joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kirsi Neuvonen

Kirsi Hannele Neuvonen (s. 20. tammikuuta 1960 Keuruu) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. 

Neuvonen opiskeli Savonlinnan Taidelukiossa ja Oriveden opiston kuvataidelinjalla sekä Lahden taidekoulussa 1980–1984. Lisäksi hän on suorittanut yrittäjyyden ja johtamisen erikoisammattitutkinnot. Hän debytoi vuonna 1981.

Taiteellinen ura 
Neuvonen aloitti metalligrafiikalla, johon hän kehitti tunnistettavan tyylin. 1980- ja 1990-luvulla Neuvoselle olivat tyypillisiä etsaus-, akvatinta- ja kuivaneulavedokset. Vuosituhannen vaihteessa hän yhdisti polymeerigravyyria ja kopiosyövytystä sekä perinteistä metalligrafiikkaa. Uusimmissa töissään Neuvonen käyttää myös puuta ja paperivaloksia.

Neuvosen värikylläisissä, usein sarjallisissa teoksissa toistuvat muutamat perusaiheet: puvut, talot, puut, suihkulähteet, ruukut, arkkitehtoniset elementit ja historialliset naishahmot. Neuvonen käyttää usein muistumia ja viitteitä taidehistoriaan ja antiikin jumaltarustoon. Hän yhdistelee töissään kollaasinomaisesti kolmiulotteisia elementtejä ja valokuvia grafiikkaan. Uusimmassa tuotannossaan Neuvonen käsittelee kirjain- ja numeromerkkejä.

Neuvonen on opettanut taidegrafiikkaa Jyväskylän Grafiikkapajalla ja Yhdysvalloissa sekä toiminut opettajana Jyväskylän yliopiston taidehistorian laitoksessa vuosina 1985-1993.

Kirsi Neuvosen grafiikkaa on ollut esillä lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä näyttelyissä. Yksityisnäyttelyitä Neuvosella on ollut yli 60 ympäri Suomea. Hänen teoksiaan ovat hankkineet kokoelmiinsa muun muassa Ateneumin taidemuseo ja Helsingin kaupungin taidemuseo. Neuvonen on saanut Valtion kuvataidepalkinnon vuonna 1987 ja Suomi-palkinnon 1997.

Yksityiselämä
Neuvonen asuu ja työskentelee Jyväskylän Nenäinniemessä. Hänellä on kaksi lasta. Harrastuksikseen Neuvonen on maininnut lukemisen ja puutarhanhoidon.

Julkaisuja

Lähteet

Kirjallisuus
 Salonen, Essi: Taiteilija kuin tutkimusmatkailija. Kotiliesi 9/2010, s. 16–20.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Taiteilijan kotisivut (kirsineuvonen.fi)
 Jyväskylän Taiteilijaseura
 Kirsi Neuvonen Keuruun museon sivulla 

Suomalaiset taidegraafikot
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Leiopelma pakeka

Leiopelma pakeka on yksi Uuden-Seelannin neljästä primitiivisestä sammakkoeläimestä.

L. pakeka elää vain kahdella pienellä, Maudin ja Motuaran, saarella Marlborough Soundsilla Uuden-Seelannin Eteläsaaren pohjoisosissa.

Sammakolla on esihistoriallinen häntälihas, vaikkei sillä häntää olekaan. Sen silmät ovat pyöreät ja sillä ei ole ulkoista tärykalvoa. Sammakot eivät elä nuijapäävaihetta vaan kehittyvät munassa olevan hyytelömäisen massan sisällä joten ne eivät tarvitse kehittyäkseen vettä, jossa uida. Sen sijaan aikuiset sammakot tarvitsevat ehdottomasti kostean elinympäristön sillä ne kuolevat nopeasti kuivissa olosuhteissa. Sammakot elävät yleensä kosteissa onkaloissa lohkareiden alla suojassa.

L. pakeka -sammakkoa on vaikea löytää harvinaisuutensa vuoksi sekä siksi, että niiden suojaväri on hyvä, ne ovat yöeläimiä eivätkä ne kurnuta. Sammakot ovat tavallisimmin tummanruskeita ja niissä on vaaleanruskeita sekä tummia laikkuja.

Suojelu 
Vuoteen 1996 asti sammakoita eli ainoastaan Maudin saarella. Koska elinala oli erittäin pieni ja mahdollisen luonnonkatastrofin sattuessa olisi laji voinut kuolla sukupuuttoon, noin 300 sammakkoa siirrettiin 25 kilometrin päähän Motuaran saarelle.

Lähteet 

Sammakkoeläimet
Uhanalaiset sammakkoeläimet
Vaaleanpunaisen pantterin jäljillä

Vaaleanpunaisen pantterin jäljillä on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Vaaleanpunainen pantteri -sarjan elokuva. Se on järjestyksessään sarjan kuudes. Elokuva tehtiin edesmenneen, aikaisemmissa Pantteri-elokuvissa esiintyneen Peter Sellersin muistoksi. Vaaleanpunaisen pantterin jäljillä koostuu lähinnä aikaisemmista elokuvista pois leikatuista kohtauksista, joilla saatiin myös Sellersin esittämä tarkastaja Clouseau mukaan elokuvaan vielä kerran. Sellersiä lukuun ottamatta mukana elokuvassa on joukko vanhoja Pantteri-sarjan näyttelijöitä, kuten Herbert Lom, Burt Kwouk, Graham Stark, sekä André Maranne. Elokuvaa tuotettiin samaan aikaan kuin sen jatko-osaa Vaaleanpunaisen pantterin kirous.

Juoni

Elokuvassa palataan taas kerran elokuvasarjan alkulähteille, sillä filmin alussa arvokas timantti nimeltä Vaaleanpunainen pantteri varastetaan. Kömpelö ranskalaisetsivä Jacques Clouseau alkaa tutkia jälleen tapausta ja epäilykset kohdistuvat jo kolmannen kerran Vaaleanpunaisen pantterin historiassa Sir Charles Lyttoniin (David Niven), jota Clouseau lähtee etsimään Englannista. Matkalla hänen lentokoneensa kuitenkin haaksirikkoutuu ja Clouseau katoaa salaperäisesti jälkiä jättämättä. Yleisesti Clouseaun uskotaan kuolleen, mutta toimittaja Marie Jouvet (Joanna Lumley) epäilee Clouseaun olevan hengissä ja piileskelevän jossakin. 

Jouvet haastattelee Clouseaun ystäviä ja vihamiehiä, jotka muistelevat Clouseauta ja kertovat hänen elämänsä vaiheista. Haastateltavina ovat mm. Clouseaun kiinalainen miespalvelija Cato Fong (Burt Kwouk), ylikomisario ja Clouseaun esimies Charles Dreyfus (Herbert Lom), Clousean isä (Richard Mulligan) ja Clouseaun entinen avustaja Hercule Lajoy (Graham Stark). Ääneen pääsevät myös Clouseaun useiden epäilysten kohde, herrasmiesvaras Lytton (David Niven) ja tämän nykyinen ja Clouseaun entinen vaimo (Capucine).

Roolit

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo itse elokuvan tarjoavan paljon ennennäkemätöntä törmäilyä, mutta hänestä kehyskertomus haastatteluineen ei toimi. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.

Lähteet

Vaaleanpunainen pantteri -elokuvat
Vuoden 1982 brittiläiset elokuvat
Blake Edwardsin ohjaamat elokuvat
Eaten Back to Life

Eaten Back to Life on Cannibal Corpsen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 17. elokuuta 1990 Metal Blade Recordsin kautta. 

Albumi oli kielletty Saksassa (sensuroituja versioita oli saatavilla, mutta kielto kumottiin kesäkuussa 2006) ja muissa maissa väkivaltaisen kannen takia. 

Glen Benton yhtyeestä Deicide ja Francis H. Howard yhtyeestä Opprobrium lauloivat taustat kappaleissa "A Skull Full of Maggots" ja "Mangled".

Remasteroitu versio albumista sisältää videon "Born in a Casket (live)".

Kappaleet

Vuoden 1990 albumit
Vuoden 1990 esikoisalbumit
Cannibal Corpsen albumit
Butchered at Birth

Butchered at Birth on Cannibal Corpsen toinen studioalbumi. Metal Blade Records julkaisi sen vuonna 1991. Albumi oli kielletty Saksassa (sensuroituja versioita oli saatavilla, mutta kielto kumottiin kesäkuussa 2006) ja muissa maissa väkivaltaisen kannen takia. 

CD:n 5. kappale Covered With Sores kuuluu lähes poikkeuksetta jokaiseen bändin keikkasettiin.

Remasteroitu versio sisältää myös videon Covered With Sores (live).

Kappaleet

Vuoden 1991 albumit
Cannibal Corpsen albumit
Työtodistus

Työtodistus on työsuhteen päättyessä työntekijälle annettava työsuhteesta todistus, joka sisältää vähintään työnantajan ja työntekijän nimen, työsuhteen alku- ja loppuajan. Lisäksi siinä on työnantajan edustajan allekirjoitus sekä mahdolliset leimat.

Työnantaja ei voi kieltäytyä antamasta työtodistusta, ja hänet voidaat velvoittaa siihen sakon uhalla, mutta velvollisuus koskee vain suppeasisältöistä todistusta. Työntekijän pyytämättä siihen ei saa merkitä arvolauseita eli työsuhteen päättymisen syyn tai arvion työntekijän työtaidosta tai käytöksestä. Rangaistavaksi merkintä tulee kuitenkin vain, jos se on sisällöltään negatiivinen, vaikka se pitäisi paikkansa. 

Työtodistukseen voidaan sisällyttää työntekijän pyynnöstä myös työsuhteen päättymisen syy (esimerkiksi tuotannollis-taloudelliset syyt) sekä arviointiosio, johon työnantaja arvioi työntekijän käytöstä ja työtaitoa. Arvioinnin sisältävää todistusta kutsutaan laajaksi työtodistukseksi.

Työnantaja on velvollinen antamaan työntekijälle työtodistuksen myös työsuhteen päättymisen jälkeen 10 vuoden ajan. Laajaa työtodistusta ei kuitenkaan tarvitse enää 5 vuoden jälkeen antaa ellei työnantaja itse niin halua.

Työnantajalla ei ole velvollisuutta antaa työtodistusta työsuhteen jatkuessa eli niin sanottu "välitodistusta", vaan vasta työsuhteen päättyessä.

Työtodistukseen ei saa merkitä poissaoloja tai perhevapaita eikä äitiyslomaa.

Työtodistusta yleensä tarvitaan haettaessa seuraavaa työpaikkaa tai todistaakseen olevansa työtön esimerkiksi työ- ja elinkeinotoimistossa. Työtodistusmalleja löytyy muun muassa eri tekstinkäsittelyohjelmien asiakirjamalleista sekä internetpalveluista.

Katso myös 
Irtisanoutuminen
Työsopimus

Lähteet

Työ
Ketolanperän koulu

Ketolanperän koulu on Kempeleen kunnassa, Ketolanperän kylässä sijaitseva peruskoulu. Koulu sijaitsee noin seitsemän kilometriä Kempeleen keskustaajamasta kaakkoon, Tyrnävälle johtavan Ketolanperäntien ja Rajakorven kylään johtavan Luonungintien risteyskohdassa. Vuonna 1938 perustettu koulu aloitti toimintansa alun perin kansakouluna. Koulun pihapiirissä sijaitsevat alkuperäinen vuonna 1938 valmistunut koulurakennus sekä vuonna 1993 valmistunut uusi eli nykyinen koulu. 

Koulussa opiskeli lukuvuonna 2021–2022 104 oppilasta. Opetusta järjestetään esikoulussa sekä vuosiluokilla 1–4. Alueen vanhemmat oppilaat siirtyvät Ylikylän koululle. Koulun rehtorina toimii Laura Isoaho, ja vararehtorina Päivi Mertaniemi.  

Kylätoimintakunta rakensi vuonna 1995 koulun läheisyyteen luontopolun, laavun ja makkaranpaistopaikan talkootyönä..

Historiaa
1930-luvulla Ylikylän kansakoulun oppilasmäärien kasvatessa Ketolanperälle rakennettavan kansakoulun perustamisuunnitelma otettiin esille, mutta lykättiin aina vuoteen 1936 asti. Ennen kuin kouluhallitus ehti ottaa kantaa kunnanvaltuuston päätökseen, ryhdyttiin koulun rakentamista kunnassa kiirehtimään. Päätös koulun rakentamisesta syntyi vuoden 1937 alussa ilman viiveitä. Koulun paikaksi valittiin Murron ja Luonunginteiden risteys, jossa sijaitsee myös nykyinenkin peruskoulu. Koulu avattiin syksyllä 1938. Ketolanperän koulu sai sähköverkon vuonna 1959.

Juurussuolla toimineen Metsäalueen koulupiiri siirrettiin 1970-luvun alussa Ketolanperälle. Koulun oppilasmäärä laski kuitenkin rajusti 1970-luvulla, ja näin ollen koulu oli joutumassa lakkautumisuhan alle. 1980-luvulla kuitenkin oppilasmäärä kymmenkertaistui Ketolanperällä, joka johti uuden koulun rakentamiseen vuonna 1993, jonka myötä koulutilat moninkertaistuivat. Uuden koulun suunnitteli arkkitehti Heikki Taskinen, ja sen suunnittelu edusti modernia linjaa, jossa pyrittiin ottamaan huomioon alueen maaseutumaisuus. Samaan pihapiiriin jäänyt vanha koulurakennus peruskorjattiin, ja ulkoasultaan se säilytettiin miltei ennallaan.

Lähteet

Suomen peruskoulut
Kempeleen oppilaitokset
Aasian ja Tyynenmeren maiden talousjärjestö

Aasian ja Tyynenmeren maiden talousjärjestö APEC (Asia-Pacific Economic Cooperation) on talousliitto, johon kuuluu 21 valtiota Tyynen valtameren ympäriltä. APEC perustettiin Australian aloitteesta vuonna 1989. Järjestöllä on tavoitteena edistää taloudellista kasvua, yhteistyötä, kaupankäyntiä ja investointeja Tyynenmeren alueen maissa. Jäsenmaat kokoontuvat kerran vuodessa yhteen jäsenmaista. Vuonna 2018 kokous järjestettiin Papua-Uudessa-Guineassa. APECin kehittyneiden maiden piti Bogorissa 1994 hyväksyttyjen tavoitteiden mukaisesti purkaa kaupan ja investointien esteet maiden väliltä vuoteen 2010 mennessä. Kehitysmaille on annettu aikaa vuoteen 2020.

Jäsenvaltiot

Lähteet 

 APEC: About APEC 
 Kauppapolitiikka-lehti: APEC edistää kaupan vapautta Tyynenmeren alueella 

Kansainväliset talousjärjestöt
Kauppaliitot
Aasian kansainväliset järjestöt
Tom Wentzel

Tom Wentzel (s. 9. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on Helsingin Kaupunginteatterin näyttelijä.

Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Rauta-aika ja Hovimäki sekä useissa suomalaisissa elokuvissa, kuten miespääosaa vuoden 1980 unkarilais-suomalaisessa yhteistyöelokuvassa Tullivapaa avioliitto. 

Wentzel kuuluu Ylen Radioateljeen ryhmään. Hän on ollut ääninäyttelijänä useissa piirrossarjoissa ja -elokuvissa.

Laulajana 
Wentzel on levyttänyt vuonna 2005 albumin Kantelettaren lauluja miehen elämästä (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura – SKSCD 7).

