joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nurminen

Nurminen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aarne Nurminen (1905–1961), taidemaalari
 Aili Nurminen (1896–1972), meteorologi
 Aki Nurminen (s. 1980), jääkiekkoilija
 Aleksi Nurminen (1889–1953), runoilija
 Annika Nurminen (s. 1987), moukarinheittäjä
 Arja Nurminen (s. 1945), näyttelijä
 Elli Nurminen (1899–1987), toiminnanjohtaja, kansanedustaja ja sosiaalineuvos
 Hanna Nurminen (s. 1955), Koneen säätiön asiamies ja hallituksen puheenjohtaja
 Heikki Nurminen (1921–2002), oopperalaulaja
 Iiro Nurminen (s. 1990), salibandyn pelaaja
 Ilmari Nurminen (s. 1991), kansanedustaja (SDP)
 Jaakko Nurminen (1928–2014), Kangasalan kunnanjohtaja 1960–1991
 Jari Nurminen (s. 1961), autourheilija
 Jere Nurminen, urheilutoimittaja
 John Nurminen (1877–1951), liikemies, laivanvarustaja ja merenkulkuneuvos, John Nurminen Oy:n perustaja
 Juha Nurminen (s. 1946), liikemies, John Nurmisen hallituksen puheenjohtaja
 Jukka Nurminen, Pikku Kakkosen tuottaja
 Julius Nurminen (1887–1918), toimittaja ja kansanedustaja (SDP)
 Jyrki Nurminen (s. 1990), rantalentopallopelaaja
 Kai Nurminen (s. 1969), jääkiekkoilija
 Kauko Nurminen (1927–1989), pakinoitsija (nimimerkki Gee)
 Kerttu Nurminen (s. 1943), lasitaiteilija
 Kimmo Nurminen (s. 1971), musiikkilehti Suen päätoimittaja
 Kirsi Nurminen (s. 1956), näyttelijä
 Lauri Nurminen (1906–2009), viimeinen elossa ollut Suomen sisällissodan valkoisten veteraani
 Majka Nurminen, lastenmuusikko ja säveltäjä
 Marjo T. Nurminen (s. 1967), Yleisradion tiedetoimittaja
 Markku Nurminen ‎(s. 1943), matemaatikko, professori
 Matti Nurminen (1911–2000), merenkulkuneuvos
 Matti Nurminen (s. 1942), näyttelijä
 Matti Nurminen (s. 1947), kuvanveistäjä
 Matti Nurminen (s. 1973), jääkiekkovaikuttaja
 Nestori Nurminen (1919–2003), SKDL:n kansanedustaja
 Niina Nurminen (s. 1965), näyttelijä
 Pasi Nurminen (s. 1975), jääkiekkomaalivahti
 Simo Nurminen (s. 1949), suunnistaja
 Taito Nurminen (1895–1981), jääkärikapteeni
 Timo Nurminen (s. 1948), jääkiekkomaalivahti
 Uno Nurminen (1895–1972), ammattiyhdistysvaikuttaja ja poliitikko.

Nimen muita merkityksiä 

 Nurminen Logistics Oyj, aik. John Nurminen Oy, kuljetusliike
 Nurminen, järvi Laukaassa
 Ruth Nurminen, alk. S/S Mercator'', höyrylaiva
SKP:n Hämeen piirijärjestö

SKP:n Hämeen piirijärjestö (vuosina 194x–200x SKP:n Lahden piirijärjestö) on Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaa Hämeen vaalipiirissä ohjaava järjestö, jonka toimpaikka on Riihimäki. Piirijärjestön varapuheenjohtaja Tero Pitkä on Heinolan kaupunginvaltuutettu.

Osastot 

 SKP:n Heinolan osasto 
 SKP:n Hämeenlinnan osasto 
 SKP:n Janakkalan osasto 
 SKP:n Lahden osasto 
 SKP:n Orimattilan osasto 
 SKP:n Riihimäen osasto 
 SKP:n Ryttylän osasto
 SKP:n Tammelan osasto

Piirisihteerit 
 Markus Puranen
 Reijo Sutinen

Puheenjohtajat 
 Markku Tulander
 Juha Haukka

Lähteet

 

 SKP
Häme
Rofekoksibi

Rofekoksibi (C17H14O4S) on koksibien ryhmään kuuluva tulehduskipulääke. Toiminnaltaan se on syklo-oksigenaasin isoentsyymin COX-2:n estäjä. Rofekoksibi vedettiin markkinoilta vuonna 2004 sen aiheuttamien sivuvaikutusten vuoksi. Rofekoksibia on myyty kauppanimellä Vioxx.

Toimintamekanismi ja metabolia 
Muiden selektiivisten COX-estäjien tavoin rofekoksibi hillitsee tulehdusta vähentämällä prostaglandiinien tuotantoa. Ne eivät aiheuta eräiden muiden tulehduskipulääkkeiden tavoin riskiä maha-suolikanavan verenvuotoon. Rofekoksibi tuli markkinoille Yhdysvalloissa 1999 ja Suomessa vuotta myöhemmin. Yhdistettä käytettiin nivelrikon ja nivelreuman aiheuttaman tulehduksen ja kivun vähentämiseen ja akuuttiin kipuun ja se oli markkinoilta poisvetämiseen asti koksibien ryhmän lääkkeistä Suomessa käytetyin.

Rofekoksibi on lipofiilinen ja sen imeytyminen ruuansulatuskanavasta vaihtelee potilailla. Pitoisuus on veressä suurin 2–9 tunnin kuluttua lääkkeen ottamisesta. Aine metaboloituu maksassa pääosin sytosolin oksidoreduktaasien vaikutuksesta dihydroksirofekoksibiksi ja edelleen 3,4-dihydrorofekoksibiksi. Vähäisemmässä määrin sen aineenvaihduntaan osallistuvat myös sytokromi P450-ryhmän entsyymit, jotka hapettavat sen aromaattisen renkaan, jolloin tuotteena muodostuu 5-hydroksirofekoksibia.

Markkinoiltavetäminen

Rofekoksibia valmistanut MSD veti lääkkeen pois markkinoilta syksyllä 2004. Syynä oli pitkäaikaisen käytön aiheuttama kohonnut sydäninfarktien ja aivohalvauksien vaara. Riski näihin oli jopa kaksinkertainen verrattuna lumelääkettä käyttäneisiin koehenkilöihin. Vuonna 2000 julkaistun niin kutsutun VIGOR-tutkimuksen (Vioxx GI Outcomes Research) mukaan riski sydäntapahtumiin oli jopa nelinkertainen naprokseeniin verrattuna.

Lancet lehdessä 2005 julkaistun FDA:n tutkimuksen mukaan Vioxx aiheutti 88 000–140 000 vakavaa sepelvaltimotautitapausta. FDA:n tutkimukseen osallistunut virkamies David Graham kommentoi tapausta sanomalla, että Vioxx on katastrofi ja että tapaus on ennennäkemätön Yhdysvaltain historiassa.

Synteesi 
Rofekoksibin valmistuksen lähtöaine oli alkuperäisessä synteesissä 4-metyylitioasetofenoni. Se hapetettiin magnesiummonoperoksiftalaatin avulla sulfonijohdannaiseksi, joka bromattiin. Kyseinen tuote reagoi DBU:n vaikutuksesta fenyylietikkahapon kanssa muodostaen rofekoksibia. Vuosien 1996–1997 aikana kehitettiin useita muita menetelmiä yhdisteen valmistamiseksi. Nämä hyödynsivät muun muassa Suzuki-kytkentää, jossa katalyyttinä käytettiin tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0):a, ja muita organometalliyhdisteiden katalysoimia reaktioita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Rofecoxib 
ChemBlink: Rofecoxib 

Tulehduskipulääkkeet
COX-2-estäjät
Markkinoilta poistuneet lääkkeet
Beaivváš Sámi Našunálateáhter

Beaivváš Sámi Našunálateáhter on saamelainen kansallisteatteri, joka on perustettu vuonna 1981. Teatteri on saanut tukea Norjan hallitukselta vuodesta 1991. Vuonna 2018 sen saama avustus oli 21,1 miljoonaa Norjan kruunua. Teatterin kotipaikka on Koutokeino. Teatteri tekee myös vierailuja ulkomaille edistääkseen saamelaisen kultturin tuntemusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eeva Kauppinen: Aurinkoteatteri otti tulkin roolin. Kaleva 6.2.2009.

Saamelainen kulttuuri
Norjalainen kulttuuri
Teatterit
Koutokeinon kulttuuri
Koutokeinon rakennukset ja rakennelmat
Amaranthe

Amaranthe on vuonna 2008 perustettu ruotsalais-tanskalainen metallimusiikkia esittävä yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita melodisesta metallista, power metalista ja popmusiikista.

Toukokuussa 2009 yhtye joutui vaihtamaan nimensä Avalanchesta Amarantheksi. Marraskuussa 2013 yhtye ilmoitti Andreas Solveströmin jättäneen yhtyeen ja Henrik Englund Wilhelmssonin liittyneen uudeksi vokalistiksi hänen tilalleen. 

Marraskuussa 2016 Jake E ilmoitti pitävänsä taukoa, mutta maaliskuussa 2017 hän jätti bändin pysyvästi ja liittyi uuteen Cyhra-yhtyeeseen. Hänen tilalleen tuli pysyvästi heinäkuussa 2017 Nils Molin, joka oli aluksi vain kiertueella mukana. 

Yhtyeen laulaja Henrik Englund Wilhelmsson jätti yhtyeen vuonna 2022.

Jäsenet 
 Elize Ryd – Puhdas naislaulu
 Olof Mörck – kitara & koskettimet 
 Morten Løwe Sørensen – rummut 
 Johan Andreassen – bassokitara
Nils Molin - Puhdas mieslaulu (2017-)

Entiset jäsenet 
 Andreas Solveström – murina (2008–2013)
 Joacim "Jake E" Lundberg – puhdas mieslaulu (2008-2017)
 Henrik Englund Wilhelmsson – Murina (2013–2022)

Julkaisut

Albumit

Singlet 
 "Hunger" (2011)
 "Rain" (2011)
 "Amaranthine" (2011)
 "1.000.000 Lightyears" (2012)
 "The Nexus" (2013)
"Burn With Me" (2013)
 "Invincible" (2013)
 "Drop Dead Cynical" (2014)
 "Trinity" (2014)
 ''True'' (2015)
 "That Song" (2016)
 "Fury" (2016)
 "Maximize" (2016)
"Army of the Night (Powewolf - cover) (2018)
"365" (2018)
"Countdown" (2018)
”Inferno” (2018)
”PvP” (2021)
”Find Life” (2022)

Demot 
 Leave Everything Behind (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Amaranthen sivusto. 

Tanskalaiset death metal -yhtyeet
Tanskalaiset power metal -yhtyeet
Tanskalaiset metalcore-yhtyeet
Ruotsalaiset metalcore-yhtyeet
Ruotsalaiset power metal -yhtyeet
Ruotsalaiset melodiset death metal -yhtyeet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lapsen ruumissaatto

Lapsen ruumissaatto on taiteilija Albert Edelfeltin (1854–1905) öljyvärimaalaus, 120 × 204 cm. Teos on valmistunut noin 1879. Sitä voidaan pitää ensimmäisenä pääosin ulkona maalattuna suomalaisena näyttelyteoksena. Edelfelt teki teoksen silmällä pitäen seuraavaa Pariisin Salongin näyttelyä. Vuoden 1880 Salongissa taulu palkittiin kolmannen luokan mitalilla. Se oli ensimmäinen kerta, kun suomalainen taiteilija menestyi Pariisin Salongin näyttelyssä näin hyvin. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin, johon se on tallennettu vuonna 1907.

Maalaus 
Tunnelmaltaan rauhallisessa maalauksessa kuusi ihmistä kuljettaa lapsen ruumisarkkua soutuveneellä sinertävällä autereisen tyynellä merellä. Ihmiset ovat pukeutuneet pyhävaatteisiinsa. Miehillä on yllään valkoiset paidat sekä mustat liivit ja hatut. Nuorilla naisilla on yllään valkoiset huivit ja valkoiset esiliinat. Vanha nainen on pukeutunut kokonaan mustaan vaatetukseen ja veneen keskellä istuu pieni punaposkinen tyttö sinertävissä vaatteissa. Maalaus on yleisilmeeltään vaatimattoman arvokas teos, jossa ihmiset lapsen kuolemaan alistuneina ovat kuljettamassa hänen ruumisarkkuaan hautausmaalle. Tyynehkö kesäpäivä ja maalauksen henkilöt rauhallisesti istumassa veneessä luovat kunnioittavan, hiljaisen, eteenpäin katsovan tunnelman tähän maalaukseen.

Tausta 
Edelfelt maalasi teoksen ulkoilmassa Haikossa Porvoon lähellä kartanossa, jonka hänen äitinsä oli vuokrannut hänelle. Edelfelt pyrki maalaamaan maalauksen kokonaan luonnon mukaan realistisesti. Hän oli ollut ulkoilmarealismin ihailija jo 1870-luvun lopulta. Tässä asiassa hän oli kokenut muutoksen, koska hän oli hakeutunut 1870-luvun alussa ulkomaille oppiin tarkoituksenaan kouluttautua historiamaalariksi.

Lähteet
 Timo Huusko: Albert Edelfelt:Lapsen ruumissaatto. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko. 2007. s. 30

Aiheesta muualla
Teos Ateneumin taidemuseon sivulla

Albert Edelfeltin maalaukset
Ateneumin kokoelmat
Eki eläinlääkäri

Eki eläinlääkäri () on lapsille suunnattu piirrossarja. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle. Ekin suomenkielinen ääninäyttelijä on Ilkka Merivaara.

Suomen tuotanto

Suomenkieliset ääninäyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
http://www.bcdb.com/cartoons/Other_Studios/C/Cosgrove_Hall_Films/Fetch_the_Vet/

2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Pikku Kakkosen ohjelmat
Totuuden miekka

Totuuden miekka (Legend of the Seeker) on yhdysvaltalainen fantasia-aiheinen televisiosarja vuosilta 2008−2010. Sarja perustuu Terry Goodkindin The Sword of Truth -romaaneihin. Televisiolevitykseen sen kehittivät Kenneth Biller ja Stephen Tolkin, ja tuottajiin kuuluivat muun muassa Sam Raimi ja Robert Tapert. Totuuden miekan ensiesitys Yhdysvalloissa oli 1. marraskuuta 2008, missä sarja esitettiin syndikoidusti. Sarja uusittiin toiselle kaudelle tammikuussa 2009, mutta kolmatta kautta ei tilattu. Suomessa Totuuden miekkaa esitettiin Nelosella 3. syyskuuta 2011 alkaen.

Totuuden miekka kertoo Richard Cypherista (Craig Horner), joka tapaa salaperäisen Kahlan Amnellin (Bridget Regan) kun tämä tulee hänen kotimaahansa Länsimaahan () etsimään vanhaa velhoa (Bruce Spence) ja antamaan erään kirjan Etsijälle, jonka on ennustettu kukistavan paha Darken Rahl (Craig Parker).

Lähteet 

2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset fantasiasarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Schwimmer

Schwimmer voi viitata seuraaviin henkilöihin:
 Benji Schwimmer (s. 1984), yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja näyttelijä
 David Schwimmer (s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä
Frank Rankin

Frank G. Rankin (1. huhtikuuta 1891 Stratford, Ontario - 23. heinäkuuta 1932) oli kanadalainen ammattilaisena pelannut jääkiekkoilija, joka edusti Eaton Athletic Associationia ja Toronto St. Michael's Majorsia. Hän valmensi Toronto Granitesia, joka edusti Kanadaa voittoisasti talviolympialaisissa 1924.

Vuonna 1912 Rankin teki peräti 20 maalia viidessä ottelussa. Vaikka hänen joukkueensa ei koskaan voittanut Allan Cupia, pelasi hän kahdesti sen loppuottelussa.

Frank Rankin kelpuutettiin Hockey Hall of Fameen 1961.

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet
Hockey Hall of Fame
Haavoittumaton

Haavoittumaton on Yölinnun vuonna 2007 julkaistu yhdeksäs studioalbumi. Sen on tuttuun tapaan tuottanut Esa Nieminen. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat nimikkokappaleen ”Haavoittumaton” lisäksi ”Preussinpunaista” ja Roy Orbison -laina ”Kaunis nainen”. Levy nousi Suomen virallisen listan kolmannelle sijalle ja myi kultaa. Se on yksi yhtyeen myydyimpiä.

Yölintu on levy levyltä enemmän itse ottanut vastuuta albumiensa ohjelmistosta. Jo edellisellä, platinaa myyneellä Mennyttä miestä -levyllä bändi toi pöytään omat antimensa, muun muassa megahitin Mä putoan, ja Esa täydensi levy-yhtiön tuella materiaalia. Tämä suuntaus jatkui tällä levyllä entistä voimakkaammin. Yhtye löysi Haavoittumaton-levylle uudeksi hittimaakarikseen Kai Jämsän, jonka käsialaa nimikappalekin on. Jämsää todennäköisesti kuullaan myös jatkossa julkaistavilla singleillä. Niin ikään yölintulaiset Simo Silmu, Markus Kuusijoensuu ja Kari Heiskari ovat kunnostautuneet säveltäjinä uudella levyllä.

Levyn kannessa komeilevan kuukkelin kuvan on ottanut Hannu Siitonen Parikkalasta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Simo Silmu – laulu, haitari, taustalaulu
 Matti Silmu – kitara 
 Markus Kuusijoensuu – sähkökitara
 Kari Heiskari – bassokitara
 Mikko Taipale – rummut
 Saku Mansikkamäki – rummut kappaleet ”Jos sinut saan” ja ”Kaunis nainen”

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Yölinnun albumit
Esa Niemisen tuottamat albumit
Pennat

Pennat eli vanhemmalta nimeltään viiriahvenet (Nemipteridae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta. Eräitä pentalajeja pidetään myös akvaarioissa.

Taksonomia
Pentojen heimoon luokitellaan kuuluvaksi viisi sukua ja lähteestä riippuen yhteensä 62–64 lajia. Heimon lajit ovat melko läheistä sukua putsareille (Lethrinidae). Pennat sekä putsarit luokitellaan toisinaan yhdessä pikarellien (Centracanthidae) ja hammasahventen kanssa alalahkoon Sparoidea.

Anatomia
Pennat kasvavat suurimmillaan noin 35 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat hoikkaruumiisia kaloja, joilla on yksi pitkä selkäevä. Pyrstöevä on usein haarautunut tai kuunsirpin muotoinen ja evän yläosa voi olla pidentynyt ja päättyy säiemäiseen lisäkkeeseen. Suu on lajeilla pieni tai keskikokoinen ja hampaat kartionmuotoiset. Eräillä Nemipterus- ja Pentapodus-suvun lajeilla osa hampaista on suurentunut. Osa Scolopsis-, Nemipterus- ja Pentapodus-suvun lajeista on hermafrodiitteja. Pentojen suomut ovat keskikokoiset ja väreiltään vaihtelevat. Usein kalat ovat punertavia, punaisia, keltaisin ja sinisin kuvioin.

Levinneisyys ja elintavat
Pennat ovat mereisiä kaloja, joita tavataan indopasifisen merialueen länsiosista. Ne elävät lähellä muta- tai hiekkapohjaa aina 400 metrin syvyyteen asti. Osa lajeista elää kivikkoisemmilla alueilla ja koralliriutoilla. Suurin osa heimon kaloista on petoja, jotka syövät pienempiä kaloja, äyriäisiä ja monisukamatoja. Osa pennoista syö myös planktonia. Pentojen kutuaika vaihtelee suuresti lajeittain. Pienillä pentalajeilla enemmistö kaloista on naaraita, kun taas suuremmilla lajeilla koiraat muodostavat enemmistön.

Eräitä pentalajeja pidetään akvaarioissa. Ne ovat myös tärkeitä ruokakaloja levinneisyysalueellaan. Niitä myydään tuoreena, kuivattuna ja suolattuna, savustettuna sekä säilykkeinä.

Lähteet

Percoidei
Paahtovanukas

Paahtovanukas (), joka tunnetaan myös nimillä ”burnt cream”, ”crema catalana” tai ”Trinity cream”, on kermainen vanukas, jossa on rapeaksi paahdettu sokeripinta.  

Paahtovanukas maustetaan perinteisesti vaniljalla. Erilaisia muunnelmia ovat esimerkiksi suklaalla, kahvilla, rosmariinilla, liköörillä, vihreällä teellä, kookoksella tai muilla hedelmillä maustetut paahtovanukkaat.

Historia 
Ensimmäisen crème brûléen teon ajankohdasta ei ole kirjattua tietoa. Ranskassa, Espanjassa ja Isossa-Britanniassa on pitkään tehty paahtovanukasta. Isossa-Britanniassa väitetään, että jälkiruoka keksittiin 1600-luvulla Trinity Collegessa Cambridgessa, mistä nimitys ”Trinity cream” juontuu. 

Espanjassa katalonialaisessa keittiössä nimillä Crema Catalana (”katalonialaisen kerma”), Crema cremada (”poltettu kerma”) tai Crema de Sant Josep tunnettu jälkiruoka on crème brûléeta vastaava ruokalaji, jonka väitetään olevan peräisin 1700-luvulta. Se tarjoillaan perinteisesti Saint Josephin päivänä 19. maaliskuuta, vaikka nykyään sitä saatetaan tarjoilla pitkin vuotta. Vanukas on maustettu sitruunan tai appelsiinin kuorella ja kanelilla.

Vasta 1800-luvulla ranskankielinen nimitys crème brûlée tuli yleiseksi, minkä seurauksena jälkiruoka mielletään yleensä ranskalaiseksi. Kuitenkin ehkä varhaisin tunnettu viittaus paahtovanukkaaseen oli Ranskassa vuonna 1691 julkaistussa François Massialot’n keittokirjassa. Ranskan puolesta puhuu myös se, että resepti on suositumpi Ranskassa kuin missään muualla maailmassa.

Valmistus
Kun vanukas on hyytynyt ja jäähtynyt, sen pinnalle sirotellaan kerros sokeria, joka sulatetaan ja ”poltetaan”. Perinteisesti paahtamiseen käytetään pientä kaasupoltinta, mutta sen voi tehdä myös liekittämällä tai vaikka uunissa. Vanukas tarjoillaan yleensä kylmänä, pienessä ja matalassa, usein valkoisessa annosvuoassa.

Huomioitavaa
Vanukkaan tulee olla asianmukaisesti jäähdytetty valmistamisen jälkeen, sillä munat ja sokeri toimivat kasvualustana bakteereille, jotka voivat aiheuttaa ruokamyrkytyksen. Runsaasti rasvaa sisältävät ruuat imevät vieraita makuja jääkaapissa, joten vanukas tulee kääriä tiukasti muoviin ennen säilöntää. On myös syytä huomata, että sokerikuorrutus tulee lisätä vasta välittömästi ennen tarjoilua, muuten kuori pehmenee jääkaapissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Pastanjauhantaa/resepti
Ruokasanastoa
 Trinity Burnt Cream  

Jälkiruoat
Ranskalainen keittiö
Naapurivisa

Naapurivisa () oli vuosina 1966–1970 televisiossa esitetty Viron SNT:n ja Suomen joukkueiden välinen tietokilpailumaaottelu. Ohjelma oli Suomen Mainos-TV:n ja Eesti TV:n yhteistuotanto. Kilpailu pidettiin vuosittain kaksiosaisena ja osat nauhoitettiin sekä Helsingissä että Tallinnassa. Voittajajoukkue ratkaistiin kahden kilpailun yhteistuloksen perusteella. Ensimmäinen ohjelma nauhoitettiin Helsingissä 18. syyskuuta 1966.

Kummastakin maasta kilpailuun osallistui kolmihenkinen joukkue. Suomea edustivat alkuun tunnettu tietokilpailija Esko Kivikoski, historianopettaja Erkki Holvikivi ja tietosanakirjatoimittaja Keijo Virtamo, jotka olivat kilpailleet jo edellisenä vuonna voitokkaasti Pohjoismaiden välisessä visailusarjassa Arpa on heitetty. Holvikiven tilalle tuli toisella tuotantokaudella Väinö Sutinen. Eestiä edustivat aluksi toimittajat Hardi Tiidus ja Valdo Pant sekä teatterimies Voldemar Panso. Panson tilalle tuli toisella kerralla urheilutoimittaja Toomas Uba ja Pantin tilalle vuonna 1968 Tõnis Laisaar. Varsinkin Tiidus nousi Suomessakin tunnetuksi tv-kasvoksi Naapurivisan ansiosta. Visan tuomareina toimivat suomalainen kielitieteilijä Lauri Posti ja hänen virolainen kollegansa Paul Ariste. Lisäksi ohjelmassa oli musiikkivieraita kummastakin maasta. Kilpailun palkintona oli taiteilija Tapio Vilpposen veistos Miettivät veljet.

Naapurivisa lopetettiin viiden tuotantokauden jälkeen vuonna 1970, koska Neuvostoliiton johto ei halunnut virolaisten ja suomalaisten suhteiden muodostuvan liian tiiviiksi. Viron jälleenitsenäistymisen jälkeen MTV3 ja Eesti Reklaami-TV järjestivät vuonna 1993 vielä yhden kaksiosaisen kilpailun, joka kuvattiin Tallinnassa. Suomea edustivat historiantutkija Kalervo Hovi, matkailukonsultti Pekka Nieminen ja toimittaja Sakari Nupponen, Viroa alkuperäisen ohjelman Tõnis Laisaar sekä Aare Sirel ja Tiit Kuningas.

Lähteet
Timo Nikunen: Veljeskansojen tietoniekat kilpasilla, Helsingin Sanomat 18.9.2016, s. C 29.

Viitteet 

Visailuohjelmat
Suomen ja Viron väliset suhteet
1960-luvun televisiosarjat
The True Confessions of Charlotte Doyle

The True Confessions of Charlotte Doyle on yhdysvaltalaisen kirjailijan Avin romaani vuodelta 1990. Se sijoittuu 1800-luvulle ja kertoo hienostoperheen 13-vuotiaan tyttären vaiheikkaasta laivamatkasta Englannista Yhdysvaltoihin. Avi sai romaanista Boston Globe–Horn -palkinnon ja Newbery Honor -kunniamaininnan.

Elokuvaversio 

Romaanin pohjalta on ollut suunnitteilla elokuva, jonka käsikirjoittajana ja ohjaajana toimisi Danny DeVito. Charlotte Doylen rooliin valittiin alun perin Dakota Fanning, mutta myöhemmin rooliin kiinnitettiin Saoirse Ronan. Muissa pääosissa olivat Morgan Freeman ja Pierce Brosnan. Elokuva kuitenkin peruuntui Freemanin jouduttua auto-onnettomuuteen vuonna 2008 kaksi viikkoa ennen kuvausten alkamista. DeVito puhui elokuvan tekemisestä vielä helmikuussa 2013. Hän etsi tuolloin uutta näyttelijää Doylen rooliin, ja tuolloisen tiedon mukaan kuvausten oli määrä alkaa heinäkuussa 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Romaanin esittely Avin sivustolla 
 

Historialliset romaanit
Vuoden 1990 kirjat
Rikkasoljo

Rikkasoljo (Commelina communis) on soljokasvehin (Commelinaceae) kuuluva yksivuotinen ruoho, jonka alkuperäinen elinalue on Aasiassa.

Ulkonäkö 
Rikkasoljo kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Sen kukintona on viuhko. Kukan värikkäistä sisäkehälehdistä kaksi on sinistä ja yksi valkoinen. Hedelmänä on kota.

Rikkasoljo Suomessa 
Suomessa rikkasoljo on hyvin harvinainen satunnaiskasvi, jota on tavattu muun muassa kaatopaikoilta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Rikkasoljon levinneisyys Suomessa.
 Suomen Lajitietokeskus: Rikkasoljo (Commelina communis)
 ITIS: Commelina communis 
 United States Department of Agriculture (USDA): Commelina communis 
 Flora of China: Commelina communis 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Commelina communis 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Commelina communis (common dayflower) 

Soljokasvit
Kalastajanlinnake

Kalastajanlinnake on vanhan kaupunginmuurin päälle tehty rakennelma ja tunnettu näköalapaikka Budapestissa, Budan Linnavuorella. Kalastajanlinnake ja sen vieressä oleva Matiaksenkirkko ovat Linnavuoren suosituimpia nähtävyyksiä. Linnakkeesta on hyvä näköala Tonavan rantaan ja Pestin puolelle.

Kalastajanlinnakkeen on suunnitellut Frigyes Schulek, joka vastasi myös Matiaksenkirkon uudelleen rakentamisesta, ja se rakennettiin vuosina 1895–1902. Linnake on tyyliltään lähinnä uusromantiikkaa tai uusgotiikkaa. Se on rakennettu valkoisesta kivestä ja siinä on paljon torneja, käytäviä, portaita ja parvekkeita. Seitsemän tornia edustavat seitsemää unkarilaista heimoa, jotka tulivat maahan päällikköjensä johdolla vuonna 896. Linnakkeen edessä on Tapani Pyhän ratsastajapatsas.    

Kalastajanlinnake on saanut nimensä kalastajien killasta, jonka tehtävänä oli keskiajalla puolustaa nykyisen linnakkeen paikalla olevaa kaupunginmuurin osaa. Paikalla oli myös kalatori. Linnaketta ei ole kuitenkaan koskaan käytetty sotilaallisiin tarkoituksiin, vaan se on rakennettu lähinnä koristeeksi.

Lähteet
 http://www.aviewoncities.com/budapest/fishermansbastion.htm
 http://www.budapestinfo.org/fishermens.html
 http://english.budapest.hu/engine.aspx?page=sightseeing 

Budapestin rakennukset ja rakennelmat
Reissumies

Reissumies on Tapio Rautavaaran levytyksistä koottu neljän LP-levyn kansio, joka julkaistiin vuonna 1981. Sen julkaisi Valitut Palat. Vuonna 1992 kokoelma oli myynyt niin paljon, että siitä myönnettiin kultalevy.

Lähteet 

Vuoden 1981 kokoelma-albumit
 Tapio Rautavaaran albumit
Mikael Andersson (näyttelijä)

Mikael Andersson (s. 20. kesäkuuta 1960) on suomalainen näyttelijä. Hänet muistetaan erityisesti televisiosarjasta Metsolat, jossa hän näytteli halvaantunutta Stigiä. Lisäksi Andersson näytteli Carl Mestertonin toisessa menestyssarjassa Hovimäessä asessori Sundeliusta. Näiden lisäksi Andersson on tehnyt pienempiä roolisuorituksia elokuvissa.

