joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Matti Putkonen

Matti Putkonen (s. 3. heinäkuuta 1950 Helsinki) on vuodesta 2010 perussuomalaisiin kuuluva ja sitä ennen Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen kuulunut ammattiyhdistysvaikuttaja, joka on työskennellyt muun muassa Maaseututyöväen liiton puheenjohtajana ja Metallityöväen Liiton viestintäpäällikkönä. Hän on myös tunnettu teollisuuden ja ydinvoiman puolestapuhuja.

Ura
Putkonen aloitti työuransa asentajana. Hänen ammattiyhdistystoimintansa alkoi Serlachius Oy:n luottamusmiehenä vuonna 1973 ja vuonna 1981 hänestä tuli Teknisten ja erityisalojen liiton järjestöpäällikkö. Vuosina 1986–1990 hän toimi Maaseututyöväen liiton puheenjohtajana, vuosina 1990–1999 projektisihteerinä eri teollisuuden ammattiliitoissa ja vuodesta 2000 Metallityöväen Liiton viestintäpäällikkönä. Hän jäi eläkkeelle Metalliliitosta vuonna 2010 toimittuaan sitä ennen vähän aikaa sen projektityöntekijänä.

Politiikassa
Putkonen liittyi SDP:hen vuonna 1968. Vuosina 1972–1981 hän oli Mäntän kaupunginvaltuuston jäsen. EU-kansanäänestyksen aikana 1994 Putkonen profiloitui Kyllä-liikkeen kannattajiin  Hän erosi puolueesta vuonna 2010 oltuaan sen jäsen yli 40 vuotta. Syyksi hän kertoi SDP:n ”viherhumpan”, joka hänen mukaansa uhkaa teollisuustyöpaikkoja. Eron jälkeen hän liittyi perussuomalaisiin ja työskenteli puolueen vaalityöntekijänä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Hän työskentelee perussuomalaisten puoluetoimistolla "työmiehenä".

Lokakuussa 2013 Putkonen oli osallisena ministeri Heidi Hautalan eroamiseen johtaneessa Artic Shipping -vyyhdissä. Hän esimerkiksi otti ministeriohjauksen esille Ajankohtainen kakkonen -ohjelmassa päivää ennen asiasta uutisointia.

Vuonna 2014 ilmestyneessä Peruspomo-kirjassaan Timo Soini mainitsee lähimmiksi miehikseen Putkosen sekä entisen kansanedustaja Raimo Vistbackan ja Soinin avustajana toimineen mainosyrittäjä Jukka Jusulan. Tätä piiriä kutsuttiin puolueen ”hoviksi”.  Vuonna 2017, Soinin lähdettyä perussuomalaisista, Putkonen jäi kuitenkin puolueeseen. Putkonen teki pesäeron Soiniin ja sanoi, että hänellä ja uudella puoluejohtajalla Halla-aholla on samat arvot.

Putkonen pyrki eduskuntaan kevään 2019 eduskuntavaaleissa. Hän sai Uudenmaan vaalipiirissä 1 620 ääntä eikä tullut valituksi.

Tuulivoiman vastustus
Putkonen on vuonna 2016 julkistanut epäilyjä tuulivoimaloiden infraäänen vaaroja kohtaan. Syy siihen on tuulivoimaloiden aiheuttama infraääni, joka vahingoittaa lepakoiden keuhkoja.

Haja-asutusalueiden jätevesiasetus
Putkosen mielestä haja-asutusalueiden jätevesiasetus on osoitus keskustalaisesta korruptiosta.

Raiskaustuomio
Toimiessaan Maaseututyöväen liiton puheenjohtajana Putkonen tuomittiin raiskauksesta kahdeksan kuukauden ehdolliseen vankeuteen ja 10 000 markan korvauksiin. Hän erosi puheenjohtajan tehtävästä tuomion jälkeen.

Lähteet

Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat
Mäntän kaupunginvaltuutetut
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Perussuomalaiset
Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Sooyoung

Sooyoung (, oik. Choi Soo-young (), s.  Gwangju) on eteläkorealainen laulaja, tanssija, näyttelijä ja malli, joka tunnetaan erityisesti Girls' Generation -yhtyeen jäsenenä.

Ennen Girls' Generationia Sooyoung kuului japanilaiseen Route 0 -tyttöduoon vuosina 2002–2003. Girls' Generation debytoi vuonna 2007.

Elokuussa 2011 Sooyoung joutui autokolariin matkalla vapaaehtoistyöhön. Vastakkaisella kaistalla ajanut auto ajautui väärälle kaistalle ja törmäsi autoon, jossa Sooyoung oli. Hänet toimitettiin sairaalahoitoon, jossa hänellä todettiin murtuma ristiluussa. Loukkaantumisensa takia Sooyoung oli kuukauden ajan sivussa Girls' Generationin toiminnasta.

Hän on näyttelijänä muun muassa draamasarjassa Run On sekä elokuvassa New Year Blues.

Diskografia 

Route 0 -duo julkaisi kolme singleä.

Sooyoungin ensimmäinen soolosingle nimeltä "Winter Breath" on julkaistu joulukuussa 2018.

Filmografia

Elokuvat

Televisio

Lähteet 
 Profiili snsdkorean.com 
 Profiili musicasia.net

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
 MyDramaList-sivustolla 

Eteläkorealaiset laulajat
Eteläkorealaiset näyttelijät
Girls’ Generation
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Adenium

Adenium eli adenia eli aavikkoruusu (Adenium obesum) on punakukkainen mehikasvi. Se kasvaa luonnossa Afrikassa ja Lähi-idässä, mutta sitä käytetään koristekasvina muuallakin.

Adenium on pensasmainen mehikasvi, jonka varsi haaroittuu iän myötä. Se kasvaa usein 50 senttimetriä, joskus jopa 150 cm korkeaksi. Lehdet ovat tummanvihreät ja kiiltävät. Kukinto on suppilomainen, keskeltä keltainen ja muuten punainen, valkoinen tai vaaleanpunainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 United States Department of Agriculture (USDA): Adenium obesum 

Oleanterikasvit
Baran (Valko-Venäjä)

Baran (, ) on pienehkö kaupunki Valko-Venäjän Vitsebskin alueella, alle 10 kilometriä Oršan kaupungista lounaaseen. Hallinnollisesti molemmat kaupungit kuuluvat Oršan kaupunkipiiriin ().

Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Baranin kaupungissa asui 11 662 henkeä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaupunkikuvaus   (garady.org)
 WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin  tai 
 Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta 
 
Vitsebskin alueen kaupungit
Hyvien ihmisten kylä

Hyvien ihmisten kylä on alun perin yhdeksänosainen suomalainen draamasarja, joka esitettiin ensimmäisen kerran Yleisradion kanavilla vuonna 1993. Sarja on esitetty uusintana vuonna 2010 leikattuna viideksi noin 50-minuuttiseksi jaksoksi.

Hyvien ihmisten kylä sijoittuu vuoteen 1980. Suomen presidenttinä on Urho Kekkonen, YYA-sopimus on voimassa ja suomalaiset urheilijat menestyvät Moskovan olympialaisissa. Turkistarhaaja Reino Toppari (Tapio Liinoja) tuo kotitilalleen vaimonsa Emilian (Jaana Järvinen) Vaasasta asti. Naapurit ovat nyreissään, kun eivät saaneet kutsua häihin. Mutta vasta sitten tilanne muuttuu vakavaksi, kun nuoren parin postilaatikkoon ilmestyy aatteeltaan väärän värinen sanomalehti.

Sarja kuvattiin Ylihärmän Kankaankylässä ja Alahärmässä. Siinä oli alun perin yhdeksän puolituntista jaksoa. Vuoden 2010 esitykseen sarja leikattiin ja osia yhdistettiin viiteen 50-minuuttiseen osaan. Sarjaan mahtuu monenlaista tapahtumaa neuvostoliittolaisen kenraalin vierailusta urheilukentän vihkiäisiin, bingoa ja kunnallisvaaleja unohtamatta.

Näyttelijät

Päärooleissa
Tapio Liinoja - Reino Toppari, turkistarhaaja
Jaana Järvinen - Emilia Toppari
Aulis Rosendahl - Väinö Mäntynen, "Isä Aurinkoinen", kunnanvaltuuston puheenjohtaja
Seija Näppilä - Terttu Mäntynen, kunnanlääkäri
Hannes Lukinmaa - Aarne Alamäki
Laura Jurkka - Sanna Alamäki
Antti Seppä - Lauri Kaatikko
Eija Varima - Liisa Kaatikko, ompelija
Kalevi Haapoja - Paavali, pontikankeittäjä
Heikki Luukas - Jeremias
Hilkka Ollikainen - Lyydia
Asko Sahlman - Posti Arvi
Jukka Pitkänen - Tapani Viitala, kauppias
Mauno Käpyaho - Yrjänä, Paikallissanomien toimittaja
Osmo Matikainen - Kunnanjohtaja Selin
Kari Kinnaslampi - Pankinjohtaja Pekkala
Pekka Ahola - Hermanni Holopainen
Dick Holmström - Nimismies Raiskinen

Muissa rooleissa
Jarmo Kangas - Esko Alamäki, Aarnen ja Sannan poika
Kristiina Kuivila - Marianne Kaatikko, Laurin ja Liisan tytär
Sami Kuivila - Otto-Ville, Arvin poika
Janne Alasaari - Mauri Raiskinen, nimismiehen poika
Aino Niemi - Elma

Lähteet  

Suomalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Paulus Maasalo

Paulus Maasalo (s. 1978) on espoolainen kirjailija. Hän on opiskellut kansainvälistä politiikkaa ja valmistunut valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta.

Tuotanto 
 
 
 Rikosnovelli Ryöstö novellikokoelmassa Rikos – 7 Rikostarinaa. Hämeenlinna: Karisto, 2014

Palkinnot 

 2. sija, Kariston 110-vuotisjuhlan kirjoituskilpailu (2010)

Aiheesta muualla
Kirjailijan kotisivut

Jännityskirjailijat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
The Unforgiving

The Unforgiving on alankomaalaisen sinfonista metallia soittavan Within Temptationin viides studioalbumi, joka julkaistiin maaliskuussa 2011.

The Unforgiving on konseptialbumi, joka perustuu samoihin aikoihin julkaistuun samannimiseen sarjakuvakirjaan, jonka on kirjoittanut Steven O’Connell ja kuvittanut Romano Molenaar. Albumin kappaleista "Faster", "Sinéad" ja "Shot in the Dark" on tehty myös lyhytelokuvat, jotka julkaistiin albumin erikoispainoksessa. Albumin ensimmäinen single on "Faster". Toinen single "Sinéad julkaistiin heinäkuussa 2011.

Kappaleet

CD 

Puolalainen painos
 

Saksalainen painos (Saturn Edition
 

Japanilainen painos
 
 

Yhdysvaltalainen painos

DVD

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Metacritic: 63/100
 Kaaoszine.fi: 8/10
 Soundi:

Listasijoitukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Unforgiving Discogsissa 
 

Within Temptationin albumit
Vuoden 2011 albumit
Konseptialbumit
Please Mr. Postman

Please Mr. Postman on The Marvelettes -lauluyhtyeen kappale vuodelta 1961. Se nousi Billboard Hot 100 -listan ykköseksi ja oli Motown-levymerkin ensimmäinen ykköshitti. The Mervelettesin alkuperäinen laulaja Georgia Dobbins oli yksi kappaleen tekijöistä ja rumpuosuuksista vastasi nuori Marvin Gaye ennen tähdeksi tulemistaan.

Muita kappaleen levyttäneitä yhtyeitä ovat muun muassa The Carpenters ja The Beatles.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet
Vuoden 1961 kappaleet
The Beatlesin kappaleet
Karvalehdet

Karvalehdet (Ceratophyllum) ovat monivuotisia juurettomia vesikasveja. Niiden lehdet ovat varressa kiehkuroina ja haarautuvat dikotomisesti hienoiksi liuskoiksi. Karvalehdillä on pienet yksineuvoiset kukat lehtihangoissa. Hedelmänä on pähkylä.

Karvalehtien suku on ainoa Ceratophyllales-lahkossa ja Ceratophyllaceae-heimossa. Lajeja on yhteensä kuusi, joista kaksi kasvaa Suomessa. Tankeakarvalehti eli karvalehti, aiemmin myös sarvikarvalehti (Ceratophyllum demersum) esiintyy harvinaisena koko maassa. Hentokarvalehti (Ceratophyllum submersum) on hyvin harvinainen tulokas maan etelärannikolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Funet: Karvalehdet (Ceratophyllum)
 Den virtuella floran: Ceratophyllum 
 ITIS: Ceratophyllum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Ceratophyllum 
 Flora of China: Ceratophyllum 

Ceratophyllales
Uusi Wafd

Wafd on egyptiläinen liberaalipuolue. Se on Egyptin toiseksi suurin oppositioryhmä (2011). Wafdin johtaja on Al-Sayed al-Badawi.

Nykyinen puolue on perustettu 1983. Se pitää edeltäjänään monarkian aikana toiminutta saman nimistä puoluetta, joka lakkautettiin vuonna 1952 Egyptin vallankumouksen jälkeen.

Wafd boikotoi vuonna 2010 järjestettyjen vaalien toista kierrosta vaalivilpin takia.

Vuoden vaihteen 2011–2012 molemmin puolin kolmessa vaiheessa järjestetyissä vaaleissa puolue sai noin 9 % paikoista parlamenttiin.

Lähteet 

Egyptiläiset puolueet
Liberaalit puolueet
Palmgren

Palmgren voi tarkoittaa seuraavia:

Ihmisiä:

 Allan Palmgren (1860–1928), suomalainen säveltäjä ja musiikkiarvostelija
 Alvar Palmgren (1880–1960), suomalainen kasvitieteilijä
 Axel Palmgren (1867–1939), Suomen Työnantajien Keskusliiton STK:n toimitusjohtaja, kansanedustaja ja ministeri
 Bo Palmgren (1909–1973), suomalainen rikos- ja prosessioikeuden professori
 Enok Emil Palmgren, Emil Vainio (1867–1918), suomalainen liikkeenjohtaja ja kirjailija
 Eric Palmgren (1916–2015), suomalainen kilpapurjehtija
 Georg Fredrik Palmgren (1808–1877), suomalainen soitinrakentaja ja pianotehtailija
 Gunnar Palmgren (1908–1953), suomalainen kauppaoikeuden professori, korkeakoulun rehtori ja yritysjohtaja, Bo Palmgrenin veli
 Gustaf Palmgren (1904–1978), suomalainen ratsuväen eversti
 Henrik Palmgren, ruotsalainen alt-right -liikkeen aktivisti
 Hjalmar Palmgren (1885–1921), suomalainen jääkärimajuri
 Joonas Palmgren (s. 1982), taiteilijanimeltään Skandaali, suomalainen rap-artisti
 Lina Palmgren (1876–1968), suomalainen tekstiilitaiteilija
 Maria ”Maikki” Järnefelt-Palmgren (1871–1929), suomalainen oopperalaulaja
 Minna Talvik-Palmgren (1902–1983), suomalainen konserttilaulaja
 Nils-Gustaf Palmgren (s. 1936), suomalainen juristi ja yritysjohtaja, merenkulkuneuvos
 Olof Palmgren (1909–1984), suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Oskar Ludvig Palmgren (1843–1908), suomalainen juristi ja Helsingin oikeuspormestari
 Otto Palmgren (1919–1967), suomalainen röntgenlääkäri ja säveltäjä
 Pontus Palmgren (1907–1993), suomalainen ornitologi, lintujen runsauslaskennan uranuurtaja
 Raoul Palmgren (1912–1995), suomalainen kirjailija
 Reidar Palmgren (s. 1966), suomalainen kirjailija ja näyttelijä
 Rolf Palmgren (1880–1944), suomalainen ornitologi, Korkeasaaren eläintarhan intendentti, Oskar Ludvig Palmgrenin poika
 Saga Palmgren-Lindroos (1910–1968), suomenruotsalainen kirjailija
 Sari Palmgren (s. 1976), suomalainen tanssitaiteilija
 Selim Palmgren (1878–1951), suomalainen säveltäjä ja pianisti

Kuvitteellisia henkilöitä

 Kauko Palmgren-Palmgren, vanki ja kirjailija televisiosarjassa Pasila

Muita merkityksiä:

 Palmgren-konservatorio, Porissa toimiva musiikkioppilaitos
El Ghad

al-Ghad (Ḥizb el-Ghad, "Huomisen puolue") on egyptiläinen liberaalipuolue.

Puolueen perusti Ayman Nour. Hän oli aiemmin ollut Wafdin jäsen ja valittu sen listalta parlamenttiin vuonna 1995. Hän kuitenkin erosi puolueesta vuonna 2001 johtuen erimielisyyksistä puheenjohtaja Noaman Gomaan kanssa.

Al-Ghad sai virallisesti toimiluvan vasta vuonna 2004, ennen vuoden 2005 presidentinvaaleja, joihin sekä Ayman Nour että Noaman Gomaa osallistuivat. Nour sai kuuluisuutta, kun hänet tuomittiin vaalien jälkeen viideksi vuodeksi vankilaan syytettynä puolueen kannattajatietojen väärentämisestä.

Vuonna 2005 puolue myös hajosi kahteen osaan, joita johtivat Mousa Mostafa Mousa ja Ayman Nourin vaimo Gamila Ismail. Ismailin ryhmittymä syytti puoluetta yhteistyöstä Mubarakin turvallisuuskoneiston kanssa.

Oikeus päätti vuonna 2007 Mousan olevan puolueen laillinen johtaja ja luovutti tälle puolueen päämajan, joka kuitenkin myöhemmin tuhopoltettiin. Kaikkiaan oikeuskäsittely keski heinäkuuhun 2010 ennen lopullista päätöstä.

Ayman Nourin tukijat rekisteröivät uuden puolueen Ghad al-Thawra ("Vallankumouksen huomisen puolue") ja osallistuivat vuodenvaihteen 2011–2012 vaaleihin Egyptin demokraattisen allianssin listalla, jota hallitsee Muslimiveljeskunnan Vapaus- ja oikeuspuolue.

Moussa Moustafa Moussan johtama alkuperäinen Ghad osallistui vaaleihin omalla listallaan.

Lähteet 
 Ghad Al-Thawra Party (Hizb Ghad Al-Thawra), Parties & Movements [Jadaliyya and Ahram Online]

Aiheesta muualla
 http://www.elghad.com/

Egyptiläiset puolueet
Liberaalit puolueet
Maahanmuutto Kanadaan

Maahanmuutto Kanadaan tarkoittaa prosessia, jossa henkilö asettuu pysyvästi asumaan Kanadassa. Useat, mutta eivät kaikki, hankkivat Kanadan kansalaisuuden. Vuoden 1947 jälkeen sisäistä maahanmuuttoa koskenut laki on muuttunut huomattavasti vuoden 1976 maahanmuuttolain ja vuonna 2002 voimaan tulleen maahanmuuttoa ja pakolaisuutta koskevan lain myötä.

Kanadassa maahanmuuttajat jaetaan neljään luokkaan: perheluokkaan (Kanadan kansalaisten lähisukulaiset), taloudelliset maahanmuuttajat (korkeasti koulutetut työntekijät ja liikemiehet), muut (henkilöt jotka on hyväksytty maahanmuuttajiksi humanitaarisista syistä) ja pakolaiset (henkilöt jotka pakenevat vainoa, kidutusta tai julmuuksia).

Kanada on tunnettu varsin vapaasta maahanmuuttopolitiikasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Kanadassa on 34 etnistä ryhmää, joihin kuuluu vähintään 100 000 henkilöä. Näistä kymmeneen kuuluu yli miljoona henkilöä. 16,2% väestöstä kuuluu näkyviin vähemmistöihin. Suurimmat ryhmät ovat  etelä-aasialaiset (4,0%), kiinalaiset (3,9%) tummaihoiset (2,5%) filippiinit (1,1%). Suurimmat maahanmuuttajaryhmät ovat kuitenkin saksalaiset (10,18%) ja italialaiset (4,63%).

Kanadassa on tapahtunut neljä suurta maahanmuuttoaaltoa. Viides aalto on meneillään.

Kanadalainen yhteiskunta
Siirtolaisuus
Ukon wacka

Ukon wacka on folk metal -yhtye Korpiklaanin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2011. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 9.

Ukon wacka tarkoittaa vakkajuhlia. Vakkajuhlat, vakat eli Ukon vakat olivat itämerensuomalaisissa yhteisöissä pitäjän tai yhden tai useamman kyläyhteisön järjestämät uskonnolliset pidot.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
  (vierailijana Tuomari Nurmio)
 
 
 
 
 Iron Fist (Motörhead-cover, vain digipak-julkaisulla)

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ukon wacka discogs.com -sivustolla 
 

Korpiklaanin albumit
Vuoden 2011 albumit
Gjesdal

Gjesdal on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat luoteessa Sandnes, pohjoisessa Forsand, idässä Sirdal, etelässä Bjerkreim ja lännessä Time.

Asutus on keskittynyt enimmäkseen kunnan länsiosiin. Entisen Gjestalin alueella, joka muodostaa kolmanneksen kunnan nykypinta-alasta, asuu 92% väestöstä (2001). Taajamia ovat hallintokeskus Ålgård/Figgjo (8746 asukasta, joista 7207 Gjesdalissa, 2007) ja Oltedal (783 as.). Kunnan itäosan asutus on sijoittunut enimmäkseen Frafjorddalenin, Øvstebødalen/Hunnedalenin ja Dirdalenin laaksoihin, joista viimeksimainitussa sijaitsee Giljan taajama (265 as.).

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Rogalandin läänin kunnat
SART

SART () on maailmanlaajuisen hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmän yksi osa, meripelastuksessa käytettävä hätämajakka, joka käynnistyy pelastusveneessä heti kun sitä lähestyy alus, lentokone, helikopteri tai muu, jolla on tutka.

Se käynnistyy lähestyvän tutkan pulssista toimien toisiotutkavastaajana ja lähettää vastaussignaalin, jonka tarkoitus on auttaa pelastajaa pelastettavan löytämisessä. Vastaussignaali lähtee samalla kantoaallon taajuudella, jolla tutkakin on. Lisäksi vastaussignaali on pitkäkestoinen ja pulssitettu, joten lähestyvän pelastajan tutkan näytölle syntyy siitä selvä kahdentoista kaikumerkin jono, joka muuttuu lähemmäksi tultaessa kaariksi ja lopulta renkaiksi. Laitteessa on, tyypistä riippuen, myös valo- ja äänimerkki, joiden ansiosta pelastusveneessä olijat huomaavat, että apu on tulossa. SART on yleensä pelastusveneessä valmiina tai laivan käytävällä varustettuna käyttöohjeella ja selvällä SART-merkillä.

Jos merenkulkututka on laajakaistatutka (broadband radar, BB-tutka) sen jatkuva-aaltoinen ja hyvin pienitehoinen lähete ei käynnistä aktivoitua SART-hätämajakkaa. Siksi meripelastusaluksella on oltava tähän tarkoitukseen (myös) normaali pulssitutka.

Lähteet

Maailmanlaajuinen merenkulun hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmä
Hå

Hå on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Klepp ja Time, idässä Bjerkreim ja etelässä Eigersund.

Hån asutus on keskittynyt Brusandista pohjoiseen päin olevalle tasamaalle. Kunnan hallinnollinen keskus on Varhaug (2 376 as.). Muita taajamia ovat Nærbø (4 887 as.), Vigrestad (1 757 as.), Brusand (390 as.) ja Sirevåg (387 as.). Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko Hån kunnassa oli 17 635 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Rogalandin läänin kunnat
Randaberg

Randaberg on Norjan kunta Rogalandin läänissä, Jærenin rannikkoalueen pohjoiskärjessä. Kunnan rajanaapureita ovat Stavanger, sekä vesialueen kautta Sola, Rennesøy ja Kvitsøy. Kunnan asutus on keskittynyt kolmeen alueeseen, hallintokeskus Randabergiin, joka sijaitsee kunnan keskellä, Grødemiin idässä sekä Goaan lounaassa. Kaikki nämä ovat osa Stavangerin kaupunkitaajamaa. Kunta perustettiin vuonna 1922, jolloin se erotettiin silloisesta Hetlandin kunnasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Rogalandin läänin kunnat
Kameleontti (yhtye)

Kameleontti on nelihenkinen groove metal -yhtye Tampereelta. Se on perustettu vuonna 2001.

Kokoonpano

Nykyiset jäsenet 
 Ville Hakasalo – laulu, kitara (2001–)
 Samuli Varis – kitara (2001–)
 Riku Varis – basso (2001–)
 Heikki Oinonen – rummut (2004–)

Entiset jäsenet 
 Valtteri Numminen – rummut (2001–2002)
 Simo Stenman – studiorummut (2002–2003)

Diskografia

Albumit

EP:t

Singlet

Musiikkivideot 
 Harmonia (2002)
 Maljani (2004)
 Leiki kuollutta (Rosteri Records, 2010)
 Helmasynti (Rosteri Records, 2011)
 Talvisalama (Rosteri Records & Koju Film Company, 2013)

Lähteet
 Metal Asylum Promotions - Mediatiedote 22.10.2013

Aiheesta muualla 
 Kameleontin viralliset kotisivut
 Kameleontti Spotifyssa
 Kameleontti Facebookissa

Suomalaiset thrash metal -yhtyeet
Groove metal -yhtyeet
Lilienthal

Lilienthal voi tarkoittaa seuraavia:
 Andor Lilienthal (1911−2010), unkarilainen shakin suurmestari
 Otto Lilienthal (1848−1896), saksalainen ilmailun edelläkävijä
 Peter Lilienthal (s. 1929), saksalainen elokuvaohjaaja
 Lilienthal, kylä Saksassa lähellä Bremeniä
Australian ralli

Australian ralli on Australiassa ajettava sorarallikilpailu. Kilpailu järjestettiin vuosina 1988–2006 ja 2009. Kilpailu on pidetty Perthin lähistöllä ja Uuden Etelä-Walesin alueella. Nykyään kilpailu vuorottelee Uuden-Seelannin rallin kanssa. Eniten kilpailun voittoja on suomalaisella Juha Kankkusella, neljä kappaletta vuosilta 1989–1991 ja 1993. Marcus Grönholm ja Mikko Hirvonen on voittanut kilpailun kolmesti ja Tommi Mäkinen ja Colin McRae kaksi kertaa.

Voittajat
Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta

Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta (, ) on epävirallinen nimi vuosina 1815–1830 olemassa olleelle valtiolle, joka käsitti nykyiset Benelux-maat. Valtio muodostettiin Wienin kongressissa vuonna 1815 vastapainona Ranskan valtaa vastaan. Valtion muodostivat Yhdistyneet provinssit ja Eteläiset alankomaat, joiden hallitsijaksi valittiin Orania-Nassau-suku, joka hallitsee nykyäänkin Alankomaita. Luxemburgista tehtiin suurherttuakunta, jonka suurherttuana Alankomaiden hallitsija toimi.

Yhdistyneen Alankomaiden kuningaskunnan hallinnon keskus vaihteli vuosittain Amsterdamin ja Brysselin välillä. Maan hallitsijana toimi sen koko olemassaolon ajan Vilhelm I.

Kulttuurierot ja erimielisyydet katolilaisenemmistöisen etelän ja protestanttienemmistöisen pohjoisen välillä olivat huomattavat, minkä lisäksi Vilhelm I autoritaarisine hallintatyyleineen herätti ärtymystä maan eteläosissa. Vuonna 1830 Ranskan heinäkuun vallankumouksen inspiroimana tapahtui Belgian vallankumous, joka johti maan jakautumiseen kahtia. Alankomaat tunnusti Belgian eron vuonna 1839.

Ulkopolitiikka 

Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta solmi vuonna 1824 sopimuksen, jossa selviteltiin siirtomaa-alueiden omistajuussuhteita kaukoidässä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa. Britit olivat vuosina 1811–1816 miehittäneet alankomaalaisille kuuluneet alueet Itä-Intiassa. Sopimuksessa Sumatran saari luovutettiin Alankomaille ja vastaavasti brittien oikeus pitää Singapore ja Malakka vahvistettiin.

Alankomaiden haltuun siirtyi vuosikymmenien kuluessa uusia alueita Indonesian saaristossa. Palembang tunnusti alankomaalaisten herruuden 1820-luvun alussa, ja 1830-luvun alussa Sumatralla sijaitseva Lampung liitettiin alankomaalaiseen siirtomaaimperiumiin.

Jaavalla alankomaalaisten siirtomaaherruutta koetteli vuodet 1825–1830 kestänyt Jaavan sota, jossa paikallinen aristokraatti Diponegoro johti paikallisesta ylhäisöstä ja muslimiväestöstä koostunutta kapinaliikettä. Alun menestyksestään huolimatta Diponegoro ei onnistunut karkottamaan alankomaalaisia Jaavalta kuten oli suunnitellut, ja hänet karkotettiin Jaavalta Makassariin hänen yritettyään neuvotella antautumisesta alankomaalaisten joukkojen johtajan kenraali Hendrik Merkus de Kockin kanssa maaliskuussa 1830.

Talous 

Edustajainhuone äänesti vuonna 1818 äänin 87–5 orjakaupan kieltämisen puolesta Alankomaissa. Kuningas Vilhelm I oli jo heinäkuussa 1814 antanut asiasta asetuksen.

Vuonna 1821 Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta liittyi kultakantaan.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Alankomaiden historia
Belgian historia
Euroopan entiset monarkiat
Belgian vallankumous

Belgian vallankumous oli kansannousu, joka johti eteläisten provinssien eroon Yhdistyneiden Alankomaiden kuningaskunnasta ja itsenäisen Belgian kuningaskunnan luomiseen. 