Äänirooleja

Wentzel lukee myös äänikirjoja.

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Kadonnut maailma (Michael Crichtonin romaani)

Kadonnut maailma () on vuonna 1995 ilmestynyt Michael Crichtonin tieteis- ja jännitysromaani, joka on jatko-osa vuonna 1990 kirjoitetulle Dinosauruspuistolle. Sen on suomentanut Jaakko Kankaanpää, ja suomennoksen on julkaissut 1996 Otava.

Kirjan elokuvasovitus Kadonnut maailma – Jurassic Park valmistui vuonna 1997.

Juoni 
Matemaatikko Ian Malcolm toimii professorina arvostetussa yliopistossa, kun rikas paleontologi Richard Levine pyytää häntä liittymään retkikuntaan, jonka matka suuntautuu Costa Ricaan. Mantereelta on löydetty useita dinosauruksen ruumiiksi epäiltyjä ruhoja, jotka Costa Rican hallitus on kuitenkin tuhonnut. Malcolm lupaa lähteä mukaan, jos jotakin todella löytyy.

Matkallaan Costa Ricaan Levine löytää yhden dinosauruksen ruumiin, mutta hallitus tuhoaa sen hänen silmiensä edessä. Sattumalta hän kuulee Isla Sornan saaresta, jossa huhujen mukaan elää dinosauruksia, ja lähtee sinne yksin. Yhdysvalloissa Ian Malcolm saa Levinen hänelle lähettämän palasen dinosauruksen nahkaa ja sattumalta saa kuulla yhdessä "Doc" Thornen kanssa radiopuhelimesta Levinen avunpyynnön. He lähtevät saarelle Eddie Carr -nimisen mekaanikon kanssa ja ottavat mukaansa Levinelle tutkimuksia varten tilatut varusteet.

Samaan aikaan Lewis Dodgson, joka on InGenin kanssa kilpailleen Biosyn-yrityksen geneetikko, on kahden työtoverinsa kanssa saapumassa saarelle aikomuksenaan varastaa dinosaurusten munia. Villieläinten tutkija Sarah Harding saapuu Dodgsonin ryhmän mukana saarelle ja kohtaa siellä Malcolmin pelastusryhmän. Dodgsonin suunnitelmat kariutuvat, kun hänen työtoverinsa saavat surmansa ja hän jää pulaan saarelle.

Myöhemmin Eddie tuo loukkaantuneen tyrannosauruksen poikasen pelastusryhmän asuntovaunuun, ja Malcolm ja Harding alkavat hoitaa sen murtunutta jalkaa. Samana iltana kaksi aikuista tyrannosaurusta hyökkää heidän autojensa kimppuun haavoittaen Malcolmia ja tuhoten toisen asuntovaunuista.

Kirjassa esiintyvät hirmuliskot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kadonnut maailma Michael Crichtonin kotisivuilla  
 Eija Elo: Kadonnut maailma. Aikakone (1996).

Jurassic Park
Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit
Jännitysromaanit
Vuoden 1995 kirjat
Pikku myyjätär

Pikku myyjätär on Georg Malmsténin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1933. Elokuvan ensi-ilta oli 3. joulukuuta 1933 Kino-Palatsissa Helsingissä. Elokuva oli Havi Osakeyhtiön tilaama ja siinä esiteltiin myös yhtiön tuotteita. 

Elokuvaa esitettiin 1930-luvulla kaksoisnäytännöissä yhdessä elokuvan Herrat täysihoidossa kanssa.

Näyttelijät
 Kaarlo Angerkoski	- Kalle, musiikkiopistolainen
 Martta Kontula	- Pikku myyjätär
 Heikki Välisalmi	- Herra Keinänen
 Hilja Jorma	- Rouva Keinänen
 Ellen Parviainen	- Elsa Keinänen
 Eero Eloranta - Jaakko, kauppakoululainen
 Siiri Palmu	- Mari, palvelijatar
 Ella Eronen	- Eräs ostaja
 Kaija Suonio	- Pyykkäri
 Juhani Turunen	- Juhani Keinänen
 Greta Pitkänen	- Nainen kutsuilla
 Laila Richter	- Nainen kutsuilla

Muut tekijät  
 Theodor Luts	- käsikirjoitus, kuvaus, leikkaus
 Georg Malmstén	- käsikirjoitus, musiikki
 Oiva Turunen	- käsikirjoitus
 Rafael Ylkänen	- äänitys
 Carl Fager	- lavastus
 Armas Fredman	- lavastus, studiopäällikkö
 Aarne Kuokkanen	- naamiointi
 Risto Orko	- tuotantopäällikkö
 Aarne Wuorenheimo	- tuottaja
 Sulo Tammilehto	- kamera-assistentti
 Hugo Ranta	- äänitysassistentti
 Kosti Lehtinen	- valokuvat

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1933 suomalaiset elokuvat
Chūō-kōchi

Chūō-kōchi eli Keskinen ylänkö  on ylänköalue Japanissa Honshūn saaren keskiosissa .
Se kattaa  Naganon  ja Yamanashin prefektuurit sekä  osia Gifun prefektuurista. Hallintoalueena sen kattaa Kōshin'etsu.

Chūō-kōchin ilmasto on Japanin mantereisin: kesän ja talven lämpötilaero on suuri ja sademäärä läpi vuoden melko vähäinen.

Lähteet 

Japanin maantiede
Ylängöt
Marjaana Maijala

Marjaana Maijala (s. 28. lokakuuta 1968 Lahti) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt televisio­sarjoissa, elo­kuvissa sekä teatterissa.

Varhainen elämä 

Maijala on näyttelijä Eero Maijalan tytär. Eero Maijala kuoli tapa­turmaisesti vuonna 1969. Marjaana Maijalalla on kolme lasta.

Ura 

Maijala on valmistunut Teatteri­korkea­koulusta vuonna 2000. Ennen Teatteri­korkea­koulua Maijala näytteli Kellariteatterissa, josta hänet löydettiin ensimmäiseen elo­kuva­rooliinsa, nuoriso­koti­kuvaus Kissan kuolemaan (1994). Hän teki läpimurtoroolinsa vuonna 1999 televisiosarjassa Pieni pala jumalaa (TV1). Hänelle myönnettiin roolisuorituksestaan parhaan nais­näyttelijän Venla. Draama­sarjasta kriitikko Jukka Kajava kirjoitti arvostelussaan:

2000-luvun alussa Maijala näytteli Klaus Härön elo­kuvissa Näkymätön Elina (2002) ja Äideistä parhain (2005), joista ensimmäisestä hän voitti parhaan nais­näyttelijän palkinnon Ukrainassa Krimin elo­kuva­festivaalilla.

Maijala on näytellyt esimerkiksi myös sarjoissa Hovimäki, Tie Eedeniin, Kotikatu, Koukussa ja Ratamo sekä elokuvissa Kekkonen tulee! (2014), Oma maa (2018) ja Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia (2021). Hän on näytellyt uransa aikana lisäksi useissa teattereissa, muun muassa Suomen Kansallisteatterissa. Maijala on keskeisessä roolissa myös akateemikko Eija-Liisa Ahtilan vuonna 2002 valmistuneessa teoksessa Talo.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Sirniö

Sirniö on kylä Posion kunnassa, lähellä Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien rajaa. Kylä sijaitsee seututien 863 varrella 37 kilometrin päässä keskustaajamasta Aholasta Taivalkosken suuntaan. Kylä on kuulunut vuodesta 1926 lähtien tuolloin perustettuun Posion kuntaan. Aluksi kylä kuului Iin pitäjään, sittemmin Pudasjärven pitäjään ja tämän jälkeen Taivalkoskelle. Vuonna 2015 asukkaita oli kylällä noin 100. 

Kylällä on ollut oma kauppa, pankkikonttori, posti ja koulu, jotka lakkautettiin 1990-luvulla. Taivalkosken kunnan puolella sijaitseva Mustavaaran kaivos oli aikoinaan merkittävä työnantaja kyläläisille. Kylällä toimi hoivakoti lakkautetulla koululla.

Sirniön kylä on kautta aikojen ollut kuuluisa taitavaista sepistään, jotka ovat valmistaneet itse kaikki tarve-esineensä, kuten pyydysraudat, pyssyt, karhukeihäät, lukot, saranat ja työkalut. Sirniön kylän seppätuotteita on viety Iijokea pitkin ”merimaihin” eli Ouluun ja sitä tietä laajemmallakin alueelle. Myös Vienan alueelle on toimitettu erityisesti aseita. Sirniön kyläseura on aktiivisella toiminnallaan elvyttänyt vanhaa kyläseppäperinnettä. Kylällä järjestettiin vuosina 1998–2013 vuosittain kesäkuussa Sirniön seppäpäivät. Tapahtuman perustivat muun muassa viikatteistaan maankuulun sepän Reino Kustaa Alasirniön nuorin poika, Ensio Alasirniö vaimonsa Paula Alasirniön (Os. Loukusa) kanssa. Myöhemmin tapahtuman järjestäminen jäi Sirniön kyläseuralle. Vuonna 2013 kyläseura päätti luopua tapahtuman järjestämisestä tulevina vuosina.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Posion matkailusivusto: Sirniön kylä, arkistoitu versio 14.7.2015

Posion kylät
Lasten laulukaupunki

Lasten laulukaupunki -festivaali on vuosittain Salossa järjestettävä lastenmusiikkiin keskittyvä tapahtuma. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1990 lasten laulukilpailuna, mutta laajeni kattamaan myös uusien lastenlaulujen kilpailun. Tapahtuman järjestää Lasten Laulukaupunki r.y., ja se on Finland Festivals -yhdistyksen jäsen.

Historia
Lasten laulukaupunki -festivaali perustettiin vuonna 1990 lasten laulukilpailuna. Kilpailu keskittyi alusta asti lastenkulttuuriin ja toisin kuin samoihin aikoihin televisiossa alkaneessa Tenavatähti-kilpailussa, iskelmämusiikki rajattiin pois. Ensimmäisen kilpailun voittajiksi valittiin Pikkupääsky Katariina Lantto, Laulurastas Lotta Lepistö ja Lintu Sininen Mikko Sahla.

Ensimmäinen laulukilpailu pidettiin paikallisena, mutta seuraavana vuonna toiminta laajeni valtakunnalliseksi ja alettiin järjestää myös uusien lastenlaulujen sävellyskilpailua. Sävellyskilpailun taltiointeja esitettiin useana vuonna 1990-luvulla sekä 2000-luvun alussa myös Yle TV1:ssä. Vuodesta 1996 alkaen sävellyskilpailun finalistit on koottu Salossa soi -kokoelmalevylle. 

Nykyään (v. 2007) Lasten laulukaupunki -festivaali kattaa myös musiikkiteatteria ja tanssiesityksiä. Festivaaleilla nähdään myös kansainvälisiä vieraita. Kaukaisimmat osanottajat ovat tulleet Egyptistä, Georgiasta, Turkista ja Ukrainasta asti.

Tapahtuman suojelijaksi on suostunut Eeva Ahtisaari.

Voittajat eri vuosina

1990
 Pikkupääsky Katariina Lantto
 Laulurastas Lotta Lepistö
 Lintu Sininen Mikko Sahla

Valtakunnalliset ja kansainväliset 
 Pikkupääskyt ja Laulurastaat 1991-1997

1991
 PP Katariina Lindholm
 LR Antti Jylhäkoski

1992
 PP Lenna Kuurma, Viro
 LR Niina Laitinen

1993
 PP Milla Mäkinen
 LR Liisi Koikson, Viro

1994
 PP Elo Madissoon, Viro
 LR Kaisa Ruokolainen

1995
 PP Anna Koljonen
 LR Tanel Nurk, Viro

1996
 PP Elina Hokkanen
 LR Noora Laitinen

1997
 PP Sini Alatalo
 LR Laura Pakarinen 

 Katariina Lantto oli Ylen Suomen edustajana Bolognan "Lapset laulavat lapsille" -tapahtumassa 1992 
 Noora Laitinen oli Lintu Sininen 1991 ja 1992

Lähteet

Aiheesta muualla

 Tapahtuman kotisivu 

Musiikkikilpailut
Musiikkitapahtumat Suomessa
Salon kulttuuri
Sykäräinen

Sykäräinen on kylä Toholammin kunnassa, Kokkolasta Viitasaaren suuntaan noin 90 kilometriä, tien numero 775 varrella. Kylän maisemaan kuuluu olennaisesti Lestijoki. Asukkaita Sykäräisessä on noin 500. Kylässä toimii monia yrityksiä, muun muassa Finn Spring Oy. Sykäräisessä sijaitsee Toholammin seurakunnan Sykäräisen kappeli.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kylän kotisivut 

Toholampi
Keski-Pohjanmaan maakunnan kylät
Keski-Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat
Amnesiac

Amnesiac on englantilaisen Radiohead-yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin 4. kesäkuuta, 2001 Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 5. kesäkuuta Yhdysvalloissa ja Kanadassa ja oli ensimmäisellä viikollaan listaykkönen Yhdistyneen kuningaskunnan listalla ja toinen Billboard Top 200 -listalla Yhdysvalloissa. Suomessa albumi sijoittui Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan sijalle 1.

Sue-lehti valitsi sen 2000-kymmenluvun kahdeksanneksi parhaaksi ulkomaiseksi albumiksi vuonna 2009.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Radiohead.
 "Packt Like Sardines in a Crushd Tin Box" – 4:00
 "Pyramid Song" – 4:49
 "Pulk/Pull Revolving Doors" – 4:07
 "You and Whose Army?" – 3:11
 "I Might Be Wrong" – 4:54
 "Knives Out" – 4:15
 "Morning Bell/Amnesiac" – 3:14
 "Dollars and Cents" – 4:52
 "Hunting Bears" – 2:01
 "Like Spinning Plates" – 3:57
 "Life in a Glasshouse" – 4:34

Lähteet

Vuoden 2001 albumit
Radioheadin albumit
Nigel Godrichin tuottamat albumit
Pihla Penttinen

Veera Pihla Penttinen (s. 21. syyskuuta 1978 Helsinki) on Teatteri­korkea­koulun käynyt suomalainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Pertti Sveholmin tytär.

Filmografia

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Hail to the Thief

Hail to the Thief ("The Gloaming") on englantilaisen rockyhtyeen Radiohead kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 9. kesäkuuta 2003 Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 10. kesäkuuta Yhdysvalloissa. Se sijoittui ensimmäiseksi Yhdistyneen kuningaskunnan listalla ensimmäisellä viikollaan ja Yhdysvalloissa kolmanneksi. Tammikuuhun 2007 mennessä Hail to the Thief -levyä oli myyty 932 000 kappaletta Yhdysvalloissa.

Hail to the Thiefillä Radiohead palasi takaisin alternative rockiin kahden levyn jälkeen, jotka sisälsivät vaikutuksia elektronisesta musiikista ja jazzista.  

Lähes tunnin pituinen Hail to the Thief on yhtyeen pisin albumi, vaikka useat sen kappaleet ovatkin kaksi-kolme minuuttia pitkiä, siis lyhyempiä kuin Radioheadin kappaleet yleensä. Thom Yorke sanoi, että hän sai innoituksensa Beatlesin kappaleista, jotka tuntuivat kestävän kauemmin kuin kestivät.