Filmografia 

 Raseri (elokuva, 1989)
 Metsolat (televisiosarja, 1993–1995)
 Tuliportaat (televisiosarja, 1998)
 Hovimäki (televisiosarja, 1999–2000)
 Kotikatu (televisiosarja, 2001)
 Pelistä pois (elokuva, 2002)
 Myrsky (elokuva, 2008)
 Kohtuuttomuuksia (televisiosarja, 2016)
 Karkurit (televisiosarja, 2021)

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Hitch-22

Hitch-22: A Memoir on Christopher Hitchensin vuonna 2010 ilmestynyt muistelmateos.  

Kirjan nimi viittaa käsitteeseen Catch-22, jossa ongelman ainoan ratkaisun estää ongelma itse. Käsite tunnetaan Joseph Hellerin romaanin Me sotasankarit alkukielisenä nimenä.

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien Aki-Petteri Lehtisen mukaan Hitchensin tekstissä vakuuttaa lukeneisuuden ja loisteliaan kirjoittamisen lisäksi kokemus maailman kriisialueilta ja politiikan huipulta. Hitchensin reportaaseissa pääsevät useimmiten ääneen paikalliset väkivallan uhrit itse.

Lähteet 

Elämäkerrat ja muistelmat
Vuoden 2010 kirjat
Yhdysvaltalaiset tietokirjat
ARA Isla de los Estados

ARA Isla de los Estados oli Argentiinan laivaston 3900 tonnin kuljetusalus, joka oli alun perin rahtialus MV Trans-Bética. Argentiinan laivasto lunasti 10. joulukuuta 1980 aluksen nimeten sen ARA Isla de los Estadokseksi. Britannian kuninkaallisen laivaston fregatti HMS Alacrity upotti aluksen 11. toukokuuta 1982 Falklandin sodassa.

Palvelus 
ARA Isla de los Estados päällikkönään kapteeni Tulio N. Panigadi lähti 28. maaliskuuta Puerto Deseadosta osallistuakseen operaatio Azuliin eli Falklandin miehitykseen. Se saapui Falklandille 4. huhtikuuta. Alus jäi Falklandeille sijoitettujen joukkojen huoltoalukseksi.

Alus oli 8. toukokuuta Puerto Reyssä ARA Rio Carcarañan kanssa suojanaan ARA Yehuin, ARA Forrest sekä ARA Monsunen. Saattue joutui 11. toukokuuta ollessan matkalla Port Howardiin Swan Islandin pohjoispuolella ylläkköön, jossa HMS Alacrity ampui viisitoista laukausta 4,5 tuuman pääaseellaan. ARA Isla de los Estados räjähti seitsemännen osuman jälkeen, kun rahtina ollut polttoaine syttyi räjäyttäen ammukset. Ainoastaan kaksi mukana olleista kahdestakymmenestäneljästä pelastui viidentoista miehistönjäsenen ja seitsemän sotilaan saadessa surmansa tai kadonneen.

Lähteet 

Argentiinalaiset Falklandin sodan sotalaivat
Argentiinan laivaston sotalaivat
Argentiinalaiset kylmän sodan apualukset
Mökinihmekukka

Mökinihmekukka eli ihmekukka (Mirabilis jalapa) on ihmekukkakasvien heimoon kuuluva ruohokasvi, jonka alkuperäinen elinalue on trooppinen Amerikka.

Mökinihmekukka on 50–100 senttimetriä korkeaksi kasvava monivuotinen, pystykasvuinen ruoho. Sen lehdet ovat vastakkaiset ja ruodilliset. Torvimaisissa kukissa on viisi liuskaa ja ne ovat noin kolme senttimetriä leveät. Väriltään kukat voivat olla punaiset, keltaiset, valkoiset tai kirjavat.

Jos valko- ja punakukkainen yksilö risteytetään, saadaan vaaleanpunakukkaisia jälkeläisiä. Risteyttämällä näitä keskenään saadaan valko-, puna- ja vaaleanpunakukkaisia jälkeläisiä suhteessa 1:1:2.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ITIS: Mirabilis jalapa 
 United States Department of Agriculture (USDA): Mirabilis jalapa 
 Flora of China: Mirabilis jalapa 

Ihmekukkakasvit
Duudsonit tuli taloon

Duudsonit tuli taloon on Duudsonit-ryhmän televisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 12. tammikuuta 2012 Sub-kanavalla. Sarjassa ryhmän jäsenet Jukka, Jarppi, Jarno ja HP vierailevat kahden päivän ajan erilaisten lapsiperheiden tai yhteisöjen luona tutustuen heihin ja heidän erinäisiin ongelmiinsa. Yleisesti jaksoissa ensimmäisen päivän ajan Duudsonit tutustuvat perheiden ja yhteisöjen toimintatapoihin sekä sääntöihin, ja toisena päivänä he ottavat "määräysvallan" ja yrittävät ratkoa näiden erilaisia ongelmia.

Sarjan ohjelmaformaatti Rockstar Home Invasion on myyty Saksaan, Ranskaan, Tanskaan ja Norjaan. Ulkomailla Duudsonit eivät itse esiinny ohjelmassa, vaan paikallinen tuotantoyhtiö ja tv-kanava etsivät parhaiten rooliin sopivat esiintyjät.

Esittäminen
Duudsonit tuli taloon -sarjan ensimmäisen tuotantokauden jaksot kuvattiin loppukesän ja syksyn 2011 aikana ennakkoon valittujen perhekohteiden omissa kodeissa ympäri Suomea. Kauden esittäminen alkoi Subilla alkuvuodesta 2012. Ensimmäisen tuotantokauden jaksot julkaistiin DVD:llä 22. kesäkuuta 2012 MTV3-kanava esitti ensimmäisen kauden jaksot uusintana 13. toukokuuta – 15. heinäkuuta 2013.

Ohjelman toinen tuotantokausi nähtiin keväällä 2013. Toisella tuotantokaudella Duudsonit tutustuivat entistäkin vaikeampiin suomalaisten perheiden ongelmiin ja syventyivät niihin entistä enemmän. Toisen kauden jaksot julkaistiin DVD:llä 12. heinäkuuta 2013. MTV3 esitti toisen kauden uusintana 29. heinäkuuta – 2. syyskuuta 2013.

Kolmas kausi nähtiin loppukeväällä 2014. Kolmannella kaudella Duudsonit auttoivat perheiden lisäksi myös kokonaisia yhteisöjä. Kaudella oli lisäksi myös entistä vaikeampia ja isompia ongelmia. Kolmannen tuotantokauden jaksot julkaistiin DVD:llä 24. lokakuuta 2014.  Kausi esitettiin uusintana MTV3-kanavalla kesällä 2014.

MTV tiedotti maaliskuussa 2018, että ohjelmassa on luvassa neljäs tuotantokausi. Edellisillä kausilla ollut Jukka Hilden ei jatka ohjelmassa. Kausi kuvattiin kevään ja kesän aikana 2018.

Esiintyjät 
 Jarno Leppälä 2012–
 Hannu-Pekka Parviainen 2012–
 Jarno Laasala 2012–

Entiset esiintyjät 
 Jukka Hilden 2012–2014

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

 = Spesiaalijakso

Kolmas tuotantokausi

Neljäs tuotantokausi

Spesiaalijaksot

Gumball-ralli
Duudsonit matkasivat Las Vegasista maaliviivalle Los Angelesiin. Jaksosta koottiin myös yhdeksänosainen nettisarja, jota esitettiin 3. syyskuuta – 29. lokakuuta 2012 MTV Katsomo -palvelussa.

Ralli halki Amerikan
Duudsonit ajoivat Gumball-rallissa ympäri Amerikkaa.

Duudsonit: Britney-possun viimeinen matka
Duudsonit ajoivat Amerikan länsirannikolla kuuluisassa Bullrun-rallissa, kunnioittaen Britney-possunsa muistoa. Duudsonit ripottelevat kuolleen lemmikkipossunsa tuhkaa ympäri Amerikkaa taistellakseen kilpailun voitosta. Kilpailukumppanit jekuttavat Duudsoneita kisan aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Duudsonit tuli taloon Duudsonien sivuilla
 Duudsonit tuli taloon MTV:n sivuilla 

Duudsonit
Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Subin televisio-ohjelmat
MTV3:n televisio-ohjelmat
United States Marijuana Party

United States Marijuana Party on yhdysvaltalainen poliittinen puolue. Se toivoo loppua huumeiden vastaiselle sodalle ja sallisi muun muassa kannabiksen vastuullisena pitämänsä käytön sekä kasvatuksen omaan käyttöön. Puolue määrittelee kannabiksen alkoholia ja tupakkaa vähemmän vaaralliseksi päihteeksi.

Loretta Nall perusti puolueen jouduttuaan pidätetyksi kannabiksen hallussapidosta vuonna 2002. Alabamassa asuva Nall jätti puolueen lähtiessään vuonna 2006 kuvernööriehdokkaaksi puolueenaan libertaarit. Marijuanapuolue on kuitenkin jatkanut toimintaansa ja ehdokkaiden tukemista eri vaaleissa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset puolueet
Kannabis Yhdysvalloissa
Sammon koulu

Sammon koulu on peruskoulun 1.–9. vuosiluokkien yhtenäiskoulu Tampereen Kalevassa. Sammon koulussa on oppilaita 1.–6. vuosiluokilla noin 120 ja 7.–9. vuosiluokilla noin 490 sekä opettajia ja muuta henkilökuntaa noin 60. Koulun rehtorina toimii Maaret Tervonen.

Sammon koulun opetussuunnitelmaan sisältyy liikuntapainotteisuutta. Sammon koulussa toimii myös kolme erityisluokkaa, jotka painottuvat asperger-opetukseen.

Historiaa 
Sammon koulurakennus on otettu käyttöön vuonna 1957. Kiinteistön peruskorjaus toteutettiin vuosien 2005–2008 välisenä aikana. Koulurakennukseen valmistui elokuussa 2008 lisäsiipi, jonne entinen Pellervon koulu siirtyi.

Sammon koulun pihaan valmistui vuonna 2009 Matti Kalkamon veistämä Jumppahuiti-patsas.

23. tammikuuta 2020 Sammon koulussa tapahtui välikohtaus, jossa eräs koulun oppilaista hyökkäsi toisen oppilaan kimppuun teräaseella. Teon motiivia ei ole kerrottu julkisuuteen. Paikalla oli useita poliisiautoja, ambulansseja sekä armeijan kalustoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sammon koulun sivusto

Tampereen peruskoulut
Kaleva
Käsikello

Käsikello (engl. handbell) on kellosoitin, joka on tehty kuten pieni kirkonkello, johon on lisätty käsikahva.

Historia 
Tiettävästi ensimmäinen pieni käsikello valettiin Englannissa vuonna 1696.

Musiikki 
Käsikelloilla voidaan soittaa erilaista musiikkia melkein rajoituksetta. Kelloja soitetaan yleensä kuoroissa, joissa on useita soittajia. Kellot ovat asetettuna pöydälle soittajien eteen. Käsikelloilla soitetaan musiikkia siten, että yksi käsikello vastaa yhtä säveltä ja yksi soittaja vastaa useasta sävelestä eli useasta kellosta. Välillä soittajat vaihtavat kelloja keskenään, sillä suuret bassokellot painavat jopa neljä kilogrammaa. Kelloja kiertämällä ja vääntämällä saadaan kello soimaan eri tavoilla.

Käsikellokuorot 

Suosituinta käsikellon soitto on sen kotimaassa Britteinsaarilla. Käsikelloja soitetaan paljon myös Yhdysvalloissa ja Aasiassa. Manner-Euroopassa on viitisenkymmentä käsikellokuoroa ja Suomessa on kuusi kuoroa. Tallinnassa sijaitsevassa musiikkikoulussa käsikellon soittoa voi opiskella pääaineena.

Käsikellokuorot Suomessa 
Suomessa käsikellokuoroja on viidellä eri paikkakunnalla: 

Kuopiossa (Dolce, Vivo)
Vantaalla (Sonus)
Rovaniemellä (Lapin Käsikellot)
Jyväskylässä (Kide)
Turussa (Hups!)

Dolce-kuorolla on Suomen laajin kellokokoelma, 189 kelloa. Kaikkia käytetään esiintymisissä.

Katso myös 

 Chimekello

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kellot (soittimet)
A Raisin in the Sun

A Raisin in the Sun on vuonna 2008 julkaistu yhdysvaltalainen draama/televisioelokuva, joka perustuu Lorraine Hansberryn näytelmään. Näytelmästä on tehty elokuvaversiot myös 1961 (Särkynyt illuusio) ja 1989. Elokuvan pääosia esittävät Sean 'P. Diddy' Combs, Sanaa Lathan, Audra McDonald, Phylicia Rashād, Justin Martin, Bill Nunn, John Stamos, David Oyelowo ja Sean Patrick Thomas. Morgan Freeman tekee elokuvassa roolin elokuvan kertojana. Elokuvan on ohjannut Kenny Leon.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat
Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat 
Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Poljin

Pojin on suomalaisen Pyöräilykuntien verkosto ry:n julkaisu ja internetsivusto. Yhdistyksen ja sen ylläpitämien julkaisujen päämääränä on tuottaa hyvinvointia kehittämällä pyöräilyä liikennemuotoina ja arkiliikuntana. Verkosto tuottaa tietoa verkoston jäsenten ja muiden pyöräilyn edistämisestä kiinnostuneiden tahojen käyttöön. Yhdistys toimii kuntien, valtionhallinnon, ELY-keskusten, yritysten ja järjestöjen sekä muiden tahojen välisenä yhteistyöverkostona.

Lähteet 
 Pyöräilykuntien verkosto ry:n internetsivut

Aiheesta muualla 
 EuroVelo

Suomen pyöräily
Suomalaiset verkkosivustot
Suomalaiset verkkolehdet
Anna-Kaari Hakkarainen

Anna-Kaari Hakkarainen (s. 1979) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta (nykyinen Aalto-yliopisto), jossa hän opiskeli visuaalisen kulttuurin tutkimusta. Kirjoittamista hän on opiskellut Kriittisessä korkeakoulussa. Hakkaraisen isä oli kirjailija Olli Hakkarainen ja isoisotäti Tulenkantajiin kuulunut runoilija Anna Kaari, jonka mukaan Hakkarainen on saanut nimensä.

Hakkaraisen esikoisromaani Verkko ilmestyi Tammen kustantamana 2011. Teos sijoittuu vaihtoehtohistoriaan, jossa Suomi on neuvostotasavalta. Hänen toinen romaaninsa, balladimuotoinen Purkaus ilmestyi Tammen kustantamana 2014. Teos sijoittuu Heimaey-nimiselle saarelle Islantiin, jossa tapahtui tulivuorenpurkaus vuonna 1973. Tapahtuma on osa romaanin tematiikkaa.

Hakkaraisen kolmas romaani, Kristallipalatsi, ilmestyi syksyllä 2016. Teos on nykyaikaan sijoitettu mukaelma Oscar Wilden romaanista Dorian Grayn muotokuva. Kristallipalatsi pohtii estetiikan ja elämän esittämisen merkitystä ja hakee nykyajan performatiivisuudelle vertailukohtia kaukaa kulttuurihistoriasta.

Hakkaraisen neljäs romaani Dioraama ilmestyi syksyllä 2019 Tammen kustantamana. Romaani sijoittuu biologiseen museoon ja yhdistää tiedettä, taidetta ja sivistystä. Dioraama pohtii ihmisyyden simulointia, mielen ja kielen rakennetta ja rakkauden mielettömyyttä.

Hakkarainen toimi muotoiluun keskittyneen Muoto-lehden päätoimittajana vuosina 2005–2007.

Teokset 
 
 
 Kristallipalatsi. Tammi, 2016. ISBN: 9789513191221.
Dioraama. Tammi, 2019. ISBN 978-952-04-0823-7.
 Curiositas. Esineitä, tarinoita 1100–1917. Kansallismuseo, 2021.ISBN 978-951-616-307-2.