Vallankumous sai innoituksensa Ranskan Heinäkuun vallankumouksesta. Mellakat alkoivat Brysselissä elokuussa 1830. Tämän seurauksena kansalliskokous kokoontui, ja Vilhelm I  päätti pidättyä sotilaallisesta toiminnasta ja vetosi Euroopan suurvaltoihin asian ratkaisemiseksi. Tästä seuranneessa Lontoon konferenssissa Euroopan johtavat valtiot päättivat tunnustaa Belgian itsenäisyyden. Leopold I valittiin vuonna 1831 Belgian ensimmäiseksi kuninkaaksi. Kesti kuitenkin aina vuoteen 1839 ennen kuin Alankomaat tunnusti Belgian itsenäisyyden.

Aiheesta muualla

1830-luku
Alankomaiden historia
Belgian historia
Vallankumoukset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Arvīds Pelše

Arvid Pelše () (7. helmikuuta 1899 – 29. toukokuuta 1983) oli latvialaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.

Etelälatvialaiseen maalaisperheeseen syntynyt Pelše liittyi Latvian bolševikkeihin Riiassa vuonna 1915. Seuraavana vuonna hän tapasi Leninin Sveitsissä. Vuonna 1917 hän osallistui Lokakuun vallankumoukseen.

Kesäkuussa 1940 Pelše oli mukana toteuttamassa Latvian liittämistä Neuvostoliittoon. Hänet nimitettiin Latvian kommunistisen puolueen pääsihteeriksi vuonna 1959 ja NKP:n keskuskomitean jäseneksi vuonna 1961. Samana vuonna Pelše ehdotti Riian kaupungin nimen muuttamista Gagariniksi juuri avaruuslennolta palanneen ja tuolloin Riiassa asuneen Juri Gagarinin kunniaksi, mutta neuvostojohto piti ehdotusta liian pitkälle menevänä.

NKP:n 23. puoluekokous vuonna 1966 palkitsi Pelšen politbyroon täysjäsenyydellä, jota ei kovin usein myönnetty vähemmistökansallisuuksien edustajille. Pelše säilytti asemansa kuolemaansa saakka vuoteen 1983.

YYA-sopimukseen liittyvää konsultaatiomahdollisuutta Pelše piti hyödyllisenä keinona vaikuttaa Suomen sisäpolitiikkaan.

Arvid Pelše ja NKP:n pääideologi Mihail Suslov olivat langoksia keskenään.

Lähteet 

Neuvostoliittolaiset poliitikot
Sosialistisen työn sankarit
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
Latvialaiset poliitikot
Dagmar Rom

Dagmar Rom (s. 16. kesäkuuta 1928 Innsbruck) on itävaltalainen entinen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Skiclub Innsbruckia. Rom myös näytteli yhdessä elokuvassa.

Rom osallistui Aspenin MM-kisoissa 1950 pujotteluun ja suurpujotteluun voittaen molemmat. Hän kilpaili vuoden 1952 olympialaisissa kyseisten lajien lisäksi syöksylaskussa, jossa hän oli viides. Rom oli kisojen pujottelussa vasta kolmaskymmeneskuudes, mutta sai hopeaa suurpujottelusta.

Rom esiintyi vuonna 1951 ilmestyneessä elokuvassa Yö Mont Blancilla.

Lähteet 

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Itävaltalaiset olympiamitalistit
Itävaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Hantsavitšy

Hantsavitšy () eli Gantsevitši () on pieni kaupunki Brestin alueen itäosissa Valko-Venäjällä ja nimi viittaa myös kaupungin mukaan nimettyyn hallintopiiriin. Kaupungin asukasluku oli 13 894 lokakuun 2009 väestönlaskennassa. Koko hallinnollisessa piirissä asui tuolloin 31 170 ihmistä.

Liikenne 
Kantatie P13 yhdistää Hantsavitšyn etelässä itä-länsisuuntaiseen M10-valtatiehen ja Luninetsiin. Hantsavitšystä pohjoiseen mentäessä P13 tuo yhteyden P43-kantatielle. Tätä kautta päästään eteenpäin kohti lähintä suurempaa kaupunkia, eli linnuntietä 50 kilometrin päässä luoteessa sijaitsevaa Baranavitšya. Koillisesta löytyvään Minskiin on linnuntietä liki 150 kilometriä.

Rautatieasema Gantsevitši sijaitsee keskustan tuntumassa; kaupungin kautta kulkee päivittäin useita henkilöliikenteen junia. Hallintopiirissä on muitakin Valko-Venäjän rautateiden Baranavitšy–Luninets-rataosuuden seisakkeita tai asemia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lyhyt kuvaus kaupungista  (bycity.org)
Hieman pitempi kuvaus   (garady.org)
Tietoa kaupungista ja hallintopiiristä  (dorogiby.info)
Hantsavitšystä matkailuviranomaisen silmin   (belarustourism.by)
Kantakaupungin kartta  (bycity.org)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin ,  tai 
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta 
Kuvia kaupungista ,  ja  (radzima.org)
Valokuvia kaupungista  (globus.tut.by)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja   (brestrw.by)

Brestin alueen kaupungit
Murhat

Murhat on suomalaisen dark metal -yhtyeen Ajattaran kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 2. helmikuuta 2011. Albumi oli Ajattaran kolmas ja viimeinen julkaisu, jolla soitti rumpuja vuonna 2012 kuollut Tonmi Lillman. Albumin julkaisun jälkeen yhtye lopetti toimintansa vuonna 2012, mutta aktivoitui uudelleen vuonna 2016.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ruoja – laulu, kitara, koskettimet
 Kalmos – kitara, taustalaulu
 Tartunta – kitara
 Tohtori Kuolio – basso, taustalaulu
 Malakias IV – rummut

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 6½/10
 Kaaoszine: 9/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2011 albumit
Ajattaran albumit
Alpo Keturi

Alpo Veikko Keturi (14. joulukuuta 1926 Seinäjoki – marraskuu 2008) oli suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari. Keturin vanhemmat olivat kultaseppä Bruno Keturi ja Hilja Keturi (o.s. Mäntylä). Alpo Keturi oli naimisissa Sanelma Keturin kanssa (o.s. Mattilainen). Lapsia heillä on kaksi.

Keturi debytoi Seinäjoella vuonna 1950. Hän osallistui mm. Suomen taiteilijain näyttelyyn (1977), Valtakunnan näyttelyyn Jyväskylässä (1975, 1976), Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton näyttelyihin (1962, 1965, 1975), Waasa-ryhmän näyttelyyn (1976) ja Pohjalaisen taiteilijaliiton 40-vuotisjuhlanäyttelyyn Helsingissä (1983). Keturi osallistui Pohjalaisen taiteilijaliiton kiertonäyttelyyn Ruotsissa. Keturi piti lukuisia yksityisnäyttelyitä Seinäjoella sekä taidenäyttelyt Helsingissä, Tampereella ja Kauhajoella.

Keturin taidetta on muun muassa Nelimarkka-museossa, Seinäjoen kaupungin kokoelmissa, Pohjanmaan historiallisessa museossa ja Etelä-Pohjanmaan kl:llä. Hän teki lukuisia muotokuvia.

Alpo Keturille myönnettiin Seinäjoen kaupungin kulttuuripalkinto vuonna 1979. Keturi suunnitteli Etelä-Pohjanmaan maakuntaliiton teettämän Väinö Tuomaala -mitalin.

Lähteet 
 Suomen taiteilijaseura: Kuvataiteilijat 1986, toim. Mauri Faven, Erkki Hirvelä, Jorma Hautala, Reino Laitasalo, Antti Lampisuo, Pirkko Nukari, Maria-Liisa Saastamoinen ja Päivi Lampinen, ISBN 951-95546-3-7; sivu 178
 Alpo Keturi taiteilijamatrikkelissa
 Alpo Keturi Seinäjoen taiteilijaseuran sivuilla
Maisemamaalari teki myös abstraktia, Pohjalainen 26.2.2009.
Villa Lanten ateljeessa työskennelleet taiteilijat 1964–2015.
Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Alpo Keturi
Seinäjoen kaupungin kirjasto Porstua, Alpo Keturi
Suomen Kansallisgalleria, Mikrofilmatut ammattitaiteilijat 1981–1999
Etelä-Pohjanmaan liitto, VÄINÖ TUOMAALAN JA ETELÄPOHJALAISEN KOTISEUTUTYÖN JUHLAVUOSI, 5.9.2016
 Tärkeintä on olla maalari: taiteilija Alpo Keturin matkassa kotona ja maailmalla; Alpo Keturi, Tellervo Lahti, Seppo J. Tanninen, Seinäjoen Taidemuseoyhdistys, 2005; ISBN 951-98143-1-0  ISBN 978-951-98143-1-5. 
 Suomen taide 1963 / julkaissut Suomen Taiteilijaseura ; toimituskunta Taisto Ahtola [et al.], Julkaisutiedot:	Porvoo ; Helsinki : WSOY, 1963

Viitteet

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Strand (Norja)

Strand on rannikkokunta Norjassa, Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat Hjelmeland ja Forsand. Vesialueensa osalta kunta rajoittuu Sandnesiin, Stavangeriin, Rennesøyhin ja Finnøyhin.

Kunnan alue käsittää Fognavuono/Årdalsvuonon ja Idsevuonon välisen niemimaan, Idsevuonon eteläpuolisen maa-alueen sekä useita saaria. Suurimmat saaret ovat Idse (5,2 km²), Idsal (3,2 km²) ja Hidle (1,4 km²). Kunnan asutus on enimmäkseen keskittynyt niemimaan rannikoille, erityisesti kunnan kahteen taajamaan, jotka ovat Jørpelandin kaupunki (5537 as., 2005) sekä Tau (2548 as.).

Lähteet

Aiheesta muualla

Rogalandin läänin kunnat
N-butyyliamiini

N-butyyliamiini on orgaaninen yhdiste, joka luokitellaan primääriseksi amiiniksi. Aine on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju ja se on helposti syttyvää ja muuttuu väriltään keltaiseksi seisoessaan. N-butyyliamiini on heikko emäs. Sen kemiallinen kaava on C4H11N ja rakennekaava CH3(CH2)3NH2. N-butyyliamiinista käytetään myös nimiä butyyliamiini, 1-aminobutaani, 1-butanamiini tai monobutyyliamiini.

N-butyyliamiinin moolimassa on 73,14 g/mol, sulamispiste –50 °C, kiehumispiste 78 °C, suhteellinen tiheys (neste) 0,74 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,4–1,402, leimahduspiste –12 °C c.c., itsesyttymislämpötila 312 °C ja CAS-numero 109-73-9. Aine sekoittuu veteen.

N-butyyliamiinin isomeereja ovat isobutyyliamiini, sek-butyyliamiini ja tert-butyyliamiini.

Valmistus ja käyttö
Butyyliamiinia valmistetaan ammoniakin ja butanolin tai 1-klooributaanin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään valmistettaessa värejä, emulgaattoreita, lääkkeitä, kuten tolbutamidia, maatalouskemikaaleja, kuten sienentorjunta-aine benomyyliä ja vulkanoinninkiihdyttimiä kuten dibutyylitioureaa.

Katso myös 
Di-n-butyyliamiini
Tributyyliamiini

Lähteet

Aiheesta muualla 

PubChem: N-butylamine 
DrugBank: Butylamine 
ChemBlink: Butylamine 

Amiinit
Vindafjord

Vindafjord on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat lounaassa Tysvær, kaakossa Suldal ja idässä Etne. Kunnan vesialueet rajoittuvat Sveioon lännessä, Stordiin luoteessa ja Kvinnheradiin koillisessa.

Kunnan hallintokeskus on Ølensjøenin taajama. Asutus on jakautunt tasaisesti kuntaa ympäröivien vuonojen laitamille, joilla sijaitsevat myös Sandeidin, Vikedalin, Skjoldin ja Ølensvågin taajamat.

Historia
Kunta sai nykyiset rajansa vuonna 2006, jolloin aikaisempi Ølenin kunta liittyi Vindafjordiin. Ølen kuului vuoteen 2002 saakka Hordalandin lääniin ja sen entinen alue lasketaan edelleen Sunnhordlandin alueeseen. Vindafjordin kunta oli perustettu 1965, jolloin Sandeid ja suurimmat osat Imslandia, Vikedalia, Vatsia ja Skjoldia muodostivat uuden kunnan. Suurin osa Vikebygdin kuntaa oli puolestaan liittynyt Ølenin kuntaan 1964. Nykyinen Vindafjordin kunta muodostuu siten seitsemästä aikaisemmasta kunnasta ja kuntakeskuksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Rogalandin läänin kunnat
Žabinka

Žabinka (, ) on pieni kaupunki ja hallintopiiri Brestin alueen länsiosissa Valko-Venäjällä. Kaupungin asukasluku oli 13 084 lokakuun 2009 väestönlaskennassa; koko hallinnollisessa piirissä asui 25 031 henkeä.

Liikenneyhteyksiä 
Žabinkan rautatieasema () sijaitsee kantakaupungin pohjoisosissa. Se on Valko-Venäjän rautateiden kahden keskeisen maan poikki kulkevan rautatien risteysasema. Brestistä itään vievät raiteet jakautuvat pian Žabinkan aseman itäpuolella pääkaupunkiin vievään Baranavitšy–Stoubtsy–Minsk-päärataan ja eteläiseen Kobryn–Pinsk–Luninets–Kalinkavitšy–Retšytsa–Homel-rataan.

Kaupungin eteläpuolella kulkee Läntisen Bug-joen sivuhaara Muhavetš, joka hieman idempänä liittyy Dneprin–Bugin kanavaan. Tämä vesiväylä on liikennöitävissä esimerkiksi proomuilla tai vesibusseilla suurimman osan vuodesta; talvikuukausina jäät voivat estää liikenteen.  

Žabinkasta etelään päin mentäessä kantatie P7 saavuttaa moottoritien  6 kilometrin jälkeen. Tämä moottoritie on samalla eurooppatie , joka on paitsi Valko-Venäjää poikittain yhdistävä pääväylä, myös maan rajat ylittävä eurooppalainen valtaväylä esimerkiksi Varsovaan tai Moskovaan. M1:stä seuraten Brestin kantakaupunkiin on yhteensä 30 kilometriä. Matkan puolivälissä moottoritien eteläpuolella sijaitsee myös melko vähän käytetty Brestin lentoasema.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lyhyt kuvaus kaupungista  (bycity.org)
Hieman pitempi kuvaus   (garady.org)
Tietoa kaupungista ja hallintopiiristä  (dorogiby.info)
Hantsavitšystä matkailuviranomaisen silmin   (belarustourism.by)
Kantakaupungin kartta  (bycity.org)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin ,  tai 
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta 
Kuvia kaupungista ,  ja  (radzima.org)
Valokuvia kaupungista  (globus.tut.by)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja   (brestrw.by)

Brestin alueen kaupungit
Bremanger

Bremanger on Norjan kunta Sognin ja Fjordanen läänissä. Sen rajanaapureita ovat idässä Gloppen ja etelässä Flora. Kunnan vesialueet rajoittuvat Nordfjordin ja Fåfjordenin takana Vågsøyn ja Eidin kuntiin.

Kuntaan kuuluu mannermaaosan lisäksi kolme suurta saarta, Bremangerlandet (153 km²), Rugsundøy (10,7 km²) ja Frøya (17,5 km²). Asutus on levinnyt suhteellisen tasaisesti. Kunnan hallinnollinen keskus on Svelgenin taajama mannermaalla. Bremangerlandetilla asuu noin 1200 asukasta. Frøyan saarella sijaitsee Kalvågin taajama ja Bremangerlandetilla Bremangerin taajama. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko kunnassa oli 3 945 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Voimisteluseura Helsinki

Voimisteluseura Helsinki – VSH on vuonna 1997 perustettu telinevoimistelun erikoisseura.

Aiheesta muualla 
Kotisivu

Helsinkiläiset urheiluseurat
Suomalaiset voimisteluseurat
Mikko Myllykoski

Mikko Myllykoski (s. 18. heinäkuuta 1972 Lappeenranta) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi urallaan yhteensä 519 SM-liigan runkosarjaottelua tehoin 38+86=124. Jäähyminuutteja hän keräsi 482. Suhteellisen pienikokoinen Myllykoski pelasi rightin puolelta.

Ura
Myllykoski oli Saimaan Pallon kasvatti. Hän pelasi joukkueessa tulokasvuotensa kaudella 1991–1992, jolloin Myllykoski pelasi I-divisioonan runkosarjassa 43 ottelua tehoin 3+4=7. Toisella kaudellaan 1992–1993 hän teki 29 runkosarjaottelussa tehot 5+7=12, mutta Myllykoski siirtyi kesken kauden SM-liigaan ja HPK:hon, jossa hän voitti keväällä 1993 SM-hopeaa. Myllykoski pelasi HPK:ssa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä sekä kahdeksan playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen.

Varsinaisella tulokaskaudellaan 1993–1994 Myllykoski teki HPK:ssa 40 runkosarjaottelussa viisi syöttöpistettä. Hän kävi hakemassa myös yhteensä kolmen ottelun verran pelituntumaa I-divisioonasta FoPSin ja KooKoon joukkueista. Kaudella 1994–1995 Myllykoski pelasi koko kauden SM-liigassa ja hän avasi myös maalihanansa, kun 49 runkosarjaottelussa syntyivät tehot 3+5=8.

Kaudeksi 1995–1996 Myllykoski palasi kasvattajaseuraansa SaiPaan pelaamaan I-divisioonaa. Hän oli nostamassa joukkuetta SM-liigaan keväällä 1996. Kausi 1996–1997 olikin Myllykoskelle läpimurto SM-liigassa, kun hän teki 49 runkosarjaottelussa tehot 8+9=17 ja SaiPan toiseksi tehokkain puolustaja Patrik Aronssonin jälkeen. Myllykoski oli myös joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudella 1997–1998 hän oli tehoilla 3+9=12 SaiPan tehokkain puolustaja. Myllykoski pelasi SaiPassa neljä SM-liigakautta kevääseen 2000 saakka ja hän toimi useana kautena myös joukkueen varakapteenina. SaiPa-vuosien jälkeen Myllykoski siirtyi kaudeksi 2000–2001 Sveitsin Nationalliga B:n GCK Lionsiin. Hän oli siellä tehoilla 11+10=21 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä puolustajien pistepörssin kymmenes.

Yhden Sveitsissä vietetyn kauden jälkeen Myllykoski teki huhtikuussa 2001 kaksivuotisen sopimuksen Oulun Kärppien kanssa. Hänen toinen kautensa 2002–2003 päättyi siellä SM-hopeaan keväällä 2003. Myllykoski teki huhtikuussa 2003 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Kausi 2003–2004 oli hänen uransa paras Myllykosken tehdessä 56 runkosarjassa tehot 8+12=20. Hän oli Kärppien tehokkain puolustaja ja voitti keväällä 2004 Suomenmestaruuden. Myllykoski ei kuitenkaan käyttänyt sopimuksessa ollutta optiotaan, vaan siirtyi kaudeksi 2004–2005 yksivuotisella sopimuksella Tapparaan.

Myllykoski lopetti uransa kevääseen 2005.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Sampo Sarkola

Sampo Sarkola (s. 31. tammikuuta 1978) on suomalainen näyttelijä. Sarkola valmistui Teatterikorkeakoulun ruotsinkieliseltä linjalta. Elokuvien lisäksi hän on näytellyt vuosina 2004–2016 vakituisesti Helsingin kaupunginteatterin ruotsinkielisessä Lilla Teaternissa. 

Sarkola voitti Parhaan miessivuosan Jussin elokuvasta Kohtaamisia. Sampo Sarkola on Asko Sarkolan poika ja Milja Sarkolan veli.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Hursti

Hursti on suomalainen sukunimi, joka on tai on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Ari Hursti, radiotoimittaja ja juontaja
 Armas Hursti (1934–2017), kuvataiteilija ja taidegraafikko
 Arvo Hursti (1883–1967), hyväntekijä
 Harras Hursti (1926–2018), oopperalaulaja
 Harri Hursti (s. 1968), atk-asiantuntija
 Heikki Hursti (s. 1954), hyväntekijä, Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry:n toiminnanjohtaja 2005-2019
 Sini Hursti (s. 1984), hyväntekijä, Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry:n toiminnanjohtaja 2019-
 Veikko Hursti (1924–2005), hyväntekijä, sosiaalineuvos, kodittomien, alkoholistien ja huono-osaisten auttaja.
Malaryta

Malaryta () eli Malorita () on pieni kaupunki Brestin alueen ja koko Valko-Venäjän lounaisosissa Ukrainan rajalla ja lähellä myös Puolan rajaa. Kaupungin länsi- ja luoteispuolella sijaitsee maakunnan pääkaupunki Brest. Malaryta viittaa myös kaupunkitaajamaa ympäröivään hallintopiiriin. Kaupungin asukasluku oli 11 751 lokakuun 2009 väestönlaskennassa. Koko hallinnollisessa piirissä asui 25 780 ihmistä.

Liikenne 
Malaryta on merkittävä liikenteen kauttakulkureitti. Brestistä kaakkoon Ukrainaan vievä rautatie kulkee kaupungin kautta. Rautatie- ja linja-autoasemat sijaitsevat vierekkäin kaupungin keskustassa. Maanteistä merkittävimpiä ovat Kobrynista M1-valtatieltä () saapuva Valko-Venäjän M12-valtatie eli  sekä Brestistä kaupunkiin saapuva ja kaupunkitaajaman länsipuolelta kiertävä P17-kantatie. Rautatien ohella näillä maanteillä on Malarytassa kansainväliset rajanylityspaikat Ukrainaan.

Katso myös 
 Luettelo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista

Lähteet

Aiheesta muualla

Lyhyt kuvaus kaupungista  (bycity.org)
Kaupunkikuvaus   (garady.org)
Tietoa kaupungista ja hallintopiiristä  (dorogiby.info)
Kantakaupungin kartta  (bycity.org)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin ,  tai 
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta 

Brestin alueen kaupungit
Kuollut mies ei palttoota kaipaa

Kuollut mies ei palttoota kaipaa (Dead Men Don't Wear Plaid) on vuonna 1982 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasi Carl Reiner. Pääosaa esittävät Steve Martin ja Rachel Ward. Kuollut mies ei palttoota kaipaa on sekä parodia että kunnianosoitus 1940-luvun film noir - ja yksityisetsiväelokuville.

Elokuva on kollaasi 19 mustavalkoisesta 1940- ja 1950-luvun elokuvasta, joiden ympärille on luotu uusi tarina.

Juoni

Tiedemies ja juustontekijä John Hay Forrest kuolee auto-onnettomuudessa ja hänen tyttärensä Juliet on varma että kyseessä on murha. Hän palkkaa Rigby Reardonin tutkimaan isänsä kuolemaa, ja tämä löytää paperin, johon on listattu "Carlottan viholliset" ja "Carlottan ystävät". Reardon etsii johtolankoja ja yrittää samalla olla rakastumatta Julietiin. Väärinkäsityksen seurauksena hän luulee Julietin olevan natsivakoilija, ja alkaa seurata häntä samalla etsien ratkaisua Forrestin tapaukseen.

Näyttelijät

Arkistomateriaalin kautta elokuvassa nähdään myös Edward Arnold, Ingrid Bergman, Humphrey Bogart, Wally Brown, James Cagney, William Conrad, Jeff Corey,  Joan Crawford,  Bette Davis, Brian Donlevy, Kirk Douglas,  Ava Gardner, Cary Grant, Alan Ladd, Veronica Lake,  Burt Lancaster, Charles Laughton, Charles McGraw, Fred MacMurray,  John Miljan, Ray Milland, Edmond O'Brien, Vincent Price, Barbara Stanwyck, Lana Turner ja Norma Varden.

Vastaanotto
Kuollut mies ei palttoota kaipaa tuotti avausviikonloppuna 4 289 601 dollaria ja oli toiseksi katsotuin elokuva. Kaiken kaikkiaan elokuva tuotti 18 196 170 dollaria.

Suomessa aikalaisarviot Reinerin elokuvasta olivat melko nihkeitä. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi sille kolme tähteä, viisi kaksi tähteä, yksi yhden tähden, yksi ei sitäkään ja yksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 1,89 tähteä neljästä.
Video-oppaassa vuosikymmen myöhemmin Esko Rautakorpi piti elokuvaa mainiona parodiana ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Myös Helsingin Sanomien Mikael Fränti kehui elokuvaa sen videojulkaisun arvostelussaan vuonna 1986: ”Kuollut mies ei palttoota kaipaa on huumoriltaan hienovireisempi kuin useimmat laveat amerikkalaiset nykykomediat. Reinerin elokuva vaatii katsojaltaan hieman rakkautta vanhaa amerikkalaiselokuvaa kohtaan. Se ei läväytä vitsejään päin naamaa, vaan perustaa ne tiettyyn perinteeseen kuten hyvän elokuvakomedian pitääkin.”

Käytetyt elokuvat

 Johnny Eager (1941)
 Vaarallisia valheita (1941)
 Lasiavain (1942)
 Pyhä liekki (1942) (ei mainita lopputeksteissä)
 Vainottu (1942)
 Nainen ilman omaatuntoa (1944)
 Tuhlattuja päiviä (1945)
 Ikuinen sävel (1946)
 Kohtalon avain (1946)
 Kohtalon tuomio (1946)

 Rakkauden valhe (1946)
 Syvä uni (1946)
 Tappajat (1946)
 Pimeä käytävä (1947)
 Lain ulkopuolella (1948)
 Valitan, väärä numero! (1948)
 Houkutus (1949)
 Valkoinen hehku (1949)
 Hermot pinnalla (1950)

Lähteet

Vuoden 1982 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Gustav-Adolf Sellin

Gustav-Adolf Sellin oli ruotsalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän sai hopeaa Zakopanen MM-kisoissa 1939 hävittyään Saksan Gustl Berauerille.

Lähteet 

Ruotsalaiset yhdistetyn hiihtäjät Syntymävuosi tuntematon Kuolinvuosi tuntematon
Streetstyle

Streetstyle on suomalaisessa hip hop -musiikissa käytetty termi, joka tarkoittaa toisen artistin biittiin tehtyä omaa versiota kappaleesta. Termi ei kuitenkaan tarkoita samaa kuin cover, koska streetstyle -kappaleisiin sanat kirjoitetaan itse.

Sanaa "streetstyle" käytettiin ensimmäisen kerran tiettävästi Rähinä Recordsin Pommi 1 -mixtapella. Sen jälkeen siitä on tullut vakiintunut sana kuvaamaan lainabiittiin tehtyä kappaletta.

Yhdysvalloissa streetstyle-termiä vastaa sana freestyle. Tämä on aiheuttanut hämmennystä tapauksissa, joissa suomalaiset streetstyle-kappaleet on nimetty amerikkalaisittain freestyleksi, vaikkakaan eivät sisällä varsinaista freestyle-räppäystä, eli improvisoitua räppäystä.

Hip hop
Hip hop -musiikki
Rankaiseva psykiatrinen sairaalahoito Neuvostoliitossa

Rankaiseva psykiatrinen sairaalahoito Neuvostoliitossa oli poliittisesti toisin­ajattelijoiksi leimattuihin kohdistuvaa sortoa ja mielivaltaa, jossa heitä suljettiin psykiatrisiin hoitolaitoksiin. Neuvostoliitossa kehitettiin toisinajattelijoille diagnoosi hiipivä skitsofrenia.

1960-luvulta vuoteen 1986 raportoitiin poliittisesta vainosta, jossa Itä-Euroopassa käytettiin psykiatriaa toisinajattelijoita vastaan Neuvostoliitossa, Tšekkoslovakiassa, Romaniassa, Unkarissa ja Jugoslaviassa. Ihmisoikeuksia on rikottu käyttämällä psykiatrian keinoja poliittisesti väärästä toiminnasta rankaisemiseksi. 

Psihuška () oli mielisairaalan venäjänkielinen halventava nimitys. Ensimmäinen psihuška oli Kazaniin vuonna 1939 rakennettu vankimielisairaala. Se oli Lavrenti Berijan komentaman NKVD:n alainen laitos. Neuvostoliitossa mielisairaaloita käytettiin vankiloina.

Neuvostoliiton salainen poliisi alkoi Andrei Vyšinskin johdolla käyttää psykiatriaa poliittisesti toisinajattelijoita vastaan vuonna 1948. Menetelmä vakiintui Stalinin hallinnon viimeisinä vuosina. Rankaiseva psykiatria oli osa Neuvostoliiton  Gulag-järjestelmää ja sisäministeriön työleirejä. 

Psykiatri Andrei Snežvenski ryhtyi toteuttamaan ”diagnoosia” hiipivä skitsofrenia toisinajattelijoille. Vladimir Bukovski lähetti 150-sivuisen dokumentin tietoa toisinajattelijoihin kohdistuvasta psykiatrista länsimaihin vuonna 1971. Vetoomukset psykiatrian väärinkäytön lopettamisesta Maailman psykiatrien liiton kokouksissa johtivat Neuvostoliiton eroamiseen järjestöstä vuonna 1983.

Lähteet

Aiheesta muualla
Juha Hyvönen, Suomen psykiatrinen hoitojärjestelmä 1990-luvulla historian jatkumon näkökulmasta, s. 70–75 ISBN 978-951-27-1160-4, myös verkkojulkaisuna (pdf)

Neuvostoliiton historia
Tahdosta riippumaton psykiatrinen sairaalahoito

lt:Piktnaudžiavimas psichiatrija
uk:Репресивна психіатрія