joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
EBK

Esbo Bollklubb (EBK) on vuonna 1940 perustettu keskiespoolainen jalkapallo- ja futsalseura. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2021 Naisten Ykkösessä ja miesten edustusjoukkue neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa. B-tyttöjen edustusjoukkue pelaa kaudella 2021 TB SM-sarjaa. Kaksikielisen seuran toiminta-aluetta ovat Espoon keskus ja sen lähialueet.

Aiemmin seuralla oli muutakin toimintaa, mutta se on viime vuosina erikoistunut pelkästään jalkapalloon ja futsaliin. Parhaimmillaan miesten edustusjoukkue on pelannut Kakkosessa vuosina 1989–91. Futsalissa edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Futsal Ykkösessä. Naisten edustusjoukkue pelasi naisten SM-sarjassa vuosina 1993 ja 1994. EBK:lla on monen ikäisille pojille sekä tytöille tarkoitettuja joukkueita. Seuran C-tytöt saavuttivat vuonna 2018 Suomen mestaruuden.

Seuran suurimmat kilpailulliset menestykset ovat C-tyttöjen Suomen mestaruus vuonna 2018 ja miesten Suomen Cupin pikkufinaalin voitto vuonna 1995. EBK on Espoon vanhin edelleen toimiva jalkapallon toiminnassaan jatkuvasti pitänyt seura. Kauklahden Pyrintö on vanhempi seurana, mutta jalkapallo on tullut sen toimintaan vasta myöhemmin.

EBK:n puheenjohtajat

 1940 Tor Petrell
 1941–45 Alf Lindholm
 1946 Torsten Rein
 1947–48 Nils-Erik Ekman
 1949 Karl Weckström
 1950 Nils-Erik Ekman
 1951–52 Tor Petrell
 1953 Lars Schönberg
 1954 Balder Weckström
 1955–63 Georg Cederqvist
 1964–67 Stig Hasselström
 1968 Lars Holmberg
 1969–75 Rolf Mattsson
 1976	Arto Nikulainen
 1977–78 Leif Kumlin
 1979–82 Lars Lakanen
 1983–85 Pål-Olof Björklund
 1986–89 Mauri Salonen
 1990–92 Håkan Sundström
 1993 Tapio Kortelainen
 1994 Hannu Hirvonen
 1995–97 Esa Martonen
 1998–00 Erkki Lavanti
 2001 Jukka Serpola
 2002 Jaana Antikainen
 2003–2010 Matti Kumpulainen
 2011–2015 Juha Pylkkö
 2015–2016 Mikko Lind

EBK:n valmennuspäälliköt

 2007–2010 Tommy Nordenswan
 2011 Heikki Kurkinen
 2012–2013 Riku Remes
 2014– Petteri Olkkonen

EBK:n kasvattamia pelaajia
 Pedro Avila
 Wilma Forsblom
 Kati Hakala
 Osmo Kleemola
 Janne Laine
 Ossi Martikainen
 Tiia Messala
 Tiina Messala
 Otto Ollikainen
 Iina Salmi
 Daniela Tjeder
 Veera Vartiainen
 Altin Zeqiri

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seuran sivut

Suomalaiset jalkapalloseurat
Espoolaiset urheiluseurat
Espoon keskus
Vuonna 1940 perustetut urheiluseurat
Suomalaiset futsalseurat
Buck Angel

Buck Angel (s. 5. kesäkuuta 1962 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen transsukupuolinen pornonäyttelijä, ohjaaja ja seksivalistaja. Hän on ensimmäinen transsukupuolinen pornonäyttelijä, joka on korjannut sukupuolensa naisesta mieheksi (hefemale).
Buck Angel on muuttunut sukupuolenkorjauksen myötä muilta osin maskuliinisen miehen näköiseksi, mutta ei ole käynyt läpi sukupuolielinten korjausleikkausta. Hänellä on vulva, ja hän mainostaa itseään nimellä "the man with a pussy", eli "mies, jolla on pillu". 

Suomalainen showrockyhtye Roctum teki soundtrackin Buck Angelin elokuvaan UFC 2-Tattooed and Screwed vuonna 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Buck Angelin viralliset sivut 
 Buck Angel

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Teppo

Teppo on suomalainen miehen etunimi.

Teppo on suomalainen muunnos alkuaan kreikkalaisesta nimestä Stefanos, joka merkitsee 'seppelöityä', 'kruunattua'. Joissakin tapauksissa nimen lähtökohtana on ollut kreikan Teofilus ('Jumalan ystävä') tai Teodor ('Jumalan lahja'). 

Nimi on päässyt puolipakanallisten hevosmiesten jumalien joukkoon; Matka-Teppoa rukoiltiin tien neuvomisessa. Etunimenä Teppoa alettiin käyttää 1800-luvulla ja sen suosio oli suurin 1960-1980-luvuilla. Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1950 lähtien.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 3 955 miestä on saanut nimekseen Teppo.

Tunnettuja Teppoja 
Teppo Airaksinen, ohjaaja ja käsikirjoittaja
Teppo Eskelinen, filosofi ja yhteiskuntapolitiikan dosentti
Teppo Haapasalo, muusikko, graafinen suunnittelija ja televisiotuottaja
Teppo Hakala, rautakauppias, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Teppo Hauta-aho, kontrabasisti ja säveltäjä
Teppo Heikkilä, lentopalloilija
Teppo Heikkinen, jalkapalloilija
Teppo Heimo, pikajuoksija
Teppo Hirvi-Kunnas, Mannerheim-ristin ritari
Teppo Jalonen, kestävyysjuoksija
Teppo Jänis, kanteleensoittaja
Teppo Järvinen, lavastaja
Teppo Kaivola, koripalloilija
Teppo Kesäläinen, kilpasoutaja
Teppo Kivelä, jääkiekkoilija
Teppo Koivisto, pianisti
Teppo Korte, yritysjohtaja ja vuorineuvos
Teppo Kotivuori, jääkärimajuri
Teppo Kröger, yhteiskuntapolitiikan professori
Teppo Laaksonen, urheilutoimittaja ja -selostaja
Teppo Lampela, laulaja (kontratenori)
Teppo Lampio, riistabiologi ja eräkirjailija
Teppo Laurinolli, kuvanveistäjä
Teppo Lindsberg, pesäpalloilija
Teppo Manner, näyttelijä
Teppo Martikainen, liiketaloustieteen professori
Teppo Marttinen, jalkapallomaalivahti
Teppo Mattsson, jääkiekkoilija
Teppo Mäkelä, salibandyn pelaaja
Teppo Mäkynen, jazzrumpali, DJ, säveltäjä ja musiikkituottaja
Teppo Numminen, jääkiekkoilija
Teppo Nättilä, Yleisradion musiikkitoimittaja
Teppo Paulasto, kirjailija
Teppo Raikas, näyttelijä
Teppo Raikko, oik. Teemu Grönberg, toimitusjohtaja ja laulaja
Teppo Rastio, jääkiekkoilija
Teppo Repo, kansanmuusikko
Teppo Ruohonen, laulaja
Teppo Räisänen, televisio-ohjaaja ja käsikirjoittaja
Teppo Salakka, muusikko
Teppo Salmisaari, meloja
Teppo Samooja, kirjastonhoitaja, kirjastoneuvos ja teatteriarvostelija
Teppo Sillantaus, toimittaja ja kirjailija
Teppo Sirniö, Rautavaaran ja Petäjäveden ent. kunnanjohtaja
Teppo J. Suonperä, Hämeen lennoston ent. komentaja, Viisasten kerhon puheenjohtaja
Teppo Syrjälä, estejuoksija
Teppo Säkkinen, keskustalainen poliitikko
Teppo Takala, diplomaatti
Teppo Turkki, kirjailija ja radiotoimittaja
Teppo Vapaus, oik. Frank Leppänen, toimittaja ja muusikko
Teppo Velin , rumpali
Teppo Vihola, Snellman-instituutin ja Suomen maatalousmuseo Sarkan ent. johtaja
Teppo Virta, jääkiekkoilija
Teppo Välimäki, harmonikansoittaja ja mestaripelimanni
Teppo Välimäki, toimittaja ja jalkapallovalmentaja

Kuvitteellisia Teppoja
Teppo Tulppu, Aku Ankan naapuri Disneyn sarjakuvissa

Muut
suomalainen punk-yhtye Pyhät Tepot

Lähteet

Viitteet
Alanya

Alanya (Antiikin aikana tunnettu nimellä Coracesium) on kaupunki ja lomakohde Turkin Antalyan maakunnassa, Välimeren rannalla. Vuonna 2012 kaupungissa oli 104 573 asukasta.

Talous 

Alanyassa lomailee sesonkiaikana paljon matkailijoita, erityisesti Pohjoismaista, Saksasta, Venäjältä ja Alankomaista. Turismi on alueen pääelinkeino. Myös maanviljelyä, etenkin vihannesten ja hedelmien tuotantoa, harjoitetaan runsaasti.

Nähtävyyksiä 

Alanya Kale (linnoitus), vanha keskusta, Süleymaniyen moskeija ja karavaaniseralji
Kızıl Kule (Punainen torni), 33 metriä korkea tiilirakennus satamassa, jossa sijaitsee etnografinen museo
Tersane (arsenaali), kuivatelakka, joka sijaitsee Tornin vieressä
Damlataş-tippukiviluola, jonka keskilämpötila on 22 °C ja kosteusprosentti 96 %
Arkeologinen museo
Dim-tippukiviluola, maailman kolmanneksi pisin tippukiviluola, joka löydettiin sattumalta vuonna 1994 ja avattiin yleisölle vuonna 1997. Sijaitsee vuorilla Dim-joen suistolla.
Sapaderen kanjoni noin tunnin ajomatkan päässä. Kanjoniin on rakennettu yli 500 metriä pitkä puinen silta, jota pitkin pääsee kävelemään isolle vesiputoukselle.

Maantiede 

Kaupunki sijaitsee Antalyanlahdella, Pamphylian alueella. Pohjoisessa vastaan tulevat Taurusvuoret ja etelässä Välimeri. Kaupungin jakaa kivikkoinen niemi, ja se rajoittuu länsipuolella Kleopatra-rantaan ja idässä yli 15 kilometriä pitkään rantaan, jolla ei ole virallista nimeä.

Ilmasto

Ystävyyskaupungit 
 Néa Ionía, Kreikka
 Gladbeck, Saksa
 Wodzisław Śląski, Puola
 Schwechat, Itävalta
 Rovaniemi, Suomi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antalyan maakunta
Turkin kaupungit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Turkin piirikunnat
Torsti

Torsti on suomalainen miehen etunimi ja myös sukunimi.

Torsti on suomalainen muunnos skandinaavisesta nimestä Torsten, joka koostuu sanoista Tor-jumala sekä sten 'kivi'.

Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908 lähtien. Nimipäivä on 27. helmikuuta (ennen vuotta 2000 kuitenkin karkausvuosina 28. helmikuuta).

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Torsti-nimen on saanut 1 608 miestä ja alle viisi naista. Saman lähteen mukaan Torsti oli helmikuussa 2020 sukunimenä 134 suomalaisella.

Tunnettuja Torsteja 
Etunimenä:
Torsti Blom (1924–2000), vakuutusvirkailija ja kirjailija
Torsti Järvenpää (s. 1954), jääkiekkoilija
Torsti Koskinen (1933–2009), huumepoliisi
Torsti Ossian Koskinen (1924–1987), murhasta epäilty ja vapautettu
Torsti Kotilainen (1896–1981), eversti ja rykmentin komentaja
Torsti Laaksonen (s. 1934), asesuunnittelija
Torsti Lehtinen (s. 1942), kirjailija, kääntäjä ja filosofi
 Timo Torsti Antero Mikkonen, Timo T. A. Mikkonen (1947–2017), toimittaja, televisiojuontaja ja viestintäalan yrittäjä
Torsti Mäkinen, Theon (s. 1982), Lovex-bändin laulaja
Torsti Spoof, Leverage-yhtyeen kitaristi, säveltäjä ja musiikkituottaja
Torsti Verkkola (1909–1977), lentokonesuunnittelija, Teknillisen korkeakoulun rehtori

Sukunimenä:
Pilvi Torsti (s. 1976), poliitikko, historiantutkija ja tietokirjailija
Samu Torsti (s. 1991), alppihiihtäjä

Kuvitteellisia Torsteja
 Torsti, monipuolisuusneuvoja ja -tietäjä, Helsingin Sanomien  Torsti Tietää -palstan hoitaja, vuorotellen aikaisemmin Kirstin, nykyisin Siskon kanssa
Torsti Toro, Sasun pulska kaveri Vekarat-lastenohjelmassa; Torstin isä on kotoisin Espanjasta.

Lähteet

Viitteet 

Etunimet
Sukunimet
Oili

Oili on suomalainen naisen etunimi. Se on muunnos venäläisperäisestä nimestä Olga, joka puolestaan on muunnos pohjoismaisesta nimestä Helga ('pyhä'). Nimen suurin suosio oli 1930–1950-luvuilla ja Suomen almanakassa Oili on ollut vuodesta 1929 lähtien. Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Oili-nimen on saanut 4 646 naista.

Tunnettuja Oileja 
 Oili Jaatinen (s. 1899), näyttelijä
 Oili Komonen (1921–2003), kirjailija
 Oili Korkeamäki (1934–2017), kansatieteilijä ja kuluttajansuoja-asiantuntija
 Oili Mäki (1925–2011), tekstiilitaiteilija ja professori
 Oili Sainila (s. 1948), runoilija ja kirjailija
 Oili Siikaniemi, Oili Sinimi (1888–1932), laulaja
 Oili Suomi (s. 1927), kommunistipoliitikko, SKDL:n ent. kansanedustaja
 Oili Suominen (s. 1941), suomentaja
 Oili Tanninen (s. 1941) (s. 1933), lastenkirjailija, taidegraafikko, animaatiofilmien tekijä ja kuvittaja
 Oili Vainio (1940–2001), iskelmälaulaja

Kuvitteellisia Oileja 
 Oili Lumme, päähenkilö televisioelokuvassa Sano Oili vaan

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Jean-Paul Gaultier

Jean-Paul Gaultier (s. 24. huhtikuuta 1952 Arcueil, Val-de-Marne, Ranska) on ranskalainen muotisuunnittelija. Hänellä on hänen omaa nimeään kantava muotitalo, jonka tuotteisiin lukeutuvat niin haute couture, valmisvaatteet kuin myös parfyymit. Gaultier suunnittelee tällä hetkellä kokoelmia myös Hermès'n muotitalolle. Gaultier on myös usein työskennellyt yhteistyössä sukkahousuja tuottavan Wolfordin kanssa. Gaultier tunnetaan muotimaailmassa lempinimellä enfant terrible ("kauhukakara"), sillä hänen rajoja rikkovat luomuksensa poikkeavat usein täysin ajan trendeistä ja valtavirrasta. Hänet tunnetaan myös muun muassa poptähti Madonnan Blonde Ambition -konserttikiertueelle suunnittelemista puvuistaan, joista kuuluisin lienee "tötterönmuotoiset" rintaliivit.

Gaultierillä ei ole muotialan koulutusta, mutta hän aloitti uransa lähettämällä luonnoksiaan muotimaailmassa työskenteleville ihmisille jo varhaisessa iässä. Gaultier aloitti uransa vuonna 1970 työskentelemällä Pierre Cardinin muotitalossa. Vuonna 1976 hän julkaisi oman ensimmäisen kokoelmansa. Gaultierin kokoelmat ovat usein kiinnittäneet huomiota, ja Gaultieria pidetäänkin esimerkiksi miesten hameiden "popularisoijana".

Gaultier on myös luonut puvustuksia elokuviin kuten Pedro Almodóvarin Kika, Luc Bessonin The Fifth Element – puuttuva tekijä, Jean-Pierre Jeunet'n Kadonneiden lasten kaupunki (La Cité des enfants perdus) ja  Peter Greenawayn Kokki, varas, vaimo ja rakastaja. Gaultier suunnitteli puvustuksen myös Madonnan Confessions-kiertueelle vuonna 2006 sekä useat muusikko Marilyn Mansonin esiintymispuvut. 

Gaultierin lanseeraamat hajuvedet ovat suosittuja. Ensimmäisen tuoksunsa, naisille suunnatun Classiquen, hän julkaisi vuonna 1993, jota seurasi miehille suunnattu Le Mâle. Muita tuoksuja ovat Fragile ja Gaultier2.

Suomalaisista malleista Ninja Sarasalo on työskennellyt Gaultierille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 

Gaultier, Jean-Paul
Gaultier, Jean-Paul
Gaultier, Jean-Paul
Muotitalot
Vaatemerkit
Kansallinen fasistipuolue

Kansallinen fasistipuolue (, lyh. PNF) oli italialainen fasistinen puolue, joka toimi vuosina 1921–1943.

Partito Nazionale Fascista on nykyisin ainoa puolue, joka on kielletty Italian perustuslailla. Kielto koskee myös sen kaikkia mahdollisia seuraajia.

Tausta 
Benito Mussolini muutti puolisotilaallisen Fasci Italiani di Combattimento -järjestönsä puolueeksi 7. marraskuuta 1921. Samana vuonna hän ja 35 muuta fasistia onnistuivat pääsemään Italian parlamenttiin. Etevillä puhujanlahjoillaan Mussolini sai kansansuosiota ja onnistui lisäämään puolueen kannatusta. Puolueen jäsenille tyypillisiä ajatuksia olivat äärimmilleen viety nationalismi, demokratian vastaisuus, antikommunismi, ja niitä se toteutti väkivaltaisin hyökkäyksin vasemmistolaisia järjestöjä ja ammattiliittoja vastaan.

Vallassa 
Yhteensä 40 000 puolueen jäsentä marssi Roomaan 28. syyskuuta 1922, jolloin epätoivoinen kuningas Viktor Emanuel III joutui taipumaan ja nimittämään Mussolinin uudeksi pääministeriksi. Aluksi fasistit tekivät yhteistyötä muiden puolueiden kanssa, lukuun ottamatta sosialisteja, joihin fasistit suhtautuivat erittäin vihamielisesti.

Vuonna 1923 Mussolini esitti uuden lain, jolla se puolue, jota kannattaisi vähintään neljäsosa äänestäjistä, saisi kaksi kolmasosaa parlamentin paikoista. Lain avulla PNF:sta tuli ylivoimaisesti Italian suurin puolue. Samana vuonna pidettiin vaalit, jotka osoittautuivat fasisteille täydelliseksi menestykseksi. He lisäsivät kannatustaan uhkailemalla äänestäjiä.

Mussolini otti 3. tammikuuta 1925 itselleen diktaattorin valtuudet, ja vuonna 1928 säädetty laki yhdistettynä parlamentin lakkauttamiseen vaikutti niin, että PNF:sta tuli Italian ainoa laillinen puolue. Vuonna 1930 puolueen eri organisaatioilla oli noin 10 000 000 jäsentä, mikä tarkoitti noin neljännestä koko maan väestöstä.

Diktatuurin loppu  
Fasistien diktatuuri kesti vuoteen 1943, jolloin Italian jatkuviin sotilastappioihin toisessa maailmansodassa pettynyt fasistien suuri neuvosto kaappasi vallan ja syöksi Mussolinin vallasta. Diktaattorin seuraajaksi valittiin marsalkka Badoglio, jonka johtama uusi hallitus lakkautti fasistipuolueen. Sittemmin Mussolini yritti elvyttää puoluetta Salòn tasavallassa, mutta suunnitelma epäonnistui kun partisaanisissit surmasivat hänet ja liittoutuneet lakkauttivat Salòn tasavallan.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Mussolinin ja mustapaitojen juhlapäivänä. Fascismi 10-vuotias 28.10.1932, Hakkapeliitta, 25.10.1932, nro 43, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.

Fasistinen Italia
Fasistiset puolueet
Italialaiset puolueet
Challenger 2

Challenger 2 on englantilainen taistelupanssarivaunu, jonka valmistajana toimii Vickers Defence Systems. Se valittiin Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan käyttöön vuonna 1991 korvaamaan Chieftain-taistelupanssarivaunut. Yhdistyneen kuningaskunnan lisäksi Challenger 2:stä käyttää Oman.

Challenger 2 kehitettiin Challenger 1:n pohjalta. Vaikka ulkoapäin Challenger 2 näyttää samankaltaiselta kuin Challenger 1, vain viisi prosenttia osista sopii kumpaankin taistelupanssarivaunuun.

Ensimmäinen sarjatuotettu Challenger 2 valmistui vuoden 1994 puolivälissä. Britannian armeija tilasi 386 Challenger 2 -taistelupanssarivaunua ja 22 koulutuspanssarivaunua. Omanin maavoimat tilasivat 38 Challenger 2:sta. Tilatut panssarivaunut valmistettiin vuoteen 2002 mennessä. Taistelukäytössä Challenger 2 on ollut Bosniassa, Kosovossa, ja Irakissa.

Poiketen muista Naton taistelupanssarivaunuista Challenger 2 käyttää rihlattua L30A1-kanuunaa. Challenger 2 voi kantaa mukanaan 49 ammusta kanuunaansa.

Challenger 2 on yksi raskaiten panssaroiduista taistelupanssarivaunuista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdistyneen kuningaskunnan taistelupanssarivaunut
National Post

The National Post on kanadalainen päivittäin ilmestyvä kansallinen sanomalehti, jonka omistaa Postmedia Network. Sitä julkaistaan englanninkielisenä, broadsheet-koossa. Lehden perusti vuonna 1998 Conrad Blackhieman aiemmin hankkimansa talousjulkaisu Financial Postin laajennuksena. Lehti on poliittiselta suuntaukseltaan konservatiivi ja pyrkii kilpailemaan englanninkielisen The Globe and Mail -sanomalehden kanssa osin samoista lukijoista.

Lehden viikoittainen levikki oli vuonna 2015 noin 1,12 miljoonaa ja vuonna 2016 lehden päivälevikki oli noin 186 000. Tällöin se oli mittausajankohdasta riippuen Kanadan viidenneksi tai seitsemänneksi laajalevikkisin sanomalehti. Sen pääkonttori sijaitsee Torontossa.

19. toukokuuta 2006 National Post uutisoi etusivullaan, että Iranin parlamentti on säätänyt lain, jonka mukaan juutalaisten ja muiden uskonnollisten vähemmistöjen on käytettävä vaatteissaan erottavaa merkkiä ja vertasi käytäntöä natsi-Saksaan. Tarina osoittautui ankaksi, mutta sitä ennen se levisi laajasti uutisvälineisiin ympäri maailmaa. 24. toukokuuta päätoimittaja Doug Kelly esitti lehdessä anteeksipyyntönsä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut

Kanadalaiset sanomalehdet
Toronto
K1 MBT

K1 MBT (myös nimillä Type 88 ja ROKIT) on Etelä-Korean armeijan käytössä oleva taistelupanssarivaunu, jonka on kehittänyt General Dynamics Land Systems Division. K1-taistelupanssarivaunu oli vastaus Etelä-Korean armeijan vaatimuksiin omasta taistelupanssarivaunusta. Ensimmäiset 2 prototyyppiä valmistettiin Yhdysvalloissa vuonna 1983 ja sarjatuotannosta vastasi Hyundai Precision Et Ind Co Ltd. 1000 K1-taistelupanssarivaunua on valmistettu.

