joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kolmistaan (televisiosarja)

Kolmistaan on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Pamela Tola, Eero Ritala ja Lauri Tilkanen. Sarja kertoo Helsingin keskustassa kimppakämpässä asuvista Vilmasta (es. Pamela Tola), Sevestä (es. Eero Ritala) ja Markuksesta (es. Lauri Tilkanen), jotka rimpuilevat lähestyvää ”aikuisuutta” vastaan. Ensimmäisellä tuotantokaudella pariskunta Vilma ja Seve päätyvät pitkäksi venyneen jatkoillan päätteeksi homoseksuaalin Markuksen kanssa sänkyyn, jonka seurauksena Vilma tulee raskaaksi tietämättä kummalle miehistä. Toisella kaudella seurataan heidän elämäänsä vauvan kanssa.

Sarjan ensimmäisen tuotantokauden kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa 14. joulukuuta 2017, jonka jälkeen loput jaksot julkaistiin palvelussa kolmessa erässä. C More -suoratoistopalvelussa ensimmäinen kausi julkaistiin kokonaisuudessan 15. lokakuuta 2018. Televisiossa ensimmäisen kauden esitetti Sub maalis–huhtikuussa 2019. Elisa Viihde julkaisi toisen tuotantokauden kokonaisuudessaan 16. marraskuuta 2018.

Sarja pohjautuu vuosina 2011–2012 esitettyyn brittiläiseen Threesome-sarjaan.

Rooleissa

Päärooleissa

Sivurooleissa

Vierailevissa rooleissa

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarjan ensimmäisen kauden traileri YouTubessa

2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset draamasarjat
Suomalaiset komediasarjat
Elisa Viihde -alkuperäissarjat
Freedy Kekäläinen

Freedy Kekäläinen (30. tammikuuta 1904 Meynard, Massachusetts – 22. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen Etsivän keskuspoliisin ja Valtiollisen poliisin virkailija, joka toimi muun muassa Valpon valvontatoimiston päällikkönä.

Elämä ja ura 
Kekäläinen syntyi Yhdysvalloissa, jossa hänen vanhempansa asuivat siirtolaisina vuodet 1903–1905. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta ja siirtyi varusmiespalveluksensa jälkeen 1924 Etsivän keskuspoliisin pääosastolle. Tiedustelutoimiston esittelijänä toiminut Kekäläinen opiskeli virkansa ohessa Helsingin yliopistossa valtio-oppia, sosiologiaa ja kriminologiaa. Myöhemmin hän työskenteli EK:n valvontatoimistossa. Kekäläinen oli perehtynyt salakirjoituksiin, käsialatutkimukseen sekä asiakirjaväärennöksiin, joista antoi lausuntoja myös tuomioistuimille tavallisiin rikosasioihin liittyen.

Jatkosodan aikana Kekäläinen oli salaisen Vapaus – Isänmaa – Aseveljeys -organisaation palkkalistoilla asiantuntijana. Sodan loppuvaiheessa hän johti Valpon sisälle muodostettua tiedustelurengasta ”Kekäläisen iskujoukkoa”, jonka tarkoituksena oli toimia yhteysverkkona, mikäli Valpo lakkautettaisiin. Moskovan välirauhan jälkeen hän vastasi Valpon osalta Helsingin Lauttasaaressa marraskuussa 1944 ammutun venäläisen upseerin Ivan Belovin murhatutkimuksista. Valpon muuttuessa kommunistijohtoiseksi Punaiseksi Valpoksi valvontatoimiston päällikköna toiminut Kekäläinen erotettiin kesällä 1945, jolloin hän siirtyi Matkaravinto Oy:n henkilöstöpäälliköksi. Joulukuussa 1949 Kekäläinen ja Valpon entinen päällikkö Otto Brusiin saivat sakkotuomion virkavirheestä, kun eräs oululainen luutnantti oli keväällä 1945 pidätetty aiheettomasti Kekäläisen tiedonannon perusteella asekätkentään liittyen.

Kekäläinen osallistui ahkerasti Valpoa käsittelevään julkiseen keskusteluun aina viimeisiin elinvuosiinsa saakka. Esimerkiksi tammikuussa 1977 Uusi Maailma -lehdessä julkaistiin Kekäläisen avoin kirje toimittaja Olle Leinolle, jossa hän kiisti väitteet Martta Koskisen kidutuksesta. Kekäläinen kuoli 88-vuotiaana heinäkuussa 1992. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle.

Yksityiselämä 
Kekäläisen vanhemmat olivat Hämeenlinnassa syntynyt rautatievirkailija Juho Fredrik Kekäläinen (1876–1921) ja Porista kotoisin ollut ranskalaistaustainen Elli Bonnet (1881–1957). Hänen sisarensa oli koreografi Telma Tuulos.

Muuta 
Vuonna 2006 Helsingin kaupunginteatterissa esitetyssä Matkalla Porkkalaan -näytelmässä Kekäläisen roolissa nähtiin Santeri Kinnunen. Yle TV1:n vuonna 2015 tuottamassa televisiosarjassa Punainen kolmio häntä näytteli Jari Virman. Kekäläinen on myös yksi kirjailija Tapani Baggen rikosromaaneissa esiintyvän ylietsivä Väinö Mujusen esikuvista.

Lähteet 

 

Suomen turvallisuuspoliisin henkilökunta
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Bath Iron Works

Bath Iron Works on yhdysvaltalainen vuonna 1884 Bath Iron Works Limitedinä perustettu telakka, joka sijaitsee Kennebecin varrella Bathissa Mainessa. Telakka valmistaa aluksia yksityisille, yrityksille ja puolustusvoimille ja pääosa tuotannosta menee Yhdysvaltain laivastolle. Vuodesta 1995 alkaen telakka on kuulunut General Dynamicsiin.

Historia 
Yhdysvaltain sisällissodassa palvellut ja Bathissa syntynyt kenraali Thomas W. Hyde perusti 1884 telakan Bathiin.
Suomen saksalaiset

Suomen saksalaiset ovat Suomessa asuvia saksalaisia. Vuoden 2017 lopulla Suomessa asui 6 183 saksankielistä henkilöä. Saksan kansalaisia Suomessa asui 4 014.

Vuonna 1924 Suomessa oli 1 645 saksalaista. Saksalaiset olivat pääosin kauppiaita. Saksalaisia on asunut myös Baltian maissa ja Pietarissa, ja osa Suomeen eri aikoina muuttaneista saksalaisista on ollut pietarinsaksalaisia, osa baltiansaksalaisia, osa on eri aikoina muuttanut Saksasta. Suomen saksankielisissä on lisäksi ollut ainakin sveitsiläisiä, muiden muassa Fazer-, Berner-, Huber- ja Oesch-suvut.

Saksalaisten sukujen merkitys oli keskeinen Suomen ja Helsingin kehitykselle 1800-luvulla. Saksa oli tuolloin Helsingin kolmanneksi puhutuin vähemmistökieli ruotsin ja venäjän jälkeen, ja kaupunkiin perustettiin edelleen toimivat Saksalainen koulu, Saksalainen seurakunta ja Saksalainen kirjasto. FC Germania Helsinki on vuonna 2015 perustettu saksalaisen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa Vitosessa.

Tunnettuja Suomen saksalaisia 
 Willy Baer, kuvataiteilija, kotoisin Saksasta
 Samuel Berner, arkkitehti, kotoisin Saksasta
 Gunvor Brettschneider, Svenska social och kommunalhögskolanin entinen rehtori, isä saksalainen
 Carl Ludvig Engel, arkkitehti, kotoisin Saksasta
 Richard Faltin, säveltäjä, kapellimestari, urkusi, musiikkipedagogi, kotoisin Saksasta 
 Albert Goldbeck-Löwe, liikemies, kotoisin Saksasta
 Johan Friedrich Hackman, kauppias, kotoisin Saksasta
 Ludovika Jakobsson, olympiavoittaja, kotoisin Saksasta
 Christian Friedrich Kress, sotilaskapellimestari, kotoisin Saksasta
 Ernst Lohrmann, arkkitehti, kotoisin Saksasta
 Fredrik Pacius, säveltäjä, kotoisin Saksasta
 Gustav Paulig, kahvipaahtimon omistaja, kotoisin Saksasta
 Roman Schatz, kirjailija ja toimittaja, kotoisin Saksasta
 G. F. Stockmann, kauppias, kotoisin Saksasta
 Ferdinand Tilgmann, kirjapainoyrittäjä, kotoisin Saksasta

Lähteet 

Saksalaiset
Saksalaisten diaspora
Siitinluu

Siitinluu eli penisluu (lat. baculum) on siitintä tukeva luu. Useilla nisäkkäillä, kuten petonisäkkäillä, hyönteissyöjillä, siipijalkaisilla ja lähes kaikilla kädellisillä ihmistä lukuun ottamatta on siitinluu.

Evoluutiobiologi Tuomas Aivelon mukaan klassinen selitys ihmisen siitinluun puuttumiselle on sukupuolivalintaan liittyvä: luuton siitin on vaikeampi pitää erektiossa, joten onnistunut erektio on ollut naaraille merkki uroksen hyvästä kunnosta. Oletuksen tueksi on tosin vähän todisteita. Katoaminen liittynee myös laajempaan kädellisten evoluutioon. Tarkkaa syytä ihmisen siitinluun puuttumiselle ei tiedetä.

Siitinluu on suosittu metsästysmuisto muun muassa karhunmetsästäjillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Reykjavikin siitinmuseon siitinluukokoelma

 Luut
Nisäkkäiden anatomia
Gambrion

Gambrion (, myös Gambreion, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Bergamaa ja Kınıkiä.

Gambrionin historiasta ei tiedetä paljoakaan. Sen tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Poliksena kaupungin mainitsee muun muassa Ksenofon. Kaupunki oli suuren osan klassisesta kaudesta Persian vallan alla ja mahdollisesti osa Lyydian satraappikuntaa. Se oli vielä tuohon aikaan oletettavasti vain osittain kreikkalaistunut. Persian kuningas antoi kaupungin hallittavaksi Gongylos Eretrialaiselle 400-luvulla eaa., ja tämän jälkeläiset hallitsivat kaupungissa vielä seuraavalla vuosisadalla. Kaupunki löi omaa hopea- ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Gambreiōtēs (). Gambrionin suhde Palaigambrioniin (”Vanha Gambrion”) on epäselvä.

Lähteet 

Aioliin kaupungit
Larissa (Aiolis)

Larissa (, myös Larisa,  tai Larissa/Larisa Frikonis, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Buruncukia.

Maantiede 

Larissa sijaitsi Aioliin rannikon lähellä, antiikin lähteiden mukaan noin 70 stadioninmittaa eli 13 kilometriä kaakkoon Kymestä. Kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta. Aioliin Larissaa ei tule sekoittaa toiseen Larissaan, joka sijaitsi Troaksen alueella.

Historia 

Larissan alkuperäiset asukkaat olivat pelasgeja. Strabon yhdisti kaupungin Larissaan, joka mainitaan Homeroksen Iliaassa, Troaksen Larissan sijasta sopivamman sijainnin vuoksi. Aiolialaiset valtasivat kaupungin Troijan sodan jälkeen, ja siitä tuli yksi Aiolian liiton dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien ja pääosan klassista kautta kaupunki oli Persian vallan alla. Kyyros II Suuri perusti kaupunkiin egyptiläisistä sotilaista koostuneen varus- ja siirtokunnan vuonna 546 eaa., ja siksi Strabon erotti kaupungin muista samannimisistä kutsumalla sitä ”egyptiläiseksi Larissaksi”.

400-luvulla eaa. kaupunki pyrki eroon Persian vallasta ja kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Larissan asukkaat olivat osaksi egyptiläisten jälkeläisiä vielä Ksenofonin aikaan 300-luvulla eaa., ja vain osaksi aiolialaisperäisiä kreikkalaisia. Kaupunkia pidettiin kuitenkin kreikkalaisena poliksena. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Larissaios () tai Larisaios ().

Larissa löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Strabonin aikaan kaupunki oli autioitunut.

Rakennukset ja löydökset 

Larissan akropoliina eli linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee heti nykyisen Buruncukin itäpuolella. Noin 3/4 sen alueesta on kaivettu, ja kukkulalta on löydetty linnoitteiden, mukaan lukien muurien ja tornien, sekä palatsin, temppeleiden, stoien eli pylväshallien ja muiden rakennusten raunioita sekä katujen jäänteitä. Kaupungissa on ollut suunniteltu asemakaava. Rakennukset on ajoitettu pääosin 500-luvulle eaa. ja muurit ja muut linnoitteet 400-luvulle eaa. Kaupunki sai vetensä vesijohtoja pitkin.

Lähteet 

Aioliin kaupungit
Arkeologiset kohteet Turkissa
Asterix ja taikajuoman salaisuus

Asterix ja taikajuoman salaisuus on vuonna 2018 valmistunut ranskalainen tietokoneanimaatioelokuva perustuen René Goscinnyn ja Albert Uderzon Asterix-sarjakuviin. Elokuva julkaistiin Ranskassa 5. joulukuuta 2018. Elokuva on järjestykseltään kymmenes animoitu Asterix -elokuva. Näyttelijä Christian Clavier tekee paluun Asterixin rooliin tällä kertaa äänenä. Clavier näytteli hahmoa kahdessa ensimmäisessä näytelmäelokuvassa vuosina 1999–2002.

Juoni 

Eräänä sumuisena aamuna tietäjä Akvavitix on keräämässä taikajuoman aineksia korkealla puiden latvoissa, kunnes
yhtäkkiä oksa pettää tämän alta ja Akvavitix putoaa alas maahan murtaen samalla jalkansa. Tämän seurauksena Akvavitix
tulee siihen päätökseen, että hänen on alettava etsiä nuorta seuraajaa, jolle voisi opettaa taikajuoman salat.

Ääniroolit

Ranska

Suomi 

Vuoden 2018 ranskalaiset elokuvat
Asterix seikkailee -elokuvat
Ranskalaiset animaatioelokuvat
Guapira floribunda

Guapira floribunda on ihmekukkakasveihin kuuluva jopa 15 metriä korkeaksi kasvava puulaji. Sitä kasvaa yleisenä Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla.

Kuvaus 
Guapira floribunda voi kasvaa 15 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat 3,5–8 senttimetriä pitkiä, soikeita tai pyöreähköjä, ja ne kasvavat usein vastakkaisesti. Guapira floribunda on kaksikotinen eli heteet ja emit ovat eri yksilöissä. Hedelmä on noin senttimetrin pituinen pähkylä.

Levinneisyysalue ja elinympäristö 
Sitä tavataan kuudella Galápagossaarella, ja lisäksi siitä on varmistamattomia havaintoja Ecuadorin Guayasin maakuntaan kuuluvalta Punásaarelta. Laji kasvaa Galápagossaarten Scalesia-vyöhykkeen kuivissa metsissä.

Guapira floribunda kasvaa yleisenä Galápagossaarilla, eikä sen esiintymisessä ole ollut havaittavissa taantumaa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteleekin sen elinvoimaiseksi lajiksi.

Lähteet 

Ihmekukkakasvit
Pekka Nylund

Pekka Nylund (s. 15. kesäkuuta 1957) on suomalainen kitaristi, jonka yhtyeitä ovat olleet muun muassa  Piirpauke, Los Ustads, Pohjantahti, Jukka Gustavson Organ Fusion Band, Sahti, Suhkan Uhka ja Nefes. Lisäksi hän on soittanut useilla Jukka Gustavsonin soololevyillä. 2000-luvulla Nylund on soittanut BigJam-yhtyeessä, joka on käyttänyt myös nimeä Wigwam Revisited.

Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Nylund Discogs-sivustolla

Suomalaiset kitaristit
Elävät henkilöt
Vuonna 1957 syntyneet
Crimson Day

Crimson Day on tamperelainen melodista heavy metalia soittava yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2013 ja on julkaissut sen jälkeen yhden EP:n ja kaksi studioalbumia.

Historia 

Crimson Day perustettiin Tampereella 2013. Yhtye oli ollut toiminnassa aiemmin eri nimellä, mutta nimeä päätettiin vaihtaa yhtyeessä tapahtuneiden kokoonpanomuutosten yhteydessä. Samalla yhtyeeseen liittyivät soolokitaristi Ari Balzar ja laulaja Valtteri Heiskanen. Yhtye äänitti ja julkaisi ensimmäisen EP:nsä samana vuonna. 

Vuonna 2014 yhtyeen kitaristi ja toinen lauluntekijä Jyri Murto erosi yhtyeestä ja tilalle tuli The Jasser Arafatsista Jesse Liukkonen. Yhtyeen esikoisalbumi Order of the Shadows julkaistiin loppuvuodesta 2015 saksalaisen levy-yhtiö Iron Shield Recordsin kautta.

Pian albumin julkaisun jälkeen Heiskanen erosi yhtyeestä. Heiskasen paikalle tuli väliaikaisesti Lassi Landström ja myöhemmin hänet kiinnitettiin yhtyeen viralliseksi laulajaksi. Yhtye alkoi säveltää uutta materiaalia ja julkaisi kaksi uutta singleä syksyllä 2016. 

Vuoden 2017 Crimson Day keikkaili ja nauhoitti uutta materiaalia. Toinen studioalbumi At The Mountains Of Madness julkaistiin omakustanteena tammikuussa 2018, minkä jälkeen yhtye lähti ensimmäiselle Suomen kiertueelleen. 

Loppuvuodesta 2019 Landström ja Liukkonen erosivat yhtyeesttä. Tammikuussa 2020 toiseksi kitaristiksi kiinnitettiin Janne Rantanen ja laulajaksi Lyon Maiden ja Nuclear Nightshift -yhtyeissä vaikuttanut Milka Uusitalo.

Uudella kokoonpanolla Crimson Day uudisti logon, sekä julkaisi kesällä kaksi singleä Raising the Fury ja Black as the Heavens Above.

Tammikuussa 2021 Tuomas Lesonen jätti bändin ja kolmannelle pitkäsoitolle löytyi sessiorumpali Juhani Ikonen, joka kiinnitettiin kuitenkin vakituiseksi jäseneksi kesken levyn teon.

Jäsenet 

 Milka Uusitalo - Laulu
 Ari Balzar - Kitara
 Janne Rantanen - Kitara
 Jesse Kämäräinen - Basso
 Juhani Ikonen - Rummut

Julkaisut

Albumit 

 Order of the Shadows (2015)
 At The Mountains Of Madness (2018)

EP:t 

 Crimson Day (2013)

Singlet 

 Sandstalker (2015)
 Beasts of Prey (2016)
 My Last Rites (2016)
 Nightwalker (2017)
 Raising the Fury (2020)
 Black as the Heavens Above (2020)
 Crimson Day (2022)
 Night to Forget (2022)
 The Mortal Undead (2022)
 Eternal Night of the Mind (2022)

Aiheesta muualla 

Crimson Dayn kotisivu
Crimson Dayn Facebook

Heavy metal -yhtyeet
Suomalaiset metalliyhtyeet
Lastenkulttuuri

Lastenkulttuurilla tarkoitetaan ammattilaisten lapsille tuottamaa, lasten kanssa yhdessä tekemää kulttuuria. Lastenkulttuuria on myös lasten itsensä luoma kulttuuri, joka perustuu esimerkiksi leikkiin. Usein lastenkulttuurista puhuttaessa tarkoitetaan alle 18-vuotiaille suunnattua kulttuuritoimintaa. Näin ollen lastenkulttuurin käsite kattaa yleensä myös nuortenkulttuurin.

Lapsille suunnattu kulttuuri on hyvin laaja ja monitahoinen kokonaisuus. Lastenkulttuurin ammattilaiset, joihin voi kuulua niin tuottajat ja lastenkulttuurikeskusten henkilökunta kuin taiteilijat ja taidekasvattajat, operoivat yleensä monen taiteenlajin kentällä yhtäaikaisesti. Myös erilaiset erityisryhmät ja vähemmistöt näkyvät vahvasti lastenkulttuurin arjessa. Esimerkiksi koululuokalle järjestettävässä taidetyöpajassa huomioidaan nykyään niin erityistä tukea tarvitsevat lapset kuin kulttuuriset vähemmistötkin, ja vuosittaisen valtakunnallisen lastenkulttuurifoorumin teemana on vuonna 2018 kulttuurinen diversiteetti lastenkulttuuripalveluissa.

Lastenkulttuuripolitiikka 
Lastenkulttuuripolitiikka on erityisesti opetus- ja kulttuuriministeriön painopiste. Sen tavoitteena on, että taide ja kulttuuri olisivat pysyvä osa lasten ja nuorten elämää lastenkulttuurikeskusten, taiteen perusopetuksen järjestäjien, taidelaitosten, museoiden, teattereiden, orkestereiden, kirjastojen, perinneyhdistysten ja muiden taide- ja kulttuuritoimijoiden työn kautta.

Lastenkulttuuripolitiikka liittyy lapsen oikeuksiin, joiden perustana on Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus lapsen oikeuksista. Lapsen oikeuksien sopimus on kansainvälinen ihmisoikeussopimus, joka asettaa sopimusvaltioille velvoitteen kunnioittaa ja noudattaa siinä taattuja lapsen oikeuksia ja myös velvoitteen saattaa kansallisen lainsäädäntönsä vastaamaan sopimuksessa vahvistettuja oikeuksia. 

Suomessa lapsen oikeuksien toteutumista edistää mm. lapsiasiavaltuutettu yhteistyössä eri viranomaisten kanssa.

Järjestötasolla lasten kulttuuristen oikeuksien toteutumista edistää muun muassa Suomen lastenkulttuurikeskusten liitto, joka kokoaa yhteen lastenkulttuurin laatuperiaatteisiin sitoutuneet lastenkulttuurikeskukset.

Katso myös 
 Taiteen edistämiskeskus (lastenkulttuurin erityisavustukset)

Lähteet
Georgian mafia

Vähän ennen vuosituhannen vaihdetta vuosina 1997-98 esimerkiksi Moskovan alueella laskettiin olevan 34  rikollisjengiä, näistä alkuperäisiä oli 20 kpl ja loput Kaukasuksen alueelta. 90-luvun loppuun mennessä luku nousi 116 ryhmittymään, joista Georgialaisia rikollisjoukkoja oli 14 kpl. Venäjällä rikollisryhmittymissä georgialaisten osuus on ollut aina vahva, heitä arvellaan olevan noin kolmannes.

90-luvulla Georgia jakautui kolmeen rikollistoimintan. Huumeet ostettiin naapurivaltion Tadzikistanista, pääosin oopiumina ja morfiinia sekä heroiiniä Turkista. Lisäksi salakuljetettiin bensaa ja aseita vanhasta Neuvosto-Venäjältä. Yleisesti puhutaan termistä  "Vory v Zakone" eli varkaidenluokka, joka toimi läpi Neuvostoliiton ajan, jonka jäsenet noudattivat tiukkoja sääntöjä. 

Georgian entinen presidentti Mikheil Saakašvili totesi, että Geogian paras vientituote Venäjälle ei ole viini vaan Vory v Zakone eli varkaat.

Historia 
Melkein kaikki johtajat Venäjällä vuoden 1917 vallankumouksessa aloittivat uransa jollain tavallisten rikosten parissa. Josef Stalin oli mukana useissa ryöstöissä ml. kuuluisa pankkiryöstö kotimaansa Georgian pääkaupungissa Tbilisissä 1907. He ottivat lempinimensäkin bandiiteilta, Stalinin lempinimi oli Koba. Dzerzhinsky oli lempinimeltään Iron Felix.

Lähteet 

Mafia
Georgia
Zosimus Palestiinalainen

Pyhä Zosimus Palestiinalainen (myös Zosimas; 460–560) oli Theodosius II:n aikainen palestiinalainen erakko ja pappi sekä pyhän Egyptin Marian ystävä ja elämäkerturi. Hän eli luostarissa Jordanin rannoilla Israelin alueella ja kerrotaan saavuttaneen sadan vuoden iän. Pyhimys löysi sattumalta pyhän Egyptin Marian erakkomajan ja tämä kertoi miehelle elämäntarinansa. Mies kuvataan munkkina tuomassa eukaristiaa pyhälle Egyptin Marialle tai puhumassa hänelle Jordanjoella. Hänen muistopäiväänsä vietetään 4. huhtikuuta.

Lähteet 

Munkit
Papit
Pyhimykset
Erakot
Vuonna 460 syntyneet
Vuonna 560 kuolleet
Aleksandr Štšemerov

Aleksandr Ivanovitš Štšemerov (; s. 2. kesäkuuta 1997 Jekaterinburg, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Pelicansissa lainalla KHL-seura Avtomobilist Jekaterinburgista. Hän laukoo oikealta.

Ura

Seuraura
Štšemerovin kasvattajaseura on Junost Jekaterinburg. Hän aloitti MHL-junioriliigan Avto Jekaterinburgissa kaudella 2013–2014, jonka jälkeen Avtomobilist Jekaterinburg varasi Štšemerovin koko KHL:n varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana kesällä 2014. Hän oli varaustilaisuuden ensimmäisenä varattu puolustaja.

Kaudella 2015–2016 Štšemerov nousi Avtomobilist Jekaterinburgin KHL-joukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 44 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Štšemerov edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa, jossa hän pelasi yhden ottelun. Štšemerov teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 26. elokuuta 2015 vieraissa Traktor Tšeljabinskiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.41 minuuttia. Kaudella 2016–2017 Štšemerov teki KHL:ssä 44 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Hän teki KHL-uransa avausmaalin 7. lokakuuta 2016 Neftehimik Nižnekamskia vastaan. Štšemerovin osuma jäi Avtomobilistin 3–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Štšemerov pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran VHL-joukkue Sputnik Nižni Tagilissa. Kesäkuussa 2017 hän teki Avtomobilistin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Štšemerov pelasi kaudella 2017–2018 KHL:ssä 17 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehden yhden maalin. Hän pelasi Avtomobilistin uudessa farmijoukkueessa, Gornjak Utšalyssa viisi ottelua. Suurimman osan kaudestaan Štšemerov pelasi kuitenkin Avto Jekaterinburgin MHL-joukkueessa. Kaudella 2018–2019 hän ehti pelasi Gornjak Utšalyssa 15 ottelua. Štšemerov valittiin 16. lokakuuta 2018 VHL:n viikon puolustajaksi. Seuraavana päivänä hän siirtyi korkeamman pelillisen tason perässä loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Pelicansiin. Syyskuussa 2019 Avtomobilist lainasi Štšemerovin Pelicansiin myös kaudeksi 2019–2020. Hänen kolme osumaansa riittivät joukkueen puolustajien sisäisen maalipörssin jaettuuaan voittoon Jarkko Pynnösen sekä kesken kauden Sveitsiin siirtyneen Topi Jaakolan kanssa.

Maajoukkueura
Štšemerov pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2014, jolloin Štšemerov voitti pronssia. Hän on pelannut myös kaksi ottelua Venäjän B-maajoukkueessa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Pelicansin pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Seutu-Sanomat

Seutu-Sanomat oli Lounais-Hämeessä ja Loimaalla ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Lehteä kustansi Hämeen Sanomat Oy. Se oli ilmestynyt vuodesta 1989. 

Lehti ilmestyi kerran viikossa ja sen levikkikuntia olivat Forssa, Humppila, Jokioinen, Loimaa, Somero, Tammela, Urjala ja Ypäjä. Lehden levikki oli noin 37 000 kappaletta.

Lehti lakkautettiin syksyllä 2020.

Lähteet

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Suomalaiset ilmaisjakelulehdet
Forssa
Lounais-Häme
Hämeen Sanomat
Suomen vietnamilaiset

Suomen vietnamilaiset ovat Suomessa asuvia vietnamilaisia. Suomen vietnamilaisia oli 12 310 vuonna 2021.

Uskonnot 
Suurin osa Suomen vietnamilaisista on mahajanabuddhalaisia. 12 % Suomen vietnamilaisista on kristittyjä.

Lähteet 

Vietnamilaiset
Kärki (Seinäjoki)

Kärki on Seinäjoen kaupunginosa Östermyran suuralueella. Se sijaitsee noin 4,5 kilometrin päässä kaupungin keskustasta etelään. Joulukuussa 2016 alueen asukasluku oli 3 136.

Kärjessä sijaitsee peruskoulu. Alueella on myös K-Market.

Lähteet 

Seinäjoen kaupunginosat
Maastohiihdon Suomen Cup 2018–2019

Maastohiihdon Suomen Cupin kausi 2018–2019 oli kilpailusarjan kahdeksas kausi. Se alkoi Sotkamon Vuokatista 27. lokakuuta 2018 ja päättyi Ylitorniolla 7. huhtikuuta 2019. Myös Imatralla, Äänekoskella ja Ylitorniolla käytävät SM-kilpailut laskettiin cup-pisteytykseen. 

Äänekoski järjesti Suomen Cupia kaudella 2018–2019 ensimmäistä kertaa. Lisäksi Vantaalla käytävät osakilpailut olivat ensimmäiset arki-iltoina käydyt Suomen Cupin osakilpailut.

Kilpailut

Miehet

Viestit

Naiset

Viestit

Pisteet 
Suomen Cupin kilpailut pisteytetään identtisesti maastohiihdon maailmancupin henkilökohtaisten kilpailujen kanssa. Pisteitä jaetaan jokaisen kilpailun 30 parhaalle oheisen taulukon perusteella. Viestikilpailuissa seuroille jaetaan kaksinkertaiset pisteet.

Tulokset

Miehet

Henkilökohtaiset kilpailut 
Tulokset

Viestit 
Tulokset

Naiset

Henkilökohtaiset kilpailut 
Tulokset

Viestit 
Tulokset

Palkintorahat 
Palkintorahoja maksettiin kaudella 2018–2019 yhteensä noin 70 000€. SM-kilpailuista ei jaettu osakilpailukohtaisia palkintoja. Viestikilpailujen palkinnot jaettiin seuroille. Palkinnot jaettiin oheisen taulukon perusteella.

Taulukossa lyhenne HK tarkoittaa henkilökohtaisia kilpailuja.

Televisiointi 
Suomen Cupin kaikki kilpailut televisioitiin Ylen kanavilla.

Lähteet 
 Suomen Cupin 2018-19 ohjelma ja faktat  
 Kestävyysurheilu: Suomen Cup käynnistyy viikon päästä Vuokatista – tässä huhtikuulle kestävän sarjan ohjelma 
 Keski-Suomen Hiihto ry: Hiihtoseurojen lyhenteet  

2018
Vuoden 2018 hiihto
Vuoden 2019 hiihto
Piripolkka

Piripolkka on Kariston vuonna 2002 julkaisema ja Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani. Kirja on 7. osa Komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kirjasampo
 Piripolkka-TV-sarja IMDb:ssä 
 Kirjan arvostelu Kouvolan dekkaripäivien sivuilla

Seppo Jokisen teokset
Jännitysromaanit
Lyöty mies

Lyöty mies on Kariston vuonna 2009 julkaisema ja Seppo Jokisen kirjoittama kokoelma jännitysnovelleja.

Kirja on ainutlaatuinen sarjassaan; se on ainoa, jossa tarinat ovat lyhyitä novelleja ja Koskinen esiintyy "Minä"-muodossa.

Seppo Jokisen teokset
Jännitysromaanit
Nikon Coolpix L25

Nikon Coolpix L25 on Nikonin kamera. Se tuli markkinoille vuonna 2013.

Kamerassa on Nikkor 28–140 millimetrin zoomobjektiivi.

Lähteet 
 COOLPIX L25 2013 Digital Cameras Discontinued - Nikon
 Nikon | Imaging Products | Product Archive - COOLPIX L25
 COOLPIX L25 from Nikon
 Nikon Coolpix L25 Review | Photography Blog

Coolpix L25
Vilpittömässä mielessä

Vilpittömässä mielessä on Kariston vuonna 2003 julkaisema ja Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani. Kirja on 8. osa Komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kirjasampo
 Kirjan arvostelu Kouvolan dekkaripäivien sivuilla

Seppo Jokisen teokset
Jännitysromaanit
Vuoden 2003 kirjat
Ivar Enhörning

Ivar August Ferdinand Enhörning (20. syyskuuta 1887 Norrköping – 6. kesäkuuta 1988 Santa Barbara, Kalifornia) oli ruotsalainen upseeri, joka osallistui vapaaehtoisena Suomen sisällissotaan. Hän toimi Pietarsaaren tykistökoulun patteriston komentajana,  ja osallistui Satakunnan sekä Hämeen rintamien taisteluihin.

Elämä 
Svean tykistörykmentissä palvellut Enhörning oli jo tammikuussa 1918 Satakunnan suojeluskuntalaisten mukana, ja helmikuussa hän siirtyi Pietarsaaren tykistökouluun kreivi Adolf Hamiltonin kanssa. Enhörning toimi Tykistökoulun 1 patteriston päällikkönä, ja osallistui muun muassa Mannanmäen, Kyröskosken ja Tampereen taisteluihin. Maaliskuun lopussa hänelle myönnettiin ansioistaan 4. lk:n Vapaudenristi. Huhtikuussa Hamilton nimitettiin Tykistökoulun johtajaksi, ja samalla Enhörningistä, Lauri Malmbergistä ja Oscar Palmesta tehtiin prikaatinkomentajia. Sodan jälkeen Enhörning sai eron sotaministeriön palveluksesta everstiluutnantiksi ylennettynä elokuussa 1919.

Kesäkuussa 1921 Enhörning lähti ruotsalaisen tutkimusretkikunnan mukana Kiinaan, ja muutti myöhemmin 1920-luvulla Yhdysvaltoihin. Vuonna 1929 hän oli Walter Byronin sijaisnäyttelijänä ratsastuskohtauksissa Victor Flemingin ohjaamassa elokuvassa Herääminen, jossa esiintyi myös suomalainen upseeri Carl von Haartman. 1930-luvulla Enhörning oli teknisenä asiantuntijana elokuvissa Kuningatar Kristiina (1933) ja Zendan vanki (1938).

Perhe 
Enhörning ensimmäinen puoliso oli kuvanveistäjä Susanne Sommelius (1890–1953), jonka kanssa hän oli naimisissa 1911–1918. 
Heidän lapsiaan olivat taidemaalari Tison Enhörning (1911–1960) ja kirjailija Marianne Zetterström (1912–2011).

Lähteet 

Ruotsalaiset sotilaat
Suomen sisällissodan ruotsalaiset
Ruotsalaiset aateliset
Yli satavuotiaiksi eläneet ruotsalaiset
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Philip Leder

Philip Leder (s. 19. marraskuuta 1934) on yhdysvaltalainen biologi, joka on tehnyt pitkän uran geenitutkimuksen parissa 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla. Hän tuotti enimmäisenä syöpätutkimusta varten hiiren, jonka perimää oli muunneltu siirtämällä siihen syöpää aiheuttavia geenejä. 

Leder kehitti vuonna 1964 tulevan nobelisti Marshall Nirenbergin kanssa menetelmän, jolla oli tärkeä osa geneettisen koodin eli sen selvittämisessä, mitkä kolmen emäsparin jonot eli kodonit DNA- tai RNA-molekyylissä vastaavat proteiinisynteesissä mitäkin aminohappoa.

Leder sai Yhdysvaltojen tiedeakatemian kansallisen tiedepalkinnon vuonna 1989.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset biologit
Yhdysvaltalaiset geneetikot
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Magnús Scheving

Magnús Örn Eyjólfsson Scheving (s. 10. marraskuuta 1964 Borgarnes, Islanti) on islantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Sportacusina lastensarjassa Lazy Town.

Lähteet

Vuonna 1964 syntyneet
Islantilaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Pernajan seurakunta

Pernajan seurakunta () oli kaksikielinen seurakunta, joka kuului Porvoon hiippakuntaan. Seurakuntaan kuului 2 862 Loviisan Pernajassa asuvaa kirkon jäsentä, joista enemmistö (60,6 prosenttia) oli ruotsinkielisiä (elokuu 2018).

Seurakunnan juuret ulottuivat ainakin 1200-luvulle. Sen pääkirkko oli keskiaikainen, arkkienkieli Mikaelille pyhitetty Pernajan kirkko.

Vuoden 2019 alussa seurakunta lakkautettiin. Sen suomenkieliset jäsenet liitettiin uuteen Agricolan suomalaiseen seurakuntaan ja ruotsinkieliset vastaavasti Agricola svenska församlingiin. 

Pernajan seurakunnan viimeinen kirkkoherra oli Robert Lemberg.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut internetin arkistossa
Uskonto Loviisassa
Pernaja
Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Volsinii

Volsinii, etruskiksi Velzna, oli yksi suurimmista ja rikkaimmista etruskien kaupunkivaltioista. Volsiniin alkuperäinen sijaintipaikka oli nykyisen Orvieton kaupungin kohdalla. Volsinii kuului etruskien 12 kaupungin liittoon, ja liiton keskus Fanum Voltumnae sijaitsi sen alueella. Liittolaiskaupunkien edustajat kokoontuivat Fanum Voltumnaella vuosittain. Kaupungin itäpuolella oli Belvederen temppelialue ja ympäristössä kaksi hautausmaata, Cannicella ja Crocifisso del Tufo, jotka olivat käytössä 500–400-luvuilla eaa.

Volsinii nousi kapinaan Roomaa vastaan ja kaupunki valloitettiin vuonna 264 eaa. Roomalaiset saivat sotasaaliina muun muassa 2 000 veistosta. Volsiniin asukkaat siirrettiin uuteen paikkaan nykyisen Bolsenan luo.

Bolsenan arkeologiset kaivaukset ovat paljastaneet valtavan kaksoismuurin, joka ympäröi pienille mäille rakennettua kaupunkia. Ympärysmuurin sisällä oli lisäksi sivusuuntaisia muureja, joiden avulla puolustajat saattoivat sulkea osia kaupungista ja vetäytyä sisempiin puolustusasemiin. Kaupungin akropolis sijaitsi korkeimmalla mäellä. Suurin osa asutuksesta taas oli levittäytynyt ympäröivälle Mercatellon tasangolle.

Katso myös 
Dodekapolis

Lähteet
Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

Viitteet 

Etruskien kaupungit
Sulo Albin Tervo

Sulo Albin Tervo (8. helmikuuta 1920 Lipinlahti, Nurmes – 26. lokakuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen rakennusalan yrittäjä ja Rakennustoimisto S. A. Tervo Oy:n perustaja. Hänen yrityksensä oli merkittävä rakentaja Pohjois-Karjalassa, mutta myös Helsingissä sekä Svetogorskin ja Kostamuksen vientiurakoissa Neuvostoliitossa. Hän  on Pohjois-Karjalan ainoa vuorineuvoksen arvonimen saanut henkilö. 1980-luvun taitteessa hän sai ehdollisen vankeustuomion vuosia jatkuneista veropetoksista jutussa, jossa tuomittiin 29 muutakin Tervon rakennushankkeisiin liittynyttä yritysjohtajaa.

Elämä ja ura
Sulo Albin Tervo syntyi Nurmeksen Lipinlahden kylässä metsätyömiehen pojaksi. Hän itsekin aloitti uransa metsätöissä, mutta kävi sotien jälkeen Kuopion Teknillisen koulun ja valmistui rakennusmestariksi. Muiden rakennusyhtiöiden palveluksessa ammattiuransa aloitettuaan hän perusti oman yrityksen vuonna 1953. Rakennustoimisto S. A. Tervo Oy keskittyi aluksi asuntorakentamiseen Pohjois-Karjalassa, mutta 1950-luvun lopun matalasuhdanteessa laajensi muutamaksi vuodeksi toimintaansa Helsinkiin, kunnes palasi kotimaakuntansa elpyneille markkinoille.

Tervon liiketoiminta laajeni 1960-luvun alussa rakennuskonevuokraukseen ja teräsrakenteiden tekoon Uimaharjuun perustetussa Karjalan Rautarakenne Oy:ssä. Vuonna 1968 Tervo perusti Käpykankaan betonielementtitehtaan, joka myi tuotantoaan myös ulkopuolisille tilaajille. Elementtejä toimitettiin 1970-luvulla valtavia määriä Finn-Stroin Kostamus-työmaalle Neuvostoliittoon. 1970-luvulla Tervon rakennustoiminta laajeni kotimaakunnan ulkopuolelle ja yrityksestä kasvoi yksi Suomen suurimmista rakennusliikkeistä.

Vuonna 1984 Tervo myi yrityksensä Polar-rakennusyhtiöille, jossa se toimi nimellä Polar-Tervo vuoteen 1994, kunnes yrityssaneerauksen yhteydessä fuusioitiin emoyhtiöön.

Tervo tunnettiin värikkäänä ja kansanomaisena johtajana, joka ajeli Ladalla. Kotiseutunsa päättäjiin suivaantuneena hän muutti vuonna 1992 kerrostaloon Kauniaisiin.

Vuonna 2016 julkaistiin Sulo Albin Tervon elämäkerta Kansanmies ja patruuna, S. A. Tervo – rakentajan elämäntyö, jonka on kirjoittanut Jukka Partanen.

Nimikkorahasto ja -säätiö
Suomen Kulttuurirahaston Pohjois-Karjalan rahaston alaisuudessa toimii vuonna 1973 perustettu S. A. Tervon nimikkorahasto. Se tukee pohjoiskarjalaisia teknisten alojen, erityisesti rakennusalan ja kaupallisen alan opiskelijoita, Pohjois-Karjalan talouselämän tutkimusta ja koulutusta sekä Pohjois-Karjalan elinkeinoelämän kehittämistä. Tervon vuonna 1985 perustama S. A. Tervo -Säätiö tukee syöpä-, sydän- ja verisuonitautien tutkimusta sekä sotaveteraanien ja vanhusten kuntoutus- ja huoltotoimintaa.

Lähteet

Vuorineuvokset
Suomalaiset yrittäjät
Suomen rakennusalan vaikuttajat
Talousrikolliset
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Kari Kuusiniemi (tuomari)

Kari Juhani Kuusiniemi (s. 11. kesäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen tuomari, joka on toiminut Korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä vuodesta 2018 alkaen.

Kuusiniemi on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori; hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 1992 ympäristöoikeuden alalta. Kuusiniemi on työskennellyt muun muassa talousoikeuden professorina Teknillisessä korkeakoulussa ja ympäristöoikeuden professorina Turun yliopistossa sekä vierailevana professorina Louisvillen yliopistossa. Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvoksena (vuodesta 2017 nimikkeenä oikeusneuvos) hän toimi vuodesta 1999 alkaen.

Nuoruudessaan Kuusiniemi oli kansallisen tason pöytätenniksenpelaaja. Hän saavutti kaksinpelissä SM-pronssia vuonna 1982.

Tasavallan presidentti palkitsi Kuusiniemen Suomen Valkoisen Ruusun suurristillä vuonna 2021.

Lähteet  

Korkeimman hallinto-oikeuden presidentit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset oikeustieteilijät
Turun yliopiston professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Suomalaiset professorit
Vladimir Vernadski

Vladimir Vernadski (1863 – 1945) oli venäläinen geologi ja geokemisti. Hän kehitteli 1920-luvulla samanlaisia teorioita kuin James Lovelock 50 vuotta myöhemmin. Lovelock puhui Gaiasta, Vernadski noosfääristä ja sen vaikutuksesta biosfääriin.

Vernadski suoritti maisterin tutkinnon Pietarin yliopistossa vuonna 1885  ja väitteli tohtoriksi Moskovan yliopistossa 1897. Jo ennen väitöskirjansa valmistumista hän opetti Moskovassa mineralogiaa ja kristallografiaa, ja 1898 hän sai sieltä professuurin. Hän kuvasi ensimmäisenä aluminosilikaatin kemiallisen ja kiderakenteen, mikä oli pohjana monien muiden mineraalien rakenteen selvittämiselle. Hän oli myös geokemian uranuurtajia, ja tutki eri alkuaineiden ja niiden isotooppien liikkeitä maankuoressa. Hän ymmärsi myös, että radioaktiivisesta toiminnasta vapautuva lämpö on monien geologisten prosessien energianlähde.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Elämäkerta 

Venäläiset geologit
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Tomuksi ja tuhkaksi

Tomuksi ja tuhkaksi (engl. Dust) on Patricia Cornwellin kirjoittama rikosromaani, joka julkaistiin vuonna 2014.

Kirjan on kääntänyt suomalainen kääntäjä Karri Rimpeläinen.

Lähteet
 Otava.fi

Vuoden 2014 kirjat
Yhdysvaltalaiset rikosromaanit
Lapinjärven suomalainen seurakunta

Lapinjärven suomalainen seurakunta oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuului Helsingin hiippakuntaan. Seurakuntaan kuului 1 268 suomenkielistä kirkon jäsentä (08/2018) itäuusmaalaisesta Lapinjärven kunnasta; ruotsinkieliset kuuluivat Porvoon hiippakunnan alaiseen Lapinjärven ruotsalaiseen seurakuntaan. Seurakunnat kuuluivat Loviisanseudun seurakuntayhtymään. Seurakunna viimeisenä kirkkoherrana toimi Tuire Huovinen-Westerlund. 

Seurakunnan kotikirkko oli Lapinjärven kirkko (1746). Seurakunnassa oli myös toinen kirkko nimeltään Lapinjärven pikku kirkko.

Lapinjärven suomalainen seurakunta lakkautettiin vuoden 2019 alussa ja sen jäsenet liitettiin Agricolan suomalaiseen seurakuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunna kotisivut internetin arkistossa

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Lapinjärvi
Werner Elias Liuksiala

Werner Elias Liuksiala, vuoteen 1906 Meurman (1. lokakuuta 1863 Kangasala – 2. elokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen opettaja, kirjastonhoitaja ja kanslianeuvos.

Liuksialan vanhemmat olivat kunnallisneuvos Agathon Meurman ja Alina Fredrika Tallqvist ja puoliso vuodesta 1897 Klara Elida Leistén (k. 1961). Ylimetsänhoitaja, pilapiirtäjä Aarno Liuksiala oli heidän poikansa.  Werner Elias Liuksiala tuli ylioppilaaksi 1881 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889. Hän oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon historian, suomen kielen ja maantieteen lehtori 1900–1931, ylioppilaskunnan kirjastonhoitaja 1887–1905, Kansallisteatterin taloudenhoitaja 1907–1927, eduskunnan taloudenhoitaja 1907–1935 ja kamreeri 1908–1909. Hämäläisen osakunnan kuraattorina Liuksiala toimi 1890–1900. Hänestä tuli kanslianeuvos 1933.

Lähteet

Suomalaiset opettajat
 Suomalaiset kirjastonhoitajat
 Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1935 kuolleet
Janne Utriainen

Janne Simonpoika Utriainen (1970 Tampere – 2021) oli suomalainen Pirkkalasta kotoisin ollut kirjailija.

Utriainen asui perheineen Inarin Turvejärvellä luontaistilalla. Hän oli aiemmin työskennellyt muun muassa kalastuksessa Jäämerellä ja Inarijärvellä, ajanut rekkaa ja toiminut eräoppaana ja kokkina, johon ammattiin hänellä oli koulutus. Hänellä oli myös ammattikalastajan paperit. Hänen vaimonsa Katja Jomppanen pitää blogia, jossa hän kertoo elämästä pohjoisessa..

Sairastuttuaan ALSiin Utriainen julkaisi novellikokoelman Pyhävaara, toinen kirja on kirjoitettuna ja kertoo perheen elämästä Turvejärvellä. Kolmas on julkaistu postuumisti..

Teokset
 Pyhävaara, eränovelleja, Karisto, 2018 
 Myrskyn koti, Karisto, 2020, 
 Poltettu maa, Karisto, 2022,

Lähteet

Aiheesta muualla 
Janne Utriainen Kirjasammossa

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1970 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Belinda Bauer

Belinda Bauer (s. 1962) on brittiläinen rikoskirjailija. Hänen kirjojaan on käännetty 25 kielelle.

Bauerin esikoisteos Hautanummi voitti brittiläisen Gold Dagger -palkinnon vuoden parhaasta englanninkielisestä rikosromaanista 2010. Bauerin teos Snap oli Booker-palkintoehdokkaana 2018. Vuonna 2020 Suomen dekkariseura myönsi Bauerille ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan suomennetusta tuotannostaan. Palkintoperusteluiden mukaan Bauer kirjoittaa omaleimaisella tyylillä ja nostaa päähenkilöiksi sellaisia hahmoja, joita ei tyypillisesti esiinny rikoskirjallisuudessa.

Bauer varttui Englannissa ja Etelä-Afrikassa ja on asunut sittemmin Walesissa. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli toimittajana ja käsikirjoittajana.

Suomennetut teokset

Lähteet

Aiheesta muualla
 Belinda Bauer Dekkarinetissä Tornion kaupunginkirjasto.

Englantilaiset rikoskirjailijat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Lauri Loimaranta

Aimo Lauri Vilho Loimaranta, vuoteen 1906 Lindstedt (13. maaliskuuta 1879 Oulu – 21. maaliskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kemisti, opettaja, koulunjohtaja ja yritysjohtaja.

Loimarannan vanhemmat olivat rovasti Wilhelm Lindstedt ja Hilma Nyholm. Piispa Yrjö Loimaranta, opettaja ja järjestötyöntekijä Siiri Loimaranta sekä opettaja, rovasti Sakari Loimaranta olivat hänen sisaruksiaan. Lauri Loimarannan puoliso vuodesta 1907 oli Aili Augusta Heikinheimo, kirkkoherra Karl Abiel Heikelin tytär. Loimaranta tuli ylioppilaaksi 1897 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903. Hän oli Helsingin yliopiston kemiallisen laboratorion assistentti 1902–1906 ja opiskeli fysiikkaa ja kemiaa Breslaussa 1906–1909. Loimaranta toimi opettajana Helsingissä 1903–1907 ja kauppakoulun johtajana Sortavalassa 1908–1913 ja Raahessa 1913–1915. Oltunaan SOK:n palveluksessa 1915–1918 Loimaranta tuli Suomen Raakasokeri Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1918. Helsingin Teollisuus Oy:n johtaja hänestä tuli vuonna 1933.

Lähteet

Suomalaiset kemistit
 Suomalaiset yritysjohtajat
 Suomalaiset opettajat
 Suomen oppilaitosten rehtorit
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1939 kuolleet
Svenska Tysklandsvänner i Finland

Svenska Tysklandsvänner i Finland oli jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 Suomessa toiminut ruotsinkielinen saksalaismielinen järjestö. Järjestön jäsenmäärä oli vuonna 1943 noin 2 000. Vuonna 1942 perustettiin lisäksi Vaasassa Svenska Tysklandsvänner i Vasa-yhdistys jolla oli jäseniä noin 150. 

Loppuvuodesta 1941 perustetun yhdistyksen taustavoimina olivat Samfundet Folkgemenskap-ryhmän johtohenkilöt jotka olivat julkaisseet syksyllä 1941 yli sadan henkilön allekirjoittaman Saksaa kannattaneen ohjelmajulistuksensa Hufvudstadsbladet-lehdessä.

Järjestö lakkautettiin syksyllä 1944 välirauhansopimuksen perusteella.

Yhdistyksen julkaisuja 
 T. E. Karsten : Våra äldre tyska kulturförbildelser. Svenska tysklandsvänners i Finland skriftserie 1. Åbo 1942
 Gustav von Schoultz : Atlantikschlacht?. Svenska tysklandsvänners i Finland skriftserie 2. Helsingfors 1942
 Herman Gummerus : Ukraina under bolsjevikoket. Svenska tysklandsvänners i Finland skriftserie 3. Åbo 1943
 Otto Andersson : Språk- och personlighetsprincipen i den nationalsocialistiska statstanken : reflexioner och jämförelser. Svenska tysklandsvänners i Finland skriftserie 4. Förlaget Bro, Åbo 1943
 Algot Fagerholm : Den tyska arbetsfronten. Svenska tysklandsvänners i Finland skriftserie 5. Söderström, Helsingfors 1943
 John Rosberg : Intryck från Tysklands autostrador. Svenska tysklandsvänners i Finland skriftserie 6. Åbo 1943
 Gustaf Jacobson : Bismarck och vår tid. Svenska tysklandsvänners i Finland skriftserie 7. Söderström, Helsingfors 1944

Lähteet 

Suomalaiset poliittiset järjestöt
Suomen politiikka 1940-luvulla‎
Jatkosota
Loviisan suomalainen seurakunta

Loviisan suomalainen seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka sijaitsi Helsingin hiippakunnassa. Loviisan seurakunta toimi Loviisan kaupungin alueella ja siihen kuului 2 894 suomenkielistä kirkon jäsentä (elokuu 2018) siltä alueelta joka ennen vuoden 2010 kuntaliitoksia oli Loviisan kaupunki; ruotsinkieliset kuuluvat Porvoon hiippakunnan alaiseen Lovisa svenska församlingiin. Seurakunnat kuuluvat Loviisanseudun seurakuntayhtymään.

Historia 
Loviisan kaupunki perustettiin 1745 nimellä Degerby Pernajan pitäjän alueelle. Pian sen jälkeen vuonna 1750 myös seurakunta erotettiin Pernajan seurakunnasta. Kuningas Aadolf Fredrikin vieraillessa kaupungissa 1752, se muutti nimensä Loviisaksi kuningatar Loviisa Ulrikan mukaan.

Vuonna 1855 suuri osa kaupungista, mukaan lukien kirkko, paloi. Nykyinen punatiilinen uusgoottilainen Loviisan kirkko vihittiin käyttöön 1865.

Loviisan suomalainen seurakunta perustettiin 1958, kun Loviisan seurakunta jaettiin kielellisin perustein; ruotsinkieliset liitettiin ruotsinkieliseen seurakuntaan. Seurakunnat käyttävät samoja kiinteistöjä; Loviisan kirkko on esimerkiksi molempien kotikirkko.

Loviisan suomalainen seurakunta yhdistyi muihin alueen seurakuntiin vuoden 2019 alussa. Suomenkieliset seurakunnat muodostivat Agricolan suomalaisen seurakunnan ja ruotsinkieliset vastaavasti Agricola svenska församlingin.

Kirkkoherrat

Loviisan seurakunnassa 
 David Starck (1750–1778)
 Zacharias Cygnæus vanhempi (1780–1791)
 Henrik Calonius (1792–1805)
 Karl Adolf Hougberg (1810–1840)
 Gustaf Leonard Stenbäck (1844–1861)
 Karl Albert Hackzell (1876–1892)
 Ivar Alarik Nikander (1895–1918)
 Arnold Schalin (1920–1957)
 Leo von Martens (1957–1958)

Loviisan suomalaisessa seurakunnassa 
 Paavo Elovaara (1959–1975)
 Niilo Outakoski (1975–1980)
 Veli-Matti Hynninen (1980–2012)
 Seppo Apajalahti (2012–2018)

Loviisan ruotsalaisessa seurakunnassa 
 Leo von Martens (1958–1982)
 Lars Junell (1982–2006)
 Henrik Weckström (2007–2012)
 Karl af Hällström (2012–2018)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunna kotisivut internetin arkistossa

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Uskonto Loviisassa
Hirsimäki

Hirsimäki voi tarkoittaa:

paikkoja
 Hirsimäki, Riihimäen kaupunginosa

henkilöitä
 Jari Hirsimäki (s. 1961), jääkiekkoilija
 Jukka Hirsimäki (s. 1957), jääkiekkoilija ja toimitusjohtaja
 Timo Hirsimäki (1948–2015), jääkiekkoilija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kuume (albumi)


Kuume on suomalaisen Pariisin Kevät -yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin CD-levynä sekä digitaalisesti ladattavana 3. helmikuuta 2017. Albumi nousi neljännellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiseksi.  Albumi ylitti myynnillään kultalevyyn oikeuttavan rajan joulukuussa 2018.

Albumin singleistä "Hei mä soitan sulle ihan kohta" ja "Pilvissä" on tehty musiikkivideot jotka on ohjannut Hannu Aukia

Kappaleet

Arvostelut 
 Keskisuomalainen: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2017 albumit
Pariisin Kevään albumit
Virkistysuimala Sateenkaari

Virkistysuimala Sateenkaari on Lapuan kaupungin keskustaajamassa  sijaitseva uimahalli.

Aiheesta muualla
 Virkistysuimala Sateenkaaren kotisivut

Lapuan rakennukset ja rakennelmat
Uimahallit
Yusuf Nehme

Autuas Yusuf Nehme O.L.M. (myös Estfan Nehme, Joseph Nehme tai Stephen Nehme; ; 8. maaliskuuta 1889 Lehfed, Jabal Lubnan, Libanon – 30. elokuuta 1938 Kfifane, Batrun, Ash Shamal, Libanon) oli libanonilainen maroniitti ja munkki. Hän syntyi 8. maaliskuuta 1889 nuorimpana seitsemän lapsen perheeseen, kastettiin 15. maaliskuuta 1889 isä Gerges Fadelin toimesta Lehfedissä ja opiskeli libanonilaisten maroniittien koulussa, jossa oppi lukemaan ja kirjoittamaan. Kaksi vuotta isänsä kuoleman 1903 jälkeen astui itsekin libanonilaisten maroniittien noviaattiin, antoi luostarivalansa ottaen nimen Estefan 23. elokuuta 1907 ja haudattiin kuoltuuan 30. elokuuta 1938 Kfifan luostariin, jossa hänen turmeltumatonta ruumistaan säilytetään. Hän vietti 31 vuotta luostarielämää: 12 vuotta Mayfoukissa, 10 vuotta Jbeilissä, 3 vuotta Houbissa, noin 7 kuukautta Kfifanessa sekä jonkin aikaa Kettarassa ja Annayassa. Yusuf eli seuraavien neljän paavin hallintokausien aikana: Leo XIII (1878–1903), pyhä Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922) ja Pius XI (1922–1939). Paavi Benedictus XVI julisti hänet kunnianarvoiseksi 17. joulukuuta 2007 ja autuaaksi 27. kesäkuuta 2010. Hänen kerrotaan parantaneen sisar Cyprian Nehmen eli veljensä siskon osteosarkoomasta eli luusyövästä.

Lähteet 

Munkit
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Lappträsk svenska församling

Lappträsk svenska församling on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Porvoon hiippakunnan ruotsinkielinen seurakunta. Siihen kuuluu 790 kirkon jäsentä (elokuu 2018) itäuusmaalaisesta Lapinjärven kunnasta; suomenkieliset lapinjärveläiset kuuluvat Helsingin hiippakunnan alaiseen Lapinjärven suomalaiseen seurakuntaan. Seurakunnat kuuluvat Loviisanseudun seurakuntayhtymään. 

Seurakunnan kotikirkko on Lapinjärven kirkko.

Seurakunta lakkautetaan vuoden 2019 alussa, jolloin sen jäsenet liitetään Agricola svenska församlingiin.

Seurakunnan viimeinen kirkkoherra, yhteinen Liljendalin seurakunnan kanssa, on Stina Lindgård.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan sivut internetin arkistossa

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Lapinjärvi
Paukkuserpentiini

Paukkuserpentiinit ovat juhlissa käytettyjä pienimuotoisia ilotulitteita. Ne luovat pamahtavan äänen kun ne laukaistaan, joka johtuu pienestä määrästä räjähdettä. Niistä myös lentää (yleensä eri värisiä) paperinauhoja eli serpentiinejä. Räjähteenä paukkuserpentiineissä käytetään Armstrongin seosta. Joissain malleissa räjähdepanos on korvattu paineilmalla. Käytetty määrä räjähdettä on joko 0,002 g tai 0,016 g. Paperinarut eivät ole syttyviä. Suomessa myytäviä pakkauskokoja ovat mm. 6, 7 ja 15 kappaleen paketit.

Paukkuserpentiinejä myydään ympäri vuoden, mutta yleisimmin vapun aikaan. Suomessa paukkuserpentiinien ikäraja on 18 vuotta.

Ilotulitus