joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Malin kansalliskirjasto

Malin kansalliskirjasto () on Malin pääkaupungissa Bamakossa toimiva maansa kansalliskirjasto.

Vaatimattomasta hallituksen kirjastosta alkunsa saanut kansalliskirjasto muutti vuonna 1968 Kouloubasta Ouolofobougouun avenue Kassé Kéïtalle. Vuonna 2002 se sai uudet laajat tilat ACI 2000:n kaupunginosasta.

Kirjaston kokoelmat käsittävät 17 540 teosta: 14 109 kirjaa, 3 327 väitöskirjaa ja 72 kausijulkaisua (etupäässä sanomalehtiä). Kirjastolla on ollut vapaakappaleoikeus Malissa julkaistuihin kirjoihin ja kausijulkaisuihin vuodesta 1985. Se hankkii teoksia myös ostamalla sekä lahjoituksien ja kirjavaihdon avulla. Vuosittain ostetaan yli tuhat uutta kirjaa. Kirjasto ei tilaa ulkomaisia lehtiä, mutta saa niitä jonkin verran lahjoituksina. Ääni- ja kuvatallenteita ja muita aineistoja on hyvin vähän.

Palveluihin kuuluvat lukusali, tietopalvelu, valokopiointi, tulostus ja digitointi ja Internet-yhteys. Kirjasto järjestää tiedonhaku- ja kirjastokoulutusta, myöntää ISBN- ja ISSN-numerot Malissa julkaistaville kirjoille ja lehdille ja ylläpitää Malin kansallisbibliografiaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Malin kansalliskirjaston sivusto 

Afrikan kirjastot
Bamako
Kansalliskirjastot
Malilainen kulttuuri
Rajputit

Rajputit (sanskritiksi: raja-putra, "kuninkaan poika") ovat yksi Intian kastilaitoksen kasteista. Rajputit ovat kshatriyat-soturikastiin kuuluvaa hinduaatelistoa. Rajput-nimitys käsittää useita patrilineaarisia klaaneja, jotka historiallisesti yhdistettiin soturiuteen. Useat klaanit kutsuvat itseään rajputeiksi, kaikkia ei kuitenkaan yleisesti hyväksytä.

Intiassa rajputit ovat vaikuttaneet pohjois-, länsi- ja keskiosissa, nykyisten Rajasthanin, Gujaratin, Uttar Pradeshin, Himachal Pradeshin, Haryanan, Jammun, Punjabin, Uttarakhandin, Madhya Pradeshin ja Biharin alueilla. Pakistanissa heidän vaikutusalueita ovat olleet Punjab ja Sindh.

Hindulaisuus
Intian kastilaitos
Dendriittisolu

Dendriittisolu  () on antigeenejä käsittelevä solu. Dendriittisolut ovat nisäkkäiden vastustuskyvyn olennainen osa. Dendriittisolujen päätehtävä on prosessoida ja tutkia antigeenejä T-imusoluille ja B-imusoluille. Tämä tekee niistä viestittäjäsoluja esimerkiksi makrofagin ja imusolujen välisessä kommunikaatiossa.

Historia 
Dendriittisolut havaitsi ensimmäisenä saksalainen patologi Paul Langerhans. Nykyinen nimitys dendriittisolu vakiintui kuitenkin kun Ralph M. Steinman ja Zanvil A. Cohn todistivat dendriittisolujen tehtävän vastustuskyvyn osien viestinviejänä.

Toiminta 
Kun esimerkiksi haitallinen bakteeri pääsee ihmiskehoon, ja se on päässyt jakautumaan niin rajusti, etteivät makrofagit eivätkä neutrofiilit ole onnistuneet tuhoamaan uhkaavaa bakteeria, kutsuu makrofagi apuun dendriittisolun. Dendriittisolu ottaa näytteen uhasta (tässä tapauksessa bakteerista) ja asettaa sitä pieninä paloina ulkokuorelleen. Tällöin se tekee myös päätöksen, mitä antigeenejä kutsutaan paikalle. Kun valinta on tehty, dendriittisolu matkustaa lähimpään imusolmukkeeseen, tämä matka kestää dendriittisolulla noin päivän. Päästyään kohteeseensa dendriittisolu antaa näytteen bakteerista T-imusolulle, joka alkaa jakaantua rajusti ja tuottaa vasta-aineita.

Katso myös 
 Vastustuskyky
 Antigeeni

Lähteet 
YouTube Viitattu 2.1.2018 

Solubiologia
Itse ilkimys 3

Itse ilkimys 3 () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Pierre Coffinin ja Kyle Baldan ohjaama 3D-tietokoneanimaatioelokuva. Se on jatko-osa vuoden 2010 elokuvalle Itse ilkimys ja vuoden 2013 Itse ilkimys 2:lle.

Elokuvan päähenkilön, itse ilkimys Grun lisäksi hahmoina ovat hänen vaimonsa Lucy, adoptoidut tyttärensä ja veljensä Dru, sekä roistona Balthazar Bratt, 1980-luvun television lapsitähti.

Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli miljardin dollarin lipputulot, ja se on elokuvateattereiden lipputuloilla mitattuna yksi maailman menestyneimpiä animaatioelokuvia. Elokuva sai Suomessa elokuvateattereissa 330 000 katsojaa, mikä tekee siitä yhden katsotuimmista animaatioelokuvista Suomessa.

Näyttelijät

Englanninkieliset äänet

Suomenkieliset äänet

Lähteet 

Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat
3D-elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Mikko Kiesiläinen

Mikko Kiesiläinen (s. 1987 Kauniainen) on suomalainen ekonomisti, joka työskentelee Helsingin kaupungin pääekonomistina. Hän on aiemmin toiminut  EK:n ekonomistina sekä ajatushautomo Liberan toiminnanjohtajana. Hän siirtyi Liberan johtoon tammikuussa 2018 HYY Yhtymän liiketoimintajohtajan tehtävästä. Hän on työskennellyt myös konsulttina McKinsey & Companyllä.

Kiesiläinen on työskennellyt Antero Vartian kanssa Suomen apteekkimarkkinan avaamiseksi kilpailulle. Antero Vartian ja Mikko Kiesiläisen tekemän selvityksen mukaan apteekkialan kilpailun vapauttaminen voisi säästää suomalaisten lääkekuluissa noin 87 miljoonaa euroa, jos reseptilääkkeiden hinnat laskisivat Ruotsin tasolle.

Vuoden 2017 kuntavaaleissa Kiesiläinen oli vihreiden ehdokkaana Helsingissä, sai 564 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kiesiläinen oli ehdolla Uudenmaan vaalipiirissä, sai 1 676 ääntä eikä tullut valituksi. Kiesiläinen on ollut vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen 2017–2019.

Kiesiläinen kirjoitti ylioppilaaksi  Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 2006. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän valmistui London School of Economicsista vuonna 2011.

Hän liittyi demarinuoriin 15-vuotiaana mutta erosi kymmenisen vuotta myöhemmin, koska Sdp ei suostunut peruspäivärahan nostamiseen, ellei ansiosidonnaista nostettaisi enemmän.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut.
 

Suomalaiset taloustieteilijät
Vihreän liiton poliitikot
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Andri Melnyk

Andri Melnyk (; 12. joulukuuta 1890 Volja Jakubova, Galitsia, Itävalta-Unkari – 1. marraskuuta 1964 Köln, Länsi-Saksa) oli ukrainalainen sotilas ja nationalistijohtaja.

Itävallan Galitsiassa syntynyt Melnyk opiskeli Wienin maatalouskorkeakoulussa, kunnes värväytyi ensimmäisen maailmansodan puhjettua vapaaehtoisena Itävalta-Unkarin armeijaan perustettuun ukrainalaiseen legioonaan. Hän yleni komppanianpäälliköksi mutta jäi syyskuussa 1916 venäläisten sotavangiksi. Yhdessä Jevhen Konovaletsin ja eräiden muiden kanssa hän pakeni vuonna 1917 sotavankileiriltä ja osallistui Kiovassa vapaaehtoisen Sitš-tarkk'ampujapataljoonan perustamiseen. Tammikuusta 1919 alkaen Melnyk oli jonkin aikaa Ukrainan kansantasavallan armeijan esikuntapäällikkönä ja vuosina 1920–1921 Ukrainan sotilasattaseana Prahassa ja Wienissä. Vuonna 1922 hän asettui Puolaan liitettyyn Galitsiaan, jossa hänestä tuli maanalaisen Ukrainan sotilasjärjestön (UVO) paikallisjohtaja, kun järjestön varsinainen johtaja Konovalets joutui siirtymään turvaan maanpakoon. Vuosina 1924–1928 Melnyk oli toimintansa vuoksi puolalaisessa vankilassa.

Melnyk oli vuosina 1933–1938 ukrainalaisten katolisen nuorisojärjestön puheenjohtaja mutta toimi salaa myös UVO:n seuraajaksi perustetussa Ukrainalaisten nationalistien järjestössä (OUN). Kun OUN:n johtaja Konovalets vuonna 1938 salamurhattiin, Melnyk siirtyi ulkomaille ottaakseen hänen paikkansa. Elokuussa 1939 Roomassa kokoontunut OUN:n liittokokous vahvisti Melnykin johtajuuden, mutta seuraavan vuoden alussa Stepan Banderan johtama nuorten radikaalien siipi perusti kilpailevan johdon, jolloin järjestö hajosi kahtia. Melnykin johtama siipi tunnettiin tämän jälkeen nimellä OUN-M. Järjestön luotettavuutta epäilleet saksalaiset asettivat Melnykin vuonna 1941 kotiarestiin, jolloin hän luovutti johdon Ukrainassa varamiehelleen Oleh Olžytšille. Vuonna 1944 Melnyk vangittiin Sachsenhausenin keskitysleirille, mutta hänet vapautettiin melko pian, kun saksalaiset vakuuttuivat hänen yhteistyöhalustaan. Vuodesta 1945 hän asui Luxemburgissa ja jatkoi vaikuttamista ukrainalaisessa emigranttiyhteisössä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ukrainalaiset sotilaat
Ukrainalaiset poliitikot
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Kirjallisuusvuosi 1883

Kirjallisuusvuosi 1883 käsittelee vuoden 1883 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
Suomen kieli tuli Suomen suuriruhtinaskunnan viralliseksi kieleksi, kun 20 vuoden siirtymäaika vuoden 1863 kieliasetuksesta täyttyi.
Deutsches Theater aloitti toimintansa Berliinissä.
 Ylioppilaskunnan Laulajat -kuoro perustettiin Helsingissä.

Julkaisuja 
 Paul Bourget – Essais de psychologie contemporaine
 Carlo Collodi – Pinokkio (Le avventure di Pinocchio. Storia di un burattino), kirjapainos
 Mihai Eminescu – Luceafĕrul (romanttinen romanialainen runoelma)
 Anne Charlotte Leffler – Ur lifvet. Saml. 2, Aurore Bunge ; "Barnet" ; Ett bröllop ; I krig med samhället (Teos Kööpenhaminan yo-kirjaston sivulla)
 Anne Charlotte Leffler – Ur lifvet. Saml. 3. H. 1, Kvinlighet och erotik ; Gusten får pastoratet (Teos Kööpenhaminan yo-kirjaston sivulla)
 Friedrich Nietzsche – Näin puhui Zarathustra, ensimmäinen osa
 Agathon Meurman – Sanakirja yleiseen sivistykseen kuuluvia tietoja varten, ensimmäiset vihkot. Koko 12-vihkoinen teos ilmestyi vuoteen 1890 mennessä.
 Guy de Maupassant – Contes de la bécasse (novellikokoelma)
 Guy de Maupassant – Clair de lune (novellikokoelma)
 Robert Louis Stevenson – Aarresaari, (kirjapainos)
 Anthony Trollope – Autobiography (kaksiosainen)
 Anton Tšehov – Kertomukset

Palkintoja

Lähteet 

1883
Kirjallisuusvuosi 1880

Kirjallisuusvuosi 1880 käsittelee vuoden 1880 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Englanninkielisessä kaunokirjallisuudessa oli 1880-luvulla useita estetismin edustajia, kuten Oscar Wilde, Walter Pater ja Arthur Symons.
 Sortavalan seminaari aloitti toimintansa.
 Aikakauslehti Valvoja alkoi ilmestyä.
 Saksalainen Johann Martin Schleyer julkasi ensimmäisen kirjan kehittämällään volapükin kielellä, joka on ensimmäinen keinotekoinen kansainvälinen apukieli.

Julkaisuja 

 Jules Breton – Jeanne (runokokoelma)
 Rosalía de Castro – Follas novas
 Charles Darwin – The Power of Movement in Plants
 Fjodor Dostojevski – Karamazovin veljekset
 Henrik Ibsen – Nukkekoti (Et dukkehjem, näytelmä)
 Alexander Kielland – Garman og Worse
 Paul Lafargue – Le Droit à la paresse
 Edvard Wilhelm Lybeck – Kristikunnan nykyiset eripuolueet ja merkittävimmät lahkot : silmäys kirkkohistoriaan evangelis-lutherilaiselta kannalta
 Guy de Maupassant – Boule de Suif (novelli, suom. Rasvapallo)
 Lewis Wallace – Ben-Hur: A Tale of the Christ (suom. Ben-Hur – kertomus Kristuksen ajoilta)
 Jules Verne – La maison à vapeur (suom. Höyrytalo, 1980)
 Émile Zola – Nana (suom. 1930)

Palkintoja

Lähteet

Aiheesta muualla 

1880
Norsunluurannikon kansalliskirjasto

Norsunluurannikon kansalliskirjasto (, lyh. BNCI) on Abidjanin suurkaupungissa sijaitseva Norsunluurannikon kansalliskirjasto. Se on maan Kulttuurin ja ranskalaisen kulttuuriperinnön ministeriön alaisuudessa. Kansalliskirjastolle osoitettujen varojen puutteen vuoksi se on ollut vuodesta 2006 lähtien useita vuosia pääosin yleisöltä suljettuna.

Kansalliskirjastolla on vapaakappaleoikeus.  

Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö Unescon mukaan Norsunluurannikon aikuisväestöstä (vähintään 15-vuotiaat) lukutaito oli yhteensä 43,9 prosentilla (vuonna 2014).

Lähteet

Aiheesta muualla
IFLA: Cote d Ivoire (The International Federation of Library Associations and Institutions)  (ifla-world-report.org)
Marcel Lajeunesse (2008) Les Bibliothèques nationales de la francophonie (sivu: Côte d'Ivoire, pdf, 3rd ed., Bibliothèque et Archives nationales du Québec)  (banq.qc.ca)
Marcel Lajeunesse & Henri Sène (2004) Legislation for library and information services in French-speaking Africa revisited. (Abstrakti; The International Information & Library Review, 36 (4), Dec. 2004, pp. 367-380)  (sciencedirect.com)

Abidjan

Kansalliskirjastot
Afrikan kirjastot
Manilla (Turku)

Manilla on Turun Itärannan kaupunginosassa sijaitseva ”kulttuuritehdas” eli taidealojen monitoimitalo. Se alkoi syntyä 1980- ja 1990-luvun vaihteessa, kun Aurinkobaletti muutti köysitehdas Oy Manilla Ab:n tyhjilleen jättämään tehdaskiinteistöön. Syyskuussa 2016 Manilla juhli 150-vuotisjuhlaansa. Ikä laskettiin vuodesta 1866, jolloin skotlantilainen insinööri David Cowie perusti tontille Aura Ångbränneri -nimisen viinatislaamon.

Aurinkobaletin muutettua Manillan tiloihin alettiin koko kiinteistöä ajaa kulttuurialojen käyttöön. Perustettiin Pro Manilla -säätiö, ja 2000-luvun alussa purkutuomion alla olleet rakennukset lopulta suojeltiin. Säätiö osti kiinteistön itselleen.

Manilla muodostuu kolmesta rakennuksesta. A-rakennuksessa toimivat muiden muassa Aurinkobaletti, Manilla-teatteri, Läntisen tanssin aluekeskus ja Tehdas-teatteri. B- ja C-taloissa on pienempiä kulttuuritoimijoita sekä arkkitehtuuri- ja viestintäalan toimistoja.

Lähteet

Turun suojellut rakennukset
Turun kulttuuri
V kaupunginosa
Boudin

Boudin on sukunimi seuraavilla henkilöillä:

Chesa Boudin (s. 1980), yhdysvaltalainen vasemmistolainen kirjailija (Kathy Boudinin tytär)
Eugène Boudin (1824-1898), ranskalainen maisemamaalari
Kathy Boudin (1943-2022), Weather Undergroundin jäsen ja murhaaja (Leonard Boudinin tytär)
Leonard Boudin (1912-1989), yhdysvaltalainen kansalaisoikeusjuristi
Louis B. Boudin (1874–1952), yhdysvaltalainen marxilainen älykkö ja juristi (Leonard Boudinin setä)
Michael Boudin (s. 1939), yhdysvaltalainen tuomari (Leonard Boudinin poika) 
Stéphane Boudin (1888–1967), ranskalainen sisustussuunnittelija
Denzil Boudin (1937-2014), jerseyläissyntyinen brittiläinen sotilas ja palomies

Muita

Boudin Bakery, San Franciscossa toimiva leipomo
budinaasi (boudinage), geologinen termi
Le Boudin, Ranskan muukalaislegioonan virallinen marssi
Sylvester Ahola

Sylvester ”Hooley” Ahola (24. toukokuuta 1902 Gloucester, Massachusetts – 13. helmikuuta 1995 Gloucester) oli amerikansuomalainen trumpetisti, joka oli 1920- ja 1930-luvulla suosittu sekä Britanniassa että synnyinmaassaan Yhdysvalloissa. Hänen uransa kesti 1920-luvun alusta toisen maailmansodan vuosiin asti, viitisentoista vuotta, minkä jälkeen vaurastunut Ahola vetäytyi 40-vuotiaana takaisin synnyinseudulleen Bostonin lähelle ja soitti vain paikallisissa kokoonpanoissa. Ahola teki levytyksiä ja soitti radio-orkesterien suorissa lähetyksissä muun muassa Jimmy Dorseyn ja Artie Shaw’n kanssa, mutta hän ei lähtenyt orkesterien mukana kiertueille.

Ahola aloitti uransa kahdeksanvuotiaana soittamalla kotikaupunkinsa Lanesvillen amerikansuomalaisen työväenyhdistyksen soittokunnassa nimeltä The Waino Band. Hän opiskeli Bostonissa klassista trumpetinsoittoa tavoitteenaan sinfoniaorkesterimuusikon ura. Pian hänet kuitenkin otettiin mukaan newyorkilaiseen Paul Spechtin big bandiin, jonka mukana hän lähti konserttikiertueelle Englantiin vuonna 1926 vaimonsa Saiman kanssa ja jäi asumaan ja työskentelemään Lontooseen noin neljäksi vuodeksi. Siellä hän soitti ensin The Savoy Orpheans -orkesterissa ja sitten Bert Ambrosen big bandissä. Yhdysvaltoihin palattuaan hän olisi päässyt muun muassa Tommy Dorseyn yhtyeeseen, mutta päätti jättäytyä pois musiikkikuvioista. Kotiseudulleen vetäytyneen Aholan maine alkoi pian unohtua, kunnes brittiläiset jazztutkijat nostivat hänet uudelleen esiin ja rinnastivat hänet taidoissa jopa Louis Armstrongiin ja Bix Beiderbeckeen.

Sylvester Aholan vanhemmat olivat syntyneet Keski-Pohjanmaalla; hänen isänsä oli kotoisin Toholammilta ja äitinsä Vetelin Räyringistä. Harmonikansoittaja Veikko Ahvenainen tapasi silloin jo yli 80-vuotiaan Aholan Bostonissa Yhdysvaltain-kiertueensa aikana keväällä 1985. Kun Ahvenaisen Aholasta tekemä haastattelu esitettiin Yleisradiossa, kiinnostus Aholaa kohtaan heräsi myös hänen vanhempiensa kotimaassa Suomessa, jossa hän oli siihen saakka ollut täysin tuntematon ja jossa hän ei itse koskaan käynyt.

Lähteet

Kirjallisuutta
Hill, Dick: Sylvester Ahola: The Gloucester Gabriel. Studies in Jazz, No. 14. The Scarecrow Press, Inc., 1993. ISBN 978-0-8108-2625-0.

Aiheesta muualla
 
 Sylvester Ahola. Allmusic.
 Sylvester Ahola. Discogs.
 Lisätietoa, mm. Jazz Journal -lehden henkilöjuttu vuodelta 1981  

Yhdysvaltalaiset jazztrumpetistit
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Amerikansuomalaiset henkilöt
Australian avoin tennisturnaus 2001

Australian avoin tennisturnaus 2001 alkoi 14. tammikuuta ja päättyi 27. tammikuuta 2001.

Loppuottelut

Miesten kaksinpeli 
 Andre Agassi –  Arnaud Clément 6–4, 6–2, 6–2

Naisten kaksinpeli 
 Jennifer Capriati –  Martina Hingis 6–4, 6–3

Miesten nelinpeli 
 Todd Woodbridge /  Jonas Björkman –  David Prinosil /  Byron Black 6–1, 5–7, 6–4, 6–4

Naisten nelinpeli 
 Serena Williams /  Venus Williams –  Lindsay Davenport /  Corina Morariu 6–2, 4–6, 6–4

Sekanelinpeli 
 Ellis Ferreira /  Corina Morariu –  Joshua Eagle /  Barbara Schett 6–1, 6–3

Lähteet 
 

Australian avoin tennisturnaus
Vuoden 2001 tennis
Beninin kansalliskirjasto

Beninin kansalliskirjasto (, lyh. BnB) on Beninin pääkaupunki Porto-Novossa toimiva maan kansalliskirjasto. Se on perustettu vuonna 1975 ja toimii Beninin kulttuuri-, lukutaito-, käsityö- ja matkailuministeriön () alaisuudessa. Kansalliskirjastoa johti vuoden 2018 alussa Assigba Innocent.

Beninin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia vain 32,9 prosenttia (vuonna 2012).

Lähteet

Aiheesta muualla
Bibliothèque nationale du Bénin  (facebook.com)
Marcel Lajeunesse & Henri Sène (2004) Legislation for library and information services in French-speaking Africa revisited. (Abstrakti; The International Information & Library Review, 36 (4), Dec. 2004, pp. 367-380)  (sciencedirect.com)
Bibliothèque Nationale du Bénin (24.6.2011)  (blogspot.com)

Porto-Novo

Kansalliskirjastot
Afrikan kirjastot
Beniniläinen kulttuuri
Reijo Lumisalmi

Reijo Lumisalmi (1949 Suomussalmi – 1987 Raahe) oli suomalainen harrastajamuusikko, jonka tunnetuimpia sävellyksiä ja sanoituksia ovat iskelmälaulaja Reijo Kallion hittikappaleet ”Yksinäinen” (1979) ja suosittu häävalssi ”Suvivalssi” (1980). Lumisalmi ehti elämänsä aikana säveltää yli 40 kappaletta useille kotimaisille 1970- ja 1980-luvulla levyttäneille artisteille. Muun muassa Ahti Lammen vuonna 1980 julkaistulta esikoisalbumilta Elämän valttikortit löytyy viisi Lumisalmen säveltämää ja sanoittamaa kappaletta: ”Kesää kaipaan mä taas”, ”Kevään taikaa”, ”Lapsuuden pihamaa”, ”Sait minut tuntemaan” ja ”Kaksin on kauniimpaa”.

Päivätyönsä Lumisalmi teki autonkuljettajana Tie- ja vesirakennushallituksen palveluksessa. Hän soitti kitaraa ja harmonikkaa ja levytti laulujaan myös itse.

Lähteet  

Suomalaiset muusikot
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Kauppaporvari (Raahe)

Kauppaporvari tai Tapahtumatalo Raahe on Raahen keskustassa sijaitseva julkisia ja liiketiloja sisältävä rakennus, jossa on yli 400-paikkainen konserttisali Raahesali, kokous- ja kongressitiloja sekä kahvila-ravintola. Arkkitehtitoimisto Martti Väisäsen suunnittelema rakennus on valmistunut vuonna 1999 ja on pinta-alaltaan noin 10 000 neliömetriä. Raahesalin akustiikkakonsulttina on toiminut Alpo Halme.

Kiinteistön tiloista Raahesali, kokoustilat Fregatti ja Parkki sekä Galleria Myötätuuli ovat Raahen kaupungin omistuksessa. Kauppaporvarin tiloissa toimii myös muun muassa hotelli Raahen Hovi sekä Raahen seudun hyvinvointikuntayhtymän NeuvoRassi-palvelupiste.

Lähteet

Raahen rakennukset ja rakennelmat
Suomen kulttuurikeskukset
Ruutananjärvi

Ruutananjärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla  sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ruutananvuoristossa Koukkurahkan itäpuolella erämaassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,9 metriä mpy. Järveen on johdettu yksi metsäoja Houkanvuoren suunnalta, mutta sen laskuoja virtaa länteenpäin. Se laskee Roineen pohjoisrantaan.

Historiaa 
Järven tulo-oja on kaivettu peruskartan vuosien 1975 ja 1991 julkaisujen välissä.

Lähteet 

Roineen alue
Kangasalan järvet
Botin luomat artikkelit
Ohtola
Maisenjärvi

Maisenjärvi  on Pirkanmaalla Pälkäneellä Kankaansyrjän lähellä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Pälkäneveden ylittävän harjujakson delta-alueen länsisivulla Syrjäharjun rinteen juurella. Harjualueen kainalossa olevaa aluetta kutsutaan Maiseksi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat suota. Etelässä pellot ulottuvat järven rantaan asti. Järvelle tulee tie Aitoolta.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Pälkäneveden alueeseen (35.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,6 metriä mpy. Järveä  ympäröivää suota on ojitettu ja sen ojat on johdettu järveen. Etelän suunnasta ojiin on yhdistetty kaksi metsäojaa. Yksi oja on järven laskuoja, joka virtaa peltoaukean poikki luoteeseen, jossa se yhtyy Vimmunkulman pelloilla Vähäjärveen laskevaan johto-ojaan.

Historiaa 
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Maise oli autiota suota lukuun ottamatta rajan takana olevaa niittymaata. Maisen ylitti silloin kuntaraja. Vuoden 1957 peruskartassa Maisen peltoaukea oli raivattu nykyisenlaiseksi. Pohjoispuolella sijaitsi Sikovuori, jota ei oltu silloin vielä kaivettu. Ensimmäinen sorakuoppa näkyy vuoden 1979 kartassa. Nykyään Sikovuori on kaivettu lähes kokonaan pois.

Lähteet 

Pälkäneveden alue
Pälkäneen järvet
Botin luomat artikkelit
Frederick L. Ashworth

Frederick Lincoln "Dick" Ashworth (24. tammikuuta 1912 – 3. joulukuuta 2005) oli Yhdysvaltain laivaston komentajakapteeni. Hän oli eräs keskeisiä hahmoja Yhdysvaltain Manhattan-projektissa. Ashworth oli Annapolisin merisotakoulun suorittanut meriupseeri. William S. Parsons oli eräs Ashworthin läheinen työtoveri. Frederick L. Ashworth oli se sotilashenkilö, jonka suosituksesta juuri Tinian valittiin uudeksi tukikohdaksi 509. raskaalle erityispommitusrykmentille.

Kaikkein tunnetuimmaksi Ashworth lienee tullut Fat Man- plutoniumpommin aseistajana ja virittäjänä. Hänen apulaisenaan toimi aliluutnantti Philip M. Barnes. Boeing B-29 Superfortress-tyyppisen ja Bockscar-nimisen pommikoneen ylitettyä kolmasti Kokuran ja epäonnistuessa pommitustehtävässä, juuri Ashworth komensi koneen pommittaja Kermit K. Beahania pudottamaan Fat Manin tutkan varassa Nagasakiin. Pommi osui arviolta 5 kilometriä ohitse aiotusta maalista, joka oli ammustarviketehdas. Tuho oli silti valtava, ja arviolta 60% kaupunkialueesta tuhoutui. Pommi pudotettiin vaikeista olosuhteista, kuten huonosta näkyvyydestä huolimatta, koska koneen polttoainetilanne oli niin huolestuttava.

Virallisesti tuon Erikoispommihyökkäys nro 16:n päällikkö oli majuri Charles Sweeney. Pommikoneessa oli mukana kaksi apupilottia, jotka olivat kapteeni Charles D. "Don" Albury sekä aliluutnantti (lieutenant: 2nd grade, junior grade) Fred J. Olivi. Suunnistajana toimi kapteeni James Van Pelt. Tutkaoperaattorina eli tarkemmin ELSO-upseerina toimi luutnantti Jacob Beser, joka mukana myös Enola Gay:ssa.

Frederick L. Ashworthin lopullinen sotilasarvo oli vara-amiraali (Vice Admiral). Hänet palkittiin muiden muassa Silver Star- ja Bronze Star-kunniamerkein.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset sotilaat
Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Koiralampi (Orivesi)

Koiralampi  on Pirkanmaalla Orivedellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa 
Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat suota.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72) , jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 104,1 metriä mpy. Siihen on johdettu ympäröivältä suolta kuivatusojia. Yksi niistä muodostaa sen laskuojan, joka laskee Koljonselän Viuhkoselällä Hirvelänlahteen.

Historiaa 
Vuoden 1957 peruskartassa sen itä- ja länsipuolilla sijaitsi peltopalstat. Lampeen ei oltu johdettu vielä kuivatusojia, mutta seuraavassa vuoden 1977 kartassa molemmilta pelloilta tuli ojat lampeen. Suo ojitettiin vasta vuoden 1986 kartan julkaisun jälkeen.

Lähteet 

Koljonselän alue
Oriveden järvet
Botin luomat artikkelit
Eräsjärvi

Eräsjärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Torkkelissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 35 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Se on laajan C-kirjaimen muotoinen järvi, jossa sen eteläosa muodostuu kapeasta lahtimaisesta järvenosasta. Eteläosan lahtea kutsutaan nimellä Taipaleenlahti ja C-kirjaimen toista sakaraa Lepolahdeksi. Järvi on muodostunut mäkisessä maastossa mäkien välisiin laaksoihin. Lounaispuolen kalliomäki Kotimäki kohoaa 30 metriä vedenpintaa korkeammalle ja myös samankorkuinen pohjoisrannan Kukkulanvuori näkyy järvelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä ja sen länsi- ja etelärannat ovat peltomaata ja muut rannat metsämaata. Sen lähiympäristössä sijaitsee viisi maatilaa ja sen rannoille on rakennettu alle 10 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet valtatieltä 9.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72) , jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,1 metriä mpy. Siihen on johdettu muutama pelto- ja metsäoja. Pohjoisen Liinalampi laskee järveen, samoin tekevät Kolu ja Rummakko. Järven laskuoja Jokioja lähtee Taipaleenlahdesta kaakkoon päin virraten Vähäjärven läpi ja laskien Koljonselän Eräslahteen.

Historiaa 
Vuosien 1957–1986 peruskartoissa ei ole tapahtunut suuria muutoksia peltoviljelyssä tai rakennuskannassa. Vuoden 1977 kartassa näkyy metsien ojituksessa tehty kaivuutyö, joka ei sen jälkeen enää jatkunut.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Koljonselän alue
Oriveden järvet
Botin luomat artikkelit
Hotelli Korpilampi

Hotelli Korpilampi on Pandoxin operoima hotelli Espoon Lahnuksessa. Pääkaupunkiseudun ensimmäisen niin sanotun korpihotellin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1975 ja hotelli avattiin vuonna 1977. Hotelli tuli tunnetuksi vuoden 1977 Korpilampi-seminaarin yhteydessä. Hotellissa on yhteensä 156 huonetta ja 17 kokoustilaa. Lisäksi hotellissa on ravintola, kylpylä ja kuntosali. Hotelli Korpilammen entinen omistaja Lomaliitto meni vuonna 2009 konkurssiin. Hotelli oli Lomaliiton konkurssin jälkeen suljettuna 1,5 vuotta kunnes Pandox osti hotellin.

Historiaa
Korpilampi-hotellin rakentamisen käynnisti vuonna 1975 Helsingin Osuuskaupan, Enso-Gutzeitin ja Skopin muodostama yhteenliittymä nimellä Tornilampi-hanke. Pinta-alaltaan 17 hehtaarin alueelle rakennettiin tekolampi siirtämällä pois noin 60 000 kuutiometriä mutaa niin, että lammesta tuli paikoin 12 metriä syvä. Kallioinen hotellitonttikin tarvitsi suuria maanrakennustöitä, ennen kuin pohja 162 hotellihuoneen, viiden ravintolan ja 300-paikkaisen auditorion rakennukselle oli saatu aikaan. Hotellin viereen tehtiin 23-huoneinen asuntola henkilökunnalle. Hotellia markkinoitiin alusta asti yhteistyössä Finnlinesin kanssa GTS Finnjetin keskieurooppalaisille laivamatkustajille sopivana, mutta strategia ei tuottanut tulosta vaan 1980-luvun alussa HOK kyllästyi tappioihin ja myi Korpilammen ammattiyhdistysliikkeen omistamalle Lomaliitolle.

Vuonna 1989 hotelli Korpilammen viereen avattiin Vesipuisto Serena, ja myös hotellista alettiin käyttää nimeä Serena Korpilampi.

Korpilampi-seminaari

Korpilampi-seminaari oli hotellissa vuonna 1977 järjestetty talouspoliittinen seminaari, jonka kokoonkutsuja oli Suomen silloinen pääministeri Kalevi Sorsa. Paikalle oli kutsuttu Suomen poliittisten puolueiden, etujärjestöjen ja elinkeinoelämän eliitti, osanottajia oli 350. Myyttiseen maineeseen nouseessa kokouksessa synnytettiin poliittinen konsensus Suomen tulevasta talouspolitiikasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Hotellin kotisivut
Hotelli Korpilampi Visit Espoon sivuilla

Korpilampi
Espoon nähtävyydet
Lahnus
Pärnäjärvi (Jämsä)

Pärnäjärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Korvenkylän kylän alueella sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 12,6 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on pääaltaasta koilliseen työntyvä ja yli 400 metriä pitkä kapea lahti. Lahden pohjukasta lähtee sen laskuoja, joka laskee Myllyveteen. Järvi sijaitsee mäkisen maaston painanteessa ja sen itäpuolella kohoaa Myllyvuori, lounaispuolella Tynnyrivuori ja luoteispuolella Kalkunkorkee. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä. Yli puolet järven rannoista ovat peltomaata ja metsämaata on lähinnä Myllyvuoren rinteessä. Järvelle pääsee etelästä valtatieltä 9 tulevaa yhdystietä 14303 pitkin tai Äväntäjärveltä alkavaa läntistä kylätietä pitkin.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,9 metriä mpy. Järven yläpuoliseen valuma-alueeseen kuuluvat Tuulijärvi, joka laskee Pärnäjärven eteläpäähän Pärnäniityn kautta, sekä Junkkajärvi, joka on laskuojaton, ja Muurainjärvi, joka laskee Junkkajärveen. Lahden pohjukasta alkava 350 metriä pitkä laskuoja laskee Myllyveden länsirantaan Pärnäsillan kohdalla. Vesireitti jatkaa Haapaojan kautta Koljonselän Säkkiin.

Lähteet 

Eväjärven valuma-alue
Jämsän järvet
Botin luomat artikkelit
Hangasjärvi (Jämsä, Korvenkylä)

Hangasjärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Korvenkylän kylän alueella sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisessä maastossa neljän mäen välisessä painaumassa. Itärannat jäävät Pajamäen ja Pykälävuoren väliin, ja länsirantaan laskee kauempaa tulevan loivempien mäkien rinteet. Yksi mäistä on kuitenkin Kalkunkorkee, joka on seudun korkeimpia mäkiä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja yli puolet rannoista ovat peltomaata. Metsäiset rannat sijaitsevat mäkien alla. Rantojen läheisyydessä sijaitsee neljä maatilaa ja rannoille on rakennettu lähes kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Järvelle tulee yhdystie 14303 etelästä valtatieltä 9 ja lännestä kylätie Äväntäjärveltä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,9 metriä mpy. Siihen laskee ainoastaan pienen Mustajärven laskuoja. Järvi itse laskee sen pohjoispäästä alkavan laskuojan kautta Väärä-Kalkun Pompunlahteen. Vesireitti laskee Myllyveden ja Haapaojan kautta Koljonselän Säkkiin.

Lähteet 

Eväjärven valuma-alue
Jämsän järvet
Botin luomat artikkelit
Syrjäjärvi (Jämsä)

Syrjäjärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Hallin Eväjärven lähellä sijaitseva lampi.

Maantietoa 
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Lahdenperänjärven ja Syrjävuoren välissä, mutta sen rannat ovat lopulta loivat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Lammen pohjoispuolella kulkee mutkitteleva kärrypolku.

Vesistösuhteet 
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 134,4 metriä mpy. Sen läpi virtaa Juhajärvestä alkava laaksonpohjaa seuraava oja, joka laskee Syrjäjärven jälkeen ensin Lahdenperänjärveen ja sitten Kuusjärveen. Lopulta vesireitti laskee Eväjärveen.

Lähteet 

Eväjärven valuma-alue
Jämsän järvet
Botin luomat artikkelit
Ahtaanrako

Ahtaanrako  on Keski-Suomessa Jämsän Hallin lähellä sijaitseva lampi.

Maantietoa 
Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Hallinmäen koillispuolella Leveäjärven länsipuolella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on enimmäkseen soistunutta.

Vesistösuhteet 
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,4 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa, jotka tuovat soistuneiden metsien ja Rimminsuon kuivatusojia.

Historiaa 
Vuoden 1963 peruskartassa lammesta oli kaivettu laskuoja Leveänjärveen. Muita ojia ei silloin oltu johdettu järveen. Ne näkyvät seuraavassa vuoden 1980 kartassa.

Lähteet 

Eväjärven valuma-alue
Jämsän järvet
Botin luomat artikkelit
Kaakkojärvi

Kaakkojärvi  on Pirkanmaalla Orivedellä  sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee metsäisellä ja mäkisellä ylänköalueella olevassa painaumassa. Se länsipuolella kohoaa Vilhevuori, joka 70 metriä järveä korkeammalle. Lounaassa sijaitsee Vehmaanvuoti ja kaakossa kohoaa pieni nimetön mäki, joka laskee Väärä-Kalkkuun. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,8 metriä mpy. Siihen laskee kolme metsäojaa, joista pohjoisin on Haukijärven laskuoja. Lounaispäässä sijaitsee luusua, josta oja laskee 44 metriä alempana sijaitsevaan Väärä-Kalkkuun. Vesireitti jatkaa siitä Myllyveteen ja sitten Haapaojaa myöten Koljonselkään Säkissä.

Historiaa 
Vuoden 1958 peruskartassa kulki järven länsipuolelta kärrypolku Haukijärvellä sijaitsevaan taloon. Myös Väärä-Kalkun rinteessä sijaitsi talo, jota ei myöskään enää ole olemassa. Näiden teiden tilalla on nykyaikaiset metsäautotiet. Haukijärveltä tuleva oja oli järven ainoa tulo-oja. Muut ojat on kaiettu metsiin ja johdettu järveen 1970- ja 1980-luvuilla.

Lähteet 

Eväjärven valuma-alue
Oriveden järvet
Botin luomat artikkelit
Kivijärvi (Jämsä, Halli)

Kivijärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Hallin lähellä sijaitseva lampi.

Maantietoa 
Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisellä ylänköalueella Halkomäen, Laajakallion, Rasinmäen ja Lamminkankaan välisessä painaumassa. Painauman pohja on soistunutta metsämaata. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä ja rannat ovat reunoiltaan soistuneet. Lammelle ei tule teitä. Lammen suoalue seuraa painaumaa myös etelään, missä sijaitsee avosoilla kaksi umpeen kasvavaa pientä lampea. Näiden kohtalo umpeenkasvussa on myös Kivijärven tulevaisuutta.

Vesistösuhteet 
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Äväntäjärven valuma-alueeseen (35.724) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 159,2 metriä mpy. Lammen laskuoja lähtee ensin pohjoiseen ja kääntyy sitten lounaaseen, kunnes se laskee Hatinsuon jälkeen Haarajärveen. Siitä vesireitti jatkaa Röyhänjärven, Ristijärven ja Nautajärven kautta Äväntäjärveen.

Historiaa 
Vuoden 1958 peruskartassa ympäristön soita ei vielä oltu ojitettu. Lammen laskuoja virtasi luontaisen aluksi pohjoiseen Rasinsuolle ja se kääntyi sitten länteen ja lounaaseen Mettisiankankaalle. Järven eteläpäässä sijaitsi mökki, jolle tuli Lintulammelta polanne. Launojärven suunnalta tuli lammen pohjoispäähän polku. Vuoden 1979 kartassa erämaajärven tilanne oli muuttunut täysin. Metsään oli rakennettu metsäteitä ja mökki on kadonnut. Suota on ojitettu vähän ja lammen vedenpinnassa on saattanut tapahtua laskua, sillä karttaan on nyt piirretty saari. Sama saari näkyy vuoden 1988 kartassa, mutta ei enää nykyisissä kartoissa.

Lähteet 

Äväntäjärven valuma-alue
Jämsän järvet
Botin luomat artikkelit
Löyttyjärvi (Kangasala)

Löyttyjärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla osittain Suinulassa ja osittain Lihasulassa sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 3,5 hehtaaria, ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Suinulan ja Lihasulan välissä niiden pohjoispuolisella metsäalueella aivan valtatien 9 itäpuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat suomaata. Järvelle ei tule teitä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Vesijärven lähialueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140,4 metriä mpy. Siihen on johdettu suolta viisi kuivatusojaa. Suo-ojista on yksi laskuoja, joka lähtee järven itäpäästä. Se virtaa aluksi kaivettuna ojana Tampere-Haapamäki-rautatien alitse ja virtaa etelässä Huhtalan läpi. Se laskee Huhtalassa Vesijärven Suolahteen.

Historiaa 
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen karttanimi oli ”Löytajärvi”. Järven laskuojan alajuoksun ympäristössä ei silloin ollut peltomaata, vaan erään torpan niittyjä.

Vuoden 1954 peruskartassa ei Löyttyjärvelle oltu merkitty laskuojaa. Sen suotkin olivat vielä ojittamattomia. Tilanne oli näin vielä vuoden 1961 kartassa, mutta seuraavassa vuoden 1975 kartassa sille oli merkitty laskuoja ja siihen oli johdettu kaksi ojaa Löytynsuolta. Nyt näkyi kartalla myös valtatie 9.

Lähteet 

Vesijärven lähialue (Pirkanmaa)
Kangasalan järvet
Suinula
Lihasula
Botin luomat artikkelit
Iso Korkijärvi

Iso Korkijärvi  tai joskus myös Iso Korkiajärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Siitaman ja Naappilan lähellä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 3,2 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Siitaman ja Naappilan pohjoispuolla olevalla metsäalueella sijaitsevalla ojitetulla suolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen kaakkoispäässä sijaitsee yksinäinen kämppä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat suomaata. Järven luoteispään vierestä kulkee korkeajännitelinja ja metsäautotie kiertää suon pohjoispuolelta.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Vesijärven lähialueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,1 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi suo- tai metsäojaa. Järven laskuoja Pihtioja lähtee sen kaakkoispäästä ja se laskee ensin Pahujärveen ja sitten Vesijärven Taipaleenlahteen.

Historiaa 
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven karttanimi oli ”Korkiajärvi”. Siitä oli piirretty alkamaan puro, joka laski kaakossa sijainneeseen ”Padusjärveen”. Se tarkoittaneen nykyistä Pahujärveä, joka on selvästi laskettu järvi.

Vuoden 1956 peruskartassa järveä ympäröimää suota ei oltu vielä ojitettu, mutta sen ohitti kylläkin korkeajännitelinja. Suo-oja on piirretty seuraavaan, vuonna 1977 julkaistuun, karttaan.

Lähteet 

Vesijärven lähialue (Pirkanmaa)
Oriveden järvet
Botin luomat artikkelit
Personlammi

Personlammi  on Pirkanmaalla Kangasalla Suinulan pohjoispuolella sijaitseva lampi.

Maantietoa 
Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Havisevanjärven pohjoispuolella ja Personsoiden lounaispuolella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat puoliksi suomaata ja metsämaata. Lammelle ei tule teitä.

Vesistösuhteet 
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Havisenjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,4 metriä mpy. Siihen on johdettu viisi suo-ojaa ja siihen laskee Alisen Salmijärven laskuoja. Personlammin laskuoja Personoja lähtee sen länsirannasta ja se laskee 700 metrin päässä Havisevanjärveen.

Historiaa 
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen karttanimi oli ”Iso Persojärvi”. Sen nimistä järveä, kuin ”Pientä Persojärveä”, ei ollut merkitty minnekään kartalle. Personsuot olivat luontaisessa tilassa ja Alisen Salmijärven ja Personlammin laskuoja virtasivat nykyisen kaltaista reittiä Havisevanjärveen. Vuoden 1980 peruskartassa ei lampeen oltu johdettu suo-ojia, mutta ne ilmaantuvat seuraavaan vuoden 1987 karttaan.

Lähteet 

Havisenjärven–Myllyojan valuma-alue
Kangasalan järvet
Botin luomat artikkelit
Suinula
Australian avoin tennisturnaus 2000

Australian avoin tennisturnaus 2000 alkoi 17. tammikuuta ja päättyi 30. tammikuuta 2000.

Loppuottelut

Miesten kaksinpeli 
 Andre Agassi –  Jevgeni Kafelnikov 3–6, 6–3, 6–2, 6–4

Naisten kaksinpeli 
 Lindsay Davenport –  Martina Hingis 6–1, 7–5

Miesten nelinpeli 
 Ellis Ferreira /  Rick Leach –  Wayne Black /  Andrew Kratzmann 6–4, 3–6, 6–3, 3–6, 18–16

Naisten nelinpeli 
 Lisa Raymond /  Rennae Stubbs –  Martina Hingis /  Mary Pierce 6–4, 5–7, 6–4

Sekanelinpeli 
 Jared Palmer /  Rennae Stubbs –  Todd Woodbridge /  Arantxa Sánchez Vicario 7–5, 7–6

Lähteet 
 

Australian avoin tennisturnaus
Vuoden 2000 tennis
Australian avoin tennisturnaus 1999

Australian avoin tennisturnaus 1999 alkoi 18. tammikuuta ja päättyi 31. tammikuuta 1999.

Loppuottelut

Miesten kaksinpeli 
 Jevgeni Kafelnikov –  Thomas Enqvist 4–6, 6–0, 6–3, 7–6

Naisten kaksinpeli 
 Martina Hingis –  Amélie Mauresmo 6–2, 6–3

Miesten nelinpeli 
 Jonas Björkman /  Patrick Rafter –  Mahesh Bhupathi /  Leander Paes 6–3, 4–6, 6–4, 6–7, 6–4

Naisten nelinpeli 
 Martina Hingis /  Anna Kurnikova –  Lindsay Davenport /  Nataša Zvereva 7–5, 6–3

Sekanelinpeli 
 David Adams /  Mariaan da Swardt –  Maks Mirny /  Serena Williams 6–4, 4–6, 7–6

Lähteet 
 

Australian avoin tennisturnaus
Vuoden 1999 tennis
Sierra Leonen kuningatar

Elisabet II oli Sierra Leonen kuningattarena vuodesta 1961 vuoteen 1971, kun Sierra Leone oli itsenäinen perustuslaillinen monarkia; Sierra Leonen Commonwealth realm. Kuningatar oli myös muiden Commonwealth realm -valtioiden kuningattarena, mukaan lukien Yhdistyneen kuningaskunnan.

Sierra Leone itsenäistyi Sierra Leonen Independence Act 1961:n mukaisesti, joka muutti Britannian Sierra Leonen kruununsiirtomaan itsenäiseksi valtioksi osana Kansainyhteisöä. Kuningatar oli Sierra Leonen valtionpäämies, jota edusti maassa Sierra Leonen kenraalikuvernööri, joka asui State Housessa. Englannin kielellä hänen virallinen arvonimensä oli Queen of Sierra Leone and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth. Monarkia lakkautettiin vuonna 1971, kun Sierra Leonesta tuli yksi Kansainyhteisön tasavalloista ja maan valtionpäämieheksi tuli Sierra Leonen presidentti. 

Kuningatar vieraili Sierra Leonessa aviomiehensä prinssi Philipin, Edinburghin herttuan kanssa Britannian kuningasperheen huvijahdilla Britannialla 25. marraskuuta – 1. joulukuuta 1961.

Lähteet 

Kansainyhteisö
Sierra Leonen hallinto
Sierra Leonen historia
Fast & Furious 10

Fast & Furious 10 () on tuleva yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka ohjaa Louis Leterrier. Se on Hurjapäät-elokuvasarjan kymmenes ja toiseksi viimeinen osa. Vin Diesel esittää pääosaa.

Näyttelijät

Huomautukset

Lähteet

Aiheesta muualla  
 

Hurjapäät
Vuoden 2023 yhdysvaltalaiset elokuvat
Togon kansalliskirjasto

Togon kansalliskirjasto () on Togon pääkaupunki Loméssa toimiva kansalliskirjasto. Se toimii maan korkeakoulu- ja tutkimusministeriön () alaisuudessa.

Kansalliskirjasto on perustettu virallisesti vuonna 1969, mutta jo 12. lokakuuta 1933 maahan oli perustettu Togon keskuskirjasto (Bibliothèque Centrale du Togo), josta kansalliskirjaston ja -arkiston toiminnan perusteet voidaan välivaiheiden kautta johtaa. Kansalliskirjaston perustamisen jälkeen esimerkiksi Unesco on arvionut maan kirjastoverkon tilaa (muun muassa vuonna 1977). Kirjasto kohtasi haasteita vapaakappaleoikeuden käynnistämisessä.

Togon aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 63,8 prosenttia (vuonna 2015).

Lähteet

Aiheesta muualla
IFLA World Report - Togo (The International Federation of Library Associations and Institutions)  (ifla-world-report.org)
 

Lomé

Togon rakennukset ja rakennelmat
Kansalliskirjastot
Afrikan kirjastot
Kirjallisuusvuosi 1866

Kirjallisuusvuosi 1866 käsittelee vuoden 1866 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
Tukholmassa avattiin lukusalonki (Stockholms läsesalong), jonka perustamisessa oli mukana kirjailija Sophie Adlersparre. Salongista muodostui naisten avoin kirjasto ja kouluttautumistila.
Ensimmäiset naisten kirjoittamat jännitysromaanit ilmestyivät: Yhdysvalloissa Metta Victoria Fuller Victorin salanimellä "Seeley Regester" julkaisema The Dead Letter, an American Romance , joka ilmestyi jatkokertomuksena Beadle's Monthly -lehdessä; sekä Australiassa Mary Fortunen teos The Dead Witness, or the Bush waterhole, joka ilmestyi Australian Journal -lehdessä.

Julkaisuja 
 Alphonse Daudet – Lettres de mon moulin (novelleja, suom. Kirjeitä myllyltäni, 1907)
 Fjodor Dostojevski – Rikos ja rangaistus
 Henrik Ibsen – Brand
 Aleksis Kivi – Kihlaus
 Aleksis Kivi – Kanervala
 Aleksis Kivi – Olviretki Schleusingenissa
 Aleksis Kivi – Yö ja päivä
 Leo Tolstoi – Sota ja rauha
 Jules Verne – Kapteeni Hatteras

Palkintoja

Lähteet 

1866
Kirjallisuusvuosi 1862

Kirjallisuusvuosi 1862 käsittelee vuoden 1862 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Venäläinen länsimaalaismielinen kirjailija Nikolai Tšernyševski vangittiin luokkavihan lietsomisesta. Vankilassa hän kirjoitti sosialistisen utopiaromaaninsa Mitä on tehtävä? (Što Delat?), jolle annettiin vahingossa julkaisulupa vuonna 1863.

Julkaisuja 
 Claes Fredrik Corander – Yleinen maa-tiede
 Gustave Flaubert – Salammbô
 Victor Hugo – Kurjat
 Margaret Oliphant – The Chronides of Carlingford (neliosaisen teoksen I osa)
 Charles Seymour Robinson – Songs of the Church
 Fredrika Runeberg – Sigrid Liljeholm (historiallinen romaani)
 Henry David Thoreau – Walking (suom. Kävelemisen taito, 1997)

Palkintoja

Lähteet 

1862
Kirjallisuusvuosi 1840

Kirjallisuusvuosi 1840 käsittelee vuoden 1840 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Carl Ludvig Engelin suunnittelema Helsingin yliopiston kirjaston rakennus valmistui.
 Fortsasin huijaus: vanhan kirjallisuuden keräilijöitä houkuteltiin kirjahuutokauppaan Belgian Bincheen kirjaluettelolla, joka osoittautui tekaistuksi. Ilmoitettuja kirjoja ei ollut myytävänä. Tosin väärennetty kirjaluettelo "Comte de Forsas" itsessään on sittemmin muodostunut halutuksi keräilykohteeksi.
 Saksalainen kirjailija Fritz Reuter vapautui vankeudesta. Hänet oli tuomittu vankeuteen vuonna 1833 osallistumisesta kielletyn Burschenschaft-opiskelijajärjestön toimintaan.

Julkaisuja 
 James Fenimore Cooper – The Pathfinder, or The Inland Sea
 Esther Copley – Early Friendship : A Tale for Young People
 Namiki Gohei III – Kanjinchō (勧進帳)
 Mihail Lermontov – Геро́й на́шего вре́мени, Geroi našego vremeni (suom. Aikamme sankari)
 Elias Lönnrot – Kanteletar 
 Prosper Mérimée – Colomba Edgar Allan Poe – Tales of the Grotesque and Arabesque Pierre-Joseph Proudhon – Qu'est-ce que la propriété Ulrica Carolina Widström  – Ulrika C. Widströms Samlade Witterhetsförsök''

Palkintoja

Lähteet 

1840