Kappaleet
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Radiohead.
"2 + 2 = 5 (The Lukewarm.)" – 3:19
"Sit Down. Stand Up. (Snakes & Ladders.)" – 4:19
"Sail to the Moon. (Brush the Cobwebs Out of the Sky.)" – 4:18
"Backdrifts. (Honeymoon Is Over.)" – 5:22
"Go to Sleep. (Little Man Being Erased.)" – 3:21
"Where I End and You Begin. (The Sky Is Falling In.)" – 4:29
"We Suck Young Blood. (Your Time Is Up.)" – 4:56
"The Gloaming. (Softly Open Our Mouths in the Cold.)" – 3:32
"There There. (The Boney King of Nowhere.)" – 5:23 
"I Will. (No Man's Land.)" – 1:59
"A Punchup at a Wedding. (No No No No No No No No.)" – 4:57
"Myxomatosis. (Judge, Jury & Executioner.)" – 3:52
"Scatterbrain. (As Dead as Leaves.)" – 3:21
"A Wolf at the Door. (It Girl. Rag Doll.)" – 3:23

Kuten albumikin, jokainen kappale sisältää toisen nimen.

Kokoonpano
Thom Yorke – laulu, sanat, kitara, piano
Jonny Greenwood – kitara, ondes martenot
Colin Greenwood – basso, syntetisaattori, sämpläys
Ed O'Brien – kitara, efektit, taustalaulu
Phil Selway – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu

Vuoden 2003 albumit
Radioheadin albumit
Nigel Godrichin tuottamat albumit
Insta

Insta Group Oy on suomalainen perheyritys, jonka toimialoja ovat teollisuusautomaatio, teollinen digitalisaatio, kyberturva ja puolustusteknologia. Konsernin toimialayhtiöt ovat sähköautomaation ratkaisutoimittaja ja elinkaarikumppani Insta Automation Oy, kyberturvallisuuden ja turvallisen digitalisaation erikoisosaaja Insta Advance Oy sekä avioniikan, miehittämättömän ilmailun ja korkeateknologian asiantuntija Insta ILS Oy.

Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2021 noin 143,5 miljoonaa euroa ja työntekijöitä sen palveluksessa on noin 1000 . Toimipisteitä yrityksellä on Tampereella, Vantaalla, Espoossa, Muuramessa, Oulussa, Harjavallassa, Porissa, Porvoossa, Raisiossa, Kuopiossa, Varkaudessa ja Imatralla.

Yritys muutti nimen vuonna 2006 Instrumentointi Oy:stä Insta Group Oy:ksi.

Insta omistaa Patrian kanssa Millogin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yhtymän kotisivut

Suomalaiset elektroniikkayhtiöt
Suomalaiset perheyritykset
Suomalaiset aseteollisuusyritykset
Heikki Castrén

Heikki Castrén (8. elokuuta 1929 Helsinki – 24. tammikuuta 1980) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli useita julkisia rakennuksia ja liiketiloja muun muassa Helsingin keskustaan. Castrénin isä oli Teknillisen korkeakoulun vesirakennuksen professori Viljo Castrén ja puoliso vuodesta 1953 arkkitehti Mirja Castrén. Heikki Castrén kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1948 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1956. Opiskeluaikanaan hän toimi toimistoarkkitehtina Aili ja Niilo Pulkan arkkitehtitoimistossa 1952–1956. Hän työskenteli aluksi Viljo Revellin arkkitehtitoimistossa Helsingissä 1956–1959 ja 1959–1960 Torontossa sekä saman toimiston toimistopäällikkönä Helsingissä 1960–1964 ja vähän aikaa osakkaana 1964 ennen Viljo Revellin kuolemaa samana vuonna. Castrén perusti oman arkkitehtitoimisto Heikki Castren & Co, jonka osakkaana hän oli 1965–1972. Vuodesta 1972 hän oli osakkaana ja toimitusjohtajana arkkitehtitoimisto Castren–Jauhiainen–Nuuttilassa. 

Castrén sai ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä arkkitehtuurikilpailussa Toronton kaupungintalosta yhdessä Viljo Revellin, Bengt Lundstenin ja Seppo Valjuksen kanssa 1958. Castrénin tunnetuimpia töitä on yhdessä Revellin kanssa suunniteltu Makkaratalo Helsingin keskustassa, Oulunkylän kirkko (1972) sekä Fortumin pääkonttori (1973). Muita töitä ovat esimerkiksi seuraavat:
 Seinäjoen rautatieasema, 1969
 Espoon kaupungintalo, 1971
 vakuutusyhtiö Pohjolan toimitalo, 1969, Lapinmäentie 1, Helsinki

Heikki Castrénin sisar on näyttelijä Elli Castrén.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Vermuntilan Tempo

VT-HT eli Vermuntilan Tempo on Raumalla, Vermuntilan kylässä toimiva jääkiekkoseura. Seura on perustettu vuonna 1945, mutta jääkiekkotoiminta alkoi vasta vuonna 1978. VT-HT pelasi aluksi Rauman kylien Kyläkiekko-sarjassa. 1990-luvulla alkoi nousu aina Suomen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle eli Suomi-sarjaan saakka. Siellä se pelasi yhteensä kolme kautta, mutta joutui luopumaan sarjapaikastaan pelaajapulan vuoksi.

Halli 

1990-luvun alussa Tempo rakennutti Vermuntilaan jäähallin, jota kutsutaan Vermuntilan jäähalliksi ja Tempohalliksi.

Entisiä pelaajia 

 Juuso Akkanen (2005–2006)
 Patrik Forsbacka (2004–2005)
 Esko Heinonen (1997–2008)
 Mika Julkunen (2003–2004, 2005–2009)
 Juha Kukkonen (1998–1999, 2000–2006)
 Tommi Kulmala (2001–2008)
 Tuomas Montonen (2003–2010)
 Krister Pietsalo (2002–2003, 2004–2006, 2007–2009)
 Saku Porkola (1999–2005, 2006–2008)

 Jyrki Pönkkä (1998–1999)
 Jussi Saarenheimo (2001–2010)
 Reeti Sahlstedt (2004–2009)
 Sauli Seikkula (2004–2010)
 Janne Siivonen (2007–2010)
 Petri Tervo (2000–2009)
 Mikael Vahander (2000–2010)
 Joni Virtanen (1999–2010)
 Juha Voutilainen (2001–2008)

Aiheesta muualla 
Vermuntilan Tempon, eli VT-HTn kotisivut

VT-HT - Kyläkiekosta Mestiksen porteille (Jatkoaika.com)

Raumalaiset urheiluseurat
Robin Shou

Shou Wan Por' (s. 17. heinäkuuta 1960 Brittiläinen Hongkong) (tunnetaan paremmin nimellä Robin Shou) on hongkongilaislaissyntyinen näyttelijä joka on sittemmin menestynyt amerikkalaisessa elokuvateollisuudessa. Hänen tunnetuimpia rooleja ovat Liu Kang elokuvissa Mortal Kombat ja Mortal Kombat: Annihilation sekä Gobei elokuvassa Beverly Hills Ninja.

Aiheesta muualla 
 Official Robin Shou Homepage
 Phoenix's Robin Shou Homepage
 Robin Shou Forum

Hongkongilaiset näyttelijät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Rata-SM (rata-autoilu)

Rata-SM on rata-autoilun Suomen-mestaruussarja, jossa kilpaillaan useissa rata-autoluokissa. Luokat, joissa kilpaillaan Suomen mestaruudesta, vaihtelevat vuosittain. Kaudella 2009 SM-arvo oli GT3 Nordic, Formula 3 ja Formula Renault 2.0 -luokilla. Formula Fordissa kilpailtiin Suomen juniorimestaruudesta (SJM). Kilpailussa on mukana myös useita lisäluokkia ja vierailevia luokkia, kuten Legends, BMW Xtreme ja Super Touring/V1600. 

Kaudella 2010 Suomen mestaruudesta ajettiin kahdessa luokassa. Formula Renaultissa ja GT Finnish Championshipissa. Formula Fordeilla oli edelleen SJM-arvo. Kaudella ajetaan viisi osakilpailua kahdessa eri maassa.
 
