuta 1961) on kenialainen ralliautoilija. Hän kilpaili WRC-sarjassa vuosina 1983–1999 voittaen vuoden 1994 Safari-rallin. Hän saavutti urallaan neljä erikoiskoevoittoa, neljä muuta palkintosijaa ja 80 MM-pistettä. Hän ajoi Subarun ja Toyotan talleissa. Duncan on menestynein WRC-sarjassa kilpaillut kenialainen. Duncan on voittanut myös Kenian Rallisarjan mestaruuden vuosina 1987–1991 ja 2000. Myöhemmin Duncan kilpaili Kenian National Rallisarjassa voittaen Guru Nanak -rallikilpailun vuonna 2006 ollen ensimmäinen kuljettaja, joka on voittanut kymmenen kilpailua sarjassa. Hän uusi voittonsa seuraavana vuonna. Duncan on voittanut myös Rhino Charge -tiekilpailun vuosina 1998 ja 2006–2007. Vuonna 2008 Duncan voitti National Autocross -mestaruuden. Vuonna 2009 Duncan voitti Safari-ralliklassikkokilpailun vuoden 1967 Ford Mustangilla.

Kenialaiset ralliautoilijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Puppe-koira

Puppe-koira (engl. Spot the Dog) on brittiläisen kuvittaja Eric Hillin luoma keltainen ruskeapilkkuinen koiranpentu.

Hill keksi Pupen alun perin 3-vuotiaalle lapselleen ja laati ensimmäisenä kirjan Missä Puppe piileksii?.
Nykypäivänä Puppe-kirjat ovat suosittuja lastenkirjoja, joita on käännetty kymmenille kielille.
Pupesta on tehty myös TV-animaatioita ja DVD-levyjä.

Lähteet 

Lastenkirjat
Lastenohjelmat
Kuvitteelliset koirat
Martinlaakson ostari

Martinlaakson ostari on Vantaan Martinlaaksossa, aivan Martinlaakson rautatieaseman vieressä sijaitseva kolmikerroksinen ostoskeskus. Ostoskeskus avattiin 1. joulukuuta 2011. 

Vuonna 2020 ostoskeskus kirjasi 2,0 miljoonaa kävijää; arkipäivisin asiakkaita oli keskimäärin 6 100. Vuosimyynti oli 34,3 miljoonaa euroa.

Elokuussa 2017 Citycon myi Martinlaakson ostarin yhdysvaltalaiselle sijoitusyhtiö Cerberus Capital Managementille ja Martinlaakson ostari siirtyi Cerberukselle marraskuussa 2017.

Liikkeet

 Beauty Hair Sirpa Mansner
 db nail salon
 Elintarvikkeita Virosta
 Fafa’s
 Fitness24Seven
 Gastropub Jyvänen
 Hiusikkuna
 INFO Express
 Kotipizza
 K-Supermarket
 Martinlaakson apteekki

 Martinlaakson autopesu
 Martinlaakson hammaslääkäriasema
 Martinlaakson Kukka-Aitta
 Parturi-Kampaamo Hiusikkuna
 Pelaamo
 Ravintola Tsuki
 R-kioski
 RE/MAX
 S-market
 Subway

Katso myös
Martinkeskus
Martintorni

Lähteet

Vantaan kauppa- ja ostoskeskukset
Martinlaakso
Lei

Lei on Havaijilla käytetty kaulassa pidettävä kukkaseppele. Nykyään niitä annetaan erityisesti saarille saapuville matkailijoille.

Leiden valmistukseen käytetään yleisesti temppelipuiden kukkia. Yksi lei saattaa sisältää jopa 300 kukkaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Veronica S. Schweitzer: The Hawaiian Lei 

Havaijin kulttuuri
Kannettavat asusteet
Korujen alalajit
Dehoniaanit

Dehoniaanit eli Jeesuksen Pyhän Sydämen pappien veljeskunta () on katolisen kirkon kongregaatio, jonka perusti Léon Dehon Ranskassa vuonna 1878. Se vaikuttaa tällä hetkellä 37 maassa eri maanosissa; Suomeen dehoniaanit saapuivat vuonna 1907. Heihin kuuluu esimerkiksi piispa Teemu Sippo.