Myöhemmin vaunutyypistä tehtiin edellistä suuremman tykin saanut kehitysversio K1A1. Vaunutyypeissä on joitain M1 Abrams -vaunujen suojauksiin ja ammunnanhallintaan liittyviä ominaisuuksia, ja näissä on NBC-suojaus ABC-aseita vastaan.

K2 Black Panther on K1:n seuraaja, jossa vain vähän yhteistä K1:n kanssa.

Muunnelmat 
K1:n muunnelmia:
 K1A1, parannettu malli 120mm aseella
 K1 ARV
 K1 AVLB
 K1E1, päivitetty malli

Lähteet

Aiheesta muualla

Eteläkorealaiset taistelupanssarivaunut
Korean tasavallan asevoimien kalusto
Jeremy Roenick

Jeremy Shaffer Roenick (s. 17. tammikuuta 1970 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen NHL:ssä pitkän uran tehnyt jääkiekkoilija. Parhaimmillaan keskushyökkääjänä pelaava Roenick oli Chicago Blackhawksin riveissä 1990-luvun alussa, jolloin amerikkalaissentteri ylitti kolmasti sadan runkosarjatehopisteen rajan.

Roenick on pelanut yhteensä 1363 NHL-ottelua, tehnyt yhteensä 513 maalia, syöttänyt yhteensä 703 ja kerännyt tehopisteitä 1216 kappaletta. Häntä pidetään yhtenä parhaista pelaajista, jotka eivät ole voittaneet Stanley Cupia. Roenick pelasi yhden kerran Stanley Cupin finaaleissa kaudella 1991–92, jolloin Chicago hävisi Pittsburgh Penguinsille.

Ura 
Chicago Blackhawks varasi Roenickin ensimmäisen kierroksen kahdeksantena vuoden 1988 varauskierroksella. Roenick aloitti NHL:ssä kautena 1988–1989 Chicagossa ja pelasi siellä kauteen 1995–1996. Seuraavalla kaudella (1997–1998) Roenick siirtyi Phoenix Coyotesiin ja pelasi siellä kauteen 2000–2001 ja sieltä hän siirtyi Philadelphia Flyersiin. Flyersissä Roenick ei ollut entisensä. Työsulun jälkeen Roenick siirtyi Los Angeles Kingsiin kun Flyers vahvisti itseään ostamalla esimerkiksi Peter Forsbergin Colorado Avalanchesta. Kaudeksi 2006–2007 hän palasi Coyotesiin.

Roenick pelasi viimeiset kaksi kauttaan San Jose Sharksissa ja ilmoitti uransa lopettamisesta 4. elokuuta 2009.

Tilastot

Seuraura

Kansainvälinen ura

Katso myös 

 Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 

 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Chicago Blackhawksin varaamat pelaajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Uima-allas

Uima-allas on vedellä täytetty allas, joka on tarkoitettu uimista varten.

Historiaa
Jo antiikin ajalla kreikkalaiset ja roomalaiset rakensivat uima-altaita urheilijoiden ja sotilaiden harjoittelua, mutta myös erilaisia vedessä pelattavia pelejä varten. Rooman keisareilla oli omat henkilökohtaiset uima-altaansa, joissa oli myös kaloja.

Eri tyyppisiä uima-altaita

Kilpauinti

Kansainvälisen uintiliiton FINAn sääntöjen mukaan uima-altaan pituus on 25 tai 50 metriä ja syvyys vähintään 1,35 metriä. Kilpailuja järjestetään erikseen lyhyellä ja pitkällä radalla. Olympialaisissa ja pitkän radan MM-kisoissa altaan pitää olla 50 metriä pitkä jaettuna 2,5 metrin leveisiin ratoihin, joista kahta reunimmaista ei käytetä. Veden lämpötilan pitää olla 25–28 celsiusastetta, valaistuksen vähintään 1 500 luxia ja syvyyden vähintään 2 metriä. Myös rataköysien värityksistä ja merkkilippujen paikoista on omat määräyksensä.

Poreallas
Poreallas on allas, jossa putkia pitkin vedenpinnan alapuolelle pumpataan ilmaa, mikä saa veden poreilemaan. Tavallisesti porealtaissa istutaan vedenpinnan alapuolella olevalla penkillä. Usein käytössä on myös erilaisia hierovia vesisuihkuja. Porealtaan vesi on usein lämmintä.

Lämminvesiallas 
Lämminvesialtaalla tarkoitetaan uima-allasta, jonka veden lämpötila on yli 32 celsiusastetta.

Ulkoallas 
Ulkoaltaalla tarkoitetaan allasta, jota ei ole katettu.

Kylmävesiallas
Kylmävesialtaalla tarkoitetaan allasta joka on mahdollista verrata avantoon. Kylmävesialtaan lämpötila on yleensä 4–10 celsiusastetta.

Muita altaita
Erilaisissa kylpylöissä, hotelleissa ja yksityisten ihmisten asunnoissa on hyvin erilaisia ja -kokoisia uima-altaita mm. Terapia-allas, kahluuallas, kylpytynnyri ja hyppyallas. Hyppyallas on yleensä 4–5 metriä syvä.

Uima-allasveden laatu 
Yleisessä käytössä (pääsy maksua vastaan tai ilmaiseksi) olevien uima-altaiden laatuvaatimuksista säädetään Sosiaali- ja terveysministeriön asetuksessa 315/2002. Sen mukaan allasvedessä ei saa olla pieneliötä, loisia tai mitään aineita sellaisia määriä, joista voi olla haittaa ihmisen terveydelle ja sen on oltava muutoinkin käyttötarkoitukseen sopivaa. Asetuksen lisäksi on laadittu soveltamisohje, joka sisältää selkeitä käytännön ohjeita uima-allasveden turvallisen laadun varmistamiseksi.

Ennätyksiä
Maailman suurin uima-allas sijaitsee San Alfonso del Marissa Chilessä. Maailman syvin uima-allas on 60 metriä syvä ja se sijaitsee Dubaissa. Maailman syvin uima-allas lienee myös venäläisen Dmitri Donskoi -sukellusveneen 4 × 2 × 2 metrin allas.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Puuttuva rengas

Puuttuva rengas on lähinnä kansanomaisessa puheessa ja mediassa esiintyvä käsite, jolla tarkoitetaan evoluutiossa avoinna olevaa tuntematonta kehitysvaihetta alkeellisemman ja kehittyneemmän muodon välillä. Erityisesti puuttuvasta renkaasta on puhuttu tarkoitettaessa löydettyjäkin välimuotoja ihmislajin kehityksessä apinamaisen eläimen ja ihmisen välillä, niitä uutisoidaan usein "puuttuvina lenkkeinä". 

Käsite on kuitenkin hieman harhaanjohtava, koska se luo kuvan suoraan etenevästä evoluutiosta.

Katso myös
 Piltdownin ihminen
 Ihmisen evoluutio
 Välimuotofossiili

Lähteet
Mikael Fortelius, Ihmisen lajikehitys – eli kaamean, karvaisen apinateorian paluu
No Missing Link? Evolutionary Changes Occur Suddenly, Professor Says

Evoluutio
Pakilan yläasteen koulu

Pakilan yläasteen koulu on Helsingin Länsi-Pakilassa sijaitseva, noin 380 oppilaan peruskoulu. Ruotsin ja englannin kielten lisäksi koulussa voi opiskella saksaa, ranskaa ja espanjaa. Liikunnassa ja musiikissa tarjotaan painotettua opetusta, johon haetaan soveltuvuuskokeella. Lisäksi opetuksessa korostuvat matemaattis-luonnontieteelliset aineet ja kuvataide. Koulun rehtorina on toiminut Juha Leino vuodesta 2015 lähtien.

Pakilan yläasteella järjestetään vuosittain päivä, jolloin vanhemmat tulevat oppilaiden puolesta kouluun.

Koulu muutti huhtikuussa 2022 yhteisiin tiloihin Pakilan ala-asteen koulun kanssa osoitteeseen Halkosuontie 88. Kesällä 2022 purettu koulurakennus valmistui vuonna 1939, minkä jälkeen sitä on laajennettu ja korjattu useaan otteeseen. Vanhan koulujärjestelmän aikaan koulu oli kansalaiskoulu, jossa opiskelivat ne, jotka eivät menneet oppikouluun. Sota-aikana koulun tiloissa majoitettiin sotilaspoikia, jotka eivät ikänsä vuoksi osallistuneet aseellisiin tehtäviin mutta toimivat erilaisissa avustustehtävissä, kuten ilmatorjunnassa.

Koulun tontille rakennettiin vuonna 1994 kaksi parakkia helpottamaan tilanpuutetta. Vuonna 2011 ne uusittiin kokonaan. Varsinaisen koulurakennuksen peruskorjaus oli määrä aloittaa vuoden 2019 alussa, mutta kaupunki harkitsee rakennuksen korvaamista uudella kunnostuksen korkean hinnan ja vanhan rakennuksen epäkäytännöllisyyden vuoksi.

Pakilan ala-aste sijaitsee yläasteen läheisyydessä, saman pyörätien varrella.

Komediasarja Rehtori on kuvattu Pakilan yläasteella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koulun kotisivut
 
 

Helsingin peruskoulut
Pakila
Myyrmäen jalkapallostadion

Myyrmäen jalkapallostadion (aikaisemmilta sponsorinimiltään Pohjola Stadion ja ISS Stadion) on Vantaalla Myyrmäessä sijaitseva jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 2000. Stadion toimii Kansallisessa Liigassa pelaavan PK-35 Vantaan sekä Vaahteraliigassa pelaavan TAFTin kotikenttänä. Stadionin kapasiteetti on 4 600 katsojaa.

Historia 

Stadionin ensimmäinen vaihe valmistui kesäkuussa 2000. Stadion on varsinaisesti jalkapalloareena, mutta se muuntautuu tapahtuman mukaan muuhunkin käyttöön. Stadionin pääkatsomossa on 2 250 katettua istumapaikkaa. Toisessa vaiheessa vuosina 2001–2002 rakennetussa katsomossa on paikkoja 2 050.

Vantaan kaupungin omistama yhtiö Kiinteistö Oy Länsi-Vantaan liikuntalaitokset osti 20. toukokuuta 2007 Metsäliitolta Myyrmäen jalkapallostadionin katsomorakenteet. Stadionille valmistuu tekonurmi, ja se soveltuu lähes ympärivuotiseen käyttöön. Stadion toimi vuoden 2009 Liigacupin finaalikenttänä.

Ennätykset 
30. huhtikuuta 2003 Suomi – Islanti, 4005 katsojaa, miesten harjoitusmaaottelu
23. heinäkuuta 2003 Helsingin Jalkapalloklubi – Glentoran FC, 4270 katsojaa, Mestarien liigan 1. karsintakierros 2003-2004
29. syyskuuta 2005 Myllykosken Pallo – Grasshopper-Club Zürich, 4101 katsojaa, UEFA Cupin 1. kierros 2005-2006

Lähteet

Aiheesta muualla 
Myyrmäen jalkapallostadion PK-35:n sivuilla

Suomen jalkapallostadionit
Vantaan rakennukset ja rakennelmat
Vantaan urheilu
Myyrmäki
Kylänraitti

Kylänraitti on Veikkolassa ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa, ja Veikkolan kyläyhdistys tuottaa sen talkoovoimin. Kylänraitista ilmestyy sekä paperipainos että internetissä julkaistava näköisversio.

Lehti on toiminut ainakin vuodesta 2004 saakka ja sen päätoimittaja on Matti Saartamo.

Aiheesta muualla 
 Veikkolan kyläyhdistyksen verkkosivu, jossa julkaistaan lehden näköisversio.

Kirkkonummi
Suomalaiset paikallislehdet
The Libertine

The Libertine on ohjaaja Laurence Dunmoren ohjaama draamaelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 2004. Sen pääosissa ovat Johnny Depp ja Samantha Morton.

The Libertine kertoo tositapahtumiin pohjautuen 1600-luvulla eläneen Rochesterin jaarlin John Wilmotin elämästä ja kuolemasta. Nihilistinen Wilmot tuli tunnetuksi lahjakkaana kirjoittajana, jonka uraa paheelliset elämäntavat varjostivat. Elämänsä aikana Wilmot oli Towerin linnassa, häpäisi Englannin kuninkaan, kirjoitti rivoja runoja, käytti ylenmääräisesti alkoholia ja harrasti runsaasti seksiä molempien sukupuolten edustajien kanssa, kunnes kuoli 33-vuotiaana mahdollisesti syfilikseen.

Näyttelijät

Katso myös  
 Libertiinit

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2004 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Mies joka itki

Mies joka itki () on Sally Potterin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläis-ranskalainen draamaelokuva vuodelta 2000. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Christina Ricci ja Cate Blanchett.

Elokuva kuvaa nuoren tytön elämää Pariisissa juuri ennen kuin natsit valloittivat sen toisessa maailmansodassa.

Rooleissa 

Vuoden 2000 ranskalaiset elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Vuoden 2000 brittiläiset elokuvat
Ranskalaiset draamaelokuvat
Hiroshi Yamauchi

Hiroshi Yamauchi (山内溥, 7. marraskuuta 1927 – 19. syyskuuta 2013 Japani) oli Nintendon kolmas toimitusjohtaja vuodesta 1949 vuoteen 2002, jolloin hän luovutti paikkansa Satoru Iwatalle. Yamauchin ansioksi voidaan lukea Nintendon muuttamisen pienestä korttipeliyrityksestä yhdeksi tämän päivän suurimmista videopeliyrityksistä. Yamauchista myös tuli yhdysvaltalaisen baseball-joukkue Seattle Marinersin suurin omistaja vuonna 1992. Joukkuetta johtaa nykyään entinen Amerikan Nintendon johtaja Howard Lincoln. 

Vuoden 2010 Forbesin tilastojen mukaan Yamauchi oli maailman 201. rikkain ja Japanin seitsemänneksi rikkain ihminen.

Henkilöhistoria

Hiroshi Yamauchi syntyi 7. marraskuuta 1927 Shikanojō Inaban ja Kimi Yamauchin lapseksi. Hänen isänsä, Shikanojō oli aikaisemmin hyväksynyt sukunimensä muuttamisen Yamauchiksi; kuitenkin vuonna 1933 hän hylkäsi perheensä. Tämän seurauksena Hiroshin kasvattajiksi tulivat hänen isovanhempansa Sekiryō ja Tei Yamauchi.

Hiroshi Yamauchi kuoli 19. syyskuuta 2013 keuhkokuumeeseen sairaalassa Japanissa.

Lähteet

Nintendon entinen henkilöstö
Japanilaiset yritysjohtajat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Jay Bouwmeester

Jay Daniel Bouwmeester (s. 27. syyskuuta 1983 Edmonton, Alberta) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Bouwmeester voitti urallaan jääkiekon maailmanmestaruuden, olympiakullan ja Stanley Cupin, joten hän kuuluu niin sanottuun kolmen kullan klubiin. 

Bouwmeester pelasi juniorikiekkoa WHL-joukkue Medicine Hat Tigersissa hienolla menestyksellä. Jay valittiin kauden 2001–2002 jälkeen WHL:n itäisen lohkon All-Stars-kenttään, lupaavimmaksi lupaukseksi. NHL-seura Florida Panthers varasi hänet vuoden 2002 Entry Draftissä kolmantena pelaajana.

Bouwmeester nousi Floridan puolustukseen heti varauksensa jälkeen ja pelasi Floridassa koko kauden 2002–2003. Bouwmeesterin ensimmäinen NHL-kausi oli heti siinä mielessä suuria lupauksia antava, että Jay sai peliaikaa yli 20 minuuttia ottelua kohden, mikä alle 20-vuotiaalta puolustajalta on NHL:ssä erittäin harvinaista.

Tammikuussa 2004 Bouwmeester loukkasi polvensa ja joutui olemaan kentiltä sivussa 18 ottelua, mutta palasi Floridan riveihin jälleen kauden lopulla. Rikkonaisesta kaudesta huolimatta Bouwmeester oli lopulta Floridan puolustajien pistepörssin kakkonen. Työsulkukauden Bouwmeester pelasi AHL:ssä San Antonion ja Chicagon riveissä.

Hänet vaihdettiin vaihtokaupassa Jordan Leopoldiin ja Flamesin kolmannen kierroksen varausvuoroon. Bouwmeester ei pelannut Calgaryn kanssa yhtäkään playoff-peliä, ja vaihdettiin myöhemmin, vuonna 2013, St. Louis Bluesiin ensimmäisen kierroksen varausvuoroon, puolustaja Mark Cundariin sekä oikeudet maalivahti Reto Berraan. Kauden 2018–2019 päätteeksi Bouwmeester voitti Bluesin kanssa Stanley Cupin.

Helmikuussa 2020 Bouwmeester sai kesken ottelun sydänkohtauksen, ja hänen sydämensä pysähtyi. Hän sai hallissa defibrillaattorikäsittelyn ja palasi tajuihinsa. Hänet vietiin sairaalaan. Hän ilmoitti vuoden 2021 alussa lopettavansa uransa. Hän pelasi parhaimmillaan peräti 737 perättäistä ottelua.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Jay Bouwmeester jatkoaika.com:issa

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset olympiavoittajat
Florida Panthersin varaamat pelaajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Taikuri Luttinen

Taikuri Luttinen (oik. Jarmo Luttinen, s. 3. heinäkuuta 1957 Helsinki) on suomalainen taikuri. Luttinen esiintyy yritystilaisuuksissa sekä taikurina että kouluttajana. Hän tuli suomalaisille tutuksi Yle TV2:n lastenohjelmassa Pikku Kakkosessa esitetystä Taikuri Luttinen – Luikuri Tattinen -sarjastaan, joka alkoi vuonna 1995. Ennen Pikku Kakkosta hän esiintyi TV2:n ohjelmassa Pikku posteljooni. Luttinen on toiminut taikurina ammattimaisesti vuodesta 1982 lähtien. Nykyään (vuonna 2021) hän esittää myös stand upia.

Luttinen on opiskellut ammattikoulussa sähköasentajaksi ja hakeutui Helsingin Teknilliseen kouluun lukemaan tietoliikennetekniikkaa, mutta hänen opintonsa jäivät toisena lukuvuotena kesken, kun hän ryhtyikin taikuriksi. Luttinen aloitti uransa esiintymällä presidenttiehdokas Kalevi Kivistön vaalitilaisuudessa vuonna 1981.

Saavutuksia  
 Viihdetaikuuden Suomen mestaruus 1997
 Viihdeohjelmien Suomen mestaruus 1998
 Ravintolataikuuden Suomen mestaruus 1998
 Vuoden Taikuri 2003
 Valinta 2004–2005 Hyvän mielen lähettilääksi
 Viihdetaiteen Mestari 2005

Julkaisuja 
Luttinen, Jarmo; Ekerodde, Maija; Taikuri Luttinen : temppukirja Tammi, Helsinki, 1997 ISBN: 951-31-1070-2

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Taikuri Luttisen kotisivut
 Luikuri Tattisen kotisivut

Suomalaiset taikurit
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Pelimanni

Pelimanni (pelemanni, pelmanni, vrt. ruotsin spelman) on vanhahtava nimitys soitinmusiikin esittäjästä. Nykyään pelimanni-nimitystä käytetään pääasiassa kansanmusiikin esittäjistä. Pelimannien perinteisin soitin on viulu. Muita pelimannisoittimia ovat mm. harmonikka, klarinetti, harmoni, mandoliini, kantele sekä erilaiset huilut ja pillit. Pelimanneja ja pelimannimusiikkia esiintyy kaikissa Pohjoismaissa.

Pelimanneille tyypillistä on soittamisen ja musiikkikappaleiden opettelu korvakuulolta ilman nuotteja. Suhtautuminen pelimanneihin on vanhastaan ollut melko kaksijakoista: toisaalta heidän soittotaitoaan arvostettiin, toisaalta ammattia pidettiin huonona "moraalittomuutensa" vuoksi.

Kuuluisia pelimanneja
 Onni Högnabba
 Konsta Jylhä
 Heikki Lahti
 Friiti Ojala

Katso myös 

 Mestaripelimanni
 Muusikko

Kansanmusiikki
Absorptiolämpöpumppu

Absorptiolämpöpumppu on lämpöpumppu, jossa käytetään lämpölähdettä jäähdytyksessä. Sen toiminta perustuu kaasuuntumiseen. Nopeasti liikkuvat molekyylit vievät mukanaan energiaa jäähdytettävästä materiaalista sitä paremmin vastaanottavaan. Absorptiopumppu on yleinen mm. kylmälaitteissa, ilmastointilaitteissa sekä voimalaitoksissa, joissa tuotetaan kylmää.

Toteutustekniikoita 
iho - hiki eli pääosin vesi läpäisee ihon ja ihon pinnalta vesi absorboituu ilmaan
perinteisessä absorptiojääkaapissa käytetään ammoniakkia
suurissa voimalaitoksissa käytetään litiumbromidi-suolaa ja vettä
vesi ja suola

Katso myös 
 Absorptiojääkaappi

Lähteet

Lämpöpumput
Kylmätekniikka
Palomies

Palomies (epävirallisesti myös pelastaja tai palopelastaja, vanh. palosotilas) on henkilö, joka toimii pelastuslaitoksen henkilöstössä palo- ja pelastustehtävissä. He voivat työskennellä myös sairaankuljetus- ja ensihoitotehtävissä. Palomiehen työtehtäviin kuuluvat esimerkiksi liikenneonnettomuudet, ensivastetehtävät, tulipalot, palotarkastukset, valistaminen, sairaankuljetus, avunantotehtävät ja korkeissa paikoissa työskentely. Vesisukellus kuuluu pelastussukeltajille eli palomiehille, jotka ovat suorittaneet erikseen suoritettavan ammattikurssin ko. sukellustehtäviin pelastuslaitoksilla.

Suomessa 
Suomessa palomies on virka, johon vaaditaan 90 opintopisteen pelastajatutkinto. Tutkinto kestää kestää kolme lukukautta eli puolitoista vuotta ja antaa kelpoisuuden palomiehen tai palomies-sairaankuljettajan ja pelastajan virkoihin.
Palomiehenä toimivat testataan vuosittain kuntotestissä, jonka läpäistyään he saavat toimia mm. savusukeltajina.
Pelastajakoulutusta annetaan Helsingin pelastuskoulussa Helsingissä ja Pelastusopistossa Kuopiossa.
Jatkotutkintoja ovat Alipäällystötutkinto (60 op) ja Pelastusalan päällystötutkinto (AMK) (240 op). Vaikka pelastaja onkin virallisesti tutkinto- eikä ammattinimike, sitä käytetään usein epävirallisissa yhteyksissä vaihtoehtoisena nimityksenä palomiehen ammatista.

Katso myös 
Vuoden palomies

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Pelastusopisto
 Palomies, Ammattinet

Turvallisuusalan ammatit
Palo- ja pelastustoimi
Dodekaani

Dodekaani eli n-dodekaani (C12H26) on 12-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, veteen liukenematon neste. Dodekaanin rakennekaava on CH3(CH2)10CH3, moolimassa 170,38 g/mol, sulamispiste −9,6 °C, kiehumispiste 216,2 °C, tiheys 0,75 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3),  leimahduspiste 71 °C, itsesyttymislämpötila 205 °C ja CAS-numero 112-40-3.

Yhdistettä esiintyy kasveissa ja niiden tuoksuissa.

Dodekaanilla (C12H26) on 355 isomeerista muotoa.

Aiheesta muualla 
Dodekaanin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015.
PubChem: n-Dodecane 
Human Metabolome Database (HMDB): N-Dodecane 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dodecane 
ChemBlink: Dodecane 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: N-Dodecane 
Pherobase: Floral Compound - 12Hy 
Constitutional Isomers of Alkanes 

Alkaanit
American Hi-Fi

American Hi-Fi on rockyhtye Bostonista, Massachusettsista. Tähän päivään mennessä he ovat julkaisseet kolme studioalbumia ja yhden live-albumin. Heidän ensimmäinen albuminsa julkaistiin vuonna 2001 ja se nimettiin yhtyeen mukaan American Hi-Fi:ksi. Albumilla oli myös radiohitiksi noussut "Flavor of the Weak", joka tavoitti Top-50 listan Yhdysvalloissa sekä Isossa-Britanniassa. Vuonna 2002 he julkaisivat live-albumin nimellä Rock N Roll Noodle Shop/Live in Tokyo Japan. Heidän seuraava albumi "The Art of Losing" julkaistiin vuonna 2003 ja heidän viimeisin albuminsa "Hearts on Parade" vuonna 2005.

Yhtyeen alkuperäinen nimi oli BMX Girl, kunnes Bob Rock, American Hi-Fin tuottaja vaati heitä vaihtamaan nimeä, koska hänen mukaansa BMX Girl oli surkea nimi.

Jäsenet
 Stacy Jones - laulu, kitara
 Jamie Arentzen - kitara, laulu
 Drew Parsons - basso, laulu
 Brian Nolan - rummut (1998-2003)
 Jason Sutter - rummut (2004-2006)

Diskografia

Albumit
 2001 - American Hi-Fi
 2002 - Rock N Roll Noodle Shop/Live in Tokyo Japan
 2003 - The Art of Losing
 2005 - Hearts on Parade
 2010 - Fight the Frequency
 2014 - Blood & Lemonade

Singlet 
 2001 - Flavor of the Weak
 2002 - Another Perfect Day
 2003 - The Art of Losing
 2003 - The Breakup Song
 2005 - The Geeks Get the Girls
 2005 - Hell Yeah
 2006 - "The Rescue"
 2010 - "Lost"
 2014 - "Allison"

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivusto 
 Fanisivusto  
 

Yhdysvaltalaiset alternative rock -yhtyeet
Kinesiologia

Kinesiologia (kreikan sanasta kinesis = liike) on tieteenala, joka tutkii ihmisen liikettä urheilun ja terveydenhoidon tarpeita varten. Kinesiologista tutkimusta tehdään ja kinesiologiaa voi opiskella mm. Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Kroatiassa. 

Suomessa Jyväskylän yliopiston liikuntabiologian laitoksella on kinesiologian professuuri, joka kuuluu biomekaniikan pääoppiaineen alaisuuteen.

Aiheesta muualla
Calgaryn yliopisto: What is kinesiology? 

Fysiologia
Elävältä hautautuminen

Elävältä hautautuminen (teloitusmenetelmänä elävältä hautaaminen) tarkoittaa elossa olevan ihmisen tai eläimen hautautumista maan alle. Hautautuminen voi johtua tahattomasta onnettomuudesta tai inhimillisestä vahingosta jossa henkilön on luultu jo kuolleen. Elävänä hautaamista voidaan käyttää myös kidutus- tai teloituskeinona. Teloitus- tai kidutusmenetelmänä elävältä hautaaminen on psykologisessa mielessä erityisen paha, koska se laukaisee alkukantaisia pelkotiloja.

Elävältä haudatuksi tulemisen pelkoa sanotaan tafofobiaksi. Se oli Euroopassa ja Yhdysvalloissa yleistä 1700-luvun loppukymmeniltä noin ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Tunnettuja tafofoobikkoja olivat ainakin Frédéric Chopin, joka pyysi sydämensä irrotettavan hänen kuoltuaan, George Washington, Hans Christian Andersen ja Alfred Nobel, joista kaksi jälkimmäistä pyysivät valtimon avausta kuoleman jälkeen. Elävältä hautaamisen välttämiseksi perustettiin ns. kuolleiden sairaaloita, joissa vainajien mätänemistä tarkkailtiin kokovuorokautisesti ja joissa olleet ruumiit oli lupa haudata vasta, kun ne olivat runsaahkosti jo mädänneet. Joidenkin ruumiiden pikkuvarpaaseen kiinnitettiin laite, joka aiheutti hälytyksen, jos jalka selvästi liikahti. Lisäksi valmistettiin ja myytiin ns. turva-arkkuja eli hauta-arkkuja, joissa olevalla laitteella olisi voinut viestittää ulkomaailmalle olevansa vielä elossa. Näin ei tiettävästi kuitenkaan koskaan käynyt.[2] Se, että elävältä haudattu olisi tuollaisen ilmoituksen perusteella selvinnyt elossa, olisi ollut varmaan mahdotonta, koska vaikka hän olisikin vironnut niin pian hautaamisesta, että olisi pystynyt laitetta käyttämään, hän olisi varmaan kuollut hapenpuutteeseen ennen kuin hauta olisi ehditty avata. Joihinkin arkkuihin pantiin ase tai tappamaan riittävä määrä myrkkyä, jotta haudassa vironnut olisi voinut tehdä helpon itsemurhan. Joidenkin käsitysten mukaan tafofobia-aalto laantui 1800-luvun kolmannella neljänneksellä, mutta myöhemmistä lähteistä on päätelty tuo käsitys virheelliseksi. Ranskan akatemia palkitsi tohtori Jostin, kun tämä oli keksinyt nännien nipistämiseen tarkoitetut pihdit, joilla voitiin osoittaa, ettei ruumis tunne enää mitään ja on siis kuollut.

Elävänä haudattu ajautuu tajuttomaan tilaan 2–4 minuutissa ja kuolee hapen puutteeseen 5–15 minuutissa. Joskus onnettomuuksissa hautautuneet ovat jääneet ilmataskuun ja selvinneet elossa joitain päiviä.

Joitain ihmisiä on haudattu elävältä hetkeksi vapaaehtoisesti. Useimmiten he ovat vain halunneet tällä todistaa omaa kyvykkyyttään selvitä tästä hengenvaarallisesta tempusta. Pisimpään näin haudattuna ollut on suomalainen Veli-Matti Lehtikangas.

Esimerkkitapauksia 
Vestan neitsyitä saatettiin rangaista elävältä hautaamisella, mikäli nämä rikkoivat neitsyyslupauksensa.

Nankingin verilöylyn aikana japanilaiset hautasivat kiinalaisia siviilejä elävältä.

Terroristijärjestö ISIS on väitetysti teloittanut jesidejä hautaamalla heitä elävältä vuonna 2014.

Lähteet 

Teloitusmenetelmät
Amnesia

Amnesia on yleiskäsite, joka tarkoittaa muistin häiriöitä. Se voi johtua joko toiminnallisista tai elimellisistä syistä. Elimellisiä syitä ovat aivojen vaurioituminen onnettomuuden tai sairauden takia tai tiettyjen lääkkeiden käyttö. Toiminnalliset syyt ovat psyykkisiä. Esimerkiksi vakavaan onnettomuuteen tai rikoksen uhriksi joutunut voi menettää torjuntareaktiona muistikuvat tapahtumista. Tällainen muistinmenetys menee usein ohi muutamassa vuorokaudessa, jollei ole tapahtunut vakavampaa traumatisoitumista eli persoonallisuuden rakenteellista dissosiaatiota.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Psykologinen amnesia vs. dissosiatiivinen amnesia vs. true amnesia

Muisti
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pussirotat

Pussirotat eli opossumit (lahko Didelphimorphia ja sen ainoa heimo Didelphidae) ovat Amerikassa eläviä pussieläimiä.

Pussirottia on noin 90 lajia. Pussirottien lähimpiä sukulaisia ovat pussipäästäiset.

Pussirotat ovat pieniä tai keskikokoisia pussieläimiä. Suurin laji on virginianopossumi, joka voi kasvaa vartalo ja häntä yhteenlaskettuna metrin mittaiseksi ja painaa 5,5 kilogrammaa. Vastaavasti pienimmät lajit ovat häntineen vain noin 10 cm:n mittaisia. Useimmilla lahkon eläimistä on pitkä nokkamainen kuono ja kapea pääkoppa. Pussirotilla on tarttumahäntä, mutta tämän voima ei riitä kannattamaan aikuisen yksilön painoa, joten vain poikaset saattavat roikkua häntänsä varassa.

Pussirotat ovat kaikkiruokaisia. Niiden erikoistumaton biologia, joustava ruokavalio ja lisääntymisstrategia ovat tehneet niistä menestyneitä uusille alueille levittäytyjiä ja hyviä selviytymään vaikeista ajoista. Virginianopossumeja tavattiin alun perin Yhdysvalloissa ainoastaan mantereen itäosissa. Sittemmin niitä on istutettu sekä Pohjois-Amerikan Tyynenmeren puoleiselle rannikolle ja Etelä-Kanadaan että Uuteen-Seelantiin. Lajia tavataan nykyisin niin luonnonympäristöissä kuin suurkaupungeissakin.

Pussirotat ovat vaeltelevia, ja ne pysyvät samalla alueella vain niin kauan, kuin vettä ja ruokaa on helposti saatavilla.

Uhattuna pussirotat matkivat haavoittuneen tai kuolleen ulkonäköä ja hajua. Eläimet vetävät huulet sisään, paljastavat hampaansa, kuolaavat suun ympärille ja erittävät peräaukon rauhasilla pahanhajuista ainetta. Reaktio on tahdosta riippumaton. Pussirotat ovat tässä tilassa kuitenkin melko haavoittuvaisia, sillä ne voidaan vaikka kantaa pois. Monet hyväätahtovat ihmiset ovatkin epähuomiossaan tappaneet katatonisen eläimen.

Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut pussirottien lahkolle uutta suomenkielistä nimeä amerikanpussieläimet.

Katso myös 
 Luettelo pussieläimistä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mikko's Phylogeny Archive

Seulonnan keskeiset artikkelit
Agglomeraatti

Agglomeraatti (, muodostua palloiksi) on kivilaji, joka on muodostunut sedimentistä jossa paljon pommiainesta sisältäviä pyöreitä vulkaanisia yli 64 millimetriä olevia fragmentteja. Sitä syntyy kun sitkeä hapan laava estää sisällään olevia kaasuja purkautumasta. Sen seurauksena se purkautuu räjähtämällä ja voi lentää vulkaanisina pommeina ja heitteinä kasautuen purkausaukon ympärille. Vulkaaniset pommit ovat suurempia kuin 64 millimetriä.

Kulmikasta pyroklatista sedimenttiä sanotaan pyroklastiseksi breksiaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 

Magmakivilajit
Pintakivilajit
Jere

Jere on suomalainen miehen etunimi.

Jere on yleisin suomalainen lyhentymä heprealaisperäisestä nimestä Jeremia, jonka merkitys on 'Jahve kohottaa', 'Jahve on korkea'.

Nimi Jere on ollut käytössä jo 1800-luvulta lähtien, mutta alkoi yleistyä 1980-luvulla. Se kuuluu 1990-luvun ja 2000-luvun alun suosituimpiin etunimiin. Suomen almanakassa Jere on ollut vuodesta 1973 lähtien.

Vuoden 2021 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan hieman yli 11 000 henkilöä on saanut nimekseen Jere.

Tunnettuja Jerejä 
Jere Aallikko, jalkapalloilija
Jere Aalto, jalkapalloilija
Jere Achren, pesäpalloilija
Jere-Matias Alanen, jääkiekkoilija
Jere Anttalainen, taidoka
Jere Beasley, yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko
Jere Bergius, seiväshyppääjä
Jere Dahlström, suomalainen pesäpalloilija
Jere Elo, jääkiekkoilija
Jere Elomaa, suomalainen näyttelijä
Jere Erkkilä, jääkiekkoilija
Jere Forsberg, jousiampuja
Jere Friberg, jääkiekkoilija
Jere Haapalainen, aitajuoksija
Jere Haavisto, motocross-kuljettaja
Jere Harjuvaara, pesäpalloilija
Jere Heikkinen, pesäpalloilija
Jere Heino, vapaapainija
Jere Helenius, jääkiekkoilija
Jere Henriksson, jääkiekkoilija
Jere Hiltunen, jalkapalloilija
Jere Hård, suomalainen uimari
Jere Härkälä, jääkiekkoilija ja valmentaja
Jere Ijäs, laulaja ja kitaristi, Jere & The Universe-yhtyeen jäsen
Jere Innala, jääkiekkoilija
Jere Intala, futsalpelaaja
Jere Jokinen, jääkiekkoilija
Jere Juutilainen, suomalainen kansanedustaja (SDP)
Jere Kallinen, jalkapalloilija
Jere Karalahti, suomalainen jääkiekkoilija
Jere Karjalainen, jääkiekkoilija
Jere Koponen, jalkapallomaalivahti
Jere Laaksonen, jääkiekkoilija
Jere Lahti, suomalainen kansanedustaja (Kokoomus), yritysjohtaja ja vuorineuvos
Jere Laukkanen,suomalainen muusikko
Jere Lehtinen, suomalainen jääkiekkoilija
Jere Lehto, aitajuoksija ja pesäpalloilija
Jere Luokkamäki, suomalainen muusikko
Jere Marttila, kitaristi
Jere Maula, arkkitehti ja yhdyskuntasuunnittelun professori
Jere Myllyniemi, suomalainen jääkiekkomaalivahti
Jere Nurminen, urheilutoimittaja
Jade Nyström, ent. Jere Nyström, korkeushyppääjä
Jere Pehkonen, radiotoimittaja
Jere Penttilä, Riihimäen kaupunginjohtaja
Jere Pitkälä, suomalainen jalkapalloilija
Jere Pulli, jääkiekkoilija
Jere Pyhäranta, jalkapallomaalivahti
Jere Pöyhönen, Käärijä, rap-artisti
Jere Ristseppä, näyttelijä
Jere Rouhiainen, jääkiekkoilija
Jere Saharinen, Jeremy Folderol -nimellä tunnettu musiikkituottaja ja DJ
Jere Sallinen, suomalainen jääkiekkoilija
Jere Salo, e-urheilija
Jere Saukko, pesäpalloilija
Jere Seppälä, jääkiekkoilija
Jere Sneck, jääkiekkoilija
Jere Tuulkari, taidoka
Jere Uronen, jalkapalloilija
Jere Vertanen, jääkiekkoilija
Jere Vikström, pesäpalloilija
Jere Vilkkinen suomalainen laulaja ja kitaristi
Jere Ölander, jääkiekkoilija

Kuvitteellisia Jerejä 
 Jere Sievinen, televisiosarjassa Salatut elämät
 Jere Tuunanen (Jeremy Duncan), lukiolainen sarjakuvassa Jere

Lähteet

Viitteet 

Etunimet