2011 yhdelläkään luokalla ei ole SM-arvoa GT3:n ja FR2.0:n loputtua. Formula Ford jatkaa SJM-arvoisena.

Kilpailuviikonloppu

Aika-ajot 
Kaikki luokat ajavat aika-ajon, joka koostuu kahdesta 20 minuuttia kestävästä osiosta. Ensimmäinen osio määrää lähtöjärjestyksen 1. kilpailulähtöön ja toinen osio 2. kilpailulähtöön. Autot ovat yhtä aikaa radalla ja nopeimman kierroksen ajanut lähtee 1. ruudusta, toiseksi nopeimman 2. ruudusta jne.

Kilpailu 
Osakilpailu käsittää jokaisessa luokassa normaalisti kaksi lähtöä. Super Touring luokassa 1. lähtö on lyhyt "sprint"-lähtö pituudeltaan noin 30 km. 2. lähtö eli "päälähtö" on Super Touring -luokassa noin 70 km pitkä samoin kuin GT3 Nordic -luokassakin. Formula 3 -luokassa lähdöt ovat noin 50 km, Formula Ford ja Formula Renault 2.0 luokissa 35 km ja muissa luokissa 35-30 km pitkä. Super Touringin päälähdössä ja GT3 Nordic -luokan lähdöissä on pakollinen varikkokäynti. Varikkokäynnin saa tehdä vain kun "Pit Stop Window" on auki. Super Touring luokassa varikkokäynnin aikana vaihdettava vähintään yksi rengas. Jos rengasta tai renkaita ei haluta vaihtaa, täytyy rengas irrottaa, koskettaa maahan ja kiinnittää uudelleen. GT luokassa täytyy tehdä vähintään 45 sekuntia kestävä varikkokäynti, jonka aikana ei tarvitse vaihtaa renkaita. Pysähdyksen aikana voi vaihtaa kuljettajaa, mutta se ei ole pakollista. Lähdöissä lähdetään lähtöruudukosta valolähetyksellä. Poikkeuksena GT3 Nordic luokka jossa lähdetään lentävällä lähdöllä.

Pistelaskujärjestelmä SM-luokissa 

Täyspitkät SM-lähdöt

 21 pistettä
 17 pistettä
 15 pistettä
 13 pistettä
 11 pistettä
 9  pistettä
 7  pistettä
 5  pistettä
 3  pistettä
 1  piste

Super Touringin "sprint"-lähdöt

 11 pistettä
 9  pistettä
 8  pistettä
 7  pistettä
 6  pistettä
 5  pistettä
 4  pistettä
 3  pistettä
 2  pistettä
 1  piste

Formula Renault 2.0 -luokan lähdöt

 30 pistettä
 24 pistettä
 20 pistettä
 17 pistettä
 16 pistettä
 15 pistettä
 14 pistettä
 13 pistettä
 12 pistettä
 11 pistettä
 10 pistettä
 9 pistettä
 8 pistettä
 7 pistettä
 6 pistettä
 5 pistettä
 4 pistettä
 3 pistettä
 2 pistettä
 1 piste

Aika-ajopisteet

 3 pistettä
 2 pistettä 
 1 piste

Lisäluokat

Legends Trophy
Honda Challenge
BMW Xtreme 1h
Kuorma-autot
Super Saloon

Lähteet

 http://www.rata-sm.fi

Aiheesta muualla

 Formula Ford luokan kotisivut
 Formula 3 luokan sivut
 Legends luokan sivut

Rata-SM (rata-autoilu)
Levoton Tuhkimo

Levoton Tuhkimo on Dingon singlejulkaisu vuodelta 1984. Kappale on yksi Dingon kaikkien aikojen menestyneimmistä. ”Levoton Tuhkimo” oli 20 viikkoa Yleisradion TOP-listalla, kunnes Yleisradio muutti listan sääntöjä ja rajoitti kappaleiden listaviikkojen määrää. ”Levottomasta Tuhkimosta” tehtiin remix-versio vuonna 1992.

Mari-Leenin esittämä ”Levottoman Tuhkimon” cover-versio ”Rahutu Tuhkatriinu” nousi Virossa listahitiksi 2006. Suomalainen metalliyhtye HIM teki version ”Levottomasta Tuhkimosta” vuonna 1999.

Kosketinsoitinriffi 
”Levottoman Tuhkimon” kosketinsoitinriffin on tehnyt Tuomo Vähä-Pesola. Pertti Neumann on kuitenkin säveltänyt kappaleen kokonaan. Kappale levytettiin seuraavana vuonna 1984, ja levyllä koskettimia soittaa Pete Nuotio. Porin käräjäoikeus päätti vuonna 2004, että ”Levottoman Tuhkimon” sovituksesta vastaavat Pave Maijanen, Jonttu Virta sekä Vähä-Pesola.

Kappaleet 
Alkuperäinen, vuoden 1984 julkaisu
 Levoton Tuhkimo
 Aino
Remix-julkaisu 1992
 Levoton Tuhkimo (remix)
 Nahkatakkinen tyttö
Remix-julkaisu 1993
 Levoton Tuhkimo (remix)
 Nahkatakkinen tyttö
 Sata rohkeaa laivaa

Kokoonpano 
 Pertti Neumann ‎– laulu
 Jonttu Virta ‎– kitara
 Jarkko Eve ‎– basso/laulu
 Pete Nuotio ‎– koskettimet
 Juha Seittonen ‎– rummut

Scandinavian Music Groupin versio

Scandinavian Music Group levytti klassikkokappaleesta oman versionsa keväällä 2008. Kappale julkaistiin Dingon tribuuttialbumin Melkein vieraissa – Nimemme on Dingo ensimmäisenä singlenä.

Kappaleet
Promo
 Levoton tuhkimo

Lähteet 

Dingon kappaleet
Vuoden 1984 kappaleet
Vuoden 2008 kappaleet
Chicks on Speed

Chicks on Speed on Saksassa, Münchenissä vuonna 1997 perustettu elektronista musiikkia soittava naisyhtye. Yhtye sai alkunsa Münchenin taideakatemiassa opiskelleiden australialaisen Alex Murray-Leslien ja New Yorkista kotoisin olevan Melissa Loganin tavattua müncheniläisen Kiki Moorsen (yhtyeen jäsen vuoteen 2006 asti). Tuolloin Chicks on Speed lähti käyntiin taideprojektina, josta muotoutui musiikkiyhtye. CoS määrittelee itsensä kuitenkin ennemmin projektiksi kuin yhtyeeksi. CoS:n kanssa tekeekin yhteistyötä laaja verkosto muusikoita, tuottajia, elokuva-alan ammattilaisia, graafikoita ja muita taiteilijoita, ja yhtyeen esiintymiset ovat hyvinkin monitaiteellisia CoS:n suunnittelemine esiintymisasuineen, tausta-animaatioineen jne.. Logan ja Murray-Lee ovat julkaisseet myös kirjan, Chicks on Speed: It's A Project.