Léon Dehon kuoli elokuussa 1925. Hänen jälkeensä sääntökunnan johdossa ovat toimineet Joseph Laurent Philippe (1926–1935), Guillermo Teodorus Govaart (1935–1953), Alfonso Maria Lellig (1954–1958), Joseph Anthony De Palma (1959–1967), Albert Bourgeois (1967–1979), Anthony Panteghini (1979–1991), Virginio D. Bressanelli (1991–2003) ja José Ornelas de Carvalho (2003–).

Dehoniaanien pääpaikka sijaitsee Roomassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 
 Suomalaiset viralliset sivut 

Katolisen kirkon sääntökunnat
Jarkko Nikara

Jarkko Nikara (s. 28. huhtikuuta 1986 Saarijärvi) on suomalainen ralliautoilija. Hän aloitti uransa 16-vuotiaana National Autocross-kilpailuissa. Vuonna 2003 hän osallistui Suomen rallispinttikilpailuihin voittaen Juniorien mestaruuden. Vuonna 2006 Nikara voitti Suomen Junior-rallisarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna hän oli toinen national Group N-mestaruussarjassa. Vuonna 2009 Nikara ajoi kuusi kilpailua WRC-sarjassa mm Suomen Neste Oil Rallissa osana Pirelli Star Driver kilpailua. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2010 Nikara kilpaili Britannian rallisarjassa Renault Twingolla. Vuonna 2012 Jarkko sijoittui viidenneksi Katalonian rallissa saavuttaen uransa ensimmäiset WRC-pisteet. Hän ajoi kilpailussa Minin autolla.

Kaudella 2017 Nikara on ajanut Tommi Mäkinen Racing Oy:n palkollisena Rallin SM-sarjaa tehtävänään koulia japanilaisesta kartanlukijaa Adachi Sayakasta MM-tasolle. Mäkisen operoiman Toyota Gazoo Racingin takana oleva Toyota Motor Company haluaa jossain vaiheessa japanilaisen autokunnan MM-sarjaan.

Lähteet 

Suomalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
John Flanagan

John Flanagan voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

 Jon Flanagan (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija
 John Flanagan (yleisurheilija) (1868–1938), kolminkertainen moukarinheiton olympiavoittaja
 John Flanagan (kirjailija) (s. 1944), australialainen kirjailija
Hartlen–Hawkingin tila

Hartlen–Hawkingin tila kuuluu teoreettiseen fysiikkaan. Se on nimetty kehittäjiensä James Hartlen ja Stephen Hawkingin mukaan ja on universumin aaltofunktio – käsite tarkoitettu selvittämään kuinka universumi alkoi – joka on laskettu Feynmanin polkuintegraalista. Vielä tarkemmin määriteltynä se on hypoteettinen vektori Hilbertin avaruudessa kvanttigravitaation teoriassa, jota kuvailee tämä aaltofunktionaali. Se on metrisen tensorin funktionaali määriteltynä (D-1)-ulotteinen kompakti pinta, universumi jossa D on avaruusajan ulottuvuus. Tarkka muoto Hartlen–Hawkingin tilasta on polkuintegraali yli kaikkien D-ulotteisten geometrien, joilla on vaadittu indusoitu metriikka rajallaan. Teorian mukaan aika erkautui kolmesta tilaulottovuudesta meille tutuksi ajaksi vasta silloin, kun maailmankaikkeus oli Planckin ajan ikäinen.

Tällaisen universumin aaltofunktion voidaan katsoa tyydyttävän Wheeler–DeWitt-yhtälöä.

Katso myös 
 Moninkertaiset historiat

Lähteet 

Teoreettinen fysiikka
Kosmologia
Journey Without Maps

Journey Without Maps on englantilaisen kirjailijan Graham Greenen kirjoittama ja vuonna 1936 ilmestynyt matkakirja noin 560-kilometrisestä ja neljä viikkoa kestäneestä matkasta Liberian sisäosien halki. Matka tapahtui vuonna 1935 ja oli Greenen ensimmäinen Euroopan ulkopuolelle tekemä matka. Liberian sisäosia ei tuolloin ollut vielä karttoihin merkitty (Yhdysvaltain hallitus julkaisi sen sijaan kartan, jossa sisäosia edusti iso, valkoinen läiskä, johon oli kirjoitettu sana "kannibaalit"), joten Greene käytti matkan aikana paikallisia oppaita ja matkatavaroiden kantajia.

Greenen matka alkoi Liberian pohjoisimmasta kohdasta läheltä Sierra Leonessa sijaitsevaa Kailahunin kaupunkia. Sieltä hän matkusti kohti kaakkoa viidakon ylänkömaiden läpi. Hän kulki osan Ranskan Guineasta poikki ennen kuin kääntyi lounaseen ja saapui Grand Bassan läänin rannikolle. Sieltä hän matkusti pääkaupunkiin Monroviaan.

Matkan varrella Greene tapasi muita valkoisia, muun muassa amerikkalaisia ja englantilaisia lähetyssaarnaajia, saksalaisen seikkailijan, kullanetsijöitä ja rantaryöväreitä. Niistä kylistä, joiden läpi Greene matkusti, useimpien asukkaat olivat nähneet valkoihoisia matkustajia ennenkin, mutta monille siitä oli kulunut jo vuosia ja nuoremmille asukkaille kokemus oli uusi. Greene kirjoitti maan surkeasta kansanterveydestä; koko maasta löytyi vain kourallinen lääkäreitä ja tavallista liberialaista vaivasi pitkä luettelo tauteja (erityisesti sukupuolitaudit ja malaria vaikuttivat maanlaajuisilta, ja niiden rinnalla näkyi myös hyönteisten aiheuttamia avohaavoja sekä välillä spitaalia). Greene joi koko matkan aikana kokonaisia korillisia viskiä. Hän sairastui matkan puolivälissä, ja yöpyessään Zigi's Townissa matkan loppupuolella hän oli vähällä kuolla. Tuolloin Greene totesi, että hän oli "intohimoisen kiinnostunut elämisestä", mikä "vaikutti sinä yönä tärkeältä havainnolta". Greene matkusti yhdessä serkkunsa Barbara Greenen kanssa.

Greenen matkan toteutti vuonna 2009 uudelleen englantilainen toimittaja Tim Butcher. Hän oli työskennellyt Daily Telegraphin Afrikan kirjeenvaihtajana ja kirjoittanut Kongon demokraattista tasavaltaa käsittelevän kirjan Blood River: A Journey to Africa's Broken Heart (2007). Hän matkusti Liberiaan ja seurasi Greenen jalanjäljissään. Butcherin seuraava kirja perustuu tähän matkaan.

Lähteet 
Graham Greene. Journey Without Maps, 1936. – 2. p. 2006 ISBN 978-0143039723 (taskukirja).

Viitteet

Matkakirjat
Vuoden 1936 kirjat
Liberia
Johnny Grande

John A. Grande (14. tammikuuta 1930 – 3. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka toimi Bill Haleyn taustayhtye Bill Haley & His Cometsin pianistina ja harmonikansoittajana vuodesta 1949 vuoteen 1963.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pianistit
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
USS Buffalo (SSN-715)

USS Buffalo (runkonumero SSN-715) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

Valmistus 

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1980. Se laskettiin vesille 8. toukokuuta 1982 ja liitettiin laivastoon 5. marraskuuta 1983.

Palvelus 
Alus poistettiin palveluksesta 30. tammikuuta 2019.

Lähteet 

Los Angeles -luokan sukellusveneet
Mikrosiruistute

Mikrosiruistute on pieni sähkötekninen laite implantti, joka saatetaan sijoittaa esineisiin tai eläviin olentoihin, kuten ihmisiinkin. Usein istute käsitteenä yhdistetään ihmisten ihonalaiseen sirutukseen ja asiasta on poikinut myös salaliittoteorioita.

Eläimissä
Mikrosiruistutetta käytetään eläinten tunnistamiseen. Siru on noin 1 cm:n pituinen, 2 mm:n paksuinen lasi- tai muovikapseli. Siihen on tallennettu yksilöllinen koodi, joka luetaan erityisellä lukulaitteella ihon läpi. Istute ei lähetä säteilyä. Siru laitetaan neulanpistolla paikoilleen. Lemmikkieläimille siru laitetaan lapaluiden kohtaan nahan alle tai kaulan vasemmalle puolelle. Hevosille kaulan vasemmalle puolelle. Asettaminen sujuu yleensä rutiinitoimenpiteenä ilman rauhoitusta rokotuksen tavoin. Mikrosiruistutteita pistävät eläinlääkärit, kasvattajajärjestöjen kouluttamat ja valtuuttamat merkitsijät sekä koulutetut siruttajat. Kennelliiton kouluttamia henkilöitä kutsutaan tunnistusmerkitsijöiksi.  

Eksoottisten eläinlajien kaupassa varma tunnistusmenetelmä estää salakauppaa. Mikrosiruistutteen koodi on numerosarja, joka liitetään eläimen rekisteriin tai muuhun asiakirjaan viivakoodina ja numerona. Euroopassa on yleisesti käytössä ISO-standardin mukainen istute, joka voidaan lukea kaikilla yleisesti käytössä olevilla lukulaitteilla. Näitä on eläinlääkäreillä, tullilla, monilla kasvattajilla, näyttelyjärjestäjillä, eläinsuojeluyhdistyksillä ja löytöeläimiä vastaanottavilla löytöeläintaloilla. Maailmalla on muitakin sirujärjestelmiä. 

Yleisesti näyttelysäännöissä sanotaan, että sirutetun eläimen omistajalla pitää olla oma lukulaite, joka pystyy lukemaan kyseisen sirun. Löytöeläin voidaan myös usein tunnistaa istutteen avulla, jos omistajan tiedot löydetään eläin- ja omistajatietokannasta ja ne ovat ajan tasalla. Näitä tietokantoja ovat esimerkiksi Kennelliiton tietokanta, Kissaliiton tietokanta, Turvasiru.fi sekä Siruhaku.fi -verkkopalvelu.

Sirut voivat joskus liikkua ihon alla tai lakata toimimasta.

Katso myös 
 radiotaajuinen etätunnistusmenetelmä (RFID)

Lähteet 
Lifechip esite 
Suomen Kennelliitto / mikrosirut

Viitteet 

Elektroniikka
Implantit
Norjan valtakunnankomissariaatti

Norjan valtakunnankomissariaatti (, ) oli toisen maailmansodan aikana vallatun Norjan käsittävä Saksan siviilihallintoalue. Sen kokonainen nimi oli Reichskommissariat für die besetzten norwegischen Gebiete (Norjan vallattujen alueiden valtakunnankomissariaatti). Alueen valtakunnankomissaarina toimi Josef Terboven, kunnes hän teki itsemurhan 7. toukokuuta 1945. Viimeiset hetket valtakunnankomissaarina toimi Franz Böhme, joka antautui liittoutuneille 8. toukokuuta. Tämän jälkeen alueen laillinen hallitus pääsi takaisin valtaan.

Valtakunnankomissariaatti
Toisen maailmansodan politiikka
Fredrika

Fredrika on naisen etunimi, Fredrik-nimen naispuolinen vastine.

Suomessa nimi Fredrika on 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 1 888 henkilölle. Nimestä on käytössä suomenkielinen lyhentymä Riikka. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan sekä Fredrikin että Fredrikan nimipäivä on 18. heinäkuuta, joka suomenkielisessä kalenterissa on Riikan nimipäivä.

