Tampereen Turkkilainen Yhdistys

Tampereen Turkkilainen Yhdistys (Tampere Türkler Birligi) oli Tampereella 1900-luvulla toiminut paikallisten tataarien kulttuuriyhdistys, joka pääsääntöisesti järjesti jäsenillensä uskonnollisia tilaisuuksia sekä yhteisiä kulttuuritapahtumia, kuten teatteriesityksiä.

Perustamista edeltänyt vaihe 
Tataarien piireissä vaikuttanut, vuonna 1923 Tampereelle saapunut opettaja-taiteilija Gibadulla Murtasin kirjoitti kustantaja-kirjailija Ayaz Ishakin "Yaña Milli Yul" -nimiseen lehteen Tampereen islaminuskoisten elämästä. Vuonna 1931, hän kirjoitti siitä, kuinka yhteisön nuoret eivät saa tarpeeksi omaan kansalliseen kulttuuriin ja uskoon liittyvää valistusta. Murtasin totesi, että heidän täytyy perustaa oma yhdistys, etteivät he katoaisi valtaväestön kulttuuriin. 

Saman lehden myöhemmässä, vuoden 1935 numerossa Gibadulla Murtasin kirjoitti että edellisen vuoden lopussa, Tampereella asuvat tataariyhteisön naiset olivat perustaneet yhdistyksen nimeltä "Nuorten Naisten Yhdistys" (Yeş Hanımlar Oyışmasi). Yhdistyksen perustaneet naiset järjestivät tammikuussa 1935 yhdistyksensä nimissä Ramadan-pyhänä juhlatilaisuuden, jossa toimelias nainen Mahrusa Wafin piti puheen. Hän painoitti puheessaan, kuinka oman yhdistyksen perustaminen loisi vieraan kulttuurin keskuudessa eläville kiinnostusta oman kansan historiaan ja kulttuuriin ja täten myös uskoa tulevaisuuteen. Tuona iltana, kyseisessä salissa otettiin esiin Idel-Uralin lippu, jolle tataariyhteisö nousi seisomaan ja tervehti elettä huutamalla "yeşesın!" (eläköön!).

Yhdistyksen perustaminen 
Tampereen Turkkilainen Yhdistys rekisteröitiin oikeusministeriössä 29. heinäkuuta, 1935.

Yhteisön jäsenet ovat kuvailleet yhdistyksen olleen heidän kielellisen, hengellisen ja kulttuurisen elämän tärkeä vaalija ja kehittäjä. Kyseistä tehtävää on sittemmin hoitanut Tampereen Islamilainen Seurakunta (vuodesta 2019 nimellä Tampereen tataariseurakunta). Yhdistys järjesti Tampereella asuville muslimeille (tataareille) uskonnollisiin juhliin liittyviä tilaisuuksia ja yhteisiä kulttuuritapahtumia. Myös monet eri puolilla Suomea asuneet islamilaiset liittyivät mukaan. Tärkeä osuus näiden yhdessäolojen järjestämisessä oli aikaisemmin aiheesta kirjoittaneella Gibadulla Murtasinilla.

Yhdistyksellä oli monia puheenjohtajia - muun muassa edellä mainittu Murtasin, Semiulla Wafin, Ymär Sali ja Aisa Hakimcan.

Nimi 
Monet Suomen tataarien yhdistyksistä käyttivät kyseisinä aikoina "tataarin" sijasta nimeä "turkkilainen". Tataarit, jotka muun muassa baškiirien, kazakkien ja uzbekkien tavoin ovat kielellisesti “turkkilaisia”, välttivät tataari-sanan käyttämistä lähinnä sen negatiivisen konnotaation vuoksi; sitä on pidetty venäläisenä haukkumasanana viitaten Venäjän (keisarikunnan) turkkilaisiin kansoihin. Turkin tasavalta, ja sen lipun symboli toimi omanlaisena identiteetin kiinnekohtana yhteisölle Suomessa.

Muita samanlaisia yhdistyksiä on ollut ainakin Suomen Turkkilaisten Seura (FTB) ja Turun Turkkilais-Tataarilainen Yhdistys (myöh. Turun turkkilainen yhdistys).

Katso myös 

 Tampereen tataariseurakunta
 Suomen Islam-seurakunta

Kirjallisuutta 

 Muazzez Baibulat: Tampereen Islamilainen Seurakunta: juuret ja historia. Gummerus Kirjapaino Oy, 2004..
 Kadriye Bedretdin (toim.): Tugan Tel - Kirjoituksia Suomen Tataareista. Suomen Itämainen Seura, 2011..

Lähteet 

Suomen tataarit
Turkkilaiset kansat