Ronda Rousey

Ronda Rousey (s. 1. helmikuuta 1987 Riversiden piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen showpainija, näyttelijä ja uransa lopettanut vapaaottelija ja judoka. Hän on judossa  olympiakisojen pronssimitalisti vuodelta 2008, sekä entinen UFC:n ja Strikeforcen naisten kääpiösarjan mestari. Hän puolusti UFC:ssä mestaruuttaan kuudesti, joka on painoluokan ennätys. Rousey on vuonna 2022 hallitseva WWE Smackdown Women’s Championship mestari.

Judo
Rousey voitti judossa Pekingin olympialaisissa 2008 pronssia alle 70 kg:n sarjassa, ja hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen judon naismitalisti. Hän sai samassa painoluokassa MM-hopeaa Rio de Janeirossa 2007 ja kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2007. Hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden alle 63-kiloisissa 2004 ja 2005, sai hopeaa samassa painoluokassa 2006 sekä pronssia 70-kiloisissa 2007. Hän saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 63 kg:n sarjassa kultaa 2004 ja pronssia 2006. Hän voitti aikuisten Yhdysvaltojen-mestaruuden kuusi kertaa ja maailmancupin/Continental Open -kilpailun kolmesti.

Vapaaottelu
Rousey aloitti vapaaottelun amatööritasolla 6. elokuuta 2010. Hän voitti Hayden Munozin käsilukolla 23 sekunnissa. Rousey osallistui seuraavaksi Tuff-N-Uff amatööriturnaukseen, ja kohtasi ensimmäisen vastustajansa 12. marraskuuta 2010. Rousey voitti Autumn Richardsonin käsilukolla 57 sekunnissa ja eteni välieriin. Hän kohtasi Taylor Stratfordin 7. tammikuuta 2011 ja voitti myös hänet käsilukolla. Rousey oli voiton myötä menossa turnauksen loppuotteluun, mutta ei voinut osallistua päätettyään siirtyä  helmikuussa ammattilaiseksi.

Rousey otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa 27. maaliskuuta 2011 King of the Cage: Turning Point -tapahtumassa. Hän voitti Ediane Gomesin käsilukolla 25 sekunnissa. Toisessa ottelussaan Rousey kohtasi entisen potkunyrkkeilyn välisarjan mestarin Charmaine Tweetin. Kesäkuussa 2011 Kanadassa käyty ottelu päättyi Rouseyn voittoon käsilukolla 49 sekunnissa.

Strikeforce
Rouseysta tuli Strikeforce-vapaaotteluorganisaation mestari voitettuaan aiemman mestarin, Miesha Taten maaliskuussa 2012. Hän puolusti mestaruuttaan menestyksellä Sarah Kaufmania vastaan elokuussa 2012.

UFC
Saman vuoden marraskuussa hän siirtyi Ultimate Fighting Championshipiin. Rouseysta tuli näin ensimmäinen UFC-sopimuksen allekirjoittanut naispuolinen vapaaottelija. Hänet myös nimettiin kyseisen organisaation mestariksi naisten kääpiösarjassa (). Helmikuussa 2013 hän kohtasi ensimmäisessä UFC-ottelussaan Liz Carmouchen ja onnistui mestaruutensa puolustamisessa. Toisessa UFC-ottelussaan Rousey kohtasi Miesha Taten, jolta hän oli voittanut kääpiösarjan mestaruuden Strikeforcessa. Rousey puolusti mestaruuttaan voittamalla kamppailun kolmannessa erässä käsilukolla.

2014 Rousey puolusti kolmannen kerran mestaruuttaan 22. helmikuuta Sara McMannia vastaan. Hän voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä ajassa 1:06, josta Rousey palkittiin Illan suoritus bonuksella. 5. heinäkuuta hän sai puolustaa jälleen mestaruuttaan, tällä kertaa Alexis Davisia vastaan. Rousey onnistui puolustamaan jälleen mestaruuttaan UFC 175 -tapahtumassa, tällä kertaa tyrmäyksellä 16 sekunnissa. Hänet palkittiin jälleen Illan suoritus bonuksella.

2015 Rousey otteli kolmesti, joista ensimmäinen kamppailu käytiin 28. helmikuuta Cat Zinganoa vastaan. Hän puolusti mestaruuttaan viidennen kerran voitettuaan kamppailun suoralla käsilukolla 15 sekunnissa. Rousey palkittiin kolmannen kerran Illan suoritus bonuksella. 1. elokuuta hän puolusti mestaruuttaan Bethe Correiaa vastaan UFC 190 -tapahtumassa. Kamppailu käytyiin Correian kotimaassa Brasiliassa. Rousey voitti kamppailun tyrmäyksellä 34 sekunnissa ja ansaitsi neljännen perättäisen Illan suoritus bonuksen.

Mestaruuden menettäminen
Rousey oli vapaaottelussa tappioton marraskuuhun 2015 asti sekä amatöörinä että ammattilaisena. Hänen ottelusaldonsa amatöörinä oli 3–0 ja ammattilaisena 12–0. Suurin osa hänen voitoistaan oli tullut käsilukon kautta luovutuksella. Ensimmäinen ottelu, jonka hän voitti muulla tavalla oli ammattilaisuran yhdeksäs, kolmas UFC:ssä, jossa hän voitti Sara McMannin teknisellä tyrmäyksellä 66 sekunnissa kohdistettuaan iskuja vastustajansa vartaloon.

Rousey menetti UFC-mestaruutensa Holly Holmin tyrmättyä hänet UFC 193 -tapahtuman pääottelussa Melbournessa. Rousey otti tappion henkisesti raskaasti ja oli pitkään sivussa, vaikka lääkäri oli antanut hänelle luvan palata ottelemaan 15. joulukuuta 2015. Rousey palasi kehään 30. joulukuuta 2016 UFC 207 -tapahtumassa, jossa hän haastoi kääpiösarjan hallitsevan mestarin Amanda Nunesin. Rousey kärsi tappion tyrmäyksellä 48 sekunnin jälkeen.

WWE (2018–2019, 2022)
Rousey siirtyi vapaaottelu-uran jälkeen WWE:hen, jossa hän esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 2018 Royal Rumblessa. Rousey julkistettiin tehneen tuolloin sopimuksen ja sai käyttöönsä Roddy Piperin takin. Helmikuussa Rousey otti yhteen Triple H:n ja Stephanie McMahonin kanssa Elimination Chamberissa ja hän kohtasi heidät yhdessä Kurt Anglen kanssa 8. huhtikuuta WrestleMania 34 -tapahtumassa. Rousey ratkaisi ottelun käsilukolla McMahonia vastaan.

Rousey piti parin vuoden tauon painista, mutta palasi WWE:hen vuoden 2022 Royal Rumblessa ja voitti naisten Royal Rumblen. Toukokuussa 2022 Wrestlemanian Backlashissa Rousey voitti naisten  Smackdown mestaruuden "I Quit!"-ottelussa Charlotte Flairia vastaan.

Muuta 
Rousey on myös näytellyt kolmessa Hollywood-elokuvassa: Entourage, Expendables 3 ja Furious 7. Elokuvien lisäksi hän on esiintynyt televisiossa, esimerkiksi 9-1-1-sarjassa.

Rouseyn hahmo on esiintynyt useissa videopeleissä, kuten esimerkiksi EA Sports UFC -sarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kotisivut. 
 Naisten MMA-ranking. 

Yhdysvaltalaiset judokat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit