joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Marko Kulmala

Marko Kulmala (s. 5. joulukuuta 1967 Tampere) on suomalainen yrittäjä, kirjailija ja televisiotuottaja. Nuoruudessaan Kulmala työskenteli toimittajana, copywriterina ja tv-tuottajana. Hän perusti oman yrityksen, Insanon, vuonna 2005.

Ura 
Kulmala on kotoisin Tampereelta. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa kotimaista kirjallisuutta, tiedotusoppia, Suomen historiaa ja markkinointia. Kirjallisuudentutkimuksen opinnoissa Kulmala paneutui reseptioestetiikan, dekonstruktion ja semiotiikan tapoihin hahmottaa tarinoiden syntyä ja vastaanottoa. Kulmala on asunut vuodesta 1995 lähtien Helsingissä. Kulmala on poliittiselta kannaltaan ”mihinkään sitoutumaton konservatiivi-radikaali”.

Kulmala on tuottanut noin 1 700 televisio-ohjelmaa muun muassa MTV3:lle. Hänen ensimmäisiä merkittäviä tuotantojaan ovat muiden muassa tv-ohjelma Jyrki ja tv-kanava TVTV, josta syntyi myöhemmin Sub. Kulmalan Insano on tuottanut tai osatuottanut tv-sarjat Kosketuksessa ja Näin se tehtiin, 10 uutta käskyä sekä tv-sarja Neljä keskustelua Jörn Donnerin maailmasta (2013). Insanon tuotantoihin kuuluvat myös tv-dokumentit Kuka omistaa Afrikan (yhdessä Jörn Donnerin kanssa), Paha paikka (yhdessä Åsa Larssonin kanssa) sekä Ja ihmisillä hyvä tahto (yhdessä Paavo Westerbergin kanssa).

Kulmala on työskennellyt Radiolinjan sisältöjohtajana ja Lowe&Partnersin asiakkuusjohtajana, Radio Sataplussan ohjelmapäällikkönä ja copyna Adsekissa.

Vuonna 2005 perustettu Insano tuottaa "ideoita, tarinoita ja häiriöitä". Insano rakentaa mm. viestintä- ja markkinointikonsepteja, strategianarratiiveja, yrityskulttuurimuutoksia sekä ja niihin liittyviä tuotantoja. Insano on voittanut Grand ja Gold Effie -palkinnot S-ryhmän Halpuutimme hintoja -viestintäkonseptin suunnittelusta.

TV-tuottamisen rinnalla Kulmala on työskennellyt useissa kulttuuri- ja media-alan projekteissa. Hän on myös Vihtorin kirjamessujen perustaja. Ensimmäisen oman kirjansa Hyvä idea ei toimi Kulmala julkaisi vuonna 2009. Kirja on hämmentävä, fragmentaarinen kokonaisuus ja käsittelee ideoiden syntyä. Toinen teos Kasvu julkaistiin vuonna 2011.

Kulmala on toiminut myös nuorten syrjäytymistä vastaan kamppailevan Ihan tavallisia asioita hankkeen konseptoijana. Hankkeen käynnistäjä toimi tasavallan presidentti Sauli Niinistö. Ihan tavallisia asioita sai poikkeuksellisen voimakkaan vastaanoton mediassa ja laukaisi liikkeelle laajan keskustelun syrjäytymisilmiöstä ja sen ehkäisymalleista.

Muuta 
Harrastuksikseen Kulmala on maininnut kirjallisuuden, bodauksen, jääkiekon, laskettelun, kävelyn ja matkustelun. Kulmala on kertonut julkisuudessa avoimesti sairastumisestaan alkoholismiin ja toipumiskokemuksistaan vuonna 2004 tapahtuneen raitistumisen jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset televisiotuottajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Gedizin maanjäristys

Gedizin maanjäristys tapahtui 28. maaliskuuta 1970 Länsi-Turkissa Kütahyan maakunnassa, jossa tuhoutui tai vahingoittui vakavasti yli 12 000 kotia. Suuri osa vahingoista aiheutui maanvyörymistä.

Lähteet

Maanjäristykset Turkissa
Vuoden 1970 maanjäristykset
MDF-levy

MDF-levy (medium-density fibreboard) on puolikova kuitulevy, joka valmistetaan kuivausmenetelmällä kuumapuristamalla se havupuukuidusta (noin 92 % tuotteesta) ja sideaineista (noin 8 % tuotteesta). Sideaineena käytetään esimerkiksi formaldehydihartseja, jotka voivat aiheuttaa terveyshaittoja erityisesti MDF-levyjen kanssa työskentelevien parissa. Valmistuksessa on pyritty siirtymään turvallisempiin sideaineisiin, kuten polyvinyyliasetaattiin. MDF-levyä voidaan valmistaa myös kylmäpuristamalla. 

MDF-levyn valmistus alkoi vuonna 1965 New Yorkin Depositissa. Tuotanto kiihtyi 1980-luvulla ja MDF-levy onkin osin syrjäyttänyt lastulevyn monissa käyttökohteissa, erityisesti kalusteteollisuudessa. MDF-levy kestää kosteutta paremmin kuin lastulevy, mutta sekin turpoaa kastuessaan, eikä siten sovellu ulkokäyttöön. Koska MDF-levy valmistetaan puukuidusta eikä suuremmista puulastuista, saadaan MDF-levystä homogeenisempi ja tiiviimpi materiaali (yleensä 600–800 kg/m³), ja sen tarkka työstäminen on helppoa. Ruskeiden raakalevyjen lisäksi on olemassa levyjä, jotka on pinnoitettu melamiinilla, maalilla tai viilulla, sekä erivärisiä läpivärjättyjä levyjä.

Lähteet 

Puunjalostusteollisuus
Puupohjaiset materiaalit
Rakennuslevyt
Rakennuksen pinnat
Maalausmateriaalit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Insinööripuutuotteet
Pulmankijoki

Pulmankijoki on runsaan 50 kilometrin mittainen erämaajoki pääasiassa Utsjoella. 

Joki virtaa kutakuinkin etelästä pohjoiseen. Sen valuma-alue on Suomen Utsjoella ja hieman Inarin puolella. Vesistön eteläinen keskusjärvi on pienehkö Puolbmakkeäsjavri. Siitä pohjoiseen joen länsipuolelle jäävät Kuorboaivi ja Kalddoaivi sekä itäpuolelle Roavvevarrt-tunturit. Pohjoisessa joki laskee selkeästi suurempaan Pulmankijärveen, joka sijaitsee Suomen ja Norjan rajalla. Siitä joki jatkaa vielä Pulmangin kirkonkylän kautta Tenon kunnan alueella Tenojokeen.

Lähteet 

Utsjoen joet
Tenojoen vesistö
Mervi Junkkonen

Mervi Junkkonen (s. 1975) on suomalainen elokuvaohjaaja ja Jussi-palkittu elokuvaleikkaaja.

Junkkonen on taiteen maisteri (2005) Aalto-yliopistosta pääaineinaan elokuvaleikkaus ja dokumenttielokuvan ohjaus. Vuonna 2002 hänen esikoisdokumenttielokuvansa Barbeiros voitti parhaan esikoiselokuvan palkinnon Amsterdamin Idfa-dokumenttielokuvajuhlilla ja  vuonna 2003 se palkittiin parhaana opiskelijaelokuvana Chicagon elokuvafestivaaleilla. Se sai vuonna 2002 myös kunniamaininnan Arktisen upeeta -elokuvafestivaaleilla.

Vuonna 2005 Junkkosen dokumenttielokuva Hiljainen tila sai Risto Jarva -palkinnon Tampereen kansainvälisillä lyhytelokuvajuhlilla ja Award of Excellence -palkinnon Yamagatan dokumenttifestivaalilla Japanissa. Elokuvalle myönnettiin myös laatutuki.

Junkkonen on saanut kolme parhaan leikkauksen Jussi-palkintoa elokuvista Muukalainen (2009), He ovat paenneet (2014) ja Koirat eivät käytä housuja (2019).

Filmografia
 Maa, 1997, leikkaus (lyhytelokuva)
 Sokea piste, 1997, käsikirjoitus (lyhytelokuva)
 Rajatapaus, 1998, leikkaus (lyhytelokuva)
 Vartija, 1999, leikkausassistentti (lyhytelokuva)
 Demokratia. Vitamiinit. Oppositio., 1999, tuottaja (lyhytelokuva)
 Erotic Vivica, 1999, leikkausassistentti (lyhytelokuva)
 Perhesauna, 2000, leikkaus (lyhytelokuva)
 Pakkaus, 2000, kuvaussihteeri (lyhytelokuva)
 Emo, 2000, leikkaus (lyhytelokuva)
 Kuilu, 2001, järjestäjä (lyhytelokuva)
 Perinteinen 60 km, 2001, leikkaus (lyhytelokuva)
 Barbeiros, 2001, ohjaus, käsikirjoitus, kuvaus, tuottaja (lyhyt dokumentti)
 Mies nimeltä Tiistai, 2002, kuvaus (lyhytelokuva)
 Saanan tahto, 2003, ohjaus, käsikirjoitus, kuvaus, leikkaus (lyhyt dokumentti)
 Säädyllinen tehdas, 2004, apulaisohjaaja, ääni (pitkä dokumentti)
 Hiljainen tila, 2005, ohjaus, käsikirjoitus, äänitys, kaitafilmit, kuvaus (lyhyt dokumentti)
 Aarne, 2005, ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus, äänitys (lyhyt dokumentti)
 Sam, 2005, kuvaussihteeri (lyhytelokuva)
 Hiihtäjät, 2006, leikkaus (lyhyt dokumentti)
 Tupakkahuone, 2006, leikkaus (lyhyt dokumentti)
 Viimeinen työpäivä, 2007, leikkaus (lyhyt dokumentti)
 Uthman, 2009, ohjaus, käsikirjoitus, kuvaus, leikkaus, äänitys (lyhyt dokumentti)
 Muukalainen, 2009, leikkaus (pitkä fiktio)
 Ennen / jälkeen – tehtävä Afganistanissa, 2011, ohjaus, käsikirjoitus, kuvaus, leikkaus, tuottaja (lyhyt dokumentti)
 Jälki elämässä – 4 tarinaa kidutuksesta, 2011, ohjaus (lyhyt dokumentti)
 He ovat paenneet, 2014, leikkaus (pitkä fiktio)
 Kaiken se kestää, leikkaus (pitkä fiktio)
 Koirat eivät käytä housuja, 2019, leikkaus (pitkä fiktio)
 Lauluja rakkaudesta, 2020, leikkaus (pitkä dokumentti)
Lähde

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mervi Junkkaisen kotisivut
 
 

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset elokuvaleikkaajat
Anglesiitti

Anglesiitti on mineraali, joka on kemialliselta koostumukseltaan lyijysulfaattia (PbSO4).
Anglesiitti on pehmeää ja haurasta, ja siinä on kauniit, kirkkaat kiteet. Sitä kaivetaan lähinnä sen lyijypitoisuuden vuoksi, ja lyijyä puolestaan käytetään ydinreaktoreissa ja röntgentutkimuslaitteissa.

Kiteissä on valkoista ja keltaista väriä.

Anglesiittia louhitaan Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa ja jonkin verran esiintymiä löytyy myös Saksasta, Italiasta, Namibiasta ja Meksikosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Mindat: Anglesite 
 Webmineral: Anglesite Mineral Data 

Sulfaattimineraalit
Ruusukvartsi

Ruusukvartsi (SiO2) kuuluu oksidimineraalien ryhmään.

Ruusukvartsi on epätavallinen kvartsimuunnos, jota käytetään usein kaulakoruihin ja muihin koriste-esineisiin. Luonnossa se esiintyy harvinaisina jalokivilaatuisina kiteinä ja muodottomina kappaleina. Nimestään huolimatta ruusukvartsin väri voi itse asiassa vaihdella vaaleanpunaisesta persikansävyiseen.

Aiheesta muualla 
 Mindat: Rose Quartz 

Kvartsi

en:Quartz#Rose quartz
Bishweshwar Prasad Koirala

Bishweshwar Prasad Koirala (8. syyskuuta 1914 – 21. heinäkuuta 1982)  oli nepalilainen poliitikko ja Nepalin kongressipuolueen johtaja, joka toimi lyhyesti myös maansa pääministerinä. Hänet tunnetaan yleisesti nimellä B. P. Koirala. 

BP Koiralan isä oli poliittisesti aktiivinen runoilija Krishna Prasad Koirala, joka vastusti Rana-dynastian valtaa Nepalissa. Hän lähti maanpakoon Intiaan, missä BP vietti nuoruutensa ja sai vaikutteita Mahatma Gandhilta ja muilta Intian itsenäisyysliikkeen toimijoilta. Hän opiskeli Banaras Hindu -yliopistossa (BHU) oikeustiedettä. BHU oli Intian sosialistien suosima opinahjo. Koirala lähti mukaan vapausliikkeeseen ja joutui vankilaan. Hänet vapautettiin 1945, jolloin Koirala alkoi harkita paluuta Nepaliin.

Vuonna 1947 perustettiin Nepalin kongressipuolue. BP Koiralan veli Matrika Prasad Koirala organisoi lakkoja. BP palasi Nepaliin auttamaan veljeään ja joutui pidätetyksi. Vuoteen 1950 asti hän oli vuoroin vankilassa Nepalissa, vuoroin maanpaossa Intiassa.

Kongressipuolueen johtama vallankumous syrjäytti  Rana-hallinnon vuonna 1951, ja maata alkoi hallita hauras Ranojen ja Kongressipuolueen koalitio. Kuningas lykkäsi parlamenttivaaleja vuodesta toiseen. Vuonna 1955 valtaan noussut kuningas Mahendra lupasi vihdoin vaalit vuodelle 1959.  Vuoden 1959 vaaleissa Kongressipuolue sai murskavoiton ja BP Koiralasta tuli pääministeri. Kuningas organisoi vallankaappauksen puolitoista vuotta myöhemmin, ja BP Koirala joutui taas ensin vankilaan, sitten maanpakoon. Hänen terveytensä horjui jo silloin, mutta suuren osan loppuelämästään BP Koirala vietti vuoroin vankilassa, vuoroin kotiarestissa tai maanpaossa Intiassa.  Myös Intiasta käsin hän vaikutti Nepalin politiikkaan, etenkin toimimalla esikuvana nuorille. 

BP Koirala kuoli vuonna 1982.  
Hänen veljestään Girija Prasad Koiralasta tuli pääministeri vuonna 1991.

Hänen mukaansa on nimetty B. P. Koiralan terveystieteiden korkeakoulu.

Lähteet 

Nepalin pääministerit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Jeanne Tripplehorn

Jeanne Marie Tripplehorn (s. 10. kesäkuuta 1963 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Nuoruus
Jeanne Tripplehorn syntyi Tulsassa Oklahomassa Suzanne ja Tom "Tommy" Tripplehornin perheeseen. Hänen isänsä Tommy oli Gary Lewis & the Playboys -yhtyeen kitaristi. Lukioaikoinaan Jeanne alkoi toimia paikallisella radiokanavalla DJ:nä, ja esiintyi sittemmin paikallistelevisiossa musiikkiohjelman juontajana. Hän opiskeli Tulsan yliopistossa ja Juilliardissa näyttelijäntyön linjalla.

Ura
Jeanne Tripplehorn sai ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1991 elokuvasta The Perfect Tribute. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa Basic Instinct (1992), Firma (1993) ja Waterworld (1995). Tripplehorn on näytellyt Barbara Henricksonia HBO:n draamasarjassa Big Love vuodesta 2006. Vuonna 2009 hän oli Primetime Emmy -ehdokkaana roolistaan televisioelokuvassa Grey Gardens.

Tripplehorn esiintyi Broadwaylla Anton Tšehovin näytelmässä Kolme sisarta vuonna 1997. Hänellä on ollut muitakin teatterirooleja.

Yksityiselämä
Tripplehorn oli kihloissa näyttelijä Ben Stillerin kanssa 1990-luvun alkupuolella.
 Hän meni naimisiin näyttelijä Leland Orserin kanssa vuonna 2000. Tripplehornilla ja Orserilla on vuonna 2002 syntynyt poika.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Jeanne Tripplehorn Internet Broadway Databasessa
 Jeanne Tripplehorn Internet Off-Broadway Databasessa 
 HBO – Big Love – Jeanne Tripplehorn 
 Jeanne Tripplehorn TV.com-sivustolla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Daphne Hasenjager

Daphne Lilian Evelyn Hasenjager (o.s. Robb; s. 2. heinäkuuta 1929 Pretoria) on Etelä-Afrikkaa edustanut yleisurheilija. Hän kilpaili naisten sadan ja kahdensadan metrin juoksukilpailuissa sekä Lontoon (1948) että Helsingin (1952) kesäolympialaisissa. Helsingissä hän sai sadassa metrissä hopeaa ajalla 11,8.

Hasenjager kilpaili Brittiläisen imperiumin kisoissa vielä tyttönimellään (Robb) ja sijoittui vuonna 1950 pronssille 220 jaardin juoksussa.

Lähteet 

Eteläafrikkalaiset pikajuoksijat
Eteläafrikkalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Horizons


Horizons on australialaisen metalcore-yhtyeen Parkway Driven toinen studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 2007.

Albumi ylsi Australian albumilistan kuudennelle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Winston McCall – laulu
 Jeff Ling – kitara
 Luke Kilpatrick – kitara
 Jia O'Connor – bassokitara
 Ben Gordon – rummut

Tuotanto 
 Adam Dutkiewicz – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Tom Baker – masteroija

Arviot 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Horizons discogs.com -sivustolla

Vuoden 2007 albumit
Parkway Driven albumit
Chelsea Manning

Chelsea E. Manning (syntyjään  Bradley E. Manning, s. 17. joulukuuta 1987 Crescent, Oklahoma, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain maavoimien sotilas ja "pilliin puhaltaja", jonka on epäilty vuotaneen Collateral Murder -videon ja noin 260 000 arkaluontoista diplomaattisähkettä Wikileaksiin. Hänet vangittiin toukokuussa 2010 ja hän kärsi tuomiotaan sotilasvankilassa Fort Leavenworthissa Kansasissa, kunnes vapautui 17. toukokuuta 2017.

Manning sai heinäkuussa 2010 syytteen salaiseksi luokitellun aineiston vuotamisesta. Mukana oli muun muassa Wikileaksin julkaisema video Yhdysvaltojen 12. heinäkuuta 2007 Bagdadiin tekemästä helikopteri-iskusta, jossa kuoli uutistoimisto Reutersin valokuvaaja ja hänen kuljettajansa. Maaliskuussa 2011 Manning sai 22 uutta syytettä. Häntä syytettiin muun muassa vihollisen auttamisesta.

Oikeudenkäynti alkoi kesäkuussa 2013. Elokuussa 2013 sotaoikeuden tuomari tuomitsi Manningin 35 vuodeksi vankeuteen ja määräsi hänet erotettavaksi Yhdysvaltain maavoimista. Syyttäjä oli vaatinut 60 vuoden vankeusrangaistusta. Raskain syyte, syyte vihollisen auttamisesta, hylättiin.

Elokuussa 2013 Manning ilmoitti, että hän on nainen ja haluaa sukupuolenkorjausprosessiin mahdollisimman pian. Hän käyttää nimeä Chelsea. Manning yritti itsemurhaa vankilassa heinäkuussa 2016 ja toisen kerran lokakuussa 2016. Yhdysvaltain armeija antoi syyskuussa 2016 Manningille luvan sukupuolenkorjausleikkaukseen.

Presidentti Barack Obaman lievensi vuonna 2017 Manningin tuomiota niin, että tämä pääsee vapaaksi 17. toukokuuta 2017.

Manning joutui uudestaan vankilaan kieltäydyttyään todistamasta Wikileaksia koskevassa asiassa. Hän vapautui 9. toukokuuta 2019, koska valamiehistön kausi päättyi, mutta hän joutunee uudestaan vankilaan noin viikon kuluttua siitä, koska hän on ilmoittanut ettei edelleenkään todista jutussa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Wikileaksin oma sivu aiheesta. Sisältää videoita ja tekstiä

 

Yhdysvaltalaiset sotilaat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Paljastuksentekijät
Syömälakkolaiset
Rukan hyppyrimäet

Rukan hyppyrimäet on kahden hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Kuusamon Rukalla.

Rukatunturi
Rukatunturin K-piste on 120 metrissä ja HS-piste 142 metrissä.

Historia
Rukan vuonna 1964 valmistunut ja vuonna 1996 uudistettu suurmäki sijaitsee Rukan hiihtostadionin kyljessä. Rukan suurmäki on Suomen suurin hyppyrimäki ja se on myös yksi maailman suurimmista suurmäistä. Se oli myös maailman suurin muovitettu hyppyrimäki vuoteen 2018 asti, jolloin Štšutšinskiin Kazakstaniin valmistui Byrabayn suurmäki.

Vuoden 1996 remontin yhteydessä suurmäkeen asennettiin valaistus kilpailujen järjestämisen mahdollistamiseksi alkutalvella ja alastulorinteen muovitus ja posliininen latu-ura kesäharjoittelua varten. Syksyllä 2016 vauhtimäkeen asennettiin uusi Double-Track-latu-ura ja tuulisuojausta parennettiin uusilla tuuliverkoilla.

Suurmäestä hypättiin maailmancupin osakilpailu ensimmäisen kerran kaudella 1996–1997 ja sen jälkeen kaudesta 2002–2003 alkaen vuosittain marraskuun viimeisenä viikonloppuna.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Virallisen mäkiennätyksen 147,5 metriä ovat hypänneet Stefan Kraft mäkihypyn maailmancupissa vuonna 2017, Ryōyū Kobayashi mäkihypyn maailmancupissa vuonna 2018 ja Karl Geiger mäkihypyn maailmancupissa vuonna 2019. Epävirallisen mäkiennätyksen 150,5 metriä on hypännyt Ville Larinto mäkihypyn maailmancupin harjoituksissa vuonna 2010. Adam Małysz ja Sigurd Pettersen ovat hypänneet harjoituksissa 152,0 metriä.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätys on Tiina Lehtolan hyppäämä 110,0 metriä, hyppy oli naisten kautta aikain ensimmäinen 100 metriä ylittänyt mäkihyppysuoritus.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 145,0 metriä on hypännyt Jarkko Määttä.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 130,0 metriä on hypännyt Susanna Forsström.

Rukan keskimäki
Rukan keskimäki (K64, HS70) sijaitsee noin 250 metriä suurmäen pohjoispuolella. Vuonna 1986 sen alastulorinteeseen asennettiin muovitus.

Lähteet
 Rukatunturi skisprungschanzen.com 
 Mäki/yhdistetty - Kuusamon Erä-Veikot ry. 
 Mäki/yhdistetty tuloksia - Kuusamon Erä-Veikot ry. 
 Mäki/yhdistetty arkisto - Kuusamon Erä-Veikot ry.

Viitteet

Aiheesta muualla

Suomen hyppyrimäet
Kuusamon rakennukset ja rakennelmat
Kuusamon urheilu
Ruka
Martin Frobisher

Sir Martin Frobisher (1535 tai 1539 – 15. marraskuuta 1594) oli englantilainen merimies. Hän teki kolme merimatkaa Amerikan mantereelle löytääkseen tien Euroopasta Itä-Aasiaan. Kaikki matkat päättyivät Kanadaan, suunnilleen Nunavutin ja Frobisher Bayn alueelle. Toisella matkallaan Frobisher luuli löytäneensä kultamalmia, ja toi sitä kotimaahansa noin 200 tonnin edestä. Sitten hän palasi takaisin Kanadaan vielä suuremman laivaston kanssa, ja toi lisää "kultaa" Englantiin. Myöhemmin paljastui, että molemmat lastit olivat täynnä arvotonta pyriittiä eli katinkultaa. Frobisher toimi myös laivakaapparina ja ryösti Ranskalle kuuluneita laivoja. Myöhemmin hänet lyötiin ritariksi palveluksestaan Voittamattoman armadan torjumisessa.

Alkuajat, kehittyminen seikkailijaksi 
Martin Frobisher oli suhteellisen varakkaan yorkshirelaisen kauppiaan poika, mutta hänen vanhempansa kuolivat nuorina. Kenties tekaistun sukupuun perusteella hän pääsi opiskelemaan sotataitoja College of Arms'ssa. Hänen ensimmäinen merimatkansa oli hyttipoikana Thomas Wyndhamin mukana Länsi-Afrikkaan, Beniniin. Täällä hänen henkensä oli uhattuna portugalilaisten hallitsemilla vesillä, joissa itse kapteeni Wyndham sai surmansa. Saaliina oli kuitenkin kultaa ja pippuria. Pian hän sai uuden pestin, ja kapteenina oli John Lok. Lasti tuli takaisin täynnä norsunluuta ja muuta arvotavaraa, mutta Afrikassa maihinnoussut Frobisher puuttui. Hän lienee ollut portugalilaisten vankina Guineassa Minan linnoituksessa. Hänestä tuli poiketen maanmiehistään lähinnä katolinen kasvatti, ja hänen paluunsa Englantiin osui kuningatar Elisabetin aikaan. Kaupankäyntiä ymmärtävänä hänestä tuli näin jossain määrin espanjalaisen luottomies kaupankäynnissä Afrikassa, mutta hänet vangittiin silti useita kertoja. Noin vuonna 1565 häntä on kuitenkin Espanjan suurlähettiläs syyttänyt merirosvouksesta. Saman vuosikymmenen lopulla hän oli tunnettu ryöstelystä Englannin kruunun hyväksi. Vuonna 1572 hänet lähetettiin Irlantiin kukistamaan kapinaa.

Thomas Frobisher nai vuonna 1559 lesken nimeltä Isobel Richard, mutta hylkäsi hänet. Myöhemmin hän meni naimisiin rikkaan lesken Dorothy Windmerpoolin kanssa, mutta katkaistuaan välit milloin keneenkin mesenaattiin hän lähti englantilaisten mukana tutkimaan pohjoisia meriä, joista tärkeimpänä pidettiin juuri Luoteisväylää.

Lähteet 

Englantilaiset tutkimusmatkailijat
Brittiläiset merimiehet
Englantilaiset merirosvot
1530-luvulla syntyneet
Vuonna 1594 kuolleet
Kaarian kieli

Kaarian kieli on muinaisessa Kaariassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten heettiläiseen ryhmään.

Muinainen Kaaria sijaitsi Vähän-Aasian lounaisosassa Lyydian ja Lyykian välissä. Sieltä on löydetty muutamia kymmeniä lyhyitä tekstejä, jotka on ajoitettu suunnilleen 300–200-luvuille eaa. Suurin osa kaariankielisistä teksteistä on kaarialaisten palkkasoturien Egyptissä 600–400-luvuilla tekemiä piirtokirjoituksia. Turkin Kaunosista löydettiin vuonna 1996 laaja kaksikielinen kaarialais-kreikkalainen kirjoitus.

Kaariankieliset tekstit on laadittu noin 40 kirjaimesta koostuvalla kaarialaisella aakkostolla, joka perustuu ilmeisesti johonkin länsiseemiläiseen kirjaimistoon. Sen hyvin hitaasti edennyt selvitystyö on nykyään saatettu lähes loppuun, mutta tekstien tulkinnassa on edelleen huomattavia vaikeuksia.

Lähteet

Heettiläiset kielet
Aasian kuolleet kielet
Lyykian kieli

Lyykian kieli on muinaisessa Lyykiassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten heettiläiseen ryhmään.

Lyykian kieli tunnetaan kiveen hakattujen ja rahojen sisältämien piirtokirjoitusten perusteella. Ne edustavat kahta eri murretta, joista rakenteeltaan arkaaisempi tunnetaan nimellä miljan. Kirjoittamiseen on käytetty kreikkalaista muistuttavaa vähäaasialaista kirjaimistoa.

Lyykialla ja luuvilla on yhteisiä piirteitä, joiden perusteella ne on yhdistetty erilliseksi heettiläisten kielten alaryhmäksi. Toisaalta niiden välillä on myös huomattavia eroja, jotka estävät yhteisen kantakielen rekonstruoimisen. Todennäköisempää onkin, että samankaltaisuudet ovat syntyneet murteiden välisen vuorovaikutuksen tuloksena.

Lähteet

Heettiläiset kielet
Aasian kuolleet kielet
Palaijin kieli

Palaijin kieli on muinaiseen heettiläisvaltakuntaan kuuluneessa Palan maakunnassa puhuttu indoeurooppalaisten kielten heettiläiseen ryhmään kuuluva kuollut kieli. Se tunnetaan heettien pääkaupungin Hattušan arkistoista löydettyjen nuolenpääkirjoitusten perusteella.

Palan maakunnan uskotaan sijaineen nykyisessä Keski-Turkin pohjoisosassa. Palaijinkielisiä tekstikatkelmia on löydetty ainoastaan vähän yli kymmenen. Ne ovat luonteeltaan uskonnollisia kulttitekstejä. On arveltu, että niiden kirjoittamisen aikaan 1500–1200-luvuilla eaa. palaiji olisi puhekielenä ollut jo kuollut.

Lähteet

Heettiläiset kielet
Aasian kuolleet kielet
Luuvin kieli

Luuvin kieli on muinaiseen heettiläisvaltakuntaan kuuluneessa Luvian maakunnassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten heettiläiseen ryhmään.

Kieli tunnetaan heettiläisten pääkaupungin Hattušan arkistoista löydettyjen nuolenpääkirjoitusten sekä heettiläisillä hieroglyfeillä laadittujen tekstien perusteella. Luuvinkieliset nuolenpääkirjoitukset ovat heettiläisiin teksteihin sisältyviä katkelmia ja yksittäisiä sanoja. Ne on kirjoitettu 1500–1200-luvuilla eaa. Hieroglyfikirjoituksesta on säilynyt etupäässä piirtokirjoituksia, joista suurin osa on laadittu heettiläisvaltakunnan tuhoutumisen jälkeen 900–600-luvuilla eaa.

Heettiläisiin teksteihin sisältyvien mainintojen ja piirtokirjoitusten löytöpaikkojen perusteella luuvin kielen ydinalue sijaitsi eteläisessä ja lounaisessa Vähässä-Aasiassa ulottuen nykyisen Syyrian pohjoisosiin. Piirtokirjoituksia on löydetty myös Vähän-Aasian länsi- ja keskiosista.

Luuvin ja heetin kielen suhde on kyseenalainen. Nykyään vallitsevan käsityksen mukaan ne ovat saman kielen rinnakkaisia murteita. On mahdollista, että heettiläisvaltakunnan myöhäiskaudella puhekielenä toimi luuvi ja heettiä käytettiin vain kirjakielenä.

Katso myös 

 Luuvilaiset

Lähteet

Heettiläiset kielet
Aasian kuolleet kielet
Afro-Euraasia

Afro-Euraasia, myös Afraasia, Eurafraasia tai Eufraasia on termi, joka tarkoittaa Afrikan ja Euraasian yhdessä muodostamaa maapallon suurinta yhtenäistä maa-aluetta. Alueen pinta-ala on 84 980 532 neliökilometriä ja sen väkiluku on noin 5,7 miljardia ihmistä, mikä on 85 prosenttia maailman väkiluvusta. Afro-Euraasia tunnetaan myös ”Vanhana maailmana” erotuksena ”Uudesta maailmasta”, Amerikasta.

Afro-Euraasiaan on myös viitattu ”Maailmansaarena” esimerkiksi Halford Mackinderin kirjassa Geographical Pivot of History. Tähän termiin eivät sisälly alueeseen kuuluvat saaret.

Geologia 
Geologisesti Afro-Euraasiasta on oletettu tulevan supermanner, kun Afrikka tulevaisuudessa yhdistyy Eurooppaan. Tämän on arvioitu tapahtuvan 600 000 vuoden kuluttua, jolloin Espanjan eteläkärki saavuttaa Afrikan. Kun tämä tapahtuu, Välimeri erottuu Atlantin valtamerestä. Afrikan ja Euroopan arvioidaan yhdistyvän täydellisesti 50 miljoonan vuoden kuluttua, jolloin Välimeri katoaa kokonaan ja syntyy uusia vuoristoja (joista voi tulla Alppien jatkoa).

Jako 
Yleisesti Afro-Euraasian katsotaan jakautuvan Afrikkaan ja Euraasiaan Suezin kanavan kohdalta. Euraasia voidaan jakaa edelleen Eurooppaan ja Aasiaan. Eräiden historiallisten jakojen mukaan alue voidaan jakaa myös Euraasiaan, Pohjois-Afrikkaan ja Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan.

Maantieteelliset alueet

Lähteet 

Aasian maantiede
Afrikan maantiede
Euroopan maantiede
Marja Putkisto

Marja Kristiina Putkisto-Mitchell (s. 16. joulukuuta 1959 Helsinki) on suomalainen Method Putkisto menetelmän kehittäjä, kehon- ja liikkeenhallinnan asiantuntija, Method Putkisto Instituutin perustaja, ohjaaja ja kouluttaja, tuottaja ja kirjailija. Vuodesta 2017 hän on erityisesti keskittynyt yritystoimintaan toimien yrityksissä ja organisaatioissa muutoskonsulttina. Koulutukseltaan hän on yo-merkonomi.

Marja Putkisto piti ensimmäisen Method Putkisto -tunnin 1990-luvulla Lontoossa, jossa hän opiskeli Labanin tanssiyliopistossa. 

Putkisto on kehittänyt seuraavat yhdeksän lajia: Method Putkisto Original, MP Pilates, MP Laitepilates, Method Putkisto Luonnollinen 3D Kasvoklinikka, Method Putkisto Kävelyn taito, Method Putkisto Kevytohjelma, Method Putkisto 3D Huippuliikkuja, Method Putkisto Body Up ja viimeisimpänä Method Putkisto Face Up vuodelta 2021. Putkisto on julkaissut metodeistaan 15 kirjaa, joista uusin julkaistiin v. 2021. 

Putkisto toimii 1993 perustamansa Method Putkisto Finland / Method Putkisto Instituutin johtajana sekä Suomessa että Iso-Britanniassa. 

Marja Putkisto asuu ja työskentelee Lontoossa, mutta käy säännöllisesti Suomessa kouluttamassa ohjaajia. Method Putkisto -ohjaajat toimivat kaikkialla Suomessa ja Euroopassa. Menetelmään erikoistuneita Method Putkisto Studioita on Lontoossa, Klaukkalassa, Röykässä (ratsastuksen lajistudio), Muuramessa, Nilsiässä ja Kuopiossa. 

Vuonna 2011 ja 2012 Putkisto nimettiin Britannian viiden parhaan kehonhallinnan asiantuntijan joukkoon (H&B).

Teokset 
 1997 Method Putkisto – Syvävenytyksellä solakaksi, ISBN 9789512050284
 2000 Method Putkisto – Syväjumpalla notkeaksi, ISBN 951-20-5644-5
 2001 Method Putkisto – Pilateksella vahvaksi, ISBN 951-20-5798-0
 2003 Method Putkisto – The body Lean and Lifted, ISBN 07136 6653 6
 2003 Method Putkisto – Kasvokoulu ISBN  951-20-6155-4
 2003 Method Putkisto – 30 päivän teho-ohjelma 
 2005 Method Putkiston parhaat ja Pilates ISBN 978-951-20-8287-2
 2006 Method Putkisto – Minustakin huippuliikkuja ISBN 951-20-6700-5
 2008 Method Putkisto – Kiinteä vartalo & ihana olo ISBN 978-951-20-7064-1
 2008 Kaunis & solakka vartalo – 30 päivän teho-ohjelma ISBN 9789512064878
 2009 Method Putkisto 3D Luonnollinen Kasvoklinikka ISBN 978-951-20-7848-6
 2014 Method Putkisto Pilateksella vahvaksi ISBN 978-952-67720-1-1
 2017 Body Up – Hyvä ryhti ja liikkumisen vapaus, ISBN 978-9514-24-0379-0
 2020 Virittäydy energiseksi, ISBN 9789522917379
 2021 Method Putkisto 3D Face Up - Kasvojumpalla kauniiksi, ISBN 978-952-382-096-8

Putkiston 100 v. Suomi Ryhtiin -ryhtikouluhanketta sekä vuonna 2018 julkaistua Finnmotion työhyvinvointikokonaisuuden kehitystä ja globalisointia on tukenut Business Finland ja Työsuojelurahasto.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Method Putkiston kotisivut

Liikunta
Suomalaiset terveyskirjailijat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Jari Ketomaa

Jari Ketomaa (s. 18. huhtikuuta 1979 Mikkeli) on suomalainen ralliautoilija, joka kilpailee nykyisin pääasiassa Aasian-Tyynenmeren rallisarjassa Mitsubishi Mirage R5:lla.

Ura 
Ketomaa aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 1995. Vuonna 2000 hän ajoi ensimmäisen MM-osakilpailunsa, Suomen rallin, jossa hän keskeytti. Hän voitti N-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 2006 ja 2007. Vuonna 2008 Ketomaa sijoittui kolmanneksi Production WRC -luokassa. Vuonna 2009 hän saavutti ensimmäiset pisteensä MM-sarjassa sijoittuessaan seitsemänneksi Suomen rallissa. Samana vuonna hän voitti jälleen N-luokan Suomen-mestaruuden.

Vuonna 2010 Ketomaa kilpaili SWRC-luokassa voittaen kolme kilpailua. Hän taisteli sarjan mestaruudesta päätöskilpailuun saakka mutta keskeytti ulosajoon jääden lopulta neljänneksi sarjapisteissä. Hän saavutti MM-sarjassa kuusi pistettä ajamalla kahdeksanneksi Uuden-Seelannin rallissa ja yhdeksänneksi Japanin kilpailussa. Ketomaa otti ensimmäisen erikoiskoevoittonsa Suomen rallissa vuonna 2011.

Lähteet 

Suomalaiset ralliautoilijat
Rallin Suomen-mestarit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Romanian asevoimat

Romanian asevoimat () muodostuvat maavoimista, ilmavoimista, ja merivoimista. Nykyinen ylipäällikkö on amiraali Gheorghe Marin, ja sodan aikana presidentti toimii ylipäällikkönä. Puolustusministeri on Gabriel Oprea.

Romania liittyi Natoon vuonna 2004. Maaliskuussa 2022 kerottiin, että Romania kasvattaa puolustusmenojen budjettia 2,5 prosenttiin bruttokansantuotteesta johtuen Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan.

Lähteet 

Romanian asevoimat

he:רומניה#צבא וביטחון
Porvoon vaakuna

Porvoon vaakuna on Porvoon kaupungin tunnus. Vaakunan aihe perustuu kaupungin keskiaikaiseen sinettiin, jonka aihe on tulkittu tulusraudaksi tai C-kirjaimeksi latinalaisen linnaa tarkoittavan sanan mukaan ( = ).

Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hopeinen, tulusraudanmuotoinen C-kirjain.” Vaakunan on piirtänyt uudelleen Gustaf von Numers, ja Porvoon kaupunginvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. maaliskuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 1. kesäkuuta samana vuonna.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kirjallisuutta venäjäksi
 Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013.

Porvoo
Gustaf von Numersin suunnittelemat kunnanvaakunat
Vaakuna
Funcinpec

Funcinpec on Kambodžan kuningasmielinen puolue. Sen nimi on lyhenne rasnkankielisistä sanoista  Front Uni National pour un Cambodge Indépendant, Neutre, Pacifique, et Coopératif eli ’Kansallinen yhteisrintama itsenäisen, sitoutumattoman, rauhanomaisen ja yhteistyökykyisen Kambodžan puolesta’. Vuoden 2008 alahuoneen vaaleissa se sai viisi prosenttia äänistä ja kaksi paikkaa, vuoden 2006 vaaleissa senaattiin 21 prosenttia äänistä ja kymmenen paikkaa. Puoluejohtaja on Kev Put Reaksmei.

Puolueen perusti Norodom Sihanouk vuonna 1981 ollessaan maanpaossa Pariisissa. Vuonna 1993 se sai enemmistön alahuoneeseen, ja Funcinpecin Norodom Ranariddhistä tuli pääministeri. Vuonna 2006 Ranariddh erotettiin puoluejohdosta ja tuomittiin taloudellisista väärinkäytöksistä.

Lähteet 

Kambodžan puolueet
16 Candles

16 Candles on brooklyniläisen The Crests -laulukvartetin menestynein single vuodelta 1959. Sen on julkaissut Coed Records sarjanumerolla 506. Nimikappaleen tekijä on Luther Dixon ja levyetiketin mukaan osallisena on ollut myös Allyson R. Khent. Dixon tuli myöhemmin tunnetuksi The Shirellesin menestyskappaleiden tekijänä ja tuottajana.

The Crests -yhtyeen johtohahmo oli Johnny Mastro (syntyään Mastrangelo ja myöhemmin Maestro). Hän jatkoi myöhemmin uraansa yhtyeessä Brooklyn Bridge.

"16 Candles" on doo-wopin (tosin nimitys ei ollut vielä käytössä 1950-luvulla) kestävimpiä klassikoita, sydämellinen ja kauniisti orkestroitu rakkauslaulu 16-vuotiaalle syntymäpäiviään viettävälle neitoselle. Aluksi laulu oli tarkoitus laittaa singlen B-puolelle ja sen nimikin oli "21 Candles". Myöhemmin yhtye teki singlelle jatko-osat nimillä "A Year Ago Tonight" ja "You Blew Out The Candles".

Single nousi Yhdysvalloissa Billboardin Hot 100 -listan kärkikymmenikköön tammikuussa 1959 ja oli parhaimmillaan toisella sijalla. R&B-listalla paras sijoitus oli neljäs tila. Koko 1950-luvun Top 250 -tilastossa single oli 221. Kaikkiaan yhtye sai viisi singleä Top 40 -listalle.  "16 Candles" jäi yhtyeen ainoaksi Top 10 -hitiksi.

Vuonna 1963 soulyhtye The Passions levytti kappaleesta oman versionsa (Diamond Records #146) kuten myös 1971 The Jackson 5 neljännelle studioalbumilleen Maybe Tomorrow.

The Crestsin alkuperäinen levytys on mukana vuoden 1973 elokuvassa Svengijengi ’62. Vuonna 1984 valmistui puolestaan John Hughesin ohjaama teinielokuva Synttärit (Sixteen Candles), joka sai nimensä tästä kappaleesta. Nimikappaleen esitti The Stray Cats.

Singlen kappaleet 

 "Sixteen Candles" (Luther Dixon – Allyson R. Khent) – 2:49
 "Beside You"

Lähteet

Aiheesta muualla 

 45 Discography for Coed Records 

 Vuoden 1958 kappaleet
Kotivävy

Kotivävy on vaimonsa kotitilalla asuvaa miestä tarkoittava sukulaisuussuhteen nimitys, vävyn eli tyttären miehen erikoistapaus. Kotivävy asettuu tavallisesti asumaan ja hoitamaan vaimonsa kotitaloa tai -tilaa. Näin käsite liittyy etenkin maatalousyhteiskuntaan suurperheineen tyypillisemmin kuin kaupunkimaisen elämäntavan ydinperheisiin. Kotivävyn saaminen taloon oli tärkeää, jos talon omista pojista ei ollut saatavissa uutta isäntää. 

Nykyään kotivävyn käsitettä käytetään esimerkiksi sukututkimuksessa. Kotivävyä tarkoittava suomenruotsin sana on hemmåg. Sukukirjassa kotivävyn asema todetaan esim. seuraavasti: "asuivat ...ssa [talon nimi], minne Pekka oli tullut ...lle [vaimon suku] kotivävyksi". 

Kirkonkirjoihiin kotivävy, kuten taloon tuleva miniäkin, voitiin ainakin Pohjanmaalla kirjata talon nimellä vielä 1900-luvun alkupuolella.

Kotivävyn sosiaalinen asema voi olla mutkikas, koska hänen on elettävä samanaikaisesti oman puolisonsa että appivanhempien läheisessä vaikutuspiirissä ja kohdattava ristiriitoja eri rooliensa välillä. Novellissaan eli lastussaan "Lahjoitus" Juhani Aho pohtii ulkopuolisen silmin kotivävyn merkitystä talon tyttären näkökulmasta: tyttären muotokuvaa luonnosteleva taiteilija olettaa, että talon tyttärestä tilataan kuva lahjaksi tulevalle aviomiehelle, mutta nimenomaan korostamaan tyttären halua juurtua kotitilalle.
Tähän asetelmaan rakastetun jääminen kotivävyksi muodostaa novellin kertojaminän mielestä onnellisen ratkaisun.

Lähteet 
 
 
 Nykysuomen sanakirja, osa 2: J–K, 14. painos WSOY, Juva 1996

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 

Perhe
Örebro SK

Örebro SK on ruotsalainen vuonna 1908 perustettu urheiluseura. Seuralla on toimintaa useassa eri lajissa.

Jaostot 
Jääpallo, Örebro SK  Bandy 
Keilailu, Örebro SK  Bowling
Jalkapallo, Örebro SK Fotboll
Käsipallo, Örebro SK Handboll 
Salibandy, Örebro SK Innebandy
Jääkiekko, Örebro SK Ishockey
Tennis, Örebro SK Tennis

Lähteet 

Örebron kunta
Ruotsalaiset urheiluseurat
Bad Medicine

Bad Medicine on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Bon Jovin hittisingle vuodelta 1988. Single julkaistiin syyskuussa 1988, ja sen ovat kirjoittaneet Jon Bon Jovi, Richie Sambora ja Desmond Child. Kappale julkaistiin alun perin yhtyeen New Jersey-studioalbumilla samana vuonna. 
Singlen b-puolella on kappale ”99 in the Shade”.

Single menestyi listoilla todella hyvin, ja sen huonoin listasijoitus Yhdysvalloissa oli 17. sija Mainstream Rock Tracks -listalla. Korkeimmillaan single oli ensimmäisellä sijalla Billboard Hot 100-singlelistalla. 

Kappale on helposti tunnistettavissa sen jämäkästä, kosketinsoittaja David Bryanin soittamasta introsta.

Kokoonpano 
 Jon Bon Jovi – laulu
 Richie Sambora – kitara
 Alec John Such – bassokitara
 David Bryan – koskettimet
 Tico Torres – rummut 

Bon Jovin kappaleet
Vuoden 1988 kappaleet
Desmond Childin säveltämät kappaleet
Palkollissääntö

Palkollissääntö () oli Ruotsissa ja Suomessa voimassa ollut säännöstö. Se sääteli niiden ihmisten asemaa, jotka eivät maksaneet veroja. Käytännössä tämä tarkoitti ihmisiä, jotka eivät omistaneet maata.  Erityisesti nimitys palkollinen oli käytössä vuoden 1805 palkollissäännössä, jossa sitä käytettiin säännön alaisista maataloustyöntekijöistä.

Ruotsin 1600-luvulla käymien sotien vuoksi Ruotsissa ja Suomessa oli pulaa työvoimasta ja siten palkollisia oli vähän tarjolla. Vuosina 1664 ja 1688 säädetyt palkollissäännöt kielsivät muiden palkollisten ottamisen, kuin samassa taloudessa isännän kanssa asuneet. Myöhemmin merkantilismin aikana palkollissääntö tiukentui. Vuonna 1739 säädetyn säännön mukaan myös talollisen "ylimääräiset" lapset piti siirtää muualle töihin.

Väestö alkoi kasvaa nopeasti 1700-luvun puolivälistä lähtien ja palkollissääntöjä alettiin helpottaa. Palveluspakko poistui Suomessa kuitenkin täysin vasta vuonna 1883. Laki, joka säänteli isäntien ja palkollisten suhteita, kumottiin työsopimuslailla 1922.

Lähteet

Aiheesta muualla
Palkollissääntö 1739 
Palkollissääntö 1805 

Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
Ruotsin historia
Työoikeus
Palveluspakko

Palveluspakko oli Ruotsissa ja Suomessa voimassa ollut säännös, joka perustui vuoden 1664 palkollissäännökseen ja 1800-luvun alun asetuksiin. Sen mukaan ihmisten, jotka eivät maksaneet veroja, oli oltava jonkun veroamaksavan palveluksessa. Jos palveluspakkoa löi laimin, saattoi saada tuomion irtolaisuudesta. Palveluspakon ankaruus vaihteli ajan saatossa. 

Palveluspakko poistui Suomessa vuonna 1883, kun tuli uusi irtolaisasetus.

Katso myös
 Palkollissääntö

Lähteet

Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
Ruotsin historia
Työoikeus
Jesse Hietanen

Jesse Arto Aleksi Hietanen (s. 1981) on suomalainen elokuvaohjaaja ja muusikko. Hän valmistui vuonna 2005 opiskeltuaan Lontoossa ja on tehnyt monia musiikkivideoita Suomeen sekä ulkomaille. Hän on myös työskennellyt Åke Lindmanin elokuvan Etulinjan edessä tuotantoassistenttina ja näytellyt Tuukka Temosen ohjaamassa 69 Eyes -yhtyeen musiikkivideossa Brandon Lee sekä Kusti Mannisen ohjaamassa Indican videossa Ikuinen virta. Hietanen työskenteli 1990-luvulla mallina muun muassa Pradan sekä Ferrén muotitaloissa. Jesse Hietanen on Anne Pohtamo-Hietasen ja Arto Hietasen ensimmäinen lapsi. Hän on naimisissa Indican solistin Jonsun kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Musiikkivideot 
Hietanen on ohjannut seuraavat videot:
 Enkeli – Elvira (2006)
 Linnansa Vanki – Indica (2007)
 Pahinta Tänään – Indica (2008)
 December – So Called Plan (2008)
 Valoissa – Indica (2008)
 10 tuntia myöhässä – Indica (2009)
 Karkuri – Järjestyshäiriö (2009)
 Valokeilojen Vampyyri – Indica (2009)
 In Passing – Indica (2010)
 Viitostie – Johnny & The Dodgers (2010)
 Animal – We Exist (2020)

Musiikki 

Jesse Hietanen on musiikkia kustantavan ja audiovisuaalisia palveluja tuottavan Ambience Studios Oy:n osakas ja toimitusjohtaja.

Yhtyeet 
 Quntana 2005–2007 (entisten jääkiekkoilijoiden yhtyeen solisti)
 Vox Populi 2009–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.ambiencestudios.fi
 http://www.iltasanomat.fi/viihde/Jesse%20Hietanen%20Lontooseen%20opiskelemaan%20elokuvaa/art-1288336960380.html
 http://forum.indica-music.com/index.php?/topic/1022-an-interview-with-jesse-hietanen/
 http://www.jarjestyshairio.net/index.php?sivu=uutiset
 https://www.is.fi/musiikki/art-2000006666620.html

Suomalaiset musiikkivideo-ohjaajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset mallit
Nærøy

Nærøy on Norjan kunta Pohjois-Trøndelagin läänissä. Kunnan keskustaajama on Kolvereid. Sen rajanaapureita ovat koillisessa Leka, pohjoisessa Bindal, idässä Høylandet, etelässä Fosnes ja lännessä Vikna.

Lähteet

Aiheesta muualla
Sitgesin elokuvajuhlat

Sitgesin elokuvajuhlat () on Espanjan Sitgesissä vuodesta 1967 lähtien järjestetty fantasia- ja kauhuelokuviin keskittyvä elokuvafestivaali, joka pidetään vuosittain yleensä lokakuussa. Elokuvajuhlilla on jaettu vuodesta 1971 lähtien palkintoja elokuvien tekijöille. Pääpalkintoja kutsutaan Maria-palkinnoiksi.

Sitgesissä ovat parhaan elokuvan palkinnon voittaneet mm. vuonna 2010 Jalmari Helanderin Rare Exports , vuonna 2019 JP Valkeapään Koirat eivät käytä housuja, ja vuonna 2022 Helanderin Sisu.

Lähteet

Aiheesta muualla

Elokuvajuhlien virallinen sivusto 

Elokuvajuhlat
Espanjan elokuva
Espanjan tapahtumat
Katalonialainen kulttuuri
Barcelonan maakunta
Stjørdal

Stjørdal on Norjan kaupunki ja kunta Pohjois-Trøndelagin läänin eteläosassa. Kunnan rajanaapureita ovat Malvik ja Selbu Etelä-Trøndelagin läänissä, sekä Meråker, Levanger ja Frosta. Stjørdal sai kaupunkistatuksen 1. kesäkuuta 1997. Siellä sijaitsee myös Trondheimin lentoasema, Værnes.

Kunnan hallintokeskus on Stjørdalshalsenin taajamassa (10 227 as., 2006), joka sijaitsee Stjørdalselvan suulla. Muita taajamia ovat Hell (1 405 as., 2008), Hegra (663 as., 2006) ja Skatval (802 as., 2006). Kunnan väkiluku on kasvanut vuodesta 1950 lähtien. Vuosina 1996–2006 keskimääräinen väestönkasvu oli 12,8 %, mikä teki Stjørdalista läänin nopeimmin kasvavan kunnan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Stjørdalin kunta – virallinen kotisivu
Verdal

Verdal on Norjan kaupunki ja kunta Pohjois-Trøndelagin läänissä. Se sai kaupunkistatuksen vuonna 1998.

Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Steinkjer, Inderøy ja Snåsa sekä etelässä Meråker ja Levanger. Idässä kunta rajoittuu Ruotsiin.

Verdalin hallintokeskus on Verdalsøran taajamassa (7 585 as., 2008). Muita taajamia ovat Lysthaugen (333 as.), Trones (425 as.), Forbregd/Lein (644 as.) sekä Vuku (215 as.).

Lähteet

Aiheesta muualla
Torikatu (Joensuu)

Torikatu on Joensuun keskustan katu. Nimensä mukaisesti sen varrella on Joensuun tori. Kadun varrella on puistoja, asuinkerrostaloja, hotelleja, kauppakeskuksia ja muita liiketaloja ja virastotaloja. 

Torikadun varrella on etelästä alkaen, Vapaudenpuiston puolella (parilliset numerot):

 Jääkärinpuisto eli Kolmikulmapuisto
 ravintola Filipof
 Korttelinkulma (1909, kunnostettu 2019), jossa muun muassa ravintolat Hilun paikka, Wanha Aitta ja Rouge Bar & Bistro (2022) . Wanhan Kulman Puoti lopetti tammikuussa 2020.
 Hotelli Green Star
 Tavaratalo Carlson
 Vapaudenpuisto, Antin ahven -veistos, (Lauri Leppänen, 1949)
 Valtakulma (Paavo Riihimäki, 1942), jossa Hotelli Vaakuna, Rosso
 Sokos ja pysäköintitalo
 Kahvila Houkutus, As Oy Joensuun Koskikara (2007)
 Wanha Jokela, hotelli ja ravintola (lopetti 2012). Elokuvateatteri Kino-Karjala toimi talossa 1939-1988. (Aulis E. Hämäläinen 1939)
 Kansalaistalo ja Kansankahvila Soroppi
 Mormonikirkko
 Suomen Pankin entinen talo, (1985), jossa Euroopan metsäinstituutti EFI toimi vuoteen 2013. Talo purettiin 2020.
 Valtion virastotalo (Kurt Simberg, 1966)  
 varalämpökeskus
 Senioripiha, ensimmäiset talot valmistuivat 2014,(entinen paloaseman tontti)

torin puolella (parittomat numerot):

 entinen Karjalan Maan talo eli Pärnäsen talo (1863), jossa Karjalan Maa toimi 1920-1980-luvuilla. 
 Torikatu 9 (1990), jossa oli Joensuun poliisilaitoksen toimipiste vuoteen 2018
 K-Citymarket (1980)
 Terveystalo, entinen Suinuu, Joensuun nuorisoverstas ja nuorisokeskus Whispers (Kiinteistö oy Tori-Suvanto, 1981)
<ref name="
 Ravintola Barre
 Carelicum (Esa Malmivaara 1985), entinen Pohjois-Karjalan Säästöpankki, Maakuntapankki
 tori
 Iso Myy
 Karjalan Heilin toimitus, entinen Kotilaisen liikerakennus (Viljo Raittila 1929)    
 Torikatu 25 (2007): Joen Helmi (senioriasuntoja), Pihlajalinna, (talo yhdistetty Isoon Myyhyn).
 kauppakeskus Metropol, pysäköintitalo)(1992)
 Torikatu 33 (2015), Pihlajalinna, aikaisemmin paikalla sanomalehti Karjalaisen talo, joka purettiin 2015
 Valtion uusi virastotalo (arkkitehtitoimisto Gullichsen, Kairamo ja Vormala, 1990)
 ortodoksinen seminaari (Antero Turkki 1993) Pihalla mosaiikki-ikoni (Konstantinos Ksenopoulos, 2016) ja ikonikatos (Markku Korjonen, 2016).
 Pyhän apostoli ja evankelista Johannes Teologin kirkko (Heikki Valkama ja Antero Turkki 1996)   

Torikadun päässä on hautausmaa.

Torikatu alkaa Papinkadulta, mutta moottoriajoneuvoyhteys Papinkadulle katkaistiin 2002. Poikkikatuja ovat Kalastajankatu, Malmikatu, Suvantokatu, Koskikatu, Siltakatu, Niskakatu, Yläsatamakatu, Sairaalakatu ja Pohjoiskatu. Katu päättyy Rauhankatuun.

Liikennevalot
Torikadun liikennevalot ovat Suvantokadun ja Yläsatamakadun (2014) risteyksissä.

Lähteet
 Rakennusten tiedot: Pohjois-Karjalan maakuntakaava

Viitteet 

Joensuun kadut
John Heaton

John Rutherford "Jack" Heaton (9. syyskuuta 1908 New Haven, Connecticut – 10. syyskuuta 1976 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen skeleton- ja rattikelkkailija sekä olympiamitalisti. 

Heaton menestyi kelkkailukilpailuissa etenkin 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alkuvuosina. Skeletonkelkkailussa hän voitti kaksi olympiahopeaa. Ensimmäisellä kerralla mitali tuli Sankt Moritzissa 1928, jolloin Johnin veli Jennison voitti olympiakultaa. Toisen kerran hopeaa tuli Sankt Moritzissa 1948, jossa Heaton toimi Yhdysvaltain lipunkantajana. Lake Placidin talviolympialaisissa 1932 Heaton oli mukana rattikelkkailun kahden miehen kelkkojen kisassa, josta hän voitti Robert Mintonin parina olympiapronssia.

Heaton muutti myöhemmin Ranskaan, jossa hän kuoli vuonna 1976.

Lähteet
Jack Heaton – Sports Reference LLC.  

Yhdysvaltalaiset skeletonkelkkailijat
Yhdysvaltalaiset rattikelkkailijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Valkohammas (romaani)

Valkohammas () on Jack Londonin vuonna 1906 julkaistu romaani. Romaani kertoo samannimisestä koirasudesta. Teos on ilmestynyt suomeksi Toivo Walleniuksen kääntämänä 1911.

Juoni 

Tarina alkaa kun kaksi miestä kuljettaa koiravaljakolla kuolleen toverinsa ruumista kohti Fort McGurrya Yukonin territorioon. Miehiä ahdistelee lauma susia, joka vie heiltä monta hyvää valjakkokoiraa. Eräänä yönä sudet hyökkäävät jälleen, mutta lähestyvä ihmisjoukko pelästyttää ne matkoihinsa. Tämän jälkeen susilauman johtajanaaras, jossa on ripaus koiraverta, lähtee omille teilleen ja synnyttää pentunsa luolaan Mackenzie-joen varrella. Pennuista vain yksi selviytyy hengissä. Se kasvaa ja vahvistuu, sekä oppii erämaassa selviytymisen taitoja. Joukko intiaaneja ottaa pennun hoiviinsa - yksi heistä nimeää sen Valkohampaaksi. Elämä on kovaa, mutta koirasusi selviytyy suuren kokonsa ja erinomaisten tappelutaitojensa ansiosta. Vuosia myöhemmin Valkohammas päätyy valkoisten ihmisten hoitoon, missä sitä kohdellaan julmasti. Lopulta muuan mies lunastaa sen itselleen ja opettaa koirasudelle lempeyttä.

Romaaniin perustuva elokuva 
Valkohammas Randal Kleiserin ohjaama, Jack Londonin kirjaan Susikoira (White Fang, 1906) perustuva elokuva vuodelta 1991. Elokuvan pääosissa ovat Ethan Hawke, Jed-susikoira ja Klaus Maria Brandauer

Lähteet 

Jack Londonin romaanit
Vuoden 1906 kirjat
Vikna

Vikna on saaristokunta Pohjois-Trøndelagin läänissä Norjassa. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Leka, etelässä Flatanger ja idässä Nærøy. Kunnassa on 4 363 asukasta (2016).

Viknan kolme suurinta saarta ovat Indre Vikna (99 km²), Mellom Vikna (50 km²) ja Ytre Vikna (85 km²). Sen lisäksi kuntaan kuuluu paljon pieniä saaria ja luotoja. Kunnan väestöstä asuu Indre Viknalla 81 prosenttia ja kolmella suurimmalla saarella yhteensä yli 95 prosenttia. Kunnan hallintokeskus on Rørvikin taajama (2 634 as., 2006) Indre Viknalla.

Lähteet

Aiheesta muualla
Rashtrakuta

Rashtrakuta () oli intialainen dynastia, joka hallitsi laajoja alueita eteläisessä, keskisessä ja pohjoisessa Intiassa 700–1000-lukujen välissä. Dynastian aikaista arkkitehtuuria kuvastaa muun muassa Kailasan kalliotemppeli Ellorassa, veistokset Elephantan saarella Mumbain edustalla sekä Jain Narayanan temppeli Pattadakalissa. Edellä mainitut kohteet ovat Unescon maailmanperintöluettelossa.

Intian kuningaskunnat
Ljuban (Valko-Venäjä)

Ljuban (, ) on Valko-Venäjän Minskin alueen eteläosissa, Salihorskin itäpuolella sijaitseva pieni kaupunki ja Ljubanskin maaseutuvaltaisen hallintopiirin keskus. Vuoden 2009 lokakuussa piirissä asui yhteensä 35 444 ihmistä. Heistä Ljubanin kaupungissa asui 11 256 ja hallintopiiriin kuuluvassa Uretštšan kaupunkimaisessa taajamassa 3 168.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tiivis kaupunkikuvaus (bycity.org) 
 Maakunnan viralliset Ljubanin piirin sivut 
 Lyuban (garady.org) 
 Kaupungin keskustan kartta (bycity.org) 
 Wikimapia karttalinkki kaupunkiin  
 Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta 
 Valko-Venäjän Ilmatieteen laitoksen sääennuste Lahoiskiin (pogoda.by) 

Minskin alueen kaupungit