joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Otava-konserni

Otava-konserni (viralliselta nimeltään Otava Oy, vuosina 2000–2010 Otava-Kuvalehdet Oy) on suomalainen mediakonserni, joka keskittyy kirjojen ja aikakauslehtien kustantamiseen. Graafisen viestinnän kustantajana se on neljänneksi suurin Suomessa. Konserni on jaettu kirjaryhmään, jonka tärkein tytäryhtiö on Kustannusosakeyhtiö Otava sekä lehtiryhmään, jonka tärkein tytäryhtiö on Otavamedia Oy. Otava-konserni omistaa myös Suomalainen Kirjakauppa Oy:n, Like Kustannus Oy:n ja Otavan Kirjapaino Oy:n. Otava Oy:n omistavat Reenpään suku ja Otavan kirjasäätiö.

Historia
Kustannusosakeyhtiö Otava Oy perustettiin vuonna 1890. Kirjapainotoiminnan Otava aloitti 1908 ja aikakauslehtien kustantamisen Suomen Kuvalehden myötä 1916. Otava oli perustamassa Yhtyneitä Kuvalehtiä (nyk. Otavamedia) 1934 sekä Suurta Suomalaista Kirjakerhoa 1969. Vuodesta 1998 yhtiöt ovat olleet kokonaan konsernin omistuksessa. Asiakaslehtiä julkaiseva Kynämies tuli osaksi konsernia vuonna 2000. Vuonna 2006 Otava-Kuvalehdet osti Sonera Plazan (nykyinen Plaza.fi) ja Mach1 Oy:n (nykyinen NettiX Oy). Suomalainen Kirjakauppa siirtyi Sanomalta Otavan omistukseen 2011.

Otava oli pörssiyhtiö vuodesta 1945 vuoteen 1991, jolloin se vetäytyi pörssistä valtausuhan torjumiseksi. Nykyisin sen suurimmat omistajat ovat Reenpään suvun edustajat, jotka omistavat konsernista 97 prosenttia. Olli Reenpää, joka oli toiminut hallituksen puheenjohtana vuodesta 1968, luopui puheenjohtajuudesta täytettyään 80 vuotta vuonna 2014, ja uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Henrik Ehrnrooth, joka on ollut hallituksessa vuodesta 1988.

Otava-konsernin omistuksessa oli NettiX, kunnes Alma Media osti sen vuonna 2021. Kauppahinta oli 170 miljoonaa euroa.

Konsernin rakenne 
Konsernin emoyhtiö on Otava Oy ja liiketoiminta-alueet ovat kirjojen kustantaminen (Kirjat), kirjakauppa (Kauppa), aikakauslehtien kustantaminen (Media) ja markkinapaikat (Otava Markkinapaikat). Otava-konserni on suurin kirjankustantaja Suomessa.

Kirjojen kustantaminen
 Kustannusosakeyhtiö Otava
 Like Kustannus Oy (vuodesta 2006)
 Moreeni (2014)
 F-Kustannus (2015)
 Nemo (2016)
 Finn Lectura (2018)
 Satukustannus (2019)
 Karisto (2020) 
 Atena Kustannus Oy (2020)
 Otavan Kirjapaino Oy

Kirjakauppa 
 Suomalainen Kirjakauppa Oy
 Jamera Oy (2018)

Aikakauslehtien kustantaminen 
 Otavamedia Oy
 Ühinenud Ajakirjad AS

Otava Markkinapaikat 
 Otava Markkinapaikat Oy (emoyhtiö)
 SL-Mediat Oy

Yritykset joiden liiketoiminta-aluetta ei kerrota vuosikertomuksessa:
Kirjatalo Oy
Otavanmäki Oy
Kirjavälitys Oy (konsernin om.osuus 40,2 %)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Pilke, Helena: Seitsemän sukupolvea, 200 vuotta kustannustoimintaa. Kirja-arvostelu teoksesta Salokannel, Juhani: Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815–2015. Otava, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja, 26.5.2015.)

Holdingyhtiöt
Vesa Vihriälä

Vesa Veikko Vihriälä (s. 22. syyskuuta 1955 Vimpeli) on suomalainen ekonomisti joka toimi Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen (Etla) ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan (Eva) toimitusjohtajana vuosina 2012–2019.

Ura
Koulutukseltaan Vihriälä on valtiotieteiden tohtori. Hän opiskeli kansantaloustiedettä Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa ja oli vierailevana tutkijana Massachusetts Institute of Technologyssa.

Vuosina 2010–2012 Vihriälä toimi Euroopan komission varapuheenjohtaja, talouskomissaari Olli Rehnin neuvonantajana. Aiemmin hän toimi vuosina 2004–2010 talousneuvoston sihteeristön päällikkönä ja talousasioiden alivaltiosihteerinä Valtioneuvoston kansliassa. Hän on toiminut myös Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen toimitusjohtajana (1997–2004), useissa tehtävissä Suomen Pankissa sekä tutkijana OECD:ssä.

Vihriälä nimitettiin taloustieteen työelämäprofessoriksi Helsinki GSE:hen helmikuussa 2019. Hän aloitti tehtävässä heinäkuussa 2019.

Yksityiselämä

Keskustan entinen kansanedustaja Jukka Vihriälä on Vesa Vihriälän veli.

Lähteet 

Suomalaiset taloustieteilijät
Suomalaiset alivaltiosihteerit
Suomen Pankin henkilöstö
Työelämäprofessorit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Pelastava siirto

Pelastava siirto () on yhdysvaltalainen draamasarja vuosilta 2009–2010. Tämän sairaalasarjan ensi-ilta oli yhdysvaltalaisella CBS-kanavalla 4. lokakuuta 2009. Viimeinen jakso yhteensä 13 jaksosta esitettiin 3. heinäkuuta 2010. 

Sarjan tapahtumat sijoittuivat Pittsburghissa, Pennsylvaniassa sijaitsevaan kuvitteelliseen elinsiirtoja suorittavaan sairaalaan.

Suomessa Nelonen on esittänyt sarjaa.

Näyttelijät

Lähteet

2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset sairaalasarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
Ultrabook

Ultrabook on puolijohdevalmistaja Intelin vuonna 2011 lanseeraama tietokonekonsepti. Luokkaan kuuluvien kannettavien tietokoneiden pitää täyttää vaatimukset, jotka koskevat tietokoneen virrankulutusta ja fyysisiä ominaisuuksia.

Intel esitteli Ultrabook-konseptin vuoden 2011 Computex-tapahtuman yhteydessä. Ultrabookien pitää olla ohuita (alle 21 millimetriä), kuluttaa vähän virtaa ja oltava nopeita. Viimeksi mainitun vaatimuksen takia tietokoneissa on oltava SSD-massamuisti edullisempien kiintolevyjen sijaan. Lisäksi Ultrabookien koteloiden pitää noudattaa niin sanottua unibody-rakennetta. Intel on myös vaatinut 5–8 tunnin akkukestoa. 

Ultrabookeja on useasti verrattu Applen MacBook Air -kannettaviin. Ultrabookeissa on Mac OS X:n sijaan Windows-käyttöjärjestelmä.

Intelin tarkoituksena on tuoda kosketusnäytöt seuraavan sukupolven Ultrabookeihin. Myös NFC-yhteensopivuus on mahdollinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tietokoneet

sv:Ultrabook
HMS Porcupine (1895)

HMS Porcupine oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Janus-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista ja tilauksen mukaan sen tuli valmistua 1. maaliskuuta 1895 mennessä, joten aluksen köli laskettiin 28. maaliskuuta 1894 telakkanumerolla 683. Alus laskettiin vesille 19. syyskuuta 1895 ja se valmistui maaliskuussa 1896.

Palvelus 
Palvelukseenoton jälkeen alus oli kotivesillä. Alus palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja se myytiin 29. huhtikuuta 1920 Wardille Rainhamiin romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet 

Janus-luokan hävittäjät
Palmersin valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan hävittäjät
Crusade

Crusade on yhdysvaltalainen televisiosarja ja Babylon 5:n spin-off. Crusaden tarina lähtee liikkeelle Excalibur-avaruusaluksen tehtävästä etsiä hoitokeino kulkutautiin, joka on levitetty kostotoimena Maahan. Alun perin sarjaa suunniteltiin tuotettavan viiden vuoden ajan, mutta sitä tehtiin lopulta ainoastaan 13 jaksoa. Syynä Crusaden ennenaikaiseen keskeyttämiseen olivat sarjan luojan J. Michael Straczynskin ja esityskanava TNT:n johtajien väliset vakavat erimielisyydet siitä, millainen sarjan tulisi olla.  

Ensimmäisen kerran Crusade esitettiin Yhdysvalloissa 9. kesäkuuta – 1. syyskuuta 1999.

Näyttelijät 
Sarjan pääosia näyttelivät:

Jaksot 

Alkuperäinen esitysjärjestys (suluissa esityspäivämäärät Yhdysvalloissa): 

 War Zone (9. kesäkuuta 1999)
 The Long Road (16. kesäkuuta 1999)
 The Well of Forever (23. kesäkuuta 1999)
 The Path of Sorrows (30. kesäkuuta 1999)
 Patterns of the Soul (7. heinäkuuta 1999)
 Ruling from the Tomb (14. heinäkuuta 1999)
 The Rules of the Game (21. heinäkuuta 1999)
 Appearances and Other Deceits (28. heinäkuuta 1999)
 Racing the Night (4. elokuuta 1999)
 The Memory of War (11. elokuuta 1999)
 The Needs of Earth (18. elokuuta 1999)
 Visitors from Down the Street (25. elokuuta 1999)
 Each Night I Dream of Home (1. syyskuuta 1999).

The Lurker's Guide to Babylon 5 -verkkosivuston ehdottama kronologinen jaksojärjestys, joka pyrkii tekemään tarinan etenemisestä mahdollisimman johdonmukaista (tämä järjestys ei kuitenkaan ota millään tavalla huomioon sarjan aikana tapahtuvaa univormujen muutosta): 

 War Zone
 Racing the Night
 The Memory of War
 The Needs of Earth
 Visitors from Down the Street
 Each Night I Dream of Home
 The Long Road
 The Well of Forever
 The Path of Sorrows
 Patterns of the Soul
 Ruling from the Tomb
 The Rules of the Game
 Appearances and Other Deceits.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
1990-luvun televisiosarjat
Reijo Koivu

Reijo Koivu (s. 26. kesäkuuta 1947 Riihimäki) on suomalainen entinen aitajuoksija.

Koivu voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa Kalevan kisoissa 1973 ja saavutti samalla matkalla hopeaa vuosina 1972, 1974 ja 1975. Koivu juoksi 400 metrin aitajuoksun ennätyksensä 51,14 vuonna 1974. Hänen ennätyksensä 400 metrin juoksussa on käsiaika 48,1 vuodelta 1972. Seuratasolla Koivu edusti Hyvinkään Tahkoa ja Mäntsälän Urheilijoita.

Lähteet
 

Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltain episkopaalinen kirkko

Episkopaalinen kirkko (, TEC) on lähinnä Yhdysvalloissa toimiva anglikaaninen kirkkokunta. Se määrittelee itsensä protestanttisesti, mutta silti katoliseksi. 

Connecticutin papisto valitsi vuonna 1783 piispakseen Samuel Seaburyn. Englannin laki kuitenkin esti vihkimästä piispaksi henkilöä, joka ei vannonut uskollisuutta monarkille, joten hänet vihittiin Skotlannissa. Laillisten esteiden poistamisen jälkeen Canterburyn arkkipiispa vihki William Whiten Pennsylvanian ja Samuel Provoostin New Yorkin piispaksi.

Kirkolla on seurakuntia Yhdysvaltojen lisäksi Taiwanissa, Mikronesiassa, Länsi-Intiassa, Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Euroopassa.

Kirkko hyväksyi sääntömuutoksen, jonka nojalla se alkoi vihkimään samaa sukupuolta olevia pareja 1. heinäkuuta 2015.

Yhteiskunnallinen vaikutusvalta
Episkopaalisella kirkolla on jäseniä hieman alle kaksi miljoonaa, ja episkopaalien osuus Yhdysvaltain väestöstä on puolen prosentin luokkaa. Episkopaalit ovat keskimäärin huomattavasti rikkaampia ja korkeammin koulutettuja kuin useimmat muut amerikkalaiset uskonnolliset ryhmät, ja ovat kokoonsa nähden yliedustettuja amerikkalaisen liike-elämän ja politiikan korkeimmissa johtotehtävissä. Kaksi kolmasosaa Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaneista oli episkopaaleja, ja usea teollisuudessa tai finanssialalla vaurastunut amerikkalaissuku, kuten esim. Vanderbilt, Astor, Morgan ja Harriman, oli taustaltaan episkopaalinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Anglikaaniset kirkkokunnat
Kristinusko Yhdysvalloissa
Kurhomykerökoi

Kurhomykerökoi (Metzneria aestivella) on jäytäjäkoihin lukeutuva perhoslaji. Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi (CR). Harvinaisuutensa vuoksi se on Ahvenanmaalla rauhoitettu ja erityisesti suojeltu.

Koko ja ulkonäkö 
Kurhomykerökoi on pitkänomainen ja kapeasiipinen, ruskeankirjava pikkuperhonen. Etusiipien pohjaväri on vaalean punertavanruskea ja siipi on sävyltään tummempi etureunasta ja kärjestä. Aivan etureunassa on ohut, valkoinen viiru. Siipisuonten kohdalla on hopeanharmaita pitkittäisviiruja ja siiven kärjen tuntumassa takareunasta lähtee vaalea poikkivyö, joka ei ulotu etureunaan saakka. Takasiivet ovat harmaat, mutta niitä reunustavat siipiripset ovat punertavanruskeat. Siipiväli 11–15 mm.

Hyvin samannäköisiä ovat takiaismykerökoi (Metzneria lappella) sekä niittymykerökoi (Metzneria metzneriella). Niillä on kuitenkin etusiivessä musta keskitäplä.

Levinneisyys ja lentoaika 
Kurhomykerökoita tavataan lähes koko Euroopassa pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Suomessa sitä on tavattu ainoastaan Ahvenanmaalla. Perhoset lentävät hesä-heinäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat 
Kuivilla, lyhytkasvuisilla kedoilla elävä perhonen, joka suosii elinpaikoissaan kalkkipitoista maaperää. Toukka elää syksyllä ketokurhon mykerön sisällä ja talvehtii siellä.

Ravintokasvi 
Toukka elää ketokurholla (Carlina vulgaris).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 

Jäytäjäkoit
Haapatyttöperhonen

Haapatyttöperhonen (Archiearis notha) on mittariperhosiin kuuluva, päiväaktiivinen perhoslaji, joka lentää varhain keväällä. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

Koko ja ulkonäkö 
Etusiivet ovat melko tasaisen tuhkanharmaat tai hieman rusehtavat. Niiden etureunassa on kaksi hyvin epämääräistä ja himmeää vaaleaa täplää ja siiven kärkiosassa on vaalea poikkiviiru. Naaraalla etureunan vaalea täplä ulottuu himmeänä usein siiven keskiosaan saakka. Takasiivet ovat oranssinkeltaiset, reunoiltaan tummanruskeat ja niissä on pieni, terävärajainen diskaalitäplä. Siipiväli on noin 35 mm.

Harvinainen haapatyttöperhonen muistuttaa huomattavan paljon yleistä koivutyttöperhosta (Archiearis parthenias).

Levinneisyys ja lentoaika 
Lavinneisyysalue ulottuu Pohjois-Euroopasta ja Alpeilta Itä-Aasiaan. Suomessa haapatyttöperhonen on levinneisyydeltään eteläinen ja hyvin paikoittainen. Se on kevään varhaisimpia lentäjiä ja perhosia voi tavata huhtikuun alusta toukokuun alkupuolelle.

Elinympäristö ja elintavat 
Haapatyttöperhosta tavataan vain haapaa kasvavilla paikoilla. Harvinaisuutensa perusteella se lienee melko vaatelias elinympäristönsä suhteen. Perhoset lentävät aurinkoisina aamupäivinä, pääasiassa korkealla latvustoissa mutta laskeutuu välillä maahan. Toukkia voi tavata toukokuusta heinäkuuhun. Kotelo talvehtii puun kuoren raossa.

Ravintokasvi 
Toukka elää haavalla (Populus tremula).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 kuva toukasta

Mittarit
Alannah Myles

Alannah Myles (s. 25. joulukuuta 1958 Toronto, Ontario) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Vuonna 1989 hän julkaisi ”Black Velvet” -singlen, joka oli maailmanlaajuinen hitti ja hänen tunnetuin kappaleensa. Vuonna 1991 Myles voitti parhaan naisrocklaulajan Grammyn. Mylesin lupaava laulajanura kärsi naiivisti allekirjoitetusta kahdeksan musiikkialbumin levytyssopimuksesta, jonka hän päätti kolmen musiikkialbumin jälkeen.

Diskografia

Studioalbumit
Alannah Myles (1989)
Rockinghorse (1992)
A-lan-nah (1995)
A Rival (1997)
Black Velvet (2008)

Kokoelmat
Alannah Myles: The Very Best Of (1999)

Singlet
”Love Is” (1989)
”Black Velvet” (1989)
”Still Got This Thing” (1990)
”Lover of Mine” (1990)
”Song Instead of a Kiss” (1992)
”Tumbleweed” (1992)
”Our World, Our Times” (1993)	
”Living on a Memory” (1993)	
”Sonny Say You Will” (1993)	
”Family Secret” (1995)
”Blow Wind Blow” (1996)
”You Love Who You Love” (1996)
”Bad 4 You” (1997)
”What Are We Waiting For? (mukana Zucchero) (1997)
”Like Flames” (2000)
”Comment Ca Va” (2008)

Lähteet

Kanadalaiset rocklaulajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
HMS Salmon (1895)

HMS Salmon oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 palvelukseenotettu Salmon-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 8. joulukuuta 1893 Earle's Shipbuildinglta Hullista, jolloin sen luovutusajankohdaksi määrättiin 8. syyskuuta 1894. Köli laskettiin 12. maaliskuuta 1894 telakkanumerolla 384 ja alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1895. Alus valmistui tammikuussa 1896.

Palvelus 
Palvelukseenoton jälkeen alus oli kotivesillä, kunnes se poistettiin palveluksesta 1911. Alus myytiin 14. toukokuuta 1912 romutettavaksi Cashmorelle Newportiin.

Lähteet

Viitteet 

Salmon-luokan hävittäjät
Earlen valmistamat alukset
HMS Snapper (1895)

HMS Snapper oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 palvelukseenotettu Salmon-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 8. joulukuuta 1893 Earle's Shipbuildinglta Hullista, jolloin sen luovutusajankohdaksi määrättiin 8. lokakuuta 1894. Köli laskettiin 2. huhtikuuta 1894 telakkanumerolla 385 ja alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1895. Alus valmistui tammikuussa 1896.

Palvelus 
Palvelukseenoton jälkeen alus oli kotivesillä, kunnes se poistettiin palveluksesta 1911. Alus myytiin 14. toukokuuta 1912 romutettavaksi Kingille Gatesheadiin.

Lähteet

Viitteet 

Salmon-luokan hävittäjät
Earlen valmistamat alukset
Viikingit (jääkiekkoseura)

Viikingit HC on Helsingin Vuosaaresta kotoisin oleva jääkiekkoseura, joka on perustettu 1970. Viikinkien edustusjoukkue pelaa Jääkiekon II divisioonan Etelä-lohkossa. Edustusjoukkue yhdistyi vuonna 2010-2011 Suomi-sarjasta pudonneen EHC:n kanssa. Seuran jäsenmäärä on ollut yli 400 (2006).
Joukkuetta valmentaa Rami Koivisto ja joukkueenjohtajana toimii Timo Backman.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran virallinen sivusto

Helsinkiläiset urheiluseurat
Jääkiekon II-divisioonaseurat
Ann Shoemaker

Ann Shoemaker (10. tammikuuta 1891 Brooklyn, New York – 18. syyskuuta 1978 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli naimisissa näyttelijä Henry Stephensonin kanssa.

Elokuvia 
 19-vuotiaana (1935)
 Olen syytön (1937)
 Man from Frisco (1944)
 Lumottu kaupunki (1947)
 The Return of the Whistler (1948)
 Kaikkien aikojen lapsenpiika (1948)
 Kiinnitys elämään (1949)
 Paljastettuja sieluja (1949)
 Polttomerkitty (1949)
 Talo joen rannalla (1950)
 Auringonnousu Campobellossa (1960)
 Onnenonkijat (1966)

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
HMS Dragon (1894)

HMS Dragon oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 palvelukseenotettu Banshee-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 7. helmikuuta 1894 Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 31. maaliskuuta 1895. Köli laskettiin 1. maaliskuuta 1894 telakkanumerolla 600 ja alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 15. joulukuuta. Alus valmistui kesäkuussa 1895.

Palvelus 
Palvelukseenoton jälkeen alus liitettiin Välimeren laivastoon. Vuodesta 1900 alkaen se oli aluksi taistelulaiva HMS Royal Oakin proomuna ja myöhemmin torpedoveneiden emälaivan HMS Orontesin proomuna. Alus siirrettiin vuonna 1911 Britteinsaarille ja se myytiin 9. heinäkuuta 1912 romutettavaksi West of Scotland Ship Breaking Companylle.

Lähteet

Viitteet 

Banshee-luokan hävittäjät
Lairdin valmistamat alukset
Herääminen

Herääminen on Magnus Enckellin (1870–1925) vuonna 1894 maalaama öljymaalaus kankaalle, 113 × 85,5 cm. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin.

Maalaus

Enckell maalasi Heräämisen Pariisissa, jonne hän palasi syksyllä 1893. Noina aikoina taiteen mystisyys oli korostunut entisestään. Herääminen-maalauksessa alaston nuorukainen on nousemassa myrtyneenä vuoteelta. Hahmo on veistoksellinen. On tulkittu, että Herääminen-maalauksen nuorukainen olisi herännyt omaansa, ja maailman tietoisuuteen näiden pohdituttaessa ja vaivatessa hänen mieltään. Miettiikö hän omaa paikkaansa maailmassa, itseään, omaa seksuaalista identiteettiään vai mitä. Joka tapauksessa näyttää selvästi siltä, kuin verho olisi vedetty hänen tietoisuutensa edestä jättäen hänen mieleensä selvitettäviä ajatuksia.

Taustaa

Magnus Enckelliä kiinnosti sielun ja aineen kamppailu. Maailmanlopun tunnelmat eivät häntä kiinnostaneet, vaan yksittäisen ihmisen kamppailut, kuten Herääminen-maalauksesta ilmenee. Jo paria vuotta aiemmin ilmestynyt Lepäävä poika, jossa symbolistinen lapsen mietteliäs puhtaus on luettavissa sekä vuonna 1914 esille tuotu Heräävä fauni, jonka päähahmo on lihallisuudestaan ylpeä mies, ovat kaikki samaa teemaa sisältäviä, miettiviä miespuolisia hahmoja kuvaavia töitä.

Aiheesta muualla
 Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla

Lähteet
Timo Huusko: Magnus Enckell: Herääminen. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko. 2007, s. 49.

Magnus Enckellin maalaukset
Ateneumin kokoelmat
Bulgarian vallankaappaus 1944

Bulgarian vallankaappaus oli vuonna 1944 Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa tehty vallankaappaus, jossa Saksaa tukenut hallitus syrjäytettiin. 

Neuvostoliiton julistettua sodan Bulgarialle 5. syyskuuta 1944 Bulgarian kommunistinen puolue (BKP) ja Bulgarian vapautusarmeija suunnittelivat vallankaappausta silloista hallintoa vastaan. Vallankaappaus alkoi 7. syyskuuta puna-armeijan ryhmityttyä Bulgarian rajalle. Puna-armeijan miehitettyä Bulgarian pohjoisosat ja vallattua Varnan sekä Burgasin kaupungit, kapinallisjoukot valtasivat 9. syyskuuta Sofian. Bulgarian pääministeri Konstantin Muravievin hallitus syrjäytettiin ja uudeksi pääministeriksi asetettiin Kimon Georgiev. Dobri Terpeševin johtamat vapautusarmeijan joukot hyökkäsivät kaikkiin kyliin ja kaupunkeihin, joista kaikki eivät pistäneet vastaan. Bulgaria siirtyi myöhemmin liittoutuneiden puolelle. Bulgarian 1. armeijan joukot liittyivät taisteluun Saksaa vastaan yhdessä puna-armeijan 3. Ukrainan rintaman kanssa. Ne osallistuivat muun muassa operaatio Frühlingserwacheniin ja Wienin offensiiviin. 

1944
Bulgarian historia
Toisen maailmansodan taistelut
Apinatasavalta

Apinatasavalta on Anima Vitaen tuottama ja Yle TV1:n esittämä 17-osainen animaatiosarja. Sarja on poliittinen satiiri, ja sen henkilöt ovat antropomorfismisia apinoita, pääasiassa simpansseja ja gorilloja. Sarjalle ominaista on käsitellä niin yleisiä kuin ajankohtaisia poliittisia ja globaaleja aiheita. Sen on ohjannut Petri Hanttu ja käsikirjoittanut Kalle Määttä ja Sami Hentula.

Äänirooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ohjelman kotisivut

Suomalaiset komediasarjat
Satiirisarjat
2010-luvun piirrossarjat
Thomas Lam

Thomas Lam (s. 18. joulukuuta 1993 Amsterdam, Alankomaat) on hollantilais-suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Lam siirtyi heinäkuussa 2014 AZ Alkmaarista PEC Zwolleen. Heinäkuussa 2016 hän solmi kolmevuotisen sopimuksen Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Nottingham Forestiin kanssa. Kauden 2017–2018 hän pelasi lainalla FC Twentessa ja palasi kesällä 2018 PEC Zwolleen.

Thomas Lamilla on suomalainen äiti ja hollantilainen isä, ja hän on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa ja debytoi A-maajoukkueessa kesäkuussa 2015 ystävyysottelussa Viroa vastaan. Lam valittiin vuoden 2011 lupaavaksi pelaajaksi Suomessa. Lamin pelaaja-agenttina toimii Carmine "Mino" Raiola

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Quick profile: Thomas Lam uefa.com

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Strother Martin

Strother Martin (26. maaliskuuta 1919 – 1. elokuuta 1980) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli useissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Hänet tunnetaan parhaiten sydämettömän ”vankilakapteenin” roolistaan vuoden 1967 elokuvassa Lannistumaton Luke (Cool Hand Luke). Hän näytteli useissa lännenelokuvissa.

Martin oli naimisissa Helen Meisels-Martinin kanssa vuodesta 1967 kuolemaansa saakka. Hän kuoli sydänkohtaukseen 61-vuotiaana. Martinin kymmenen vuotta nuorempi leski kuoli vuonna 1997.

Filmografiaa 

Asfalttiviidakko (1950)
Katinkultaa (1951)
Kohtalokas tapaaminen (1955) 
Helvetti 1944 (1956)
Musta kostaja (1957)
Koiruutta kerrakseen (1959)
Villi ja viaton (1959)
Ratsuväen urhot (1959)
Syntisen tunnustus (1961)
Preerian laki (1961)
Mies joka ampui Liberty Valancen (1962)
Lännen hurjapäät (1963)
Haaste revolverisankarille (1964)
Paholaisen aivot (1965)
Kunnian laakso (1965)
Voittamattomat veljekset (1965)
Lew Harper - yksityisetsivä (1966)Kostaja Nevada Smith (1966)An Eye for an Eye (1966)Pesunkestävä huijari (1967)Lannistumaton Luke (1967)Kova kuin kivi (1969)Hurja joukko (1969)Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1969)Balladi Cable Hoguesta (1970)Kesä jona vartuin (1971)Saatanan veljeskunta (1971)Pako helvetistä (1971)Hannie Caulder (1971)Lännen kovanaamat (1972)SSSS Kobra (1973)Haastaja (1975)Rooster Cogburn & Lady (1975)Vauhtihurjat (1976)Lämäri (1977)The End (1978)Täysin pilvessä (1978)Mestari (1979)Hänet täytyy tappaa! (1979)Kaktus-Jack (1979)Yön siivet'' (1979)

Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Rikhard II (näytelmä)

Rikhard II ()  on William Shakespearen historiallinen näytelmä Englannin kuningas Rikhard II:sta. Uusimman suomennoksen on tehnyt Matti Rossi vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Joonas Säntti: Heikon kuninkaan tragedia. Kiiltomato.net 4.3.2009.

Shakespearen näytelmät
Tarhamaltsa

Tarhamaltsa (Atriplex hortensis) on maltsojen sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji, jota viljellään lehtivihanneksena pinaatin tapaan. Se kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa.

Ulkonäkö 
Tarhamaltsa kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sillä on pystykasvuinen, niukasti haarova, vihreäjuovainen varsi. Sen leveän kolmiomaiset lehdet ovat 4–9 cm pitkät.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas: Tarhamaltsa (Atriplex hortensis) Suomessa.
 Den virtuella floran: Trädgårdsmålla (Atriplex hortensis) 
 ITIS: Atriplex hortensis 
 United States Department of Agriculture (USDA): Atriplex hortensis 
 Flora of China: Atriplex hortensis 

Maltsat
Shakespeare: Kuinka Williamista tuli Shakespeare?

Shakespeare: Kuinka Williamista tuli Shakespeare? () on Stephen Greenblattin vuonna 2004 julkaistu kirja William Shakespearesta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tuntemattoman nuorukaisen tie ikuiseen kuuluisuuteen. Helsingin Sanomat 9.4.2005.

Kirjat kirjallisuudesta
Brittiläiset tietokirjat
Vuoden 2004 kirjat
Rohtosappi

Rohtosappi (Centaurium erythraea) on kaksivuotinen punakukkainen sappien sukuun kuuluva ruohokasvi.

Ulkonäkö ja koko 
Rohtosapella on kaksi muunnosta, harsurohtosappi (var. erythraea) ja nuppirohtosappi (var. capitatum). Harsurohtosappi kasvaa 5–40 senttimetriä korkeaksi. Sen ruusukelehdet ovat soikeansuikeat ja 3–7-suoniset. Varsilehdet ovat suipot ja 3-suoniset. Kukinto on punakukkainen ja sen kukat hyvin lyhytperäisiä.

Levinneisyys 
Rohtosappea tavataan laajalla alueella: melkein koko Euroopassa, lähialueilla Pohjois-Afrikassa ja Aasiassa sekä tulokkaana kaikilla muillakin mantereilla. Laji ei kasva Suomessa, sen lähimmät esiintymispaikat ovat eteläisessä Ruotsissa, Virossa sekä Venäjän puolella Karjalassa. Ennen alueluovutuksia Neuvostoliitolle rohtosappi on kuitenkin kuulunut Suomen luonnonkasvistoon Laatokan Karjalassa ja Karjalankannaksella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Rohtosappi Centaurium erythraea
 Den virtuella floran: Flockarun (Centaurium erythraea Rafn) 
 ITIS: Centaurium erythraea 
 United States Department of Agriculture (USDA): Centaurium erythraea 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Centaurium erythraea 
 Pherobase: Floral volatiles of Centaurium erythraea 

Katkerokasvit
Kyläkurjenpolvi

Kyläkurjenpolvi (Geranium pratense) on kurjenpolvien sukuun kuuluva monivuotinen kasvi, jota tavataan Euraasiassa. Sitä viljellään myös koristekasvina.

Ulkonäkö ja koko 
Kyläkurjenpolvi kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Se kasvattaa useita varsia, jotka ovat hieman särmikkäitä sekä hapsi- ja nystykarvaisia. Lehdet ovat sormiliuskaiset ja liuskat suippoja. Kyläkurjenpolven sinivioletit kukat ovat 3–4 cm leveitä. Terälehdet ovat pyöreäkärkisiä, verholehdet leveitä ja teriötä lyhyempiä. Hedelmänä on viisiosainen, nystykarvainen lohkohedelmä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Kyläkurjenpolvi (Geranium pratense)
 Kasviatlas 2020: Kyläkurjenpolven (Geranium pratense) levinneisyys Suomessa.
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Geranium pratense 

Kurjenpolvet
Befunge

Befunge on esoteerinen ohjelmointikieli, joka eroaa perinteisistä ohjelmointikielistä siten, että ohjelma on järjestetty kaksiulotteiseen ristikkoon. Chris Pressey kehitti ohjelmointikielen vuonna 1993.

Lähteet
 Funge-98 Final Specification quadium.net

ohjelmointikielet
Pillisipuli

Pillisipuli eli talvisipuli (Allium fistulosum) on laukkojen eli sipulien (Allium) sukuun kuuluva monivuotinen kasvi, jota viljellään vihanneksena. Alkuperäisenä se kasvaa Itä-Aasiassa.

Pillisipuli kasvaa 30–60 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi ja lehdet ovat ontot ja pullistuneet, varsi on paksuin keskiosastaan. Lehdet ovat liereät ja yhtä pitkät kuin varsi. Pillisipulin kukintona on runsaskukkainen, pyöreähkö, itusilmuton sarja. Kukat ovat kooltaan 7–9 mm.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Pillisipuli – Allium fistulosum

Laukat
Isotalvio

Isotalvio (Vinca major) on talvioiden sukuun kuuluva monivuotinen oleanterikasvi, jota viljellään koristekasvina. Alkuperäisenä se kasvaa Etelä-Euroopassa.

Ulkonäkö ja koko 
Isotalvio on talvivihanta, maitiaisnesteellinen varpu. Se kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Varret kasvavat kaarevasti maanpinnalta koheten. Soikeat lyhytruotiset lehdet ovat 2,5–9 cm pitkiä. Isotalvion sinivioletit kukat ovat 3–5 cm leveitä. Kukan verhiö on kapealiuskainen ja liuskat karvaisia laidoiltaan. Lähisukuinen laji pikkutalvio (Vinca minor) on kooltaan isotalviota pienempi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Isotalvio (Vinca major)
 Kasviatlas 2020: Isotalvion (Vinca major) levinneisyys Suomessa
 JSTOR Global Plants: Vinca major 
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Vinca major 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Vinca major 

Talviot
HMS Contest (1894)

HMS Contest oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 palvelukseenotettu Banshee-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 7. helmikuuta 1894 Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, jolloin sen luovutusajankohdaksi määrättiin 31. maaliskuuta 1895. Köli laskettiin 1. maaliskuuta 1894 ja alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 1. joulukuuta. Alus valmistui heinäkuussa 1895.

Palvelus 
Uransa alus palveli kotivesillä, kunnes se myytiin 11. heinäkuuta 1911 romutettavaksi Wardille Prestoniin.

Lähteet

Viitteet 

Banshee-luokan hävittäjät
Lairdin valmistamat alukset
Ruohoselja

Ruohoselja (Sambucus ebulus) on seljojen sukuun ja tesmayrttikasvien heimoon kuuluva monivuotinen kasvi, jota viljellään koristekasvina. Alkuperäisenä se kasvaa Etelä-Euroopassa. Ruohoselja on myrkyllinen.

Ulkonäkö 
Ruohoselja on ruohomainen ja kasvaa 60–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat korvakkeelliset ja muodostuvat 7–13 lehdykästä. Ruohoseljan kukintona on kolmihaarainen huiskilo, jossa on pieniä, valkoisen vaaleanpunaisia kukkia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arboretum Mustila: Sambucus ebulus – ruohoselja
 Kasviatlas 2020: Ruohoseljan (Sambucus ebulus) levinneisyys Suomessa.

Seljat
Myrkylliset kasvit
Mungo

Mungo (Herpestes edwardsi) on Intiassa ja sen naapurimaissa elävä mangustilaji.

Ulkonäkö ja koko 
Mungon pää ja vartalo ovat yhteensä 36–45 cm pitkät. Pitkä, tuuhea häntä voi olla lähes yhtä pitkä. Turkki on tuuhea, karva karkeaa, mustan ja valkean kirjavaa. Silmien ja kuonon ympärillä on punaruskeaa karvaa.

Lajin urokset ovat huomattavasti suurempia kuin naaraat.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Mungoa tavataan alueella, joka ulottuu Turkista Arabian kautta Intiaan, Bhutaniin ja Bangladeshiin.

Mungot elävät usein asutuksen lähellä, jopa kaupungeissa, ja kuivissa ja piikkisissä metsissä.

Ravinto ja elintavat 
Mungot syövät hyönteisiä, äyriäisiä, matoja, lintuja, liskoja ja munia, mutta parhaiten ne tunnetaan kyvystään tappaa käärmeitä. Ne tappavat käärmeitä hämmästyttävän nopean väistämisrefleksin avulla. Kun käärme iskee, mungo hyppää sivuun ja iskee terävät hampaansa käärmeen niskaan eikä jätä saalista rauhaan, ennen kuin sen niska on varmasti katkennut. Mungot kykenevät tappamaan lähes minkä tahansa käärmeen, sen koosta riippumatta. Usein luullaan virheellisesti, että mungo olisi immuuni käärmeiden myrkylle, mutta tosiasiassa sen vastustuskyky on vain hieman vahvempi kuin muilla nisäkkäillä. Hyvä immuuniteetti on seurausta mutaatioista eläinten nikotiinireseptoreissa; mutaatiot estävät käärmeen myrkyssä olevaa neurotoksiinia sitoutumasta reseptoreihin ja siten ehkäisevät myrkytystä. Lintuja saalistaessaan mungolla puolestaan on tapana tekeytyä kuolleeksi ja odottaa, että haaskalintu tulee liian lähelle syödäkseen sen, jolloin mungo hyökkää linnun kimppuun.

Mungot kesyyntyvät helposti ja niitä pidetään asunnoissa tuhoeläinten tappajina ja karkottajina.

Mungot voivat nähdä värejä, toisin kuin useimmat nisäkkäät, joilla on vain osittainen värinäkö.

Mungot on rauhoitettu Intiassa jo vuonna 1972, koska niitä metsästettiin turkkinsa takia. Salametsästys jatkuu edelleen. Niiden karvasta on tehty hienoja siveltimiä ja partasuteja.

Lähteet 

Mangustit
Seela

Seela tai Sela on naisen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Seela on Suomessa annettu noin 1770 naiselle, joista yli puolet on syntynyt 2010-luvulla. Sen sijaan Sela-nimisiä henkilöitä on vain muutamia kymmeniä.

Varsinkin aikaisemmin Sela tai Seela on ollut myös miehen etunimi. Sellaisena se voidaan käsittää myös Selim-nimen muunnelmaksi, mutta nimi esiintyy myös Raamatussa sekä henkilön-, että paikannimenä, jollaisena se johtuu kalliota tarkoittavasta heprean sanasta. Raamatun Sela (vuoden 1938 suomennoksessa Seela) oli Juudan ja Suan poika. Suomessa Seela on ollut käytössä miehennimenä pääasiassa Pohjanmaalla.

Seelan nimipäivä on 22. marraskuuta. Nimi on ollut almanakasta vuodesta 2015.

Tunnettuja Seela- ja Sela-nimisiä 

 Seela Sella (s. 1936), suomalainen näyttelijä
 Sela Ward (s. 1956), yhdysvaltalainen näyttelijä

Lähteet

Etunimet
Pohjankorokoi

Pohjankorokoi (Elatobia montelliella) on aitokoihin kuuluva perhoslaji. Suomen lajiston kansallisissa uhanalaisarvioinneissa 2000 ja 2010 se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD)

Koko ja ulkonäkö 
Pohjankorokoi on harmaa pikkuperhonen. Etusiivet ovat harmaat rusehtavalla sävyllä ja niissä on harvakseltaan vaaleita suomuja. Sitä ei ole mahdollista erottaa ulkonäön perusteella korokoista (Elatobia fuliginosella), mutta koiraan genitaalit ovat tunnusomaiset. Naarasta ei tunneta. Perhosen siipiväli on 13 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Pohjankorokoin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Max von Schantz vuonna 1951 koirasyksilöstä, joka löytyi Muoniosta 30. kesäkuuta 1948. Laji tunnetaan toistaiseksi ainoastaan tästä yhdestä preparoidusta yksilöstä (holotyyppi).

Elinympäristö ja elintavat 
Lajin elintavoista ei tiedetä mitään. Se elänee samaan tapaan männyllä kuin korokoi.

Perhonen on nimetty suomalaisen hyönteistieteilijä Justus Elias Montellin mukaan.

Katso myös 
Pelecystola fraudulentella – 1800-luvulla Keski-Euroopasta kuvattu perhonen, joka yllättäen löytyi Ruotsista vuonna 2007.

Lähteet 

Aitokoit
Pentti Yli-Jokipii

Pentti Olavi Yli-Jokipii (s. 7. helmikuuta 1941 Jalasjärvi) on suomalainen maantieteilijä ja maantieteen emeritusprofessori.

Yli-Jokipii valmistui ylioppilaaksi Kurikan yhteiskoulusta 1961, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1965, lisensiaatintutkinnon 1966, väitteli 1967 ja sai filosofian tohtorin arvon 1968 Helsingin yliopistossa. Hän hoiti maantieteen apulaisprofessuuria Helsingin yliopistossa vuosina 1968–1969 ja 1971–73 ja toimi Turun kauppakorkeakoulussa talousmaantieteen professorina vuosina 1973–1974. Pisimpään hän työskenteli kulttuurimaantieteen professorina Turun yliopistossa vuodesta 1974 eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2009. 

Yli-Jokipiin keskeisin tutkimusala on ollut soveltava talousmaantiede. Tämän lisäksi hän on liikkunut kulttuurimaantieteen kentällä monipuolisesti käsitellen tutkimuksissaan muun muassa maantieteen oppihistoriaa Suomessa ja suppeammista erityisaiheista muun muassa suomalaisia tanssilavoja maantieteellisenä ilmiönä.

Pentti Yli-Jokipiin puoliso on ollut englannin kielen professori Hilkka Yli-Jokipii (o.s. Pekonen) vuodesta 1969. Heillä on kaksi lasta.

Julkaisuja

Lähteet

Suomalaiset maantieteilijät
Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan professorit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Aasian kulttuurit

Aasian maanosa jaetaan yleisesti kuuteen maantieteelliseen alueeseen, joissa kussakin on omat kulttuuriset perinteensä: Etu-Aasia, Etelä-Aasia, Itä-Aasia, Keski-Aasia, Pohjois-Aasia (Siperia) ja Kaakkois-Aasia.

Etu-Aasian kulttuurit 

Jo ennen vuotta 3000 eaa. Lähi-idässä, johon Etu-Aasian lisäksi luetaan myös Egypti, kehittyivät Mesopotamian ja Niilin jokilaakson ensimmäiset  korkeakulttuurit ja varsinaiset valtiot. Etu-Aasia on monien uskontojen kuten kristinuskon, islamin, juutalaisuuden, jesidismin ja Iranin mithralaisuuden, zarathustralaisuuden, manikealaisuuden ja bahai-uskon syntypaikka ja hengellinen keskus. Keskiajalta lähtien islam ja islamilainen kulttuuri ovat olleet keskeisessä asemassa suuressa osassa Etu-Aasiaa.

Etelä-Aasian kulttuurit 

 Intialainen kulttuuri
Buddhalaisuus, hindulaisuus, jainalaisuus ja sikhiläisyys ovat vaikuttaneet tämän alueen kulttuureihin.

Itä-Aasian kulttuurit 

 Japanin kulttuuri
 Kiinalainen kulttuuri
 Korealainen kulttuuri
Kungfutselaisuus, Intiasta levinnyt buddhalaisuus, taolaisuus, šintolaisuus ja kommunistinen maolaisuus sekä Pohjois-Korean juche ovat vaikuttaneet tämän alueen kulttuureihin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Poliittinen saamelaisuus

Poliittinen saamelaisuus on vuonna 2009 valmistunut Sanna Valkosen väitöskirja. Teoksen on julkaissut Vastapaino.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaisa Luoma: Saamelaiset, identiteetti & politiikka. Fifi 2.12.2011.

Kirjat saamelaisista
Väitöskirjat 
Vuoden 2009 kirjat
Louise Latimer

Louise Latimer (6. maaliskuuta 1916 Brooklyn, New York – 14. toukokuuta 2012 Newport, Rhode Island) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi 1930-luvulla useissa elokuvissa. Eräs niistä on California Straight Ahead! (1937), jossa hän esiintyi John Waynen vastanäyttelijänä.

Elokuvat 
 My Mummy's Arms (1934)
 Rakkauden uhri (1934)
 Huuto erämaasta (1936)
 Murder on a Bridle Path (1936)
 The Witness Chair (1936)
 Bunker Bean (1936)
 Grand Jury (1936)
 Don't Turn 'em Loose (1936)
 The Plot Thickens (1936)
 We're on the Jury (1937)
 California Straight Ahead! (1937)
 Wings Over Honolulu (1937)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Smeds

Smeds on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Barbro Smeds (s. 1950), kirjailija, dramaturgi ja teatteriohjaaja
 Björn Smeds (1915–1952), toimittaja, kirjailija ja poliitikko
 Helmer Smeds (1908–1967), maantieteen professori
 Håkan Smeds (s. 1928), yritysjohtaja, vuorineuvos
 Isak Smeds (1856–1936), opettaja ja toimittaja
 Kristian Smeds (s. 1970), teatteriohjaaja
 Max Smeds (s. 1990), elokuvaaja
 Sakari Smeds (s. 1964), poliitikko (kristillisdemokraatti)
 Ulf Mikael Smeds (1973–2020), Maksuturva-yhtiöiden perustaja ja toimitusjohtaja
 Viktor Smeds (1885–1957), voimistelija, urheiluvaikuttaja ja liikemies.
Takala

Takala on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aino Takala (1882–1972), kirjaltaja, puhuja ja SDP:n kansanedustaja
 Aino Takala (1938–2020), oopperalaulaja
 Annika Takala (1921–1996), psykologi ja kasvatustieteilijä
 Antero Takala (s. 1939), valokuvaaja ja televisiokuvaaja
 Anttoni Takala (s. 1896), päätoimittaja
 Armas Takala (1887–1959), kouluneuvos ja tietokirjailija
 August Takala (1897–1951), jääkärieverstiluutnantti ja kuulantyöntäjä
 Eemeli Takala (s. 2000), jääkiekkoilija
 Eero Takala (1924–1995), oikeusneuvos
 Eeva Takala (s. 1938), äidinkielen lehtori ja lastenkirjailija
 Esa Eetu Takala (1864–1914), kansanopiston johtaja, lehtimies ja nuorisoseuraliikkeen toimija
 Hannu Takala, säveltäjä, muusikko ja sanoittaja
 Heli Takala (1970–1998), näyttelijä
 Irmeli Takala (s. 1945), lääkäri ja kansanedustaja
 Jorma Takala (1950–1986), rikollinen, Mikkelin panttivankidraaman päätekijä
 Juho Takala (1902–1982), kansanedustaja (Maalaisliitto)
 Kalevi Takala (1935–1957), lastenkirjailija
 Lauri Takala (1897–1954), tuomiorovasti ja kirkkohistorioitsija
 Leena Takala (s. 1938), näyttelijä
 Markku Takala (s. 1972), jääkiekkoilija
 Martti Takala (1924–2012), psykologi, Jyväskylän yliopiston rehtori
 Matti A. Takala (1956–2021), muusikko
 Matti Edvard Takala (1869–1961), kansanmuusikko ja tolstoilainen pasifisti
 Miika Takala (s. 1978), kestävyysjuoksija
 Mikko Takala (s. 1986), futsalpelaaja 
 Olli Takala (s. 1995), kiekonheittäjä
 Pentti Takala (s. 1935), metsänhoitaja ja hallintomies, Metsähallituksen ent. pääjohtaja
 Petri Takala (s. 1968), meteorologi
 Pilvi Takala (s. 1981), kuvataiteilija
 Reijo Takala (s. 1931), venäläinen runoilija
 Riikka Takala (s. 1970), kirjailija
 Sanfrid Takala (1883–1945), laulaja ja viulisti
 Satu Takala (s. 1973), toimittaja
 Teo Takala (s. 1994), keihäänheittäjä
 Teppo Takala (s. 1939), diplomaatti
 Tuomas Takala (s. 1984), jääkiekkoilija
 Tuuli Takala (s. 1987), oopperalaulaja
 Veikko Takala (1923–2008), taidemaalari, taidegraafikko ja valokuvataiteilija
 Ville Takala (s. 1997), pesäpalloilija.
Jukka Savolainen

Jukka Savolainen (s. 1976 Kuopio) on toiminut Designmuseon johtajana vuodesta 2012.

Savolainen on valmistunut 2001 filosofian maisteriksi Skotlannissa St. Andrewsin yliopistossa. Hänen pääaineensa oli taidehistoria. Sen jälkeen hän työskenteli New Yorkissa Material Connexionin tieto- ja informaatiojohtajana 2001–2002. Designmuseon näyttelyintendentti hän oli 2002–2011. Hänellä on tekeillä väitöskirja lontoolaiseen Kingstonin yliopistoon, ja sen aihe on Suomen ja Englannin kansalliset designidentiteetit toisen maailmansodan jälkeen.

Lähteet

Suomalaiset taidemuseonjohtajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Tallgren

Tallgren on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 A. M. (Mikko) Tallgren (1885–1945), arkeologi, Ivar Markus Tallgrenin poika
 Anna-Maria Tallgren (1886–1949), esseisti, arvostelija ja suomentaja, Ivar Markus Tallgrenin tytär
 Carl Olof Tallgren (s. 1927), kansanedustaja, RKP: ent. puheenjohtaja
 Edward Tallgren (1830–1896), kauppias ja kaupallinen edustaja, kauppaneuvos
 Ivar Markus Tallgren (1850–1936), kirkkoherra ja moninkertainen valtiopäivämies
 Johan Tallgren (s. 1971), säveltäjä
 Johanna Tallgren (s. 1986), pesäpalloilija
 K. Z. Tallgren (1879–1932), kirkkoherra ja kristillinen kirjailija, Ivar Markus Tallgrenin poika
 Liisa Tallgrén (s. 1934), huumeidenvastaisen työn pioneeri
 Nestor Tallgren (1824–1875), arkkitehti ja kirjailija
 Urho Talke (synt. Tallgren, 1894–1959), kestävyysjuoksija
 O. J. Tuulio (v. 1933 asti Tallgren, 1878–1941), kielentutkija, Ivar Markus Tallgrenin poika
 Rea Tallgren (s. 1986), toimittaja ja radiojuontaja
 Tyyni Tuulio (aik. Tyyni Haapanen-Tallgren, 1892–1991), kirjailija, kirjallisuustutkija ja suomentaja.
 Viktor Edvard Tallgrén (1858–1891), juristi ja Hangon pormestari
Suppilo

Suppilo (puhekielessä myös tratti) on toisesta päästään avarasuinen, toisesta päästä putkimaiseksi kapeneva pohjaton astia, jota käytetään esimerkiksi valutettaessa nestettä suppeasuiseen tilaan.

Keittiövälineet
Laboratoriotarvikkeet
Keskiäänikaiutin

Keskiäänikaiutin on kaiutin, jonka tehtävä on tuottaa keskiääniä kaiutinkokoonpanossa. Elementti voi olla rakenteeltaan bassokaiutinta pienempi, mutta diskanttikaiutinta suurempi. Kaikissa kaiuttimissa ei välttämättä ole lainkaan keskiäänielementtiä, kuten 2-tie kaiuttimissa, joissa keskiäänien toisto on jaettu osittain bassoelementille ja osittain diskanttielementille. Elementin halkaisija voi olla esim. 3,5 tuumaa. Pienissä kannettavissa radioissa voi olla pienehkö kaiutin elementti, joka soittaa kaikkia taajuuksia, jolloin bassoalueella ei voi saavuttaa suurta dynamiikkaa eivätkä korkeat taajuudet välttämättä soi niin laadukkaasti kuin diskantin kautta, mutta rakenteen äänenlaatua lisäävänä tekijänä voi mainita sen, että vaihevirhe jää pieneksi, koska kaikki taajuudet tulevat samasta elementistä.

Katso myös
Subwoofer
Bassokaiutin
Keskiäänikaiutin
Kokoäänialueen kaiutin

Kirjallisuutta
 

Kaiuttimet
Vicky Piria

Vittoria "Vicky" Piria (s. 11. marraskuuta 1993 Milano) on italialainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on italialainen ja äitinsä brittiläinen.

Ura 
Piria aloitti Karting-uransa vuonna 2003 ja kilpaili enimmäkseen italiassa suuren osan karting-urastaan. Vuonna 2009 Piria kilpaili Italian Formula Renault -sarjassa kaksi kilpailua saavuttaen kahdeksan pistettä. Samana vuonna hän kilpaili Formula 2000 Light -sarjassa kahdeksan kilpailua sijoittuen sarjan 11:ksi. Hän kilpaili vielä Formula 2000 Light Winter Trophy -sarjassa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2010 Piria ajoi Formula Abarth -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2011 hän jatkoi sarjassa sijoittuen Italian Formula Abarth -sarjassa loppupisteissä 15:ksi saavuttaen yhdeksän pistettä ja Euroopan Formula Abarth -sarjassa 18:ksi keräten kahdeksan pistettä.

Vuonna 2012 Piria kilpaili GP3-sarjassa italialaisessa Trident Racing -tallissa. Hänestä tuli näin ollen GP3-sarjan historian ensimmäinen naiskuljettaja. Hän ei saavuttanut pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi 12:s sija.

GP3-tulokset

W Series -tulokset

Lähteet 

Italialaiset autourheilijat
GP3-kuljettajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Tapahtui kerran Kiinassa

Tapahtui kerran Kiinassa (eng. Once Upon a Time in China, ) on vuonna 1991 julkaistu hongkongilainen taisteluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät mm. Jet Li, Hung Yan-yan, Yuen Biao, Jacky Cheung, Rosamund Kwan, Kent Cheng, Yuen Kam-fai, Yen Shi-kwan, Jonathan Isgar, Steve Tartalia, Mark King, Lau Shun, Yau Kin-kwok ja Bruce Fontaine. Elokuvan on ohjannut Tsui Hark. Elokuva voitti neljä palkintoa yhdensillätoista Hongkongin Film Award tilaisuudessa mm parhaan ohjaajan, parhaasta editoinnista, parhaasta toimintakoreografiasta ja parhaasta elokuvamusiikista. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan Tapahtui kerran Kiinassa 2.

Aiheesta muualla

Hongkongilaiset elokuvat
Kungfuelokuvat
Vuoden 1991 elokuvat
Tsui Harkin ohjaamat elokuvat
Hietikkosara

Hietikkosara (Carex arenaria) on monivuotinen kasvilaji sarojen suvussa.

Ulkonäkö ja koko 
Hietikkosaralla on pitkä ja vankka suikertaen kasvava juurakko. Sen versot nousevat riveinä juurakon nivelistä. Varsi ja lehdet ovat 10–30 senttimetriä pitkiä. Lehdet ovat tummanvihreitä ja 1,5–3,5 millimetriä leveitä. Hietikkosaran kukintona on kartiomainen 3–8 cm pitkä tähkistö, jossa on 5–15 kappaletta tähkiä. Pullakot ovat vaaleanruskeita, 4–5,5 mm pitkiä ja niiden suuodan kärjessä on kaksi kärkiloven erottamaa hammasta.

Hietikkosaralla voi esiintyä pullakoissa Suomessa harvinaista hietikkosarannoki (Anthracoidea arenaria) -nokisientä.

Levinneisyys 
Hietikkosaraa esiintyy Länsi-Euroopassa, Itämeren alueella ja Balkanilla. Suomessa se on harvinainen etelärannikon laji.

Elinympäristö 
Pohjoismaissa hietikkosara kasvaa merenrantahietikoilla ja nummilla.

Lähteet 
 
 Vauras, J., Saaristomeren kansallispuiston suursienet, Metsähallituksen luonnonsuojelujulkaisuja, Sarja A, No 112, Edita, 2000.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Hietikkosara (Carex arenaria)
 Kasviatlas 2020: Hietikkosaran (Carex arenaria) levinneisyys Suomessa.
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hietikkosara (Carex arenaria)

Sarat
Meriahvenet

Meriahvenet (Serranidae) on ahvenkaloihin (Perciformes) kuuluva runsaslajinen kalaheimo. Heimon lajeja tavataan trooppisista ja lauhkeista meristä ja eräitä myös makeista vesistä. Monet heimoon kuuluvista lajeista ovat tärkeitä ruokakaloja ja eräitä pidetään myös merivesiakvaarioissa.

Taksonomia 
Varhaisimmat meriahventen heimoon kuuluvin lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen 62–64 sukua ja 449–535 lajia. Meriahventen jako alaheimoihin vaihtelee. Teoksessa Fishes of the World niitä katsotaan olevan kolme, koruahvenet (Anthiinae), meriahvenet (Epinephelinae) ja saha-ahvenet (Serraninae). Tässä pomat ja saippuakalat luetaan kuuluvaksi alaheimoon Epinephelinae omina tribuksinaan.

Alaheimot 
Meriahventen heimoon kuuluu Fishes of the Worldin mukaan seuraavat kolme alaheimoa.
 Anthiinae – koruahvenet
 Epinephelinae – meriahvenet
 Serraninae – saha-ahvenet

Tyypillisiä piirteitä
Ruumiinrakenteeltaan meriahvenet ovat vankkaruumiisia, oliivinmuotoisia ja suurisuisia kaloja. Lajien koko vaihtelee huomattavasti. Pienimmistä lajeista Plectranthias longimanus kasvaa 3 cm, pastellimeriahven (Serranus cabrilla) 3,5 cm ja Jeboehlkia gladifer 5 cm pitkiksi, kun taas esimerkiksi itajara (Epinephelus itajara) voi saavuttaa 2 metrin ja jättimeriahven (Epinephelus lanceolatus) 3,6 metrin pituuden. Kylkiviiva on jatkuva ja täydellinen. Selkäeviä on yleensä yksi ja sen etuosa on piikikäs. Suussa on useita rivejä teräviä hampaita. Väriltään meriahvenet ovat vaihtelevia ja niiden ruumiissa on usein raitoja tai pilkkuja, eräät lajit myös kykenevät vaihtamaan väritystään. Saippuakalojen iho sisältää myrkyllistä grammistiinia. Useat lajit ovat hermafrodiitteja ja osa vaihtaa sukupuoltaan naaraasta koiraaksi kasvaessaan.

Levinneisyys ja elintavat
Meriahvenlajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Ne elävät yleensä yksittäin tai pienissä ryhmissä tyypillisimmin lähellä koralliriuttoja tai pohjaa 200–400 metrin syvyydessä ja toisinaan myös vesiheiniä kasvavilla alueilla. Meriahvenet syövät eläinplanktonia, pienempiä kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia.

Lähteet