joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Trinity College (Dublin)

Trinity College on Dublinissa Irlannissa sijaitseva suuri yliopisto. Yliopiston virallinen nimi on College of the Holy and Undivided Trinity of Queen Elizabeth near Dublin ja sen iirinkielinen nimi on Coláiste na Tríonóide. Kuningatar Elisabet I perusti Trinity Collegen vuonna 1592. Yliopisto perustettiin vahvistamaan Englannin protestanttisen Tudor-hallitsijasuvun valtaa Irlannissa, eikä yliopistoon päästetty paikallisia roomalaiskatolisia vuoteen 1873 asti.

Trinity kuuluu eurooppalaisten yliopistojen Coimbra-ryhmään, johon kuuluvat myös suomalaiset Turun yliopisto ja Åbo Akademi.
Sen kirjastolla on vapaakappaleoikeus kaikkiin Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa julkaistaviin kirjoihin. Kirjastossa on yli miljoona kirjaa ja arvokkaita käsikirjoituksia. Kuuluisimpana pidetään Book of Kellsiä.

Vuosittain opiskelijoille järjestettävän Trinity Ballin väitetään olevan 6 000 kävijällään Euroopan suurin yksityinen musiikkitapahtuma. Vuoden 2006 tapahtuma oli järjestyksessään 47. Trinity Ball.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut

Dublinin rakennukset ja rakennelmat
Irlannin yliopistot ja korkeakoulut
Eija Ristanen

Eija Marita Ristanen (o.s. Hyytiäinen, s. 4. tammikuuta 1961 Saarijärvi) on suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia Sarajevossa 1984 viestissä. Hän oli lisäksi 20 kilometrillä 17:s, 5 kilometrillä 19:s ja 10 kilometrillä 25:s. 

Ristanen sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 viestissä kuudenneksi ja 10 kilometrillä 12:nneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 20 kilometrillä 32:s ja Lahden MM-kilpailuissa 1989 10 kilometrillä 13:s.

Ristanen hiihti viimeiset hiihtonsa kansainvälisellä tasolla vuonna 1993. Viime vuosina hän on kilpaillut maratonjuoksussa ja veteraanitasolla hiihdossa.

Seuratasolla Ristanen edusti Saarijärven Pullistusta. Ammatiltaan hän on maatalouslomittaja.

Eija Ristasen entinen aviopuoliso oli maajoukkuehiihtäjä Kari Ristanen. Eija Ristasen sisko on ampumahiihtäjä Seija Hyytiäinen.

Lähteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
OLED-näyttö

OLED-näyttö (Organic Light Emitting Diode) on litteä näyttö, jonka toiminta perustuu orgaaniseen aineeseen, joka käyttäytyy samalla tavalla kuin diodi. Se tuottaa valoa, kun siihen tuodaan sähköä. OLED-tekniikka mahdollistaa nykyistä suuremman kontrastin ja paremman mustan tason. Se on myös askel kohti niin kutsuttuja paperinkaltaisia näyttöjä.

OLED:in suurin ero LCD-tekniikkaan verrattuna on se, että OLED valaisee itse pikselinsä, jolloin erillistä taustavaloa ei tarvita. Tämän vuoksi näytöistä ja televisioista saadaan ohuempia ja ne kuluttavat vähemmän virtaa kuin vastaavaan kokoiset nestekidenäyttöiset laitteet. Myös kuvan kontrasti ja värit paranevat huomattavasti, kun jokaisen pikselin valoisuutta voidaan säätää erikseen. OLED:in suurin ongelma on paneelien kesto, sillä OLED-näytön käyttöaika saattaa olla vain noin 5 000 tuntia. Plasma- ja nestekidenäyttöjen käyttöaika on yli kymmenen kertaa suurempi.  Usean vuoden kehityksen jälkeen ensimmäiset OLED-näytöt ovat kuitenkin saavuttaneet kaupallisiin tarkoituksiin riittävän käyttöiän. Nykytekniikalla valmistettuille näytöille luvataan jo yli 30 000 käyttötunnin ikää.

Kaupallisten OLED-televisioiden kehitys
Sony toi joulukuussa 2007 markkinoille ensimmäisen kaupallisen OLED-tv:nsä. Sony XEL-1 on 11-tuumainen ja kykenee 940×540 -resoluutioon. Mitoiltaan se on 3 mm paksu ja painaa 2 kilogrammaa. Käyttöikää tuotteella on 30 000 tuntia, mikä on noin puolet vähemmän kuin myöhemmillä LCD-televisiolla.

Vuonna 2010 LG toi markkinoille ensimmäisen kotikäyttöön tarkoitetun 15-tuumaisen OLED-TV:n, LG EL9500. Laitteen  kuvaruudussa on yhtiön mukaan ylivoimainen kuvanlaatu ja OLED-tekniikan ansiosta laite on erittäin ohut ja kevyt.

Katso myös
OLED
LED TV

Lähteet

Aiheesta muualla
Overview of OLED Display Technology (pdf)
Sony XEL-1 OLED-tv

Näyttötekniikka
Tietokonetekniikka
Marián Šťastný

Marián Štastný ( s. 1953 Bratislava, Tšekkoslovakia) on entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan oikea hyökkääjä. Hän on vanhin veli kuuluisista Stastnyn veljeksistä Peter ja Anton jotka jääkiekkoilivat Tšekkoslakian maajoukkueessa maailman huipputasolla 1970-luvulla. Anton ja Peter loikkasivat Kanadaan heti Lake Placidin olympiaturnauksen jälkeen ja Marián seurasi perässä seuraavana vuonna oltuaan vuoden pelaamatta.

Štastnýn veljesten yhteinen ihailun kohde oli tšekkiläinen jääkiekkoilija Václav Nedomanský, joka oli ensimmäinen rautaesiripun takaa länteen loikannut NHL-pelaaja. Nedomansky karkasi Tšekkoslovakiasta Sveitsin kautta Yhdysvaltoihin vuonna 1974.

Marián pelasi 122 maaottelua ja teki niissä 54 maalia. Marián pelasi 10 kautena ja pelasi 369 liigaottelua joissa hän teki 236 maalia. Hän pelasi jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1975–1979, sekä vuoden 1980 talviolympialaisissa. 

Mariánilla on sekä Slovakian että Kanadan kansalaisuus. Hänen poikansa Robert Stastny pelasi pari vuotta yliopistojääkiekkoa Montrealissa McGill Universityn joukkueessa. 

Peterin, Antonin ja Mariánin vanhin veli, 1945 syntynyt Vladimir, ei itse pelannut jääkiekkoa, mutta toimi vuosina 1999–2003 Slovakian maajoukkueessa apuvalmentajana.

Seuraura 
 Slovan Bratislava 1970–1979
 Dukla Jihlava 1979–1980
 Québec Nordiques 1981–1985
 Toronto Maple Leafs 1985–1986
 Hc Sierre 1986–1987

Saavutukset 
 jääkiekon maailmanmestaruus 1976 & 1977
 Tšekkoslovakian mestaruus 1979
 Kanada cupin hopea 1976

Lähteet

Aiheesta muualla 
Azhockeyn sivut

Tšekkoslovakialaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Lavetti

Lavetti on laukaisu- tai kuljetusalusta. Sana tarkoittaa alun perin tykin jalustaa, tykinputkea tukevaa runkoa, missä voivat olla liikuttelemiseksi kiinnitetyt pyörät.

Tykkiä käytetään vain lavettina silloin kun sen mahdollista liikkuvuutta ei hyödynnetä ja liikutettava tykki on silloin samanarvoinen kuin kiinteä tykki.

Lentokonetta käytetään vain lavettina silloin kun sen lento-ominaisuuksilla ei ole operaation kannalta suurta merkitystä, vaan se tuo esimerkiksi ohjuksen vain jollekin alueelle ilmatilasta laukaistavaksi.

Valtiollisissa hautajaisissa voidaan ruumiskärryinä käyttää hevosten vetämää tykkilavettia.

Lavetiksi kutsutaan myös esimerkiksi kaivureiden siirtoon käytettävää alustaa.

Lavetti on myös kaksiakselisen raitiovaunun alusta, jonka päällä on vaunun kori. Lavettiin kuuluvat vaunun akselit, moottorit ja jarrulaitteet.

Sotilaskalusto
Tykistö
Autotekniikka
Raitiotietekniikka
Pertti Melasniemi

Pertti Tapani Melasniemi (s. 24. marraskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on Eero Melasniemen veli.

Näyttelijänä hänen tunnetuimpia filmejään ovat Kesyttömät veljekset (1969), Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika (1970), Bensaa suonissa (1970) ja Laulu tulipunaisesta kukasta (1971). Hän on työskennellyt arvostettujen ja tunnettujen ohjaajien kuten Erkko Kivikosken, Mikko Niskasen, Jörn Donnerin ja Risto Jarvan kanssa.

Ohjaajana Melasniemi aloitteli television palveluksessa 1980-luvulla. Spede Pasanen kiinnitti hänet ohjaamaan Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla -filmin, joka valmistui vuonna 1990. Se on jäänyt Melasniemen tähän mennessä ainoaksi teatterilevitykseen päässeeksi ohjaustyöksi. TV-sarjaohjauksista mainittakoon lisäksi Seitsemän kuolemansyntiä (1988) ja Hyvät herrat (1991). Pertti Melasniemi on asunut Espoon Luukissa vuodesta 1998 lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla
  

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
H’reštšatyk

H’reštšatyk (, ) on Ukrainan pääkaupungin Kiovan pääkatu. Noin 1,2 km:n pituinen ja lähes 100 m:n levyinen bulevardi kulkee koillisesta lounaaseen Euroopan aukiolta  Itsenäisyyden aukion kautta Bessarabian aukiolle.

Aiheesta muualla
 Photos of Kreschatik . 

Kiova
Ukrainan kadut
Ғ

Ғ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy kazakin, tofan ja uzbekin aakkosiin.

Ääntäminen
Ғ on kazakissa ja uzbekissa soinnillisen uvulaarisen frikatiivin /ʁ/ merkki.
Қ

Қ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy abhaasin, kazakin ja uzbekin aakkosiin.

Ääntäminen
Қ ääntyy abhaasissa soinnittomana velaarisena klusiilina /k/. Kazakissa ja uzbekissa se ääntyy soinnittomana uvulaarisena klusiilina /q/.
Ң

Ң on kyrillinen kirjain. Se sisältyy kalmukin, kazakin ja kirgiisin aakkosiin.

Ääntäminen
Ң ääntyy kalmukin, kazakin ja kirgiisin kielessä velaarisena nasaalina /ŋ/. Samaa äännettä merkitään marissa kirjaimella ҥ.
Bizarro

Bizarro on sarjakuvahahmo, joka esiintyy toisinaan DC Comicsin julkaisemassa Teräsmies-sarjakuvalehdessä. Hahmo luokitellaan viholliseksi, vaikka hänen perustarkoituksenaan on yleensä auttaa muita. Bizarro on luonteeltaan sangen yksinkertainen ja hän erehtyykin usein apua tarvitsevien määrittelyssään; Bizarro saattaa pitää esimerkiksi taloa purkamassa olevaa puskutraktoria vihamielisenä eleenä tai hän saattaa korjata rikkinäisenä pitämänsä sillan, joka on nostettu laivan läpikulkua varten.

Bizarro on Lex Luthor -laboratoriossa luotu Teräsmiehen epäonnistunut klooni, ja tämän vuoksi hahmo tuntee myös Teräsmiehen salaisen henkilöllisyyden. Ulkonäöltään hän muistuttaa esikuvaansa mutta hänen poikkeavia tuntomerkkejään ovat valkoinen ihonväri sekä Frankensteinin hirviön liikehdintää muistuttava kävelytyyli. Lisäksi Teräsmiehen puvun S-kirjain on kääntynyt peilikuvaksi. Joissakin sarjakuvissa hänen pukunsa S-merkin päällä on kaulaketju, jonka päässä on ympyrä, jossa lukee:Bizarro #1 Hahmon kommunikointi on yksinkertaista ja hän käyttää käänteistä niin kutsuttua bizarro-kieltä; kyllä → ei; ystävä → vihollinen ja niin edelleen.

Bizarro esiintyi ensimmäinen kerran Otto Binderin kirjoittamassa ja George Pappin piirtämässä Superboy-lehden numerossa 68 (lokakuu–marraskuu 1958) mutta hahmon osaluojina pidetään myös Alvin Schwartzia, Curt Swania ja toimittaja Mort Weisingeriä jotka alun perin kehittelivät hahmoa.

Vuonna 2009 Bizarro oli sijalla 25 IGN-sivuston laatimassa listassa kaikkien aikojen sadasta suurimmasta sarjakuvarikollisesta.

Muissa medioissa

Animaatio

Justice League Unlimited
Bizarro oli vierailevana hahmona Justice League Unlimitedissa, jossa se oli Lex Luthorin johtamassa Tuomion Legioonassa. Hän oli useimmiten vain Luthorin käskyttämänä.

Videopelit
Bizarro esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.
Bizarro esiintyy vuonna 2017 injustice 2 -pelissä, jossa hän on peliin ladattavissa oleva hahmo.

Lähteet

Teräsmies
DC-universumin superroistot
Palotška

Ӏ () on kyrillinen kirjain. Se sisältyy monen Kaukasian alueella puhuttavan kielen aakkosiin. Näitä ovat abaza, adygei, dargva, inguuši, kabardi, laki, lezgi, tabasarani ja tšetšeeni. Kirjain on samannäköinen kuin latinalaisen kirjaimiston I ja kyrillisen kirjaimiston І. Kirjaimen käyttöä hankaloittaa sen puuttuminen monista näppäinasetteluista ja fonteista, minkä vuoksi sen korvikkeena käytetään yleisesti latinalaista kirjainta I, kyrillistä kirjainta І tai jopa numeroa 1, vaikka tällainen käyttö onkin väärää.

Ääntäminen
Kirjaimella Ӏ ei tavallisesti ole itsenäistä äännearvoa, vaan sitä käytetään osoittamaan edeltävän kirjaimen poikkeavaa ääntämystä. Avaarissa se ilmaisee, että edeltävä konsonantti on ejektiivinen, esimerkiksi кIалъазе // ’puhua’. Adygeissa, inguušissa, kabardissa ja tšetšeenissä se on myös glottaaliklusiilin /ʔ/ merkki. Esimerkkinä on kabardin sana  елъэӀуащ // ’hän (mies) pyysi häneltä (nainen) jotakin’.
Päijänteen kansallispuisto

Päijänteen kansallispuisto on Padasjoen, Asikkalan ja Sysmän alueella sijaitseva kansallispuisto. Puiston pinta-ala on 14 neliökilometriä ja se on perustettu vuonna 1993.

Päijänteen kansallispuisto sijaitsee Suomen toiseksi suurimman järven, Päijänteen eteläosassa. Siihen kuuluu noin 50 rakentamatonta saarta ja luontoa sekä osia asutuista saarista. Osa saarista on hiekkarantaisia harjusaaria, osa kallio- ja moreenisaaria. Matkailullisesti merkittävimmät kohteet ovat suurin saari Kelvenne sekä Pulkkilanharju. Koska kansallispuisto sijaitsee pääosin saarilla, ei suurimpaan osaan puistosta pääse kuin vesiteitse. Kelvenne on monine laguuneineen suosittu veneilykohde.

Haapasaaressa on Etelä-Päijänteen viimeisen kalastajatilan rakennus. Sen on vuokrannut Tallukka. Aluetta ovat kunnostaneet myös WWF:n vapaaehtoiset ja Lahden venekerho, joka on sen nykyinen vuokralainen.

Päijätsalon näkötorni on kunnostuksen alaisena 2019.

Katso myös 
 Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Luontoon.fi – Päijänteen kansallispuisto
 Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi Päijänteen kansallispuistosta
 Päijänteen kansallispuiston kävijätutkimus, 2017 (julkaisut.metsa.fi)
 Kansallispuisto on amatööriradion luontolähetyskohde OHFF-0017, Päijätneen kansallispuisto 

Päijät-Hämeen luonnonsuojelualueet
Päijänne
Asikkalan luonto
Padasjoen luonto
Sysmän luonto
Asikkalan nähtävyydet
Päijät-Hämeen nähtävyydet
Jääkiekko talviolympialaisissa 1956

Jääkiekko oli kahdeksatta kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden vuoden 1956 talviolympialaisissa. Turnaus oli samalla maailmanmestaruuskilpailut ja Euroopan-mestaruuskilpailut.. Turnauksen ottelut pelattiin pääasiassa oli Cortina d'Ampezzon Stadio del Ghiacchiossa, jonne mahtui 7 000 katsojaa. Turnauksen ottelut pelattiin 26. tammikuuta – 4. helmikuuta 1956.

Turnaukseen osallistui kymmenen joukkuetta. Joukkueet jaettiin kolmeen alkulohkoon, joiden kaksi parasta pääsi ylempään loppusarjaan. Ylemmässä loppusarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, ja mitalit jaettiin sarjataulukon perusteella. Alkulohkoissa karsiutuneet joukkueet pelasivat vielä alemmassa loppusarjassa sijoista 7.–10. 

Saksa osallistui yhdistetyllä joukkueella vuoden 1956 talviolympialaisiin. Siitä syystä se järjesti Itä-Berliinissä sisäisen karsinnan, jonka voittaja pääsi edustamaan koko Saksaa olympiaturnaukseen. Saksan liittotasavalta voitti karsinnan ja pääsi kisoihin.

Neuvostoliitto osallistui ensimmäistä kertaa jääkiekon olympiaturnaukseen. Maailmanmestaruuskilpailuihin Neuvostoliitto oli ottanut osaa ensi kertaa kaksi vuotta aiemmin, jolloin se voitti mestaruuden. Olympialaisten jääkiekkoa taas oli hallinnut Kanada. Se oli hävinnyt seitsemissä aiemmissa olympialaisissa vain yhden ottelun. Vuoden 1956 olympialaisiin Kanada sai Neuvostoliitosta varteenotettavan haastajan. Kanadaa edusti turnauksessa amatöörijoukkue Kitchener-Waterloo Dutchmen, jossa pelasi muun muassa Martin Brodeurin isä Denis Brodeur. Neuvostoliittoa edusti maajoukkue, jonka pelaajat harjoittelivat yhdessä ympäri vuoden. Pelaajat työskentelivät nimellisesti armeijassa, ja Neuvostoliitto pystyi näin kiertämään olympialaisten amatöörisääntöjä.

Kanada koki ennen Neuvostoliitto-ottelua maalein 4–1 yllätystappion Yhdysvalloille, jonka joukkue koostui valitusta tähdistöjoukkueesta. Yhdysvaltain joukkueessa pelasi myös amerikansuomalainen Willard Ikola. Neuvostoliitto taas voitti Yhdysvallat maalein 4–0, mikä tarkoitti että Kanadan piti viimeisessä ottelussa voittaa Neuvostoliitto päästäkseen tasapisteisiin. Neuvostoliitto voitti päätösottelun maalein maalein 2–0 ja saavutti näin ensimmäisissä olympialaisissaan olympiakultaa. Yhdysvallat sijoittui hopealle, ja Kanada jäi pronssille.

Saksan sisäinen karsinta

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Alempi loppusarja

Ylempi loppusarja

Loppusijoitukset

B-sarja
Samaan aikaan kun olympiaturnausta pelattiin, pelasivat Norja, DDR ja Belgia maailmanmestaruuskisojen B-sarjan Berliinissä. B-sarja pelattiin erillisenä turnauksena Itä-Berliinissä.

Turnauksen pistepörssi

Parhaiden joukkueiden pelaajat

Lähteet 

Talviolympialaiset 1956
1956
1956
1956
Vuoden 1956 jääkiekko
Armin Meiwes

Armin Meiwes (s. 1. joulukuuta 1961, Essen, Saksa) on saksalainen kannibaali. Hän sai alun perin kahdeksan ja puolen vuoden vankeusrangaistuksen taposta oikeudenkäynnissä, jonka aikana julki tulleet kannibalismin yksityiskohdat järkyttivät saksalaisia.

Meiwes työskenteli Saksan armeijassa 12 vuotta ja päätti sotilasuransa ilman ongelmia ylivääpelinä (saks. Oberfeldwebel). Tämän jälkeen Meiwes työskenteli pankissa.

Vuonna 1999 Meiwes alkoi etsiä internetistä ihmisiä, joilla olisi kannibalistisia piirteitä. Joidenkin tietojen mukaan Meiwesin kannibaaliset piirteet syntyivät hänen luettuaan 14-vuotiaana kirjan Robinson Crusoe, jossa yksi kirjan hahmo tapetaan ja syödään.

Helmikuussa 2001 Meiwesin netti-ilmoitukseen vastattiin, kun silloin 43-vuotias Bernd Jürgen Armando Brandes, Siemens AG:llä Berliinissä johtotehtävissä työskentelevä diplomi-insinööri otti Meiwesiin yhteyttä. Meiwes ja Brandes tapasivat 14. maaliskuuta 2001.

Meiwes tunnusti surmanneensa Brandesin. Alkuun Meiwes tuomittiin taposta, sillä Brandes oli selvästi ilmaissut halunsa tulla syödyksi. Tuomiosta valitettiin ja 9. toukokuuta 2006 Meiwes kuitenkin todettiin syylliseksi murhaan ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.

Meiwes oli muun muassa leikannut Brandesin peniksen irti tämän omasta pyynnöstä. Sen jälkeen molemmat olivat yrittäneet syödä sitä raakana, mutta päättivätkin panna peniksen paistinpannuun kypsymään. Meiwes säilytti Brandesin ruumiinosia pakastettuna ja söi niitä murhaa seuranneiden muutaman kuukauden ajan.

Meiwesin jäljille päästiin, kun hän etsi seuraavaa uhriaan Internetistä 2002.

Tapaus populäärikulttuurissa

 Saksalainen industrial metal -yhtye Rammstein on tehnyt laulun "Mein Teil" (suom. minun osani, slangiksi minun elimeni) kyseisen kannibalismitapauksen pohjalta.
 Thrash/death metal -yhtye Macabre on kirjoittanut tapauksesta kappaleen "The Wüstenfeld Man Eater".
 Ruotsalainen death metal -yhtye Bloodbath on julkaissut aiheesta kappaleen "Eaten".
 Amerikkalainen horrorcore-artisti Necro  viittaa tapaukseen kappaleessaan "Human Consumption" (albumilta "The Pre-Fix For Death"), jossa hän riimittelee: "it's legal in Germany, believe me, cannibals are celebrities".
 Suomalaisen rikossarjan Kylmäverisesti sinun 3. tuotantokauden jaksossa oli otettu vaikutteita Meiwesista. Myös saksalainen kannibaali, Meiwes, mainitaan jaksossa. Tosin hänen nimensä on jaksossa muutettu Mannfred Milhausiksi.
 Tapauksesta on tehty elokuvat "Grimm Love" ja "Cannibal".

Lähteet

Saksalaiset murhaajat
Saksalaiset elinkautisvangit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Kannibaalit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mose Se Sengo

Mose Se Sengo "Fan Fan" (16. lokakuuta 1945 – 3. toukokuuta 2019) oli kinshasankongolainen kitaristi ja laulaja.

Elämäkerta 

Mose Fan Fan aloitti uransa 1960-luvulla Kinshasassa. Vuonna 1975 hän perusti Youlou Mabalian kanssa yhtyeen Somo Somo. Ennen sitä hän oli soittanut kitaraa yhtyeissä Orchestre Revolution ja O.K. Jazz. Vuonna 1983 Mose Fan Fan muutti Isoon-Britanniaan ja vuonna 1993 Belgiaan. Belgiassa hän perusti yhtyeen Bana O.K..

Mose Fan Fan on julkaissut myös useita sooloalbumeita.

Lähteet 

Kinshasankongolaiset muusikot
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Vesipyssy

Vesipyssy on veden ruiskuttamiseen suunniteltu lelu. Yksinkertainen pyssy sisältää vesisäiliön ja suuttimen, josta vesi ruiskuaa liipaisinta painamalla. Yksinkertaisimmissa vesipyssyissä liipaisin tai kahva on yhdistetty pumppusylinteriin, joka puristaa vesisuihkun ulos suuttimen kautta. Suuremmissa vesipyssyissä liipaisimella ohjataan venttiiliä, joka päästää paineistettua vettä ulos suuttimesta. Vesipyssyillä leikitään yleensä vesisotaa, jossa tavoitteena on vastustajan kasteleminen.

Alkujaan vesipyssyt olivat pieniä käsiaseita, joiden haittana on kertaliipaisulla ruiskuavan veden pieni määrä. Lisätehon saamiseksi aseisiin on sittemmin kehitetty erilaisia mutkikkaampia koneistoja. Vesipyssyn modernimmat muunnelmat kuten SuperSoaker saattavat hyödyntää veden ruiskuttamisessa paineilmaa, hydraulista painetta tai paristoilla toimivaa sähköistä pumppua. Tällöin myös vesisäiliö voi olla suurempi, ja aseen täyttöväli harvenee.

Yhdysvalloissa ja Kanadassa vesipyssyt on lain mukaan valmistettava läpinäkyvästä muovista. Tällä pyritään ehkäisemään vesipyssyjen sekaantuminen oikeisiin tuliaseisiin. On tapauksia, joissa oikeaksi aseeksi luultu vesipyssy on johtanut verenvuodatukseen. Ruotsissa nousi 1990-luvun lopussa keskustelua myös siitä, että vesipyssy voi olla käyttäjälleen vaarallinen, jos sillä ampuu voimalinjoihin. Keskustelussa esitettiin jopa vesipyssyjen kieltämistä.

Aiheesta muualla 

Super Soaker Central 
Aale van der Veenin digitaalinen vesiasemuseo  
Howstuffworks – kattava selonteko vesipyssyn toiminnasta 
SuperSoakerin virallinen Internet-sivusto 

Leikkikalut
Kuurojen Liitto

Kuurojen Liitto on viittomakielisten etujärjestö. Liitto on 37 jäsenyhdistyksen valtakunnallinen kattojärjestö, jonka tehtävä on taata kuurojen ihmisoikeuksien ja yhdenvertaisten mahdollisuuksien toteutuminen.

Kuurot perustivat tämän oman järjestönsä vuonna 1905. Liiton toimitilat sijaitsevat Valkeassa talossa Helsingissä.

Kuurojen Liitto myöntää vuosittain Vuoden viittomakieliteko -tunnustuspalkinnon viittomakielisten kielellisten oikeuksien ajamisesta ja viittomakielen aseman edistämisestä. Tunnustuspalkinto jaetaan aina helmikuussa viittomakielen päivänä.

Järjestön toiminnan painopisteitä ovat muun muassa asiantuntijuus ja vaikuttamistyö, viittomakielisten tiedonsaannin parantaminen, viittomakielen sanakirjatyö ja kielineuvonta, vertaistuki (kulttuuritapahtumat, leirit ja kurssit)  ja viittomakielinen palveluohjaus.

Kuurojen Liitto on SOSTEn jäsenjärjestö.

Liitto julkaisee Kuurojen lehteä.

Talous

Rahoitus

Katso myös
 Suomalainen viittomakieli
 Suomenruotsalainen viittomakieli

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuurojen Liiton verkkosivut

Suomalaiset potilas- ja vammaisjärjestöt
Kuurous
Matti Niemi

Matti Niemi -nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:

 Matti Niemi (s. 1937), suomalainen olympiapronssia voittanut soutaja
 Matti Niemi (s. 1958), yksityisoikeuden professori
 Matti Niemi (s. 1976), suomalainen aitajuoksija
 Matti Niemi, Reserviläisliiton puheenjohtaja

Näyttelijä Masa Niemen oikea nimi oli hänen lempinimestään huolimatta Martti Niemi.
Hells Bells

Hells Bells on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n tunnetuimpia kappaleita. Se aloittaa vuonna 1980 julkaistun legendaarisen Back in Black -albumin ja se on ollut näihin päiviin saakka yhtyeen tärkeimpiä kappaleita myös live-esiintymisissä. Kappaleen ovat tehneet yhtyeen kitaristit Angus Young, Malcolm Young ja laulaja Brian Johnson. 

Kappale on julkaistu myös yhtyeen kokoelma-albumilla Who Made Who vuonna 1986 ja livenä vuonna 1992 albumeilla Live ja Live: 2 CD Collector's Edition. 

Kappale alkaa 13 kirkonkellon kumahduksella. Live-esiintymisiä varten yhtyeelle on valmistettu jättimäinen pronssinen kello, jossa lukee yhtyeen nimi. Se onkin tärkeä osa yhtyeen lavashow'ta. Mukaan tulee Angus ja Malcolm Youngin kitara, Cliff Williamsin basso ja Phil Ruddin rummutus. Kappaleessa on myös Angus Youngin yksi tunnetuimpia kitarasooloja. Kappaleen on sanoittanut Brian Johnson.

”Hells Bells” on ensimmäinen kappale, joka julkaistiin AC/DC:n entisen laulajan Bon Scottin kuoltua vuonna 1980. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Vuosina 1980–1983 jokainen yhtyeen konsertti alkoi tällä kappaleella, jonka alussa laulaja Brian Johnson soitti isoa kelloa. (1981–1983 välisenä aikana kappale ”For Those About to Rock (We Salute You)” lopetti jokaisen konsertin).

Muuta
Kappale toimi entisen nyrkkeilijän Amin Asikaisen sisääntulobiisinä ennen otteluita.

Kokoonpano 

 Brian Johnson – laulu 
 Angus Young – kitara 
 Malcolm Young – rytmikitara 
 Cliff Williams – basso 
 Phil Rudd – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
AC/DC - Hells Bells Youtubessa.
Kappaleen sanat
Kitarariffi sivulla Guitaretab.com
Kitarariffi sivulla Mxtabs.net
Bassokuvio sivulla Mxtabs.net
Rumpukomppi sivulla Mxtabs.net

Vuoden 1980 kappaleet
AC/DC:n kappaleet
Lilo ja Stitch

Lilo ja Stitch () on Disneyn vuonna 2002 valmistunut piirretty elokuva, joka kertoo pienestä ja yksinäisestä Havaijilla asuvasta tytöstä, Lilosta, sekä tämän lemmikistä nimeltä Stitch.

Lilo on "Kuningas" Elviksen suuri fani joten näin ollen elokuvassa on myös  paljon Elviksen musiikkia.

Liloa näyttelevä Daveigh Chase sai roolistaan Annie-palkinnon. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana.

Juoni 

Lilo asuu sisarensa Nanin kanssa ilman vanhempia, koska heidän vanhempansa ovat kuolleet. Lilo otetaan melkein pois sisarensa luota, koska sosiaalityöntekijä Kobran mielestä Lilon ei tulisi asua ilman vanhempia vain sisarensa kanssa.

Pian Nani päättää, että Lilolle pitää hankkia lemmikki. Eläinkaupassa Lilo valitsee itselleen lemmikkiä, kun yhtäkkiä hänen eteensä hyppää veikeän ja suloisen näköinen "eläin", joka ei muistuta koiraa tai mitään normaalia eläintä.

Lilo kiintyy tähän heti ja sanoo sisarelleen, että haluaa tämän eläimen. Eläinkauppias toteaa kauhistuneena, että siitä ei voi tietää mistä se on tullut. Se oli jäänyt rekan alle jonka jälkeen rekkakuski oli tuonut sen eläinkauppaan.

Lilo haluaa silti otuksen ja sen nimeksi annetaan Stitch. Samaan aikaan kaksi ulkoavaruudesta tullutta avaruusolentoa on lähetetty maahan etsimään Stitchiä, koska tämä on avaruudesta.

Lilon ja Nanin kotona Stitch on aivan villi. Se rikkoo ja repii kaiken ja pilaa monet Nanin mahdollisuudet saada työtä. Sitten Nani päättää että Stitch täytyy viedään takaisin. Lilo kieltäytyy ja sanoo että he ovat ohanaa (suomeksi perhe).

Lilon ns.ystävät eivät pidä Stitchistä. Pian avaruusalus laskeutuu Lilon kodin pihalle ja Lilo yritetään kidnapata avaruuteen. Nani huitoo kepillä Stitchiä ja vaatii tätä kertomaan mihin Lilo vietiin. Pian kaksi outoa henkilöä nimeltään Pleakley ja Stitchin luoja Jumba auttavat saamaan Lilon takaisin. Kaiken voittaa rakkaus ja ystävyys elokuvan lopussa.

Ääninäyttelijät 
Listassa on vain osa elokuvan hahmoista.

Suomenkielisen version ohjasi ja käänsi Annamari Metsävainio.

Lähteet
https://www.elonet.fi/fi/elokuva/1083361
Elokuvan lopputekstit

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomenkielinen Disneyn sivusto

Disneyn animaatioelokuvat
Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Elokuvat orvoista
Elokuvat avaruusolennoista
Tapetti

Tapetti on ohutta materiaalia, useimmiten paperia, vinyyliä tai lasikuitua, joka liimataan usein seiniin liisterillä ulkonäön takia. Useimpiin tapetteihin on painettu koristeellisia kuvioita, mutta on myös tapetteja jotka on tarkoitus maalata halutun väriseksi. 

Ensimmäiset tiedot tapeteista on noin vuodelta 200 eaa. jolloin kiinalaiset, jotka olivat keksineet paperinvalmistuksen, laittoivat riisipaperia seinilleen. Modernin tapetinpainamisen telan avulla painettavine jatkuvine kuvioineen keksi ranskalainen Jean Papillon  vuonna 1675.

Tapetointi

Tapetti tulisi kiinnittää seinälle keskeltä sivuille suuntautuvin vedoin, mikä vähentää kuprujen syntymistä.

Tapettien kiinnitys tulisi aloittaa valonlähteestä kuten ikkunasta poispäin, koska uusin kiinnitetty tapetti on aina edellisen tapetin reunan kohdalta hieman koholla. Mikäli tehtäisiin päinvastoin valonlähteestä tuleva valo aiheuttaisi näkyviä varjoja tapettien reunakohtiin.

Suomen tapettivalmistajia
Suomen tapettitehtaista olivat vuonna 2018 toiminnassa vielä Sandudd Oy ja Pihlgren & Ritola, molemmat Akaan Toijalassa.

Johan Backmanin tapettipaja, Kokkola, 1740-luku
Petter Solitanderin tapetti- ja tekstiilipaino, Porvoo, 1740-luku
Sundmanin tapettitehdas, Helsinki 1848–1880
vuodesta 1865 Jurjeffin tapettitehdas
Rieksin tapettitehdas, Helsinki, 1858–1885, Pietari 1885–1917
Tilgmannin tapettitehdas, Helsinki, 1800-luvun loppu
Sandudd 1885–
Sandudd Tapetfabriks Ab, Helsinki, 1885–1975
Wihuri Oy Sandudd, Vantaa, 1975–1987
Sandudd Tapetti Oy, Toijala, 1987–1991
Sandudd Oy, Toijala, 1992–
G. Wilhelm Nyholmin tapettitehdas, Viipuri 1874–1906
Frenckellin tapettitehdas, Tampere, 1853–
Tampereen tapettitehdas Oy, per. Rudolf Winter, 1892–1917
Ålands Tapetfabrik, Maarianhamina 1894–?
Toijalan tapettitehdas, Toijala 1903–
Lohjan tapettitehdas, Lohja
Pihlgren ja Ritola, Toijala, 1930–
Helpiön tapettitehdas, Toijala 1904–1980
Uusi Tapettitehdas, Toijala, 1927, v. 1951–1990 Tapetti Oy

Tapettipaperin valmistajia
Viimeinen suomalainen tapetin pohjapaperin valmistaja oli Metsä Groupiin kuuluva Metsä Board Kyro Hämeenkyrön Kyröskoskella, joka pysäytti tapettipaperia tuottaneen koneensa vuonna 2017.

Tapettipaperia ovat Suomessa valmistaneet myös:
Valkeakosken paperitehdas
Mäntän paperitehdas
Järvenojan paperitehdas (1762–1854)
Tervakosken paperitehdas (1818–)
Frenckellin paperitehdas, Tampere
Juvankosken paperitehdas, Uskela (1820–1870-luku)
Terttilän paperitehdas, Somero (1849–1902).

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta
Heikkinen, Maire. Suomalainen tapettikirja. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Museovirasto, 2009. ISBN 978-951-616-198-6 (Museovirasto), ISBN 978-952-222-093-6 (SKS).

Rakennuksen pinnat
Sisustus
Quicksand

Quicksand oli yhdysvaltalainen punkyhtye, joka perustettiin 1990-luvun alussa. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, Slipin, vuonna 1993. Quicksand ehti julkaista vielä toisen albumin, Manic Compressionin, ennen hajoamistaan vuonna 1995. Yhtye teki kuitenkin kiertueen vielä vuosina 1997–1998.

Diskografia

Studioalbumit 
 Slip (1993)
 Manic Compression (1995)
 Interiors (2017)

EP:t & singlet 
 Quicksand (1990)
 Dine Alone (1992)
 Fazer (1993)
 Dine Alone (1993)
 Omission (1993)
 Freezing Process (1993)
 Divorce (1994)
 Thorn in My Side (1995)
 Delusional (1995)
 Illuminant (2017)
 Cosmonauts (2017)
 Triptych Continuum (2018)

Musiikkivideot 
 "Fazer" (1993)
 "Dine Alone" (1993)
 "Omission" (1993)
 "Freezing Process" (1993)
 "Thorn in My Side" (1995)
 "Delusional" (1995)
 "Illuminant" (2017)

Yhdysvaltalaiset punkyhtyeet
Kangas

Kangas on tekstiilitasorakenne, joka on valmistettu joko langoista tai kuiduista. Langoista valmistettuja kankaita ovat kudokset, neulokset, punokset, tyllit, pitsit ja verkkorakenteet eli havakset. Kuiduista valmistettuja kankaita ovat kuitukankaat, vanut ja huovat.

Kankaiden valmistusmateriaaleja ovat kasvi- ja eläinperäiset luonnonkuidut kuten puuvilla, pellava, hamppu, villa ja silkki, tekokuidut kuten akryyli, polyesteri ja polyamidi, luonnokuitujen ja tekokuitujen sekoitteet (sekoite- tai yhdistekankaat). Kankaita voidaan värjätä luonnonväreillä tai synteettisillä väriaineilla sekä pinnoittaa tai käsitellä käyttötarkoituksen mukaan esimerkiksi kestävyyden, likaa hylkivyyden, paloturvallisuuden tai kosteussuojauksen takia (esim. enstex-kangas).

Kankaista valmistetaan vaatteita ja asusteita, sisustus- ja käyttötekstiilejä, sairaalatekstiilejä ja hygieniatuotteita sekä teknisiä tekstiilejä.

Lähteet

Kirjallisuutta
Dan Aykroyd

Daniel Edward "Dan" Aykroyd CM (s. 1. heinäkuuta 1952 Ottawa, Ontario, Kanada) on kanadalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja ja muusikko. Aykroyd oli ehdolla  parhaan miessivuosan  Oscar-palkintoon elokuvasta Palveluksessanne, Miss Daisy (1989).

Nuoruus 
Aykroyd opiskeli kriminologiaa ja sosiologiaa Carletonin yliopistossa Ottawassa, mutta lopetti opiskelun ennen valmistumistaan.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Kanadanranskalaiset
Hollywood Walk of Fame
Member of the Order of Canada
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kokkisota

Kokkisota on suomalainen ruoka-aiheinen televisio-ohjelma, jota esitetään MTV3-kanavalla. 

Kussakin jaksossa kilpailee kaksi joukkuetta, joiden tehtävänä on valmistaa erilaisia ruokalajeja 20 minuutissa. Kaksihenkisten joukkueiden toinen jäsen on ammattikokki, toinen joku muu julkisuuden henkilö. Ruokalajien valmistamisessa joukkueiden tulee käyttää julkkiksen valitsemia raaka-aineita. Jakson lopuksi studioyleisö äänestää voittavan joukkueen. 

Vuonna 2017 ohjelmaan lisättiin osio, jossa ammattikokit valmistavat annoksia 10 minuutissa. Juontajan valitsema voittaja saa vaihtaa yhden päätehtävän raaka-aineen toisen joukkueen kanssa. 

Kokkisotaa esitettiin aluksi vuosina 1999–2004. Tuolloin ohjelman juontajana toimi Sikke Sumari ja kokkeina olivat Markus Maulavirta, Helena Puolakka, Jyrki Sukula, Harri Syrjänen, Antti Vahtera, Hans Välimäki ja Aki Wahlman. Uusimmissa versioissa kokit ovat vaihtuneet (kts. Kokit).

Ohjelma perustuu britannialaiseen tv-formaattiin Ready Steady Cook.

Ohjelman viidennellä kaudella, joka esitetään 2021, nähdään Vappu Pimiä vierailevana juontajana muutamassa jaksossa, sillä Sumari joutui koronatesteihin kuvausten aikana. Sumari palasi kuitenkin juontamaan kauden loppua negatiivisen testituloksen ansiosta.

Kokit

Alkuperäinen versio
Markus Maulavirta
Helena Puolakka
Jyrki Sukula
Harri Syrjänen
Antti Vahtera
Hans Välimäki
Aki Wahlman

Toinen versio
Kari Aihinen
Pipsa Hurmerinta (2017)
Teemu Laurell
Antto Melasniemi (2017)
Serko Rantanen
Tommi Tuominen 
Harri Syrjänen (2017–)
Linnea Vihonen (2018–)
Sirly Ylläsjärvi (2021–)

Tuotantokaudet kokonaisuudessa

Alkuperäisen version tuotantokaudet

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Kolmas tuotantokausi

Neljäs tuotantokausi

Toisen version tuotantokaudet

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi 
MTV tiedotti elokuussa 2017, että Kokkisota tulee jatkumaan toiselle tuotantokaudelleen syksyllä 2017.  Alkuperäisessä Kokkisodassa mukana ollut Harri Syrjänen palasi ohjelmaan.

Kolmas tuotantokausi

Neljäs tuotantokausi

Viides tuotantokausi
Version viides tuotantokausi alkoi keväällä 2021. Uusi MasterChefistä tuttu kokki Sirly Ylläsjärvi liittyi kokkeihin.

Lähteet 

Ruokaohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
MTV3:n televisio-ohjelmat
Kymppikerho (televisiosarja)

Kymppikerho () on brittiläinen draamasarja, joka kertoo brittiläisen Fresh!-halpalentoyhtiön työntekijöiden työstä ja vapaa-ajasta. Ohjelmaa esitettiin Suomessa MTV3-kanavalla vuosina 2004 ja 2005. Sarjan 2. tuotantokausi nähtiin uusintana SubTV:llä kesällä 2006.

Näyttelijät 
 Stacey Cadman – Poppy Fields
 Matthew Chambers – John Bryson
 Katy Edwards – Lorna Newbold
 Sarah Farooqui – Charlotte Taylor
 Emma Ferguson – Emma Coyle
 Jo Anne Knowles – Janis Steele
 Sarah Manners – K.C. Gregory
 John Pickard – Jack Fields
 Emma-Jane Portch – Rachel Potter
 James Redmond – Jason Murdoch
 Luke Roberts – Captain Dan
 Naomi Ryan – Lehann Evans
 Adam Sinclair – Will O’Brien
 Christopher Villiers – Nigel Croker
 Tom Wisdom – Marco Bailey

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sky One - Mile High 
 Mile-High.co.uk 
 TV.com - Mile High  

Brittiläiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Lipuntarkastaja

Lipuntarkastajat ovat kunnallisten liikennelaitosten tai kuntayhtymien palveluksessa työskenteleviä virkamiehiä, joiden tehtävänä on tarkastaa matkaliput ja matkustajien matkustusoikeus.

Lipuntarkastajat Suomessa 
Pääkaupunkiseudun joukkoliikenteessä (raitio-, metro- ja linja-autoliikenteessä) työskentelevät lipuntarkastajat ovat Helsingin Seudun Liikenne (HSL) -kuntayhtymän palveluksessa. Vuoden 2016 alussa HSL työllisti 116 lipuntarkastajaa. Tampereella tarkastustoimintaa hoitavat pysäköinninvalvojat.

Lipuntarkastajalla on oikeus määrätä liputta matkustavalle henkilölle tarkastusmaksu, jonka lisäksi peritään puuttuvan matkalipun hinta. Kaukojunissa maksun voi määrätä myös konduktööri, ja lähijunien konduktööreillä on oikeus poistaa liputon matkustaja kyydistä. 

Turvallisuussyistä tarkastajat työskentelevät vähintään pareittain, ja ryhmässä voi olla peräti kuusi tarkastajaa.  Lipuntarkastuksessa voi olla myös mukana järjestyksenvalvojia avustamassa lipuntarkastajia, joskaan heillä ei ole oikeutta tarkastusmaksun määräämiseen, mutta voivat tarkastaa lipun erityisen koulutuksen jälkeen. Lipuntarkastajalla on tarvittaessa oikeus saada virka-apua poliisilta. Tarkastajalla on tarvittaessa kiinniotto-oikeus sekä uhkaavissa tilanteissa oikeus voimakeinoihin, kuten turvasumutteeseen.

Lähteet 
 Helsingin Seudun Liikenne 
 Finlex: Laki joukkoliikenteen tarkastusmaksusta 
 http://web.eduskunta.fi/Resource.phx/pubman/templates/11.htx?id=1231

Viitteet 

Liikennealan ammatit
Joukkoliikenne
Terveydenhoitaja

Terveydenhoitaja on hoitoalan ammattinimike. Terveydenhoitaja toimii ennaltaehkäisevässä ja terveyttä edistävässä itsenäisessä työssä. Tämä erottaa hänen työnsä sairaanhoitajan työstä. Terveydenhoitajia toimii muun muassa kouluissa, työterveyshuollossa, neuvoloissa ja terveyskeskuksissa.

Terveydenhoitajia koulutetaan ammattikorkeakoulussa. Koulutuksen laajuus on 240 opintopistettä ja kestää noin 4 vuotta. Terveydenhoitajatutkinnon suorittaneet saavat myös sairaanhoitajan ammatinharjoittamisoikeuden.

Historia 
Terveydenhoitajien (ent. terveyssisar, terveydenhoitajatar) historia Suomessa on pitkä. 1900-luvun alussa terveydenhoitotyö oli pirstaloitunutta, sillä siitä vastasivat muun muassa diakonissat, kotisairaanhoitajattaret, kouluhoitajattaret ja tuberkuloosihoitajattaret. Vuonna 1879 diakonissaliike tuli Suomeen.  Diakonissat olivat  Suomessa ensimmäiset koulutetut sairaanhoitajat, joiden työ kohdistui koteihin. Heidän työtehtäviinsä ei kuitenkaan tiettävästi kuulunut terveydenhoidollinen opetustyö. Vuonna 1912 kotisairaanhoitoon ryhtyi ensimmäinen "kotisairaanhoitajatar".  

Terveydenhoitotyön Suomessa aloittivat yhdistykset. "Tuberkuloosin vastustamisyhdistys" sekä "Vähävaraisten keuhkotautisten avustamisyhdistys" kouluttivat vuodesta 1917 sairaanhoitajia tuberkuloosihuoltotyöhön. Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliitto (MLL) perustettiin vuonna 1920 ja vuotta myöhemmin se alkoi kouluttumaan sairaanhoitajista ja kätilöistä "lastenhoidonneuvojia". Samana vuonna avattiin ensimmäinen nykymuotoisen neuvolan esiaste eli "Lasten Linnan neuvontasema". Vuonna 1922 MLL lähetti ensimmäisen sairaanhoitajan Saksaan tutustumaan "kouluhoitajatartoimintaan" ja heti tämän jälkeen liitto alkoi kouluttaa myös kouluhoitajattaria. Monet opiskelivat nämä kaikki kurssit saaden laajan osaamisen terveyden edistämiseen.

Koulutus kehittyy 
1924 MLL järjesti ensimmäiset valtakunnalliset terveyssisarkurssit, jotka kestivät yhteensä puoli vuotta. Kurssin suorittanut oli pätevä toimimaan kaikilla terveydenhuollon aloilla. Jo vuonna 1921 Samfundet Folkhälsan i Svenska Finland järjesti ruotsiksi omia kursseja terveyssisarille ja "Suomen tuberkuloosi yhdistys" edelleen tuberkuloosihoitajattaria. Sairaanhoitajatarkoulutus siirtyi 1929 kokonaan valtion järjestämäksi ja vuonna 1931 terveydenhuoltokoulutus Valtion terveydenhuolto-opistoon. Terveyssisar nimike muuttui virallisesti terveydenhoitajattareksi. Päätetiin, että 3 vuoden sairaahoito-opintojen jälkeen oli mahdollisuus hakea terveydenhoitajattareksi. 

Vuonna 1972 voimaan tullut kansanterveyslaki yhdisti terveyssisarten ja avohoidossa toimineiden kätilöiden virat terveydenhoitajien viroiksi .

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tehyn terveydenhoitajajaosto
Terveydenhoitajaliitto
Terveydenhoitajan ammatinkuvaus (Ammattinetti)

Ammattikorkeakoulututkinnot
Terveydenhoito
Terveydenhuollon ammatit
Tero Lehterä

Tero Juhani Lehterä (s. 21. huhtikuuta 1972 Espoo) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä, maailmanmestari, olympiamitalisti ja Suomen mestari.  

Lehterä oli mukana voittamassa MM-kultaa vuonna 1995 ja olympiapronssia Lillehammerissa 1994. Hän pelasi 56 A-maaottelua, 19 B-maaottelua, 30 nuorten maaottelua ja 22 poikien maaottelua. Hän on Lappeenrannan SaiPan päävalmentajana kausilla 2017–2018, 2018–2019 ja 2019–2020.

Elämäkerta
Lehterä on Kiekko-Espoon kasvatti ja hän oli avainasemassa Kiekko-Espoon noustessa SM-liigaan kauden 1991–1992 päätteeksi. Hän teki voittomaalin ratkaisevassa finaalissa Joensuun Jokipoikia vastaan Jere Lehtisen syötöstä. Lehterä saavutti Jokereiden mukana Suomen mestaruuden vuosina 1996 ja 1997. Sen lisäksi hän voitti SM-hopeaa vuosina 2000 ja 2001, SM-pronssia vuonna 2003 ja Euroopan Cupin vuonna 1996. Lehterä pelasi SM-liigaa myös Tapparassa, Espoo Bluesissa sekä Hämeenlinnan Pallokerhossa.

Florida Panthers varasi Lehterän NHL:ään vuoden 1994 varaustilaisuuden 10. kierroksella numerolla 235. Hän pelasi kaudella 1998–1999 Florida Panthersin organisaatiossa, mutta näyttöpaikkaa NHL:stä hän ei koskaan saanut.

Lehterästä tuli kautta aikojen ensimmäinen suomalainen jääkiekkoilija Venäjän liigassa, kun hän pelasi kaudella 2003–2004 Neftehimik Nižnekamskissa. 

Lehterä pelasi ulkomailla Yhdysvaltojen ja Venäjän lisäksi Ruotsissa, Sveitsissä, Saksassa ja Tanskassa. Hän lopetti uransa keväällä 2007. Jääkiekkoleijonaksi numerolla 195 Lehterä korotettiin 2009.
Uransa jälkeen hän toimi usean kauden ajan Espoo Bluesin valmennusryhmässä. SaiPa ilmoitti kiinnittäneensä Lehterän päävalmentajaksi kaudelle 2017–2018.

Philadelphia Flyersissa pelannut hyökkääjä Jori Lehterä on hänen veljenpoikansa. Lehterän tytär Nea Lehterä oli mukana voittamassa cheerleadingin maailmanmestaruutta Orlandossa vuonna 2022.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ylen Elävä arkisto: Venäjän veikeä valloittaja Tero Lehterä

Lehterän tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla.

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Suomalaiset olympiamitalistit
Jääkiekon maailmanmestarit
Raimo Kilpiö -palkinnon voittajat
Florida Panthersin varaamat pelaajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Real Sociedad

Real Sociedad de Fútbol on  jalkapalloseura Baskimaan San Sebastiánista, Espanjasta. Sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Seuran kotistadion on 39 500 -paikkainen Anoeta.

Real Sociedad on voittanut kahdesti Espanjan liigamestaruuden (1981, 1982) ja cupin (1909, 1987) sekä kerran supercupin (1982). Se oli yksi Primera Divisiónin perustajista ja on pelannut sarjassa yhteensä 63 kautta, muun muassa yhtäjaksoisesti vuodet 1967–2007.

Real Sociedadilla on toimintaa myös muun muassa yleisurheilussa, maahockeyssa, pelotassa ja sukelluksessa. Aikoinaan se on voittanut jääkiekossa kolme Espanjan-mestaruutta.

Pelaajat

Joukkue
Päivitetty 10. elokuuta 2022.

Entisiä valmentajia 

  José Mari Bakero
  Javier Clemente
  Chris Coleman
  Raynald Denoueix
  Martín Lasarte
  Juan Manuel Lillo
  Miguel Ángel Lotina
  Philippe Montanier
  John Toshack

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Real Sociedadin virallinen sivusto  

Espanjalaiset jalkapalloseurat
San Sebastiánin urheilu
Roihu

Roihu on:

Taideyhdistys Roihu, orivesiläinen taideyhdistys
roihupurkaus eli flare, voimakas auringon purkaus.
Roihu, helsinkiläinen pesäpalloseura
Asianajotoimisto Roihu, työoikeuteen erikoistunut asianajotoimisto
Roihu, Suomen Partiolaisten Finnjamboree 2016.
Afri-Cola

Afri-Cola on saksalainen kolajuoma, jonka F. Blumhoffer Nachfolger GmbH. rekisteröi tavaramerkiksi vuonna 1931. Suomessa sitä on myyty 1960-luvulta lähtien, ensin 1990-luvulle asti Olvin lisenssituotteena ja sittemmin suoratuontina Saksasta.

Tavaramerkkiä ryhtyi elvyttämään mainossuunnittelija ja valokuvaaja Charles Paul Wilp saavuttaen menestystä.

F. Blumhoffer Nachfolger GmbH:n rekisteröimä tavaramerkki on myös appelsiinijuoma Bluna, joka kuuluu Afri-Colan tapaan nykyään Mineralbrunnen Überkingen-Teinach AG:lle.

Afri-Colan kofeiinipitoisuus oli ennen 250 milligrammaa litrassa, mutta vuonna 1998 se alennettiin 150 milligrammaan, minkä vuoksi tuotesisältöä ei tarvinnut ilmoittaa pullossa. Uusi resepti ei ollut menestys, ja yhtiö palasi huhtikuussa 2006 takaisin vanhaan reseptiin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ruokala.net: Myytiinköhän tällä mainoksella pulloakaan Afri-Colaa vuonna 1968? Katso hämmentävä video!

Kolajuomat
Virvoitusjuomamerkit
Saksalaiset juomat
Celta Vigo

Real Club Celta de Vigo on espanjalainen jalkapalloseura Vigon kaupungista, Galiciasta. Se perustettiin 28. maaliskuuta 1923 ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa, jonne se nousi kaudeksi 2012–2013. Seuran lempinimi on Celtiñas (). Peliasun paita on taivaansininen, shortsit valkoiset. Kotistadion on 31 800 katsojaa vetävä Balaídos.

Historia 

Celta Vigo on ollut vakioesiintyjä Primera Divisiónissa, muttei ole koskaan voittanut liiga- tai cup-mestaruutta. Kaudella 1970–1971 Celta ei hävinnyt kertaakaan kotonaan ja sijoittui sarjassa kuudenneksi. 1990-luvun jälkipuoliskolla Celta nousi lähelle Espanjan jalkapallohierarkian kärkeä, esimerkiksi kaudella 2000–2001 seura ei ollut koko kauden aikana kertaakaan kuudetta sijaa alempana sarjataulukossa. Kaudella 2002–2003 Celta sijoittui neljänneksi ja pääsi Mestarien liigan karsintoihin, ja sitä kautta itse liigaan. Seuraavalla kaudella Mestarien liiga sujui upeasti, mutta kansallinen sarja sitäkin huonommin. Mestarien liigassa Celta nousi 16 parhaan joukkoon ennen putoamista Arsenalille – Primerassa Celta jäi lopulta toiseksi viimeiseksi ja putosi Segunda Divisióniin. Galicialaisjoukkue käytti kuitenkin heti ensimmäisen mahdollisuutensa nousta takaisin pääsarjaan, sijoittuen Segundassa toiseksi kaudella 2004–2005. Kauden 2006–2007 päätteeksi Celta putosi jälleen Segundaan jäätyään sarjassa kolmanneksi viimeiseksi.

Pelaajat 

Tilanne 23. lokakuuta 2022.

Saavutukset 

 3 kertaa Espanjan cupin loppuottelussa (vuosina 1948, 1994 ja 2001)
 Kerran mukana Mestarien liigassa (2003–2004)
 6 kertaa mukana UEFA Cupissa
 Kerran mukana Intertoto Cupissa
 45 kautta Primera Divisiónissa

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Celta Vigon virallinen sivusto 

Espanjalaiset jalkapalloseurat
Pontevedran maakunta
Kivennäisvesi

Kivennäisvesi tai mineraalivesi on vettä, jonka mineraalipitoisuus on suurempi kuin tavanomaisen juomaveden. Luontaiset kivennäisvedet pumpataan lähteistä, joiden kivennäispitoisuus on suuri, muut kivennäisvedet ovat vesijohtovettä, johon on lisätty kivennäisiä eli mineraaleja ja toisinaan myös makuaineita.

EU-säädösten määritelmien mukaisten luontaisten kivennäisvesien kivennäisainesisältö on peräisin maanalaisista vesikerrostumista, muihin kivennäisvesiin ne lisätään. Euroopassa on runsaasti luontaisia kivennäisvesilähteitä, Suomessa on ainoastaan yksi hyväksytty luontaisen kivennäisveden pullottamo. Maustetuissa kivennäisvesissä saa olla aromeja, säilöntäaineita, happamuudensäätöaineita, värejä ja fruktoosia sekä kevytversioissa makeutusaineita. Luontaiset kivennäisvedet pullotetaan lähteellä. Niihin saa lisätä hiilihappoa.

Kivennäisvesi sisältää tyypillisesti runsaasti kalsiumkarbonaattia, magnesiumsulfaattia, kaliumia ja natriumsulfaattia. Kivennäisveteen on lisätty perinteisesti natriumia, ja runsaasti natriumia sisältäviä kivennäisvesiä kutsutaan vichy- eli vissy(ves)iksi. Nimitys tulee Ranskassa sijaitsevasta Vichyn kaupungista. Vähän natriumia sisältävissä on joko kivennäisveden luonnostaan sisältämä vähäinen natriummäärä tai se on poistettu jopa miltei kokonaan.

Kivennäisvesiin lisätään usein myös hiilihappoa. Vähän hiilihappoa sisältävät kivennäisvedet sisältävät usein vain vähän natriumia. Runsaasti hiilihapotetut kivennäisvedet ovat usein vissyvesiä eli niihin on lisätty natriumia. 

Monista kivennäisvesistä on viinien tapaan muodostettu tavaramerkkejä.

Terveysvaikutukset 
Hiilihappopitoinen mineraalivesi vähentää vuonna 2002 julkaistun tutkimuksen mukaan ummetusta ja turvotuksen kaltaisia toiminnallisia ylävatsaoireita. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos on suositellut mehujen ja kivennäisveden nauttimista elimistön suolatasapainon säilyttämiseksi helteellä. 

Muovipulloon pakatut kivennäisvedet sisältävät mikromuovia, ja osa sisältää myös terveydelle haitallista bisfenoli A:ta. Jälkimmäinen on yhdistetty hedelmättömyyteen, aivojen kehityksen häiriöihin, syöpään ja sydänsairauksiin.

Katso myös 
 Soodavesi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Fineli: Vedet 
Luontaisia kivennäisvesiä koskeva EU:n direktiivi
Fine waters -arviointi  

Seulonnan keskeiset artikkelit
Pelurit

Pelurit (, Igrok) on Fjodor Dostojevskin romaani, joka on julkaistu ensi kerran vuonna 1867. Kirja kertoo pelihimon riivaamista ihmisistä. Dostojevski kärsi itsekin peliriippuvuudesta.

Sergei Prokofjevin ooppera Peluri perustuu Dostojevskin romaaniin.

Suomennoksia

Lähteet 

Fjodor Dostojevskin teokset
Vuoden 1867 kirjat