joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Uhkolansuo

Uhkolansuo on suurehko suo Riihimäellä. Suo on suurimmilta osin ojitettu ja sijaitsee laajojen mäkien välissä. Se on pääosin puustoista räme- ja korpimuuttumaa. Ojia on varsinkin suon pohjoisosassa. Paikoin, etenkin suon keskiosassa, on luonnontilaisempia kohtia, joissa on korpirämettä, tupasvillarämettä ja isovarpurämettä sekä joitain pienialaisia nevalaikkuja. 

Alueen pääpuulajeina vaihtelevat mänty, koivu ja kuusi. Kasveista valtalajeina kasvaa juolukka ja mustikka. Muita runsaista lajeja ovat muurain, riidenlieko, variksenmarja, kanerva, puolukka, suopursu ja metsäalvejuuri. Ojissa ja ojapientareilla runsaimpia lajeja ovat korpikaisla, luhtasara, polkusara ja röyhyvihvilä. Melko runsaita ovat myös ratamosarpio ja luhtamatara. Nevamaisella alueella kasvaa runsaasti karpaloa ja suokukkaa sekä vaivaiskoivua ja paikoitelleen tähtisaraa, kihokkia ja riippasaraa.

Alueella on polkuja ja pitkospuita. Lähistöllä sijaitsevat myös Vahteriston luonnonsuojelualue sekä Helsingin yliopiston atsaleaistutuskokeilu eli atsaleapuisto.

Lähteet 

Riihimäen luonto
Suomen suot
Terqa

Terqa (nykyisin Tell Ashara) on Syyriassa sijaitseva hylätty kylä, joka oli asuttu vanhalla ajalla. Paikan ala on 8,1 hehtaaria.  Terqassa palvottiin aikoinaan Dagonia. Uus-Assyrian aikana Terqaa alettiin kutsua nimellä Sirqu.

Terqa ja Mari olivat kanaanilaisia ruhtinaskuntia. Terqan kaupungissa oli Daagon-jumalan temppeli. Raamatussa kerrotaan kanaanilaisten palvelleen Daagonia. Noin 1760 eKr. Terqaa hallitsi Ila-kabkabu. Hänen pojastaan Šamši-Adadista tuli Assurin kuningas.

Nuolenpääkirjoitukset kertovat, että Terqassa oli jäätalo. Jäitä tuotiin talvella pohjoisesta ja talletettiin ilmeisesti jäätalon kellariin, jolloin kesäkuumalla oli hovin elintarvikkeille olemassa kylmä säilytyspaikka.

Aiheesta muualla 

 
 

 Mesopotamia
Syyrian maantiede
William Harrison Ainsworth

William Harrison Ainsworth (4. helmikuuta 1805 Manchester, Lancashire, Englanti − 3. tammikuuta 1882 Reigate, Surrey, Englanti) oli englantilainen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja, aiheena usein Englannin historia. Hän aloitti jo nuorena kirjailijantyön, mutta toimi myös kustannusalalla Lontoossa.

Ainsworthin maineen perustana on romaani Rookwood (1834). Sen jälkeen seurasivat Crichton (1837) ja Jack Sheppard (1839), jonka kuvaus Lontoon rikollismaailmasta sai lukijoiden suosion, ja jota on esitetty usein näytelmänä. Useimmat seuraavista romaaneista käsittelevät aiheita Englannin historiasta. Ne julkaistiin ensin lehdissä.

Ainsworth oli vuodesta 1840 Bentley’s miscellanyn toimittaja. Hän perusti 1842 Ainsworth’s magazinen ja osti 1845 New monthly magazinen. Kirjoituksissaan hän hyödyntää vastakohtaisuuksia ja puistattavia tilanteita. Harvinaisen kekseliäästi hän kuvaa paikkoja ja henkilöitä. Hänen merkittävimpiä romaanejaan ovat Guy Fawkes (1840), The Tower of London (1840), Saint-James’s, or the court of queen Anne (1844), The Lancashire witches (1848) ja The Star Chamber (1854). Ainsworthin viimeinen romaani ilmestyi 1881. Hänen kirjansa olivat aikoinaan suosittuja.

Lähteet

Aiheesta muualla

Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1805 syntyneet
Vuonna 1882 kuolleet
Sunset on the Golden Age

Sunset on the Golden Age on skotlantilaisen power metal -yhtye Alestormin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 1. elokuuta 2014 Napalm Recordsin kautta.

Kappaleet

Rumplugged (Limited Digipak Edtion bonus disc)

Kokoonpano 
 Christopher Bowes – laulu, kosketinsoittimet
 Dani Evans – kitarat, taustalaulu
 Gareth Murdock – basso, taustalaulu
 Peter Alcorn  – rummut
 Elliot Vernon – koskettimet, laulu

Arvostelut 
 Kaaoszine: 6½/10

Lähteet 

Vuoden 2014 albumit
Alestormin albumit
Tyler Wong

Tyler Wong (s. 28. helmikuuta 1996 Airdrie, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija joka pelaa KHL-joukkue Kunlun Red Starsissa.

Lähteet

Elävät henkilöt
Vuonna 1996 syntyneet
Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Alexander von Brandenburg

Alexander von Brandenburg (1838 Pietari – 12. joulukuuta 1897 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Alexander von Brandenburgin vanhemmat olivat Säämingissä 1795 syntynyt hovineuvos Reinhold Joakim von Brandenburg ja Sofia Trofimova. Myös hänen veljensä Nikolai von Brandenburg yleni kenraaliksi Venäjän keisarillisessa armeijassa. Alexander von Brandenburg ylennettiin aliluutnantiksi 1862 ja määrättiin jalkaväkirykmenttiin Käkisalmelle, josta hänet siirrettiin seuraavana vuonna Henkikaartin Izmailovon rykmenttiin. Hänet ylennettiin everstiksi 1878. Vuonna 1886 von Brandenburgista tuli 26. reservijalkaväkipataljoonan komentaja, vuonna 1888 4. Varsovan linnoitusrykmentin komentaja ja vuonna 1889 138. Bolhovin jalkaväkirykmentin komentaja. Tästä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina heinäkuussa 1891.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
 Suomalaiset aateliset
Vuonna 1838 syntyneet
Vuonna 1897 kuolleet
Nikolai von Brandenburg

Nikolai von Brandenburg (8. elokuuta 1839 Pietari – 31. elokuuta 1903 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti ja museonjohtaja.

Nikolai von Brandenburgin vanhemmat olivat Säämingissä 1795 syntynyt hovineuvos Reinhold Joakim von Brandenburg ja Sofia Trofimova ja puoliso Maria Petrovna Bassina. Myös hänen veljensä Alexander von Brandenburg yleni kenraaliksi Venäjän keisarillisessa armeijassa. Nikolai von Brandenburg kävi kymnaasin ja kadettikoulun, minkä jälkeen hänet ylennettiin luutnantiksi jalkaväkirykmentissä Käkisalmella 1858. Vuonna 1860 hän siirtyi 21. tykistöprikaatiin ja vuonna 1863 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin. Alikapteeniksi von Brandenburg tuli 1867 ja kapteeniksi 1870. Hänet määrättiin 1872 palvelukseen tykistön keskushallintoon ja 1872 Pietarin tykistömuseoon, jonka johtajana hän toimi vuoteen 1896 saakka. Von Brandenburg ylennettiin everstiksi 1873 ja hän oli mukana Turkin sodassa 1877–1878. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1886 ja kenraaliluutnantiksi 1896.

