joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rauna Kuokkanen

Rauna Kuokkanen (, s. Utsjoki) on suomensaamelainen alkuperäiskansojen tutkija ja Lapin yliopiston arktisen alkuperäiskansatutkimuksen tutkimusprofessori.

Kuokkanen oli Toronton yliopiston alkuperäiskansojen tutkimuksen apulaisprofessori 2008–2018 ja Norjan Koutokeinossa toimivan Saamelaisen korkeakoulun dekaani.Kuokkanen kutsuttiin Lapin yliopiston arktisen alkuperäiskansatutkimuksen tutkimusprofessorin tehtävään 1. heinäkuuta 2017 lukien. 
 
Kuokkanen opiskeli saamen kieltä ja kirjallisuutta Oulun yliopistossa ja väitteli kasvatustieteiden tohtoriksi Brittiläisen Kolumbian yliopistossa Kanadassa.

Rauna Kuokkasen äiti on saamelaiskirjailija Kirste Paltto. Kuokkanen on kääntänyt englanniksi äitinsä lastenkirjan Vilges geađgi (The White Stone, 2011).

Canadian Political Science Association palkitsi Kuokkasen kirjan Restructuring Relations: Indigenous Self-Determination, Governance, and Gender (2019) Best Book in Comparative Politics -palkinnolla ja British International Studies Association Susan Strange Best Book Award -palkinnolla kesäkuussa 2020.

Julkaisuja
Juoga mii geasuha: Sámi girječálliid searvvi antologiija, Davvi Girjii, 2001. ISBN 9788273744500.
Reshaping the University: Responsibility, Indigenous Epistemes, and the Logic of the Gift, University of British Columbia Press, 2008. ISBN 9780774813570.
Boaris dego eana: eamiálbmogiid diehtu, filosofiijat ja dutkan, Čálliidlágádus, 2009. ISBN 9788292044704.
Restructuring Relations: Indigenous Self-Determination, Governance, and Gender, Oxford University Press, 2019. ISBN 9780190913281.

Lähteet

Aiheesta muualla
Linkkejä Rauna Kuokkasen artikkeleihin verkossa

Suomalaiset kasvatustieteilijät
Saamelaiset henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
NoHo Partners

NoHo Partners Oyj (vuoteen 2018 Restamax Oyj) on suomalainen ravintola-alan pörssiyhtiö. NoHo Partnersin omistukseen kuuluu noin 250 ruokaravintolaa, yökerhoa sekä seurustelu- ja viihderavintolaa Suomessa, Tanskassa ja Norjassa.

Historia 
Restamax sai alkunsa Tampereella 1996 ravintola- ja pubiyrityksenä. Restamax listautui Helsingin pörssiin loppuvuonna 2013 Suomen ensimmäisenä ravintola-alan yhtiönä. Listautumisen yhteydessä järjestettiin listautumisanti, jonka järjestäneen Evli Pankin omat sijoitusrahastot merkitsivät valtaosan yleisölle tarjotuista osakkeista. Yhtiön liiketoiminta painottui tuolloin Suomen suurimpiin kaupunkeihin ja kauppa- ja kasvukeskuksiin. Restamaxia hallitsivat sen perustajat Timo Laine ja Mikko Aartio.

Henkilöstövuorausliiketoiminta tuli osaksi Restamax-konsernia elokuussa 2014 Smile Henkilöstöpalvelujen (silloinen Staff Invest -konserni) hankinnan myötä. Ravintolaliiketoiminta laajentui maaliskuussa 2018 Tanskaan, missä Restamax operoi pian noin muutamaa kymmentä ravintolaa ja pubia.

Restamax tiedotti huhtikuussa 2018 ostavansa Royal Ravintolat, joka omisti Suomessa muun muassa ravintolat Savoyn ja Eliten. Restamax kertoi panostavansa yrityskaupan jälkeen jatkossa kansainväliseen kasvuun. Royal Ravintoloiden toimitusjohtajasta Aku Vikströmistä tuli yhtiön toimitusjohtaja, kun taas Restamaxin toimitusjohtaja Juha Helminen nimitettiin vastaamaan yhtiön ulkomaan toiminnoista.

Restamax pyrki listaamaan Smile Henkilöstöpalvelut Helsingin pörssiin vuonna 2018, mutta lokakuussa listautumisannin pääjärjestäjäksi valittu Nordea päätti vetäytyä hankkeesta. Yhtiöt arvioivat, että annissa ei olisi voitu saavuttaa tarpeeksi merkintöjä listautumisen toteuttamiseksi. Vuonna 2017 Smilen liikevaihto oli noin 75 miljoonaa euroa.

Hankittuaan Royal Ravintolat aiemmin keväällä Restamax-konserni muutti nimensä marraskuussa 2018. Uusi nimi, NoHo Partners Oyj, muodostui sanoista Nordic Hospitality Partners.

Kansainvälinen kasvu jatkui huhtikuussa 2019, kun NoHo Partners laajensi liiketoimintaansa Norjaan 15 ravintolan hankinnan myötä. Smile Henkilöstöpalvelut puolestaan yhdistyi toisen suomalaisen henkilöstövuokrausyhtiön VMP:n kanssa elokuussa 2019. NoHo Partnersista tuli yhdistyneen yhtiön suurin osakkeenomistaja 30,27 prosentin omistusosuudella.

Helmikuussa 2020 uutisoitiin NoHo Partnersin ostavan 70 prosentin enemmistön hampurilaisketjuketju Friends & Brgrsista. Yrityskauppa astuu voimaan 1. huhtikuuta.

Omistajat 
NoHo Partnersin suurimmat osakkeenomistajat, tilanne 31. toukokuuta 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 NoHo Partners

Suomalaiset ravintolaketjut
Suomalaiset pörssiyhtiöt
Kempeleen-Salon osuusmeijeri

Kempeleen-Salon osuusmeijeri oli Kempeleen kunnassa vuosina 1912–1922 toiminnassa ollut meijeri. Meijerirakennus rakennettiin Kempeleeseen Pohjanmaan radan varteen Kempeleen rautatieasemaa vastapäätä, joka nykyiseltään sijaitsee Ristisuon asuinalueella. 

Meijerin toiminnan loputtua rakennus myöhemmin toimi muun muassa Oulun Margariinitehtaan tuotantotiloina sekä Kempeleen kunnantoimistona vuosina 1933–1937. Rakennuksessa asui 1940- ja 1950-luvuilla tunnettu taidemaalari Daniel Pesu. Nykyvuosina rakennus on ollut harrastekäytössä.

Historia
Kempeleessä voin valmistaminen aloitettiin jo 1500-luvulla. Sen aikainen kaikki voi myytiin Oulun kaupungille, joka lastasi ne pääasiassa Tukholmaan meneviin laivoihin. 

Voin tärkeyttä kauppatavarana kuvaa hyvin sekin, että kempeleläiset maksoivat ensimmäisen kirkonkellonsa voilla. Voita valmistettiin 1800-luvulle saakka yksinomaan pystyllä mäntäkirnulla, mutta vähitellen otettiin käyttöön myös pyöritettäviä kirnuja, joiden avulla saatiin vähemmällä työllä runsaammin voita. Myöhemmin 1800-luvun lopulla perustettiin useita pieniä meijereitä Kempeleeseen, ja lähipitäjään Liminkaan.

Pohjanmaan radan valmistuttua suurin osa 1800-luvun lopulla Kempeleessä valmistetusta voista lastattiin junaan Kempeleen asemalla, mistä matka jatkui Hankoon, ja sieltä ulkomaille, lähinnä Englantiin. Juna kulki etelään kerran viikossa. Voin myynnin kannattamattomuus alkoi vaivata 1900-luvun alussa, kun monet kempeleläiset maidontuottajat myivät maitonsa mieluummin Ouluun ohi meijerin. Ajan myötä meijeritoiminta Kempeleessä vähin erin näivettyi, ja lakkasi pian kokonaan.

Kempeleen-Salon osuusmeijerin perustaminen
Maaliskuussa 1912 maalaisseuran piirissä aloitettiin keskustella uuden meijeriyhtiön perustamisesta. Tällöin esitettiin myös toivomus, että oulunsalolaiset yhtyisivät hankkeeseen. Seuraavassa kokouksessa päätettiin lopullisesti perustaa uusi meijeri. Perustettavaan meijeriin päätettiin asettaa 800 osuutta. 

Meijerissä oli 70–75 osakasta, jotka eivät kuitenkaan pystyneet pitämään sen toimintaa kannattavana. Tuotanto oli 35 000–40 000 kiloa voita vuodessa, joka oli huomattavasti vaatimattomampi määrä kuin edeltävässä meijeriyhtiössä. Meijeri myi voitaan Englantiin ja Ouluun. Elintarvikepulan kiristyessä keväällä 1917 määräsi senaatti lähetettäväksi osan meijeriin tulevasta maidosta Ouluun helpottamaan kaupungin elintarvikepulaa. Suurin osa voista vietiin nyt Ouluun. Määräys peruutettiin vasta joulukuun alussa, ja toiminta pääsi pitkän tauon jälkeen elpymään. Kuitenkin tämän jälkeen meijerituotanto pysyi alhaisena, ja kannatus heikkona.

Vuosien 1917 ja 1918 vaikea tilanne asetti omat rajoituksensa pienen ja taloudellisesti heikon yrityksen toiminnalle. Meijeri kaatui kokonaan taloudellisiin vaikeuksiin vuonna 1922.

Lähteet

Viitteet

Kempeleen rakennukset ja rakennelmat
Kempeleen historia
Suomen entiset meijerit
Oulunsalo
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Milan Turkovic

Milan Turkovic (s. 1939 Zagreb) on kroatialaissyntyinen fagotisti. Hän varttui ja sai koulutuksensa Wienissä. Hän liittyi varhain urallaan Wienin sinfoniaorkesteriin ensifagotistina. Vuonna 1967 hän aloitti soittamisen Concentus Musicus -kokoonpanossa, jonka yli 200 levytyksen joukkoon kuuluu Bachin kantaattien sarja. Varhain urallaan Turkovic oli myös mukana perustamassa Ensemble Wien-Berlin -puhallinkvintettiä. Hän toimi fagotinsoiton professorina Salzburgin Mozarteumissa vuosina 1984–92. Tämän jälkeen hän pääsi opettamaan Wienin konservatorioon, jossa hän työskenteli vuoteen 2003.

Solistina ja kamarimuusikkona Turkovic on julkaissut yli 40 levytystä. Hänen ohjelmistonsa on laaja ja ulottuu barokista nykysäveltäjiin. Hän on 1990-luvulta lähtien myös säännöllisesti johtanut kamariorkestereita ja puhallinyhtyeitä. Hän on kirjoittanut tai ollut mukana kirjoittamassa kolmea musiikkikirjaa. Turkovicin ensimmäinen kirja, Was Musiker Tagsueber tun: senza sordino julkaistiin Wienissä vuonna 1998.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut , , 

Itävaltalaiset fagotistit
Itävaltalaiset kapellimestarit
Musiikkikirjailijat
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Willemiitti

Willemiitti on nesosilikaatteihin eli jalosilikaatteihin kuuluva silikaattimineraali, joka on sinkkimalmin lähde. Väri on vihreänkeltainen, sinertävä tai vaihtelee valkoisen ja ruskean välillä. Viiru on valkoinen. Kiilto on lasin- tai pihkankiilto. Kovuus on Mohsin asteikolla 5,5. 

Willemiitti on nimetty Alankomaiden kuninkaan Vilhelm I:n mukaan.

Sen kidejärjestelmä on trigoninen. Kemiallinen kaava on Zn2SiO4. Ultraviolettivalossa siinä on voimakas vihreä fluoriloiste.

Esiintyminen 
Willemiittiä esiintyy sinkkipitoisissa kalkkikivissä. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Kanadasta, Belgiasta, Namibiasta ja Australiasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Webmineral: Willemite Mineral Data 
 Mindat: Willemite 
 Handbook of Mineralogy: Willemite  (pdf)

Silikaattimineraalit
Savo-Karjalan vihreät

Savo-Karjalan vihreät on Vihreän liiton piirijärjestö Savo-Karjalan vaalipiirissä. Järjestö muodostettiin vuoden 2013 alussa, kun Pohjois-Karjalan vaalipiirissä toiminut Pohjois-Karjalan Vihreät ja Pohjois-Savon vaalipiirissä toiminut Pohjois-Savon vihreät yhdistyivät vaalipiiriuudistusta seuraten. Fuusio toteutettiin siten, että Pohjois-Savon piiri muutti nimensä sekä sääntönsä ja Pohjois-Karjalan piiriyhdistys asetettiin lepäämään.

Puheenjohtajat
Toni Juvonen 2013→

Varapuheenjohtajat
Krista Mikkonen 2013
Antti Elsilä 2014→

Jäsenyhdistykset
Joensuun Vihreät (JoVi)
Pohjois-Karjalan Vihreät Nuoret – Viikari (JoViNo)
Kontiolahden Vihreät
Kuopion Vihreät (KuoVi)
Kuopion vihreät nuoret ja opiskelijat (KuViO)
Leppävirran Vihreät
Maaningan-Siilinjärven-Nilsiän Vihreät (MaSiiNi)
Pohjois-Karjalan Vihreät Naiset
Pohjois-Savon Vihreät Naiset (Sohvi)
Sisä-Savon Vihreät (SiSaVi, Rautalampi, Suonenjoki, Tervo ja Vesanto)
Vihreä Pohjois-Karjala (Ilomantsi, Juuka, Kitee, Lieksa, Liperi, Nurmes, Outokumpu, Polvijärvi, Rääkkylä, Tohmajärvi ja Valtimo)
Vihreä Varkaus
Ylä-Savon vihreät (YSaVi, Iisalmi, Keitele, Kiuruvesi, Lapinlahti, Pielavesi, Sonkajärvi ja Vieremä)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Savo-Karjalan vihreät

Vihreän liiton piirit
Savo-Karjalan vaalipiiri
Terttu Eskelinen

Terttu Asteri Elo, kirjailijanimi Terttu Eskelinen (28. kesäkuuta 1920 Koivisto Vpl – toukokuussa 2009) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.

Eskelinen käv viisi luokkaa yhteiskoulua ja Linnalan kauppakoulun Viipurissa. Hän työskenteli tomistoapulaisena ja Kouvolan Sanomien oikolukijana.

Teoksia 
Nimellä Terttu Eskelinen:
 Sotarakkaus : romaani. Karisto 1966 
 Runoja teoksessa Lyhdyt puhkeavat kukkaan : Pohjois-Kymen kirjoittajarenkaan runoantologia. Pohjois-Kymen kirjoittajarengas, Kouvola 1974

Suomennoksia 
Nimellä Terttu Elo:
 Thomas Thompson : Bonanza : Mies, jolla oli rohkeutta. Karisto 1967 (alkuteos Bonanza)
 Doris Schroeder : Patty Duke ja kummitustalo. Karisto 1967 (alkuteos Patty Duke and mystery mansion)
 Aleksandr Puškin : Kapteenin tytär sekä Laukaus, Aatelisneiti talonpoikaistyttönä, Postimestari ja hänen tyttärensä, Hautaustoimitsija & Dubrovskij ; suom. Samuli Suomalainen, Juho Ahava, V. Hämeen-Anttila ja Terttu Elo. Ex libris, Concert hall society, Helsinki 1971
 Maksim Gorki : Vakooja, engl. käännöksestä The spy suom. Terttu Elo ; kuvitus Anthony Colbert. Ex libris, Concert hall society, Helsinki 1971

Lähteet 
 
 Kymenlaakson kirjailijat : Terttu Eskelinen
 Kirjasampo.fi : Terttu Eskelinen

Suomalaiset kirjailijat
Suomentajat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Levi Sjöstrand

Levi Valdemar Sjöstrand (22. heinäkuuta 1920 Bosund, Luoto – 16. marraskuuta 1994 Edsevö, Pedersöre) oli suomenruotsalainen kirjailija.

Sjöstrand sairasti lihasrappeumatautia ja hän joutui sen vuoksi pyörätuoliin jo 16-vuotiaana. Sjöstrand julkaisi esikoisteoksensa Arvet 1958. Hän kirjoitti kolme romaania, novellikokoelmia ja lisäksi radiokuunnelmia ja tv-näytelmiä. Sjöstrand oli myös useiden vuosien ajan Kuriren-lehden avustajana.

Sjöstrandin historialliset romaanit Hård kust ja Kustbor sijoittuivat Suomen sodan 1808–1809 vuosiin. Novellikokoelmat Brytningstid ja Utlämnad sekä romaani Nyårsafton taas käsittelivät vammaisten asemaa yhteiskunnassa.

Teoksia 
 Arvet : noveller. Schildt, Helsingfors 1958
 Oro : noveller. Schildt, Helsingfors 1960
 Hård kust : roman. Schildt, Helsingfors 1965
 Brytningstid : noveller. Schildt, Helsingfors 1968
 Kustbor : roman. Schildt, Helsingfors 1971
 Utlämnad : noveller. Schildt, Helsingfors 1973
 Nyårsafton : roman. Schildt, Helsingfors 1976

Palkinnot 
 Längmanin palkinto 1966

Lähteet 
 
 Uppslagsverket Finland : Levi Sjöstrand
 Svenskösterbottniska författare : Levi Sjöstrand 
 Kirjasampo.fi : Levi Sjöstrand
 Pedersöre kommun : Pedersöreförfattare : Levi Sjöstrand 

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Kammiovuori

Kammiovuori on maankohouma Sysmässä Päijänteen itäisellä rannalla lähellä Luhangan rajaa. Vuoren korkeus on 221 metriä. Paikka on Tiirismaan jälkeen Päijät-Hämeen toiseksi korkein paikka ja korkein vapaasti tavoitettavissa oleva paikka, koska Tiirismaan korkein kohta, 222,6 metriä korkea, on Digitan aidan sisällä ja Tiirismaan korkein vapaasti tavoitettavissa oleva paikka on kolme metriä huippua alempi, 219,6 metriä aidan itäpuolella.

Kammiovuorella on retkeilyalue, jossa on seitsemän metriä korkea siirtolohkare Sysmän Linta ja yli sata vuotta sitten eläneen erakon asuinsijaksi mainittu Hiskian luola.

Lähteet 

Sysmän luonto 
Suomen kalliot
Suomen luonnonmuistomerkit
Molly Näsman

Molly Rosenström Näsman (o.s. Rosenström) s. 3. heinäkuuta 1999 Helsinki) on suomenruotsalainen poplaulaja, joka käytti taiteilijanimenä etunimeään. Näsman nousi julkisuuteen sijoituttuaan toiseksi Suomen Talent-kilpailun 3. tuotantokaudella sekä voitettuaan Suomen ensimmäisen The Voice Kids -laulukilpailun 10. marraskuuta 2013 esitetyssä finaalissa.

Elämä ja ura 
Molly Rosenström syntyi Helsingissä vuonna 1999, mutta hänen perheensä muutti Karjaalle Mollyn ollessa ala-asteikäinen. Yläastetta Näsman kävi Helsingissä Ruotsalaisessa normaalilyseossa. Molly harrastaa tanssia ja pianonsoittoa. Hän on aiemmin harrastanut myös telinevoimistelua ja käsipalloa.

Vuonna 2011 Näsman osallistui Talent-ohjelman suomalaisen version kolmannelle tuotantokaudelle ja sijoittui kilpailussa lopulta toiseksi, ollen kuitenkin kilpailun paras laulaja.

2013–2014 The Voice Kids ja levytyssopimus 
Näsman kilpaili The Voice Kids -ohjelmassa Krista Siegfridsin joukkueessa. Kilpailun voitosta Rosenström sai palkinnoksi muun muassa levytyssopimuksen Universal Music -levy-yhtiön kanssa sekä 5 000 euron stipendin musikaaliseen kehittymiseen.

Mollyn esikoissingle ”If I Ever Grow Up” ja sen musiikkivideo julkaistiin heti The Voice Kids -finaalin jälkeen. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Molly itse yhdessä Axel Ehnströmin ja Janne Huttusen kanssa. Kappaleen musiikkivideo on kuvattu Kuala Lumpurissa. Mollyn esikoisalbumi Stardust julkaistiin 11. huhtikuuta 2014. Albumin toinen single ”Maybe I Love You” sai radioensisoittonsa YleX-radiokanavan Uuden musiikin iltavuorossa 30. joulukuuta 2013.

2017 ja uran lopetus 2018 
Näsman julkaisi vuonna 2017 kolmen vuoden tauon jälkeen kaksi uutta singleä, ”At Night” ja ”Loud” -kappaleet. Kappaleet julkaisi monacolainen levy-yhtiö Subtone, jonka kanssa hän oli työskennellyt keväästä 2017.

Rosenström ilmoitti Yle X3M:n haastattelussa marraskuussa 2018 lopettaneensa laulajauransa. Hän sairastui kesällä 2018 jo toistamiseen syömishäiriöön, jonka johdosta hän hakeutui sairaalahoitoon. Hän oli kärsinyt aiemmin jo vuonna 2014 syömishäiriöstä, mutta parantunut. Näsman saa esikoislapsensa aviomiehensä kanssa keväällä 2019.

2020 Mollyn paluu musiikkiin 

Rosenström julkaisi 4 joulukuuta 2020 "Still Got Me" yli kahden vuoden tauon jälkeen. Rosenström julkaisi keväällä 2021 EP "Emotions" johon sisältyy kappaleita "Left on Read", "Only Yours (Tonight), "Bad Luck" ja "Your Oxygen".

Lauluntekijä 

Molly on nykyään Starlab Publishing levy-yhtiöllä lauluntekijänä, jossa hän kirjoittaa mm. K-pop musiikkia Aasiaan. Molly kirjoitti mm. kappaleen "Letter Filled With Light" joka korealainen suosittu artisti WHEE IN (Mamamoo jäsen) julkaisi 16 tammikuuta 2022. Letter Filled With Light nousi heti "Worldwide iTunes Album Chart" listalle kolmanneksi heti Adelen ja The Weeknd jälkeen.

Diskografia

Albumit

Singlet

Musiikkivideot 
 If I Ever Grow Up (2013 – ohj. Kim Koponen) 
 Maybe I Love You (2014 – ohj. Kim Koponen) 
 Half Life (2014 – ohj. Mirja Nurminen & Viivi Metso)
 Still Got Me (2020)
 All Night (2021)

Lähteet 

Suomalaiset poplaulajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Tampereen lavantautiepidemia 1916

Tampereen lavantautiepidemia 1916 tapahtui Tampereella talvella 1915–1916, jolloin saastuneen vesijohtoveden levittämään lavantautiin sairastui 8,5 prosenttia kaupungin asukkaista eli 3 304 henkilöä. Sairastuneista 8,4 prosenttia eli 279 kuoli. Lavantautiin kuolleista 81 % kuului työväestöön.

Epidemia alkoi levitä jo vuoden 1915 lopulla, mutta täydellä voimalla se iski kaupunkiin tammi-maaliskuun aikana 1916. Tampereen vesijohtovesi otettiin Näsijärven pintavedestä eikä sitä puhdistettu mitenkään suodatusta lukuun ottamatta. Tartuntojen määrä lähti laskuun sen jälkeen kun vesijohtovettä alettiin puhdistaa kloorikalkkiliuoksella maaliskuun 1916 alusta lähtien. Kesäkuun 1916 jälkeen lavantautia esiintyi enää yksittäistapauksina. Keväällä 1916 jatkettiin myös vesilaitoksen imujohtoa kauemmas Näsijärven selälle.

Tampereen lavantautiepidemia oli vakavin vesijohtoveden välityksellä levinnyt kulkutautitapaus Suomessa 1900-luvulla. Tampereella oli ollut aiemmin pienempiä lavantautiepidemioita vuosina 1887 ja 1908–1909.

Epidemian kulusta on tehty animaatio, jonka tiedot pohjautuvat Tampereen kaupunginarkistosta saatuihin dokumentteihin:

Lähteet 
 Koskesta voimaa -sivusto: 1916 kolea kuoleman kevät.
 Arno Forsius: Lavantauti eli typhus abdominalis. 
 Lavantautia hanasta. HY blogi. Web Archive.

Viitteet

Tampereen historia
Vuoden 1916 onnettomuudet
1910-luvun onnettomuudet Suomessa
Kapsi Internet-käyttäjät

Kapsi Internet-käyttäjät ry on keväällä 2003 perustettu oululainen aatteellinen yhdistys, jonka jäsenet ylläpitävät internetpalveluja, kuten omia koti- ja harrastesivustojaan yhteisellä palvelinlaitteistolla. Jäsenten ylläpitämät palvelut eivät saa olla kaupallisia tai tuottaa suoraa voittoa jäsenistölle. Palvelinlaitteistoa ylläpitää yhdistyksen jäsenistä koostuva vapaaehtoisylläpito. Yhdistyksessä voi olla sekä varsinaisia että kannattavia jäseniä sekä yhteisöjäseniä. Yhdistykseen kuuluu yli 4 000 jäsentä.

Toiminta 
Yhdistyksen sääntöjenmukainen toiminnan tarkoitus on edistää tietotekniikan osaamista sekä mahdollistaa itsensä ilmaiseminen Internetissä. Osana toimintaansa yhdistys ylläpitää tietotekniikkaresursseja, järjestää tapaamisia, harjoittaa tiedotustoimintaa sekä on mukana alaan liittyvissä tapahtumissa. Yhdistys on ollut esillä eri puolilla Suomea tietotekniikkapainotteisissa nuorisotapahtumissa kuten verkkopelitapahtuma Insomniassa, LanTrek-tapahtumassa sekä Vectorama-tapahtumassa. 

Vuonna 2012 yhdistys oli mukana kansainvälisessä NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellencen (NATO CCDCOE) järjestämän kyberpuolustusharjoituksen teknologisessa testauksessa ennen varsinaista harjoitusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verkkosivusto
 Yhdistystyksen perustiedot Patentti- ja rekisterihallituksen Yhdistysnetissä

Internet
Oululaiset yhdistykset
Suomalaiset tietotekniikka-alan järjestöt
Tietotekniikka
Sergio Azzolini

Sergio Azzolini (s. 1967 Bolzano) on italialainen fagotisti ja kapellimestari. Hän opiskeli Romano Santin johdolla kotikaupungissaan ja Klaus Thunemannin johdolla Hannoverissa. Viimeistellessään opintojaan hän toimi samanaikaisesti Euroopan unionin nuoriso-orkesterin ensifagotistina. Hän on Ensemble Baroque de Limoges - ja Parnassi Musici -kokoonpanojen jäsen ja esiintyy säännöllisesti solistina muidenkin kokoonpanojen kanssa. Vuosina 2002–7 Azzolini oli Kammerakademie Potsdamin taiteellinen johtaja.

Azzolini on saavuttanut palkintoja monissa kilpailuissa. Hänen projektinaan on ollut Antonio Vivaldin kaikkien fagottikonserttojen levyttäminen Naïve-levymerkille. Sarjan ensimmäinen levy (2010) palkittiin Diapason d'Orilla, Choc de Classica -palkinnolla ja Echo Klassik -palkinnolla. Vuodesta 1998 Azzolini on toiminut fagotin ja kamarimusiikin professorina Baselin musiikkikorkeakoulussa.

Lähteet 

Italialaiset fagotistit
Italialaiset kapellimestarit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Vesa-Matti Loiri – Parhaat palat

Parhaat palat on Finnlevyn julkaisema Vesa-Matti Loirin kokoelma-albumi vuodelta 1980.

Kappaleet

Vesa-Matti Loirin albumit
Vuoden 1980 kokoelma-albumit
Vaajakosken naulatehdas

Vaajakosken naulatehdas oli SOK:n omistama vuonna 1939 toimintansa aloittanut metallituotteita valmistanut tehdas. Se lopetti toimintansa 1986. Tehdasrakennus sijaitsee Vaajavirran rannalla.

Tehdas aloitti toimintansa hieman ennen talvisodan alkua vuonna 1939. Se työllisti 200 henkeä ja muodosti kolmanneksen SOK:n Vaajakosken tehtaiden liikevaihdosta. Sota-aikana tuotanto kuitenkin pieneni raaka-ainepulan vuoksi ja työläisten määrä pieneni 60 henkeen. Puolustusvoimien tilauksiin oli saatavissa raaka-aineita, ja naulatehdas valmisti puolustusvoimille piikkilankaa ja suuria tulitikkuja, joita käytettiin Molotovin cocktaileissa.

Sodan jälkeen tehdas valmisti nauloja, piikkilankaa ja muita metalliteollisuuden tuotteita. Henkilökuntaa jouduttiin kuitenkin aluksi supistamaan vielä parillakymmenellä hengellä armeijan tilausten loputtua ja raaka-ainepulan jatkuessa.

Naulatehdas oli vuoteen 1983 hallinnollisesti osa SOK:n Vaajakosken tehtaita. 1984–1986 se toimi Vaaja Rakennustarviketehtaiden alaisuudessa. Vuonna 1986 naulatehdas lopetti toimintansa ja rakennus myytiin kiinteistösijoitusyhtiö Vaajakosken Teollisuustalo Oy:lle. Vuokralaisina on nykyisin muiden muassa kirjapaino, autokorjaamo ja lounasravintola.

Kuvia

Lähteet
 Kolu, Antti: Vaajakosken yhdyskunta 1916-1944. Jyväskylä: Vaajakosken kohinat ry, 2011. ISBN 978-952-92-9205-9

Vaajakosken naulatehdas VAKKA-arkistotietokannassa

Aiheesta muualla

Suomen teollisuusrakennukset
Suomen teollisuushistoria
Vaajakosken rakennukset ja rakennelmat
Panu Raipia

Panu Juhani Raipia (s. 9. tammikuuta 1969) on suomalainen teatteriohjaaja, näytelmäkirjailija ja näyttelijä. Hän toimii Tampereen Komediateatterin johtajana. Hän on myös yrittäjä ja Suomen Teatteriopiston rehtori.

Ura 

Raipia aloitti Tampereen Komediateatterin johtajana vuonna 1998. Sitä ennen tehtävää hoitivat teatterin perustajat Tapio Parkkinen ja Esko Raipia. Panu Raipia ehti samalla myös toimimaan teatterin toimitusjohtajana 18 vuotta. Hän jätti tehtävät vuonna 2016, todeten laajan teatterin toiminnan vaativan kaksi johtajaa. Uudeksi toimitusjohtajaksi hänen tilalleen tuli Teemu Ojala. Raipia jatkaa teatterinjohtajana. 

Raipia toimii ohjaajana ja näytelmäkirjailijana teatterissaan, välillä vieraillen myös muualla. Hänen näytelmänsä ovat tyyliltään yleensä komedioita. Hänen ensimmäinen teoksensa kirjailijana oli musiikkinäytelmä Tänä iltana Georg Ots (1997). Raipia ohjasi syksyllä 2021 ensi-iltansa saaneen Komediateatterin 30-vuotisjuhlanäytelmän Levätkää rauhassa, komisario Palmu. Aikaisempia komisario Palmu -ohjauksia on Kaasua, komisario Palmu! (2017) ja Komisario Palmun erehdys (2019). 

Raipia on näytellyt teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on myös toiminut näytelmien säveltäjänä ja lavastajana. Hän on Suomen Teatteriopiston rehtori ja koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri ja ilmaisutaidon opettaja. Raipia toimi 2018 alkuun saakka - neljän vuoden ajan Tampere tunnetuksi ry:n puheenjohtajana. Hän ylläpitää yhdessä sisarpuolensa Lorettan ja lankonsa Simo Pietilän kanssa Komediateatteria vastapäätä sijaitsevaa pubia Sisko ja sen Veli.

Yksityiselämä 
Panu Raipia oli 20 vuotta naimisissa näyttelijä Anu Niemen kanssa. Heillä on liitosta yksi tytär. Panu Raipian isä on näyttelijä-yrittäjä Esko Raipia, ja äiti koreografi Maija-Leena Raipia (1931-2022).  Hänen sisarpuolensa on ravintoloitsija Loretta Pietilä.

Huomionosoituksia 

 Vuoden yrittäjä, 2006 (Tammerkosken Yrittäjät)

 Kultainen yrittäjäristi, 2009 (Suomen Yrittäjät)
 Hopeinen ansiomerkki, 2011 (Suomen teatterijärjestöjen keskusliitto)
 Suomen Leijonan ritarimerkki, 2015 (Suomen tasavallan presidentti)
 Tampereen I luokan kultainen ansiomitali, 2018 (Tampereen kaupunki)
Suomen Näyttämötaiteen kultainen ansiomerkki, 2021 (Suomen teatterijärjestöjen keskusliitto)

Näytelmiä

Rooleja lavalla

Filmografia

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Suomalaiset teatterinjohtajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset yrittäjät
Skrolli

Skrolli on neljä kertaa vuodessa ilmestyvä suomalainen tietotekniikkalehti. Projekti käynnistyi 6. syyskuuta 2012, nelisivuinen näytenumero julkaistiin 20. lokakuuta 2012 ja lehti alkoi ilmestyä säännöllisesti 25. maaliskuuta 2013 alkaen. Vuoden 2015 lopulla Skrollista julkaistiin joukkorahoitusmuotoinen kampanja myös englanninkielisen version julkaisemiseksi. Ensimmäinen Skrolli International Edition julkaistiin huhtikuussa 2016.

Vaikka Skrolli on tunnetuin koti-Suomessaan, lehti on saanut myös kansainvälistä huomiota. Esimerkiksi vuonna 2018 LucasArtsin varhainen työntekijä, pelisuunnittelija David Fox käytti Skrollin artikkelia Rescue on Fractalus! -pelistä pohjana muistelmaketjulleen Twitterissä. Vuonna 2019 pelisuunnittelija Jeff Minter piti kaksi esitystä Skrollin lavalla Assembly-tietokonefestivaaleilla.

Skrolli International Editionin ensimmäisen numeron virtuaalisella kansilevykkeellä julkaistiin pelattava demo Mikrobitti-lehden aprillipilaksi keksitystä Illuminatus-tietokonepelistä. Vuosina 2014–2015 Skrolli julkaisi suomenkielisessä lehdessään Wallun piirtämää Mikrokivikausi-sarjakuvaa.

Suomenkielinen Skrolli-lehti on ollut vuoden 2020 syksystä numerosta 2020.3 lähtien myynnissä Lehtipiste-jakeluyrityksen myyntipisteissä ympäri Suomen.

Skrollin konsepti
Projekti kertoo toimivansa pääasiassa vapaaehtoisvoimin ja saaneen alkunsa Internet-meemistä siitä, millaiselta 1980-luvun tietokonelehden kansi näyttäisi vuonna 2012. Lehden toimituksen kerrotaan koostuvan noin kymmenestä Skrolli-yhteisön aktiivisimmasta jäsenestä.

Skrollia rakennetaan kaupallisen tekniikkamedian ulkopuolelleen jättämien aiheiden ympärille. Lehden mukaan korostettuina ovat hidas, aikaa kestävä journalismi, tee-se-itse-asenne ja syvä asioihin paneutuminen.

Lehdestä on tekijöiden mukaan pyritty tekemään esine, jonka lukijat haluaisivat omistaa fyysisenä esineenä ja säilyttää vuosien ajan. Yli vuotta vanhemmat numerot löytyvät lisäksi lehden verkkosivuilta vapaasti PDF-muodossa.

Turrikaanien yö
Skrolli-lehdessä on julkaistu vuodesta 2016 säännöllisesti Jarkko "JJ" Nääsin piirtämää Turrikaanien yö -sarjakuvaa. Sarjakuva käsittelee pääasiassa tietokoneharrastamisen ja etenkin pelaamisen lähihistoriaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Skrolli.fi

Suomalaiset tietotekniikkalehdet
Thomas Stacy

Thomas Stacy on yhdysvaltalainen englannintorvensoittaja. Hän on ollut New Yorkin filharmonikkojen solistina ja tehnyt yhteistyötä Leonard Bernsteinin, Pierre Boulez’n, Colin Davisin, André Previnin, Erich Leinsdorfin, Zubin Mehtan, Michael Tilson Thomasin, Neville Marrinerin, Franz Welser-Mostin, Marin Alsopin, Kurt Masurin, Alan Gilbertin, Bramwell Toveyn ja David Robertsonin kanssa. Vuonna 2005 Stacy sai Grammy-ehdokkuuden levytyksestään Kenneth Fuchsin konsertosta Eventide Naxos-levymerkillä. Stacylle ovat säveltäneet teoksia myös muiden muassa Pēteris Vasks ja Stanisław Skrowaczewski.

Stacy valmistui Eastman School of Musicista. Hän on maailman levytetyin englannintorvensoittaja. Hän on lisäksi levyttänyt Naxoksella oboe d’amorelle sävellettyjä konserttoja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset muusikot
Englannintorvensoittajat
Oboe d'amoren soittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Arvi Katajavuori

Arvi Katajavuori (3. tammikuuta 1898 Helsinki – 13. huhtikuuta 1973 Lohja) oli suomalainen jalkapalloilija. 

Hän pelasi Suomen A-maajoukkueessa viisi ottelua vuosina 1922–1925. Seuratasolla Katajavuori edusti Helsingin Palloseuraa.

Katajavuori valmistui ylioppilaaksi vuonna 1917 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1922. Hän toimi Lohjan Kalkkitehdas Oy:n konepajakoulun rehtorina vuodesta 1929 eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1965 asti. Hän sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 1963.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Lorde

Lorde, oikealta nimeltään Ella Marija Lani Yelich-O’Connor (s. 7. marraskuuta 1996 Auckland, Uusi-Seelanti), on uusiseelantilainen laulaja-lauluntekijä. Hänen ensimmäinen EP-levynsä, The Love Club, julkaistiin marraskuussa 2012, ja sen ensimmäinen single, ”Royals”, nousi 
Billboard Hot 100 -listan ensimmäisellä sijalle. Kappale palkittiin Grammy-gaalassa 2014 vuoden kappaleen ja parhaan pop-sooloesityksen Grammy-palkinnoilla.

Lorden esikoisalbumi Pure Heroine julkaistiin syyskuussa 2013 ja hänen toinen albuminsa, Melodrama, kesäkuussa 2017. Jälkimmäisen albumin kaksivuotispäivänä, kesäkuussa 2019, Lorde kertoi työstävänsä kolmatta albumiaan. Uusi albumi oli alun perin tarkoitus julkaista vuonna 2020, mutta syksyllä 2019 Lorde ilmoitti tarvitsevansa enemmän aikaa albumin tekemiseen koiransa kuoleman takia. Kesäkuussa 2021 Solar Power -albumin julkaisupäiväksi varmistui 20. elokuuta 2021. Kolmatta albumia seurasi EP-levy Te Ao Mārama, jolla Lorde esittää viisi Solar Power -albumin kappaletta maorin kielellä.

Lorde on myös tehnyt tunnuskappaleen ”Yellow Flicker Beat” elokuvaan Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1. Se oli ehdolla parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon saajaksi vuonna 2014.

Diskografia

Studioalbumit 
 Pure Heroine (2013)
 Melodrama (2017)
 Solar Power (2021)

EP:t 
 The Love Club (2012)
 Te Ao Mārama (2021)

Singlet 
 ”Royals” (2013)
 ”Tennis Court” (2013)
 ”Team” (2013)
 ”Yellow Flicker Beat” (2014)
 ”Green Light” (2017)
 ”Perfect Places” (2017)
 ”Homemade Dynamite” (mukana SZA, Khalid ja Post Malone, 2017)
 ”Solar Power” (2021)
 ”Stoned at the Nail Salon” (2021)
 ”Mood Ring” (2021)
 ”Fallen Fruit” (2021)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lorden viralliset kotisivut

Uusiseelantilaiset laulajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Okean Elzy

Okean Elzy () on ukrainalainen rockyhtye. Sen kaikki sanoitukset ovat ukrainankielisiä, mutta yhtye on kiertänyt myös Venäjällä, Länsi-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Okean Elzy on perustettu Lvivissä vuonna 1994. Se esiintyi samalla lavalla Deep Purplen kanssa vuonna 1996. Debyyttialbumi Tam de nas nema ilmestyi loppuvuodesta 1998. Huhtikuussa 2007 Okean Elzy voitti FUZZ-lehden palkinnon parhaana rockyhtyeenä.

Albumit 
 Tam, de nas nema (1998)
 Ja na nebi buv (2000)
 Model (2001)
 Supersymetrija (2003)
 Gloria (2005)
 Mira (2007)
 Dolce Vita (2010)
 Zemlja (2013)
 Bez mež (2016)

Yhtyeen jäsenet 
 Svjatoslav Vakartšuk, kitaristi, laulaja-lauluntekijä
 Miloš Jelić, kosketinsoittaja, sovittaja
 Vladimir Opsenica, kitaristi
 Denis Dudko, bassokitaristi
 Denis Glinin, rumpali

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivu 

Ukrainalaiset rockyhtyeet
Eila Kurkela

Eila Margit Kurkela (o.s. Koski; 11. marraskuuta 1920 Viipuri – 29. heinäkuuta 1996 Tampere) oli suomalainen kristillinen kirjailija.


Teoksia 
 Löysin onneni. Kuva ja sana, Helsinki 1944
 Nelivaljakko. Kuva ja sana, Helsinki 1945
 Villiruusu: Romaani. Ristin Voitto, Helsinki 1962
 Sinun kanssasi. RV-kirjat, Vantaa 1980, 2. painos 1981 
 Ihmisen valjaissa. RV-kirjat, Vantaa 1982
 Ei siruja heitetä pois. RV-kirjat, Vantaa 1984
 Että jaksaisimme. RV-kirjat, Vantaa 1987

Lähteet 
 ''Suomen kirjailijat.
 Eila Kurkela. Kirjasampo.

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Axel Stenius

Axel Rudolf Gabriel Stenius (29. kesäkuuta 1857 Tohmajärvi – 8. syyskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen sotilas, opettaja ja musiikkialan vaikuttaja.

Steniuksen vanhemmat olivat nimismies Axel Garbriel Stenius ja Charlotte Louise Winter. Hän pääsi Haminan kadettikoulusta 1880 ja palveli seuraavasta vuodesta Vaasan tarkka-ampujapataljoonassa, lopulta komppanianpäällikkönä. 1898-1902 hän toimi Lohjan reservikomppanian päällikkönä. Armeijan palveluksesta Stenius erosi everstiluutnanttina. Upseerin työnsä ohella Stenius toimi Vaasassa ja 1890-1903 Hangossa kieltenopettajana. 1903-1927 hän oli Valtion rautateiden palveluksessa, ensin puutavarakonttorin ja sitten varastokonttorin esimiehenä. Steniuksesta tuli Vaasassa 1890-luvulla keskeinen musiikkielämän vaikuttaja, joka muodosti satahenkisen kuoron. Se piti 60-jäsenisen orkesterin kanssa useita suuria oratoriokonsertteja ja vieraili muun muassa Helsingissä. Stenius toimi lisäksi useiden laulujuhlien isäntänä. Helsinkiin muutettuaan hän jatkoi kuoronjohtajan uraansa, toimi Nya Pressenin musiikkiarvostelijana ja oli Svenska Oratorioföreningenin sekä 1918 asetetun sotilassoittokuntakomitean puheenjohtaja. 

Steniuksen puoliso oli vuodesta 1886 Olga Wilhelmina Montin (k. 1928), joka oli aikaisemmin naimisissa apteekkari Karl Waldimir Henningin kanssa.

Katso myös
Stenius-suku

Lähteet 
  Sivut 712-713.

Suomalaiset everstit
Suomalaiset opettajat
 Suomalaiset kuoronjohtajat
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Kolbeinn Sigþórsson

Kolbeinn Sigþórsson (s. 14. maaliskuuta 1990 Reykjavík, Islanti) on islantilainen jalkapallohyökkääjä, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa FC Nantesia. Hän on tunnettu laadukkaasta ja kovasta potkusta.

Seurajoukkueura 
Kolbeinn aloitti uransa aikuisten sarjoissa pelaamalla viisi ottelua HK Kópavogsissa Islannin toisella sarjatasolla 2006. Hän pelasi alankomaalaisen AZ Alkmaarin alle 19- ja 21-vuotiaiden joukkueissa 2007–2010 ennen siirtymistään seuran edustusjoukkueeseen. Hän teki kaudella 2010–2011 Eredivisiessa 15 maalia 32 ottelussa. Eurooppa-liigassa hän teki kuudessa ottelussa kolme maalia, ja pelasi lisäksi kolme Eurooppa-liigan karsintaottelua.

Kolbeinn pelasi kaudet 2011–2015 amsterdamilaisessa AFC Ajaxissa. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 80 pääsarjaottelua, joissa teki 31 maalia. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden 2012, 2013 ja 2014 sekä Alankomaiden supercupin 2013. Mestarien liigassa hän pelasi Ajaxissa 11 ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi, ilman maaleja. Hän oli kehräsluuvamman vuoksi sivussa puoli vuotta kaudella 2011–2012 ja olkapäävamman vuoksi viitisen kuukautta kaudella 2012–2013. 

Kolbeinn siirtyi Ranskan pääsarjan Nantesiin kolmen miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2015. Ensimmäisellä Ligue 1-kaudellaan hän pelasi 26 ottelua, joissa teki kolme maalia.

Maajoukkue 
Kolbeinn Sigþórsson pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Islannin kaikki kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Färsaaria vastaan maaliskuussa 2010. Hän teki tuossa ottelussa myös ensimmäisen maaottelumaalinsa. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi 0–1-tappioon päättyneessä EM-karsintaottelussa Tanskaa vastaan syyskuussa 2010.

Kolbeinn on pelannut 9. kesäkuuta 2016 mennessä 39 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 20 maalia. Pelaamissaan seitsemässä MM-karsintaottelussa hän on tehnyt neljä maalia; nämä syntyivät neljässä peräkkäisessä ottelussa syksyllä 2013. 14 EM-karsintaottelussaan hän on tehnyt neljä maalia. Hän pelasi kaikissa kymmenessä EM-karsintaottelussa Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016.

Lähteet

Islantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Jóhann Berg Guðmundsson

Jóhann Berg Guðmundsson (s. 27. lokakuuta 1990 Reykjavík, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Burnleyä.

Seurajoukkueura 
Jóhann kuului juniorina englantilaisten Chelsean ja Fulhamin akatemioihin, mutta aloitti uransa aikuisten tasolla kotimaansa pääsarjaseura Breiðablik UBK:ssa, jossa teki kaudella 2008 kuusi maalia 22 ottelussa. 

Hän siirtyi helmikuussa 2009 alankomaalaisen AZ Alkmaarin alle 21-vuotiaiden joukkueeseen ja kesällä 2010 edelleen seuran edustusjoukkueeseen. Hän pelasi Alkmaarissa kausilla 2010–2014 pudotuspelit mukaan lukien 119 Eredivisien ottelua, joissa teki yhdeksän maalia. Hän voitti KNVB-cupin 2013. Hän pelasi seurassa 36 Eurooppa-liigan ottelua (mukaan lukien kuusi karsintaottelua), joissa teki kahdeksan maalia. Hän siirtyi Charltoniin kesällä 2014. Kahden seuraavan kauden aikana hän pelasi Englannin mestaruussarjassa yhteensä 81 ottelua, joissa teki 16 maalia.

Jóhann siirtyi Englannin Valioliigan Burnleyyn 2,7 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2016. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut seurassa 96 liigaottelua, joissa on tehnyt seitsemän ja syöttänyt 17 maalia.

Maajoukkueura 
Jóhann Berg Guðmundsson pelasi Islannin alle 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. A-maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran maaottelussa Azerbaidžania vastaan elokuussa 2008. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi 0–2-tappioon päättyneessä MM-karsintaottelussa Makedoniaa vastaan kesäkuussa 2009. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki maaottelussa Andorraa vastaan marraskuussa 2012. Hän teki kolme maalia Islannin ja Sveitsin pelatessa 4–4-tasapelin MM-karsintaottelussa syyskuussa 2013.

Guðmundsson on pelannut marraskuun 2019 loppuun mennessä 75 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kaikkiaan seitsemän maalia. Hän on pelannut 20 MM- ja 18 EM-karsintaottelua. Hän pelasi seitsemän karsintaottelua Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016. EM-lopputurnauksessa hän pelasi Islannin kaikki viisi ottelua ja yhden ottelun loppuhetkiä lukuun ottamatta täydet minuutit. Seuraavissa MM-karsinnoissa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki kaksi maalia. MM-lopputurnauksessa 2018 hän pelasi kaksi Islannin kolmesta ottelusta.

Lähteet 

Islantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Primecoin

Primecoin (merkki: Ψ; lyhenne: XPM) on avoimen lähdekoodin kryptovaluutta. Primecoinin on tehnyt Sunny King - sama henkilö, joka on tehnyt myös kryptovaluutta Peercoinin. Primecoin on Bitcoinin innoittama ja se käyttääkin paljon samaa lähdekoodia kuin Bitcoin.

19. marraskuuta 2013 yhden Primecoinin arvo oli noin 0,56 USD ja Primecoin-rahavarannon kokonaisarvo noin 1,7 miljoonaa USD.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 

Vertaisverkko-ohjelmistot
Kryptovaluutat
Bertrand Traoré

Bertrand Isidore Traoré (s. 6. syyskuuta 1995 Bobo-Dioulasso) on burkinalainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Aston Villaa. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Englannin Valioliigassa pelaava Chelsea teki lokakuussa 2013 Traorén kanssa neljän ja puolen vuoden pituisen sopimuksen. Hän pelasi lainalla muun muassa Amsterdamin Ajaxissa ja siirtyi kesällä 2017 Ranskaan Lyonin joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta.

Maajoukkuetasolla Traoré teki debyyttinsä Burkina Fason joukkueessa syyskuussa 2011, vain 15-vuotiaana. Hän on heinäkuun 2021 loppuun mennessä pelannut 60 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia.

Lähteet 

Burkinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Risto Räppääjä ja liukas Lennart

Risto Räppääjä ja liukas Lennart on Risto Räppääjästä kertova suomalainen musikaalielokuva, jonka ensi-ilta oli helmikuussa 2014. Elokuvan on ohjannut Timo Koivusalo, ja käsikirjoitus perustuu osittain Sinikka ja Tiina Nopolan kirjoihin Risto Räppääjä saa isän (2011)  ja Risto Räppääjä ja kaksoisolento (2013).

Elokuvaa kuvattiin kesällä 2013 muun muassa Villilän studioilla Nakkilassa sekä Naantalin vanhassa kaupungissa. Risto Räppääjä ja liukas Lennart on Risto Räppääjä -sarjan neljäs elokuva. Edellisistä elokuvista poiketen elokuvan tuotti Artista Filmi, ja kaikki näyttelijät myös vaihtuivat.

Elokuva palkittiin lokakuussa 2014 Saksassa Schlingelin kansainvälisillä lasten- ja nuortenelokuvien festivaalilla (Internationales Filmfestival Schlingel) parhaan eurooppalaisen lastenelokuvan palkinnolla.

Juoni 

Elvi ja Rauha-täti saavat mielestään loistavan idean: heidän pitää löytää mies, joka olisi sopiva isähahmo Ristolle. Risto ei ole ideasta ollenkaan  innoissaan, eikä myöskään heidän naapurinsa Lennart, joka on itse ihastunut Rauhaan. Päästääkseen Riston kiipelistä, Lennart yrittää luoda täydellisen miehen, joka täyttäisi Rauhan jatkuvasti muuttuvat toiveet. Pian Lennart saa huomata, ettei ole helppoa yrittää olla monta eri henkilöä yhtä aikaa. Kun vielä Elvi-tätikin ihastuu yhteen Lennartin luomista isähahmoista alkavat asiat mennä hulvattomasti solmuun. Tämä unohtumaton kesä on täynnä uskomattomia kiemuroita ja vauhdikkaita väärinkäsityksiä.

Näyttelijät

TV-esitykset

Lähteet 

Timo Koivusalon ohjaamat elokuvat
Vuoden 2014 suomalaiset elokuvat
Risto Räppääjä -elokuvat
Risku

Risku on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Anneli Risku (s. 1954), pikaluistelija
 Eemeli Risku (1880–1970), kansansoittaja
 Elina Risku (s. 1992), pikaluistelija
 Hanna Risku (s. 1967), kielitieteilijä, käännöstieteen professori
 Johanna Lehtinen, o.s. Risku (s. 1979), kesävyysjuoksija
 Juhani Risku (s. 1956), arkkitehti, akustikko ja teollinen muotoilija
 Rainer Risku (s. 1958), jääkiekkoilija
 S. E. Risku (1890–1982), kirjailija

Risku voi myös viitata saamelaisten perinteiseen rintaneulaan tai solkeen tai nepalilaiseen kylään.
Olivia Munn

Lisa Olivia Munn (s. 3. heinäkuuta 1980 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, malli, televisiopersoona ja kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Iron Man 2, Date Night ja Magic Mike sekä televisiosarjoissa Perfect Couples ja Newsroom.

Hän on emännöinyt G4-televisiokanavan ohjelmaa Attack of the Show.

Varhainen elämä 
Munnin sukujuuret ovat hänen isänsä puolelta englantilais-irlantilais-saksalaiset ja äitinsä puolelta vietnaminkiinalaiset. Hän syntyi Oklahomassa Yhdysvalloissa, mutta muutti lapsena useasti ja vietti suurimman osan lapsuudestaan Japanissa. Teini-ikäisenä hän palasi Oklahomaan, jossa valmistui high schoolista ja korkeakoulusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikankiinalaiset
Amerikansaksalaiset
Amerikanvietnamilaiset
Amerikanenglantilaiset
Amerikanirlantilaiset
Kalix BF

Kalix BF, Kalix Bandy (virallisesti Kalix Bandyförening) on ruotsalainen jääpallojoukkue, joka pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa.

Historia 

Kalix Bandy perustettiin vuonna 1990 nimellä Kalix Nyborg BK kun seutukunnan kaksi jääpalloseuraa Nyborg SK ja IFK Kalix yhdistyivät uudeksi seuraksi. Kalix Bandy nimi otettiin käyttöön vuonna 2001.

Seura oli ensimmäisen kerran Ruotsin korkeimman sarjatason eli silloisen jääpallon Allsvenskanin karsinnoissa keväällä 1993. Kalix Bandy karsi myös keväällä 2006, 2007 ja 2008 noususta Elitserieniin. Keväällä 2011 nousu tapahtui joukkueen voitettua Gustavsbergin.

Kalix Bandy kuten myös naapurikaupunki Haaparannan HT Bandy ovat joutuneet kokemaan pitkät pelimatkat, sillä joukkueiden vastustajat niin Elitserienissä kuin Allsvenskanissa tulevat Tukholman pohjoispuolelta yli 500 kilometrin päästä.

Pelaajat ja valmentajat 

Päivitetty 19. marraskuuta 2013.

Valmentaja:  Patrik Rönnqvist

Aiheesta muualla 
 Joukkueen virallinen sivu

Ruotsalaiset jääpalloseurat
Kainuun kunta
Vuonna 1990 perustetut urheiluseurat
Cities in Motion

Cities in Motion on suomalaisen Colossal Orderin kehittämä ja Paradox Interactiven vuonna  julkaisema strategiapeli.
Pelin ideana on hallita omaa joukkoliikenneyritystä ja rakentaa joukkoliikennettä. Käytettävissä ovat metrot, linja-autot, raitiovaunut, lautat ja helikopterit. 

Pelille on julkaistu seuraaja Cities in Motion 2 vuonna 2013.

Vastaanotto 

IGN antoi pelille arvostelussa arvosanan 7.0/10.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2011 videopelit
Strategiapelit
Suomessa kehitetyt videopelit
Kuljetussimulaatiopelit
Kirsti von Boehm

Kirsti Sofia von Boehm, (o.s. Sihtola; 11. helmikuuta 1921 Ruokolahti – 11. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja musiikinopettaja.

Kirsti von Boehmin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Jalo Sihtola ja musiikinopettaja Ester Andersin. Hän oli naimisissa vuodesta 1943 taidemaalari Tuomas von Boehmin kanssa. Heidän lapsiaan ovat taidemaalarit Eero von Boehm ja Juhani von Boehm, arkkitehti Aarne von Boehm ja teologi, juristi Timo von Boehm. 

Von Boehm työskenteli pianonsoitonopettajana Espoon musiikkiopistossa ja Sibelius-akatemiassa.


Teoksia 
 Hopeakello. Kuvitus Helga Sjöstedt. Otava 1954
 Mirrin uni. Kuvitus Helga Sjöstedt. Otava 1954
 Pimpulan runo. Kuvitus Helga Sjöstedt. Otava 1954
 Sadepisarahelmet. Kuvataide, Helsinki 1955
 Seepran punaiset tohvelit: Satuja. Kuvitus Helga Sjöstedt. Otava 1958
 Hopeakello ja muita satuja. Otava 1979

Lähteet

Internet
 Kirsti Sofia von Boehm (Sihtola) (1921–2003). Geni.com.
 Tietoja kirjailija Kirsti v. Boehm:ista. Kysy kirjastonhoitajalta.

Viitteet 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset pianistit
Suomalaiset musiikkipedagogit
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Babruiskin linnoitus

Babruiskin linnoitus (, ) oli Venäjän keisarikunnan vuosina 1807—1836 rakentama, nykyisen Valko-Venäjän Babruiskin kaupungissa Dneprin sivuhaaran Berezinan länsirannalla sijainnut suuri linnoitus. Se oli yksi keisarikunnan länsiosien keskeisiä linnoitusrakenteita. Linnoituksen rakennustöiden vastuullisena linnoitusinsinöörinä toimi alkujaan saksalainen, sittemmin venäläistynyt ja kenraalimajuriksi noussut Karl Opperman (1765-1831). Hän vastasi myös Väinänlinnan linnoitustöistä.

Linnoitus rakennettiin aiemman puolalaisten rakentaman varustuksen ja jesuiittatalon paikalle. Kesäkuussa 1810 Venäjän keisari Aleksanteri I antoi bastiljonilinnoituksen rakentamista koskevan määräksen ja hyväksyi linnoitusinsinööri Karl Oppermanin suunnitelman Babrusikin linnoituksesta.

Vaikka linnoitus oli vielä osin rakenteilla, vuoden 1812 kesään mennessä pystyssä oli 8 bastionia käsittänyt ja 300 tykillä varustettu, 4 000 hengen varuskunnan sisältänyt vahva rakennelma. Napoleonin vuoden 1812 Venäjän retken eli isänmaallisen sodan alkuvaiheessa kenraalimajuri Gavriil Ignatjevin johtama linnoitus tarjosi tärkeän suoja- ja huoltopaikan päähyökkäyslinjan eteläpuolisten venäläisjoukkojen heinäkuiselle vetäytymiselle kohti Smolenskia. Itse Babrusikin kaupunki vallattiin, ja se tuhoutui osin seuraavien kuukausien aikana ranskalaisjoukkojen käsissä. Linnoituskin vaurioitui, vaikka se kestikin yli neljä kuukautta jatkuneen piirityksen ranskalaisjoukkojen vetäytymiseen saakka.

Sodan jälkeen linnoituksen rakennustöitä jatkettiin ja suunnitelmia täydennettiin merkittävästi. Linnoituksen rakennettakin kehitettiin. Syyskuussa 1817 Aleksanteri I tutustui silloiseen varuskuntakaupunkiin ja sen linnoitukseen.

1900-luvulle tultaessa linnoitus menetti sotilaallisen merkityksensä. Tiloja käytettiin vankilana jo 1800-luvulla. Paikalla toimi vankileiri vuosina 1919-20 ja saksalaisjoukkojen keskitysleiri 2. maailmansodan aikana. Linnoitus tuhoutui pääosin 1944 saksalaisten ja neuvostojoukkojen välisessä taistelussa.

1900-luvun alussa alueelle rakennettiin kasarmirakennuksia. Neuvostovuosina paljolti tuhoutunutta varsinaista linnoitusaluetta käytettiin sotilas- ja varastoalueena. Sittemmin parhaimmin säilyneitä linnoituksen osia on kunnostettu muun muassa 2000-luvulla, tilapäisiä rakenteita on purettu ja Valko-Venäjän puolustusministeriön aluetta on siirretty Babruiskin kaupungille ja avattu yleisö- ja museokäyttöön. Laajan linnoitusalueen kunnostustyöt jatkuvat. Alue on osin suojeltu, mutta alueelle on rakennettu myös suuri jää- ja monitoimihalli Babruisk-Arena.

Lähteet

Aiheesta muualla

Bobruiskaja krepost  mil.ru  
Bobruiskaja krepost natšala svoju istoriju 9 maja 1810 goda bobr.by 
Bobruiskaja krepost (kuvia) grodno.by 
Telekanal ONT: Obratnyi otstšjot. Bobruiskaja krepost (1/2) youtube.com  

Valko-Venäjän linnat
Babruisk