Vyöruusu

Vyöruusu () on erittäin kivulias rakkulaihottuma. Vyöruusu esiintyy tyypillisesti nimensä mukaisesti vyömäisenä keskivartalon iholla jommallakummalla (ei molemmilla) vartalon puolella kehon keskilinjaan rajoittuen. Vyöruusu ja bakteerin (beetahemolyyttinen streptokokki) aiheuttama ruusu ovat eri sairauksia.

Patofysiologia 
Vyöruusun aiheuttaa sama herpesviruksiin kuuluva varicella-zostervirus, joka aiheuttaa lapsena vesirokon lähes jokaiselle. Vesirokon sairastamisen jälkeen virus jää elimistöön latentiksi aivo- ja selkäydinhermojen takajuurten tumakkeisiin. Myöhemmin aikuisiällä virus voi aktivoitua esimerkiksi stressin vaikutuksesta ja aiheuttaa iholle vyöruusun. Myös auringon ultraviolettisäteilyn on todettu lisäävän sairastumisen riskiä.

Diagnosointi 
Useimmiten diagnoosi voidaan tehdä oireiden perusteella. Epäselvissä tapauksissa diagnoosi voidaan varmistaa osoittamalla virusantigeenin läsnäolo ihorakkulan soluissa.

Hoito 
Vyöruusu rauhoittuu useimmiten itsekseen. Vyöruusua voidaan hoitaa tietyillä viruslääkkeillä, jos hoito päästään aloittamaan kolmen vuorokauden kuluessa rakkuloiden ilmaantumisesta, mutta myöhemmin aloitetusta hoidosta ei juuri ole apua. Hoito nopeuttaa rakkuloiden parantumista ja vähentää jälkisäryn ilmaantumista. Vyöruusun aiheuttamaa särkyä ja jälkisärkyä voidaan lievissä tapauksissa lievittää normaaleilla tulehduskipulääkkeillä, mutta hankalat tapaukset vaativat hermovauriokipuun tarkoitettuja lääkkeitä. Vyöruusun hoidossa voidaan käyttää seuraavia lääkeaineita; asikloviiri, valasikloviiri tai famsikloviiri, jotka vähentävät iho- ja silmäoireita ja alkuvaiheen kipua. Vyöruusun aiheuttamaan voimakkaaseen hermosärkyyn voidaan käyttää tarvittaessa mm. pregabaliinia, gabapentiiniä tai tramadolia. Erityisen ankarissa kivuissa voidaan tarvittaessa käyttää jopa opioidilääkkeitä, hermojen puudutuspistoksia tai kirurgiaa. Lievän vyöruusun voi hoitaa kotona, jolloin särkyyn voi ottaa sopivaa, reseptittä saatavaa särkylääkettä. Rakkulakohtien peittämiseen voi käyttää kuivaa harsotaitosta tai peittää apteekista saatavalla hydrokolloidisidoksella.

Vyöruusun ehkäisyyn on Suomessa saatavilla kahta eri rokotetta (Zostavax) ja uudempi Shingrix, jotka on tarkoitettu pääasiassa aikuisille. Rokotteet eivät kuulu kansalliseen rokotusohjelmaan.

Komplikaatiot 
Tavallisin komplikaatio on ihottuman häviämisen jälkeen kehittyvä hermoperäinen kipu alueella, jossa vyöruusu oli. Tämä ns. postherpeettinen neuralgia saattaa kestää kuukausia, jopa vuosiakin. Harvinaisempia komplikaatioita ovat aivotulehdus ja aivokalvontulehdus.

Vyöruusun on todettu tutkimuksissa lisäävän riskiä sairastua MS-tautiin 4-kertaisesti vuoden sisällä vyöruususta.

Rakkulavaiheessa oleva vyöruusu voi tartuttaa vesirokkoviruksen sellaisiin henkilöihin, jotka eivät ole vesirokkoa sairastaneet. Erityisen vaarallista tämä on raskaana oleville naisille.

Esiintyvyys 
Vyöruusun ilmaantuvuus on 2–5 tapausta tuhatta asukasta kohden vuodessa. Tauti on yleisin 60–80-vuotiailla, mutta sitä voi esiintyä kaiken ikäisillä. Vyöruusu on yleistynyt kaikenikäisten keskuudessa 1940-luvulta alkaen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vyöruusu, Terveysportti

Virustaudit
Ihotaudit
Seulonnan keskeiset artikkelit