Tunnettuja Fredrikoja 

 Fredrika Dorotea, Ruotsin kuningatar, kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso
 Fredrika Bremer, ruotsalainen kirjailija
 Fredrika Wilhelmina Carstens, suomalainen kirjailija
 Fredrika Lovisa Lindqvist, suomalainen kirjailija
 Fredrika Pietilä, suomalainen kirjailija
 Fredrika Runeberg, suomalainen kirjailija, Johan Ludvig Runebergin puoliso 
 Fredrika Wenman, suomalainen runoilija
 Fredrika Wetterhoff, suomalainen pedagogi, Fredrika Wetterhoffin kotiteollisuusopiston perustaja
 Fredrika Åkerö, suomalainen poliitikko (RKP)

Fredrikan mukaan nimetty
 Fredrika, taajama ja entinen kunta Ruotsissa, nykyään osa Åselen kuntaa, nimetty Ruotsin kuningattaren Fredrika Dorotean mukaan
 Fredrikan piiri, Ruotsin piiri Åselen kunnassa entisen Fredrikan kunnan alueella
 Fredrika-kirjastot, yhdentoista Pohjanmaan kunnan kirjastokimppa (nimetty Fredrika Runebergin mukaan)

Lähteet 

Etunimet
Melissa McCarthy

Melissa Ann McCarthy (s. 26. elokuuta 1970 Plainfield, Illinois) on yhdys­valtalainen näyttelijä, koomikko ja käsi­kirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa televisio­sarjoista Gilmoren tytöt, Samantha ja Mike & Molly sekä elo­kuvasta Morsiusneidot, josta hän sai Oscar, Bafta ja SAG-ehdokkuudet parhaasta nais­sivu­osasta. McCarthy on työskennellyt useasti ohjaaja Paul Feigin kanssa.

McCarthy sai vuonna 2011 parhaan nais­pääosan Emmy-palkinnon roolistaan komedia­sarjassa Mike & Molly. Pää­roolista vuoden 2015 komediassa Spy – vakoojan asussa McCarthy sai ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa.

Kevät­kaudella 2017 Melissa McCarthy nousi suosioon imitoimalla presidentti Donald Trumpin tiedottajaa Sean Spiceria useissa Saturday Night Live -ohjelman sketseissä. Hän sai Spicerin roolistaan Emmy-palkinnon parhaasta nais­vierailijasta komedia­sarjassa.

Vuonna 2018 McCarthy näytteli draama­elokuvassa Can You Ever Forgive Me?, josta hän sai parhaan nais­pääosan Oscar -ehdokkuuden.

Varhainen elämä 

Melissa McCarthy syntyi katolilaiseen perheeseen ja varttui Plain­fieldissa, Illinois’ssa sijaitsevalla maa­tilalla. Hänen vanhempiensa Sandra ja Michael McCarthyn suku­juuret ovat Irlannista, Englannista ja Saksasta. Näyttelijä ja malli Jenny McCarthy ja baseball-pelaaja Joanne McCarthy ovat hänen serkkujaan. Melissa McCarthy valmistui katolisesta koulusta Jolietissa.

Ura 

Uransa alussa hän esitti stand up -komiikkaa Los Angelesissa ja New Yorkissa. Hän kuului Los Angelesissa perustettuun improvisaatio­ryhmään The Ground­lings.

Yksityiselämä 

McCarthy avioitui näyttelijä Ben Falconen kanssa vuonna 2005. Heillä on kaksi tytärtä (s. 2007 ja 2010).

McCarthy aloitti laihdutus­kuurin Mike & Mollyn tuotannon alkaessa. Vuoteen 2016 mennessä hän laihdutti 20 kilo­grammaa, ja kertoi laihduttamiseen olevan apuna ”tylsä elämä” ja nukkumaan­meno puoli kahdeksalta.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset koomikot
Vuonna 1970 syntyneet
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Elävät henkilöt