joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ai

Ai tarkoittaa seuraavia:

 
 tekoäly, AI, englannin sanoista artificial intelligence, ihmisen älykkyyttä jäljittelevä tietokoneen toiminta
 lintuinfluenssa, AI, englannin sanoista avian influenza, sairaus
 väliaikaisesti virkaa hoitava, a.i., latinan sanoista ad interim ’sijainen’, vakinaisen työntekijän virkaa väliaikaisesti hoitava henkilö
 Ai, Ufan sivujoki
 Ai, Raamatussa mainittu muinainen kanaanilainen kaupunki
 
 Amnesty International, AI, kansainvälinen ihmisoikeusjärjestö
 ai, suomen kielen interjektio.

Henkilöt
Ai on seuraavien henkilöiden nimi:

 Ai (1947–2010), yhdysvaltalainen runoilija.
 Ai Iijima, japanilainen pornonäyttelijä ja kirjailija
 Ai Iwamura, japanilainen näyttelijä
 Ai Jing, kiinalainen laulaja
 Ai Kago, japanilainen laulaja
 Ai Maeda, japanilainen malli ja näyttelijä
 Ai Orikasa, japanilainen J-pop-laulaja ja ääninäyttelijä
 Ai Ōtsuka, japanilainen laulaja ja lauluntekijä
 Ai Shibata, japanilainen uimari
 Ai Sugiyama, japanilainen tennispelaaja
 Ai Takahashi, japanilainen laulaja
 Ai Weiwei, kiinalainen taiteilija, kuraattori, kulttuurinen ja yhteiskunnallinen kommentoija
 Ai Xia, kiinalainen näyttelijä.

Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:

 Ai Haibara, mangassa Salapoliisi Conan
 A.I. – Tekoäly (A.I.: Artificial Intelligence), Steven Spielbergin ohjaama elokuva vuodelta 2001
 Ai yori aoshi, japanilainen animesarja
 Ai no wakakusa monogatari, japanilainen animaatiosarja.
Fuksi

Fuksi on ensimmäisen vuosikurssin opiskelija yliopistossa. Nimitys on lainattu saksasta, jossa Fuchs tarkoittaa kettua ja mm. ensimmäisen tai kolmen ensimmäisen lukukauden osakunnan jäsentä. Myöhemmän vuoden opiskelijaa kutsutaan mm. nimillä vanhempi tieteenharjoittaja ja (osakunnissa) civis.

Fuksiperinteet
Ensimmäisenä syksynään aloittavan vuosikurssin opiskelijat perehtyvät paitsi opintoihin myös opiskelijaelämään. Kummassakin heitä opastavat heitä ohjaamaan osoitetut tuutorit. Jokaisella tuutorilla on opastettavanaan pieni ryhmä fukseja.

Perinteet vaihtelevat eri ainejärjestöissä, killoissa, koulutusalajärjestöissä, opiskelijakunnissa ja ylioppilaskunnissa. Yleisimpiä initiaatioriittejä ovat kaupunkisuunnistukset, opiskelijahaalareiden kastajaiset sekä fuksisitsit.

Muita nimityksiä

Ensimmäisen vuosikurssin ylioppilailla ja opiskelijoilla on muitakin nimiä eri korkeakouluissa:
Teknillinen korkeakoulu: fuksi, phuksi, pHuksi (vaihtelee kiltakohtaisesti; enimmäkseen käytetään nimitystä fuksi)
Helsingin kauppakorkeakoulu: mursu
Tampereen yliopiston kauppakorkeakoulu: smurffi
Turun yliopisto: beaani (osakunnat), piltti (matemaattis-luonnontieteellinen), fuksi (yhteiskuntatieteellinen, kasvatustieteellinen, teknilliset alat), fetus (lääketiede), pupu (Turun kauppakorkeakoulu)
 Teknilliset ammattikorkeakoulut: tursas
Lääketieteellinen tiedekunta: Fetus
Farmasian tiedekunta (Helsinki): tappi
Kadettikoulu: simppu
Eläinlääketieteellinen tiedekunta: varsa
Oulun ammattikorkeakoulu: fuksi, tursas (tekniikan alat)
Laurea-ammattikorkeakoulu: fuksi
Yrkeshögskolan Arcada: gulis
Hanken Svenska Handelshögskolan: Gulis
Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta: Phuksi

Lähteet

Opiskelijakulttuuri
Al

Al tarkoittaa seuraavia:

 
 
 
 
 
 Aamulehti, AL, suomalainen sanomalehti
 Akateeminen Laulu, AL, helsinkiläinen ylioppilaskuoro
 al, arabian kielen määräinen artikkeli (ال) tai perhettä merkitsevä sana (آل)
 arkistolaitos, AL, Suomen kulttuuriperintöön liittyvien asiakirjojen säilytyksestä vastaava viranomainen
 Autoliitto, AL, suomalainen autoilijoiden edunvalvontajärjestö
 Suomen Etelä-Amerikan linja, lyh. AL, entinen rahtilaivayhtiö
 avioliittolaki, AL, laki, joka sisältää avioliittoa koskevat säädökset
 Awami-liitto, AL tai BAL, bangladeshilainen puolue
 Alianza Liberal, AL, nicaragualainen liberaalisten puolueiden vaaliliittouma
 American League, AL, yhdysvaltalainen baseballin ammattilaisliiga
 Anjalan Liitto, AL, suomalainen urheiluseura
 Al, Pohjois-Amerikkalainen miehen etunimi
 alennus, al., tuotteen normaalihinnan ja sitä alemman myyntihinnan välinen erotus.
 AL-luku elektroniikassa, liittyy kelan induktanssin määrittämiseen
Iranin öljypörssi

Iranin öljypörssi on Iranin suunnittelema hanke, jonka tarkoituksena on käydä öljykauppaa euroilla. Hankkeen on arveltu heikentävän Yhdysvaltain dollarin asemaa öljykaupassa ja samalla sen asemaa maailmankaupan varantovaluuttana.

Öljypörssi on tarkoitus sijoittaa Kishin vapaakauppasaarelle, ja sen toiminta perustuu internetiin ja ns. peer-to-peer-periaatteeseen, toisin kuin perinteisissä keskitetyissä raaka-ainepörsseissä. Tarkoituksena on estää tai vähentää keinottelua, jossa sama raaka-aine-erä ostetaan ja myydään useasti tavoitteena hinnan nosto. 

Iran lakkasi kelpuuttamasta dollaria öljykaupassa joulukuussa 2007.

Iranin öljypörssin ensimmäinen vaihe avattiin 17. helmikuuta 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla
Energy Bulletin:The Proposed Iranian Oil Bourse 
Oil and Gas: (IRNA) Iran’s Petroleum Exchange to be set up next week: Hamaneh 

Energia Iranissa
Fidžin lippu

Fidžin lippu on Fidžin valtion virallinen tunnus vaakunan ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyttyä 10. lokakuuta 1970. Lipun vasemmassa yläkulmassa oleva Yhdistyneen kuningaskunnan lippu on osoituksena maiden yhteisestä historiasta samoin kuin monilla alueen mailla.

Nykyinen lippu on hyvin samankaltainen kuin ennen itsenäisyyttä käytetty lippu. Vanhemmassa versiossa kuitenkin käytettiin tummemman sinistä väriä, ja siinä oli Fidžin koko vaakuna.

Fidži aikoi ottaa uuden lipun käyttöön vuoden 2016 syyskuussa. Suunnittelusta järjestettiin kilpailu, jonka voittaja oli tarkoitus julkistaa heinäkuussa 2016. Uudessa lipussa ei olisi ollut brittivaltaan viittaavia tunnuksia, ja niiden tilalle olisi tullut itsenäisyydestä kertova tunnus. Pääministeri Frank Bainimarama ilmoitti kuitenkin elokuussa 2016, että lippua ei lähitulevaisuudessa vaihdeta.

Lähteet 

Lippu
Valtioiden liput
Nostalgia (albumi)

Nostalgia on Hectorin ensimmäinen sooloalbumi. Hector oli ennen Nostalgia-albumin tekemistä vaikuttanut Cumulus-yhtyeessä. Hän sävelsi ja sanoitti suuren osan Cumuluksen kappaleista. Levy-yhtiö PSO:n johtaja Martti Piha huomasi tämän ja ehdotti Hectorille soololevyn tekemistä. Hector oli siirtymässä sivummalle Cumuluksen toiminnasta, ja se sopi hänelle.

Nostalgia-albumi levytettiin Scandian Alppi-studiossa tammi–helmikuussa vuonna 1972. Levyn tuottavat ja sovittivat Matti ja Pirjo Bergström. Heidän ansiostaan levylle tuli sinfonia- ja sähkösoittimia, kuten jousia ja kitaroita, yhdistävä äänimaailma. Nostalgia oli musiikillisesti folkia. Hectorin tuolloinen esikuva oli Cat Stevens, ja hän lauloi levyn Stevensin tyyliä jäljitellen. Albumi julkaistiin CD-levynä vuonna 1996.

Yleisradion viihdetoimittajat valitsivat levyn kevyen musiikin sarjassa vuoden levyksi. Hector valittiin televisiossa vuoden mieslaulajaksi. Sanoittajien sarjassa hän sijoittui toiseksi. Yle nimitti Matti ja Pirjo Bergströmin vuoden sovittajiksi.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hector, ellei toisin mainita.

Single
Nostalgia / Sadepäivälaulu

Kokoonpano
 Hector – laulu, kitara, lyömäsoittimet
 Pirjo Bergström – piano, urut, cembalo
 Antero Jakoila – akustinen ja sähkökitara
 Sakari Lehtinen – bouzuki
 Matti Bergström – basso, huilut
 Aimo Hakala / Esko Rosnell – rummut

Lähteet 

Hectorin albumit
Vuoden 1972 albumit
Vuoden 1972 esikoisalbumit
Thomas Boni Yayi

Thomas Boni Yayi  (s. 1952 Tchaourou) on beniniläinen pankkiiri ja poliitikko. Hänestä tuli 6. huhtikuuta 2006 maansa presidentti.

Thomas Boni Yayi syntyi Tchaouroussa, pohjoisessa Beninissä. Hän aloitti opintonsa Parakoussa ja opiskeli myöhemmin muun muassa taloustieteitä Beninin kansallisessa yliopistossa. Vuosina 1980–1988 hän työskenteli Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankissa Dakarissa. Vuonna 1994 Thomas Boni Yayi nimitettiin Länsi-Afrikan kehityspankin puheenjohtajaksi.

Thomas Boni Yayi seurasi Mathieu Kérékouta maansa presidenttinä vuonna 2006. Thomas Boni Yayi nähtiin muutoksen symbolina mutta hän on kuitenkin ryvettynyt korruptioskandaaleissa. Hän voitti vuoden 2011 presidentinvaalit saaden 53,2 prosenttia äänistä. Päähaastaja Adrien Houngbédjin sai 35,7 prosenttia äänistä. Opposition kannattajat yrittivät estää tulosten julkistamisen, koska heidän mukaansa ne olivat kyseenalaiset.

Syyskuussa 2021 Patrice Talon ja Thomas Boni Yayi, poliittiset liittolaiset, joista on tullut läheisiä vihollisia, tapasivat Cotonoun venesatamassa. Tämän ajanjakson aikana Thomas Boni Yayi esitti Patrice Talonille useita ehdotuksia ja pyyntöjä, jotka koskivat erityisesti ”poliittisten vankien” vapauttamista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 

Beninin presidentit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Kadonneet lapset

Kadonneet lapset on Hectorin albumi vuodelta 1978. Hectorille myönnettiin albumista kultalevy heti sen ilmestymisvuotena.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hector, ellei toisin mainita.

Singlet
 Kissojen yö / Palellaan yhdessä
 Ei mittään (Työttömän arkiviisu) / Kadonneet lapset

Kokoonpano
 Hector – laulu, kitarat (soolo 4)
 Ronnie Österberg, Aimo Hakala, Vando Suvanto (5) – rummut
Kaj Westerlund, Heikki Hietanen – koskettimet
 Harri Merilahti, Heimo Holopainen (5) – basso
 Antero Jakoila, Hasse Walli – kitarat
 Pekka Pöyry – huilut, saksofoni
 Harri Saksala – huuliharppu

Levynkannessa kreditoimattomia muusikoita

Jouni Heinonen, Heikki Hämäläinen, Ulf Hästbacka, Seppo Kurki, Erkki Palola ja Jorma Taivainen – viulut
Lauri Laasonen ja Helge Valtonen – alttoviulut
Karoly Garam ja Leena Kavilo – sello
Juha Metsäpelto – oboe

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

 Hectorin albumit
 Vuoden 1978 albumit
Love Recordsin albumit
Etelä-Tyynenmeren yliopisto

Etelä-Tyynenmeren yliopisto (, USP) on eteläisellä Tyynellämerellä toimiva yliopisto. Se perustettiin vuonna 1968 ja on toinen vain kahdesta yliopistosta koko maailmassa, joka sijaitsee useamman maan alueella. Yliopiston pääkampus ja hallinto sijaitsevan Fidžin pääkaupungissa Suvassa. Yliopisto on julkinen ja sen rahoituksesta vastaavat mukana olevat maat ja erityisalueet. 

Vuonna 2017 yliopistolla opiskeli yhteensä 29 918 opiskelijaa. Hieman vajaa 70 % opiskelijoista opiskelee Fidžillä. Henkilökuntaa yliopistolla on 1 514. Yliopiston toimialueen pinta-ala on merialueet huomioiden 33 miljoonaa neliökilometriä eli yli kolme kertaa suurempi kuin Euroopan pinta-ala. 

Yliopisto sijaitsee hajautetusti useamman eri valtion alueella:

Yliopisto jakautuu kuuteen tiedekuntaan (), minkä lisäksi yliopistossa toimii kaksi poikkitieteellistä tutkimuskeskusta:

 Laskentotoimen, rahoituksen ja taloustieteen tiedekunta
 Johtamisen ja talouden tiedekunta
 Informaatioteknologian, tekniikan, matematiikan ja fysiikan tiedekunta
 Maatalouden, geografian, ympäristön, valtameren ja luonnonvarojen tiedekunta 
 Oikeus- ja sosiaalitieteiden tiedekunta
 Tyynenmeren taiteiden, viestinnän ja kasvatustieteen tiedekunta

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 
Yliopistot ja korkeakoulut maittain
Fidži
Könnin kuokkamies

Könnin kuokkamies on Suomen tunnetuimpia kansantarinoita mekaanisesta ”robotista”, jonka avulla Könnin mestari raivasi maata viljelyyn. Tarinan mukaan kuokkamies kuokki maata ja työnsi kärryjä pellolla. Ohikulkijat nostivat tälle kättä ja tervehtivät, mutta Kuokkamies pysyi vaiti, sillä ei mestari puhumaan sitä ollut pannut vaan töitä tekemään. Kuokkamiehen kurja kohtalo oli hukkuminen Alajoen Laivanpäänmutkaan, kun huolimaton renki nukahti, eikä kääntänyt sitä pellon päässä. Jotkut tutkijat ovat väittäneet tämän olleen suunniteltu teko, koska kuokkamiestä pidettiin hiljaisuutensa vuoksi ylimielisenä.

Joissain tarinoissa Könneillä on useita tuulen voimalla toimivia kuokkamiehiä, toisissa puolestaan vieterillä (fietrillä) tai punnuksilla toimivia. Toisissa tarinoissa taas kuokkamiehet ryhtyvät väkivaltaisiksi saamatta jääneiden ansioiden vuoksi. Könnit matkustivat paljon, ja höyrykone teki tuloaan. Tuskin se oli aivan outo, sillä Tampellan perustaja ja osakas G. A. Wasastjerna valmistutti kehruutehtaansa konepajalla jokilaivaansa höyrykoneen. Kone kuitenkin rikkoutui koeajossa, ja se korjattiin kuntoon Könnin pajalla.

Lähteet
 
 
Robotit
Suomalainen kansanperinne
Kuvitteelliset esineet
Säkäkorkeus

Säkäkorkeus on yksi neljällä jalalla seisovien eläinten kokoa kuvaamaan käytetyistä mitoista. Säkäkorkeus mitataan maasta tasajaloin seisovan eläimen lapaluihin kaulan ja selän yhtymäkohtaan eli säkään. Yleisimmin säkäkorkeudesta puhutaan hevosten ja koirien yhteydessä.

Varsinkaan hevosen säkäkorkeus ei ole kovinkaan absoluuttinen mitta, koska muun muassa hevosen ryhdikkyyden ja kavioiden vuolemisen aste voi nostaa tai madaltaa säkäkorkeutta useilla senttimetreillä. Asiaan vaikuttavat myös kengät, joiden korkeus vähennetään mitatusta säkäkorkeudesta. Suurin merkitys hevosen tarkalla säkäkorkeudella on silloin, kun ratkaistaan onko eläin säkäkorkeudeltaan yli vai alle 148 cm eli voiko sillä osallistua ponikilpailuihin.   Useimpien koira- ja hevosrotujen rotumääritelmät antavat rodun jalostukseen hyväksyttäville eläimille tarkat korkeusrajat, joita eläimen ei tule ylittää eikä alittaa. Kilpailuihin ja jalostukseen liittyvissä tapauksissa säkäkorkeus ratkaistaan virallisella mittauksella, joka hevosilla tehdään vuosittain kunnes poni on täyttänyt kahdeksan vuotta ja katsotaan täysikasvuiseksi.

Lähteet

Eläintiede
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mikael Niemi

Per Mikael Niemi (s. 13. elokuuta 1959 Tärnaby, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija.

Niemi syntyi Tärnabyssa Västerbottenin läänissä mutta kasvoi Norrbottenin läänissä, Pajalassa, jonne myös hänen vuonna 2000 julkaistu hittiromaaninsa Populäärimusiikkia Vittulajänkältä (Populärmusik från Vittula) sijoittuu. Suomeksi se ilmestyi vuonna 2001. Hänen muita kirjojaan ovat Kirkon piru (Kyrkdjävulen), sen itsenäinen jatko-osa Verenimijät (Blodsugarna), vuonna 2004 ilmestynyt Nahkakolo (Svålhålet), 2006 ilmestynyt Mies joka kuoli kuin lohi (Mannen som dog som en lax) sekä 2013 ilmestynyt Veden viemää (Fallvatten). Vuonna 2017 julkaistussa romaanissa Koka björn Lars Levi Laestadius selvittää murhaa.

Niemi on kotoisin Pajalan kansanomaisesti Vittulaksi kutsutusta osasta. Hänen isänsä oli meänkieltä puhuva länsipohjalainen poliisi ja äiti ruotsia puhuva opettaja; hänen äidinäitinsä oli saamelainen. Niemen äidinkieli on ruotsi, mutta hän sanoo ymmärtävänsä jonkin verran meänkieltä. Nykyisin Niemellä on hollantilaissyntyinen vaimo ja kaksi lasta.

Niemi alkoi 15-vuotiaana kirjoittaa runoja ja novelleja sekä haaveilla kirjailijanurasta. Niemi kävi nelivuotisen elektroniikka-alan koulun, jonka vuoksi hän muutti Luulajaan.

Suomennetut teokset 
 
 
 
 
 
 
 
Karhun keitto. (Koka björn, 2017.) Suomentanut Jaana Nikula, Like, 2018. ISBN 978-952-01-1773-3

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Outo mies Pajalasta valloittaa Ruotsia. Helsingin Sanomat 7.11.2000.
 Ulkosuomalaisen artikkeli. 
 Kaltion artikkeli. 
 Torniolaisia kirjailijoita.
 Kiiltomato.
 Kantola, Janna: Mikael Niemi kirjoittaa kielestä. Helsingin Sanomat 29.10.2006.

Ruotsalaiset kirjailijat
Länsipohjalaiset
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Avovankila

Avovankila on vapausrangaistuksen täytäntöönpanopaikka. Se eroaa tavallisesta vankilasta siten, että vankien asuinolosuhteet ovat vapaammat.  Rangaistusaika kuluu avovankilassa samalla tavoin kuin tavallisessakin, nk. suljetussa vankilassa.

Nykyisin kaikissa vankiloissa vangit saavat käyttää omia vaatteita; avovankiloissa ja työsiirtoloissa ei ole edes tarjolla laitosvaatetusta.  Avovankiloissa maksetaan avolaitospalkkaa, joka on veronalaista tuloa.  Siitä peritään valtiolle ylläpitokorvaus sekä mahdolliset, oikeuden vangille määräämät korvaukset ja ulosotot.

Jokainen vanki ei avovankilassa ole välittömässä valvonnassa; määrättäessä tuomittua avovankilaan arvioidaan ensin hänen kykyään sopeutua avovankilaolosuhteisiin. Vankeuslaki määrää, että päätöksen vangin sijoittamisesta tekee aluevankilan yhteydessä oleva arviointikeskus. Tämän oletetaan johtavan paremmin vankien yhdenvertaiseen kohteluun ja heidän todellisten tarpeidensa huomioon ottamiseen kuin vanhan järjestelmän.

Avovankilaan saapuva vanki sitoutuu päihteettömyyteen. Hänen on allekirjoitettava lomake, jossa hän sitoutuu olemaan käyttämättä ja tuomatta laitokseen päihteitä tai huumeita. Päihteettömyyttä valvotaan satunnaisin väliajoin otettavin virtsatestein.  

Avovankila on itsenäinen laitos, joka ei ole minkään toisen vankilan alainen. Avovankilaosasto on hallinnollisesti jonkun toisen vankilan alainen. Työsiirtola on vielä avovankilaakin väljemmin vartioitu vapausrangaistuksen täytäntöönpanopaikka.

Katso myös
Vankeinhoitolaitos
Vankila
Työsiirtola

Aiheesta muualla
Rikosseuraamuslaitoksen kotisivut
Rikosseuraamusalan koulutuskeskuksen kotisivut

Vankilat
Iroha

Iroha (, myös 伊呂波 tai 色葉) on japaninkielinen runo, jota on käytetty kana-tavuaakkosten järjestämiseen. Kaikki 47 tavuaakkosta esiintyvät siinä kerran, joten se on täydellinen pangrammi. Iroha on peräisin Heian-kauden alkupuolelta ja se on kirjoitettu viimeistään vuonna 1079, vaikka se lienee todellisuudessa vanhempi. Samalta aikakaudelta tunnetaan myös kaksi muuta muistiapua: Ametsuchi no uta ja Taini-uta, mutta Ametsuchi no uta on käytännössä vain sanaluettelo eikä koherentti runo, toisin kuin Iroha ja Taini-uta. Tutkijat eivät ole yksimielisiä runojen alkuperäisestä tarkoituksesta, mutta niitä käytettiin laajalti muistiapuna kana-aakkoston opettelussa. Irohan korvasi lopulta nykyisin käytössä oleva gojūon-järjestelmä Meiji-kauden keskivaiheilla.

Runo 
Varhaisin tunnettu versio Iroha-runosta oli kirjoitettu man’yōgana-tavustolla, joissa käytetään vain kanji-merkkejä. Seuraavassa taulukossa on viisi muotoa runosta: alkuperäinen, arkaainen muoto hiragana-tavuaakkosilla, sen romanisaatio, runo nykymuotoisella japanin kielellä ja sen romanisaatio sekä suurpiirteinen käännös.

Historia ja merkitys 
Irohan laatijaa ei tunneta. Perinteisesti sen kirjoittajana on pidetty munkki Kūkaita (k. 835), jonka nimiin on laitettu myös hiragana-aakkoston kehittäminen, mutta Irohan edustama fonologinen järjestelmä on paljon myöhemmältä ajalta, noin 150 vuotta Kūkain kuoleman jälkeen: koska runossa ei ole erillisiä merkkejä tavuille ”e” ja ”ye”, se lienee laadittu noin vuoden 950 jälkeen; myös imayō-runomuodon käyttö on osoitus myöhemmästä alkuperästä. Irohan on myös sanottu olevan mukaelma buddhalaisen Daihatsu nehangyō -sūtran jakeesta. Ensimmäinen tunnettu maininta Irohasta on teoksessa Konkōmyō saishōō kyō ongi vuodelta 1079. Iroha korvasi nopeasti muut muistirunot ja sitä käytettiin yleisesti kana-aakkosten opetteluun Heian-kauden loppupuolelta lähtien. Koska saman tavun kirjoittamiseen saatettiin useinkin käyttää monia erityyppisiä kanamerkkejä, Irohan kaltaisille akkostoille oli tarvetta. Samalla Iroha edisti japanin kielen ortografian selkiytymistä.

Irohan ja sen käytön yleistymisen merkitys japanin kielen ja kirjoituksen kehitykselle oli ratkaiseva. Sillä oli huomattava rooli lukutaidon leviämisessä, sillä se oli muuttumattomana ja pienenä kirjainluettelona suurien ihmisjoukkojen opittavissa. Se määritteli vielä nykyäänkin käytössä olevat 47 kirjaintyyppiä, lukuun ottamatta myöhemmin lisättyä kirjainta ”n”, ja se myös varmisti periaatteen, jonka mukaan seion- ja dakuon-äänteille ei ole erillisiä kirjaimia (esimerkiksi ”ka” vs. ”ga”) . Sillä oli joitakin huonoja puolia: koska Iroha-äännejärjestelmä säilyi muuttumattomana, se ei pysynyt puhutun kielen äännemuutosten tahdissa ja ajan kuluessa kirjoitettu ja puhuttu kieli loittonivat toisistaan.

Irohaa käytettiin myös länsimaisten aakkosten tavoin. Sitä hyödynnettiin esimerkiksi luetteloissa ja sanakirjoissa sisällön järjestämiseksi. Varhaisimmat Irohaa käyttävät sanakirjat laadittiin jo Heian-kauden loppuvaiheilla: niistä ensimmäinen on Iroha jiruishō, joka kirjoitettiin vuosien 1144–1181 välillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
How does the i-ro-ha ordering go? 

Japanin kieli
Japanilainen runous
Pertti Virtaranta

Erkki Pertti Ilmari Virtaranta (20. toukokuuta 1918 Karkku – 9. heinäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, merkittävä itämerensuomalaisen kulttuurin tutkija ja tallentaja ja Helsingin yliopiston suomen kielen professori. Hän liikkui paljon muun muassa lyydiläisten, karjalaisten (mukaan lukien tverinkarjalaisten), vepsäläisten sekä amerikansuomalaisten parissa. Virtaranta oli Suomen Akatemian jäsen. Virtaranta oli myös vuosina 1968–2005 ilmestyneen kuusiosaisen Karjalan kielen sanakirjan ensimmäinen päätoimittaja.

Elämä ja ura 
Virtarannan vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Vihtori Arvid Virtaranta (1879–1959) ja Sigrid Josefiina Hietaranta (1881–1983). Pertti Virtarannan kotipitäjä oli Karkku, joka on merkitty myös hänen viralliseksi syntymäpaikakseen, vaikka tosiasiassa hän syntyi Raumalla. Virtaranta tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta vuonna 1936 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1943 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1946 sekä osallistui tohtoripromootioon vuonna 1950. Hän toimi suomen kielen lehtorina Lundin yliopistossa Ruotsissa vuosina 1948–1955, Helsingin yliopistossa suomen kielen dosenttina vuosina 1956–1959. Hän oli professori vuosina 1959–1981 ja historiallis-kielitieteellisen osaston dekaani 1969–1975. Hän sai akateemikon arvonimen vuonna 1990.

Nuoruudessaan Virtaranta perehtyi erityisesti satakuntalaisiin murteisiin, joiden historiasta kirjoitti väitöskirjansa Länsiyläsatakuntalaisten murteiden äännehistoria. Suurelle yleisölle hän tuli tutuksi lukuisista toimittamistaan teoksista, joissa suomen murteiden ja karjalan puhujat kertovat värikkäästi menneisyydestä ja talonpoikaiselämän kiinnostavista tapahtumista. Monet teoksistaan hän toimitti yhdessä vaimonsa, filosofian maisteri Helmi Virtarannan kanssa, joka myös oli kielen- ja kansanperinteen tuntija. Helmi Virtaranta antoi nimen hyvin monille miehensä teoksille. Toimiessaan Lundin yliopiston lehtorina Virtaranta kävi usein haastattelemassa Ruotsiin paenneita inkeriläisiä.

Helsingin yliopiston professorina Virtaranta perusti Suomen kielen nauhoitearkiston vuonna 1959.

Virtarannan keskeisiin tutkimushankkeisiin kuuluu myös Karjalan kielen sanakirja, jonka päätoimittajana hän työskenteli lähes kolmekymmentä vuotta, 1955–1983.

Virtaranta oli yksi Sastamalassa vuosittain järjestettävien Vanhan kirjallisuuden päivien aloitteentekijöistä vuonna 1985.

Palkinnot ja tunnustukset
 Nortamo-palkinto 1967
 Alfred Kordelinin säätiön tieteen palkinto 1988
 Suomen tietokirjailijat ry:n Warelius-palkinto 1992

Teoksia

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Pertti Virtarannan julkaisuja.
 

Akateemikot (Suomi)
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset kielitieteilijät
Murteentutkijat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Qu Yunxia

Qu Yunxia () (s. 25. joulukuuta 1972 Dalian, Kiina) on kiinalainen entinen keskimatkojen juoksija. Hän on pitänyt hallussaan 1500 metrin juoksun Kiinan ja Aasian ennätystä 11. syyskuuta 1993 lähtien.

Qu voitti vuonna 1990 nuorten maailmanmestaruuden 1 500 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän oli matkalla universiadeissa kolmas. Qu voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 olympiapronssia 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.57,08. 1993 hän sijoittui Bostonin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kuudenneksi ja 4. huhtikuuta samana vuonna juoksi Tianjinissa maratonin aikaan 2.24.32 (matka kyseenalainen). Myöhemmin 1993 hän voitti Stuttgartin MM-kisoissa 3 000 metrin juoksun ajalla 8.28,71. 11. syyskuuta 1993 hän juoksi maailmanennätyksen 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.50,46 parantaen Tatjana Kazankinan 13 vuotta vanhaa ennätystä yli kahdella sekunnilla. Ennätyksen rikkoi vasta vuonna 2015 Genzebe Dibaba.

Qu on 163 senttimetriä pitkä ja hän painoi urheilu-uransa aikana 55 kilogrammaa.

Ennätykset
 800 metrin juoksu: 1.56,24 (1993)
 1 500 metrin juoksu: 3.50,46 (1993)
 3 000 metrin juoksu: 8.12,18 (1993)
 Maraton: 2.24.32 (1993)

Lähteet

Kiinalaiset keskimatkojen juoksijat
Kiinalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Julianne Moore

Julianne Moore (alk. Julie Anne Smith, s. 3. joulukuuta 1960 Fort Bragg, Pohjois-Carolina) on yhdys­valtalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänellä on ollut pääosa tai merkittävä sivuosa yli 60 elokuvassa vuodesta 1990 alkaen. Moore palkittiin parhaan nais­pääosan Oscarilla elo­kuvasta Edelleen Alice (2014). Hän on lisäksi saanut urallaan neljä Oscar-ehdokkuutta, elo­kuvista Jutun loppu (1999), Kaukana taivaasta (2002), Boogie Nights (1997) ja Tunnit (2002). Moore näyttelee sekä taide- että Hollywood-elo­kuvissa.

Ura 

Moore tunnetaan pisamaisesta ihostaan ja punaisista hiuksistaan sekä siitä, että hänen näyttelemänsä hahmot ovat yleensä hankaluuksiin joutuvia, sekavassa tilanteessa olevia naisia.

Mooren ura alkoi televisiosta, kun hän näytteli kaksois­roolissa Frannie ja Sabrina Hughesia CBS:n saippuasarjassa As the World Turns. Hänet palkittiin roolistaan vuonna 1988 Daytime Emmyllä. Vuonna 2012 hän sai Primetime Emmyn rooli­työstään vara­presidentti­ehdokas Sarah Palinina HBO:n televisio­elokuvassa Pelin henki.

Näyttelemisen lisäksi Moore on julkaissut muutamia lasten­kirjoja sekä ollut L’Oréalin mainos­kasvona ja brändilähettiläänä.

Yksityiselämä 

Moore on ollut naimisissa yhdys­valtalaisen ohjaajan Bart Freundlichin kanssa vuodesta 2003 lähtien. Hän on sitä ennen ollut avio­liitossa kerran. Freundlichin kanssa hänellä on kaksi lasta; vuonna 1997 syntynyt poika ja vuonna 2002 syntynyt tytär.

Valikoitu filmografia 

 As the World Turns (1985–1988)
 Boogie Nights (1997)
 Big Lebowski (1998)
 Magnolia (1999)
 Jutun loppu (1999)
 Kaukana taivaasta (2002)
 Tunnit (2002)
 Ihmisen pojat (2006)
 A Single Man (2009)
 Hölmö hullu rakkaus (2011)
 Edelleen Alice (2014)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Freckleface Strawberry Julianna Mooren kirjasarjan virallinen sivu 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
Daytime Emmy -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
BAFTA-palkinnon saajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Obsessed by Cruelty

Obsessed by Cruelty on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1986. Albumista on olemassa kaksi eri versiota, Yhdysvalloissa julkaistu versio ja Euroopassa julkaistu. Euroopan versio on yleisempi. Versiot on nauhoitettu eri sessioissa.

Kappalelista 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Kappale "After the Deluge" on Yhdysvaltojen julkaisussa levyn ensimmäinen kappale.

Eri julkaisut
 In the Sign of Evil + Obsessed by Cruelty (CD), julkaistu vuonna 1988
 In the Sign of Evil + Obsessed by Cruelty / Persecution Mania (CD), julkaistu vuonna 2000
 Picture Disc

Kokoonpano 
 Tom Angelripper – laulu ja basso
 Destructor – kitara
 Chris Witchhunter – rummut

Vuoden 1986 albumit
Vuoden 1986 esikoisalbumit
Sodomin albumit
Farsta

Farsta on yksi Tukholman kaupunginosista sekä yksi Ruotsin ABC-kaupungeista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hökarängenin, Sköndalin, Larsbodan, Farsta Strandin ja Fagersjön kaupunginosat. Farsta muodostettiin vuonna 1926. Maa-alueet myytiin vuonna 1912 Tukholman kaupungille, mutta alueelle ruvettiin rakentamaan vasta 1950-luvulla. Farstan yleiskaava valmistui vuonna 1953 ja alue rakennettiin vuosina 1953–1961. Nykyisin siellä on asukkaita noin 11 000. Maa-alaltaan kaupunginosa on 2,37 neliökilometrin suuruinen.

Lähteet

Tukholman kaupunginosat
Persecution Mania

Persecution Mania on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Tällä albumilla pyrittiin poistamaan saatananpalvonta ynnä muut luulot pois Sodomista, joita oli tullut edellisten levyjen takia (In the Sign of Evil ja Obsessed by Cruelty).

Toisaalta lyriikoiden sotaisat teemat ja kappaleen 'Bombenhagel' sisältämä pätkä Saksan kansallislaulua kirvoitti uusia syytöksiä, joissa yhtyeen jäsenet leimattiin natseiksi.

Kappalelista
 
 
 
 
 
 
 
 
 

CD:n bonuskappale

Erikoisjulkaisut
 In the Sign of Evil + Obsessed by Cruelty / Persecution Mania (CD), julkaistu vuonna 2000

Kokoonpano
 Tom Angelripper – laulu ja basso
 Frank Blackfire – kitara
 Chris Witchhunter – rummut

Lähteet

Sodomin albumit
Vuoden 1987 albumit
Mortal Way of Live

Mortal Way of Live on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin ensimmäinen live-albumi, joka julkaistiin vuonna 1988.

Kappaleluettelo

Kokoonpano 
 Tom Angelripper – laulu ja basso
 Frank Blackfire – kitara
 Chris Witchhunter – rummut

Vuoden 1988 konserttitallenteet
Sodomin albumit
Agent Orange (albumi)

Agent Orange on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1989. Tämä oli Sodomin viimeinen albumi, jossa Frank Blackfire toimi yhtyeen kitaristina. Albumi oli ensimmäinen thrash metal -levy, joka pääsi Saksan myyntilistalle. Levyn korkein sijoitus oli 36.

Kappalelista

Erikoisjulkaisut
 12" Picture Disc (vinyyli), 1000 kappaleen painos, uusiojulkaisu vuodelta 2005 Vinyl Maniacsin kautta

Kokoonpano
 Tom Angelripper – laulu ja basso
 Frank Blackfire – kitara
 Chris Witchhunter – rummut

Sodomin albumit
Vuoden 1989 albumit
Better off Dead

Better Off Dead on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990.

Kappalelista

Erikoisjulkaisut
 Picture Disc

Kokoonpano
 Tom Angelripper – laulu ja basso
 Michael Hoffman – kitara
 Chris Witchhunter – rummut

Sodomin albumit
Vuoden 1990 albumit
Tapping the Vein

Tapping the Vein on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Tällä albumilla oli myös death metal -vaikutteita.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Tom Angelripper – laulu ja basso
 Andy Brings – kitara
 Chris Witchhunter – rummut

Sodomin albumit
Vuoden 1992 albumit
Ha

Ha tarkoittaa seuraavia:

 
 hā’ (ه), ḥā’ (ح) tai ḫā’ (خ), arabialaiset kirjaimet
 Ha, egyptiläisen mytologian jumala
 Ha, han kieli, itäafrikkalainen kieli (ISO 639-3 -koodi haq)
 Ha, hausan kielen ISO-639-3 -koodi
 hahnium, kemiallinen merkki Ha, alkuaine, nykyisin nimeltään dubnium (Db)
 
 
 
 Heinolan rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Ha, rautatieasema Suomessa
 Helsinge-Atlas, HA, vantaalainen urheiluseura
 henkilöauto, ha, pienehkön henkilömäärän kuljetukseen tarkoitettu auto
 High availability, HA, tietojärjestelmän jatkuva saatavuus
 hovioikeuden auskultantti, HA, hovioikeudessa tuomarin virkaan valmentautuva oikeustieteen kandidaatti
 HA, Unkarin siviililentokoneiden kansallisuustunnus
 
 "Ha", Killing Joke-yhtyeen albumi vuodelta 1982
 Ha-nimisiä henkilöitä:
 Ha Ji-won (s. 1978), eteläkorealainen näyttelijä
 Ha Jin, oik. Jīn Xuěfēi (s. 1956), kiinalais-yhdysvaltalainen kirjailija
 Ha Seok-jin (s. 1982), eteläkorealainen näyttelijä
 Ha Seok-ju (s. 1968), eteläkorealainen jalkapalloilija
 Ha Seung-jin (s. 1985), eteläkorealainen koripalloilija
 Ha Yeon-soo (s. 1990), eteläkorealainen näyttelijä.

Lähteet
Seemiläiset

Seemiläiset ovat Lähi-idän arabien, heprealaisten, Etiopian amharien, Eritrean tigrinjan ja syyrialaisten sukuisia kansoja, joihin kuuluvat myös muinaiset akkadilaiset, assyrialaiset ja babylonialaiset sekä foinikialaiset ja monet muut historian kansat. Esiseemiläiset (protoseemiläiset) ovat asuneet alkujaan Arabian niemimaalla, Afrikan sarven tai Etiopian alueella.

Seemiläiset ovat Raamatun Kansojen taulun mukaan Seemin poikia. Myös kanaanilaiset ja amorilaiset ovat seemiläisiä, vaikka ne määritellään Raamatussa Haamin pojiksi (luultavasti siksi, että olivat heprealaisten eli israelilaisten vihollisia).

Katso myös 
 Seemiläiset kielet
 Haamilaiset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Semitic genetics 
Semitic language family tree included under ”Afro-Asiatic” in SIL's Ethnologue. 

Muinaiset kansat
Raamatun kansat

Seulonnan keskeiset artikkelit
Ht

Ht tarkoittaa seuraavia:

 
 
 
 Hattrick, HT, tietokonepeli
 
 Helsingin Toverit, HT, suomalainen urheiluseura
 henkilötäydennys, ht, sotilasyksikön täydentäminen uusilla henkilöillä
 hormitiili, HT, hormien rakennuksessa käytettävä erikoistiili
 suurjännite, HT, englannin ilmauksesta high tension, suuri jännite.
 HT, hallintotieteiden tohtori
 HT Media, intialainen sanoma- ja aikakauslehtiä julkaiseva yhtiö
 Hjo Tidning, ruotsalainen paikallislehti
Isla

Isla on alun perin skotlantilainen naisen etunimi, joka on viime aikoina tullut myös suomalaiseen etunimistöön. Nimi lienee Skotlannissa peräisin Islayn saaresta. Espanjan kielessä 'isla' tarkoittaa saarta. Toisaalta nimeä on arveltu myös lyhentymäksi nimestä Isabel, joka on Elisabet-nimen mukaelma.

Suomessa nimi Isla on tullut käyttöön vasta 1900-luvun loppupuolella. Vuoden 2019 loppuun mennessä se oli annettu noin 3 130 henkilölle, joista suurin osa on 2010-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2015 lähtien Islan nimipäivä on 14. syyskuuta.

Tunnettuja Isla-nimisiä

 Isla Blair (s. 1944), brittiläinen näyttelijä
 Isla Fisher (s. 1976), australialainen näyttelijä ja kirjailija

Muita Isloja 

 Isla J Brave (1988–2005), suomalainen lämminverinen amerikanravuri

Kuvitteellisia Isloja 

 Isla Inkinen, tv-sarjassa Salatut elämät

Lähteet

Kirjallisuutta
Asema 62

Asema 62 (Rescue Me) on yhdysvaltalainen televisiosarja. Sarjan ensiesitys oli FX-kanavalla vuonna 2004. Sen on luonut myös pääosaa esittävä Denis Leary sekä Peter Tolan. Suomessa sarjaa esittää televisiokanava Nelonen. Sarjan viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 7. syyskuuta 2011. Sarjaa tuotettiin yhteensä seitsemän tuotantokauden ja 93 jakson verran.

Aiheesta muualla 
 
 Nelonen: Asema 62 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
FX:n televisio-ohjelmat
Ruusuportti

Ruusuportti on vuonna 1979 julkaistu Hectorin kahdeksas studioalbumi. Se sisältää ruotsalaisrunoilija Dan Anderssonin lauluja Hectorin ja Tommy Tabermanin suomentamina. Levystä ilmestyi remasteroitu CD-versio 24. lokakuuta 2007.

Ensimmäisessä CD-versiossa on virheellisesti ilmoitettu äänitysvuodeksi 1989.

Kappaleet 

 "Veli Joachim" (- Avskedssång till Finnmarksskalden broder Joachim -) (Säv. Dan Andersson) - 2'54, Jäähyväislaulu hänen lähtiessään Göteborgista eräänä syysiltana.
 "Joululaulu Finnmarkenissa" (- Julvisa i Finnmarken -) (Säv. Thorstein Bergman) - 2'22, Laulettavaksi pöydän ääressä tummaa olutta juoden.
 "Näkyjä" (- Syner -) (Säv. Thorstein Bergman) - 7'36
 "Per Ols Per Erik" (Säv. Dan Anderson) - 3'10
 "Illalla" (- Om aftonen -) (Säv. Gunnar Turesson) - 3'27
 "Hanhet muuttavat" (- Gässen flytta -) (Säv. Thorstein Bergman) - 1'40
 "Luossan kerjäläinen" (- Omkring tiggarn från Luossa -) (Säv. Gunde Johansson) - 4'47
 "Kaipuulleni" (- Till min längtan -) (Säv. Thorstein Bergman) - 4'37
 "Muisto" (- Minnet -) (Säv. Thorstein Bergman) - 1'58
 "Jungmanni Jansson" (- Jungman Jansson -) (Säv. Dan Andersson) - 1'45
 "Soittaja" (- Spelmannen -) (Säv. Ragnar Ågren) - 3'31
 "Viimeinen laulu" (- Den sista sången -) (Säv. Sven Lind) - 2'47

Kaikki suomennokset Hector ja Tommy Taberman. Sovitukset Erkki Melakoski.