Diskografia

Albumit
The Un-Releases (2000)
Chicks on Speed Will Save Us All (2000)
The Re-Releases of the Un-Releases (2000) 
99 Cents (2003)
Press the Spacebar (Chicks on Speed and the No Heads) (2004)
Cutting The Edge (2009)
artstravaganza (2014)

Singlet
Warm Leatherette (DJ Hell with ChiCKs On Speed) (1998)
Euro Trash Girl (Mäuse with Chicks On Speed) (1998)
Smash Metal (DMX Krew/Chicks on Speed/The Boob Monster) (1999)
Mind Your Own Business (Chicks On Speed vs Pulsinger, Gaier/Reents) (1999)
Glamour Girl (Chicks On Speed With Christopher Just) (1999)
Kaltes Klares Wasser (2000)
Arhur Whiskey 5 Split 7", V/VM & CoS feat. Hecker, Gerhard Potuznik & David Carretta (2000)Chix 52 (2000)Euro Trash Girl (12") (2000)
Kaltes Klares Wasser - Disc One (12") (Malaria! vs. Chicks On Speed) (2001) 
Kaltes Klares Wasser - Disc Two (12") (Malaria! vs. Chicks On Speed) (2001)
The Chicks on Speed / Kreidler Sessions (Chicks on Speed / Kreidler ) (2001)
Fashion Rules (2002)
We Don't Play Guitars Remixes (2003)
We Don't Play Guitars (2003)
Wordy Rappinghood (2003)
Flame On (Chicks on Speed vs. Mika Vainio) (2004)
What Was Her Name? (2004)
Art Rules (2007)
Super Surfer Girl (2008)
10 Years Thyssen Bornemisza Art Contemporary 21-Art Dump (2012)
UTOPIA (2014)
We are data remix Cora Nova (2017)

Aiheesta muualla

Chicks on Speedin virallinen kotisivu
Chicks on Speed MySpace -sivustolla
pHinnWebin Chicks on Speed -sivusto
 Tenticalism show video and documentaries 

Saksalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
The Bleeding

The Bleeding on yhtyeen Cannibal Corpse neljäs studioalbumi. Se on yhtyeen viimeinen, jolla on mukana alkuperäinen laulaja Chris Barnes ja se on ensimmäinen jolla on mukana kitaristi Rob Barrett, joka oli mukana ennen yhtyeessä Malevolent Creation. Metal Blade Records julkaisi albumin vuonna 1994. Remasteroitu versio albumista sisältää uuden kansikuvan, bonusraidan ("The Exorcist", cover Possessedin kappaleesta) ja musiikkivideon kappaleeseen "Staring Through the Eyes of the Dead".

Kappaleet

The Exorcist (Possessed -cover)

Kokoonpano
 Chris Barnes - laulu
 Jack Owen - kitara
 Rob Barrett - kitara 
 Alex Webster - basso
 Paul Mazurkiewicz - rummut

Vuoden 1994 albumit
Cannibal Corpsen albumit
Robert Mizrachi

Robert Mizrachi (s. 24. marraskuuta 1978 Sunny Isles Beach, Florida) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on toisen tunnetun pokerinpelaajan, Michael "The Grinder" Mizrachin isoveli. Michaelin kaksoisveli Eric Mizrachi on myös pokeriammattilainen. Neljäs nuorempi veli Daniel on ammatiltaan taikuri.

Pokeriura 

Mizrachin ensimmäinen suuri turnausvoitto oli Amsterdamissa käydyn Master Classics of Poker -tapahtuman 5 000 euron LIDO Championship -turnauksen ykköstila. Hän ansaitsi palkintorahoja 372 240 euroa. Huhtikuussa 2006 hän sijoittui toiseksi Fourth Annual Five-Star World Poker Classicin 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksessa (palkintosumma 113 265 dollaria).

World Poker Tourilla The Mirage Poker Showdown -tapahtuman pääturnauksessa Mizrachi selvisi finaalipöytään ja oli lopulta Stanley Weissin voittaman kisan kuudes ansaiten 129 476 dollaria. Toisen kerran hän oli WPT:n finaalipöydässä tammikuussa 2007, jolloin hän oli neljäs Bahamasaarilla pelatussa PokerStars Caribbean Poker Adventure -turnauksessa. Sijoituksestaan hän ansaitsi 409 703 dollaria.

World Series of Pokerista (WSOP) Mizrachilla on yksi voitto ja useita rahasijoja. Ennen vuotta 2007 hän oli menestynyt parhaiten vuoden 2005 1500 dollarin limit hold'em shootout -turnauksessa, jossa sijoittui neljänneksi. Vuoden 2007 WSOP:n Mizrachi aloitti vahvasti: hän sijoittui neljässä turnauksessa 12 päivän aikana rahoille, mukaan lukien kahden H.O.R.S.E.-turnauksen finaalipöytäsijoitukset. Näiden jälkeen hän sai uransa ensimmäisen rannekkeen voittamalla pot limit omahan maailmanmestaruusturnauksen, jossa on 10 000 dollarin turnausmaksu. Mizrachi ansaitsi ykköstilastaan 768 889 dollaria. Myös WSOP:n pääturnauksessa hän oli rahoilla (sijoitus 357.). Vuoden 2008 WSOP:ssa Mizrachi oli neljäs 2 500 dollarin 2-7 triple draw lowball -turnauksessa. Hän oli rahoilla myös pääturnauksessa (458.).

Lokakuussa 2009 Mizrachi oli toinen UltimateBetin Aruba Poker Classicin pääturnauksessa. Hän ansaitsi kakkossijastaan 414 680 dollaria.

Mizrachi edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Tammikuussa 2010 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 3,4 miljoonaa dollaria.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Viralliset kotisivut
 Esittely Fult Tilt Pokerin sivustolla

Yhdysvaltalaiset pokerinpelaajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
David Duke

David Ernest Duke (s. 1. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen poliittinen aktivisti. Duke on valkoinen nationalisti ja kuvailee itseään ”roturealistiksi”. Hän kannattaa "rotujen" sekoittumisen estämistä ja valkoista ylivaltaa.

Duke on entinen Louisianan edustajainhuoneen jäsen ja osallistunut presidentinvaalin esivaaliin sekä republikaanina että demokraattina. Hän liittyi vuonna 1967 Ku Klux Klaniin ja oli 1974–1978 Knights of the Ku Klux Klan -järjestön suurvisiirin (Grand Wizard) arvoinen johtaja.

Duke uskoo juutalaisten taloudelliseen ja poliittiseen ylivaltaan sekä mediavaltaan länsimaissa, eritoten Yhdysvalloissa. ADL on kuvaillut Dukea ”Amerikan ehkä tunnetuimmaksi rasistiksi ja antisemitistiksi”. Duke on tunnettu holokaustin kiistäjä.

Duke esittää väitettä juutalaisten maailmanlaajuisesta salaliitosta, joka pyrkii tuhoamaan valkoisen rodun maahanmuuton ja sekoittumisen kautta. Duke piti Donald Trumpia parhaana republikaanien vuoden 2016 esivaaliehdokkaista ja kehui erityisesti Trumpin suunnitelmaa karkottaa 11 miljoonaa paperitonta siirtolaista. Trump vastasi, että hän ei halua eikä tarvitse Duken kannatusta.

Lähteet

Aiheesta muualla
David Duken viralliset kotisivut

Ku Klux Klanin jäsenet
Yhdysvaltalaiset poliitikot
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Holokaustin kieltäjät
Salaliittoteoreetikot
Pyhän Ristin katedraali

Pyhän Ristin katedraali () on kirkkorakennus Bostonissa, Yhdysvaltain Massachusettsissa. Se on Bostonin roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan pääkirkko, ja suurin kirkkorakennus Uudessa-Englannissa. Katedraalin suunnittelusta on vastannut yhdysvaltalainen arkkitehti Patrick Keely. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1866. Huhtikuun 26. päivänä vuonna 1875 uusgotiikkaa edustava katedraali oli valmis vihittäväksi. Vihkimisjuhlallisuuksia johti arkkipiispa John J. Williams.

Lähteet 

Bostonin rakennukset ja rakennelmat
Yhdysvaltain katedraalit
Kivikirkot
Kööpenhaminan metro

Kööpenhaminan metro on automaattinen metrojärjestelmä, joka palvelee Kööpenhaminan ja Frederiksbergin kuntien aluetta Tanskassa.

Metro koostuu neljästä linjasta ja 39 asemasta. Asemista yhdeksän on maanalaisia. Laiturit ovat noin 60 metriä pitkiä ja 20 metriä leveitä. Linjojen yhteenlaskettu pituus on noin 21,3 kilometriä, josta noin yhdeksän kilometriä on tunnelissa. Pisin tunneli on M2-linjalla välillä Fasanvej–Lergravsparken. Se on 7,5 kilometriä pitkänä Tanskan toiseksi pisin tunneli.

Kööpenhaminan ja ruotsalaisen Malmön kuntien välille toivotaan tulevaisuudessa omaa metrolinjaa.

Historia
Metron ensimmäinen osuus Nørreport–Lergravsparken ja Vestamager avattiin 19. lokakuuta 2002. 29. toukokuuta 2003 avattiin osuus Nørreport–Frederiksberg ja 12. lokakuuta 2003 avattiin vielä jatke Vanløseen. Osuus Lergravsparkenilta lentoasemalle (Lufthavn) avattiin 28. syyskuuta 2007.

Kolmannen, kehälinja M3:n () rakennustyöt alkoivat vuonna 2013, ja linja avattiin käyttöön syyskuussa 2019. Radalla on 17 uutta metroasemaa. Laajennustyöt toteutti kaksi italialaista yritystä: Salini Construttori rakensi raiteet ja asemat, vaunukaluston toimitti Ansaldo STS. Suomalainen Kone toimitti hissit ja liukuportaat kaikille kehälinjan asemille. Uusi linja poikkeaa vanhoista teknisesti sen verran, että nykyiset junat eivät ole siellä yhteensopivia eivätkä uudet junat nykyisillä linjoilla.

Myös neljäs M4-metrolinja on rakenteilla. Sen itäinen haara avattiin 28. maaliskuuta 2020 ja läntisen pitäisi avata vuonna 2024.

Vaihtoyhteydet
Kööpenhaminan metroa ei rakennettu itsenäiseksi liikenneverkoksi, vaan se on ikään kuin kaksi liityntälinjaa Kööpenhaminan paikallisjunaverkolle. Vaihtoyhteys näiden välillä on Nørreportin asemalla. Myös Öresundståg-junat pysähtyvät siellä. Lisäksi myös Vanløsen ja Lindevangin metroasemilta on vaihtomahdollisuus paikallisjunaan. Regionaltåg-juniin saa vaihdettua Nørreportin ja Øresundin asemilta sekä lentoaseman metroasemalta.

Linjat

Turvallisuus
Metro on alusta alkaen ollut täysin automatisoitu. Niinpä junissa ei ole kuljettajahyttejä. Kuitenkin hätätapauksessa metrojunaa saa ohjattua manuaalisesti junan päissä olevien luukkujen alapuolella olevalla järjestelmällä. Tunneliasemilla on lasiseinät ja automaattiset laituriovet yliajojen estämiseksi. Juna ei voi lähteä asemalta, ennen kuin kaikki ovet ovat kiinni ja lukossa. Jos jokin esine on oven välissä, ovi avautuu välittömästi. Lasiset laituriovet ovat pysähtyneen junan ovien kohdalla. Junan ovien avautuessa lasiovet aktivoituvat ja avautuvat. Ovet saadaan avattua myös manuaalisesti, jos niiden automaattinen avaus ei toimi. Jos juna pysähtyy väärään paikkaan, lasiseinät saa kaadettua. Kaikki metrotunnelit ovat hyvin valaistuja, ja niissä on hätäuloskäynti 600 metrin välein.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Metron viralliset sivut 
 UrbanRail.Net 
 Kööpenhaminan metroasemat ja linjat kartalla 
 Visit Copenhagen: Traffic changes and metro construction in Copenhagen
Suomen VII armeijakunta

Suomen VII Armeijakunta oli Suomen maavoimien armeijakunta jatkosodassa.

Komentaja 
Armeijakunnan komentajana oli muodostamisesta 20. kesäkuuta 1941  lakkauttamiseen 16. kesäkuuta 1943 kenraalimajuri Woldemar Hägglund, joka ylennettiin kenraaliluutnantiksi 16. tammikuuta 1942.

Joukot 
Armeijakuntaan liitettiin muodostettaessa 7. ja 19. divisioona.

Armeijakunnan tie jatkosodan hyökkäysvaiheessa 

VII armeijakunta oli aluksi ryhmitetty linjalle Pyhäjärvi-Värtsilä. Se aloitti hyökkäyksensä muun Karjalan Armeijan tavoin 10. heinäkuuta 1941. Armeijakunnan tavoitteena olisi ollut Sortavala, mutta hyökkäys pysähtyi jo pian Matkaselälle ja Hämekoskelle. Heikon hyökkäysmenestyksen takia armeijakunta sai vahvennuksena 11. divisioonan. Tämäkään ei riittänyt, sillä neuvostodivisioona piti asemansa. Elokuun puolivälissä päämaja joutui perustamaan I armeijakunnan Sortavalan suunnalle. Yhdessä I Armeijakunnan kanssa armeijakunta valtasi Sortavalan elokuun loppupuoliskolla. 

Sortavalan taistelujen jälkeen armeijakunta siirrettiin Itä-Karjalaan Vieljärvelle. Elokuun lopussa se eteni Säämäjärvelle ja samalla siihen liitettiin 1. divisioona. Syyskuun puolivälissä armeijakunta valtasi Prääsän ja Petroskoihin armeijakunnan joukot saapuivat 1. lokakuuta. Lokakuun puolivälissä VII armeijakuntaan kuuluivat Osasto Lagus, 1., 11. ja 4. divisioona. Lokakuun lopussa pääosa armeijakunnan joukoista siirrettiin muualle ja uudelleen järjestettyn armeijakunnan muodostivat lopulta vain 4. divisioona ja Ryhmä Oinonen. Armeijakunta valtasi Kontupohjan 2. marraskuuta. Armeijakunnan viimeiseksi hyökkäysvaiheen sotatoimeksi jäi Songunniemen valtaus, jonka jälkeen armeijakunta siirrettiin reserviksi Äänislinnaan.

Lähteet 

Jatkosodan suomalaiset armeijakunnat
Karjalan Armeija
Burt Young

Burt Young, entiseltä nimeltään Jerry De Louise, (s. 30. huhtikuuta 1940 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Rocky-elokuvien Paulie-hahmona. Hän sai roolistaan sarjan ensimmäisessä osassa parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden vuonna 1976.

Burt Young on esiintynyt uransa aikana yli sadassa projektissa. Pääosin hän on edustanut italialais-amerikkalaisia työläisluokan hahmoja, kuuden Rocky-elokuvan lisäksi muun muassa elokuvissa Chinatown, Raivopäät, New Yorkin unelmia, Suuri gangsterisota, Pääteasema Brooklyn ja Downtown: A Street Tale. Lisäksi Young on esiintynyt monessa televisiosarjassa, kuten Baretta, Kova laki ja M.A.S.H..

Hän on Tony Burtonin ja Sylvester Stallonen ohella ainoa, joka on esiintynyt kaikissa Rocky-elokuvissa.

Young omistaa ravintolan Bronxissa, New Yorkissa. Hän on leski ja hänellä on yksi tytär.

Filmografiaa
Viimeinen tie Brooklyniin (1964)
Chinatown (1974)
M.A.S.H. (tv-sarja, yhdessä jaksossa vuonna 1973)
Baretta (tv-sarja, kolmessa jaksossa vuosina 1975–1976)
Rocky (1976)
Raivopäät (1978)
Rockyn uusintaottelu (1979)
Amityville – paholaisen piiri (1982)
Tiikerinsilmä – Rocky III (1982)
Suuri gangsterisota (1984)
The Pope Of Greenwich Village (1984)
Miami Vice (tv-sarja, yhdessä jaksossa vuonna 1984)
Rocky IV (1985)
Rocky V (1990)
Sopranos (tv-sarja, yhdessä jaksossa vuonna 2001)
Rob the Mob (2014)
Rocky Balboa (2006)
Downtown (2007)
Win Win (2011)

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikanitalialaiset