joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Karambola

Karambola (Averrhoa carambola) (käytetään myös nimeä tähtihedelmä)  on vihertävän kellertävä, vaalea ja läpikuultava hedelmä, joka on poikkileikkaukseltaan tähden muotoinen. Se on kotoisin Intiasta ja Malesiasta, ja nykyään tätä pensasmaista puuta viljellään kaikkialla tropiikissa. Suomeen karambolahedelmiä tuodaan mm. Thaimaasta, Malesiasta ja Brasiliasta.

Hedelmä syödään kuorineen, myös siemenet voi syödä. Maku on kirpeän hapokas, mikä johtuu hedelmässä olevasta oksaalihaposta, mutta maku on kuitenkin vaatimaton ja muistuttaa sitrushedelmiä. Karambolassa on paljon C-vitamiinia.

Karambolaa voi syödä sellaisenaan, mutta kauniin muotonsa vuoksi sitä käytetään yleensä koristeena mm. jäätelöannoksissa, täytekakuissa, salaateissa, booleissa ja juomissa. Liha- ja kalaruokiakin koristellaan joskus karambolaviipaleilla, mutta hedelmää ei suositella lämpimiin ruokiin, sillä sen maku muuttuu parfyymimäiseksi.

Puu 

Karambolapuulla on pitkulaiset, jopa puolimetriset lehdet ja vaaleanpunaiset kukat. Puu voi kasvaa viisimetriseksi, ja siinä on oksia tiheässä. Se on varjokasvi, joka viihtyy isompien puiden alla. Ruukkukasvina sen lehdet "nukahtavat" eli menevät suppuun helposti kosketeltaessa tai ravistettaessa.

Lähteet 
 Kotimaiset kasvikset ry

Viitteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Averrhoa carambola
iNaturalist: Averrhoa carambola
United States Department of Agriculture (USDA): Averrhoa carambola 
Flora of China: Averrhoa carambola 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Averrhoa carambola 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Averrhoa carambola 
Plant List: Averrhoa carambola 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Averrhoa carambola, (carambola)  

Rihlahedelmät
Hedelmät
Efemeridi

Efemeridi on almanakan kaltainen taulukko taivaankappaleiden liikkeistä. Se ilmoittaa taivaankappaleen koordinaatit yleensä ekvatoriaalisessa koordinaatistossa tiettyinä päivinä ja kellonaikoina. Efemeridejä julkaistaan yleensä komeettojen, asteroidien, planeettojen, Kuun, Auringon sekä Maata kiertävien satelliittien paikoista. Efemeridit riippuvat jonkin verran havaitsijan paikasta maapallolla, mutta lukuun ottamatta lähimpiä taivaankappaleita kuten Kuuta ja joitakin Maan lähiasteroideja, erot ovat hyvin pieniä.

Efemeridien laskeminen oli 1700-luvulle tähtitieteilijöiden tärkeimpiä tehtäviä, kunnes enemmän taivaankappaleiden fysiikkaan liittyvät tutkimuskohteet korvasivat työlään ja tylsän laskennan. Taivaankappaleiden efemeridit on julkaistu perinteisesti kirjoina, mutta nykyään ne lasketaan yleensä tietokoneella. Jokseenkin kaikki tähtikarttaohjelmat osaavat tarvittaessa laskea ja tulostaa halutun kohteen efemeriditaulukon.

Tyypillisesti efemeridit kattavat useita satoja vuosia. Esimerkiksi asteroidien ja komeettojen radoissa tapahtuu kuitenkin satojen vuosien aikaskaalassa muiden kappaleiden vuorovaikutuksista johtuvia muutoksia, joita ei voida ennustaa analyyttisesti. Siksi efemerideille tulee aina ilmoittaa epookki, jolle koordinaatit on annettu, kuten J2000.0.

Nykyiset tieteelliset efemeridit antavat usein myös muuta hyödyllistä tietoa kohteesta, kuten sen etäisyyden, kirkkauden, näennäisen halkaisijan tai nousu- ja laskuajat.

Efemeridejä käytetään tähtitieteen lisäksi navigoinnissa sekä esimerkiksi valokuvauksessa, kun valaistuksen suunnittelussa halutaan huomioida Auringon tai Kuun nousu- ja laskuajat.

Aiheesta muualla 

 JPL HORIZONS
 Valokuvaajan efemeridi

Tähtitiede
Astrometria
Astrologia
Kari Kiianmaa

Kari Päiviö Kiianmaa (27. helmikuuta 1951 Helsinki – 6. syyskuuta 2021 Jyväskylä) oli suomalainen psykologi ja kouluttaja. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa soveltavaa psykologiaa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1976. 

Vuonna 1992 Kiianmaa toi Suomeen Bruce Fisherin kehittämän eroseminaarin. Hän julkaisi ja käänsi useita ihmissuhteisiin liittyviä kirjoja.

Kiianmaalla oli vastaanotto Helsingissä ja Jyväskylässä.


Teoksia
 Rakennamme parisuhdetta. Bruce Fisher, Nina Hart ja Kari Kiianmaa. 1997.
 Alis, kyvyt käyttöön. Kari Kiianmaa, Anne-Maria Trygg-Jouttijärvi. 2001.
 Sata neuvoa ja vinkkiä parisuhteen päättyessä: Selviytymisen avuksi. 2004.
 Huomenna on paremmin: Selviytymisopas, kun vanhemmat eroavat. 2005.
 Rakentava valinta: Toimivan parisuhteen puolesta. 2005.
 Hyvä ero: Uusi elämä. 2008.
 Revitty Sydän. 2008.
 Parisuhteen työkalupakki: Neuvoja miehelle. 2009.

Suomennoksia
 Fisher, Bruce: Jälleenrakennus: Kun suhteesi päättyy. 1996.
 Fisher, Bruce  – Hart, Nina: Rakentava valinta parisuhteen parhaaksi. 1996.
 Alberti, Robert – Emmons, Michael: Miten opin pitämään puoleni: Opas omien rajojen puolustamiseen. 1999.
 De Villers, Linda: Miten tulla paremmaksi rakastajaksi. 1998.

Lähteet

Suomalaiset psykologit
Vuonna 1951 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Twilight Time

Twilight Time on Stratovarius-yhtyeen vuonna 1992 julkaistu toinen albumi, joka julkaistiin alun perin vuonna 1991 omakustanteena nimellä Stratovarius II. Albumi herätti paljon kiinnostusta erityisesti Japanissa, jossa se myös nimettiin parhaaksi ulkomaalaiseksi levyksi. Lisäksi albumi oli Japaniin maahantuotujen levyjen top10-listalla viisi kuukautta. Levy oli suuri harppaus melodisempaan suuntaan, mutta kappaleet sisälsivät edelleen melko raskaita riffejä. Vaikka albumin kansilehdessä on mainittu basistiksi Jari Behm, soitti Timo Tolkki kaikki albumin bassoraidat. Twilight Timelta julkaistiin myös yksi single, ”Break the Ice”.

Kappaleet
Sävellykset: Timo Tolkki

Kokoonpano 
 Timo Tolkki – kitara, laulu, basso
 Tuomo Lassila – rummut
 Jari Behm – basso
 Antti Ikonen – koskettimet

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Stratovariuksen albumit
Vuoden 1992 albumit
Australian Grand Prix 2000

Australian Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. maaliskuuta 2000 Melbournessa. Kyseessä oli kauden ja samalla vuosituhannen ensimmäinen F1-kilpailu. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher. Nopeimman kierroksen ajoi Rubens Barrichello ajalla. 1,31.481. Kuudenneksi sijoittunut Mika Salo hylättiin, kilpailun jälkeen koska hänen autonsa etusiipi ei ollut sääntöjen mukainen.