Tekijät

Muusikot
 Erkki Melakoski: orkesterin johto
 Hector: laulu
 Antero Jakoila: kitara
 Aaro Kurkela: haitari
 Kalevi Nyqvist: haitari
 Esko Linnavalli: piano
 Jukka Linkola: piano
 Antero Kasper: käyrätorvi
 Tapio Laivaara: huilu
 Paavo Lampinen: klarinetti
 Aale Lindgren: oboe
 Jorma Ylösen jousiryhmä: Jarmo Ahvenainen, Antero Helin, Yrjö Lasonpalo, Kari Lindstedt, Marjukka Nenonen, Mikko Pesonen, Juhani Rantanen, Jaakko Raulamo, Seppo Rautasuo, Anna Repo, Juhani Tiainen, Heikki Vehmanen

Muut
 Tuottaja: Otto Donner
 Äänittäjä: Paul Jyrälä / Finnvox- ja Finnlevy -studiot syys-lokakuu 1979
 CD uudelleen masterointi: Otto Donner / DER Tammisaari syyskuu 2007
 Kannen suunnittelu & layout: Erkki Harma
 Foto: Fred Ohert

Single 

 Peterin laulu / Joululaulu Finnmarkenissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Laulujen alkutekstit Projekt Runebergissä:
Avskedssång till Finnmarksskalden broder Joachim
Julvisa i Finnmarken
Syner
Per Ols Per Erik
Om aftonen
Gässen flytta
Omkring tiggarn från Luossa
Till min längtan
Minnet
Jungman Jansson
Spelmannen
Den sista sången

Hectorin albumit
Vuoden 1979 albumit
Henrik Otto Donnerin tuottamat albumit
Kukkulan kuningas

Kukkulan kuningas () on Mike Judgen ja Greg Danielsin luoma yhdysvaltalainen Emmy-palkittu animaatiosarja. Sarjaa esitettiin vuosina 1997–2009. Kukkulan kuningas kertoo teksasilaisesta Hillin perheestä ja heidän naapureistaan, jotka asuvat kuvitteellisessa kaupungissa nimeltä Arlen.

Hahmot 
Hank Hill: "perheenpää" sekä propaani- ja grillaustarvikkeiden myyjä. Hän kiusaantuu puhuttaessa seksuaalisuudesta. Hänellä on hyvät suhteet perheeseensä ja muihin kaupunkilaisiin. Ääninäyttelijänä toimii itse sarjan luoja Mike Judge.
Peggy Hill: Margaret J. "Peggy" Platter Hill, espanjan opettaja, joka ei osaa espanjaa. Hän on myös freelancer-toimittaja. Hankin vaimo. Ääninäyttelijänä toimii Kathy Najimy.
Bobby Hill: Robert Jeffrey "Bobby" Hill (Hankin ja Peggyn ainoa lapsi) on ylipainoinen 13-vuotias poika. Bobby on hyvä ampuja. Hank sanoo usein että Bobby ei ole kunnossa ("That boy ain't right.") Ääninäyttelijänä toimii Pamela Adlon.

Vastaanotto ja arvostelu 
Wizard Magazine sijoitti vuonna 2001 Kukkulan kuninkaan sijalle 60 laatimallaan kaikkien aikojen sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Tammikuussa 2009 sarja sijoittui IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalla sijalle 27. Sarjan hauskuus ja suosio perustuvat siihen, että sarjassa osataan löytää huumoria arkisesta elämänmenosta.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
1990-luvun piirrossarjat
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Vampire: The Masquerade

Vampire: The Masquerade oli ensimmäinen ja menestynein White Wolf -pelitalon roolipelisarja. Sen kehittäjä on Mark Rein-Hagen. Sittemmin peliä on kehittänyt mm. Justin Achilli.

The Revised Edition eli pelin kolmas uusittu laitos ilmestyi vuonna 1998. Sarja lakkautettiin vuonna 2004 samalla kun muutkin World of Darkness-maailmaan sijoittuvat pelit. Pelisarja sai jatkaa uudistetuilla säännöillä sekä nimellä Vampire: The Requiem.

Tummasävyiseen, gootti- ja punktyylilajeja yhdistelevään World of Darkness -maailmaan sijoittuvassa roolipelissä pelaajahahmot ovat vampyyrejä. 

Mullistavaa pelissä oli Storyteller System, aiempaa enemmän tarinankerrontaa mekaanisen pelaamisen sijaan korostava pelisysteemi. Vampire: The Masquerade on voittanut Orgins Awardin vuoden 1991 parhaana roolipelisääntökirjana.

Sarjan pohjalta on kehitetty tietokoneroolipelit Vampire: The Masquerade – Redemption (2000) ja Vampire: The Masquerade – Bloodlines (2004).

Katso myös
 Vampire: The Eternal Struggle
 Vampire: The Masquerade – Bloodlines 2
Alvar

Alvar on ruotsalainen miehen etunimi. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnos Alvari sekä harvinaiset Alwar ja Alwari.

Alvar-nimi oli 1800-luvulla kirjoitusasussa Allvar ja sen käsitettiin olevan Ernst-nimen ('vakava') ruotsinnos. Toisen tulkinnan mukaan nimi koostuu kahdesta sanasta, al (alf 'keiju') sekä var ('sotilas').

Suomen almanakassa nimi on ollut vuosina 1908–1928 ja uudelleen vuodesta 1995.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Alvar-nimen on saanut 8 504 miestä ja alle 20 naista. Muodossa Alvari nimi on annettu 2 057 miehelle ja alle viidelle naiselle.

Tunnettuja Alvareita ja Alwareita 
Alvar Aalto, suomalainen arkkitehti
Alvar Cawén, suomalainen taidemaalari
Alvar Gullichsen, suomalainen taidemaalari
Alvar John Hayes, amerikansuomalainen vasemmistoaktivisti ja osuustoimintamies
Alvar Kangasmaa, suomalainen taidemaalari
Alvar Kari, suomalainen kirjailija
Alvar Kolanen, suomalainen mainosvalokuvaaja
Alvar Kosunen, suomalainen muusikko, sovittaja, orkesterinjohtaja, säveltäjä, sanoittaja ja pedagogi
Alvar Kraft, ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari
Alvar Lidell, brittiläinen radiotoimittaja ja uutistenlukija
Alvar Mogård (oik. Ernst August Mitts), suomenruotsalainen kirjailija 
Alwar Niklander, suomalainen liikemies ja kauppaneuvos
Alvar Outakka, suomalainen taidemaalari
Alvar Palmgren, suomalainen kasvitieteilijä
Alvar Rantalahti, suomalainen hiihtäjä
Alvar Renqvist, suomalainen kirjakustantaja, Kustannusosakeyhtiö Otavan ent. toimitusjohtaja
Alvari Rinne, suomalainen toimittaja, runoilija ja suomentaja
Alvar Saukko, suomalainen kansanedustaja
Alwar Sundell, suomalainen kansanedustaja (RKP), pastori ja toimittaja
Alvar Typpö, aputyömies ja talkoolainen
Alvar Törnudd, suomalainen kirjallisuuden tutkija ja pankinjohtaja
Alvar Verving, suomalainen hovineuvos, Helsingfors Segelsällskapetin perustaja
Alvar Wilska, suomalainen fysiologian tutkija

Nimen muita merkityksiä 
 Alwar, kaupunki Intian Rajasthanissa
 Alwari Tuohitorvi, Suomessa 1968–1979 toiminut rock-yhtye
 Kevät-Alvar, Seinäjoen kaupungin kulttuuripalveluiden vuosina 2014–2019 vuosittain järjestämä tapahtuma

Lähteet

Viitteet
Uruk

Uruk (, Unugki) oli muinainen sumerilainen suurkaupunki ja kaupunkivaltio eteläisessä Mesopotamiassa nykyisessä Irakissa. Urukia pidetään maailman ensimmäisenä todellisena kaupunkina.

Historia
Urukin paikalla on arkeologisten kaivausten perusteella ollut asutusta mahdollisesti jo esihistoriallisella Ubaid-kaudella ennen vuotta 5000 eaa. Uruk perustettiin noin vuonna 4500 eaa. Uruk oli niin sanotulla Uruk-kaudella 4100–2900 eaa. Mesopotamian kasvavista kaupungeista suurin ja vaikutusvaltaisin, sen kaupan ja hallinnon keskus. Siitä ei kuitenkaan tiedetä paljoakaan, millä tavoin ja kuinka voimakkaasti kaupunki ympäröivää laajaa aluetta hallitsi.

Urukissa otettiin ensimmäisenä käyttöön moni korkeakulttuurin piirre, kuten kirjoitus, ja sinne rakennettiin myös ensimmäiset suuret porraspyramidit zikkuratit.

Varhaisella dynastisella kaudella 2900–2334 eaa. Urukin asema oli jo heikentynyt, vaikka se olikin yhä pääkaupunki, jossa useimmat tärkeimmistä dynastioista pitivät valtaistuintaan. Vuonna 2334 eaa. Akkad valloitti Sumerin, mutta kuningas Sargon säilytti kaupungin aseman merkittävänä. Kaupungin merkitys säilyi myös Ur-III-kaudella 2047–1750 eaa. ja koki jopa renessanssin muun Sumerin ohella. Urukin taantuminen alkoi vuonna 1750 eaa., kun elamilaiset valloittivat Sumerin. Kaupunki oli kuitenkin vielä voimissaan parthialaisella ajalla ensimmäisellä vuosisadalla eaa.

Urukia asutettiin yhtäjakoisesti noin vuoteen 300 jaa., jolloin se alkoi tyhjentyä asukkaista. Pyhiä kortteleita pidettiin kunnossa vielä 600-luvulle saakka kauan sen jälkeen kun monet muut Mesopotamian kaupungit oli jo hylätty. Uruk hylättiin kokonaan noin vuonna 630 arabivalloituksissa.

Kaupunki

Urukin kaupunginmuurit olivat ympärysmitaltaan 10 kilometriä. Legendan mukaan ne rakensi Gilgameš.

Uruk jakaantui kahteen kaupunginosaan, Inanna-jumalattaren mukaan nimettyyn Eannaan sekä Inannan isoisän Anun mukaan nimettyyn osaan. Eanna oli tuntemattomasta syystä erotettu vanhemmasta kaupungista muurilla. Kaupungissa oli useita suuria temppeleitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arkeologiset kohteet Irakissa
Sumerin kaupungit
Kerkko

Kerkko on suomalainen miehen etunimi. Kerkko on luontoaiheinen nimi, joka tulee kansanomaisesta sanasta kerkko ('puun vuosikasvain').  Nimi tuli käyttöön 1920-luvulla, ja Suomen almanakassa Kerkko on ollut vuodesta 1929 lähtien. Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 271 miestä on saanut nimekseen Kerkko. Kerkon nimipäivä on 20. joulukuuta, jolloin on myös Benjaminin nimipäivä.

Tunnettuja Kerkkoja 
Kerkko Koskinen (s. 1973), säveltäjä ja muusikko
Kerkko Sariola (s. 1999), malli

Lähteet

Viitteet
Voitto (nimi)

Voitto on suomalainen miehen etunimi.

Voitto on käännösmukaelma latinalaisesta nimestä Victor, joka merkitsee 'voittajaa'.

Nimi tuli käyttöön 1800-luvun lopulla, kun kansallinen herääminen ja isänmaallinen henki nousivat. Suosituimmillaan Voitto oli 1920–1940-luvuilla. Nimiehdokkaana se oli jo vuonna 1865, mutta Suomen almanakkaan se pääsi vasta 1929.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Voitto-nimen on saanut 7 501 miestä ja kymmenkunta naista.

Tunnettuja Voittoja 
Voitto Ahonen, taloustoimittaja ja historiantutkija
Voitto Eloranta, kansanedustaja
Voitto Hautala, pesäpalloilija ja pelinjohtaja
Voitto Helander, valtio-opin professori, Suomalaisen tiedeakatemian jäsen 
Voitto Hellsten, pikajuoksija
Voitto Huotari, Mikkelin hiippakunnan piispa vuosina 1993–2009
Voitto Jalava, pikajuoksija
Voitto Kantokorpi, kuvanveistäjä ja taidemaalari
Voitto V. Kolho, ampuja
Voitto Liukkonen, urheilutoimittaja ja -selostaja
Voitto Nurmi, näyttelijä
Voitto Oksanen, juristi ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos
Voitto Ormasuo, kirjailija
Voitto Pokela, australiansuomalainen pappi ja kirjailija
Voitto Raatikainen, urheilutoimittaja ja tietokirjailija
Voitto Ranne, ammattijärjestöjohtaja ja kouluneuvos
Voitto Saario, oikeusneuvos, Helsingin hovioikeuden presidentti 1972–1982
Voitto Salmela, ITE-taiteilija
Voitto Savela, vanhoillislestadiolainen saarnaaja
Voitto Scharlin, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Voitto Soini, jääkiekkoilija ja jalkapalloilija
Voitto Sulander, urheilutoimittaja
Voitto Vikainen, taidegraafikko
Voitto Vilermo, jalkapalloilija
Voitto Viro, kirkkoherra ja kirjailija
Voitto Voipio, rovasti ja kirjailija

Kuvitteellisia Voittoja
Voitto Koskela, henkilöhahmo Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla
Voitto (engl. Unwin), hahmo animaatiosarjassa Kummikarhut
Voitto Sutela, televisiosarjassa Salatut elämät

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Uusikoivisto

Uusikoivisto () on yksi Porin kaupunginosista, järjestysnumeroltaan 12. Se sijaitsee Itä-Porin alueella. Uusikoiviston naapurikaupunginosat ovat pohjoisessa Kuninkaanhaka, idässä Koivula, etelässä Impola ja lännessä Riihiketo. Kaupunginosan asuntokanta koostuu pääosin omakoti- ja paritaloista. Koivistonpuistikon Teljän kirkon puoleisessa päässä on K-market sekä viisi seitsenkerroksista kerrostaloa.

Uusikoivistosta muodostettiin taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1908. Uusikoivisto kuului Ulvilan kuntaan vuoteen 1941 asti, jolloin se liitettiin osaksi Poria. Kuitenkin jo vuonna 1922 Ulvila oli anonut Uudenkoiviston sulauttamista Poriin perustellen anomustaan sillä, että Uudellakoivistolla asui enimmäkseen Porissa työssä käyviä henkilöitä. Uusikoivisto on tunnettu myös koulustaan sekä vapaaehtoisesta palokunnastaan .

Uusikoivisto on alun perin kuulunut Koiviston kartanolle, joka alkoi 1800-luvun lopulla myydä mailtaan tontteja Porin työläisille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Porin kaupunginosat