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Talvipyöräily

Talvipyöräily tarkoittaa talvivarustein ja usein hyötyliikuntana harjoitettavaa talven ajan pyöräilyä.

Pyörän varusteet
Hämärässä ja pimeällä korostuu valojen tarve. Perinteinen dynamo saattaa olla toimimaton loskaisen renkaan pyöriessä. Napadynamo on tunteeton tässä suhteessa mutta nykyisin led valot toimivat akulla tai paristolla eivätkä sikäli ole riippuvaisia generaattorista. Samoin nastarenkaat ovat talvella usein tarpeen. Myös lokasuojista on hyötyä paitsi  kesällä myös talvella.

Sähköpolkupyörä soveltuu myös talvipyöräilyyn.

Pukeutuminen
Kauluri, villasukat ja toppahanskat auttavat kylmyyden tunteen torjunnassa. 

Lisäksi vilun tunnetta voi vähentää liikuskelemalla sisätiloissa jo ennen ulos lähteä jolloin lihakset tuottavat lämpöä.

Ankarissa olosuhteissa voi käyttää hengityksen lämmitintä.

Rengaspaineet
Viileässä ilma puristuu kokoon jolloin voi olla tarve lisätä renkaan ilmanpainetta.

Lähteet 
 http://www.poljin.fi/pyorailijoille/talvipyoraily 
 http://www.liikenneturva.fi/www/fi/turvatieto/pyorailijat/talvipyoraily.php

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Perttu Kauppinen: Ei pelkkää masokismia . Helsingin Sanomat, 6.2.2012.
 Vinkkejä talvipyöräilyn pukeutumiseen ja varusteisiin
 Yle uutisten artikkeli talvipyöräilystä

Talvi
Pyöräily
Puhas

Puhas Oy on kunnallinen jätehuoltoyhtiö, jonka omistavat Joensuu, Ilomantsi, Kontiolahti, Liperi ja Polvijärvi. Toiminta-alueella on noin 110000 asukasta. Yhtiö aloitti tällä nimellä vuonna 2012; aikaisempi nimi oli Joensuun Seudun Jätehuolto Oy.

Puhas hoitaa keskitetysti kilpailutetut seka- ja biojätteen kuljetuspalvelut. Yhtiö omistaa Joensuussa sijaitsevan Kontiosuon jätekeskuksen. Lisäksi sillä on kotitalousjätteiden ekopisteitä, vaarallisten jätteiden ja käytöstä poistettujen sähkölaitteiden vastaanottopisteitä ja jätehuollon palveluneuvontaa.

Lähteet
Joensuun uutiset; Joensuun kaupungin tiedotuslehti 1/2012
Puhas oy

Viitteet 

 Joensuu
Jätehuoltoyhtiöt
Jätehuolto Suomessa
Ferratum

Ferratum Oyj (vuoteen 2014 JT Family Holding Oy ) ja sen tytäryhtiöt muodostavat Ferratum-konsernin (“Ferratum” tai “Konserni”), joka on kansainvälinen mobiilien rahoituspalvelujen tuottaja. Ferratum-konserni, jonka pääkonttori sijaitsee Helsingissä, aloitti toimintansa toukokuussa 2005 ja on laajentanut toimintaansa Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ja APAC-alueella.

Historia ja perustaja
Ferratumin perusti vuonna 2005 konsernin perustaja ja toimitusjohtaja Jorma Jokela. Hän opiskeli laskentatointa Kuopion kauppaopistossa ja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa Helsingissä. Hän perusti Helsingissä Jokela Capital Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän toimi vuosina 1998–2000. Sittemmin hän myi Jokela Capitalin liiketoiminnan vuonna 2004. Vuonna 2005 hän perusti Ferratumin ja on ollut sen toimitusjohtaja yrityksen perustamisesta lähtien.

Maantieteellinen sijainti / toiminta:
Ferratum toimii nykyään Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ja APAC-alueella. EU:n pank-kitoimintalupa mahdollistaa sen toiminnan kaikissa EU-maissa.

Frankfurtin pörssiin listautuminen
Ferratum listautui Frankfurtin pörssin päälistalle 6.2.2015. Ferratum oli pörssin ensimmäinen finanssiteknologiayritys. Listautumisen yhteydessä Ferratum myi osakkeitaan kansainvälisille institutionaalisille sijoittajille. Osakkeiden myyntihinta oli 17 euroa, joilla yhtiön markkina-arvo oli noin 370 miljoonaa euroa. Yhtiölle kerättiin yhteensä 48 miljoonaa euroa sen tulevan kasvun rahoittamiseksi uusille tuotealueille ja liiketoiminnan laajentamiseksi. Listautumisen jälkeen Jorma Jokela on yhä yhtiön suurin osakkeenomistaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ferratum Group
Vuosiraportti 2014

Suomalaiset pörssiyhtiöt
Liigacup 2012

Liigacup 2012 oli alkuvuodesta 2012 pelattu jalkapallokilpailu, johon osallistuivat Veikkausliigan 12 joukkuetta. Se oli järjestyksessään 16. Liigacup. 4. huhtikuuta pelatussa loppuottelussa Turun Palloseura voitti rangaistuspotkukilpailun jälkeen Helsingin Jalkapalloklubin.

Alkulohkovaihe 
Kilpailun alkulohkovaiheessa joukkueet jaettiin kolmeen neljän joukkueen lohkoon, joissa joukkueet kohtasivat toisensa sekä kotona että vieraissa. Kaksi parasta jokaisesta lohkosta ja kaksi parasta lohkossaan kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta pääsi puolivälieriin. Jatkoon selviytyvät joukkueet saavat lisäksi aloittaa Suomen Cupissa 2012 myöhemmältä kierrokselta kuin muut pääsarjajoukkueet. Joukkueet jaettiin alkulohkoihin liigahallituksen kokouksen yhteydessä 28. marraskuuta 2011. Lohkovaiheen ottelut pelattiin 13. tammikuuta–17. maaliskuuta 2012 välisenä aikana.

Lohko 1

Lohko 2

Lohko 3

Pudotuspelit 
Puolivälierät pelataan yksiosaisina. Kotiedun saavat lohkovoittajat ja paras lohkossaan toiseksi sijoittunut joukkue.

Puolivälierät

Välierät

Loppuottelu

Maalintekijät 
Kuusi maalia:
  Tommi Kari (Lahti)
  Aleksi Ristola (TPS)
Viisi maalia:
  Irakli Sirbiladze (Inter)
Neljä maalia:
  Dudu (Honka)
  Aleksei Kangaskolkka (MIFK)
  Severi Paajanen (Inter)
  Joel Pohjanpalo (HJK)
  Mika Ääritalo (TPS)
Kolme maalia:
  Papa Niang (Jaro)
  Berat Sadik (HJK)
  Ilari Äijälä (Honka)
Kaksi maalia:

  Cheyne Fowler (VPS)
  Antto Hilska (JJK)
  Miikka Ilo (KuPS)
  Chris James (KuPS)
  Kastriot Kastrati (HJK)
  Juho Lehtonen (TPS)
  Juho Lähde (TPS)

  Steven Morrissey (VPS)
  Mika Ojala (Inter)
  Ville Oksanen (MYPA)
  Riley O’Neill (MYPA)
  Jarno Parikka (VPS)
  Akseli Pelvas (HJK)
  Petteri Pennanen (TPS)

  Lum Rexhepi (Honka)
  Simon Skrabb (Jaro)
  Duarte Tammilehto (Honka)
  Tim Väyrynen (Honka)
  Mattias Wargh (Jaro)

Yksi maali:

  Nosh A Lody (MYPA)
  Jussi Aalto (Jaro)
  Joni Aho (Inter)
  Christian Andreasen (KuPS)
  Pim Bouwman (Inter)
  Jani Bäckman (Lahti)
  Kim Böling (VPS)
  Dema (Haka)
  Guy Gnabouyou (Inter)
  Tamás Gruborovics (JJK)

  Mikko Hyyrynen (TPS)
  Mikko Innanen (JJK)
  Augustine Jibrin (VPS)
  Topi Järvi (Haka)
  Ikechukwu Kalu (KuPS)
  Joni Kauko (Inter)
  Toni Kolehmainen (TPS)
  Eero Korte (JJK)
  Niko Kukka (MYPA)
  Timi Lahti (HJK)

  Henri Lehtonen (Inter)
  Lasse Linjala (JJK)
  Jussi Länsitalo (Lahti)
  Mikko Manninen (JJK)
  Sebastian Mannström (HJK)
  Antti Okkonen (HJK)
  Joel Perovuo (HJK)
  Juha Pirinen (Haka)
  Mikk Reintam (JJK)
  Jari Sara (Jaro)

  Marko Selin (MYPA)
  Olli Tynkkynen (Lahti)
  Jussi Vasara (Honka)
  Ilja Venäläinen (KuPS)
  Jani Virtanen (JJK)
  Jerry Voutilainen (KuPS)
  Mattias Wiklöf (MIFK)
  Babatunde Wusu (JJK)

Oma maali:
  Hendrik Großöhmichen (Lahti, Honkaa vastaan)

Aiheesta muualla 
 Liigacup 2012 Veikkausliigan sivuilla

Liigacup
Vuoden 2012 jalkapallo
Tellervo Laurila

Tellervo Laurila  (o.s. Killinen, 26. tammikuuta 1887 Kuopio – 7. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja kirjallisuuden suomentaja.

Tellervo Laurilan isä oli kansanedustaja Kustaa Killinen ja äiti Tilta Killinen, ja hän oli naimisissa professori K. S. Laurilan kanssa.

Suomennoksia 
 Arthur Schmitzler : Ennustus y. m. novelleja. Otava 1913
 Jonas Lie : Kun rautaesirippu laskee ; suom. Tellervo ja K. S. Laurila. Otava 1913
 Karl Schönherr : Onnen lapsi y. m. kertomuksia ; suom. Tellervo ja K. S. Laurila. Kirja, Helsinki 1916
 Helena von Racowitza : Erään kuuluisan naisen elämä : Lassallen rakastetun muistelmia ; suomentanut Tellervo Laurila ; esipuheella varustanut K. S. Laurila. Kirja, Helsinki 1917
 Jonas Lie : Komendantin tyttäret : romaani ; suom. Tellervo ja K. S. Laurila. Otava 1917, 2. painos 1933
 Elinor Glyn : Oikea syy. 2. painos Karisto 1922 (alkuteos The Reason Why)
 Elsa Lindberg-Dovlette, Prinsessa Mirza Riza Khan : Haaremin ristikon takaa : pohjoismaalainen nainen itämaalaisen puolisona. Kirja, Helsinki 1925, 3. painos 1926, 4. painos 1933
 P. G. Wodehouse : Huimapää Jill : romaani. Otava 1934 (alkuteos Reckless Jill)
 J. B. Priestley : Hyvät toverukset 1-2 : romaani ; englanninkielisestä alkuteoksesta suom. Tellervo ja A.-K. Laurila.. Otava 1934 (alkuteos The Good Companions)
 Marika Stiernsted : Intiaanikesä 39 : romaani. Aura, Turku 1945 (alkuteos Indiansommar 39)

Lähteet 
  (Arkistolinkki)

Viitteet

Suomentajat
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Olavi Virta (Scandia HSLP 122)

Olavi Virta on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1970.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 1970 kokoelma-albumit
Olavi Virran albumit
Unohtumattomat (Virta)

Olavi Virta Unohtumattomat on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1976. Se oli Suomen eniten myyty levy helmi- ja maaliskuussa 1976.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 1976 kokoelma-albumit
Olavi Virran albumit
Unohtumattomat 2 (Virta)

Olavi Virta Unohtumattomat 2 on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1977.

Kappaleet
 La Cumparsita
 Luonnonlapsi
 Kerran viel'..
 Volgan rannalla
 Muisto
 Tulisuudelma
 Ajomies
 Sinun silmiesi tähden
 Leirinuotiolla
 Poskivalssi
 Illalla, illalla
 Ennen kuolemaa
 Pihapihlaja
 Sininen huvimaja

Vuoden 1977 kokoelma-albumit
Olavi Virran albumit
Tim – erilainen rakkaustarina

Tim – erilainen rakkaustarina () on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut australialainen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Michael Pate. Elokuva perustuu Colleen McCulloughin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Piper Laurie, Mel Gibson, Alwyn Kurts ja  Pat Evison.

Mel Gibson esittää elokuvassa lievästi kehitysvammaista työläiskodin poikaa ja Piper Laurie tämän itseään vanhempaa ihastuksen kohdetta.

Rooleissa

Vastaanotto
Gibson sai roolistaan Australian Film Instituten jakaman parhaan näyttelijän palkinnon.

Helsingin Sanomien Helena Ylänen ei pitänyt Timiä aivan 1970-luvun parhaisiin australialaiselokuviin kuuluvana, mutta sanoi sen olevan ”lemmenviihteenä ihan hyvää laatua” ja toimivan paljolti Gibsonin roolityön ansiosta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Romanttiset draamaelokuvat
Vuoden 1979 australialaiset elokuvat
Romaaneihin perustuvat elokuvat
Lara Pulver

Lara Pulver (s. 1. syyskuuta 1980 Southend-on-Sea, Essex, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on esittänyt Erin Wattsia televisiosarjassa Erikoisjoukkue, Irene Adleria sarjassa Uusi Sherlock, Claudinea sarjassa True Blood ja Clarice Orsinia sarjassa Da Vinci's Demons. Pulver oli ehdolla Laurence Olivier -palkinnon saajaksi roolistaan Parade-musikaalissa Lontoossa.

Ura
Pulver on esiintynyt useissa Lontoon West End -teatterien musikaaleissa. Hän oli ehdolla Laurence Olivier -palkinnon saajaksi Lucillen roolista Parade-musikaalissa vuonna 2008. Hän esiintyi myöhemmin samassa roolissa Los Angelesissa T. R. Knightin vastanäyttelijänä.

Pulver on näytellyt elokuvissa Legacy, Language of a Broken Heart ja The Special Relationship. Hän näytteli BBC:n televisiosarjassa Robin Hood vuonna 2009. Pulver esitti keiju Claudinea useissa yhdysvaltalaisen televisiosarjan True Blood jaksoissa vuosina 2010–2011. Tämän jälkeen hän alkoi näytellä brittiläisessä sarjassa Erikoisjoukkue.

Pulver esitti Irene Adleria Uusi Sherlock-sarjan toisen tuotantokauden avausjaksossa. Jakson tarina perustui Arthur Conan Doylen novelliin Kuningas ja laulajatar. Jakso herätti kohua Britanniassa Pulverin alastonkohtauksien vuoksi.

Pulver alkoi näytellä historiallisessa sarjassa Da Vinci’s Demons vuonna 2012. Hän esittää sarjassa valtiomies Lorenzo de’ Medicin vaimoa Clarice Orsinia. Vuonna 2014 hän oli mukana James Bond -kirjoistaan tunnetusta Ian Flemingistä kertovassa minisarjassa Fleming: The Man Who Would Be Bond.

Yksityiselämä
Pulver tapasi yhdysvaltalaisen näyttelijä Joshua "Josh" Dallasin vuonna 2003. He menivät naimisiin vuonna 2007. Joulukuussa 2011 Dallas vahvisti radiohaastattelussa parin muuttaneen erilleen. Liitto päättyi sittemmin avioeroon. Pulver jäi eron jälkeen asumaan Los Angelesiin.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Lara Pulver Twitterissä

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt