joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pärnävaara

Pärnävaara on hiihtokilpailukeskus, joka sijaitsee Liperin Vaiviossa. Se on Pohjois-Karjalan suurin hiihtokilpailukeskus. Se sijaitsee 16 kilometrin päässä Joensuusta ja 15 kilometrin päässä Liperin kirkonkylästä. Pärnävaaran huippu kohoaa 166,4 metrin korkeudelle merenpinnasta, 90.4 metrin korkeudelle lähistöllä siintävästä Saimaan pyhäselästä, ja 76 metrin korkeudelle välittömässä läheisyydessä olevasta Jyrinjärvestä. Aikoinaan huipulta on laskettu mäkeä Jyrinjärven jäälle.

Hiihto
Pärnävaara on isännöinyt SM-hiihtoja pariinkin kertaan.

Kesäisin on käytössä 5 kilometrin valaistu rullasuksihiihtorata.

Hoidettuja latuja on kymmeniä kilometrejä, joista valaistua 5 kilometriä. Latujen profiilit vaihtelevat helpoista kuntohiihtäjälle suunnitelluista lenkeistä kilpailijoiden erittäin vaativiin kisalatuihin.  Latuyhteyksiä on Lykynlammelle (10–13 km) ja Joensuun Mehtimäelle (noin 20 km). Entisen Karelia Hiihdon aikaan latuyhteys oli myös  Kontiolahden ampumahiihtokeskukseen (n. 30 km).  

Ampumahiihtäjille on 28-paikkainen harjoittelualue.

Alueella on ollut laskettelukeskus (kolme rinnettä), mutta sen toiminta loppui 90-luvun alussa kannattamattomana.

Suunnistus

Pärnävaaralla on pidetty suunnistuksen Jukolan viesti vuosina 1982 ja 2000, Fin 5 -rastiviikko 2006 ja Pyöräsuunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 2006. Kiintorastit (50 kpl) ovat Kaprakan "kinttupolun" varrelta. 

Pärnävaaran maastoissa järjestetään Kalevan Rastin ja Liperin Taimen kaikille avoimia kuntosuunnistuksia.

Maastopyöräily

Maastopyöräilyyn Pärnävaaralla on paljon luonnonvaraisia polkuja ja asfaltoitu 5 kilometrin rata. Alamäkiajoa varten on oma rata.

Kiipeily

Kiipeilyä voi harrastaa ympäri vuoden. Kalliokiipeilypaikka on rinteellä aivan pysäköintialueen lähellä. Talvella siinä voi kokeilla jääkiipeilyä.

Palveluja

 Peseytymistilat ja pukuhuoneet
 Voitelutila
 Kahvio
 Avoin nuotiokota ja varattava ovellinen kota
 Kolme laavua kuntolatujen varressa
 Liukumäki stadionin nousun vieressä

Muuta

 Rekikoirien MM-kisat 1991. Valjakkourheilulle on varattu talvisin omat harjoitusajat.
 Hiekka-areenaa voi käyttää ratsastuskisoihin.
 Pärnävaaralla on pidetty kaksi kertaa myös suuri Silva-metsänäyttely, viimeksi 2006.

Pärnävaara-säätiö

Pärnävaaran urheilukeskussäätiö perustettiin 1990. Sen taustalla ovat Joensuun kaupunki ja Liperin kunta. Säätiön tarkoituksena on edistää kilpa- ja kuntourheilun harrastusmahdollisuuksia Pohjois-Karjalassa ja ylläpitää Pärnävaaran urheilukeskusta.
Vuonna 2008 päätettiin, että urheilukeskuksen rakennusten, latupohjien ja reittien ja muiden urheilukeskusalueiden käyttö- ja hallintaoikeus siirtyi urheilukeskussäätiöltä Joensuun kaupungille. Joensuun kaupunki vastaa keskuksen käytännön ylläpidosta ja kuluista. Liperin kunta osallistuu ylläpitokuluihin 35 prosentin osuudella.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pärnävaaran kotisivut

Liperin luonto
Liperin rakennukset ja rakennelmat
Joensuun urheilu
Suomen talviurheilukeskukset
Vaarat
Ylämylly
Susan Ruusunen

Susan Kristiina Ruusunen (vuoteen 2007 Kuronen, s. 25. syyskuuta 1970) on suomalainen pitopalvelu- ja cateringyrittäjä. Ruusunen tuli julkisuuden henkilöksi, kun hän vuonna 2006 seurusteli silloisen pääministerin Matti Vanhasen kanssa. Suhde herätti aikoinaan myös runsaasti kansainvälistä huomiota.

Kohukirja 
Suhteen päätyttyä Ruusunen julkaisi sitä yksityiskohtaisesti käsittelevän kirjan Pääministerin morsian vuonna 2007. Vanhanen teki kirjasta tutkintapyynnön, ja tapaus eteni käräjäoikeuteen, joka kuitenkin hylkäsi syytteet. Vanhasen valitettua tuomiosta Helsingin hovioikeus määräsi Ruususelle sekä kirjan kustantajalle Kari Ojalalle sakkorangaistuksen yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä, ja heidät määrättiin maksamaan valtiolle 8 500 euroa. Kesäkuussa 2010 korkein oikeus vahvisti Ruususen ja Ojalan sakot mutta kumosi menettämisvaatimukset.

Yksityiselämä 
Ruusunen oli Matti Vanhasen jälkeen parisuhteessa vuosina 2009–2020 ja hänellä on kolme jo täysi-ikäistä lasta, kaksi poikaa ja yksi tyttö aiemmasta liitostaan. Ruusunen toimii pitopalveluyrittäjänä yhdessä tyttärensä kanssa ja harrastaa vapaa-ajallaan näyttelemistä.

Patsas 
Kansantaiteilija Tuomo Salosen Matti ja Susan -patsas pystytettiin Luvian terveyskeskuksen edustalle vuonna 2007.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Susan Kurosen haastattelu.
 

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilmo Riihimäki

Ilmo Arvi Riihimäki (26. heinäkuuta 1946 Helsinki – 21. heinäkuuta 2022 Porvoo) oli suomalainen kuoronjohtaja ja Porvoon suomalaisen seurakunnan kanttori-urkuri. 

Riihimäellä on kolme Sibelius-Akatemian diplomitutkintoa (vanha musiikkialan ylempi korkeakoulututkinto): yksinlaulu, urkujen soitto ja kuoron johtaminen. Hän on myös kouluttanut kuoronjohtajia Klemetti-opistossa ja Sibelius-Akatemiassa.

Riihimäki johti kymneniä vuosia muun muassa Meilahden Motettikuoroa, Helsingin Laulua, Psallamus-kuoroa, Kansallis-Kuoroa, Cantabile-kuoroa ja Radion kamarikuoroa.

Myös hänen puolisonsa Marjukka Riihimäki on tunnettu kuoronjohtaja ja musiikkineuvos. Riihimäkien poika Antti Riihimäki toimii myös säveltäjänä ja tuottajana muun muassa populaarimusiikin saralla. Toinen poika Jarkko Riihimäki toimii pianistina, säveltäjänä ja sovittajana Berliinissä.

Lähteet

Suomalaiset kuoronjohtajat
Suomalaiset kanttorit
Suomalaiset urkurit
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Seppo Sajama

Seppo Sajama (s. 1952) on suomalainen filosofi. Sajama toimi filosofian professorina Itä-Suomen yliopiston oikeustieteiden laitoksella Joensuun kampuksella ja käytännöllisen filosofian dosenttina Turun yliopiston filosofian laitoksella. Hänen erikoisalansa ovat etiikka ja fenomenologia. Julkisuudessa Sajama on tunnustautunut "vanhaksi humanistiksi". Sajaman siirtyessä eläkkeelle Itä-Suomen filosofian professuuri lakkautettiin eikä siellä siitä lähtien ole voinut opiskella filosofiaa pääaineena.
 
