joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Daniel Lindström

Daniel Lindström (s. 30. tammikuuta 1978) on ruotsalainen muusikko. Hän tuli kuuluisaksi osallistuttuaan Ruotsin vuoden 2004 Idol-kykyjenetsintäohjelmassa, jonka hän voitti. Esikoissingle "Coming True" on hänen suurin hittinsä, ja se on myynyt tuplaplatinaa. "Coming True" oli vuoden myydyin single ruotsissa vuonna 2004.

Syksyllä 2005 Daniel Lindström sai Nordic Music Award-palkinnon kategoriassa "paras ruotsalainen artisti". Albumi Nån slags verklighet julkaistiin 16. elokuuta 2006. Toisin kuin edellinen levy, tämä oli kokonaan ruotsinkielinen.

Tuotanto

Singlet
2004 - "Coming True" (Ruotsin listaykkönen seitsemän viikkoa)
2005 - "My Love Won't Let You Down" (nousi Ruotsin listalla kymmenenneksi)
2005 - "Run"
2006 - "Nån slags verklighet" (nousi Ruotsin listalla sijalle 26)
2006 - "Beslut"
2008 - "Saturday Night"

Albumit
2004 - Det bästa från Idol 2004
2004 - Daniel Lindström (Ruotsin listaykkönen)
2006 - Nån slags verklighet (Ruotsin listakolmonen)
2009 - D-day

Aiheesta muualla
Virallinen nettisivusto
Spotify-musiikkipalvelun suursuosikiksi noussut mainos

Ruotsalaiset laulajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Tinbe ja rochin

Tinbe & rochin on kilpi ja miekka -metodi Okinawan tapaan. Tinbe on yleensä pieni liikuteltava puinen, nahkainen tai esim. kilpikonnan kuoresta tehty kilpi, toisinaan jopa ruukun kansi tai iso hattu. Rochin on lyhytvartinen keihäs, käsin tehty veitsi, joskus japanilaistyylinen tanto-veitsi, teroitettu bambukeppi tai lyhyt miekka. Japanissa, tai ylipäänsä, tämä on varsin harvinainen aseyhdistelmä. Okinawallakaan sitä ei paljoa harjoitella.

Kilven keskivertomitat ovat 45 x 38 cm. Keihään mitta on yleensä sama kuin käyttäjän kyynärä.

Esimerkki tinbe ja rochin -yhdistelmälle tarkoitetusta katasta on kanegawa no tinbe kata. Rochinia käytetään pääsääntöisesti pistohyökkäyksiin ja tinbea hyökkäyksien torjuntaan, mutta sitä voidaan käyttää myös hyökkäämiseen..

Lähteet 

Kobujutsu
Lähitaisteluaseet
Chiaroscuro

Chiaroscuro ( ’kirkas’, oscuro ’pimeä’) eli valohämy tarkoittaa maalauksessa asteittaista siirtymistä valosta varjoon. Valon ja varjon vaihtelua alettiin soveltaa näkyvämmin Italian renessanssissa, mutta voimakkaan chiaroscuron kehittäjänä pidetään Caravaggioa ja tyypillisenä soveltajana Rembrandtia. Chiaroscuro sekoitetaan toisinaan pehmeisiin ja häivytettyihin väreihin perustuvaan sfumatoon, jota ovat käyttäneet Leonardo da Vinci ja Rafael. Chiaroscurolle on kuitenkin ominaista suhteellisen jyrkät valon ja varjon erot, vaikka valorisiirtymät ovatkin asteittaisia. Myös valon suunta ja toisinaan myös valolähde on selkeä, kun taas sfumatossa valo on pehmeää hajavaloa.

Chiaroscuro vahvistaa kolmiulotteisuuden ja tilan tuntua. Se oli täysrenessanssin maalaustaiteessa yksi tekijä, jonka ansiosta Euroopan taide alkoi eriytyä muun maailman taiteesta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Maalaustekniikat
Égkomi (Famagusta)

Égkomi (, ) on kylä Kyproksen saarella. Se on de facto Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Gazimağusan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Famagustan alueeseen. Kylän väkiluku on  (2011).

Égkomin kylä sijaitsee lähellä Kyproksen itärannikkoa noin seitsemän kilometriä luoteeseen Famagustasta. Kylä tunnetaan erityisesti sen lähellä sijaitsevasta pronssikautisen kaupungin arkeologisesta kohteesta. Se on saanut nimensä nykyisestä kylästä, koska sen muinaisaikaista nimeä ei tunneta. Égkomin kylää ei tule sekoittaa suurempaan Égkomin kaupunkiin, joka on Nikosian esikaupunkeja.

Pronssikautinen kaupunki 

Égkomin pronssikautinen kaupunki (usein translitteroituna Enkomi) on ajoitettu myöhäiselle pronssikaudelle. Kaupunki perustettiin noin 1800-luvulla eaa. Varsinaista kukoistuskauttaan se eli 1200–1100-luvuilla eaa., jolloin sen asuttivat mykeneläiset. Kaupunki hylättiin 1000-luvulla eaa. tapahtuneen maajäristyksen jälkeen, jolloin sen asukkaat ilmeisesti perustivat läheisen Salamiin kaupungin ja siirtyivät sinne.

Kaupungin muinaista nimeä ei tunneta. Sen oletetaan nykyisin olleen kirjallisista lähteistä tunnetun Alasian valtakunnan mahdollisesti samanniminen pääkaupunki, ja siksi siihen viitataan usein nimellä Égkomi-Alasia (Enkomi-Alasia). Alasian valtakunta käsitti ilmeisesti koko saaren, josta siitäkin ilmeisesti käytettiin samaa nimeä. Alasia tunnettiin erityisesti kuparistaan, mikä sopii yhteen sen oletuksen kanssa, että se sijaitsi juuri Kyproksella. Égkomi oli tärkeä kansainvälinen kauppakeskus, jolla oli laajalti yhteyksiä Välimeren itäosiin, muinaiseen Egyptiin, Levantin kaupunkivaltioihin ja Egeanmerelle saakka.

Égkomin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1896. Arkeologinen alue sijaitsee noin 1,2 kilometriä nykyisestä kylästä länsiluoteeseen (). Égkomin tunnetuimpiin löytöihin lukeutuvat kyproslais-minolaista kirjoitusta sisältä savitaulu sekä sarvekas jumalpatsas 1100-luvulta eaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Famagustan alueen asutut paikat
Kyproksen kylät
Mykeneläiset arkeologiset kohteet
British Forces Broadcasting Service

British Forces Broadcasting Service on Ison-Britannian sotaministeriön (nykyinen Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö) vuonna 1943 perustama radio- ja televisiopalvelu. Se välittää ohjelmistoa Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimille Afganistanissa, Belizellä, Bosniassa, Bruneissa, Kanadassa, Kyproksella, Falklandinsaarilla, Saksassa, Gibraltarilla, Kosovossa, Lähi-idässä, Pohjois-Irlannissa ja Tristan da Cunhalla. Lisäksi BFBS välittää ohjelmia satelliittien välityksellä Royal Navyn aluksille. Toimituksellinen sisältö on riippumaton puolustusministeriöstä ja asevoimista.

Aiheesta muualla
Kotisivut 

Brittiläiset radioasemat
Brittiläiset televisiokanavat
Vuonna 1943 perustetut televisiokanavat
Sven-Gösta Jonsson

Sven-Gösta Jonsson (30. heinäkuuta 1939 Ammarnäs – 14. joulukuuta 2013 Farsta) oli ruotsinsaamelainen rocklaulaja, joka levytti 1959–1963. Hänen ensimmäiset levytyksensä Jokkmokk Rokk ja Vid foten av fjället saavuttivat suuren suosion kotimaassaan ja Jonssonia alettiin kutsua rokkaavaksi saamelaiseksi. Hän palasi vielä myöhemminkin suosioon useaan otteeseen.

Lähteet 

Ruotsalaiset laulajat
Saamelaiset laulajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Vulture Club

Vulture Club on vuonna 2006 perustettu tamperelainen rock-orkesteri, jonka musiikilliset vaikutteet on ammennettu pääosin psychobillystä, punkista ja rockista. 

Ensimmäisen promolevyn julkaistuaan yhtye teki sopimuksen Jungle Recordsin kanssa, ja sovittiin ensimmäisen levyn, Roadkill Cafen (2007), julkaisusta. Jungle Records julkaisi vuonna 2009 Vulture Clubin ja tanskalaisen Johnny Nightmaren yhteis-ep:n Johnny Vulture at Club Nightmare. Vuonna 2010 Jupiter Stroll Records julkaisi Vulture Clubin ja tanskalaisen Hola Ghostin yhteisen joulusinglen. Vuonna 2012 Vulture Club julkaisi toisen täysimittaisen levynsä Mary Had A Little Lamb, tällä kertaa jälleen Jungle Recordsin kautta. 
Vuonna 2013 yhtye vaihtoi rumpalia.
Kolmas albumi Human Slaves at Planet Retard julkaistiin vuonna 2020, jonka julkaisija on Vulture Records.

Jäsenet
 CorpusBrutus – laulu
 Billy-Bob Badburger – kitara, laulu
 Vulture Tom – kontrabasso, laulu
 Mr. Worm - rummut, laulu

Entiset jäsenet
 Sam McGo – rummut, laulu (2005–2013)

Diskografia

Albumit

Muut albumit

Kokoelmat

Videot 
 "Darkling" (2008)
 "Love Is a Nighmare, Johnny" (2009)
 "All That You Fear" (2011)
 "Zombie Bob" (2012)
 "Voodoo" (2020)

Aiheesta muualla 
Yhtyeen kotisivut
Yhtyeen Myspace-sivut

Suomalaiset rockyhtyeet
Suomalaiset punkyhtyeet
Psychobilly-yhtyeet
Joplin (täsmennyssivu)

Joplin voi tarkoittaa seuraavia:

Janis Joplin, yhdysvaltalainen laulaja
Josh Joplin, yhdysvaltalainen laulaja
Scott Joplin, yhdysvaltalainen muusikko
Joplin, kaupunki Yhdysvalloissa

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Bianca Ghelber

Bianca Ghelber (ent. Ghelber-Perie, o.s Perie, s. 1. kesäkuuta 1990) on romanialainen moukarinheiton Euroopan-mestari.

Perie hallitsi moukarinheittoa nuorten arvokilpailuissa. Hän voitti lajinsa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2007, alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2008, alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2009 sekä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Hän sai pronssia universiadeissa 2011.

Osakan MM-kilpailuissa 2007, Pekingin olympialaisissa 2008 ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän ei selviytynyt loppukilpailuun. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui neljänneksi. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 72,04 m. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 67,24 m. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa 2012. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli kahdeksas. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017, Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kuudenneksi. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Münchenissä 2022 tuloksella 72,72.

Perien ennätys moukarinheitossa on 74,18 metriä vuodelta 2021.

Lähteet

Viitteet

Romanialaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Vesa Nuotio

Vesa Nuotio (s. 16. marraskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen muusikko, juontaja ja televisio-ohjaaja. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Finn Trio ja Alan Miehet. Lisäksi hän ollut jäsenenä Kivikasvot-ryhmässä. Nuotio työskennellyt myös Yleisradiossa, MTV3:lla ja videotuotannon yrittäjänä.

Vesa Nuotion isä oli Kipparikvartetin laulaja, kuoronjohtaja Auvo Nuotio (1917–1985).

Vesa Nuotio opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, toimi kameramiehenä TV1:ssä 1963–1968 ja sitten toimittajana TV1:n ajanvietetoimituksessa. Hänen tuottamansa ja ohjaamansa Muscle and Blood edusti Suomea Montreux'n Kultainen ruusu -kilpailussa 1970.  Yhdessä Pertti ”Pertsa” Reposen kanssa Nuotio tuotti ja osin käsikirjoitti Yleisradiolle 1970-luvun alussa sketsisarjat Ilkamat, Ällitälli, Leo Lastumäen musikaalinen tunti ja Merirosvoradio. Vuonna 1976 Nuotio siirtyi MTV:lle ohjaajaksi ja teki muun muassa Iltalintu-ohjelmaa. Hän ohjasi 1980-luvun alussa televisiosarjoja Valehtelijoiden klubi ja Ollaan kuin kotonanne. Lisäksi hän ohjasi Kivikasvot Show -ohjelmat vuosina 1980–1985 ja oli itse Kivikasvojen jäsenenä vuonna 1989.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Esittely Hely Ry:n sivuilla

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset televisio-ohjaajat
Suomalaiset televisiotuottajat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Rafael Sperafico

Rafael Sperafico (22. huhtikuuta 1981 Toledo, Paraná – 9. joulukuuta 2007) oli brasilialainen autourheilija. Hän oli Ricardo ja Rodrigo Speraficon serkku ja sukua myös Alexandre Speraficolle.

Ura

Barber Dodge

Sperafico kilpaili Yhdysvaltain Barber Dodge -sarjoissa vuodesta 2000 vuoteen 2002, sijoittuen mestaruussarjassa toiseksi viimeisenä vuotenaan.

Euro F3000

Sperafico siirtyi Eurooppaan kilpaillakseen Euro Formula 3000 -sarjassa, missä hän sijoittui mestaruussarjassa viidenneksitoista kahdella pisteellä. Näin ollen hän seurasi sukulaistensa Ricardon, Rodrigon ja Alexandren jalanjälkiä, jotka kaikki aikaisemmin olivat kilpailleet Formula 3000 -sarjassa.

Renault Clio Cup

Vuonna 2006 Sperafico otti osaa Renault Super Clio Cup Braziliin, tullen maailmanmestaruussarjassa loppupisteissä neljänneksi.

Kuolema

9. joulukuuta 2007, Sperafico ajoi Stock Car Light -kilpailussa Autódromo José Carlos Pacessa kauden finaalissa tärkeässä Stock Car Brasilin -mestaruussarjassa, jossa hänen serkkunsa, Ricardo ja Rodrigo, molemmat olivat kilpailleet. Kisan kuudennella kierroksella Sperafico menetti autonsa hallinnan nopeassa oikeanpuoleisessa kulmassa välittömästi ennen loppusuoran alkua ja ajautui kohti radan oikealla puolella olevaa vallia huimalla nopeudella. Iskun voimasta auto ajautui takaisin radalle, missä se kolaroi Renato Russon kanssa, laukaisten ketjukolarin, johon joutui monta muuta kuljettajaa. Kisa keskeytettiin ja kilpailun lääkintähenkilöt tulivat törmäyspaikalle nopeasti, mutta Sperafico oli jo kuollut vakaviin päävammoihin. Russo kärsi myös vakavista päähän kohdistuneisiin vammoihin ja hänet vietiin sairaalaan, missä hänelle analysoitiin vakava mutta vakaa terveydentila. Muilta kuljettajilta jouduttiin hoitamaan pieniä vammoja. Russo pääsi sairaalasta 17. joulukuuta 2007. 

Samana päivänä Speraficon serkku, Rodrigo, sijoittui vuoden 2007 Stock Car Brasilin mestaruussarjassa toiseksi

Brasilialaiset autourheilijat
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Vuonna 1981 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Stig Fransman

Stig Holgersson Fransman (30. toukokuuta 1934 Helsinki – 1. tammikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. 

Stig Fransman opiskeli ylioppilaaksi päästyään ensin opettajakorkeakoulussa vuosina 1955–1957 ja sitten Teatterikoulussa 1957–1959. Vuonna 1961 Fransmanista tuli Helsingin Kaupunginteatterin vakituinen näyttelijä. Tämä työ jatkui vuoden 1994 eläkkeelle jäämiseen saakka. Hän näytteli 1960-luvun alussa muutamissa elokuvissa. Vuoden 1962 elokuvassa Ihana seikkailu hän esitti miespääosaa vastanäyttelijänään Pirkko Mannola. 1980-luvulta lähtien hänellä oli rooleja useissa elokuvissa ja myös televisiosarjoissa Tähtitehdas ja Hovimäki.

Fransman levytti ensimmäisen singlensä ”Elämäni tarina”/”Ota tai jätä” (Rytmi) toukokuussa 1958. Vuonna 1962 hän levytti neljä singleä RCA-levymerkille ja oli mukana vuoden 1964 euroviisukarsinnoissa kappaleella ”Unen ihme”.

Stig Fransman oli käyrätorvitaiteilija Holger Fransmanin poika. Hän oli naimisissa näyttelijä Heidi Krohnin kanssa. Myös heidän tyttärensä Sanna Fransman on näyttelijä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Stig Fransmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Martta

Martta on alkujaan arameankielinen naisen etunimi, joka alkukielessä tarkoittaa valtiatarta. Nimen on tehnyt laajalti tunnetuksi Uudessa testamentissa mainittu Martta, Betanian Marian ja Lasaruksen sisar, joka tunnetaan erityisesti tunnollisena taloudenhoitajana. Martta ei näin ollen ole Martin sisarnimi, vaikka nimen asun perusteella niin voisikin päätellä.  Raamatun Martan mukaan on saanut nimensä myös Marttaliitto, jonka jäsenistä käytetään toisinaan martta-nimitystä. Nimen englanninkielinen vastine on Martha.

Suomessa Martan nimipäivä on 26. heinäkuuta.  Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on Suomessa annettu 36 685 naiselle, joista noin puolet on syntynyt vuosina 1900–1919.

Tunnettuja Marttoja

 Martta Aarnikotka, matkaopas, lausuja ja lastenkirjailija
 Martta Bröyer, suomalainen tanssitaiteilija, lausuja ja koreografi
 Martta Durchman, taidemaalari
 Martta Eskelinen, suomentaja
 Martta Haatanen, kirjailija
 Martta Hakala, laulaja 
 Martta Hannula, näyttelijä
 Martta Helminen, taidemaalari
 Martta Horjander, henkinen opettaja, kirjailija, teosofi ja kristosofi
 Martta Kaivola, kirjailija
 Martta Kaukomaa, uskonnollinen kirjailija, runoilija ja Vapaakirkon evankelista
 Martta Keski-Nikkola, kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä
 Martta Kiivas, Turun naiskaartin varapäällikkö Suomen sisällissodassa
 Martta Kinnunen-Piippo, näyttelijä
 Martta Kontula, näyttelijä ja iskelmäsanottaja
 Martta Koskinen, kommunistipoliitikko, viimeinen Suomessa teloitettu nainen (1943)
 Martta Kuikka, runoilija, itkuvirsien taitaja
 Martta Kurkilahti, poliitikko
 Martta Laitinen, jalkapalloilija
 Martta Martikainen-Ypyä, arkkitehti
 Martta Piilikangas, Martta Piili, neuvostoliittolaisen sotilaspartion kaappaama henkilö, muistelmakirjailija
 Martta Rautala, aitajuoksija
 Martta Salmela-Järvinen, kansanedustaja (SDP, TPSL), näytelmäkirjailija
 Martta Sax, myymälänhoitaja ja ryöstömurhan uhri
 Martta Suonio, näyttelijä ja teatterinjohtaja
 Martta Taipale, tekstiilitaiteilija 
 Martta Tynni, yliopiston lehtori ja suomentaja
 Martta Vilenius, kirjailija
 Martta Vornanen, runoilija
 Martta Wendelin, kuvataiteilija

Marttoja uskonnollisissa teksteissä 

 Martta, Uuden testamentin henkilö

Keskusliitto ja yhdistystoiminta 
Suomessa toimii puolueeton käytännön apua organisoiva liitto nimeltään Marttaliitto, konserni sekä sen alaisuudessa toimivat paikallisyhdistykset jotka tunnetaan Marttayhdistyksinä.

Kuvitteellisia Marttoja 

 Martta ja Hollo, kansantarinoiden mukaan jättiläisiä, jotka rakensivat Hollolan kirkon
 Martta Niskavuori, Loviisa Niskavuoren miniä Hella Wuolijoen näytelmäsarjassa Niskavuori
 Martta, puhuva koira TV-lastenohjelmassa Martta puhuu
 Martta Karjunen (engl. Martha Wilson), Ville Vallattoman naapuri, Yrjö Karjusen vaimo

Martta taiteilijanimenä 
 Tyyne ja Martta, tamperelainen yhtye

Lähteet

Etunimet

en:Martha (given name)
la:Martha
no:Martha
Jaana Rinne

Jaana Rinne (s. 1958) on suomalainen toimittaja ja sanoittaja. Hänet tunnetaan etenkin Clifters-yhtyeen esittämistä sanoituksista. 1980-luvulla hän oli perustamassa levy-yhtiötä One Inch Rock ja kirjoitti silloin tekstejä mm. Frederikille ja Kainkäärmeenpojalle.

Lähteet 

Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen käsipallomaajoukkue

Suomen miesten käsipallomaajoukkue edustaa Suomea miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Suomen käsipalloliitto. Joukkueen kotipelien peliasuun kuuluvat valkoinen paita ja siniset housut.

Miesten maajoukkue on osallistunut kansainväliseen arvoturnauksen (olympialaiset, MM- ja EM-kilpailut) loppukilpailuun kerran, mikä tapahtui Itä-Saksan MM-kilpailuissa vuonna 1958. Kyseisiin MM-kilpailuihin ei järjestetty lainkaan karsintaa. Lisäksi Suomen maajoukkue osallistui vuoden 1955 ulkona 11-miehisillä joukkueilla pelatun käsipallon lopputurnaukseen. Poikien P90-joukkueen onnistui vuonna 2009 selviytyä Tšekissä järjestettyihin, kyseisen ikäluokan EM-kisoihin.

Maajoukkueen pelaajista noin puolet pelaa kotimaan SM-sarjassa ja puolet ulkomaiden, etenkin Tanskan ja Ruotsin sarjoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Tilastoja
Suomen käsipalloliiton kotisivut

Suomen käsipallo
Käsipallomaajoukkueet
Eksyin Jane Austenin maailmaan

Eksyin Jane Austenin maailmaan (Lost in Austen) on neliosainen televisiosarja, joka valmistui 2008. Sarjan käsikirjoituksen on Jane Austenin romaanin Ylpeys ja ennakkoluulo pohjalta tehnyt Guy Andrews. Sarjan tuotantoyhtiö on Mammoth Screen, ja sen ensimmäisen osan ensiesitys oli Britanniassa 3. syyskuuta 2008, jolloin katsojia oli 4,2 miljoonaa. Sarja on julkaistu myös DVD:nä. Joulukuussa 2008 sarja oli myyty 90 maahan, lisäksi se oli myyty DVD:nä ja Blu-rayna vielä 14 maahan. Suomessa sarja esitettiin heinä-elokuussa 2009.

Aikamatka Austenin maailmaan on saanut brittiläisiltä kriitikoilta kiitosta, mutta suomalaisen kriitikon silmissä sen päähenkilö Amanda käy pitkästyttäväksi.

Vuonna 2009 kerrottiin, että tarinan pohjalta muokataan myös elokuva, jonka tuottajaksi on kiinnitetty ohjaaja Sam Mendes.

Juoni 
1. jakso – Jane Austenin innokas ihailija Amanda Price nykyajan Hammersmithista löytää kylpyhuoneestaan kirjan Ylpeys ja ennakkoluulo hahmon Elizabeth Bennetin. Amanda astuu uteliaana sisään kylpyhuoneen seinässä olevasta salaovesta, jonka Elizabeth näyttää hänelle ja huomaa astuneensa Bennetien taloon Longbourniin kirjan tapahtumien alkuvaiheessa. Amanda jää siihen maailmaan, ja samaan aikaan Elizabeth on 2000-luvun Lontoossa. Herra Bennet on vieraanvarainen, ja Amanda yrittää vakuuttaa, että romaani etenee niin kuin sen pitääkin. Hän tapaa tanssiaisissa herra Bingleyn ja herra Darcyn, joista edellinen alkaakin Janen sijasta rakastua häneen. Amanda pakottaa Janen lähtemään huonolla säällä Bingleyn taloon, jotta romaani pääsisi taas raiteilleen, mutta kun hän saa tietää, että Jane voi vilustua ja sairastua, hän lähtee tämän perään pelastaakseen tämän.

2. jakso – Huolehtiessaan Janesta Netherfield Parkissa Amanda yrittää torjua Bingleyn lähestymiset valehtelemalla olevansa lesbo. Heidän vaununsa särkyy paluumatkalla Longbourniin, ja he kohtaavat Wickhamin. Kun he ovat päässeet perille Longbourniin, Bennetien vieraana on näiden kotitalon tuleva perijä herra Collins. Amandan alkuun vihamielinen asenne Wickhamia kohtaan synnyttää huhun, jonka mukaan vaikka hänellä on "27 000 punnan vuositulot", joka oli melkoinen summa tuohon aikaan, hän on todellisuudessa menestyneen kalakauppiaan tytär. Amandan yritykset edistää Bingleyn ja Janen suhdetta ja saada Collins sen sijaan menemään naimisiin neiti Lucasin kanssa epäonnistuvat. Bingleyn syväksi pettymykseksi Collins avioituu Janen kanssa. Amanda syyttää suutuspäissään Darcya ystävän onnen pilaamisesta, ja hän myöntää mielessään rakastuneensa tähän.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lost in Austen, Itv.com
 

Jane Austenin teoksiin perustuvat televisiosarjat
Brittiläiset draamasarjat
Brittiläiset komediasarjat
Brittiläiset fantasiasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Luettelo Venäjän keisarikunnan hallinnollisista alueista

Tämä artikkeli on luettelo Venäjän keisarikunnan hallinnollisista alueista Luettelossa ovat vuonna 1914 valtakuntaan kuuluneet kuvernementit ja oblastit (alueet) sekä niiden perustamisvuodet ja keskuskaupungit. Huomaa, että muina aikoina Venäjän keisarikunnassa esiintyi myös muun nimisiä kuvernementtejä ja alueita.

Kuvernementit

Oblastit eli alueet

Kongressi-Puola
Kongressi-Puola oli vuonna 1893 jaettu hallinnollisesti seuraaviin kuvernementteihin:
 Kaliszin kuvernementti
 Kielcen kuvernementti
 Łomżan kuvernementti
 Lublinin kuvernementti
 Piotrkówin kuvernementti
 Płockin kuvernementti
 Radomin kuvernementti
 Siedlcen kuvernementti
 Suwałkin kuvernementti
 Varsovan kuvernementti

Lublinin ja Siedlcen kuvernementtien osista muodostettiin vuonna 1912 Chełmin kuvernementti, joka ei kuitenkaan tullut kuulumaan Kongressi-Puolaan, vaan muiden Venäjän kuvernementtien joukkoon.

Suomen suuriruhtinaskunta
Suomen suuriruhtinaskunta jakautui lääneihin, joita olivat:
 Hämeen lääni
 Kuopion lääni
 Mikkelin lääni
 Oulun lääni
 Turun ja Porin lääni
 Uudenmaan lääni
 Vaasan lääni
 Viipurin lääni

Katso myös
 Kuvernementti

Aiheesta muualla

Venäjän keisarikunta

Luettelot maantieteestä
Luettelot historiasta
keisarikunta
Jon Favreau

Jonathan Kolia ”Jon” Favreau (s. 19. lokakuuta 1966 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.

Favreaun sukujuuret ovat hänen äitinsä puolelta juutalaiset ja isänsä puolelta italialaiset ja kanadanranskalaiset. Hän kasvoi Queensin piirikunnassa New Yorkissa. Ohjaajana Favreau tunnetaan muun muassa elokuvista Elf, Iron Man, Iron Man 2 ja Cowboys & Aliens. Näyttelijänä Favreau on esiintynyt muun muassa elokuvissa Rudy, Swingers ja Rocky Marciano sekä televisiosarjassa Frendit, jonka kolmannella tuotantokaudella hän esitti parin jakson ajan Pete Beckeriä. Marvel Cinematic Universen elokuvissa Favreau esittää Tony Starkin henkivartijaa Happy Hogania.

Filmografia

Ohjaukset

Elokuvat
 Karski kaksikko (2001)
 Elf (2003)
 Zathura – avaruusseikkailu (2005)
 Iron Man (2008)
 Iron Man 2 (2010)
 Cowboys & Aliens (2011)
 Chef (2014)
 Viidakkokirja (2016)
 Leijonakuningas (2019)

Televisiosarjat
 The Mandalorian
The Book Of Boba Fett

Käsikirjoitukset
 The Mandalorian (2019–; 12 jaksoa; myös sarjan luoja)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Amerikanjuutalaiset
Amerikanitalialaiset
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Keräpäärahkasammal

Keräpäärahkasammal (Sphagnum subsecundum) on isokokoinen sammallaji. Se kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Keräpäärahkasammalta esiintyy koko Suomessa. Uhanalaisuusluokittelussa laji on elinvoimainen. Yleisväriltään keräpäärahkasammal on vihreää tai ruskeaa.

Lähteet

Rahkasammalet
Bill Moss

Bill Moss (4. syyskuuta 1933 Luton, Bedfordshire – 13. tammikuuta 2010 Woodsford, Dorchester, Dorset) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain vuoden 1959 Britannian GP:hen. Hän karsiutui aika-ajoissa eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän ajoi F2-luokan autolla. Bill ei ollut sukua Stirling Mossille.

Lähteet

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Formula 1 -kuljettajat, jotka eivät koskaan osallistuneet lähtöön
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Pätkis

Pätkis on Fazerin valmistama maitosuklaalla kuorrutettu suklaapatukka, jossa on täytteenä minttutryffeliä. 18 g:n painoinen Pätkis-patukka on ollut myynnissä vuodesta 1978 lähtien. Pätkistä myydään myös 36 g:n painoisina patukoina nimellä Iso Pätkis ja 140 g painoisiin pusseihin pakattuna.

Vuoden 2017 arvion mukaan Pätkistä myydään vuosittain yli 12 miljoonaa kappaletta, ja se on vuodesta toiseen ollut kappalemäärässä mitattuna Suomen myydyimpiä patukoita. 2017 Iso Pätkis oli Keskon ja S-ryhmän myyntitilastoihin perustuen Suomen 4. myydyin makeinen.

Keväällä 2009 myyntiin tuli salmiakin makuinen Pätkis Salmiakki.

Kesällä 2015 Pätkiksestä tehtiin myös jäätelötuote.

Vuonna 2017 Fazer valmisti Suomen itsenäisyyspäivän satavuotisjuhlan kunniaksi 8 kappaletta maailman pisimpiä Pätkiksiä, joista kukin painoi 350 g ja ne olivat 95 cm pitkiä. Ne olivat siten 11 kertaa normaaleja Pätkiksiä pidempiä.

2018 tammikuussa myyntiin tuli 99 g:n painoinen Pätkis-suklaalevy. Syksyllä 2019 Fazer kasvatti muiden täytesuklaalevyjen ohessa Pätkis-suklaalevyn kokoa 99 grammasta 121 grammaan.

Lähteet

Fazerin makeiset
Suklaapatukat
Elsa Backus

Elsa Backus (o.s. Torikka, s. 19. joulukuuta 1930 Keltto) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän on taustaltaan inkeriläinen, joka siirtyi vanhempiensa kanssa Neuvostoliiton inkeriläisalueelta Suomeen 1930-luvun alussa.

Elsa Torikka sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten keihäänheitossa 17:nneksi. Hän edusti Suomen yhdeksässä maaottelussa vuosina 1952–1958. Seuratasolla hän edusti Viipurin Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1954, 1955, 1957 ja 1958 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1952, 1953 ja 1956. Uransa parhaan tuloksen 45,72 m hän heitti vuonna 1958. Elsa Backus o.s. Torikka osallistui Yhdysvaltain mestaruuskilpailuihin 1950-luvun lopulla. Hän sijoittui vuonna 1959 kolmanneksi, 1961 kuudenneksi ja 1963 kolmanneksi.

Elsa Torikka avioitui moukarinheittäjänä Helsingin 1952 olympialaisissa kilpailleen yhdysvaltalaisen Bob Backusin (1926–1999) kanssa. He asuivat Yhdysvalloissa itärannikolla Massachusettsin osavaltiossa. Heidän avioliittonsa päättyi kuitenkin eroon. Elsa Torikan veli oli toimittajana, kansanedustajana ja vesipalloilijana tunnettu Jalmari Torikka. Vuodesta 1961 Elsa Backus on ollut Yhdysvaltain kansalainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset keihäänheittäjät
Inkeriläiset henkilöt
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Mac OS 8

Mac OS 8 on Macintosh-tietokoneiden Mac OS -sarjaan kuuluva käyttöjärjestelmä, jonka Apple julkaisi 26. heinäkuuta 1997. Se oli suurin uudistus Mac OS-käyttöjärjestelmille ennen Mac OS X -käyttöjärjestelmää, ja oli yksi Applen myydyimmistä tuotteista. Sitä myytiin yli 1,2 miljoonaa kopiota ensimmäisten kahden viikon aikana.

Mac OS 8:n merkittävimpiä uudistuksia olivat Platinium-rajapinta ja PowerPC-moniajo. Se oli myös ensimmäinen Mac OS johon sai virallisesti taustakuvan. Mac OS 8.1 toi mukanaan uuden HFS+-tiedostojärjestelmän. Mac OS 8.5 oli ensimmäinen Mac OS -versio, joka tarvitsi PowerPC-suorittimen. Sen jälkeen julkaistiin vielä versiot 8.5.1 (7. joulukuuta 1998) ja 8.6 (10. toukokuuta 1999), jotka sisälsivät joitakin parannuksia ja bugikorjauksia.

Merkittävimmät uudistukset
Järjestelmän värien ja kirjasinten mukauttaminen
Ponnahdusvalikot (Ctrl+klikkaus tai oikea näppäin)
WindowShade-widgetti otsikkorivillä
Koko näytön kokoiset taustakuvat
Valikoitten toimintaa on parannettu
Vierityspalkkien toimintaa on parannettu
Nopeampi työpöydän uudelleenrakennus
Yksinkertaisempi Finder
Ohje-valikko ja HTML-ohjesivut

Lähteet

Mac OS
Luhtahaukat

Luhtahaukat (Buteogallus) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Luhtahaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan yhdeksän lajia. Kruunuerakkohaukka ja erakkohaukka muodostivat aiemmin erakkohaukkojen suvun (Harpyhaliaetus), mutta viimeaikaiset tutkimukset ovat osoittaneet, että erakkohaukka on läheistä sukua luhtahaukoille, etenkin  ruskoluhtahaukalle, joka on pienempi ja ruskeampi mutta muuten hyvin samanlainen kuin erakkohaukat. Siksi suku on nyt yhdistetty luhtahaukkojen sukuun.

Lajit 
 Rapuhaukka (Buteogallus aequinoctialis)
 Mustahaukka (Buteogallus anthracinus)
 Kruunuerakkohaukka (Buteogallus coronatus)
 Kuubanmustahaukka (Buteogallus gundlachii)
 Brasilianviidakkohaukka (Buteogallus lacernulatus)
 Ruskoluhtahaukka (Buteogallus meridionalis)
 Siniviidakkohaukka (Buteogallus schistaceus)
 Erakkohaukka (Buteogallus solitarius)
 Isomustahaukka (Buteogallus urubitinga)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ITIS: Buteogallus 

Haukat
Musta ori (täsmennyssivu)

Musta ori tarkoittaa seuraavia populaarikulttuurin tuotteita

 Musta orhi, romaani
 Musta ori, romaaniin perustuva elokuva vuodelta 1979, jonka on ohjannut Carroll Ballard
 Mustan oriin paluu, elokuvan jatko-osa vuodelta 1983
 Musta ori, televisiosarja vuosilta 1955–1960
 Musta ori, televisiosarja vuosilta 1990–1993.
Pallopäärahkasammal

Pallopäärahkasammal (Sphagnum wulfianum) on isokokoinen sammallaji. Se kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Pallopäärahkasammal on yksi Suomen 55:stä vastuulajista lehtisammalissa. Uhanalaisuusluokittelussa se on elinvoimainen. Lajia esiintyy koko Suomessa. Nimensä mukaan pallopäärahkasammalen verson päät kasvavat pallon muotoisiksi.

Lähteet

Rahkasammalet
Pirkko Länsivuori

Pirkko Marjatta Anttila (o.s. Länsivuori, 1. kesäkuuta 1926 Helsinki - 15. tammikuuta 2012) oli suomalainen pikajuoksija.

Pirkko Länsivuori karsiutui Helsingin 1952 olympialaisten 200 metrin juoksun alkuerissä. Hän edusti Suomea kahdessa maaottelussa.

Seuratasolla Länsivuori edusti Valkeakosken Hakaa ja Nurmeksen Seppoja. Hän voitti Suomen mestaruuden 200 metrillä vuosina 1951 ja 1952 sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuosina 1949, 1950, 1952 ja 1953. Hän saavutti SM-hopeaa 100 metrin juoksussa vuosina 1949 ja 1951 sekä 80 metrin aitajuoksussa vuonna 1949. Hän saavutti SM-pronssia 100 metrillä vuonna 1947 ja 80 metrin aidoissa vuonna 1948. Vuonna 1951 hän juoksi 200 metrillä Suomen ennätyksen 26,6. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa oli 12,8 vuodelta 1948.

Pirkko Anttila oli 100 metrin juoksun Suomen mestarin Sami Länsivuoren isotäti ja ratamoottoripyöräilijä Teuvo Länsivuoren täti.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Patoamispolitiikka

Patoamispolitiikka eli (Kennanin oppi) oli Yhdysvaltain ulkopoliittinen doktriini, jonka tavoitteena oli estää kommunismin leviäminen ja Neuvostoliiton ulkopoliittisen vallan kasvu toisen maailmansodan jälkeen. Yhdysvallat pyrki tähän diplomaattisin, sotilaallisin ja taloudellisin keinoin. Patoamispolitiikka oli eräänlainen myöntyväisyyspolitiikan ja toisaalta vyörytyspolitiikan () välimuoto.

Termiä käytti ensimmäisen kerran yhdysvaltalainen diplomaatti George F. Kennan raportissaan puolustusministeri James Forrestalille tammikuussa 1947. Patoamispolitiikan englanninkielisen nimityksen containment () esikuvana oli ranskankielinen ilmaus cordon sanitaire, jolla tarkoitettiin länsivaltojen ulkopolitiikkaa Neuvostoliittoa kohtaan 1920-luvulla.

Myöhemmin termiä on käytetty Yhdysvalloissa pyrkimyksistä tai tavoitteesta rajoittaa Kiinan vaikutusvallan kasvua maailmalla.

Katso myös
Liennytyspolitiikka

Lähteet

Kylmä sota
DarkBASIC

DarkBASIC on The Game Creatorsin kehittämä BASIC-tyyppinen ohjelmointikieli. Kieli on erityisesti suunnattu 2D- ja 3D-pelien ohjelmointiin mahdollisimman helposti. DarkBASIC ei kuitenkaan sovellu kovin isojen pelien ohjelmointiin, koska sen suorituskyky on melko pieni.

Kieli perustuu CoolBasicin tavoin muistiin ladattaviin objekteihin, ja sen lisäksi kuviin ja spriteihin, joita komennetaan objektikomennoilla. Objekteja voi luoda valmiista malleista (mm. kuutio, sylinteri, pallo), tai 3D-mallinnusohjelmalla luoduista 3D-malleista. Mesh-objektien muoto on haettu 3D-mallista, ja ne väritetään jollakin kuvalla.

Esimerkkiohjelma
Alla oleva ohjelma luo vaakasuunnassa pyörivän kuution.
 sync on
 sync rate 60
 make object cube 1, 100
 do
  yrotate object 1, object angle y(1) + 2
  sync
 loop

Katsaus
sync on asettaa automaattisen synkronoinnin pois päältä, eli käyttäjä huolehtii näytön päivityksestä itse. Ilman tätä komentoa ohjelma on paljon hitaampi.
sync rate määrittää näytön virkistystaajuuden. Parametri 60 kertoo, että näyttö päivitetään 60 kertaa sekunnissa.
make object cube tekee uuden kuutio-objektin. Numero, jolla objektiin viitataan on 1, ja objektin koko on 100.
do aloittaa toistorakenteen.
yrotate object määrittää objektin kulman y-akselin ympäri. 1 on objektin numero, eli äsken luomamme kuutio. object angle y palauttaa halutun objektin (1) kulman y-akselin ympäri. Kun tähän lisätään 2, objekti alkaa pyöriä.
loop lopettaa toistorakenteen.
Ohjelmasta voi poistua milloin vain painamalla ESC-näppäintä.

BASIC
Theofil Hansen

Theophil Edvard von Hansen (alk. Theophilus Hansen) (13. heinäkuuta 1813 Kööpenhamina, Tanska – 17. helmikuuta 1891 Wien, Itävalta), vapaaherra von Hansen, oli norjalais-tanskalainen arkkitehti, josta myöhemmin tuli Itävallan kansalainen. Hän nousi maineeseen erityisesti Wieniin suunnittelemiensa rakennusten ja rakennelmien ansiosta, ja häntä pidetään uusklassismin merkittävänä edustajana.

Hansen on suunnitellut muun muassa Ateenan yliopiston Propylaea-rakennuksen, jonka hän suunnitteli vuonna 1859 mutta joka valmistui vasta 1885..

Hänen veljensä on tanskalainen arkkitehti Christian Hansen, joka myös on suunnitellut Ateenaan useita rakennuksia.

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tanskalaiset arkkitehdit
Itävaltalaiset arkkitehdit
Vuonna 1813 syntyneet
Vuonna 1891 kuolleet
Ruma Suomi

Ruma Suomi oli Eero Hietalan toimittama kahdeksanosainen dokumenttisarja, joka pyrki selvittämään, miksi Suomen vanhat talot on purettu ja niiden tilalle on rakennettu halpoja elementtirakennuksia. Ruma Suomi tarkasteli kriittisesti Suomen arkkitehtuuria. Ohjelmaa esitettiin kesällä 2009 Yle TV1 -kanavalla ja sen tuotti Aito Media. Ohjelma uusittiin kesä-heinäkuussa 2011.

Jaksot

Aiheesta muualla 
 YLE TV1: Ruma Suomi -sarjan ohjelmakortti (Internet Archive)
 Savon Sanomat: "Ruma Suomi kävi Kuopiossa" (Internet Archive)

Suomalaiset dokumenttiohjelmat
Valentin Gavrilov

Valentin Aleksandrovitš Gavrilov (, s. 26. heinäkuuta 1946 Moskova, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.

Gavrilov sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 seitsemänneksi tuloksella 206 cm. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti pronssia ylittämällä 220 cm. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti kultaa tuloksella 217 cm; muut mitalistit Reijo Vähälä ja Erminio Azzaro ylittivät saman korkeuden. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 Gavrilov sijoittui kymmenenneksi tuloksella 211 cm.

Sisäratojen EM-kilpailuissa Gavrilov saavutti hopeaa Madridissa 1968 tuloksella 217 cm sekä voitti kultaa Belgradissa 1969 tuloksella 217 cm ja Wienissä 1970 tuloksella 220 cm.

Lähteet

Viitteet

Neuvostoliittolaiset korkeushyppääjät
Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Niagara IceDogs

Niagara IceDogs on kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelaa OHL-junioriliigassa itäisessä divisioonassa. Joukkue on kotoisin St. Catharinesista, Ontariosta. Nimensä seura on saanut Niagaran kunnasta, jossa seuran kotikaupunki sijaitsee.

Historia

Niagara IceDogs perustettiin, kun liikemies Bill Burke osti Mississauga IceDogsin Eugene Melnykiltä, Ottawa Senatorsin omistajalta. Melnyk halusi päästä eroon juniorijoukkueesta, ja Burket ostivat sen keväällä 2007 kun olivat saaneet St. Catharinesin kaupunginvaltuustolta luvan kaupungin urheiluhallin käyttöön.

Joukkue kaudella 2022–2023 

Lähde: EliteProspects

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Billy Burke 
 Apuvalmentaja: Jody Hull 
 Apuvalmentaja: Sean Teakle 
 Maalivahtivalmentaja: Jason Baron 
 Videovalmentaja: Rick Martin 
 Fysiikkavalmentaja: Nick Tamburri 
 Taitovalmentaja: Vince Tarantino 
 Huoltopäällikkö: Trevor Castonguay 
 Toimitusjohtaja: Joey Burke 
 Apulaistoimitusjohtaja: Brandon Currie 
 Kykyjenetsinnänjohtaja: Roger MacLeod 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
IceDogsin kotisivu 
Joukkueen epävirallinen fanisivusto 
IceDogsin EliteProspects-sivut

Ontariolaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1998 perustetut urheiluseurat
Mac OS 9

Mac OS 9 on Applen käyttöjärjestelmä Macintosh-tietokoneisiin. Se oli viimeinen Classic-tyylinen versio Mac OS:stä, ja jotta sen ohjelmia voitaisiin käyttää macOS:ssä, tarvitaan Classic-käyttöympäristö. Käyttöjärjestelmä on julkaistu 23. lokakuuta 1999.

Tärkeimmät päivitykset
Apple kertoi Mac OS 9:n sisältävän "50 Uutta Ominaisuutta", erityisesti painotettiin Sherlock  2 -ohjelmaa, joka oli tarkoitettu tiedostojen etsimiseen.

Muita merkittäviä uudistuksia:
Käyttäjätunnukset ilman At Ease -ohjelmaa.
Äänentunnistuskirjautuminen (VoicePrint)
Avainnippu salasanojen tallentamiselle
Uudistuneet äänisäätimet
Puhesyntetisaattori
Remote Access Personal Server 3.5, ja tuki TCP/IP-asiakkaille PPP:n välityksellä
AppleScript-päivitys, jossa tuki TCP/IP:lle
Tiedostojen henkilökohtainen jako internetin välityksellä
Tulostimien jako internetin välityksellä
128-bittinen tiedostojen kryptaus Finderissa
Mahdollisuus polttaa CD-levyjä suoraan Finderissä (Mac OS 9.1)
Tuki yli 2 gigatavun tiedostoille

Mac OS
Chuck (televisiosarja)

Chuck on yhdysvaltalainen Warner Brosin tuottama televisiosarja, joka alkoi Yhdysvalloissa 24. syyskuuta 2007 NBC-kanavalla. Sarjaa tehtiin viisi tuotantokautta. Suomessa sarja alkoi Sub-kanavalla 8. kesäkuuta 2010.

Sarja kertoo tietokone-ekspertti Chuck Bartowskista, jonka aivoihin siirtyy huippusalainen tietokanta sähköpostin välityksellä. Sen seurauksena CIA ja NSA lähettävät agenttinsa hänen peräänsä. Ennen kuin selviää kuinka arvokkaat tiedot saadaan talteen, Chuckin täytyy elää kaksoiselämää vakoojana, minkä vuoksi hänen henkensä on jatkuvasti vaarassa.

Näyttelijät ja hahmot

Juoni 
Chuck Bartowski (Zachary Levi) työskentelee tietokone-eksperttinä Buy More -nimisessä elektroniikkaa ja kodinkoneita myyvässä tavaratalossa. Hän asuu siskonsa Ellien (Sarah Lancaster) ja tämän miehen Devonin (Ryan McPartlin) kanssa. He ovat molemmat lääkäreitä, jotka kannustavat Chuckia jatkuvasti etenemään työ- ja rakkauselämässään. Chuckin paras ystävä on hänen työkaverinsa Morgan Grimes (Joshua Gomez).

Sarjan alussa Chuck elää täysin normaalia elämää, kunnes saa vanhalta koulukaveriltaan Bryce Larkinilta (Matthew Bomer), karkuteille lähteneeltä CIA:n agentilta, sähköpostiinsa oudon tiedoston. Pahaa-aavistamaton Chuck avaa tiedoston, ja kaikki Yhdysvaltain hallinnon salaiset tiedot sisältävä Risteymä-niminen tietokanta siirtyy hänen aivoihinsa sähköpostiin piilotettujen kuvien kautta. Hallinnon oma kopio Risteyksestä tuhoutuu Brycen paetessa, ja Chuckille jää toistaiseksi ainoa. Hänellä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin käyttää Risteyksen tietoja auttaakseen hallintoa nappaamaan salamurhaajia ja kansainvälisiä terroristeja. Risteys aiheuttaa "välähdyksiä" joita Chuck näkee sellaisten henkilöiden ja asioiden lähellä, joista on merkintöjä tietokannassa. Chuckin avuksi lähetetään agentti Sarah Walker (Yvonne Strahovski) ja eversti John Casey (Adam Baldwin), joiden tehtävänä on suojella häntä ja tietokantaa.

Sarah esittää Chuckin tyttöystävää ja hankkii työn läheisestä Wienerlicious-nimisestä hot dogeja myyvästä pikaruokalasta, ja John tulee töihin Buy Moreen. Näin he voivat tarkkailla Chuckia koko ajan. Sarah ja Chuck alkavat kuitenkin pitää toisistaan hieman enemmän kuin oli tarkoitus.

Chuck joutuu sarjan aikana huimiin seikkailuihin, vaikka hän tahtoisi kaiken olevan jo ohi.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
NBC:n televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
COM (tiedostomuoto)

COM on ohjelmatiedostomuoto 8-bittisessä CP/M:ssä ja MS-DOS:ssa, joka sisältää suoritettavan tietokoneohjelman.

Alun perin COM-tiedostopäätettä on käytetty DECin mini- ja mainframe-koneiden komentojonotiedostojen (Command file) päätteenä 1970-luvulla. 

Jotkut virusten kirjoittajat ovat hyödyntäneet Internetin .com-verkkotunnuksen samankaltaisuutta.

MS-DOSin COM-tiedoston rakenne
COM-tiedostot ovat rakenteeltaan hyvin yksinkertaisia. Niissä ei ole otsikkotietoja eikä metadataa, ainoastaan ohjelmakoodi. COM-ohjelmat alkavat muistiosoitteesta 0x100. Segmentti löytyy prosessorin DS-rekisteristä. Kaikki data ja ohjelmakoodi ovat samassa segmentissä. COM-ohjelman suurin koko on 64 kilotavua (miinus 256 tavua).

COM-muodon seuraaja on EXE. Jos hakupolussa on samanniminen .COM ja .EXE-päätteinen tiedosto, ohjelmaa käynnistettäessä COM-päätteinen ajetaan.

Tiedostomuodot
Suohaukat

Suohaukat (Circus) on haukkojen heimoon kuuluva petolintusuku. Sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljätoista lajia. Suohaukat lentelevät matalalla niittyjen ja soiden yläpuolella ja etsivät sieltä käsin saaliikseen pieniä nisäkkäitä ja lintuja, joskus myös kaloja. Suku on saanut tieteellisen nimensä lintujen pyörivästä liikehdinnästä soidinmenojen aikana. Suohaukkojen koiraat ja naaraat ovat väritykseltään useimmiten hyvin erilaisia.

Suomessa pesii vakituisesti sinisuohaukka ja ruskosuohaukka sekä hyvin harvinaisena niittysuohaukka. Vierailijoina voidaan satunnaisesti tavata muitakin lajeja.

Lajit 
 Afrikansuohaukka (Circus ranivorus)
 Arosuohaukka (Circus macrourus)
 Australiansuohaukka (Circus approximans)
 Helmisuohaukka (Circus assimilis)
 Huppusuohaukka (Circus melanoleucos)
 Madagaskarinsuohaukka (Circus macrosceles)
 Mustasuohaukka (Circus maurus)
 Niittysuohaukka (Circus pygargus)
 Pampasuohaukka (Circus buffoni)
 Raitasuohaukka (Circus cinereus)
 Réunioninsuohaukka (Circus maillardi)
 Ruskosuohaukka (Circus aeruginosus)
 Sinisuohaukka (Circus cyaneus)
 Siperiansuohaukka (Circus spilonotus)

Lähteet

Viitteet 

ar:طائر الهار
eo:Cirkuenoj
gu:પટ્ટાઈ
lt:Lingės
mn:Хулд
nl:Kiekendieven
ja:チュウヒ亜科
no:Kjerrhauker
ru:Луневые
ta:பூனைப் பருந்து
tr:Tuygun
Haarahaukat

Haarahaukat (Milvus) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Haarahaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.

Haarahaukkoihin kuuluvia lajeja 
 Haarahaukka (Milvus migrans)
 Isohaarahaukka (Milvus milvus)

Aiheesta muualla 
BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
ITIS: Milvus 

Haukat
1900 (elokuva)

1900 (Novecento) on Bernardo Bertoluccin ohjaama italialainen eeppinen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1976. Nimekkään kansainvälisen näyttelijäjoukon tähdittämä teos on kuvattu Bertoluccin kotiseudulla Emiliassa ja se kertoo kahden miehen kohtaloiden kautta Italian poliittisista käänteistä 1900-luvun alkupuolella. Se esitettiin Cannesin elokuvajuhlilla 1976 kilpailusarjan ulkopuolella.

The New York Timesin kriitikot valitsivat 1900:n vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni 
Teos kuvaa Il Padronen perillisen (De Niro) ja maatyöläisen äpäräpojan (Depardieu) ystävyyttä, sen pohjimmaista mahdottomuutta ja paternalistisen maanomistuksen tuhoisia vaikutuksia.

Rooleissa

Vastaanotto 
Iltalehden Jyrki Laelman mukaan 1900 on ”Välillä visuaalisesti mahtavaa, välillä tyhjäkäyntiä – vuosikymmenien saatto tuo pakosta episodimaisuutta ja kiirettäkin.”

Ilta-Sanomien Timo Malmin mielestä kyseessä on ”vavahduttava fresko” luokkataistelun ja fasismin vuosikymmenistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Interview with Bernardo Bertolucci about ”1900”. 

Vuoden 1976 italialaiset elokuvat
Historialliset elokuvat
Bernardo Bertoluccin ohjaamat elokuvat
Sonia Sotomayor

Sonia Sotomayor (s. 25. kesäkuuta 1954 New York City, New York) on yhdysvaltalainen juristi, joka on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomari. Presidentti Barack Obama nimesi hänet eläkkeelle jääneen David Souterin seuraajaksi 26. toukokuuta 2009. Ennen nimitystään Sotomayor toimi 17 vuotta liittovaltion tuomarina. Hän on oikeusistuimen kolmas naistuomari ja ensimmäinen latinotaustainen tuomari.

Sotomayor valmistui ensin Princetonin yliopistosta vuonna 1976 ja sitten Yalen yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1979. Hän työskenteli apulaispiirisyyttäjänä New Yorkissa ja sen jälkeen yksityisessä lakitoimistossa vuoteen 1992 asti.

Vuonna 1991 presidentti George H. W. Bush nimitti Sotomayorin tuomariksi eteläisen New Yorkin aluetuomioistuimeen (District Court), jossa hän toimi kunnes presidentti Bill Clinton nimitti hänet Yhdysvaltain valitustuomioistuimen toisen tuomiopiirin tuomariksi vuonna 1997.

Presidentti Barack Obama nimitti Sotomayorin korkeimpaan oikeuteen keväällä 2009. Senaatin vahvistettua nimityksen äänin 68–31 Sotomayor vannoi virkavalansa 8. elokuuta 2009.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Sukuviesti

Sukuviesti on Sukuseurojen Keskusliitto SSK ry:n julkaisema, viisi kertaa vuodessa ilmestyvä sukuseurojen, sukututkimuksen, historian ja kulttuurin aikakauslehti, joka kuuluu Suomen kulttuurinlehtien luetteloon. Sukuviesti -lehden teema on "Sukumme eilen, tänään ja huomenna". Lehden toimitus on Espoossa ja vastaava toimittaja on Eine Kuismin.

Sukuviestin aihepiirit jakautuvat kolmeen ryhmään:

Oman suvun taustahistoria
 tutkittua tietoa esipolviemme elinoloista, paikkakuntien, ammattien, tapojen ja sukujen historiasta
 kuvauksia yksittäisten ihmisten elämänkohtaloista

Sukujen yhteistoiminta ja uutiset
 selostuksia sukujen toiminnasta
 ilmoituskanava sukuseurojen jäsenille ja suvuilta toisille

Tutkimusohjeita
 sukututkimusselostuksia ja -tuloksia
 tietoa nimien alkuperäselvityksistä
 arkistojen ja asiakirjojen käyttöohjeita
 käsialatulkintaa
 kirjaesittelyjä ja -arviointeja

Aiheesta muualla
Sukuviesti-lehti 

Suomalaiset harrastelehdet
Sukututkimus
S/S Tornator II

S/S Tornator II on nykyään Helsingissä oleva höyryhinaaja, joka valmistui vuonna 1906 Varkautelaiselta Paul Wahl & Co:n maineikkaalta konepajalta. Hinaaja rakennettiin valmistusnumerolla 418, yhtenä Oy Tornator Ab:n tilaaman neljän linjahinaajan sarjaa.  Alus toimi Saimaalla Tornator-yhtiön palveluksessa vuoteen 1931, jolloin se yritysfuusion myötä liitettiin Enso-Gutzeit Oy:n Saimaan laivastoon.

Laiva ostettiin yksityisomistukseen vuonna 1969, maalattiin valkoiseksi ja sai nimen Amanda. Laiva siirrettiin merelle 1970-luvulla ja jostain syystä siitä poistettiin höyrykattila 1980-luvulla. Se makasi erilaisissa paikoissa Helsingin edustalla ja pääsi todella huonoon kuntoon, kunnes laivan kunnostustyöt aloitettiin omistajan vaihduttua 1996.

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

Aiheesta muualla
 S/S Tornator II Suomen höyrypursiseuran sivuilla 
 Tornator II - viralliset sivut

Höyrylaivat
Hinaajat
The Hobbit (vuoden 1977 elokuva)

The Hobbit on Jules Bassin ja Arthur Rankinin ohjaama animaatioelokuva vuodelta 1977. Elokuva perustuu J. R. R. Tolkienin romaaniin Hobitti eli sinne ja takaisin. Sama tuotantoryhmä teki myös vuonna 1980 julkaistun The Return of the King -elokuvan.

The Hobbitin televisioensi-ilta oli Yhdysvalloissa 27. marraskuuta 1977. Suomessa Future Film julkaisi sen DVD:llä ja elokuva dubattiin suomeksi.

Ääninäyttelijät

Katso myös 

 Hobitti (vuosina 2012−2014 julkaistu elokuvatrilogia)

Lähteet 
 

Vuoden 1977 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
J. R. R. Tolkienin teoksiin perustuvat elokuvat