Tulokset

Muuta 
 Jenson Buttonin, Nick Heidfeldin ja Gaston Mazzacanen uran ensimmäinen kilpailu.
 Jaguar-talin ensimmäinen kilpailu.
 Ralf Schumacherin 50. kilpailu.
 Rubens Barrichellon 1. nopein kierros.
 Ferrarin 140. nopein kierros.
 BAR-tallin ensimmäiset MM-pisteet.
 Mika Salo hylättiin sääntöjenvastaisen etusiiven takia.

Lähteet 
http://koti.mbnet.fi/janir/2000/aus.html

Formula 1 -kausi 2000
Australian Grand Prix
Brasilian Grand Prix 2000

Brasilian Grand Prix 2000 oli Formula 1 -kauden 2. osakilpailu, joka ajettiin 26. maaliskuuta 2000 Brasilian Interlagosin radalla. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher, joka ajoi myös nopeimman kierroksen ajalla 1,14.755.

David Coulthard hylättiin sääntöjenvastaisen etusiiven takia. Hän olisi muuten sijoittunut toiseksi. Kumpikaan Saubereista ei osallistunut kilpailuun, koska heillä oli luotettavuusongelmia takasiipiensä kanssa harjoituksissa ja aika-ajoissa.

Tulokset

Muuta 
 Michael Schumacherin 40. nopein kierros.

 Peugeot-moottorin 100. kilpailu.

 Sauber vetäytyi kilpailusta takasiipien kiinnitysongelmien takia.
 David Coulthard hylättiin sääntöjenvastaisen etusiiven takia.
 Jenson Buttonin uran ensimmäinen MM-piste.

Lähteet

Formula 1 -kausi 2000
Brasilian Grand Prix
Monacon Grand Prix 2000

Monacon Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. kesäkuuta 2000 Monacossa. Kilpailu voitti David Coulthard, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Toinen oli Rubens Barrichello. Kolmas oli Giancarlo Fisichella. Mika Salo ja Mika Häkkinen olivat sijoilla viisi ja kuusi. Heidän ja kärjen välissä oli ainoastaan Eddie Irvine. Häkkinen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,21.571. Pedro de la Rosa ei osallistunut uusintalähtöön.

Tulokset

Muuta 

 Ferrarin 130. paalupaikka.
 Jarno Trullin ensimmäinen eturivin lähtöruutu (2).
 Lähtö uusittiin kahdesti

 Alexander Wurz lähti toisessa ja kolmannessa lähdössä varikolta.

 Jenson Button, Marc Gené, Gastón Mazzacane, Pedro Diniz, Ricardo Zonta ja Jacques Villeneuve lähtivät kolmannessa lähdössä varikolta..

 Pedro de la Rosa keskeytti toisessa lähdössä.
 Jaguarin ensimmäiset MM-pisteet.

Lähteet

Formula 1 -kausi 2000
Monacon Grand Prix
Ranskan Grand Prix 2000

Ranskan Grand Prix 2000 oli Formula 1 -kauden 9. osakilpailu, joka ajettiin 2. heinäkuuta 2000 Magny-Coursin radalla. Kilpailun voitti David Coulthard, jolle voitto oli kauden toinen. Coulthard ajoi myös kisan nopeimman kierroksen ajalla 1,19.479.  Toiseksi ajanut Mika Häkkinen varmisti McLarenille kaksoisvoiton. Kolmanneksi ajoi Ferrarin Rubens Barrichello.

Tulokset

Lähteet

Formula 1 -kausi 2000
Ranskan Grand Prix
Sydän lämpöä täys

Sydän lämpöä täys (LRLP 137) on Rauli Somerjoen albumi vuodelta 1975. Loppuvuodesta ilmestynyt albumi jäi myynnissä reilusti jälkeen edellisistä Somerjoen albumeista, eikä se myöskään saanut yhtä hyviä arvosteluja. Aikaisempi rock-linja oli vaihtunut rauhallisempaan suuntaan. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat Jykevää on rakkaus sekä Juice Leskisen suomentama Et väittää voi. Levyn erikoisuus on ulkona kadulla äänitetty Lollipop Mama.

Kappaleet
A-puoli
 "Hei pieni, joko mennään" - Good Morning Little Schoolgirl - (Level/Love - Antero Jakoila - Eki Suomaa)	- 2:54
 "Suukko vain" - Kiss Me Quick - (Pomus/Shuman - Antero Jakoila - Lauri Kojo) - 2:54
 "Sydän lämpöä täys" - Heart Full Of Soul - (Gouldman - Antero Jakoila - Eki Suomaa) - 2:24
 "Öitten neidot" - (Rauli Somerjoki - Antero Jakoila - Kirsti Hartikainen) - 3:02
 "Minä huijasin" - Great Pretender - (Ram - Antero Jakoila/Erkki Hyvönen/Jani Uhlenius - Eki Suomaa) - 2:18
 "Jykevää on rakkaus" - I Only Want To Be With You - (Hawker - Raymonde - Antero Jakoila/Jani Uhlenius - Eki Suomaa) - 2:27
 "Feel love" - (Rauli Somerjoki - Antero Jakoila/Måns Groudstroem - Rauli Somerjoki) - 3:00
B-puoli
 "Lucille" - (Collins - Antero Jakoila - Riitta Eerikko) - 2:21
 "(Mari naapurin) hänen viimeisin" - His Latest Flame - (Pomus/Shuman - Antero Jakoila/Erkki Hyvönen - Eki Suomaa) - 2:24
 "Aamuöiseen sateeseen" - Early Morning Rain - (Lightfoot - Antero Jakoila/Jani Uhlenius - Lauri Kojo) - 2:54
 "Ei hyvän näköinen" - (Rauli Somerjoki - Antero Jakoila - Pirkko-Liisa Vakkuri) - 2:20
 "Et väittää voi" - You Ain't Got The Right - (Haffkine/Loccorriere/Sawyer/David - Antero Jakoila/Erkki Hyvönen - Juice Leskinen) - 3:18
 "Lollipop Mama" - (Trad. - Antero Jakoila/Harri Saksala - Trad.) - 3:22
Badding 2000 Remastered CD-bonus 
 "Goodbye Miss Rock'n'Roll" - (Rauli Somerjoki - Antero Jakoila - Pirkko-Liisa Vakkuri) - 2:28
 "Lights" - (Rauli Somerjoki - Antero Jakoila - Peter O'Neill) - 3:29

Kokoonpano 
 Rauli Badding Somerjoki - laulu
 Antero Jakoila - kitara
 Nono Söderberg - kitara
 Pekka Rechardt - kitara
 Hillel Tokazier - piano
 Jakke Leivo - basso
 Ronnie Österberg - rummut
 Harri Saksala - huuliharppu
Lisäksi kuorosovitukset ovat Erkki Hyvösen ja jouset on sovittanut Jani Uhlenius.

Lähteet
 Suomen äänitearkiston tietokanta

Vuoden 1975 albumit
Rauli Somerjoen albumit
Love Recordsin albumit
Rob Rensenbrink

Pieter Robert ”Rob” Rensenbrink (3. heinäkuuta 1947 Amsterdam, Alankomaat – 24. tammikuuta 2020) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja maajoukkuepelaaja. Rensenbrink oli hyökkääjä.

Rob Rensenbrink aloitti uransa Amsterdamissa amatöörijoukkueissa ja siirtyi sitten Belgian pääsarjaan Club Bruggeen kaudeksi 1969–1970. Hän sai Club Bruggen riveissä kahden kauden aikana kaksi Belgian liigan hopeaa ja siirtyi sitten kaudeksi 1971–1972 RSC Anderlechtiin, jossa pelasi suurimman osan urastaan, aina vuoteen 1979 asti. RSC Anderlechtin joukkueessa Rob Rensenbrink voitti kaksi Belgian mestaruutta, neljä hopeaa ja yhden pronssin, sekä kaksi Cup-voittajien cupin mestaruutta vuosina 1976 ja 1978. RSC Anderlechtin jälkeen hän kävi pelaamassa kauden Pohjois-Amerikassa NASL:ssa Portland Timbersin joukkueessa ja lopetti uransa Ranskan 1. divisioonan Toulousessa vuonna 1981.

Rensenbrink debytoi Alankomaiden maajoukkueessa vuonna 1968 Skotlantia vastaan, mutta pelaaminen Belgiassa ja taistelu pelipaikasta Johan Cruijffin ja Piet Keizerin kaltaisten tähtien kanssa toi peliaikaa maajoukkueessa harvakseltaan. Rinus Michelsin tulo maajoukkueen päävalmentajaksi tiesi Rensenbrinkille uutta mahdollisuutta. Hän pelasi vuoden 1974 MM-kisoissa Alankomaiden joukkueessa yhtä vaille kaikissa otteluissa ja onnistui maalinteossa kerran. Rob Rensenbrink pelasi kisoissa keskikentän vasemmalla laidalla, koska Cruijff pelasi vasemman hyökkääjän paikalla, missä Rensenbrink yleensä pelasi. Saksa voitti Alankomaat finaalissa ja Rensenbrink sai MM-hopeaa. Neljä vuotta myöhemmin vuoden 1978 MM-kisoissa Rensenbrinkillä oli vielä isompi rooli Alankomaiden joukkueessa ja hän pääsi pelaamaan hyökkääjänä, koska Cruijff ei ollut enää maajoukkueessa. Kun Rensenbrink sitten teki avausottelussa Irania vastaan hattutempun, häneen kohdistui valtavat paineet ja media vertasi häntä jatkuvasti Cruijffiin. Myöhemmin turnauksessa Rensenbrink teki Skotlantia vastaan rangaistuspotkumaalin ja se oli MM-kisojen historian 1 000. maali. Rob Rensenbrink teki turnauksessa yhteensä 5 maalia, yhden vähemmän kuin maalikuninkuuden voittanut argentiinalainen Mario Kempes, ja oli ratkaista finaalissa maailmanmestaruuden Alankomaille, mutta laukaus osui tolppaan. Peli meni jatkoajalle ja Argentiina voitti maailmanmestaruuden. Rensenbrink sai jälleen MM-hopeaa muun joukkueen ohella. Maailmanmestaruuskisojen lisäksi hän pelasi vuoden 1976 EM-kisoissa kaksi ottelua ja voitti EM-pronssia. Rob Rensenbrink pelasi Alankomaiden joukkueessa 46 maaottelua ja teki niissä 14 maalia.

Rensenbrink on Pelén laatimalla FIFA 100 -listalla maailman parhaista jalkapalloilijoista.

Joukkueet ja saavutukset
 1969–1971 Club Brugge
 1971–1979 RSC Anderlecht, 2 Belgian liigan mestaruutta ja 2 Cup-Voittajien cupin voittoa
 1980 Portland Timbers
 1981 Toulouse FC

 1968–1979 Alankomaiden jalkapallomaajoukkue, 2 MM-hopeaa ja EM-pronssi

Lähteet

Aiheesta muualla

 Rob Rensenbrinkin maajoukkuetilastot

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
FIFA 100
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Moses Mendelssohn

Moses Mendelssohn (6. syyskuuta 1729 Dessau – 4. tammikuuta 1786 Berliini) oli saksalainen juutalainen filosofi. Hän oli 1700-luvun merkittävimpiä juutalaisia ja hänen voidaan katsoa synnyttäneen euroopan juutalaisen valistuksen, haskalan. Hänen tärkein juutalaisuutta käsittelevä teoksensa Jerusalem, eli uskonnollisesta vallasta ja juutalaisuudesta julkaistiin vuonna 1783. Jotkut juutalaiset ovat pitäneet Mendelssohnia kolmantena Mooseksena, jonka kautta juutalaisille on avautunut uusi suunta historiassa, raamatullisen Mooseksen ja keskiajalla vaikuttaneen Moses Maimonideen jälkeen. Toiset taas ovat nähneet hänet juutalaisten oman identiteetin ja perinteisen juutalaisuuden tuhoutumisen alullepanijana.

Moses Mendelssohn oli tunnetun säveltäjän Felix Mendelssohnin isoisä.

Lähteet

Kirjallisuutta 

 Moses Mendelssohn, tr. A. Arkush, intr. A. Altmann: Jerusalem, or, on religious power and Judaism , 1983, ISBN 0-87451-263-8
 Alexander Altmann: Moses Mendelssohn: A Biographical Study, 1973, ISBN 0-8173-6860-4

Aiheesta muualla 

 Moses Mendelssohn (Stanford Encyclopedia of Philosophy) 

Juutalaiset filosofit
Saksalaiset filosofit
Vuonna 1729 syntyneet
Vuonna 1786 kuolleet
Bernard Bolzano

Bernard Placidus Johann Nepomuk Bolzano (5. lokakuuta 1781 – 18. joulukuuta 1848) oli tšekkiläinen saksankielinen matemaatikko, teologi, filosofi ja loogikko. Hän syntyi Prahassa. Bolzano tunnetaan nykyisin ennen kaikkea Bolzanon lauseesta, joka on jatkuvien funktioiden väliarvolauseen erikoistapaus, sekä Bolzanon–Weierstrassin lauseesta.

Bolzano aloitti opintonsa Prahan Kaarlen yliopistossa vuonna 1796, pääaineinaan filosofia, fysiikka ja matematiikka. Syksyllä 1800 hän alkoi opiskella myös teologiaa. Vuonna 1804 hän väitteli geometriasta, ja kaksi päivää väitöstilaisuuden jälkeen hänet vihittiin papiksi.

Teoksia 

 Betrachtungen über einige Gegenstände der Elementargeometrie
 Versuch einer objectiven Begründung der Lehre von den drei Dimensionen des Raumes
 Die drey Probleme der Rectification, der Complanation und der Cubirung
 Über Haltung, Richtung, Krümmung und Schnörkelung bei Linien
 Paradoxien des Unendlichen ("Äärettömän paradoksit")

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Corazzon, Raul: Bernard Bolzano and the Theory of Science Theory and History of Ontology 
 
 
 

Loogikot
Tšekkiläiset filosofit
Tšekkiläiset matemaatikot
Valistusfilosofit
Vuonna 1781 syntyneet
Vuonna 1848 kuolleet
Uusavuttomuus

Uusavuttomuus tarkoittaa varsinkin nuorten aikuisten kyvyttömyyttä selviytyä kodinhoidosta ja muista vastaavista jokapäiväisistä asioista.

Uusavuttomuuteen ovat johtaneet perheyhteisöjen kiinteyden väheneminen, nuorten oma vapaa-ajan vietto, vanhempien kyvyttömyys opastaa ja siirtää osaamista nuoremmalle sukupolvelle, sekä alati lisääntyvä kiire.

Lähteet

Kirjallisuutta 

 

Yhteiskunta
George Santayana

George Santayana (16. joulukuuta 1863 Madrid, Espanja – 26. syyskuuta 1952 Rooma, Italia) oli filosofi, esseisti, novellisti ja runoilija. Hän oli koko elämänsä Espanjan kansalainen, mutta opiskeli Yhdysvalloissa, kirjoitti englanniksi ja luetaan usein amerikkalaisiin oppineisiin. 

Tunnettu lause ”Ne, jotka eivät muista menneisyyttä, ovat tuomittuja toistamaan sitä” on peräisin Santayanan teoksesta The Life of Reason.

Teoksia 
 The Sense of Beauty (1896)
 The Life of Reason (1905/1906)
 Three Philosophical Poets (1910)
 Soliloquies in England and Later Soliloquies (1922)
 Scepticism and Animal Faith (1923, suom. Epäily ja usko)
 Dialogues in Limbo (1925)
 Platonism and the Spiritual Life (1927)
 The Realms of Being (1927)
 The Realm of Matter (1930)
 Some Turns of Thought in Modern Philosophy (1933)
 The Last Puritan (1935, suom. Viimeinen puritaani: Muistelma romaanin muodossa)
 Obiter Scripta (1936)

Suomennetut teokset

Aiheesta muualla 

 George Santayanan teoksia. (Project Gutenberg) 
 The Santayana edition. 
 Herman Saatkamp: George Santayana. Stanford Encyclopedia of Philosophy. 
 Extensive quotations from Santayana. 

Espanjalaiset filosofit
Espanjalaiset runoilijat
Esseistit
Novellikirjailijat
Yhdysvaltalaiset filosofit
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Siniset hetket

Siniset hetket (KAKLP 3) on Rauli Somerjoen kokoelmalevy vuodelta 1986. Levyn julkaisijana toimi Castle Communications PLC, ja yhteistyössä ovat olleet mukana Love Records, Harry Aaltonen sekä Polarvox. Kannen on suunnitellut nimimerkki "Jani".

Kappaleet
 Ikkunaprinsessa
 Nukkuja kaunein
 Arpiset haavat
 Mä aion istuu vain
 Yksi vain ei tuu
 Itämaista rakkautta
 Kastehelmi ja lumikukka
 Moody River
 Et sinä tule
 Illan harmain varjo
 Kuin runotar hän kulkee
 Sävel rakkauden
 Tynnörilintu
 Eikö juu
 Pellavapää
 Liikaa viinaa
 Rakkauden kiertokulku
 Yölinjalla
 Tähdet, tähdet
 Kotikuusi
 Bussi Somerolle
 Yön hiljaisuudessa
 Tähdenlento
 Saanhan viimeisen tanssin

Lähteet
 Siniset hetket-vinyyli

Vuoden 1986 kokoelma-albumit
Rauli Somerjoen albumit
Einar Gerhardsen

Einar Henry Gerhardsen (10. toukokuuta 1897 Åkershus, Norja – 19. syyskuuta 1987) oli norjalainen poliitikko Norjan työväenpuolueesta. Gerhardsen oli Norjan pääministerinä kolmena ajanjaksona, vuosina 1945–1951, 1955–1963 ja 1963–1965. Hän on pitkäaikaisin pääministerinä toiminut poliitikko Norjassa. Monet norjalaiset kutsuvat häntä usein ”Maan Isäksi”. Gerhardsen oli yksi Norjan jälleenrakennuksen pääarkkitehdeista toisen maailmansodan jälkeen. 

Einar Gerhardsen oli alun perin tietyöläinen ja työskenteli Oslon kunnan tielaitoksessa vuosina 1914–1921. Hänestä tuli sosialistityöväenliikkeen aktivisti 1920-luvulla. Hän oli sosiaalidemokraattisen työläisnuorisoliiton puheenjohtaja 1921–1923. Gerhardsen muutti työväenpuoluetta kommunismista demokraattiseen sosialismiin. Hän toimi puolueen sihteerinä vuodesta 1925 vuoteen 1936, jolloin hänet valittiin puolueen pääsihteeriksi. 1930-luvun puolivälissä työväenpuolue pärjäsi hyvin kansallisessa politiikassa ja Gerhardsenista tuli Oslon pormestari. Hän nousi puolueen varapuheenjohtajaksi 1939. Toisen maailmansodan aikana Gerhardsen otti osaa Norjan vastarintaliikkeeseen natsimiehitystä vastaan ja oli vangittuna keskitysleireillä Grinissä Norjassa ja Sachsenhausenissa Saksassa. Heti sodan jälkeen Gerhardsenista tuli uuden hallituksen jäsen toukokuusta 1945 marraskuuhun 1945, jolloin pidettiin vaalit. Työväenpuolue sai vaaleissa ehdottoman enemmistön parlamentti Stortingissä ja säilyi enemmistönä vuoteen 1961 saakka.

Gerhardsen oli suosittu henkilö kansan keskuudessa virassa ollessaan ja sen jälkeen. Hallituksia Gerhardsen johti tarkalla talouspolitiikalla, jossa hallitus ohjasi kauppaa, teollisuutta ja pankkitoimintaa toimimaan markkinataloudessa. Suurta köyhyyttä ja työttömyyttä oli tehokkaasti vähennetty hallituksen teollistamispolitiikalla ja hyvinvoinnin järjestämistä progressiivisella verotuksella. Ulkopolitiikassa Gerhardsen liitti Norjan läntisten valtioiden joukkoon 1940-luvun lopulla ja Norjasta tuli Naton perustajajäsen.

Gerhardsen sai arvostelua osakseen norjalaisen Noratomin As -yhtiön toiminnasta: hänen arveltiin tienneen Israelin käyttävän norjalaista raskasta vettä mahdollisesti ydinaseiden tekemiseen vuonna 1958. 

1960-luvulla puolueella alkoi mennä huonommin, kun se yhdistyi heikommin menestyneen Sosialistityöväenpuolueen kanssa ja hallituksessa menivät paikat oppositiolle. Gerhardsen vetäytyi kansallisesta politiikasta vuonna 1969, mutta jatkoi vaikuttamista julkisuudessa kirjoituksin ja puhein. Hänen poliittinen vaikutuksensa on vieläkin merkittävä tekijä norjalaisessa politiikassa ja erityisesti hänen omassa puolueessaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan pääministerit
Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Riku Korhonen

Riku Korhonen (s. 3. helmikuuta 1972 Turku) on suomalainen kirjailija.

Korhonen on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopistosta. Hän opiskeli pääaineenaan yleistä kirjallisuustiedettä ja sivuaineina filosofiaa, suomen kieltä, luovaa kirjoittamista ja pedagogisia opintoja. Korhonen on työskennellyt äidinkielen opettajana Aurajoen yläkoulussa, kustannustoimittajana, suunnittelijana ja luovan kirjoittamisen opettajana Turun yliopistossa sekä Helsingin Sanomien kolumnistina.

Korhosen teos Emme enää usko pahaan valittiin vuoden 2016 Finlandia-palkintoehdokkaaksi.

Syyskuussa 2009 Korhonen avioitui kirjailija-näyttelijä Anna-Leena Härkösen kanssa. He erosivat vuonna 2020.

Teokset

Palkinnot ja tunnustukset
 Huonon kirjallisuuden seuran palkinto 2000 (novellista Rakkautemme raivoavat rapahaudat)
 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto 2003 (romaanista Kahden ja yhden yön tarinoita)
 Turun yliopiston vuoden opettaja 2005 
 Kalevi Jäntin palkinto 2008 (romaanista Lääkäriromaani)
 Euroopan unionin kirjallisuuspalkinto 2010
 Valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2011–2013

Lähteet

Aiheesta muualla
 Riku Korhosen kolumnit ja artikkelit Image.fi:ssä

Suomalaiset kirjailijat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajat
Beneath the Remains

Beneath the Remains on brasilialaisen thrash metal -yhtye Sepulturan kolmas täyspitkä albumi ja neljäs studiojulkaisu, joka nauhoitettiin ja miksattiin Rio de Janeirossa vuonna 1988.

Tunnetun metallituottaja Scott Burnsin ansiosta paranneltu tuotanto sekä Roadrunner Recordsin mahdollisuus saattaa albumi maailmanlaajuiseen levitykseen edesauttoivat yhtyeen suosiota huomattavasti.

Kappalelista
Kaikki kappaleet säveltänyt Sepultura.

Vuoden 1997 uusintapainos

Kokoonpano
 Igor Cavalera – rummut
 Max Cavalera – laulu, rytmikitara, miksaus
 Andreas Kisser – soolokitara
 Paulo Jr. – basso

Muut tekijät 
 Scott Burns – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Monte Conner – vastaava tuottaja
 Antoine Midani – apulaisäänittäjä
 Tom Morris – miksaaja
 Kelly Shaefer (Atheist) – taustalaulu raidalla 3
 John Tardy (Obituary) – taustalaulu raidalla 3
 Scott Latour – taustalaulu raidalla 3
 Francis Howard – taustalaulu raidalla 3
 Michael R. Whelan – kansitaide ("Nightmare in Red")
 Wesley H. Raffan – valokuvaus
 Mark Weiss – valokuvaus
 Eric de Haas – valokuvaus
 Jeff Daniel – tuottaja, vuoden 1997 uudelleenjulkaisu
 George Marino – masterointi, vuoden 1997 uudelleenjulkaisu
 Don Kaye – kansitekstit, vuoden 1997 uudelleenjulkaisu

Sepulturan albumit
Vuoden 1989 albumit
Luettelo suomalaistetuista sukunimistä

Tämä on luettelo suomalaistetuista sukunimistä. 

Suomen sukunimistön suomalaistuminen oli alkanut voimakkaana 1870- ja 1880-luvuilla maaseudulla "hiljaisena vallankumouksena" sukunimettömän länsisuomalaisen maalaiskansan omaksuessa suomenkielisiä sukunimiä. Sivistyneistön keskuudessa fennomaanien vaatimus sukunimien suomalaistamisesta alkoi merkittävässä määrin toteutua vasta vuosisadan vaihteessa. Suurta huomiota saivat suuret nimenmuutoskampanjat vuonna 1906 (katso Suuri nimenmuutos) ja 1930-luvulla. Monet suomalaistetuista nimistä poikkesivat kansan keskuudessa 1800-luvulla omaksutuista sukunimityypeistä. Virtanen-tyyppisten sukunimien aika oli mennyt ohitse ja suomennettaessa tai mukailtaessa pyrittiin muuntyyppisiin nimiin, jotka usein olivat kaksiosaisia (esimerkiksi Paasikivi ja Honkajuuri).

Luettelo sukunimistä

Puolittain suomennettuja

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Suomen sukututkimusseuran nimenmuutostietokanta 

 Suomalaistetut
Suomennetuista sukunimistä
Luettelot suomen kielestä
Yhdysvaltain Grand Prix 2000

Yhdysvaltain Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan 15. osakilpailu, joka ajettiin 24. syyskuuta 2000 Indianapolis Motor Speedwayn radalla. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden seitsemäs. Kyseessä oli ensimmäinen Yhdysvaltain Grand Prix sitten kauden 1991, jolloin ajettiin Phoenixissa.

Kilpailun startti oli erikoinen, sillä kaikki viisi lähtövaloa paloivat yhtä aikaa hieman tavallista kauemmin. Tästä syystä toisesta ruudusta lähtenyt David Coulthard otti vahingossa varaslähdön ja sai siitä stop and go -rangaistuksen. Coulthard ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,14.766.

Kilpailu muistetaan suomalaisittain Mika Häkkisen keskeytyksestä moottorivikaan, mikä toimi kauden käännekohtana. Schumacher nousi MM-sarjassa kahdeksan pisteen johtoasemaan ja ratkaisi mestaruuden seuraavassa kilpailussa Japanin Suzukassa.

Tulokset

Muuta 
 Indianapolisin 1. kilpailu.

 Alexander Wurzin 50. kilpailu.

 Michael Schumacherin 30. paalupaikka.

Lähteet
http://koti.mbnet.fi/janir/2000/usa.html

Formula 1 -kausi 2000
Yhdysvaltain Grand Prix
SWAT 4: The Stetchkov Syndicate

SWAT 4: The Stetchkov Syndicate on Irrational Gamesin kehittämä laajennusosa SWAT 4 -ammuntapeliin. Laajennusosa on ensimmäinen laajentava lisäosa, joka on julkaistu vuonna 2006. Se sisältää seitsemän uutta tehtävää, jotka käsittelevät Stetchkovin venäläistä rikollisperhettä.

Mukaan on lisätty seitsemän uutta asetta, kolme lisävarustetta ja uusia tehtävätyyppejä. Myös pelattavuutta on muokattu, sillä nyt pelaaja kykenee lyömään nyrkillä yhteistyöhaluttomia henkilöitä ja "antautuneet" epäillyt voivat paeta, mikäli heitä ei vahdi tai pidätä. Tazer-aseeseen on tullut uusi ns. stun gun toiminto, joka toimii kun ase on valittuna ja lyö henkilöä. Tekoälylle annettuja käskyjä ei ole pakko laittaa heti käytäntöön, vaan niitä saa pidäteltyä, kunnes myöntää erityisen toimeksiantoluvan.

Yksinpelin viilauksiin kuuluu muun muassa se, että nyt lähes kaikissa lisäosan pelattavissa tehtävissä on kuunneltavissa hätäpuhelunauha. Aikaisemmin emopelissä hätäpuhelunauha oli kuunneltavissa vain muutamissa tehtävissä.

Moninpelin laajennuksiin lukeutuu uusi pelimuoto, Smash and Grab, kommunikointia helpottava VoIP ja tilastojen rekisteröimisen myötä kehittynyt uusi ranking-järjestelmä. Yhteistyöpelitila tukee kymmentä pelaajaa, jolloin henkilöt jaetaan kahtia viiden hengen joukkueisiin. Tiimillä on nyt myös mahdollisuus äänestää yksi pelaajista johtajaksi, jolloin kukaan muu ei kykene antamaan pikavalikon välityksellä käskyjä.

Aiheesta muualla 
 

Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Vuoden 2006 videopelit
Windows-pelit
Detroitin katurata

Detroitin katurata oli katurata Detroitissa, Michiganissa. Siellä ajettiin Formula 1 -kilpailuja vuosina 1982–1988 ja CART -sarjaa 1989–1991.

Ensimmäisen kilpailun voitti John Watson 17. lähtöruudusta. Seuraavana vuonna hän voitti 22. ruudusta.

Kapea rata aiheutti monia keskeytyksiä autojen törmätessä suojavalliin. F1-vuosina ainakin puolet autosta keskeytti, mutta 1984 kisassa 20 autoa jäi saapumatta maaliin.

1985 kilpailun voitti Keke Rosberg. Sen jälkeen Ayrton Senna voitti viimeiset kolme kisaa putkeen.

Vuodeksi 1989 kilpailu siirrettiin Phoenixiin. Tämän jälkeen radalla ajettiin kolme kertaa CART -sarjaa.

Formula 1 -voittajat

Lähteet 

Yhdysvaltain moottoriradat
Formula 1 -radat
Champ Car -radat

Detroitin rakennukset ja rakennelmat
Monika Pyrek

Monika Zofia Pyrek-Rokita (s. 11. elokuuta 1980 Gdynia) on puolalainen seiväshyppääjä.

Pyrek voitti 1998 yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Annecyssä hopeaa tuloksella 410. Seuraavana vuonna hän oli Maebashin sisäratojen MM-kisoissa yhdestoista hypättyään 420. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli seitsemäs tuloksella 440. Vuonna 2001 hän voitti MM-pronssia Edmontonin MM-kisoissa tuloksellaan 455. Kauden lopussa GP-finaalissa hän oli neljäs. Vuonna 2002 Pyrek voitti pronssia sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 460. Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa samana vuonna hän karsiutui. Hän sijoittui 2003 sisäratojen Euroopan cupissa kolmanneksi. Samana vuonna hän voitti pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa, hyppäsi neljänneksi Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa sekä sijoittui neljänneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa.

Pyrek sijoittui viidenneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004. Hän hyppäsi samana vuonna Euroopan cupissa toiseksi ja voitti maansa mestaruudet sekä sisä- että ulkoradoilla. Ateenan olympialaisissa hän oli neljäs ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa viides. Vuonna 2005 hän voitti pronssia Madridin sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 470. Hän voitti samana vuonna Puolan mestaruuden. Helsingin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa. Kauden päätteeksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli toinen. Seuraavana vuonna Pyrek sijoittui neljänneksi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa. Hän voitti Euroopan cupin superliigan ennätystuloksellaan 475 sekä maansa sisä- ja ulkoratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti EM-hopeaa Göteborgin EM-kisoissa sekä sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Yleisurheilun maailmancupissa hän oli viides.

Vuonna 2007 Pyrek sijoittui Osakan MM-kisoissa neljänneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän hyppäsi toiseksi Venäjän Jelena Isinbajevan jälkeen omalla ennätyksellään 482 Isinbajevan voittaessa hänet uusinnassa. Maaliskuussa 2008 hän jakoi pronssimitalin Brasilian Fabiana Murerin kanssa sisäratojen MM-kisoissa Valenciassa. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 470 cm. Hän voitti myös Puolan sisäratamestaruuden ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi.

Pyrek voitti 2009 Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen seiväshypyn ja Puolan hallimestaruuden. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän jakoi hopeasijan yhdessä Chelsea Johnsonin kanssa tuloksella 465 cm. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli toinen. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kymmenenneksi.

Ennätykset
 Seiväshyppy: 482 (2007)

Saavutukset
 Olympialaiset
 7. sija Sydney 2000
 4. sija Ateena 2004
 5. sija Peking 2008
 MM-kilpailut
 Pronssia Edmonton 2001
 4. sija Pariisi 2003
 Hopeaa Helsinki 2005
 4. sija Osaka 2007
 Hopeaa Berliini 2009
 10. sija Daegu 2011
 EM-kilpailut
 Hopeaa Göteborg 2006
 Sisäratojen MM-kilpailut
 11. sija Maebashi 1999
 Pronssia Birmingham 2003
 5. sija Budapest 2004
 4. sija Moskova 2006
 Pronssia Valencia 2008
 Sisäratojen EM-kilpailut
 Pronssia Wien 2002
 Pronssia Madrid 2005

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.monikapyrek.com/ 

Puolalaiset seiväshyppääjät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Hoitovirhe (albumi)

Hoitovirhe on kuopiolaisen industrial metal -yhtyeen Turmion Kätilöiden debyyttialbumi vuodelta 2004.

Kappaleet

Singlet

Teurastaja
 "Teurastaja"
 "4 Käskyä"

Verta ja lihaa
 "Verta ja lihaa"
 "Volvot ulvoo kuun savuun" (Sielun veljet -cover)

Arviot 
 Soundi: 
 Imperiumi.net: 8–/10

Lähteet 

Vuoden 2004 albumit
Vuoden 2004 esikoisalbumit
Turmion Kätilöiden albumit
Espanjan Grand Prix 1951

Espanjan Grand Prix 1951 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. lokakuuta 1951 Pedralbesin radalla. Kilpailu oli kauden 1951 viimeinen ja sen voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden kolmas. Fangio voitti myös kauden 1951 maailmanmestaruuden.

Tulokset

Muuta 
 Paalupaikka: Alberto Ascari - 2'10.59
 Nopein kierros: Juan Manuel Fangio - 2'16.93
 Alfa Romeo -tallin viimeinen osakilpailuvoitto.

Lähteet

1951
Formula 1 -kausi 1951
Barcelonan urheilu
Yle Turku

Yle Turku (aiemmin Turun Radio) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista, joka aloitti lähetykset 4.1.1982 omalla radiokanavalla 96,7 MHz, joka muuttui myöhemmin radiotaajuusuudistuksessa kanavalle 94,3 MHz. Sen kuuluvuusalueena on Varsinais-Suomi ja Ahvenanmaa toimituksen sijaitessa Turussa Kauppatorin laidalla. Päälähetin on Kuusiston yleisradioasemalla, jonka omistaa amerikkalaisomistuksessa oleva Digita.

Yle Turun lähetyksiä voi kuunnella arkisin klo 6.00-10.00 ja 14.00-18.00 (ke klo 17 asti) sekä lauantaisin klo 9.00-12.00. Lähetyksiä voi kuunnella myös verkossa Yle Areenan kautta.

Yle Turun toimitus vastaa radiolähetyksen lisäksi pääosin Ylen alueellisesta uutisverkkosivustosta ja sen toimittajat tuottavat sisältöä Yle TV1:ssä esitettäviin, Tampereen Mediapoliksesta lähetettäviin Lounais-Suomen uutisiin.

Taajuudet:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Uutiset Turun kotisivut

Ylen paikallisradiot
Turku
Varsinais-Suomi
Mira (nimi)

Mira on naisen etunimi. 

Miraa käytetään Mirjan kutsumamuotona. Nimi voi myös olla lyhennetty Mirabellasta tai Mirandasta. Slaavilaisessa käytössä se liittyy rauhaa merkitsevään mir-sanaan. Suomessa nimestä on käytössä myös rinnakkainen muoto Miira.  

Miran nimipäivä on 30. huhtikuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on vuoden 2021 loppuun mennessä noin 8 025 henkilöä saanut nimekseen Mira ja hieman alle 403 henkilöä nimen Miira. Nimi Mira yleistyi vasta 1960-luvulla, sitä ennen se oli varsin harvinainen.

Mira on myös tähti, Omicron Ceti. Sen mukaan on saanut nimensä eräs muuttuvien tähtien tyyppi, Mira-tähdet.

Tunnettuja Miroja ja Miiroja 
 Mira Andersson (o.s. Uronen), suomalainen jalkapalloilija
 Mira Bjedov, jugoslavialainen koripalloilija
 Mira Calix (oik. Chantal Passamonte), brittiläinen kokeellinen muusikko ja taiteilija
 Mira Eklund, ruotsalainen näyttelijä
 Mira Eskelinen, Miss Vinyl Envy, suomalainen kulttuurituottaja ja drag-artisti
 Mira Furlan, kroatialainen näyttelijä
 Mira Ghniem, jordanialainen uimari
 Mira Grant, oik. Seanan McGuire, yhdysvaltalainen kirjailija
 Mira Hillberg, suomalainen laulaja
 Mira Huhta, suomalainen jääkiekkoilija
 Mira Hämäläinen, suomalainen lentopalloilija
 Mira Jalosuo, suomalainen jääkiekkoilija
 Miira Karhula, suomalainen televisiokäsikirjoittaja ja -ohjaaja
 Mira Kasslin, suomalainen ratapyöräilijä
 Mira Keränen, suomalainen kilpa-aerobikkaaja
 Mira Kivilä, suomalainen näyttelijä
 Mira Kuisma, suomalainen jääkiekkomaalivahti
 Mira Kunnasluoto, suomalainen laulaja, vuoden 2000 tangokuningatar
 Mira Kuronen, radio- ja televisiojuontaja
 Mira Leung, kanadalainen taitoluistelija
 Miira Luhtavaara, suomalainen runoilija
 Mira Luoti, suomalainen PMMP:n toinen laulaja
 Mira Nair, intialainen elokuvaohjaaja
 Mira Nieminen, suomalainen jalkapalloilija
 Mira Potkonen, suomalainen nyrkkeilijä
 Mira Saastamoinen, suomalainen kilpakävelijä
 Mira Salo, suomalainen malli, Miss Suomi 2004
 Miira Sippola, suomalainen teatteriohjaaja, käsikirjoittaja, runoilija ja lausuja
 Mira Sorvino, yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja
 Mira Spivak, kanadalainen senaattori
 Mira Suhonen (o.s. Nevansuu), suomalainen ilmapistoolin EM-hopeamitalisti ja olympiaedustaja
 Mira Sunnari, suomalainen laulaja, vuoden 2001 tangokuningatar
 Miira Tuominen, suomalainen filosofi
 Mira Tuominen, suomalainen este- ja kestävyysjuoksija
 Mira Verås Larsen, norjalainen meloja
 Mira Wickman, suomalainen salibandyn pelaaja
 Mira Zimińska-Sygietyńska, puolalainen näyttelijä ja laulaja

Kuvitteellisia Miroja 
 Mira, Sirkka Shayanin kirjasarjan nimi ja päähenkilö
 Mira Angervuo, televisiosarjassa Salatut elämät.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Peltosaunio

Peltosaunio eli saunakukka (Tripleurospermum inodorum, syn. Tripleurospermum perforatum, entinen Matricaria perforata) on mykerökukkainen asterikasvien heimoon kuuluva voimakkaan tuoksuinen ruohokasvi. Sen kukinnot muistuttavat päivänkakkaraa, merisauniota ja kamomillasauniota sekä lehdet tilliä. Peltosauniota kutsutaan yleisesti myös saunakukaksi. Peltosaunio kasvaa valoisilla paikoilla: pelloilla rikkaruohona, pihoilla ja tienpientareilla. Se kukkii heinä-elokuussa. Peltosaunio on yksivuotinen ja lisääntyy voimakkaasti siementaimista.

Peltosaunio risteytyy merisaunion (Tripleurospermum maritimum) kanssa.

Levinneisyys 
Peltosauniota tavataan Pohjois- ja Keski-Euroopassa. Suomessa se on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, Lapissa harvinainen tai satunnainen. Peltosaunio on Suomessa muinaistulokas.

Katso myös 
Pihasaunio

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peltosaunio (Tripleurospermum inodorum)
Luontoportti: Peltosaunio (Tripleurospermum inodorum)
Valokki - Nettikasvio: Peltosaunio (Tripleurospermum inodorum)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Peltosaunio eli saunakukka (Tripleurospermum inodorum)
United States Department of Agriculture (USDA): Tripleurospermum perforatum 
Flora of China: Tripleurospermum inodorum 

Peltosauniot
Rikkakasvit
The Spell

The Spell on Kirkan vuonna 1987 julkaistu albumi. Samoin, kuin edeltäjänsä R.O.C.K., The Spell edustaa tyylillisesti hard rockia, tosin suurimman osan levyn kappaleista tyylisuunta on ns. power ballad.  __notoc__

Kappaleet

Kokoonpano 
 Juha Björninen – kitarat
 Kassu Halonen – kosketinsoittimet, syntetisaattoribasso, rumpuohjelmointi, taustalaulu
 Miri Miettinen – rumpuohjelmointi
 Jarmo Nikku – kitarat
 Harri Merilahti – bassokitara
 Kim Lönnholm, Esa Kaartamo, Kisu Jernström – taustalaulu
 Jari Laasanen – sekvensseri, syntetisaattoriohjelmointi

Muut 
 Jari Laasanen – äänittäjä, miksaaja
 Kassu Halonen – tuottaja
 Kristian Jernström – tuottaja
 Erik Uddström – valokuvat
 J. K. Juntunen – valokuvat

Lähteet 

Spell, The
Spell, The
Kassu Halosen tuottamat albumit
Kisu Jernströmin tuottamat albumit
Autódromo Hermanos Rodríguez

Autódromo Hermanos Rodríguez on moottorirata Méxicossa Meksikossa.

Moottorirata nimettiin 1970-luvulla paikallisten kilpa-autoilijaveljesten Pedro ja Ricardo Rodríguez’n mukaan, alun perin radan nimi oli Magdalena Mixhuca. Vuonna 1993 silloisen radan viimeisen mutkan sisäpuolelle valmistui Foro Sol -baseballstadion. Nykyinen rata käy Foro Sol -baseballstadionin sisällä.

Autódromo Hermanos Rodríguez sijaitsee 2 226–2 229 metriä merenpinnan yläpuolella. Normaalia ohuempi ilma aiheuttaa ongelmia autoille. Rata on pomppuinen johtuen sen sijainnista geologisesti aktiivisella alueella.

Historia

Rata avattiin vuonna 1959 ja ensimmäinen virallinen Formula 1 -osakilpailu järjestettiin vuonna 1963. Formula 1:siä ajettiin vuoteen 1970 asti, jolloin katsojien suuri määrä aiheutti turvallisuusongelmia. Rata avattiin uudestaan 1986. Remontin aikana radalle rakennettiin suuremmat turva-alueet, uusi varikkokompleksi sekä muuta turvallisuutta parantavia järjestelyjä.

Champ Car -sarjaa radalla on ajettu vuosina 1980–1981 ja 2002–2007. NASCAR-sarjaa on ajettu radalla vuodesta 2004 alkaen.

Rataa uusittiin Hermann Tilken johdolla vuosina 2014–2015 ja Formula 1 palasi radalle Meksikon GP:n merkeissä kaudella 2015.

Radalla ajetaan myös FIA WEC -sarjan Méxicon 6 tunnin ajo ja Formula E:n Meksikon ePrix vuodesta 2016 alkaen.

Voittajat

Formula 1
Vuoden 1962 kilpailu oli epävirallinen Formula 1 -sarjan osakilpailu.

Formula E

Lähteet

Aiheesta muualla 

Meksikon moottoriradat
Formula 1 -radat
Formula E -radat
Champ Car -radat
NASCAR-radat

Méxicon rakennukset ja rakennelmat
Méxicon urheilu
Purjo

Purjo eli purjosipuli (Allium porrum) on sipulin sukuinen mauste- ja vihanneskasvi. Sen lehtien tyvi kasvaa lieriönmuotoiseksi tupeksi.

Purjon kasvukausi on melko pitkä joten Suomessa se yleensä kasvatetaan taimeksi ennen istutusta. Purjon tyvi pysyy valkoisena, kun se pidetään maan alla multaamalla purjopenkkiä.

Purjo on kotoisin Välimeren alueelta jossa sitä on viljelty jo tuhansia vuosia sitten. Suomeen purjo on saapunut 1600-luvulla.

Purjo ruoanlaitossa 
Purjo on maultaan muita sipuleita miedompi, ja siinä on vain vähän rikkiyhdisteitä. Purjoa voi käyttää kokonaisuudessan ruoanvalmistukseen. Purjo sopii keittoihin, pataruokiin ja liemiin makua antamaan. Sitä voi myös käyttää raakana samaan tapaan kuin ruohosipulia. Purjoa on käytetty raakana salaateissa.

Purjoa käytetään paljon liemissä, keitoissa ja piiraissa. Klassisia reseptejä ovat muun muassa ranskalainen purjo-perunasosekeitto eli vichysoisse, italialainen purjokeitto eli crema di porri, perinteinen purjopata ja kreikkalainen marinoitu purjo. Purjosipulia käytetään usein myös ranskalaisissa suolaisissa quiche-piirakoissa. Suomessa suosittu purjoa sisältävä ruoka on siskonmakkarakeitto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
Purjosipuli, Kotimaiset Kasvikset ry. Viitattu 30.12.2019.
 Köyhän parsa, kasvisten kuningatar, Kaleva 21.1.2011. Viitattu 30.12.2019.

Laukat
Sipulit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailut

Maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailut olivat kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n järjestämät kilpailut, joissa kilpailtiin maantiejuoksun maailmanmestaruudesta. Kilpailut järjestettiin vuosina 2006 ja 2007. Ne korvasivat aikaisemmin järjestetyt puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut, mutta vuodesta 2008 lähtien puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut korvasivat puolestaan maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailusarjoja olivat miesten ja naisten henkilökohtaiset sekä joukkuekilpailut. Joukkuekilpailussa maan kolmen parhaiten sijoittuneen juoksijan ajat laskettiin yhteen. Kilpailumatkana oli vuonna 2006 20 kilometriä ja vuonna 2007 puolimaraton. 

Vuosina 1983–1991 järjestettiin naisten maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailut.

Kilpailupaikat
2006: Debrecen, Unkari (20 km)
2007: Udine, Italia (puolimaraton)

Mitalistit

Miehet

Joukkuekilpailu

Naiset

Joukkuekilpailu

Lähteet
 World Road Running Championships 2006 IAAF 
 World Road Running Championships 2007 IAAF 

Yleisurheilukilpailut
Debrecen
Unkarin yleisurheilu
Udine
Italian yleisurheilu
Othello (lautapeli)

Othello on lautapeli, jota pelataan 8x8-ruutuisella laudalla asettelemalla ja kääntämällä kaksipuolisia, kiekkomaisia nappuloita, joiden toinen puoli on musta ja toinen puoli valkoinen. Sen keksi kaksi englantilaista, Lewis Waterman ja John W. Mollet, noin 1880-luvulla. Pelin tarkoituksena on saavuttaa enemmistö oman värin nappuloita pelin lopussa. Peli muistuttaa vahvasti Reversiä, muttei kuitenkaan ole täysin sama. Othello on kehitetty Reversin pohjalta. 

Othellon pelaamisesta järjestään sekä SM-, että MM-kisoja. Othellon SM-kisoja on viime vuosina järjestetty Helsingin Shakkikodissa. SM-kisojen parhailla on mahdollisuus osallistua MM-kisoihin.

Pelistä on julkaistu myös matkaversioita.

Pelisäännöt 

Alussa asetetaan neljä nappulaa laudan keskelle siten, että vierekkäisistä nappuloista on eri värinen puoli ylöspäin. Mustalla pelaava aloittaa.

Pelaajan on vuorollaan asetettava yksi nappula tyhjään ruutuun oma väri ylöspäin siten, että uusi nappula "rajaa" yhden tai useamman vastustajan värisen nappulan oman väristen nappuloiden väliin joko suoraan tai viistoon. Näin "vallatut" nappulat käännetään toisin päin ja vuoro siirtyy toiselle pelaajalle.

Samalla vuorolla voi vallata nappuloita useisiin suuntiin. Kaikki rajatut vastustajan nappulat on käännettävä.

Mikäli siirto aiheuttaa omien nappuloiden rajautumisen vastustajan nappuloiden väliin, näin syntynyttä rajausta ei käännetä vastustajan väriseksi.

Mikäli pelaaja ei voi tehdä siirtoa, joka oikeuttaa kääntämään nappuloita, hänen vuoronsa jää väliin.

Kun kaikissa ruuduissa on nappula tai kumpikaan pelaaja ei voi enää asettaa yhteenkään vapaaseen ruutuun nappulaa, on se pelaaja voittanut, jonka värisiä nappuloita laudalla on eniten; myös tasapeli on mahdollinen.

Tietokoneohjelmat 

Nykyään othello-tietokoneohjelmat ovat tasoltaan ihmisiä vahvempia. Yksi menestyneimmistä on WZebra. Logistello on voittanut useita othello-ohjelmien kisoja. Sen tekijä Michael Buro on koulutukseltaan tilastomatemaatikko. Logistellon ja käytännössä kaikkien muidenkin vahvojen othello-ohjelmien evaluointifunktio perustuu rivien ja nurkka-alueiden muodostamiin 8–10 ruudun alueisiin ja niistä tunnistettaviin asetelmiin ().

Aiheesta muualla

 Suomalaiset Othello-kisat
 Maailmanmestaruuskisat
 WZebra
 Logistello
 Worldwide Othello News

Strategialautapelit
Kilpapelit
Kankaisten kartano

Kankaisten kartano () on Maskussa sijaitseva kartanolinna, josta on mainintoja jo 1300-luvulta lähtien. Se on kuulunut Djeknien, Hornien suvuille, Fredesköldeille ja Aminoffien suvuille. Henrik Klaunpoika Horn rakennutti paikalle kivisen linnan 1500-luvulla. Beata Sofia Bock a.d.H Suddenbach omisti Kankaisten 1729–1739. Linnaa korjattiin perusteellisesti 1763–1764 ja 1935. Museovirasto määritteli sen vuonna 2009 yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Kartanon omistukseensa hankkineen valtiopäivämies Nils Fredensköldin saman niminen poika kuoli kartanon tulipalossa 1819.

Päärakennuksen vanhimmat osat ovat peräisin 1400-luvulta. Tilan 350 hehtaarin pinta-alasta puolet on metsää ja puolet viljelysmaita. Päärakennuksen lisäksi tilalla on kuusi muuta rakennusta.

Tulipalo
Kartanossa syttyi tulipalo 1819, kun Nils Nilsson Fredensköld nukahti kirjojen ääreen ja unohti sammuttaa kynttilät. Suurin osa kartanon arkistosta tuhoutui ja myös esimerkiksi Maskun vanhimmat kirkonkirjat.

Omistajanvaihdos 2018
Kartanon omistaja Stiftelsen för Åbo Akademi on myymässä sen Tractatus Properties Oy:lle, jonka taustalla on Raisio Oyj:n aiempi johtaja Matti Rihko. Kauppa toteutuu lokakuussa 2018.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Mauri Karvonen, Nimeke:  Aavetaloja ja ihmiskohtaloita. 2, Hyytävä matka Suomen historiaan jatkuu. Nemo, 2018 ISBN 978-951-1-32021-0

Aiheesta muualla 
 Juha Lehikoinen, Juha Levonmäki ja Jukka Levomäki, Selvitys Kankaisten kartanon kulttuurihistoriasta ja vetovoimatekijöistä, Opinnäytetyö, Helsingin Liiketalouden Ammattikorkeakoulu, Matkailualan koulutusohjelma, 2001.
 Kankaisten kartanon kotisivu
 Sankarien Kankainen. Turun Sanomat (Archive.is-palvelussa)

Maskun rakennukset ja rakennelmat
Maskun historia
Suomen kartanot
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Stratifikaatio

Stratifikaatiolla tarkoitetaan sosiologiassa yhteiskunnallista kerrostuneisuutta, hierarkiaa eli eriarvoistumista, jossa joillakin yhteiskunnan jäsenillä on etuoikeutettu asema vallan ja vaurauden perusteella. Kerrostuneisuus esiintyy monissa eri muodoissa. Jotkin jaon perusteet ovat hyvin vanhoja, kuten Intian kastijärjestelmä tai säädyt Euroopassa, toiset ovat myöhempää perua, kuten käsite yhteiskuntaluokka, joka alkoi muotoutua vasta kapitalismin myötä.

Moderneissa länsimaisissa yhteiskunnissa kerrostuneisuutta määritellään yleensä tulotason perusteella. Esimerkiksi keskiluokalla tarkoitetaan yleensä hyvin toimeentulevia ihmisiä, jotka kokevat olonsa yhteiskunnassa taloudellisesti turvatuksi. Alaluokan ja yläluokan käsitteitä käytetään tavallisesti halventavassa merkityksessä. Kuitenkin tuloerojen kasvamisen myötä suomalaisessa luokkakeskustelussa on ryhdytty käyttämään termejä köyhät ja rikkaat niistä ihmisryhmistä, jotka eivät kuulu keskiluokkaan.

Työväenluokka on historiallinen käsite, jolla viitataan alemman sosiaaliryhmän jäseniin, jotka tekevät ruumiillista työtä. Nykyisin määritteleväksi stratifikaation piirteeksi on muotoutunut työn pysyvyys; prekariaatti-käsite kuvaa tilapäisissä tai epätyypillisissä työsuhteissa olevien ihmisten luokkaa.

Nykyisin yhteiskunnallista kerrostuneisuutta epätasa-arvoa pyritään selittämään erilaisten konfliktiteorioiden avulla.

Katso myös 

 Yhteiskunta
 Sosiaalinen koheesio
 Sosiaalinen liikkuvuus

Lähteet 

Luokkayhteiskunta
Sosiologia