Turun yliopistossa väitellyt Sajama tarkasteli väitöskirjassaan mm. Franz Brentanon filosofiaa. Sajaman opettajana toimi Sven Krohn, joka kehitti Turusta Suomen fenomenologisen filosofian keskuksen. 

Sajama edustaa analyyttistä fenomenologiaa. Suomessa fenomenologiaa on perinteisesti tutkittu mannermaisen filosofian näkökulmasta. Työllään Sajama laajensi suomalaisen analyyttisen filosofian perinteen käsitystä filosofian ongelmista.

Viime vuosina Sajama on keskittynyt käytännölliseen filosofiaan ja eettisiin ongelmiin. Hän on tarkastellut ammattietiikkaa, syrjäytymistä, asunnottomuutta, hoitotyön etiikkaa ja terveyspalveluiden priorisoinnin oikeudenmukaisuuskysymyksiä.

Sajama on osallisena professori Pentti Arajärven johtamassa tutkimuskonsortiossa, joka tutkii syrjäytymisen oikeudellisia pidäkkeitä. Aiemmin Sajama toimi Suomen Akatemian rahoittamassa asunnottomuutta tutkivassa hankkeessa.

Sajama kuuluu Suomen filosofisen yhdistyksen julkaiseman Ajatus-vuosikirjan toimitusneuvostoon. Hän on naimisissa Saara Sajaman (o.s. Pitkonen) kanssa ja heillä on neljä lasta.

Teoksia

Muuta

Artikkelit

Artikkeleita verkossa 

 Vastuun alkuperäinen konkreettinen merkitys. Ihminen, kuka ja mikä olet? 2001. (s. 314-)

 Priorisointi on oikeudenmukaisuuskysymys . Niin & näin 2/1997.
 
 Veber`s concept of unreal gestalt . Antropos 2005 1/4.

Lähteet 

Itä-Suomen yliopiston professorit
Suomalaiset filosofit
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Zero Wing

Zero Wing on Toaplanin kehittämä shoot 'em up, joka on julkaistu kolikkopelinä vuonna  ja vuonna 1991 Sega Mega Drivelle.
Kolikkopelin on julkaissut Japanissa Namco ja Yhdysvalloissa Williams Electronics

Tarina 
Pelin tarinassa Yhdistyneet kansakunnat toimivat CATS-nimisen muukalaisdiktaatorin kanssa, joka on tuhonnut Japanin avaruussiirtokunnat. Yksi alus nimeltä ZIG selviytyy ja tämän tehtävänä on pysäyttää CATS ja näyttää YK:lle tämän virhe.

Pelaaminen 
Peli on sivuttain vierittävä räiskintäpeli kuten Toaplanin Hellfire. Pelissä on kolmen tyyppisiä aseita joissa on kolme tasoa. Pelissä on kahdeksan kenttää.

Kolikkopeliversiossa loppuvastustaja pääsee aina pakoon lopussa ja peli kehottaa yrittämään uudelleen, jolloin peli toistuu. Sega Mega Drivelle julkaistussa versiossa loppuvastus ei koskaan pakene ja se on mahdollista voittaa.

Kehitys 
Pelin on kehittänyt enimmäkseen sama ryhmä, joka aiemmin työskenteli useissa muissa projekteissa Toaplanilla. Pelin alkuvaiheessa sitä ei suunniteltu kaupallisesti julkaistavaksi vaan uusien työntekijöiden koulutukseen. Peli käytti aiemman Hellfire-pelin pelimoottoria ja Uemuran mukaan kentät ja hahmot ovat kursittu kasaan johtaen pelin maailman sekaisuuteen. 

Pelin kehitykseen osallistui kehittäjiä Hellfirestä ja Truxtonista, jotka toimivat uusien työntekijöiden joukossa. Koska peli oli koulutusprojekti ryhmällä oli vapaus huvitella.

Uemura, Yuge ja Tomizawa sävelsivät useita kappaleita yksilöllisillä tavoillaan.

Julkaisut 
Kolikkopeliversion lisäksi pelistä tehtiin käännökset Sega Mega Drivelle ja PC Engine CD:lle. Toaplan kehitti molemmat käännökset.

PC Engine CD -versiossa on anime-tyyliset välikohtaukset eikä Mega Drive -version avausta nähdä.

Vastaanotto 
Peli sai yleisesti myönteisen vastaanoton.

Vaikutus 

Peli on surullisen kuuluisa huonosta käännöksestä englanniksi pelin johdannossa. Repliikistä All your base are belong to us tuli yksi varhaisista Internet-meemeistä. 16. helmikuuta 2001 robottiääninen musiikkivideo julkaistiin Newgrounds.comissa ja "All Your Base" nousi suosituksi. Internet-yhteisöt käyttivät lausetta vitsinä tätäkin ennen, mutta "Bad-CRC:n" julkaiseman videon myötä meemin suosio räjähti.

Vain Mega Drive -versiossa on tunnettu avausvideo, jossa on CATS. Englanninkielistä versiota ei julkaistu Yhdysvalloissa vaan vain Euroopassa.

Peli oli kelvollinen räiskintäpeli, mutta jäi vähäiselle huomiolle kunnes 1990-luvun lopulla emulaattorit nostivat vanhojen pelien suosiota BBS:n jälkeisessä Internetissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1989 videopelit
Namcon kolikkopelit
Sega Mega Drive -pelit
PC Engine -pelit
Shoot 'em up -pelit
Scifipelit
Miriam

Miriam on suomalainen elokuva vuodelta 1957. Elokuvan on ohjannut William Markus ja sen pääosissa näyttelevät mm. Anneli Sauli ja Pentti Siimes. Elokuva pohjautuu Walentin Chorellin romaaniin Miriam (1954, suom. Seppo Virtanen, 1954).

Miriamia on pidetty Markuksen kahdeksasta elokuvasta parhaana.

Näyttelijä

Lähteet

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1957 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
William Markuksen ohjaamat elokuvat
Me

Me tarkoittaa seuraavia:

 maailmanennätys, ME, maailman paras saavutus jossakin lajissa
 Maine, postilyhenne ME, Yhdysvaltain osavaltio
 Master of Education, M. E., anglosaksinen kasvatustieteen alan akateeminen arvo
 me, suomen kielen persoonapronomini
 
 Me, Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1961
 Me, Jevgeni Zamjatin romaani vuodelta 1920
 Me, Suomen Lähikaupan kanta-asiakaslehti
 Mennään eteenpäin, ME, uskonnollispohjainen parisuhteen hoitamiseen järjestettävä viikonlopputapahtuma
 Messerschmitt, Me, lentokonevalmistaja
 
 
 Me, Jin Akanishin albumi.
 Me!, Taylor Swiftin ja Brendon Urien musiikkikappale vuodelta 2019.

Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
 Windows Me, käyttöjärjestelmä
 Java ME, Java-teknologian sovellusympäristö
Jan von Plato

Jan von Plato (s. 1951) on filosofian ruotsinkielinen professori Helsingin yliopistossa. Hänen aikaisempia erikoisalojaan ovat todennäköisyys, erityisesti sovellettuna statistiseen fysiikkaan ja dynaamisiin järjestelmiin. Myöhemmin hän on keskittynyt logiikkaan ja matematiikan perustetutkimukseen, erityisesti todistusteoriaan. Von Plato väitteli filosofian tohtoriksi Helsingissä vuonna 1980. Vuosina 1995–1996 hän toimi lehtorina London School of Economicsissa.

Teoksia

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Jan von Plato, Helsingin yliopisto 
 Jan von Plato 375 humanistia -sivusto 25.10.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.

Helsingin yliopiston ruotsinkieliset professorit
Suomalaiset filosofit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Grogi

Grogi tarkoittaa vedellä väkevästä alkoholijuomasta, kuten viskistä, ginistä, konjakista tai rommista, laimentamalla saatua juomaa. Suomessa ja Ruotsissa grogilla tarkoitetaan yleisesti kylmänä nautittavaa viski- ym. juomaa. Muualla grogilla tarkoitetaan kuuman veden ja sokerin kanssa tarjottavaa rommi-grogia (vrt. suom. toti).  

Grogi on saanut nimensä englantilaiselta amiraali Edward Vernonilta (1684–1757), lempinimeltään Old-Grog (grogram-kankaisen takin mukaan), joka määräsi merimiesten päivittäisen rommiannoksen laimennettavaksi vedellä.  Veden maun peittämiseksi sekoitukseen lisättiin sitrushedelmistä saatua mehua, jolla samalla tietämättä torjuttiin keripukkia.

Lähteet 

Alkoholijuomat
Mi

Mi tarkoittaa seuraavia:

 maanmittausinsinööri, MI, maanmittausalan korkeakoulututkinnon suorittanut insinööri
 maili, mi., englannin sanasta mile, pituusmitta
 
 
 
 mi, solmisaatiossa duuriasteikon  kolmas sävel, myös E-sävelen nimi varsinkin romaanisissa kielissä
 Mi, Mihail Milin suunnitteleman helikopterin tyyppitunnus
 Michigan, postilyhenne MI, Yhdysvaltain osavaltio
 
 
 
 .
Mi, mebi, erityisesti tietotekniikassa käytettävä etuliite, jonka suuruus on 220. Esimerkiksi 2 MiB = 2 mebitavua = 2 097 152‬ tavua

Henkilöt
Mi on seuraavan henkilön nimi:

 Mi Fu (1051–1107), kiinalainen taidemaalari, runoilija ja kalligrafi.
McArdlen tauti

McArdlen tauti on poikkijuovaisten lihasten sokeriaineenvaihduntahäiriö.

McArdlen tauti havaittiin ensimmäistä kertaa 1951. Myofosforylaasin heikenneestä toiminnasta aiheutuva sairaus periytyy autosomin kautta resessiivisesti. Sairauden oireet rajoittuvat poikkijuovaisiin lihaksiin, vaikkakin oireet saattavat kohdistua mihin tahansa lihasryhmään.

McArdlen taudin oireita ovat kivut ja krampit lihaksissa. Voimakas rasitus saattaa pahimmillaan johtaa lihaskudosvaurioon, joka aiheuttaa myoglobiinin kulkeutumisen munuaisiin ja virtsan muuttumisen tummanruskeaksi. Seurauksena saattaa olla krooninen munuaisvaurio. 

Vaikka useimmat McArdle-potilaat ovat diagnoosin saadessaan nuorella aikuisiällä, sairautta on todettu kaiken ikäisillä henkilöillä. Yleensä McArdlen tauti ei lyhennä potilaan elinkaarta. Lihasoireet liittyvät fyysiseen rasitukseen, ja tavallisesti sairaus on melko lieväoireinen. Sairautta esiintyy kummankin sukupuolen edustajilla.

McArdlen tauti on varsin harvinainen: yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan siitä kärsisi yksi ihminen noin 100 000:sta. Sairauden harvinaisuuden ja vaihtelevan taudinkuvan johdosta se voi kuitenkin olla jonkin verran alidiagnostisoitu. 

Aineenvaihduntasairaudet
Andy Griffin

Andrew ”Andy” Griffin (s. 7. maaliskuuta 1979 Wigan, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Portsmouthia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.

Griffin aloitti uransa Stoke Cityssä vuonna 1996. Kahden Stoke-kauden jälkeen tammikuussa 1998 Newcastle United hankki 175-senttisen Griffinin 1,5 miljoonalla punnalla. Nopeasti Newcastlen ykkösmiehistöön noussut Griffin valittiin myös alle 18- ja 21-vuotiaiden Englannin maajoukkueeseen. Loukkaantumisen takia kaudet 2000/01 ja 2001/02 menivät piloille ja peliaika alkoi vähetä. Vuonna 2004 Griffin lainattiin Portsmouthiin ja kaudella 2005/06 hän vietti 15 ottelua lainalla Stokessa.

Aiheesta muualla 
Profiili soccerbase.comissa 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Sukevan vankila

Sukevan vankila on Itä- ja Pohjois-Suomen rikosseuraamusalueeseen kuuluva vankila, joka sijaitsee Kalliosuolla noin kuuden kilometrin päässä Sukevan kylästä Sonkajärven kunnassa. Aiemmin vankilan nimi oli Sukevan keskusvankila.

Sukevan vankila on 176-paikkainen suljettu vankila miehille. Sinne tulee vankeja Savosta, Keski-Suomesta, Pohjois-Karjalasta, Kymenlaaksosta, Pohjois-Pohjanmaalta ja Kainuusta. Vankilan johtajana toimii Pekka Kepanen. Vankilaan on sijoitettu korkeamman väkivaltariskin henkilöitä.

Lakkautetut osastot
 Kukkopuron osasto
 Somerokosken osasto
 Kestilän osasto (lakkautettu 1969)
 Iskolan avo-osasto, 32 paikkaa (lakkautettu vuonna 2008)
 Korttikangas/Kortekangas (tuhoutui tulipalossa, paikalla on nykyään Korttikankaan asuntoalue) 
 Mattilan osasto
 Viinijärven osasto (lakkautettu vuonna 1920)
 Nevalan osasto

Henkilöstö
 vartiointi 85 
 työnjohto 15 
 kiinteistöjen lvis-huolto 4 
 taloushuolto 9 
 terveydenhoito 3 
 koulutus, kuntoutus ja muu toiminta 9 
 johto ja hallinto 19

Vankilan teollisuustoiminta
Sukevan Keskusvankilalla on ollut seuraavaa teollisuutta:
 Saha
 Tiilitehdas 1949–1999 ja Saukkosuon savirata
 Voimalaitos
 Metallityöpaja
 Puutyöpaja
 Veneveistämö

Teollisuustoimintaa varten Sukevan vankilalle on ollut Kalliosuon rata Iisalmi-Kontiomäki radalta. Vankilalla oli myös oma asema, Kalliomäen pysäkki pääradan varressa. Vankilaan kuuluneessa Iskolan vankilassa harjoitettiin maataloustoimintaa.

Lisäksi Sukevan Keskusvankilalla oli noin 300 metrin mittainen rata turvetuotantoalueella. Siellä vaunujen siirtely tapahtui miesvoimin ja vaunut vedettiin vinssillä lastaussillalle. Turvetta tuotettiin vuosina 1946–1949. Vankilan alkuvuosina siellä oli myös lyhyitä tilapäisiä maansiirtoratoja.

Sukevan keskusvankilalla oli laitospalokunta, jonka asematunnus oli 3. Kalustona on ollut esimerkiksi Ford-sammutusauto, tunnus SJ31.

Lähteet

 Aro, Jari: Sukevan keskusvankilan historiikki, 1989.
 Haavikko, Jari: Sonkajärven rakennusperinnettä, 1992.
 Suomen vankilat, koonnut: Jouko Nevalainen, julkaisija: Oikeusministeriön vankeinhoito-osasto, Helsinki, 2. painos, 1961, s. 49-58

Viitteet

Sonkajärven rakennukset ja rakennelmat
Suomen vankilat
Veikko Jalava

Veikko Vuolevi Jalava (7. helmikuuta 1911 Turku — 12. maaliskuuta 1981 Joensuu) oli suomalainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan useista julkisista teoksista Pohjois-Karjalassa.

Hän toimi käsityönopettajana Joensuun lyseossa 1944–1974 ja taiteen opettajana Joensuun vapaaopistossa vuosina 1945–1978.

Koulutus
 Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulu 1930–34
 Suomen Taideakatemian koulu 1934–36
 Accademia di belle arti di Firenze, Italia 1936–37

Teoksia
Pormestari W. Walleniuksen muistolaatta, 1948, Joensuun kaupungintalo: 
kauppaneuvos A.J. Mustosen muotokuva, 1952, Joensuu
laulajatar Maikki Järnefelt-Palmgrenin (Pakarisen) muistolaatta, 1954, Joensuu
Juhani Ahon reliefi, 1954, Kuopion kirjasto
C.R. Dahlströmin reliefi, Puijon torni, Kuopio
Burghausen, S:n sodan muistomerkki, Liperi
Oinassalmen taistelun muistomerkki, 1959, Ilomantsi
sankaripatsaat: Liperi 1960, Viinijärvi, 1960, Kontiolahti, 1961, Rautjärvi, 1963, Taipalsaari, 1964, Heinävesi, 1965 ja Tuupovaara, 1966
Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki, 1965, Tainionkoski 
Nälkään kuolleitten muistomerkki, 1965, Nurmes ja 1967, Heinävesi 
Lappalaisen veljesten hiihtäjäpatsas, 1967, Liperi
rehtori K.A. Wegeliuksen muistolaatta, 1954, Rääkkylä, Kivisalmi 
Eero Järnefeltin muistolaatta Kolin kallion seinämässä 
Ilmari Kivisen (Tiitus) muistokivi, 1962, Viinijärvi
Sahan muistomerkki, Joensuu, Hasanniemi
"Purje", menneitten sukupolvien työlle omistettu muistokivi, 1973, Lappeenranta 
"Kalpakivi", 7. D:n muistomerkki, 1974, Tohmajärvi
tiedemiesveljesten Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän reliefi, 1976, Joensuu Sepänkatu 
"Sirpale", 1975, Ylämylly, Liperi
Rajamiespatsas, 1979, Onttola, Kontiolahti

Valokuvia julkisista teoksista

Katso lisää
 Lappalainen Aune:  Veikko Jalava - kuvanveistäjä, kulttuuripersoona, opettaja. Kuvataide-teemaseminaarin kirjallinen tutkielma. Ikääntyvien yliopisto/Joensuun yliopisto 4.5.2006 (moniste, 15 sivua)

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Hoikkarölli

Hoikkarölli (Agrostis clavata) on röllien sukuun kuuluva heinäkasvi. Suomessa laji oli aiemmin vaarantunut, mutta vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa se luokiteltiin silmälläpidettäväksi.

Ulkonäkö ja koko 
Hoikkarölli kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on monikortinen; korret ovat pystyjä tai kohenevia. Lehdet ovat litteät, viitisen millimetriä leveät ja vaalean vihreät. Ylimmän korsilehden kieleke on 1,3–2,5 mm pitkä. Kukinto on laaja, pitkähaarainen, niukkatähkyläinen ja 8–25 cm pitkä röyhy. Ulkohelve on vihneetön, sisähelve puuttuu tai on hyvin pieni. Hoikkarölli heilimöi kesä-heinäkuussa. Laji on yksivuotinen tai lyhytikäinen monivuotinen kasvi.

Hoikkarölli muistuttaa suuresti rikkarölliä (A. scabra) ja nurmirölliä (A. capillaris).

Levinneisyys 
Hoikkarölli on pohjoinen, mantereisen ilmaston kasvi, jota tyypillisesti tavataan taigametsäalueella. Levinneisyysalue ulottuu Keski-Ruotsista ja -Suomesta hyvin laikuttaisena läpi Venäjän Itä-Siperiaan, Kamtšatkaan ja Japaniin asti. Lajia tavataan myös Pohjois-Amerikan puolella Alaskassa. Suomessa hoikkarölliä on tavattu hajanaisella alueella Uudeltamaalta ja Hämeestä läpi Keski- ja Itä-Suomen Etelä-Lappiin saakka noin 40 kasvupaikalta. Runsaimmin sitä kasvaa Pohjois-Savossa, Kainuussa ja Etelä-Lapissa. Laji löydettiin Suomesta ensimmäisen kerran vuonna 1901 Maaningan Korkeakoskelta.

Elinympäristö 
Hoikkarölli kasvaa lehdoissa purojen, jokien ja lähteiden ympärillä sekä kosteissa kuusikoissa. Sitä tavataan myös ihmisen muokkaamassa ympäristössä polkujen ja teiden varsilla, ojissa, metsäkoneiden urissa ja hakkuuaukioiden aurausvaoissa. Laji on muuttunut harvinaisemmaksi luontaisilla kasvupaikoillaan metsätalouden tehostumisen tuhotessa sen kasvupaikkoja. Ihmisen luomissa kasvupaikoissa hoikkarölli esiintyy yleensä vain lyhyen aikaa, vaikka saattaa muodostaa monen hehtaarin kasvustoja.

Lähteet 
 Raatikainen, Mikko & Ulvinen, Tauno: Hoikkaröli. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 48–49.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Hoikkaröllin levinneisyys Suomessa.
 ITIS: Agrostis clavata 
 United States Department of Agriculture (USDA): Agrostis clavata 
 Flora of China: Agrostis clavata 

Röllit
Käyttäjätilien valvonta

Käyttäjätilien valvonta eli UAC (engl. User Account Control) on Windows Vistan ja Windows 7:n tarjoama turvaominaisuus. UACin tavoitteena on parantaa Windowsin tietoturvaa rajoittamalla ohjelmistojen oletusoikeuksia, kunnes ylläpitäjä hyväksyy ohjelmistolle korkeammat oikeudet järjestelmään. Täten ainoastaan luotetut ohjelmat saavat täydet oikeudet järjestelmään ja esimerkiksi haittaohjelmat eivät pääse vahingoittamaan järjestelmää.

UAC on saanut paljon haukkuja tietokoneenkäyttäjien keskuudessa, tästä syystä siitä on yritetty tehdä vähemmän ärsyttävä. UAC on mahdollista ottaa pois päältä, mutta Microsoft ei suosittele tämän tekemistä.

Microsoft Windows
Harrison Birtwistle

Sir Harrison Paul Birtwistle (15. heinäkuuta 1934 Accrington, Lancashire – 18. huhtikuuta 2022 Mere, Wiltshire, Englanti) oli yksi merkittävimmistä brittiläisistä nykysäveltäjistä. Birtwistle opiskeli Manchesterin Royal College of Musicissa ja myöhemmin Royal Academy of Musicissa. Valmistumisen jälkeen hän työskenteli joitain vuosia opettajana, kunnes hän apurahan turvin pystyi keskittymään säveltämiseen ja jatkamaan opintojaan Yhdysvalloissa. Vuodesta 1975 vuoteen 1983 asti hän toimi Lontoon National Theatren musiikillisena johtajana.

Birtwistlen sävellystyyli oli modernistinen, ja varsinkin hänen varhaistuotannostaan on havaittavissa Igor Stravinskyn ja Olivier Messiaenin vaikutus. Hänen oopperateoksensa ovat olleet erityisen tunnettuja.

Birtwistle sai vuonna 2015 Wihurin Sibelius-palkinnon.

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Brittiläiset säveltäjät
Sibelius-palkinnon saajat
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Chiodos

Chiodos (alun perin The Chiodos Bros) on yhdysvaltalainen vuonna 2001  Davisonissa, Michiganissa perustettu emo/post-hardcore-yhtye.

Historiaa

Alkuperäisessä kokoonpanossa ei ollut rumpali Derrick Frostia, eikä kitaristi Jason Halea. Heitä ennen yhtyeen kitaristina toimi Chip Kelly ja rumpalina Crosby Clark. 

Aluksi yhtye teki pari omakustanne-EP:tä; akustinen "The Chiodos Bros" ilmestyi vuonna 2001 ja "The Best Way To Ruin Your Life" vuonna 2002. Seuraavana vuonna levy-yhtiö Search and Rescue Records julkaisi yhtyeen kolmannen EP:n "The Heartless Control Everything". Vaihdettuuaan levy-yhtiötä Equal Vision Recordsiin yhtye rupesi työstämään albumia "All's Well That Ends Well", joka julkaistiin vuonna 2005. Tätä seurasi albumin uudelleenjulkaisu vuonna 2006. Yhtyeen toinen albumi "Bone Palace Ballet" julkaistiin vuonna 2007 yhdysvalloissa. Vuonna 2009 bändi ilmoitti Myspace sivullaan laulaja Craig Owensin lähdöstä. Owens perusti oman yhtyeensä Destroy Rebuild Until God Shows Up (D.R.U.G.S.) joka julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 2011. Owensin korvasi entinen Yesterdays Risingin laulaja Brandon Bolmer. Hän ehti kuitenkin levyttää bändin kanssa vain yhden albumin Illuminaudio, kunnes vuonna 2012 bändi ilmoitti Bolmerin lähtevän rumpali Tanner Waynen kanssa ja Craig Owensin palaavan yhtyeeseen. Samana vuonna kitaristi Jason Hale lähti yhtyeestä. Hänet korvasi meneillään olevan kiertueen loppuajaksi The Fall of Troy yhtyeen Thomas Erak, joka julkistettiin myöhemmin yhtyeen vakituiseksi jäseneksi. 

Vuonna 2013 bändi solmi levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Razor & Tien kanssa.  Samana vuonna yhtye ilmoitti aloittavansa uuden albumin nauhoitukset meneillään olleen kiertueen jälkeen.  

Yhtyeen neljäs albumi DEVIL julkaistiin 1. huhtikuuta 2014 joka oli yhtyeen ensimmäinen albumi kokoonpanolla Frost, Goddard, McManaman, Erak, Bell ja Owens. Levy sai kriitikoilta pääasiassa hyvät pisteet perustellen mm. levyn olevan "vanhan Chiodosin paluu". Yhtyeen fanien mielipiteet albumista ovat olleet sekalaisia. Myös Thomas Erakin oman yhtyeen The Fall of Troyn fanit ovat kritisoineet albumia siitä että se ei tuo esiin Erakin soitannollisia kykyjä tarpeeksi. 

Myöhemmin samana vuonna yhtye ilmoitti Frostin, Goddardin ja Erakin eroavan. Vaikka yhtye soittaa kiertueilla, kuuluu siihen virallisesti tällä hetkellä vain Owens, Bell ja McManaman.

Jäsenet

Nykyiset jäsenet 
 Craig Owens - laulu
 Bradley Bell - koskettimet/laulu
 Pat McManaman - kitara

Entiset jäsenet 
 Chip Kelly
 Crosby Clark
 Jason Hale
 Derrick Frost
 Tanner Wayne
 Brandon Bolmer
 Matt Goddard
 Thomas Erak

Diskografia

Albumit

 All's Well That Ends Well (2005) [uudelleenjulkaistu 2006]
 Bone Palace Ballet (2007)
 Illuminaudio (2010)
 DEVIL (2014)

EP:t

 The Chiodos Bros (2001)
 The Best Way To Ruin Your Life (2002)
 The Heartless Control Everything (2003)

Singlet

 All Nereids Beware (2005)
 One Day Women Will All Become Monsters (2005)
 Baby, You Wouldn't Last A Minute On The Creek (2006)
 The Words 'Best Friends' Become Redefined (2006)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yhtyeen kotisivut
 
 Viralliset fanisivut 
 Craig Owensin itsemurhayritys 20.7.2008

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Jevgeni Onegin (ooppera)

Jevgeni Onegin on Pjotr Tšaikovskin säveltämä kolminäytöksinen ooppera, joka perustuu Aleksandr Puškinin samannimiseen runoteokseen. Sitä pidetään säveltäjän merkittävimpänä oopperateoksena. Teoksen kantaesitys oli Moskovassa 1879.

Suomessa ooppera esitettiin ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 1906, suomen kielellä vuonna 1909.

Päähenkilöt 

Larina, leskeksi jäänyt rikas maatilanomistaja – sopraano
Tatjana, Larinan tytär – sopraano
Olga, Larinan tytär – altto tai mezzosopraano
Njanja, Larinan lastenhoitaja – altto
Lenski, runoilija, Olgan sulhanen – tenori
Onegin, maailmanmatkailija, Lenskin ystävä – baritoni
Gremin, ruhtinas – basso

Synopsis

Tapahtumapaikka ja -aika 
Venäjä 1800-luvulla.

Larina ja hänen tyttärensä Tatjana ja Olga elävät maaseutukartanossa. Tatjana lukee kirjoja ja haaveilee rakkaudesta, ja kun Olgan sulhanen Lenski tuo vierailulle maailmanmies Jevgeni Oneginin, Tatjana rakastuu. Hän kirjoittaa Oneginille kirjeen, mutta Onegin torjuu hänet. Tatjanan nimipäiväkutsuilla syntyy riita, jonka seurauksena Lenski haastaa Oneginin kaksintaisteluun. Lenskin kohtalona on kuolla. Vuosien kuluttua Onegin tapaa tanssiaisissa Tatjanan, joka nyt on ruhtinas Greminin vaimo. Onegin rakastuu ja lähettää Tatjanalle kirjeen, mutta nyt on Tatjanan vuoro torjua Onegin.

Lähteet

Venäjänkieliset oopperat
Pjotr Tšaikovskin teokset
Post- och Inrikes Tidningar

Post- och Inrikes Tidningar on entinen ruotsalainen sanomalehti ja nykyisin internetsivusto, joka julkaisee virallisia kuulutuksia arkipäivisin vuoden ympäri, paitsi joulu-, juhannus- ja uudenvuodenaattoina.

Valtakunnankansleri Axel Oxenstierna perusti lehden edeltäjän Ordinari Post Tijdenderin vuonna 1645. Hänen tavoitteenaan oli tuoda julki Ruotsin valtion virallisia näkemyksiä ja kuulumisia sekä käyttää lehteä sotapropagandassaan. Vuonna 1760 perustettiin toinen lehden edeltäjistä, Inrikes Tidningar, ja vuodesta 1791 molempia julkaisi Ruotsin akatemia. Vuonna 1821 ne yhdistettiin nykyisen nimen alle, joskin vuosina 1834–1844 lehti oli nimeltään Sveriges Stats-Tidning.

Post- och Inrikes Tidningarissa julkaistaan nykyisin muun muassa virallisia kuulutuksia konkursseista sekä julkisista huutokaupoista. Paperilehtenä sanomalehti lakkasi ilmestymästä vuoden 2007 tammikuussa, kun se muutettiin Internetissä julkaistavaksi verkkolehdeksi. Samalla Ruotsin akatemia myi julkaisuoikeudet Bolagsverketille (virasto, joka huolehtii yritysrekisteristä) vuotuista maksua vastaan, jota käytettiin SAOB-sanakirjan rahoittamiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Julkaisun verkkosivut 

Ruotsalaiset sanomalehdet
Uutissivustot
Ruotsin akatemia
Hornankoski

Hornankoski on suomalainen melodraamaelokuva vuodelta 1949. Sen ovat ohjanneet Teuvo Tulio ja Roland af Hällström. Hällströmin osuus oli tiettävästi työ apulaisohjaajana suomenkielisessä versiossa. Tulio teki elokuvasta samalla myös ruotsinkielisen version Forsfararna.

Juoni
Tarinassa Yli-Koskelan tilan pojat rakastuvat samaan naiseen. Hyväksi heistä paljastuu yllättäen tukkilainen ja korttihai Aarne (William Markus), joka luulee tappaneensa miehen. Toinen, Artturi (Åke Lindman), käyttää tätä luuloa hyväkseen kehottamalla veljeään lähtemään ennen kuin on liian myöhäistä. Oikeasti mies, jonka Aarne luuli tappaneensa, kuitenkin pelastui Artturin avulla, mutta jottei huijaus paljastuisi, tämä käskee miehen kadota ikiajoiksi.

Huomautuksia
Elokuvatarkastamo leikkasi suomenkielisestä versiosta heinäkasakohtauksesta pois pari metriä. Ruotsinkielistä versiota ei tarkastettu eikä esitetty Suomessa, ja kohtaus on siinä kokonaisena. Ruotsinkielinen on kuitenkin muun leikkauksen vuoksi noin kymmenen minuuttia suomenkielistä lyhyempi.

Åke Lindmanilla on elokuvassa hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa, ja hän sai siitä pysyvän konnanleiman.

Arviot
Jussi Talvi soveltaa käsikirjoituksessa Tulion tuotannon perusteemoja. Kritiikissä todetaan, että Kain ja Aabel -elokuva pursuaa intohimoa ja kavalaa petollisuutta.

Esko Töyri voitti elokuvan ansiosta 1949 parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon. Palkinnon perusteluissa mainittiin myös Töyrin kuvaama Vain kaksi tuntia -elokuva.

Näyttelijät

Lähteet

Tukkilaiselokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1949 suomalaiset elokuvat
Melodraamat
Teuvo Tulion ohjaamat elokuvat
Roland af Hällströmin ohjaamat elokuvat
Sukupolvi

Sukupolvi tarkoittaa tasoa vanhempien ja heidän jälkeläistensä  muodostamassa jatkumossa. Esimerkiksi isovanhemmat, vanhemmat ja lapset muodostavat kaikki oman sukupolvensa. 

Toisessa Karl Mannheimin vuonna 1928 esittelemässä merkityksessä sukupolvi on suunnilleen samanikäisten ihmisten ryhmä, joita yhdistää 17–25-vuotiaana koettu avainkokemus. Tapauksesta riippuu, kuvastaako mannheimilainen sukupolvikäsite (kuten "kadotettu sukupolvi" tai "60-lukulaiset") koko ikäluokkaa vai vain pientä "eliittiä" siitä. Mannheimilaiset käyttävät sukupolvi-sanaa tässä merkityksessä ja edellistä kutsutaan ikäpolveksi.

Kuvaannollisessa mielessä sukupolvi voi tarkoittaa paljon muutakin, esimerkiksi jonkin ajankohdan teknisiä laitteita eli teknologiasukupolvea.

Katso myös
 Suuret ikäluokat
 X-sukupolvi
 Y-sukupolvi / milleniaalit
 Z-sukupolvi

Lähteet

 Sosiologia
Sinamore

Sinamore oli suomalainen, Haminassa perustettu goottimetalliyhtye, joka oli toiminnassa vuodesta 1998 vuoteen 2009.

Jäsenet 
 Mikko Heikkilä – laulu, kitara
 Sami Hauru – kitara
 Jarno Uski – basso
 Miika Hostikka – rummut

Entiset jäsenet 
 Tommi Muhli – kitara

Diskografia 
Studioalbumit
 
 

Singlet
 

Demot
 

Musiikkivideot

Aiheesta muualla 
 Official website
 Official MySpace.com
 Sinamore  at Napalm Records

Videot 
"Darkness of Day"  (2006) at Napalm Records (WMV)
"Fallen"  (2006) at Napalm Records (WMV)

Suomalaiset rockyhtyeet
Ranskan Grand Prix 1968

Ranskan Grand Prix 1968 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. heinäkuuta 1968 Rouen-Les-Essarts -radalla. Kilpailun voitti belgialainen Jacky Ickx, jolle voitto oli kauden ja koko F1-uran ensimmäinen. Ranskalainen Jo Schlesser kuoli kilpailussa.

Tulokset

Muuta 
Nopein kierros: Pedro Rodriguez 2'11.500
Jo Schlesser kuoli kilpailussa.
Vic Elfordin ensimmäinen kilpailu ja pistesija.

Lähteet
Pikkupunka

Pikkupunka (Lysimachia minima) on euraasialainen, hyvin pienikokoinen yksivuotinen kasvilaji. Suomessa se on harvinainen merenrantojen kasvi ja luokiteltu uhanalaiseksi.

Ulkonäkö ja koko 
Pikkupunka kasvaa vain 0,5–5 senttimetrin pituiseksi. Sen varret ovat hentoja, rentoja ja usein punertavia. Varsi haaroo tavallisesti tyvestä, haarat ovat kaarevasti kohenevia ja kapealti siipipaltaisia. Pienet lehdet ovat ehytlaitaisia, puikeita ja aivan lyhytruotisia. Alemmat lehdet ovat vastakkain, ylemmät ovat kierteisesti. Vaalean punertavat pienet kukat sijaitsevat ylemmissä lehtihangoissa. Kukan ratasmainen teriö on paljon verhiötä lyhempi. Pikkupunka kukkii Suomessa kesä-elokuussa.

Levinneisyys 
Pikkupunkaa tavataan Euroopassa Espanjasta itään aina Keski-Venäjälle saakka. Eteläisimmät havainnot ovat Keski-Italiasta ja Balkanin niemimaalta, pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Britteinsaarille, Etelä-Norjaan, -Ruotsiin ja -Suomeen sekä Baltiaan. Lisäksi lajia tavataan satunnaisesti Pohjois-Amerikassa. Suomessa pikkupungalla on kolme esiintymisaluetta: Kymenlaaksossa, Varsinais-Suomessa sekä Varsinais-Suomen ja Satakunnan rajamailla. Kaikki esiintymispaikat ovat merenrannoilla tai niiden välittömässä läheisyydessä.

Elinympäristö 
Suomessa pikkupunka kasvaa tyypillisesti avoimilla paikoilla hiekka- ja hiesupohjaisilla merenrantaniityillä. Etelämpänä se on myös sisämaan kasvi, jota tavataan monenlaisilla avoimilla ja kosteilla paikoilla, joissa maan pinta on särkynyt. Suomessa syy lajin harvinaistumiseen on rantaniittyjen umpeenkasvu karjan laidunnuksen lähes loputtua.

Lähteet 
 Laine, Unto: Pikkupunka. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 56.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Pikkupungan levinneisyys Suomessa.

Alvet
Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Kalevi Saukkonen

Kalevi Johannes Saukkonen (s. 4. kesäkuuta 1943 Turku) pitää hallussaan maratonien lukumäärän Suomen ennätystä. 

Saukkonen aloitti maratonien juoksemisen 30-vuotiaana, vuonna 1973. Tuona vuonna hän juoksi vain yhden maratonin ja aikaa kului 4.15.03. Sen jälkeen kokonaan väliin on jäänyt vain yksi vuosi ja 2000-luvulla maratoneja on tullut joka vuosi useita kymmeniä. Saukkonen juoksi 1 000. maratoninsa 26.2.2005 Kaskisissa. 2 000 maratonia Saukkoselle tuli täyteen Helsingin Paloheinässä 11.6.2016.

Saukkosen jälkeen toiseksi eniten maratoneja on suomalaisista elämänsä aikana juossut Hans Mannsten, jolla maratoneja on (8.9.2019 mennessä) 1582.

Saukkonen edustaa Varsinais-Suomen Veteraaniurheilijoita.

Lähteet 
 
 Kalevi Saukkosen maratontilastot ikävuosittain
 Lista yli 100 maratonia juosseista suomalaisista
 Ylen uutinen Saukkosen 2000. maratonista 11.6.2016

Viitteet 

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Tofan kieli

Tofan kieli (aikaisempi nimitys karagassi; tofaksi тоъфа дыл, tofa dıl) on Venäjällä Irkutskin alueella asuvien tofalarien puhuma turkkilainen kieli.

Levinneisyys ja puhujamäärä
Tofalarit asuvat Sajanvuoriston itäosassa Tuvan ja Krasnojarskin aluepiirin rajalla Irkutskin alueen Nižneudinskin piirissä. Tofalarien asuttamia taajamia ovat Alygdžer, Nerha ja Verhnjaja Gutara.

Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 722 tofalaria ja 323 tofan kielen puhujaa. Kansallisuudeltaan tofalareista 42,8 % ilmoitti äidinkielekseen tofan ja 55,5 % venäjän. Vuoden 2002 väestölaskennassa rekisteröitiin 837 tofalaria ja 378 tofan puhujaa. Tarkempi tilasto osoittaa, että Irkutskin alueen 723 tofalarista kaikki osaavat venäjää, mutta vain 114 puhuu tofaa.

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 93 tofan puhujaa.

Historia ja murteet
Perinteisen luokittelun mukaan tofa kuuluu turkkilaisten kielten uiguurilais-oguusilaisen ryhmän uiguurilais-tukyilaiseen alaryhmään. Sen lähin sukukieli on tuva, jonka murteena sitä voidaan myös pitää. Uudemman näkemyksen mukaan tofa, tuva sekä Mongolian alueella puhuttavat uiguuri-urjanhai ja tsaatan muodostavat sajanilaisen alaryhmän.

Tofan kielessä on säilynyt paljon muinaisturkkilaisia ja muinaisuiguurilaisia piirteitä. Fonetiikassa on havaittavissa kettiläinen substraatti. Sanastossa on vaikutteita mongolista, burjaatista ja venäjästä. Murre-erot ovat vähäisiä.

Ensimmäinen tofan kielen tutkija oli suomalainen M. A. Castrén, jonka kielioppi ja sanasto julkaistiin vuonna 1857.

Aiemmmin liikkuvan kansan perinnetieto on kulkenut tarinoissa ja saduissa, joita ei kirjoitettu, mutta niitä on merkitty muistiin 1900-luvun viimeiseinä vuosikymmeninä. Näissä korostuvat metsästys, eläimet, luonnon kauneus ja muun muassa Dag-Eezy -niminen vuorenhaltia.

Kirjakieli
Vuonna 1989 laadittiin kyrilliseen kirjaimistoon perustuva, lisämerkein täydennetty tofan kirjaimisto. Sen jälkeen tofaksi on julkaistu muutamia äidinkielen oppikirjoja. Kieltä opetetaan aineena kolmessa koulussa.

Tofan kirjaimisto

Nykytilanne
Elvyttämistoimista huolimatta tofan kieltä voidaan pitää kuolevana kielenä. Sitä käyttävät etupäässä vanhukset. Asiantuntija-arvion mukaan tofaa puhuu sujuvasti alle 2 % tofalareista.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Endangered Languages of Siberia: The Tofa Language 
 Ethnologue: Karagas 

Turkkilaiset kielet
Venäjän kielet
Irkutskin alue
Hk

Hk tarkoittaa seuraavia:

 
 Haapajärven Kiilat, HK, suomalainen urheiluseura
 Heckler & Koch, HK, saksalainen asevalmistaja
 hefnerkynttilä, HK, vanha valovoiman yksikkö
 
 Helsingin Keilaajat, HK, suomalainen keilailuseura
 Helsingin Kauppiaat, HK, nykyinen HKScan, suomalainen elintarvikevalmistaja
 hiekka, maalajilyhenne Hk, maalaji
 
 
 huoltokeskus, hk, sotilasyksikköjen huoltoa varten perustettu rakennelma
 huoltokomppania, hk, sotilasyksikköjen huoltoon keskittynyt komppania
 .
 HK, hallintotieteiden kandidaatti

Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:

 HK-47, hahmo Star Wars -peleissä.
Hn

Hn tarkoittaa seuraavia:

 F/A-18 Hornet, Suomen ilmavoimien konetunnus HN, laivastohävittäjä
 hallintonotaari, HN tai hallinton., ammatti
 
 
 
 
 Hutchinson and Northern Railway, yhtiölyhenne HN, yhdysvaltalainen rautatieyhtiö.
Lapinlahden Linnut (albumi)

Lapinlahden Linnut on Lapinlahden Linnut -yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1985. Musiikkilehdistössä huomiota herätti albumin omalaatuinen tyyli jossa kuuluivat monet yhtyeen käyttämät omalaatuiset soittimet, kuten tyhjät arkistomapit. Kaupallisestikin albumi menestyi kohtuullisesti.

Tuotanto 

Levyltä valikoitui singleksi yhdeksi yhtyeen tunnetuimmaksi kappaleeksi noussut "Lipputangon nuppi". Kappale osallistui myös Levyraatiin, missä se poiki Jörn Donnerilta kommentin: "Kyllä tällainen itsestään kuolee". Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, samoin kuin kappaleista "Ojasta noustaan" ja "Elämässä täytyy kosia".

Kaikki albumin kappaleet olivat yhtyeellä olemassa jo entuudestaan ennen sen levytystä, ja vain muutama yhtyeen sävellyksistä jäi yli (seuraava levyä Jepiä tehdessä yhtye kuitenkin päätti olla käyttämättä näitä, koska koki kyseessä olevan uuden levyn, jolla pitäisi olla uudet kappaleet). Muutamat kappaleista kokivat kuitenkin muutoksia, esimerkiksi "Toksiset alueet" -nimellä tunnettu hidas tunnelmointikappale sai uuden nimen "Kyllä elämä on ihanaa" ja muuntui samalla erittäin nopeatempoiseksi rock-kappaleeksi. Myös "Ornitologiaa" -kappaleen nimi vaihtui "Edenin hengeksi".

Kappaleet

Kansi 

Levyn kannessa esiintyvät yhtyeen jäsenet jonossa ilman Matti Jaarasta ja Mikko Kivistä. Jaaranen oli kuvan ottamispäivänä matkoilla ja Kivinen oli unohdettu hakea tapaamispaikalta.

Lähteet

Vuoden 1985 albumit
Vuoden 1985 esikoisalbumit
Lapinlahden Lintujen albumit
Uusi liittosopimus

Uusi liittosopimus oli Neuvostoliiton viimeisen presidentin Mihail Gorbatšovin vuonna 1991 suunnittelema sopimus, joka toteutuessaan olisi hajauttanut Neuvostoliiton ”suvereenien valtioiden liitoksi”. Hanke ei onnistunut, sillä elokuun vallankaappausyritys esti sopimuksen allekirjoittamisen, ja sen jälkeen Neuvostoliitto hajosi, kun kaikki entiset neuvostotasavallat itsenäistyivät ja solmivat itsenäisten valtioiden liiton, joka käytti nimeä Itsenäisten valtioiden yhteisö (IVY).

Gorbatšov ehdotti Neuvostoliiton kommunistisen puolueen heinäkuun 1990 puoluekokouksessa löyhää liittovaltiota kansallisuusongelmien ratkaisuksi. Sopimus olisi korvannut vuoden 1922 sopimuksen, johon Neuvostoliitto perustui.

Uuden sopimuksen valmistelua vuoden 1991 alkupuolella 1. tammikuuta – 6. maaliskuuta sanottiin Novo-Ogarevon prosessiksi. 7. maaliskuuta pidetyssä kansanäänestyksessä 76 % kansasta tuki Neuvostoliiton säilyttämistä.  Venäjän federaatiossa Neuvostoliiton säilyttämistä vastustettiin eniten Leningradissa ja Moskovassa. Liittosopimukseen tähdännyt niin sanottu 9+1-sopimus allekirjoitettiin Novo-Ogarevossa 23. huhtikuuta 1991, ja siinä olivat kaikki yhdeksän “ydintasavaltaa”. Elokuussa Ukraina jäi sopimuksesta pois.

Sopimuksen allekirjoittaneet neuvototasavallat

Sopimuksen ulkopuolelle jääneet neuvostotasavallat
 Armenian sosialistinen neuvostotasavalta
 Viron sosialistinen neuvostotasavalta
 Georgian sosialistinen neuvostotasavalta
 Latvian sosialistinen neuvostotasavalta
 Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta
 Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta

Neuvostoliiton historia
Toteutumattomat suunnitelmat ja hankkeet
Timothy Treadwell

Timothy Treadwell (alun perin Timothy William Dexter) (29. huhtikuuta 1957 – 5. lokakuuta 2003) oli tunnettu yhdysvaltalainen dokumentaristi, joka eli usein eläinten keskuudessa suojellakseen niitä salametsästäjiltä. Hän vietti 13 kesää Alaskassa harmaakarhujen kanssa, kunnes eräs karhuista surmasi Treadwellin ja hänen tyttöystävänsä Amie Huguenardin vuonna 2003.

Saksalainen Werner Herzog kokosi Treadwellin kuvaamista nauhoista ja itse tekemistään haastatteluista dokumenttielokuvan Grizzly Man, joka sai Suomen ensi-iltansa vuonna 2006.

Aiheesta muualla 
 

Dokumentaristit
Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1957 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Dd

Dd tarkoittaa seuraavia:

 
 DD, määritelmäluettelon määritelmäosan merkintä HTML:ssä
 double density, DD, levykkeiden kapasiteettimerkintä
 Dropdead, DD, vaatemerkki
 hävittäjäalus, Yhdysvaltain laivaston käyttämä tunnus DD, sota-alustyyppi
 lahjoittaja, d.d., latinan sanoista dono dedit, vastikkeetta tavaraa tai palveluja antava henkilö
 
 puutteellisesti tunnettu, lyhenne DD, englanninkielisestä nimestä data deficient, eliön uhanalaisuusluokka
 , koodi käytössä vuoteen 1990 asti, nykyisin osa Saksaa (koodi DE)
 tehoisa lämpösumma, tunnus d.d., englannin sanoista degree days, vuorokausien keskilämpötilojen summa, josta on vähennetty 5 °C
 teologian tohtori, D.D., englannin sanoista doctor of Divinity, yliopistotutkinto.
Hjalmar Procopé (runoilija)

Hjalmar Fredrik Eugen Procopé (28. huhtikuuta 1868 Helsinki – 24. syyskuuta 1927 Porvoo) oli suomenruotsalainen runoilija.

Procopén vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Berndt Feodor Georg Procopé ja Agathe von Knorring. Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 ja valmistui filosofian kandidaatiksi sekä maisteriksi 1897. Procopé toimi Björneborgs Tidningin päätoimittajana 1898, Aftonpostenin aputoimittajana 1898–1899, sekä toimittajana Wasa Nyheter -lehdessä 1899–1900 ja Tammerfors Nyheter -lehdessä 1900–1904. Hän oli Ruotsalaisen teatterin sihteerinä ja kirjallisena neuvonantajana 1909–1915. Hän oli Porvoon Runoilijakodin ensimmäinen asukas vuosina 1923–1927.

Runokokoelmia 
 Dikter. 1900
 Ur Psaltaren. 1900
 Mot öknen.  1905
 Röda skyar. 1907
 Vers och visa.  1909
 Drömskeppet. 1910
 Dikter i urval. 1911
 I sanden. 1915
 Samlade dikter I–IX. 1920–1927
 Dikter i nytt urval.  1921
 Lyrik.  1924
 Diktarhemmet. 1924
 Eget och andras. 1927

Näytelmiä 
 Belsazars gästabud. 1906. (Suomennos Belsazarin pidot, aihe Vanhan testamentin Danielin kirjan 5. luvusta; musiikin näytelmään sävelsi Jean Sibelius.)
 Inspektorn på Siltala. 1915. (Suomennos Siltalan pehtori, näytelmäversio Harald Selmer-Geethin 1903 ilmestyneestä romaanista Inspektorn på Siltala.)

Katso myös
 Procopé

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 

Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Lego City

Lego City on yksi Lego-yhtiön vanhimmista tuotesarjoista. Siihen kuuluvat kaikki kaupunkiin liittyvät Lego-rakennussarjat, kuten erilaiset autot ja lentokoneet. Lähes kaikissa tuotesarjan tuotteissa on minihahmoja.

Historia 
Ensimmäiset Lego City -sarjan setit ilmestyivät Lego Town -nimellä 1970-luvun aikana. Alun alkaen nämä setit sisälsivät yleensä pohjalevyn päällä olevan rakennuksen ja siihen liittyviä kulkuneuvoja, kuten autoja tai helikoptereita. Mittakaava oli pienempi kuin nykyisissä seteissä. Minihahmojen keksimisen (1975) jälkeen mittakaavaa suurennettiin vuonna 1980 jotta hahmot saisivat uuden kodin Lego Town -sarjan seteistä. Alkuaikojen minihahmot eivät mahtuneet autojen sisälle, mikä vähensi paljon mahdollisuuksia leikkeihin.

Minihahmojen ilmestyminen auttoi paljon sarjan kehittämisessä. Kun autojen rakennustapa yhtenäistettiin, niiden lukumäärä suureni todella paljon. Myös rakennusten rakenne muuttui entistä suuremmaksi, samalla tosin palikkamäärää vähennettiin hieman.

Seuraavat suuret muutokset tapahtuivat 1980-luvun keskivaiheilla kun sen aikaisen Lego Town -teemaan alettiin kehittämään tuotteita, jotka olivat selkeästi erilaisia kuin tavanomaiset autot ja talot. Esimerkiksi vuonna 1985 Town-teemaan ilmestyi ensimmäinen lentokenttä-tuote  ja muutama muu ilmailuun liittyvät tuote. Town-teema kehittyi ja laajeni paljon tulevina vuosina kunnes vuonna 1992 ilmestyi ensimmäinen selkeästi oma aihekokonaisuus, tytöille suunnattu Paradisa-tuotesarja. Vaikka tuotesarja oli selvästi omanlaisensa, se silti kuului Town-teemaan erillisenä alateemana. Paradisan jälkeen tuli lukuisia muitakin alateemoja ja vielä nykyisestä City-teemasta löytää selviä alateemoja.

Alateemat 
Vaikka Lego Town -sarja sisältää useita näennäisesti erilaisia "teemoja" kuten ilmailu, poliisien toiminta sekä rakennustyömaa, ensimmäinen aito alateema oli vuodesta 1992 vuoteen 1997 ilmestynyt Paradisa. Sarjan setit olivat "tyttöjen makuun" tehtyjä rakennelmia, joiden aiheet vaihtelivat rantaelämästä hevosiin. Myös värit poikkesivat totutusta. Tavanomaisten Lego-settien värien tilalle olivat tulleet erilaiset pehmeät värit kuten pinkki ja valkoinen.

Lego City -sarjan sivusarjoja ovat:
 Space (2011)
 Paradisa (1992–1997)
 Sukeltajat (1997)
 Time Cruisers (1997–1998)
 Extreme Team (1998–1999)
 Res-Q (1998–1999)
 Space Port (1999–2000)
 City (1999–?)
 Arctic (2000)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarjan virallinen kotisivu
 Bricksetin listaus Lego City -rakennussarjoista

City