Von Brandenburg julkaisi sotahistoriallisia, historiallis-arkeologisia ja sotilasarkeologisia tutkimuksia, kuten Kurgany južnogo Priladožja (1895) ja Staraja Ladoga (1896), samoin kuin sukututkimuksen Rod knjazei Masalskih (1892).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pietarin sotahistoriallinen museo: museon historia (engl.) (Viitattu 11.1.2020).

Suomalaiset kenraalit
 Suomalaiset aateliset
 Suomalaiset museonjohtajat
 Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomalaiset sukututkijat
Vuonna 1839 syntyneet
Vuonna 1903 kuolleet
Mart Nutt

Mart Nutt (21. maaliskuuta 1962 – 2. kesäkuuta 2019) oli virolainen poliitikko ja historioitsija. Hän edusti Isamaa-puoluetta jokaisessa parlamentissa Viron uudelleen itsenäistymisestä 1991 kuolemaansa asti. Hän oli vuonna 1989 yksi Res Publica -liikkeen perustajista. Nutt valmistui Tarton yliopistosta vuonna 1985 pääaineinaan historia ja etnografia. Vuonna 2011 hän väitteli Tallinnassa tohtoriksi Viron parlamentin ulkosuhteiden kehityksestä.

Lähteet 

Virolaiset poliitikot
Virolaiset historioitsijat
Riigikogun jäsenet
Vuonna 1962 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Albumi

Albumi (< = 'valkea')  oli roomalaisilla valkea taulu julkisia tiedonantoja varten. Keskiajalla sillä tarkoitettiin pyhimys-, sotamies-, jäsen- ynnä muita luetteloita. Nykyään albumilla tarkoitetaan kirjaa, johon kirjoitetaan muistovärssyjä, kootaan nimikirjoituksia, valokuvia, postimerkkejä. Albumi tarkoittaa myös tilapäisjulkaisuja, jotka sisältävät kaunokirjallisuutta, kuvia ynnä muita.

Usein albumilla viitataan lyhyesti musiikkialbumiin.

Lähteet
Lehtikuusennuljaska

Lehtikuusennuljaska (Gomphidius maculatus) on limanuljaskojen sukuun kuuluva ruokasieni. Lajia esiintyy Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa. Sienen lakki on korkeintaan 10 cm leveä ja kuoppakeskustainen. Malto on valkeaa ja tummuu joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. Heltat ovat aluksi valkeat, mutta harmaantuvat ajan kuluessa.

Laji on kelvollinen ruokasieni muiden nuljaskojen tapaan, ja se tummuu valmistettaessa voimakkaasti.

Lähteet
Boletales.com
Laji.fi: Lehtikuusennuljaska (Gomphidius maculatus)

Viitteet 

Nuljaskat
No Grave But the Sea

No Grave But the Sea on skotlantilaisen power metal -yhtye Alestormin viides studioalbumi. Albumi julkaistiin 26. toukokuuta 2017 Napalm Recordsin kautta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Christopher Bowes – laulu, kosketinsoittimet
 Máté Bodor – kitarat
 Gareth Murdock – basso
 Peter Alcorn  – rummut
 Elliot Vernon – koskettimet, laulu
 Tobias Hain – trumpetti
 Jan Philipp Jacobs – pasuuna
 Tobias Waslowski – viulu

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Kaaoszine: 6/10

Lähteet 

Vuoden 2017 albumit
Alestormin albumit
Sulkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2019

Sulkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2019 kilpailtiin  19.–25. elokuuta Baselissa, Sveitsissä. Kilpailupaikkana oli St. Jakobshalle. Ohjelmassa olivat miesten ja naisten kaksinpeli, miesten ja naisten nelinpeli sekä sekanelinpeli. Japani voitti kaksi kultamitalia ja yhteensä kuusi mitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi kuusi maata. Kaksinpelien mestarit olivat Japanin Kento Momota ja Intian P. V. Sindhu.

Mitalistit

Lähteet 

Vuoden 2019 urheilu
Maailmanmestaruuskilpailut 2019
Baselin urheilu
Le Mans 66 – täydellä teholla

Le Mans 66 – täydellä teholla () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut autourheiluaiheinen draamaelokuva, jonka on ohjannut James Mangold. Sen pääosia esittävät Matt Damon ja Christian Bale.

Le Mans 66 sai ensi-iltansa Telluriden elokuvajuhlilla 30. elokuuta 2019, jonka jälkeen se sai teatteriensi-illan 15. marraskuuta Yhdysvalloissa ja Suomessa. Elokuva voitti parhaan leikkauksen ja parhaiden äänitehosteiden Oscar-palkinnot vuoden 2020 gaalassa, oltuaan ehdolla myös parhaasta elokuvasta ja äänityksestä. Bale oli ehdolla parhaan miespääosan palkintoon Golden Globe 2020 -gaalassa.

Asetelma 
Elokuva kertoo amerikkalaisesta autosuunnittelija Carroll Shelbystä (Matt Damon) ja pelottomasta englantilaisesta kilpa-ajajasta Ken Milesistä (Christian Bale). He taistelevat yhdessä rakentaakseen mullistavan kilpa-auton Henry Fordille (Tracy Letts). Tähtäimessä on vallata kilpa-autoilun kuninkuus Enzo Ferrarilta (Remo Girone) 24 tunnin Le Mansin kisassa Ranskassa vuonna 1966.

Näyttelijät

Arvioita 
 Muropaketti: 
 Episodi: 
 V2: 
 MeNaiset: 
 Helsingin Sanomat:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut 
 
 

Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Autourheiluelokuvat
James Mangoldin ohjaamat elokuvat
Parhaiden äänitehosteiden Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
BAFTA Film Award -palkitut elokuvat
20th Century Foxin elokuvat
Le Mansin 24 tunnin ajo
Ferrari
Ford
Sergei Andrejevski

Sergei Arkadjevitš Andrejevski (1847−1918) oli venäläinen runoilija, kriitikko ja asianajaja. Hän erosi tuomarinvirasta, koska ei halunnut ajaa asiaa nihilisti Vera Zasulitšia vastaan. Pohjasävel Andrejevskin runoissa on surunvoittoinen ja pessimistinen. Hän oli paitsi runoilija, myös vaikutusvaltainen kriitikko. Hänen kritiikkikokoelmansa Literaturnje otšerki ilmestyi 1891. Laajemmin hänet kuitenkin aikanaan tunnettiin kaunopuheisena asianajajana. Hän ryhtyi tehtävään kieltäydyttyään 1878 toimimasta syyttäjänä Zasulitšia vastaan. Hänen 1891 ilmestyneet puolustuspuheensa julkaistiin viitenä painoksena.

Andrejevski aloitti 1890-luvulla teoksistaan merkittävimmän, muistelmateoksen 'Kuolemankirja' (ei suomennettu), kirjoittamisen ja kirjoitti sitä lähes elämänsä loppuun saakka. Se ilmestyi ulkomailla ja vasta neljä vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Tosin ystäväpiirilleen hän luki valitsemiaan kirjoituksia käsikirjoituksesta ääneen.

Lähteet 

Venäläiset kirjailijat
Venäläiset juristit
Vuonna 1847 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Marjaomenapuu

Marjaomenapuu (Malus baccata) on ruusukasvien heimoon ja omenapuiden sukuun kuuluva lehtipuulaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Aasiassa. Laji on kotoperäinen suurimmassa osassa Pohjois-Aasiaa, mutta sitä viljellään myös muualla koristepuuna, vartetun kasvin perusrunkona ja bonsaina. Kasvilla on runsaasti tuoksuvia valkoisia kukkia ja halkaisijaltaan noin senttimetrin mittainen, syömäkelpoinen punainen tai keltainen omena.

Ulkonäkö ja koko 

Marjaomenapuu on tavallisesti 10–14 metrin korkuiseksi kasvava kesävihanta puu, jolla on kaarevat tai ulkonevat punaruskeat oksat ja samanväriset silmut. Lehtikanta on 2–5 senttimetrin mittainen; siinä on muutamia rauhasia. Lehdet ovat soikeita tai munanmuotoisia, kooltaan (3–8) × (2–3.5) senttimetriä.

Kasvin kukkaperä on hoikka ja pituudeltaan 1,5–4 senttimetriä. Kukkaperistä kasvaa neljästä kuuteen tuoksuvaa, valkoista kukkaa, joiden halkaisija on 3–3,5 senttimetriä. Terälehdet ovat valkoisia ja munanmuotoisia, suunnilleen 2–2,5 senttimetrin pituisia. Kukasta kypsyvä pallomainen hedelmä on vaihtelee väriltään punaisesta keltaiseen ja muistuttaa kaukaa katsottuna kirsikkaa; vain noin senttimetrin mittaisia hedelmiä kasvaa useita yhdessä tiheässä ryppäässä. Kasvin kukinta tapahtuu keväällä, hedelmät kypsyvät syys-lokakuussa.

Marjaomenapuun kromosomiluku on 2n = 34.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Marjaomenapuu kasvaa luonnonvaraisena Venäjällä, Mongoliassa, Kiinassa, Koreassa, Bhutanissa, Intiassa ja Nepalissa, joissa se kasvaa yleisenä sekametsien mäkisillä rinteillä enintään 1500 metrin korkeudessa. Lajia kasvaa myös Japanissa, ja se on tuotu koristekasviksi Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan. Erityisesti Suurten järvien alueella ja Yhdysvaltain koillisosissa laji on levinnyt myös luontoon.

Luokittelu 
Marjaomenapuu kuuluu ruusukasvien heimoon ja omenapuiden sukuun. Lajilla on useita muunnoksia:
 Malus baccata var. baccata: Kasvaa 10–14 metrin korkuiseksi, esiintyy luonnonvaraisena Kiinassa, Koreassa, Venäjällä ja Mongoliassa.
 Malus baccata var. daochengensis
 Malus baccata var. gracilis: Kasvaa 4–6 metrin korkuiseksi, esiintyy luonnonvaraisena Kiinan Gansun ja Shaanxin maakunnissa.
 Malus baccata var. himalaica
 Malus baccata var. jinxianensis
 Malus baccata var. mandshurica: Kasvaa 5–10 metrin korkuiseksi.
 Malus baccata var. xiaojinensis

Käyttö 
Marjaomenapuuta käytetään koristekasvina sen kukkien ja hedelmien vuoksi; hedelmät ovat syömäkelpoisia ja niitä voi syödä sekä tuoreina että kuivattuina. Marjaomenapuu on sukunsa korkeimpia sekä kylmän- ja tuholaisenkestävimpiä lajeja, ja sitä käytetään siksi muiden villiomenapuiden sekä viljeltyjen omenalajien kokeelliseen jalostukseen sekä perusrunkona vartetuille oksille. Erityisesti pohjois- ja koilliskiinalaisille omenalajeille Malus pumila ja Malus asiatica marjaomenapuu on yleinen geenilähde. Matalahkoa var. mandshurica -muunnosta käytetään myös bonsaina.

Omenapuut
Juho Takkinen

Juho (Johan) Takkinen (23. elokuuta 1838 Posio – 13. helmikuuta 1892 Kittilä) oli lestadiolainen saarnaaja. Hän teki saarnamatkoja Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa ja toimi Calumetin lestadiolaisen seurakunnan pappina. Ruotsin Lapin lestadiolaisseurakunta Juhani Raattamaan johdolla lähetti Takkisen ja Frans H. Nikan lähetysmatkalle Amerikkaan vuonna 1877. Seuraavana vuonna Takkinen muutti pysyvästi Amerikkaan. Hän julkaisi vuonna 1880 kirjan nimeltä Amerikan Suomalainen Aapinen. Takkinen matkusti Eurooppaan viimeisen kerran syksyllä 1891 ja kuoli tällä matkalla.

Julkaisuja 

 Amerikan Suomalainen Aapinen 1880.
 Johan Takkinen. 100 kirjettä ajalta 1874-1892. Esipuhe Lauri Koistinen ja Eero Mäkelä 1992.
 Johan Takkinen. Brev och skrivelser 2018. Redaktörer Lars-Erik Wikberg och Mauri Kinnunen. Biblioteca Laestadiana 2018.

Lestadiolaiset saarnaajat
Suomalaiset lähetyssaarnaajat
Vuonna 1838 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Aishi Zidan

Aishi Zidan on suomalainen toimittaja, joka työskentelee Ylen ulkomaantoimittajana. Hänen isänsä on palestiinalainen ja äitinsä suomalainen. Hänen äidinkielensä on kuitenkin suomi ja hän on alkanut opiskella arabiaa vasta aikuisena.

Henkilökohtainen elämä 
Zidanin vanhemmat tapasivat ollessaan Unkarissa yliopistossa opiskelemassa. Hänen isänsä on Palestiinasta kotoisin oleva Hakim ja hänen äitinsä on suomalainen Heidi. He joutuivat menemään Ruotsissa naimisiin, jotta hänen isänsä olisi saanut viisumin Suomeen, koska tuohon aikaan Suomeen oli vaikea päästä. Zidan syntyi vuonna 1986 Helsingin kätilöopistolla. Hänellä on kolme myöhemmin syntynyttä siskoa. Hänen isoisänsä on Aarno Aitamurto.

Zidanin on parisuhteessa kansanedustaja Ozan Yanarin kanssa ja heillä on yhteinen lapsi.

Opiskelu 
Zidan on opiskellut Helsingin yliopistossa Lähi-idän tutkimusta ja sosiologiaa sekä käynyt Sanoman toimittajakouluun. Hän oli toimittajakoulun aikana työharjoittelussa Ilta-Sanomissa ja Helsingin Sanomissa.

Toimittajan työ 
Zidan aloitti 24-vuotiaana työt Helsingin Sanomien ulkomaantoimittajana ja teki juttuja Lähi-idästä. Vuoden 2016 alussa hän meni töihin tiedoittajaksi Amnesty Internationaliin. Vuoden 2017 lokakuussa hän aloitti puolen vuoden työn Ylellä Lähi-idän kirjeenvaihtajana Jerusalemissa. 

Kun hän kirjeenvaihtajana ollessaan oli menossa Israelin pääministerin Benjamin Netanjahun kansliaan seuraamaan Yhdysvaltain varapresidentin Mike Pencen lehdistötilaisuutta hän joutui turvatarkastukseen joka tehtiin käsin ja metallinpaljastimella. Sen jälkeen vaadittiin että hän olisi vielä riisunut rintaliivinsä mistä hän kieltäytyi sillä seurauksella ettei häntä päästetty tilaisuuteen. Ulkoministeriö oli yhteydessä Israelin viranomaisiin mutta keskustelujen sisällöstä ei ole kerrottu julkisuudssa.

Tämä tapahtuma ja Zidanin kriisialueilla tekemä uutisten välitys tavallisten ihmisten arjesta vaikuttivat siihen että vuonna 2018 Journalistiliitto palkitsi hänet Sananvapauden kunniastipendeillä ja siihen liittyvällä Sananvapauden miekalla. Stipendin arvo on 5 000 euroa ja sen myöntää Journalistiliitto jäsenelle joka on ”toiminut journalistina erityisen ansiokkaasti ja esimerkillisesti.”

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Ylen toimittajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Stuart Armstrong

Stuart Armstrong (s. 30. maaliskuuta 1992 Inverness) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia. Hän on pelannut Skotlannin maajoukkueessa vuodesta 2017.

Armstrong aloitti pääsarjauransa Skotlannin Valioliigassa Dundee Unitedin joukkueessa marraskuussa 2010. Hän pelasi seurassa vajaan viiden kauden aikana 127 liigaottelua ja teki niissä 18 maalia. Kaudella 2013–2014 hän teki liigassa kahdeksan maalia, joista yhden vierastasapelissä mestarijoukkue Celticia vastaan, ja Skotlannin cupissa kolme maalia, joista yhden voittoisassa välieräottelussa Rangersia vastaan. Seuraavalla kaudella hän teki liigassa kuusi maalia, joista yksi oli voittomaali kotiottelussa Celticia vastaan. Helmikuussa 2015 hän siirtyikin Celticiin.

Armstrong pelasi Celticissa neljänä kautena 98 liigaottelua ja teki niissä 23 maalia. Celtic voitti jokaisella kaudella mestaruuden ja kahdesti cupin. Kaudella 2016–2017 Armstrong teki liigassa 15 maalia ja oli sarjan maalintekijätilastossa jaetulla neljännellä sijalla, tosin oman joukkueensa tilastossa vasta kolmantena. Tuolla kaudella hän pelasi Mestarien liigassa viisi ottelua ja seuraavalla kaudella neljä.

Kesällä 2018 Armstrong siirtyi englantilaisseura Southamptoniin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Valioliigassa 29 ottelua ja teki niissä kolme maalia.

Armstrong pelasi Skotlannin alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensiesiintymisensä Skotlannin A-maajoukkueessa hän teki maaliskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan. Hän on tehnyt maalin syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan ja lokakuussa 2019 EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. Vuoden 2019 loppuun mennessä hän on pelannut 19 maaottelua.

Lähteet 

Skotlantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Saloheimo

Saloheimo on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aune Saloheimo, o.s. Reinilä (1912–2002), kotitalousopettaja, rehtori ja kotitalousneuvos
Emanuel Saloheimo (1842–1909), juristi ja valtiopäivämies
Hanna Brotherus, o.s. Saloheimo (s. 1968), koreografi, ohjaaja ja tanssitaiteilija
Juho Saloheimo, aik. Berner (1882–1953), korkeimman oikeuden oikeusneuvos
Seija Järvinen, o.s. Saloheimo (1931–2020), pianonsoitonopettaja ja musiikin lehtori
Veijo Saloheimo (1924–2020), historiantutkija, tietokirjailija ja professori.
Luettelo nykyisistä monarkeista hallitsijakauden pituuden mukaan

Tämä on kronologinen luettelo nykyisistä monarkeista hallitsijakauden pituuden mukaan. Luetteloon eivät kuulu ne monarkiat, jotka ovat pienten osavaltioiden, kuten Malesian ja Arabiemiraattien, hallitsijoita.

Luettelo

Lähteet 

Hallitsijakauden pituuden mukaan
Luettelot valtioista
Keskustaliitto (Australia)

Keskustaliitto (eng. Centre Alliance) on australialainen puolue, joka vaikuttaa lähinnä Etelä-Australian osavaltiossa. 

Keskustaliitto aloitti toimintansa nimellä Nick Xenophon Team, joka perustettiin heinäkuussa 2013. Sen perustaja on entinen parlamentaarikko Nick Xenophon, jonka lopetettua poliittisen uransa puolueen nimeksi tuli nykyinen Centre Alliance.

Näkemyksiä 
Puolueen näkemykset edustavat poliittista keskustaa, populismia ja sosiaaliliberalismia: puolue kannattaa mm.:

 Kunnianhimoisempaa ilmastopolitiikkaa
 Julkisten hyödykkeiden pitämistä julkisessa omistuksessa
 Paikallisen päätöksenteon vahvistamista
 Uhkapelien tiukempaa säätelyä
 Alkuperäiskansojen aseman parantamista

Puolueen edustajat ovat myös ottaneet kantaa laillistetun eutanasian puolesta.

Lähteet 

Australialaiset puolueet
Beit Jimal

Beit Jimal on katolinen luostari Israelissa noin viisi kilometriä Bet Shemeshin kaupungista etelään. Luostari on perustettu paikalle, jota on pidetty Pyhän Stefanoksen hautana.

NJykyinen Beit Jimal on yhdistetty Bysantin valtakunnan aikaisissa lähteissä mainittuun kreikankieliseen paikannimeen Caphargamala, joka puolestaan tarkoittaa Gamalielin kylää. Paikka tunnetaan esimerkiksi paikallisen papin vuonna 415 kirjoittamasta kirjeestä, jossa hän esittää löytäneensä Pyhän Stefanosin haudan. Kirjeen mukaan pappi löysi haudan rabbi Gamalielin ilmestyttyä hänelle unessa ja neuvottua reitin hautapaikalle. Paikalle rakennettiin kikko noin 1 500 vuotta sitten. Sittemmin paikalla oli pieni arabien asuttama kylä.

Vuonna 1869 italialainen katolinen pappi Antonio Belloni osti kylän maat ja sen asukkaat siirrettiin muualle. Paikalle rakennettiin suuri salesiaaninen luostari. Salesiaanit olivat erikoistuneet koulujen ylläpitämiseen ja vuonna 1873 avautui Beit Jimalin koulu orvoille ja vähäosaisille lapsille. Kouilu lopetti toimintansa seuraavan vuosisadan aikana opiskelijoiden vähyyden takia. Vuonna 1988 vanhan luostarin viereen avattiin uusi nunnaluostari Betlehemin sisarkunnalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kristilliset luostarit
Israelin kirkot
Hyvinkään lukio

Hyvinkään lukio on Hyvinkäällä toimiva, kaupungin ainoa lukio, joka aloitti toimintansa 1. elokuuta 2020, kun Hyvinkään Sveitsin lukio ja Hyvinkään yhteiskoulun lukio yhdistyvät yhdeksi hallinnolliseksi yksiköksi. Hyvinkään lukio on vuodesta 2021 alkaen Hyvinkään ainoa lukio. Luonnontieteen linjan kautta lukio toteuttaa Opetus- ja kulttuuriministeriön sille myöntämää erityistä koulutustehtävää.

Lukion toiminta 
Hyvinkään lukiossa oli vuonna 2020 noin 950 opiskelijaa, ja se on yksi Suomen suurimmista lukioista.

Helmikuussa 2021 lukion toiminta siirtyi Kipinä-taloon, joka sijaitsee Hangonsillan kaupunginosassa. Kipinä-taloon tulee lukion toiminnan lisäksi myös muuta toimintaa. Kipinä-talon rakennustyöt aloitettiin kesällä 2019, ja se valmistui marraskuussa 2020. Ennen uudisrakennuksen valmistumista lukio toimi entisen Hyvinkään Sveitsin lukion ja entisen Hyvinkään yhteiskoulun lukion tiloissa.

Hyvinkään lukion rehtorina toimii Kirsi Silvennoinen, joka toimi Hyvinkään yhteiskoulun lukion rehtorina vuodesta 2007 vuoteen 2020 asti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hyvinkään lukion kotisivut

Hyvinkään oppilaitokset
Suomen lukiot
Kissani Jugoslavia

Kissani Jugoslavia on Pajtim Statovcin ensimmäinen romaani. Romaanissa tutkitaan Kosovossa asuvan naisen ja hänen Suomessa pakolaisena asuvan pojan elämää. Kirja julkaistiin ensimmäisen kerran suomeksi vuonna 2014. Se sai vuoden 2014 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon. Siitä tehtiin näytelmä, joka esitettiin Suomen Kansallisteatterissa Helsingissä vuonna 2018.

Lähteet 

Suomalaiset romaanit
Vuoden 2014 kirjat
Aleksei Apuhtin

Aleksei Nikolajevitš Apuhtin (1840 tai 1841 − 1893) oli venäläinen runoilija. Hän on Puškinia esikuvanaan pitäen kirjoittanut hienoja kaunismuotoisia runoja.

Apuhtin suoritti lakitieteen tutkinnon 1859 ja työskenteli ensin oikeusministeriössä ja sittemmin sisäministeriössä. Kirjalliselle uralle hän ryhtyi jo opiskeluaikana. Itsekriittisyyden vuoksi hänen nuoruudentuotantoonsa kuuluneet 35 runoa ilmestyivät vasta hänen kuolemansa jälkeen. Vuosina 1859−1862 lehdissä julkaistut runot saivat innostuneen vastaanoton, mutta sen jälkeen hän vaikeni moneksi vuodeksi. Parhaan tuotantonsa hän kirjoitti tauon jälkeen. Romaanien kirjoittamisen hän aloitti 1890, mutta hänen kolme romaaniaan julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen. Parhaimmillaan hän oli kuitenkin runoilijana.

Suomennettu tuotanto
 "Elämän ja kuoleman välissä", kertomus antologiassa Minä pelkään: venäläistä kauhua ja mystiikkaa, toim. ja suom. Mika Rassi. Savukeidas 2014 ISBN 978-952-268-096-9

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1893 kuolleet
Mihail Gluhov

Mihail Gluhov (ven. Михаил Глухов, s. 13. toukokuuta 1988 Orsk) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edustaa KHL-seura Ak Bars Kazania. Gluhov laukoo vasemmalta. Hän on edustanut KHL-urallaan aikaisemmin myös Lada Toljattia, Amur Habarovskia ja Atlant Mytištšia.

Gluhov voitti KHL:n mestaruuden eli Gagarin Cupin vuonna 2018 Ak Bars Kazanin paidassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Venäläiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Ak Bars Kazanin pelaajat
Elävät henkilöt
Yle Uutisvahti

Yle Uutisvahti on Yleisradion vuonna 2014 julkaisema uutissovellus, jossa käyttäjä voi seurata Yle Uutisten sisältöjä. Sovellus on saatavana Android- ja  iOS-käyttöjärjestelmille.

Yle Uutisvahti oppii käyttäjänsä valinnoista, käyttäjä voi halutessaan korostaa tai vähentää tiettyjen aiheiden näkyvyyttä sovelluksessa. Uutisvahti lähettää myös ilmoituksia käyttäjän mobiililaitteesen ja suosittelee uutisia.

Uutisvahdista tuli lokakuussa 2018 maailman ensimmäinen uutissovellus, jossa koneoppiva robotti tuo suosituksia suoraan käyttäjän lukitusnäytölle. Suosittelualgoritmi oppii käyttäjän kiinnostuksen kohteet sovelluksen historiatietoja käyttämällä ja käyttäjän itsetekemiä aihepainotuksia seuraamalla.

Katso myös 

 Yle Uutiset
 Yle Areena
 Yle Elävä arkisto

Lähteet 

Yle
Android-sovellukset
IOS-sovellukset
Beckman

Beckman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Erik Beckman (1935–1995), ruotsalainen kirjailija
 Jonas Beckman (1729–1811), ruotsalais-suomalainen asessori ja ruukinpatruuna
 Arnold Orville Beckman (1900–2004), yhdysvaltalainen kemisti
 Rudolf Beckman (1889–1972), suomalainen juristi.
Meriketohanhikki

Meriketohanhikki (Argentina anserina subsp. groenlandica) on ruusukasvien heimoon ja parihanhikkien sukuun kuuluvan ketohanhikin alalaji . Alalajista käytetään myös nimeä merihanhikki. Omana lajinaan pidetty Argentina egedii tai Potentilla egedei luetaan nykyisin kuuluvaksi meriketohanhikkiin.

Ulkonäkö ja koko 
Argentina egedei on matalakasvuinen, monivuotinen ruohokasvi, jonka suikertavat punaiset rönsyt voivat olla jopa 80 senttimetriä pitkiä. Kasvin 10-40 senttimetrin pituiset lehdet ovat tasaisesti jakautuneet nyhälaitaisiin, 3-5 senttimetrin pituisiin ja kahden senttimetrin levyisiin lehdyköihin, joiden pinnalla on ohut kerros valkoisia, silkkimäisiä karvoja. Argentina egedei -lajin erottaa läheisestä sukulaisestaan ketohanhikista (Argentina anserina) juuri karvojen avulla, sillä jälkimmäisellä karvat ovat tiheämmässä.

Argentina egedei -lajin keltaiset, viisiteräiset kukat kasvavat yksittäin 5-15 senttimetrin pituisen kukkavarren päässä; kukkien halkaisija on 2-3,5 senttimetriä. Hedelmä on lukuisista kuivista pähkylöistä koostuva kertohedelmä.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Argentina egedei on suolankestävä kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjoisen pallonpuoliskon arktisilla ja viileänlauhkeilla rannikkoseuduilla, erityisesti suolamarskissa. Lajin levinneisyysalueen eteläraja sijaitsee Pohjois-Amerikassa Kaliforniassa, Long Islandilla ja New Yorkissa, Euraasiassa Itämeren rannoilla ja Itä-Siperian rannikolla. Englanniksi lajia kutsutaan nimellä Eged's silverweed, mutta joskus siitä käytetään virheellisesti myös nimitystä Pacific silverweed. Nimitys Pacific silverweed viittaa tosin tavallisemmin lähisukuiseen Argentina pacifica -lajiin.

Luokittelu 
Argentina egedei on aiemmin luokiteltu sormihanhikkien (Potentilla) sukuun nimellä Potentilla egedei. Lajia pidetään osana Argentina anserina -lajikompleksia; jotkut kasvitieteilijät pitävät lajia vaihtoehtoisesti Argentina anserina -lajin alalajina.

Lähteet 

Parihanhikit
Robert Shwartzman

Robert Shwartzman (, s. 16. syyskuuta 1999 Tel Aviv, Israel) on israelilais-venäläinen rata-autoilija.

Hän kuuluu Ferrarin nuorten kuljettajien koulutusohjelmaan. Hän on kauden 2019 Formula 3 -sarjan mestari. Hän kilpaili kausina 2020–2021 Formula 2 -sarjassa. Kaudella 2022 hän toimi Formula 1 -sarjassa Ferrarin varakuljettajana.

Kartingin hän aloitti vuonna 2004, viiden vuoden ikäisenä. Kartingammattilaisena hän vietti seitsemän vuotta, voittaen useita mestaruuksia ympäri Eurooppaa.

Vuonna 2014 hän siirtyi Formula 4 -sarjaan. Vuosina 2016 ja 2017 hän kisasi Formula Renault -sarjassa. Toyota Racing Seriesin hän voitti vuonna 2018 ja vuonna 2019 Formula 3 -mestaruuden.

Vuonna 2022 Shwartzman siirtyi ajamaan Venäjän sijasta Israelin lisenssillä Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022.

Formula 1 -ura

Tulokset kilpailuittain

Lähteet

Israelilaiset autourheilijat
Venäläiset autourheilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Nuljaskat

Nuljaskat (Gomphidiaceae) on sieniheimo, johon kuuluu kaksi Suomessa esiintyvää sukua, limanuljaskat (Gomphidius) sekä rusakkonuljaskat (Chroogomphus). Toisin kuin muut Boletales-lahkon heimot, nuljaskat ovat helttasieniä. Tämän vuoksi nuljaskat luokiteltiin ennen lahkoon Agaricales.

Lähteet 
Laji.fi: Gomphidiaceae
Andreas Gursky

Andreas Gursky (15. tammikuuta 1955 Leipzig) on saksalainen valokuvaaja. Hänet tunnetaan digitaalisesti muokatuista valokuvistaan, jotka tarkastelevat kriittisesti kulutusta sekä nykyelämän haittoja.

Historia 
Hän syntyi vuonna 1955 Leipzigissä, Itä-Saksassa. Hänen perheensä kuitenkin muutti Länsi-Saksaan Esseniin hänen olleessaan pieni. Vuoden 1957 loppupuolella he muuttivat edelleen Düsseldorfiin, missä hän myös vietti nuoruutensa. Hänen vanhemmillaan oli valokuvausstudio, mutta nuori Gursky ei ollut kuitenkaan silloin kiinnostunut alasta. Vuosina 1977 - 1980 hän opiskeli Folkwangin taideyliopistossa (Folkwang Universität der Künste) Essenissä. Tämän jälkeen hän aloitti vuonna 1980 opinnot valokuvaaja Thomas Struthin kannustamana maineekkaassa Düsseldorfin taideakatemiassa, jossa hän opiskeli vuoteen 1987 saakka. Opettajina hänellä oli muun muassa Bernd ja Hilla Becher. Vuosina 2010 – 2018 hänellä oli professuuri samassa oppilaitoksessa.

Valokuvat 
Gurskya arvostetaan metodisesta lähestymistavastaan suurikokoisissa värivalokuvissa, joissa kuvataan usein arkkitehtuuria ja maisemaa yläperspektiivistä. Myös hänen räikeä digitaalisen manipulaation käyttö muuttaa katsojan käsitystä todellisuudesta, ja se on mullistanut modernia valokuvausta. Gurskyn teokset tunnetaan suuren koon lisäksi myös kalliista hinnasta. Vuonna 2011 hänen "Rhein II" -teoksesta tuli kallein huutokaupassa myyty valokuva, jonka hinta oli yli 4,3 miljoonaa euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Andreas Gurskyn kotisivut

Saksalaiset valokuvaajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Limanuljaskat

Limanuljaskat (Gomphidius) on sienisuku, johon kuuluu kolme Suomessa esiintyvää lajia. Vuonna 1821 suvulle annettiin nimi Gomphus, mutta vuonna 1825 se vaihdettiin nykyiseen nimeen. Limanuljaska oli ensimmäinen sukuun luokiteltu laji.

Suomessa esiintyvät lajit
Limanuljaska Gomphidius glutinosus
Punanuljaska Gomphidius roseus
Lehtikuusennuljaska Gomphidius maculatus

Lähteet
Laji.fi: Limanuljaskat (Gomphidius)

Nuljaskat
Avoin puolue

Avoin Puolue r.p. on maaliskuussa 2021 rekisteröity suomalainen puolue. Yhdistys aloitti puolueeksi rekisteröimiseen vaadittujen paperisten kannattajakorttien keräämisen 3.6.2020 ja sähköisten kannatusilmoitusten keräämisen 14.1.2021. Tarvittava 5 000 kannatusilmoituksen määrä saavutettiin 24.2.2021, ja oikeusministeriö lisäsi yhdistyksen puoluerekisteriin 1.3.2021.

Piraattipuolueen listalta Helsingin kaupunginvaltuustoon valittu Petrus Pennanen perusti vuonna 2019 oman valtuustoryhmän kesken kauden. Muita valtuustopaikkoja puolueella ei ole ollut.

Puolueen ensimmäiset vaalit olivat kuntavaalit 2021, mutta se ei saanut yhtäkään paikkaa kunnanvaltuustoihin.

Avoin puolue oli mukana aluevaaleissa 2022 muttei saanut yhtäkään paikkaa aluevaltuustoihin. Puolue asetti ehdokkaita Vantaa–Keravan, Pirkanmaan, Pohjois-Karjalan ja Lapin hyvinvointialueilla.

Lähteet

Aiheesta muualla
Avoin puolue rp:n verkkosivusto

Rekisteröidyt suomalaiset puolueet
Rusakkonuljaskat

Rusakkonuljaskat (Chroogomphus) on nuljaskojen heimoon kuuluva sienisuku, johon kuuluu viisi Suomessa esiintyvää lajia. Jotkut lajeista ovat syötäviä. Suvun lajeja esiintyy Pohjois-Amerikassa, Karibialla, Euroopassa sekä Aasiassa.

Suomessa esiintyvät lajit 
Rusakkonuljaska (Chroogomphus rutilus)
Purppuranuljaska (Chroogomphus purpurascens)
Rusojalkanuljaska (Chroogomphus subfulmineus)
Jänönnuljaska (Chroogomphus mediterraneus)
Kangasrusakkonuljaska (Chroogomphus britannicus)

Lähteet 
Laji.fi: Rusakkonuljaskat (Chroogomphus)

Aiheesta muualla 
MushroomExpert: The Genus Chroogomphus 

Nuljaskat
Hubert Minnis

Hubert Minnis (s. 16. huhtikuuta 1954) on bahamalainen poliitikko, joka on toiminut toukokuusta 2017 Bahaman pääministerinä. 

Minnis on toiminut aiemmin Bahaman terveysministerinä ja häntä on kutsuttu lempinimellä "Doc".

Bahaman parlamenttivaaleissa toukokuussa 2017 Minnisin johtama oppositiossa ollut FNM-puolue sai murskaavan vaalivoiton. Se sai 35 parlamentin 39 paikasta ja hallitusvallassa ollut pääministeri Perry Christien johtama PLP sai vain neljä paikkaa. Vaalien jälkeen oppositiojohtaja Hubert Minnis nousi Bahaman neljänneksi pääministeriksi sen jälkeen, kun saariryhmä oli itsenäistynyt Britannian alaisuudesta vuonna 1973.

Lähteet 

Bahaman pääministerit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Connor Clifton

Connor Clifton (s. 28. huhtikuuta 1995) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelaava Clifton edustaa NHL-seura Boston Bruinsia.

Clifton on Phoenix Coyotesin viidennen kierroksen varaus vuoden 2013 varaustilaisuudesta. Hän ei koskaan tehnyt tulokassopimusta Coyotesin kanssa, vaan teki vapaana agenttina toukokuussa 2018 sopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Kaudella  alkaneella NHL-urallaan Clifton on pelannut 49 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia ja yhden syötön eli kolme tehopistettä. Pudotuspeleissä Clifton on pelannut 18 ottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia ja kolme syöttöä eli viisi tehopistettä.

Lähteet
 http://www.hockeydb.com/ihdb/stats/pdisplay.php?pid=145656

Boston Bruinsin pelaajat
Phoenix Coyotesin varaamat pelaajat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksandr Šiškov

Aleksandr Semjonovitš Šiškov, ven: Александр Семёнович Шишков, (1754−1841) oli venäläinen amiraali. Hän vastusti kirjoituksillaan aikansa uudistusharrastuksia kielen ja kirjallisuuden alalla. Levittääkseen konservatiivisia mielipiteitään Šiškov perusti 1810 Venäjän kielen ystävien seuran, jonka tarkoituksena oli herättää isänmaallisuutta vanhassa aitovenäläisessä ja kirkkoslaavilaisessa hengessä vastapainoksi ranskalaisille kulttuurivaikutuksille. Šiškov sai Mihail Speranskin jälkeen valtiosihteerin 1812 viran. Šiškov kirjoitti sodan aikana isänmaallisia julistuksia. Hänestä tuli 1815 akatemian presidentti ja 1824 kansanvalistusministeri. Šiškovin kootut teokset ilmestyivät 1813−1839.

Šiškovin perustaman kulttuuriseuran vastapainoksi syntyi vuonna 1815 kirjallisuusseura Arzamas.

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäjän ministerit
Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎
Vuonna 1754 syntyneet
Vuonna 1841 kuolleet
Jänönnuljaska

Jänönnuljaska (Chroogomphus mediterraneus) on rusakkonuljaskojen sukuun kuuluva sienilaji. Laji havaittiin ensimmäisen kerran Iberian niemimaalla. Jänönnuljaskalla on huomattavasti samanlaisia piirteitä läheisen sukulaisensa rusakkonuljaskan (Chroogomphus rutilus) kanssa; sitä pidetäänkin usein osana rusakkonuljaskan lajiryhmää.

Lähteet
Laji.fi:Jänönnuljaska (Chroogomphus mediterraneus)
Sciencedirect.com

Nuljaskat
Kaisu Heikkilä

Kaisu Marjatta Heikkilä (o.s. Lehti, 1918 Tampere – 2002 Tampere) oli suomalainen muotisuunnittelija ja vaatetusalan yrittäjä. Hän perusti vuosina 1952–1992 toimineen tamperelaisen leninkivalmistajan Kaisu Heikkilä Oy:n.

Kaisu Heikkilän äiti Hilja Lehti (1888–1952) perusti Tampereelle 1920-luvulla Naisten Pukukeskuksen. Myös perheen isä Tuomas Lehti oli yrittäjä, joka kahden muun liikemiehen kanssa oli perustanut nykyisin Kiilto Oy:nä tunnetun kemiantehtaan. Hän auttoi vaimoaan muun muassa ulkomaisten leninkikankaiden ja valmisvaatteiden hankinnassa.

Perheen viidestä lapsesta nuorin Kaisu kävi Tampereen tyttölyseota ja somisti jo kouluaikoina äitinsä vaatetustehtaan näyteikkunoita. Ylioppilaaksi päästyään hän opiskeli ensin Jyväskylän opettajakorkeakoulussa ja sitten kauppakorkeakoulussa Helsingissä, jossa hän osallistui myös Helsingin Leikkuuopiston vaatetusalan kursseille.

Kesällä 1942 Kaisu Lehti kihlautui jatkosodassa palvelleen upseerin Kauko Heikkilän kanssa. Heidän esikoispoikansa Markku syntyi 1944. Rauhan tultua Kauko Heikkilä suoritti ekonomitutkinnon ja pääsi puolisonsa tavoin vaatetusalan töihin, tamperelaiselle Ruuskasen pukutehtaalle.

Äitinsä Hilja Lehden kuoltua vuonna 1952 Kaisu Heikkilä otti vastuun perheen yrityksestä. Naisten Pukukeskuksen rinnalle perustettiin Kaisu Heikkilä Oy, jonka hallinto- ja talousjohtajaksi myös puoliso Kauko pian siirtyi. Myöhemmin hän oli yrityksen toimitusjohtajana. Yritys teki sekä haute couture -tyylistä ateljeeompelua että valmisvaatteita tehtaassa. 1960-luvun keskivaiheilla valmisvaatetuotanto alkoi muodostua niistä tärkeämmäksi. Yritykselle valmistui uusi tehdas pienteollisuustaloon Tampereen Kalevantielle. Samalla yrityksen vientitoiminta alkoi vilkastua niin, että 1970-luvun alkuvuosina jo 70 prosenttia Kaisu Heikkilän yritysten tuotannosta meni Suomen ulkopuolelle, erityisesti Ruotsiin, Norjaan, Saksan liittotasavaltaan ja Neuvostoliittoon. Kaisu ja Kauko Heikkilän tytär Marjatta Heikkilä-Rastas toimi 1970-luvulla yrityksen vaatesuunnittelijana.

Kaisu Heikkilän yritysten toiminta päättyi monien muiden vaatealan yritysten tavoin Neuvostoliiton hajoamisen, idänkaupan loppumisen ja Suomen 1990-luvun alun laman myötä vuonna 1992.

Vuonna 1953 Kaisu Heikkilä oli perustamassa kansainvälisen naisjärjestön Soroptimist International toimintaa Tampereella, jonne syntyi järjestön toinen Suomessa sijaitseva klubi. Hän toimi myös Sydännaiset- ja Kadettiupseerien rouvat -yhdistyksissä,  rotarinaisten Inner Wheelissä sekä Sotilaskotiyhdistyksessä.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Heikkilä-Rastas, Marjatta: Muodin vai muodon vuoksi? Couturemuodin ja muotoilun vaikutukset Kaisu Heikkilä Oy:ssä 1950-luvulta 1980-luvun alkuun suunnittelijan näkökulmasta, Ilmari Design Publications, 2003. ISBN 951-558-126-5.

Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset muotisuunnittelijat
Suomalaiset muotialan vaikuttajat
Nanna Blondell

Nanna Terese Blondell (s. 6. elokuuta 1986) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on käynyt Tukholman draamakorkeakoulun ja asuu Tukholmassa miehensä ja tyttärensä kanssa.

Elokuvat 
 2021 Omerta 6/12
 2021 Black Widow
 2019 Sisters In Arms Snipe
 2014 Summerhouse

Lyhytelokuvat 
 2017 Pom Pom Club Lucky
 2014 Ghettoswedish Aisato
 2014 Audition Cassandra
 2013 Hot Chicks Nadja
 2012 Player Klara
 2011 Alldeles Nyss

Televisio 
 2019 Ture Sventon Petra
 2019 The Twin Mary
 2018 Sisäpiiri (Den Inre Cirkeln) Lena Nilsdotter
 2018 Immortality Sha Dishi
 2017 Hassel Eira Lindhe
 2017 Finaste Familjen Miranda
 2017 Ø Sarah / Maggie
 2015 Boys Ellie
 2014 Viva Hate Susanne
 2014 Pinjata
 2013 Real Humans Yuma S02
 2013 Klagosång på möllevången
 2013 Läder
 2011 Irene Huss: Protected by Shadows Maria
 2007 Andra Avenyn Olga Svensson
 2007 Beck: Det tysta skriket (Hiljainen huuto) Muriel Santander
 2005 Rosan elämää (Livet enligt Rosa) Blenda
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Ruotsalaiset näyttelijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Eyvind Alnæs

Eyvind Alnæs (29. huhtikuuta 1872 Fredrikstad – 24. joulukuuta 1932 Oslo) oli norjalainen säveltäjä ja urkuri. 

Alnæs aloitti musiikin opiskelun silloisessa Kristianiassa. Hän jatkoi sitä Carl Reinecken sävellysopissa Leipzigissä. Vuonna 1896 hän sai ensimmäisen sinfoniansa kantaesityksen jälkeen stipendin, jonka turvin pääsi opiskelemaan sävellystä Julius Ruthardtin johdolla Berliiniin. Berliinissä vietetyn ajan tuloksena syntyi esimerkiksi orkesteriteos Variations symphoniques (1898). Leipzigissä järjestettiin Alnæsin orkesterimusiikin konsertti vuonna 1900.

Alnæsista tuli merkittävä vaikuttaja Kristianian (sittemmin Oslon) musiikkielämässä 1900-luvun alussa. Hän työskenteli 37 vuoden ajan urkurina useissa kirkoissa, lopuksi Oslon tuomiokirkossa. Hän toimi myös kuoronjohtajana, Norjan säveltäjäliiton puheenjohtajana ja TONO:n johtokunnan jäsenenä. Lisäksi hän työskenteli pianistina ja säestäjänä. Hän julkaisi pianon- ja urkujensoitin metodikirjallisuutta ja musiikkikokoelmia käytännön tarkoituksiin. Alnæs sai vuonna 1922 kultaisen Kuninkaan ansiomitalin. Vuonna 1932 hänestä tehtiin Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari ja hän sai kansallisen laulajajärjestön kunniamerkin.

Alnæsin 45:stä opuksesta 24 on laulukokoelmia. Hänen tuotantoonsa kuitenkin kuuluu monia teoksia vailla opusnumeroa. Alnæsista tuli yksi Skandinavian esitetyimmistä liedsäveltäjistä. Hänen tuotannossaan tärkeässä asemassa on myös pianomusiikki, enimmäkseen pianolle sävelletyt runolliset miniatyyrit. Muuhun tuotantoon kuuluu kamari- ja kuoromusiikkia. Vuoden 1900 jälkeiseltä ajalta ainoat Alnæsin suurimuotoiset teokset ovat konsertto pianolle ja orkesterille sekä toinen sinfonia. 

Alnæs oli kesäkuusta 1903 naimisissa Emilie Thornen (1882–1976) kanssa. Vastarintanainen Lise Børsum oli Alnæsin tytär ja kirjailija Finn Alnæs lapsenlapsi. Alnæsin hauta on Vestre gravlundissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IMSLP: nuotteja

Norjalaiset säveltäjät
Norjalaiset urkurit
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet
Sacrifice (Saxonin albumi)

Sacrifice on Saxonin 20. studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2013.

Kappalelista

iTunes bonuskappale

Bonuslevy

Kokoonpano 
 Biff Byford - laulu
 Paul Quinn - kitara
 Doug Scarratt - kitara
 Nibbs Carter - basso
 Nigel Glockler - rummut

Arviot 
 Imperiumi: 7/10
 Kaaoszine: 9/10
 Soundi:

Lähteet 

 
Vuoden 2013 albumit
Saxonin albumit
Hugo Rikkilä

Hugo Rikkilä (s. 8. toukokuuta 2001 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa edustaa SM-liigajoukkue Saimaan Palloa.

Ura 
Rikkilä on Espoon Jääklubin kasvatti. Hän siirtyi D-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Rikkilä oli kaudella 2016–2017 joukkueensa tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 5+19=24 että C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 2+13=15.

Kaudeksi 2019–2020 Rikkilä siirtyi Saimaan Pallon A-nuoriin. Hän oli kolmella osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Mikael Koskimiehen ja Kasperi Torikan kanssa. Rikkilä pelasi SaiPan miesten joukkueessa ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 9. tammikuuta 2020 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Hänelle avautui paikka SaiPan kokoonpanosta, kun joukkueesta oli sivussa peräti kuusi puolustajaa. Rikkilä merkittiin SaiPan kakkospuolustajapariin Robin Salon viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa lopulta vain 1.34 minuuttia.

Rikkilä oli kaudella 2020–2021 tehoilla 2+21=23 SaiPan U20-junioreiden toiseksi paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen pistepörssin neljännen sijan Valtteri Ojantakasen ja Otto Hokkasen kanssa. Rikkilä pelasi kauden aikana yhden SM-liigaottelun.

Huhtikuussa 2021 Rikkilä teki SaiPan kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2021–2022 seuran U20-joukkueessa. Rikkilä teki liigauransa avausmaalin kauden toisessa SM-liigaottelussaan 30. lokakuuta 2021 Oulun Kärppiä vastaan. Mika Skyttä valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.

Tilastot

Lähteet 

Hugo Rikkilä Liiga.

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Saimaan Pallon pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Sanna Keskinen

Sanna Keskinen (s. 1974) on suomalainen päätoimittaja. Hän on toiminut toukokuusta 2020 alkaen Kalevan päätoimittajana Kyösti Karvosen jäätyä eläkkeelle. Aiemmin Keskinen on toiminut Kainuun Sanomien päätoimittajana, Oulun kaupungin viestintäjohtajana ja Raahen Seudun päätoimittajana. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri.

Lähteet 

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Helge Grans

Carl August Helge Grans (s. 10. toukokuuta 2002 Ljungby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Los Angeles Kingsia. Hän laukoo oikealta.

Ura

Seuraura 
Grans on IF Troja-Ljungbyn kasvatti. Hän oli kaudella 2016–2017 seuran U16-junioreiden tehokkain puolustaja tehoilla 5+7=12. Kaudella 2017–2018 Grans oli pelipaikastaan huolimatta joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 15+11=26. Hän siirtyi kesken kauden kuitenkin Malmö Redhawksiin ja teki U16 Elitin runkosarjassa kaikkiaan tehot 16+13=29, joilla Grans voitti koko sarjan puolustajien maalipörssin. Hän jakoi myös puolustajien pistepörssin viidennen sijan Färjestad BK:n Christopher Lynchin kanssa. 

Kaudella 2018–2019 Grans oli viidellä osumallaan Malmö Redhawksin J20-junioreiden eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän debytoi kauden aikana myös seuran SHL-joukkueessa, jossa Grans pelasi viisi runkosarja- ja kaksi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Vain 16-vuotias Grans pelasi ensimmäisen miesten pääsarjaottelunsa Mestarien liigassa 16. lokakuuta 2018 saksalaista EHC Münchenia vastaan. Hänet merkittiin Redhawksin kolmospuolustajapariin Matias Lassenin viereen. Grans sai ottelussa jääaikaa 11.05 minuuttia ja hän keräsi teholukeman +1. SHL-debyyttinsä Grans teki 18. lokakuuta 2018 Brynäs IF:ää vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.40 minuuttia.

Grans pelasi kaudella 2019–2020 Malmö Redhawksin SHL-joukkueessa 21 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Hän teki SHL-uransa avausmaalin 30. joulukuuta 2019 vieraissa Brynäs IF:ää vastaan. Yli puolet kaudestaan Grans pelasi kuitenkin Redhawksin J20-junioreissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli tehtyään piste per peli -tahdilla 27 runkosarjaottelussa tehot 4+23=27, joilla Grans sijoittui koko J20 SuperElitin puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Tammikuussa 2020 hän teki Malmö Redhawksin kanssa kevääseen 2021 asti ulottuvan SHL-sopimuksen.

Los Angeles Kings varasi Gransin toisella kierroksella 35. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Tammikuussa 2021 hän teki Malmö Redhawksin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura 

Grans pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia. Grans pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Grans on pelannut 24 poikien maaottelua.

Muuta 
Gransin isoveljet Henning ja Egon pelaavat myös jääkiekkoa. Henning pelaa hyökkääjänä Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåanin Värnamo GIK:ssa ja Egon pelasi kaudella 2019–2020 sarjatasoa alempana HockeyTreanin Diö GoIF:ssä. Veljesten isä Morgan Grans on pelannut myös jääkiekkoa Ruotsin alemmissa sarjoissa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Los Angeles Kingsin pelaajat
Los Angeles Kingsin varaamat pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt