joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Andrei Alén

Andrei Alén (s. 1981) on suomalainen näyttelijä ja  käsikirjoittaja. Hän näytteli Rahikaista Aku Louhimiehen elokuvassa Tuntematon sotilas (2017).

Alén syntyi Helsingissä ja varttui Lontoossa. Hänen isänsä on ralliautoilija Markku Alén. Myös hänen veljensä Anton Alén on rallikuski.

Alénilla on vaikea lukihäiriö, mikä ei estä häntä työskentelemästä käsikirjoittajana.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
Actors.mandy.com: Andrei Alen
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Hirvijoen vesistö

Hirvijoen vesistö (vesistöaluetunnus 29) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Hirvijoki laskee Saaristomereen Halkkoaukkoon. Vesistöalueen pinta-ala on 283,63 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,03 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Hirvijoen alaosan alue (29.001)
 Hirvijoen keskiosan alue (29.002)
 Hirvijoen yläosan alue (29.003)
 Kuuvajoen valuma-alue (29.004)
 Fatijoen valuma-alue (29.005)
 Paistanojan valuma-alue (29.006)
 Hoosojan valuma-alue (29.007)
 Maskunjoen valuma-alue (29.008)

Lähteet

Viitteet
Mynäjoen vesistö

Mynäjoen vesistö (vesistöaluetunnus 30) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Mynäjoki laskee Saaristomereen Mynälahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 288,43 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,33 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Mynäjoen alaosan alue (30.001)
 Mietoisten alue (30.002)
 Mynäjoen keskiosan alue (30.003)
 Mynäjoen yläosan valuma-alue (30.004)
 Mäkäränojan valuma-alue (30.005)
 Takkulanojan valuma-alue (30.006)
 Raasinjoen valuma-alue (30.007)
 Palo-ojan valuma-alue (30.008)
 Mahalojan valuma-alue (30.009)

Lähteet

Viitteet
Laajoen vesistö

Laajoen vesistö (vesistöaluetunnus 31) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Laajoki laskee Saaristomeren Mynälahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 392,78 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,03 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Laajoen alaosan alue (31.001)
 Laajoen keskiosan alue (31.002)
 Laajoen yläosan alue (31.003)
 Viljalanojan valuma-alue (31.004)
 Lemminojan valuma-alue (31.005)
 Isonsillanjoen valuma-alue (31.006)
 Korpiojan valuma-alue (31.007)
 Suojoenojan valuma-alue (31.008)
 Kylmänvainionojan valuma-alue (31.009)

Lähteet

Viitteet
Lapväärtinjoen vesistö

Lapväärtinjoen vesistö (vesistöaluetunnus 37) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Isojoki laskee Selkämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 1098,05 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,2 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Lapväärtinjoen alaosan alue (37.01)
 Lapväärtinjoen keskiosan alue (37.02)
 Isojoen valuma-alue (37.03)
 Karijoen valuma-alue (37.04)
 Heikkilänjoen valuma-alue (37.05)
 Kärjenjoen valuma-alue (37.06)

Lähteet

Viitteet
Teuvanjoen vesistö

Teuvanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 38) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Teuvanjoki laskee Selkämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 542,45 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,08 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Teuvanjoen alaosan alue (38.001)
 Teuvanjoen keskiosan alue (38.002)
 Teuvan alue (38.003)
 Molnån valuma-alue (38.004)
 Rääsynluoman valuma-alue (38.005)
 Teuvanjoen yläosan valuma-alue (38.006)
 Majaluoman–Riipinluoman valuma-alue (38.007)
 Varsalanluoman valuma-alue (38.008)
 Peninluoman valuma-alue (38.009)

Lähteet

Viitteet
Närpiönjoen vesistö

Närpiönjoen vesistö (vesistöaluetunnus 39) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Närpiönjoki laskee Selkämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 991,92 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,4 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Närpiönjoen alaosan alue (39.001)
 Närpiönjoen keskiosan alue (39.002)
 Närpiönjoen yläosan alue (39.003)
 Levajoen–Kyläjoen alue (39.004)
 Levalammen tekojärven valuma-alue (39.005)
 Svartskobäckenin valuma-alue (39.006)
 Kestiluoman–Lintuluoman valuma-alue (39.007)
 Lillån valuma-alue (39.008)
 Molnåbäckenin valuma-alue (39.009)

Lähteet

Viitteet
Maalahdenjoen vesistö

Maalahdenjoen vesistö (vesistöaluetunnus 40) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Maalahdenjoki laskee Selkämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 499,75 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,05 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Maalahden suistoalue (40.001)
 Maalahden alue (40.002)
 Murtojoen alue (40.003)
 Pannbäckenin alue (40.004)
 Madesjoen valuma-alue (40.005)
 Sarvijoen valuma-alue (40.006)
 Korslombäckenin valuma-alue (40.007)
 Ribäckenin valuma-alue (40.008)
 Storsjobäckenin valuma-alue (40.009)

Lähteet

Viitteet
Laihianjoen vesistö

Laihianjoen vesistö (vesistöaluetunnus 41) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Laihianjoki laskee Selkämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 506,49 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,33 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Laihianjoen alaosan alue (41.001)
 Karkkimalan alue (41.002)
 Laihian alue (41.003)
 Kyläinpään alue (41.004)
 Laihianjoen yläosan valuma-alue (41.005)
 Tuurinluoman valuma-alue (41.006)
 Haisuluoman valuma-alue (41.007)
 Sahanluoman valuma-alue (41.008)
 Päkinluoman valuma-alue (41.009)

Lähteet

Viitteet
Yerry Mina

Yerry Fernando Mina González (s. 23. syyskuuta 1994 Guachené) on kolumbialainen 195 senttimetriä pitkä jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.

Ura 
Mina on Deportivo Paston kasvatti. Talvella 2014 hän vaihtoi seuraa Independiente Santa Fe'hen. Mina siirtyi ulkomaille Brasilian Série A:han Palmeirasiin toukokuussa 2016. Viimeisellä kaudellaan Palmeirasissa hän pelasi 15 ottelua Série A:ssa ja seitsemän Copa Libertadoresissa.

Barcelona hankki Minan Brasiliasta 11,8 miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 2018. Sopimuksen kestoksi allekirjoitettiin viisi ja puoli vuotta ja ulosostopykäläksi kirjattiin 100 miljoonaa euroa.

Minan aika Barcelonassa kesti kuitenkin vain puoli vuotta, sillä hänet myytiin  9. elokuuta 2018 Englannin Valioliigan Evertoniin 30,25 miljoonan euron siirtosummalla.

Mina pelasi Kolumbian maajoukkueessa ensimmäisen kerran Copa Américassa kesäkuussa 2016. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kaksi alkulohko-ottelua ja neljännesvälieräottelun ja teki jokaisessa niistä maalin. Neljännesvälierän Englantia vastaan hän tasoitti aivan varsinaisen peliajan lisäminuuttien lopulla mutta Kolumbia hävisi ottelun rangaistuspotkukilpailussa. Copa Américassa 2019 Mina pelasi kolme Kolumbian neljästä ottelusta.

Lähteet 

Kolumbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Luodon seurakunta

Luodon seurakunta () on Porvoon hiippakuntaan ja Pedersören rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Luodon kunnan alueella.

Historia
Luodon seurakunta kuului alkujaan osana Pietarsaaren seurakuntaan. Vuonna 1783 sille myönnettiin lupa rakentaa oma kirkko ja seurakunta sai kappeliseurakunnan oikeudet kirkon valmistuttua vuonna 1787. Vuonna 1864 Luoto erotettiin omaksi kirkkoherrakunnakseen. 1916 seurakunnan alueelle perustettiin Hannulan rukoushuoneyhdistys, joka ylläpitää omaa rukoushuonettaan.

Toimipaikat 
Luodon kirkko on valmistunut vuonna 1787.

Herätysliikkeet 
Luodossa toimii seurakunnan sisällä hyvin voimakas rauhansanalais-lestadiolainen liike. Paikkakunnalla on kolme liikkeen rukoushuonetta, joihin kokoontuu sunnuntaisin seuroihin yhteensä noin tuhat henkeä. Liikkeen ruotsinkielinen kattojärjestö Laestadianernas Fridsföreningars Förbund järjestää vuosittaiset, noin 6000 henkeä kokoavat kesäseuransa Luodossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Luodon seurakunnan kotisivut

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Luoto
Oravaistenjoen vesistö

Oravaistenjoen vesistö (vesistöaluetunnus 43) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Oravaistenjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 196,19 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,22 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Kimo ån alaosan alue (43.001)
 Kimo ån yläosan alue (43.002)
 Röykas träskin alue (43.003)
 Agnisbäckin valuma-alue (43.004)
 Munsolbäckenin valuma-alue (43.005)
 Björkkärrdiketin valuma-alue (43.006)
 Hypbäckenin valuma-alue (43.007)

Lähteet

Viitteet 

Suomen vesistöt
Lapuanjoen vesistö

Lapuanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 44) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Lapuanjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 4 122,05 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,92 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Lapuanjoen alaosan alue (44.01)
 Lapuanjoen keskiosan alue (44.02)
 Lapuanjoen yläosan alue (44.03)
 Kuortaneenjärven alue (44.04)
 Alavudenjärven alue (44.05)
 Kauhavanjoen valuma-alue (44.06)
 Kätkänjoen valuma-alue (44.07)
 Töysänjoen valuma-alue (44.08)
 Nurmonjoen valuma-alue (44.09)

Lähteet

Viitteet
Kovjoen vesistö

Kovjoen vesistö (vesistöaluetunnus 45) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Kovjoki laskee Perämeren Luodonjärveen. Vesistöalueen pinta-ala on 291,51 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,66 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Kovjoen alaosan alue (45.001)
 Kovjoen keskiosan alue (45.002)
 Åvistån valuma-alue (45.003)
 Träskbäckenin valuma-alue (45.004)
 Dalasbäckenin valuma-alue (45.005)

Lähteet

Viitteet 

Suomen vesistöt
Purmonjoen vesistö

Purmonjoen vesistö (vesistöaluetunnus 46) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Purmonjoki laskee Perämeren Luodonjärveen. Vesistöalueen pinta-ala on 864,28 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,44 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Purmojoen alaosan alue (46.01)
 Purmojoen keskiosan alue (46.02)
 Purmojoen yläosan alue (46.03)
 Purmojärven valuma-alue (46.04)
 Purmo Norra ån alue (46.05)
 Kerttuanjärven valuma-alue (46.06)
 Varisjoen valuma-alue (46.07)

Lähteet

Viitteet 

Suomen vesistöt
Ähtävänjoen vesistö

Ähtävänjoen vesistö (vesistöaluetunnus 47) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Ähtävänjoki laskee Perämeren Luodonjärveen. Vesistöalueen pinta-ala on 2053,73 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 9,77 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Ähtävänjoen alaosan alue (47.01)
 Ähtävänjoen keskiosan alue (47.02)
 Lappajärven alue (47.03)
 Kurejoen alue (47.04)
 Kuninkaanjoen valuma-alue (47.05)
 Bäckbybäckenin valuma-alue (47.06)
 Vieresjoen valuma-alue (47.07)
 Vimpelinjoen valuma-alue (47.08)
 Levijoen valuma-alue (47.09)

Lähteet

Viitteet
Kruunupyynjoen vesistö

Kruunupyynjoen vesistö (vesistöaluetunnus 48) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Kruunupyynjoki laskee Perämeren Luodonjärveen. Vesistöalueen pinta-ala on 787,65 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,81 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Kruunupyynjoen alaosan alue (48.001)
 Kruunupyynjoen keskiosan alue (48.002)
 Rekijärvsjön alue (48.003)
 Peckassjön alue (48.004)
 Porasjoen alaosan alue (48.005)
 Porasjoen yläosan valuma-alue (48.006)
 Raisjoen valuma-alue (48.007)
 Särsbäckenin valuma-alue (48.008)
 Jöusbäckenin valuma-alue (48.009)

Lähteet

Viitteet
Perhonjoen vesistö

Perhonjoen vesistö (vesistöaluetunnus 49) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Perhonjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 2523,84 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,35 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Perhonjoen alaosan alue (49.01)
 Perhonjoen keskiosan alue (49.02)
 Halsuanjoen alue (49.03)
 Penninkijoen valuma-alue (49.04)
 Ullavanjoen valuma-alue (49.05)
 Köyhäjoen valuma-alue (49.06)
 Venetjoen valuma-alue (49.07)
 Perhonjoen yläosan alue (49.08)
 Patananjoen valuma-alue (49.09)

Lähteet

Viitteet
Kälviänjoen vesistö

Kälviänjoen vesistö (vesistöaluetunnus 50) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Kälviänjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 324,04 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,51 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Kälviänjoen alaosan alue (50.001)
 Kälviänjoen keskiosan alue (50.002)
 Kälviänjoen yläosan valuma-alue (50.003)
 Vähäjoen alaosan alue (50.004)
 Vähäjoen yläosan valuma-alue (50.005)
 Rimpiojan valuma-alue (50.006)
 Köyrisenojan valuma-alue (50.007)
 Isosuonojan valuma-alue (50.008)

Lähteet

Viitteet
Lestijoen vesistö

Lestijoen vesistö (vesistöaluetunnus 51) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Lestijoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 1 372,8 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,22 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Lestijoen alaosan alue (51.01)
 Lestijoen keskiosan alue (51.02)
 Lestijoen yläosan alue (51.03)
 Lestijärven alue (51.04)
 Lehtosenjoen valuma-alue (51.05)
 Kiviojan valuma-alue (51.06)
 Sarkojan valuma-alue (51.07)
 Härkäojan valuma-alue (51.08)
 Ypyänojan valuma-alue (51.09)

Lähteet

Viitteet
Pöntiönjoen vesistö

Pöntiönjoen vesistö (vesistöaluetunnus 52) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Pöntiönjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 206,84 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,37 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Pöntiönjoen alaosan alue (52.001)
 Pöntiönjoen keskiosan alue (52.002)
 Pöntiönjoen yläosan valuma-alue (52.003)
 Heinistönojan valuma-alue (52.004)
 Oja-Matin ojan valuma-alue (52.005)
 Kärkisojan valuma-alue (52.006)

Lähteet

Viitteet 

Suomen vesistöt
Kalajoen vesistö

Kalajoen vesistö (vesistöaluetunnus 53) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Kalajoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 4 246,97 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,82 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Siiponjoen–Alajoensuun alue (53.01)
 Kalajoen alaosan alue (53.02)
 Kalajoen keskiosan alue (53.03)
 Kalajoen yläosan alue (53.04)
 Kalajanjoen valuma-alue (53.05)
 Malisjoen valuma-alue (53.06)
 Settijoen valuma-alue (53.07)
 Hautaperän tekojärven alue (53.08)
 Vääräjoen valuma-alue (53.09)

Lähteet

Viitteet
Pyhäjoen vesistö

Pyhäjoen vesistö (vesistöaluetunnus 54) on Suomessa vesistöalue, jonka pääuoma Pyhäjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 3 711,89 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,16 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Pyhäjoen alaosan alue (54.01)
 Pyhäjoen keskiosan alue (54.02)
 Haapajärven alue (54.03)
 Pyhäjoen yläosan alue (54.04)
 Pyhäjärven valuma-alue (Pyhäjärvi) (54.05)
 Viirelänojan valuma-alue (54.06)
 Piipsanjoen valuma-alue (54.07)
 Kärsämäenjoen valuma-alue (54.08)
 Vaikonojan valuma-alue (54.09)

Lähteet

Viitteet
Liminkaojan vesistö

Liminkaojan vesistö (vesistöaluetunnus 55) on Suomessa vesistöalue, jonka laskuoja Liminkaoja laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 186,98 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,85 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Liminkaojan alaosan alue (55.001)
 Liminkaojan keskiosan alue (55.002)
 Liminkaojan yläosan valuma-alue (55.003)
 Kauniinkorvenojan valuma-alue (55.004)

Lähteet

Viitteet
Piehinginjoen vesistö

Piehinginjoen vesistö (vesistöaluetunnus 56) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Piehinginjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 175,67 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,43 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Piehinginjoen alaosan alue (56.001)
 Piehinginjoen keskiosan–Poikajoen alue (56.002)
 Haarainlammen alue (56.003)
 Piehinginjoen yläosan valuma-alue (56.004)
 Ispinäojan valuma-alue (56.005)

Lähteet

Viitteet 

Suomen vesistöt
Opis

Opis oli kaupunki Babyloniassa, nykyisen Irakin eteläosissa. Kaupungin tarkka sijainti ei ole tiedossa, mutta sen uskotaan olleen Tigriksen varrella, lähellä Diyala-jokea. Babylonian viimeinen kuningas Nabonidus kärsi siellä ratkaisevan tappion Persian Kyyrokselle vuonna 539 eaa. Vuonna 324 eaa. Aleksanteri Suuren armeijan makedonialaiset joukot olivat vähällä kapinoida Opiksessa.

Katso myös 
 Akšak

Lähteet 

Babylonia
Wish (verkkosivusto)

Wish on yhdysvaltalainen verkkokauppa, jonka tuotteista lähes kaikki ovat kiinalaisia. Verkkokaupan perustivat vuonna 2011 Peter Szulczewski ja Danny Zhang, jotka ovat Googlen ja Yahoon entisiä kehittäjiä.

Wishin omistaa vuonna 2010 perustettu ContextLogic.

Mobiilisovellukset 
Wishistä on saatavilla iOS- ja Android-käyttöjärjestelmille mobiilisovellus. Pääsovelluksen lisäksi Wishin osastot jakautuvat neljään sovellukseen:
 Geek (elektroniikkaa)
 Home (kodin sisustustavaroita)
 Cute (kosmetiikkaa)
 Mama (äitiys- ja vauvatuotteita)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Wish.com
 Geek
 Home
 Cute
 Mama
 Wish App Storessa
Verkkokaupat
Yelle

Yelle on ranskalainen yhtye, jonka päälaulaja Yelle (Julie Budet) ja GrandMarnier (Jean-François Perrier) perustivat. Kolmas jäsen, Tepr (Tanguy Destable), liittyi yhtyeeseen ennen heidän esikoisalbuminsa nauhoittamista. Yelle ja GrandMarnier alkoivat tekemään musiikkia yhdessä vuonna 2000. Yhtye sai suosiota, kun he julkaisivat varhaisen version kappaleesta ”Je Veux Te Voir” Myspacessa vuonna 2005, joka sijoittui myöhemmin Ranskan musiikkilistojen viiden parhaimman kappaleen joukkoon. Kappaleen suosio Myspacessa herätti myös levy-yhtiön kiinnostuksen, joka asetti heidät työstämään esikoisalbumiaan Pop Up, joka julkaistiin vuonna 2007. Yhtyeen toinen albumi Safari Disco Club julkaistiin vuonna 2011 ja kolmas, Complètement Fou, vuonna 2014. 

Yhtye on saanut suurta suosiota myös ei-ranskankielisissä maissa. He ovat olleet kiertueilla kansainvälisesti jokaisen albumijulkaisun aikoihin. Yelle on yksi harvoista ranskalaisista yhtyeistä, joka on esiintynyt Coachellassa kolmesti.

Diskografia

Studioalbumit
Pop Up (2007)
Safari Disco Club (2011)
Complètement Fou (2014)

EP-levyt
Je Veux Te Voir (2006)
À Cause des Garçons (2007)
iTunes Festival: London 2008 (2008)
Ce Jeu (2008)
La Musique (2010)
Que Veux-Tu (Remixes) (2011)
Safari Disco Club (Remixes) (2011)
Comme un Enfant (Remixes) (2011)
The Contest Pack (2012)
L’Amour Parfait (2013)
Complètement Fou (Remix) (2015)

Singlet
”Je Veux Te Voir” (2006)
”À Cause des Garçons” (2007)
”Ce Jeu” (2008)
”La Musique” (2010)
”Safari Disco Club” (2011)
”Que Veux-Tu?” (2011)
”Comme un Enfant” (2011)
”L’Amour Parfait” (2013)
”Bouquet Final” (2014)
”Complètement Fou” (2014)
”Ba$$in” (2015)
”Un Million” (2016)
”Ici & Maintenant” (2016)
”Interpassion” (2017)
”Romeo” (2017)
”OMG!!!” (2018)

Lähteet

Aiheesta muualla

Ranskalaiset duot
Ranskalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Ranskalaiset popyhtyeet
Ranskalaiset synthpop-yhtyeet
Siikajoen vesistö

Siikajoen vesistö (vesistöaluetunnus 57) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Siikajoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 4318,01 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,18 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Siikajoen alaosan alue (57.01)
 Siikajoen keskiosan alue (57.02)
 Siikajoen yläosan alue (57.03)
 Neittävänjoen valuma-alue (57.04)
 Mulkuanojan valuma-alue (57.05)
 Lamujoen valuma-alue (57.06)
 Savalojan valuma-alue (57.07)
 Luohuanjoen valuma-alue (57.08)
 Ohtuanojan valuma-alue (57.09)

Lähteet

Viitteet
Olhavanjoen vesistö (Perämeri)

Olhavanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 62) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Olhavanjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 326,2 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,61 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Olhavanjoen alaosan alue (62.001)
 Olhavanjoen yläosan alue (62.002)
 Kynkäänojan valuma-alue (62.003)
 Vuosiojan valuma-alue (62.004)
 Hirviojan valuma-alue (62.005)
 Paskajoen valuma-alue (62.006)
 Vaaranojan valuma-alue (62.007)
 Syrjänojan valuma-alue (62.008)
 Vesisuonojan valuma-alue (62.009)

Lähteet

Viitteet
Kuivajoen vesistö

Kuivajoen vesistö (vesistöaluetunnus 63) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Kuivajoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 1356,24 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,72 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Kuivajoen alaosan alue (63.01)
 Oijärven alue (63.02)
 Kivijoen alaosan alue (63.03)
 Kivijoen keskiosan alue (63.04)
 Kivijoen yläosan valuma-alue (63.05)
 Luujoen valuma-alue (63.06)
 Hamarinjoen valuma-alue (63.07)

Lähteet

Viitteet
Simojoen vesistö

Simojoen vesistö (vesistöaluetunnus 64) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Simojoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 3159,75 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,66 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Simojoen alaosan alue (64.01)
 Simojoen keskiosan alue (64.02)
 Portimojärven alue (Simojoki) (64.03)
 Simojoen yläosan alue (64.04)
 Simojärven valuma-alue (64.05)
 Kuivasjoen valuma-alue (64.06)
 Iso Tainijoen valuma-alue (64.07)
 Ruonajoen valuma-alue (64.08)
 Kämäjoen valuma-alue (64.09)

Lähteet

Viitteet
Bergön seurakunta

Bergön seurakunta () on Porvoon hiippakuntaan ja Korsholman rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Bergössä Maalahden kunnan alueella. Se on osa Maalahden seurakuntayhtymää.

Bergö on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jäsenmäärältään pienin seurakunta.

Toimipaikat 
Bergön kirkko on valmistunut vuonna 1802.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Bergön seurakunnan kotisivut

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Bergö
Maalahden seurakunnat
Tenojoen vesistö

Tenojoen vesistö tai myös Tenon vesistö (vesistöaluetunnus 68) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Teno laskee Barentsinmeren Tenovuonoon. Vesistöalueen pinta-ala on 16386 neliökilometriä, josta 5153,84 neliökilometriä kuuluu Norjan puolelle. Alueen järvisyys on 3,1 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Tenon alaosan alue (68.01)
 Tenon keskiosan alue (68.02)
 Inarijoen alue (68.03)
 Inarijoen–Kietsimäjoen valuma-alue (68.04)
 Pulmankijoen valuma-alue (68.05)
 Vetsijoen valuma-alue (68.06)
 Utsjoen alaosan alue (68.07)
 Utsjoen yläosan valuma-alue (68.08)
 Kevojoen valuma-alue (68.09)

Lähteet

Viitteet
Näätämöjoen vesistö

Näätämöjoen vesistö (vesistöaluetunnus 69) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Näätämöjoki laskee Barentsinmeren Neidenfjordeniin. Vesistöalueen pinta-ala on 2 962,48 neliökilometriä, josta 2 354,06 neliökilometriä kuuluu Norjan puolelle. Alueen järvisyys on 11,36 %.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Näätämöjoen alaosan alue (69.01)
 Näätämöjoen keskiosan alue (69.02)
 Iijärven alue (69.03)
 Vaijoen alue (69.04)
 Nikulasjoen valuma-alue (69.05)
 Sevettijärven valuma-alue (69.06)
 Sammuttijoen valuma-alue (69.07)
 Silisjoen valuma-alue (69.08)

Lähteet

Viitteet
Uutuanjoen vesistö

Uutuanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 70) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Uutuanjoki laskee Barentsinmeren Neidenfjordeniin. Vesistöalueen pinta-ala on 402,94 neliökilometriä, josta 231,95 neliökilometriä kuuluu Norjan puolelle. Alueen järvisyys on 9,14 %.

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Uutuanjoen alaosan alue (Norjan puolella) (70.000N)
 Uutuanjoen alaosan alue (70.001)
 Porijärvien alue (70.002)
 Iso Rovijärven valuma-alue (70.003)
 Routasenjoen valuma-alue (70.004)
 Routasenjoen valuma-alue (Norjan puolella) (70.004)
 Tuulijärven valuma-alue (70.005)
 Pakanajoen valuma-alue (70.006)
 Mustakurun valuma-alue (70.007)
 Mustakurun valuma-alue (Norjan puolella) (70.007)

Lähteet

Viitteet
Kemijoen vesistö (Viena)

Kemijoen vesistö (Viena), tai joskus myös Vienan Kemijoen vesistö,  (Suomessa vesistöaluetunnus 74) on pääosin Venäjällä Karjalan tasavallassa sijaitseva vesistöalue, jonka latvavesistä osa ulottuu myös Suomen puolelle. Sen laskujoki Kemijoki, tai myös Vienan Kemijoki, laskee Vienanmereen.

Vesistöalueen pinta-ala on 27 700 neliökilometriä, josta 26 403 neliökilometriä kuuluu Venäjän puolelle ja 1 297 neliökilometriä Suomen puolelle.

Vesistö Venäjän puolella
Vesistön laskujokena oleva Vienan Kemijoki laskee Vienamereen joen suulla olevan Kemin () kaupungin luona. 

Joen yläjuoksulla  muodostavat järviketjun Kuittijärvet: Ylä-Kuittijärvi, Keski-Kuittijärvi ja Ala-Kuittijärvi. Keski-Kuittijärven rannalla sijaitsee Uhtua eli Kalevala, Ylä-Kuittijärven rannalla Vuokkiniemi.

Vienan Kemin suurimpia sivujokia ovat jokeen sen alajuoksulla etelästä laskeva Ohta, keskijuoksulla pohjoisesta laskeva Kepa ja keskijuoksulla etelästä laskeva Tširkkakemijoki, johon laskee lännestä Nuokkijärvi. 

Ylä-Kuittijärveen laskee pohjoisesta Pistojoki, jonka vesireitin ylin osa ulottuu Suommen puolelle. Pistojoen laajentumana joen keskijuoksulla Venäjän puolella on Pistojärvi.

Vesistö Suomen puolella
Suomen vesistöaluejaossa Vienan Kemin vesistöalueen Suomen puoleiset osat pääosin käsittävän Vienan Kemin latvavesistöalueen toisessa jakovaiheessa, ovat kokonaan tai osittain Suomen puolella seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Joukamojärven alue (74.01)
 Muojärven alue (74.02)
 Kuusamojärven alue (74.03)
 Oivanginjärven valuma-alue (74.04)
 Kaartojärvien valuma-alue (74.05)
 Kuikkajoen yläosan valuma-alue (74.06)
 Virmajoen yläosan alue (74.07)
 Kolvangin valuma-alue (74.08)

Näistä osa-alueet 74.01 (yläosaltaan 74.011), 74.02, 74.03,74.04 ja 74.08 kuuluvat Suomen ja Venäjän rajalla olevan Multijärven yläpuoliseen vesireittiin. Tämän vesireitin suurimpia järviä ovat alajuoksulta yläjuoksulle lueteltuina Joukamojärvi, Muojärvi ja Kuusamojärvi, jonka rannalla sijaitsee Kuusamon keskustaajama. Vesireitin laskujokena Multijärven alapuolella Venäjän puolella  on Ylä-Kuittijärveen laskeva Pistojoki, jonka laajentumana sen keskijuoksulla on Pistojärvi.

Osa-alueet 74.01 (alaosaltaan 74.012), 74.05, 74.06 ja 74.07 laskevat Pistojoen vesireittiin alempana Suomen ja Venäjän rajan yli Venäjän puolelle.

Tästä etelään vedenjakaja, Suomen puolella Oulujoen vesistön sekä Venäjän puolella Vienan Kemijoen vesistön ja etelämpänä Vuoksen vesistöön kuuluvan Pielisen reitin valuma-alueen Venäjän puoleisten latvavesien välillä, yhtyy varsin tarkasti Suomen ja Venäjän rajaan aina Kainuun ja Pohjois-Karjalan rajalle asti. Vain siellä täällä vedenjakaja poikkeaa valtakunnanrajasta niin, että jokin yksittäinen pieni järvi laskee rajan yli suuntaan tai toiseen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Pasilan autojuna-asema

Pasilan autojuna-asema (lyh. Pau, ruots. Böle biltågsstation) on rautatieasema Helsingin Keski-Pasilassa lähellä Pasilan rautatieasemaa. Pääosin asemalla lastataan autovaunuja, jotka yhdistetään Helsingistä lähteneeseen runkoon, mutta myös muutamat sesonkijunat saattavat lähteä Pasilan autojuna-asemalta. Esimerkiksi sesonkijuna P 267 Rovaniemelle lähtee autojuna-asemalta. Vuoteen 2015 asti asemalta liikennöi myös sesonkijuna P 271 Kolariin. Sesonkijunat ovat kulussa talvisesongin ajan joulukuusta huhtikuun lopulle.

Historia 
Autojuna-asema sijaitsi 1990-luvulta alkaen päärautatieasemalla Töölönlahden ja VR:n makasiinien läheisyydessä. Se kuitenkin poistettiin asemakaavasta, ja kaupunki sopi valtion kanssa aseman siirrosta muualle. Asema kyettiin uudelleensijoittamaan Pasilaan, kun tavararatapiha poistui Keski-Pasilasta vuosina 2008–2010. Selvityksessä tarkasteltiin myös aseman sijoittamista Toralinnan itäpuolelle Pasilan veturitallien läheisyyteen, mutta sijainti Helsinki-hallin (entinen Hartwall-areena) ja pääradan välissä oli lopulta toiminnallisesti ja ratateknisesti toimivin ratkaisu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin rautatieliikennepaikat
Pasila
Koitajoen valuma-alue

Koitajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 04.9) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 6 629,96 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 10,42 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Rahkeenvesi.

Ensimmäisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
 Ala-Koitajoen–Jäsysjärven alue (04.91)
 Mekrijärven–Nuorajärven alue (04.92)
 Ylä-Koitajoen valuma-alue (04.93)
 Koitereen alue (04.94)
 Haapajoen alue (04.95)
 Suomunjoen valuma-alue (04.96)
 Ukonjoen valuma-alue (04.97)
 Käenjoen valuma-alue (04.98)
 Tolvanjoen valuma-alue (04.99)

Lähteet

Viitteet
Petolahden seurakunta

Petolahden seurakunta () on Porvoon hiippakuntaan ja Korsholman rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Petolahdessa Maalahden kunnan alueella. Se on osa Maalahden seurakuntayhtymää.

Toimipaikat 
Petolahden kirkko on valmistunut vuonna 1805.

Papisto

Saarnaajat 
 1809–1813: Johan Renström
 1815–1825: Fredrik Rein
 1826–1834: Johan Israel Venman

Kappalaiset 
 1835–1848: Leonard Häggström
 1848–1871: Fredrik Hedberg
 1872–1876: Georg Leonard Udelius
 1877–1886: Esaias Cronström
 1886–1902: Karl Gustaf Vilenius

Kirkkoherrat 
 1902–1924: Karl Gustaf Vilenius
 1926–1932: vt. Selim Mattsson
 1932–1936: Ruben Sevonius
 1936–1954: Alf Palin
 1954–1962: Börje Svenns
 1963–1970: Alf Palin
 1970–1979: Ingmar Skata
 1982–1999: Markus Ventin
 2000–2001: Bengt Djupsjöbacka
 2002–2005: Juha Rauhala
 2006–2010: Göran Särs
 2010–2020: Mats Björklund
 2020–: vt. Tomi Tornberg

Lähteet

Aiheesta muualla 
Petolahden seurakunnan kotisivut

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Petolahti
Maalahden seurakunnat
Maalahden seurakunta

Maalahden seurakunta () on Porvoon hiippakuntaan ja Korsholman rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Maalahden kunnan alueella. Se on osa Maalahden seurakuntayhtymää, johon kuuluvat myös Bergön seurakunta ja Petolahden seurakunta.

Historia 
1500-luvulla Maalahti oli osa laajaa Mustasaaren seurakuntaa. Tuolloin siihen kuuluivat myös Koivulahti, Maksamaa, Raippaluoto, Sulva, Laihia, Jurva sekä osia Vähäkyröstä. Vuonna 1602 maalahtelaiset rakensivat oman kappelikirkon, ja seuraavana vuonna he saivat siihen oman kappalaisen. Kuninkaallinen komissio, johon kuuluivat Hieronymus von Birckholtz, Nils Jöransson ja Jöran Hansson ja jonka tehtävänä oli jakaa suuret kirkkopitäjät antoivat kuningas Kaarle IX:n nimissä Maalahdelle pitäjänoikeudet 9. lokakuuta 1607 ja nimittivät samalla seurakunnan ensimmäisen kirkkoherran. Seurakuntaan kuuluivat Över- ja Yttermalaxin, Öster- ja Västersolvin sekä Vargön, nykyisen Bergön, kylät. 1800-luvulla myös Petolahti oli Maalahden kappeli. Tällöin Maalahti oli suurimmillaan.

Toimipaikat 
Maalahden kirkko on valmistunut vuonna 1829.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Maalahden seurakunnan kotisivut

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Maalahden seurakunnat
Maalahden seurakuntayhtymä

Maalahden seurakuntayhtymä () on Porvoon hiippakuntaan ja Korsholman rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntayhtymä, joka toimii Maalahden kunnan alueella. Siihen kuuluu kolme seurakuntaa: Bergön seurakunta, Maalahden seurakunta sekä Petolahden seurakunta. Yhtymän seurakuntiin kuului vuonna 2016 yhteensä 4650 jäsentä, mikä oli 84,3% alueen väestöstä.

Lähteet 

Porvoon hiippakunta
Suomen evankelis-luterilaiset seurakuntayhtymät
Maalahden seurakunnat
Nordahl Rolfsen

Johan Nordahl Brun Rolfsen (12. kesäkuuta 1848 Bergen, Norja – 18. tammikuuta 1928 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija, oppikirjailija ja pedagogi. Hän kirjoitti oppikirjojen ja tietokirjojen ohella kaunokirjallisuutta aikuisille ja uudisti norjalaisen kirjoittamiskulttuurin.

Rolfsen valmistui ylioppilaaksi 1866, toimi jonkin aikaa opettajana Kristianiassa ja ohjaajana Den Nationale Scenenin oppilaskoulussa Bergenissä, opiskeli 1879–1881 dramaturgiaa Kööpenhaminassa ja Wienissä ja julkaisi muun muassa satukomedian Svein Urædd (1890, johon musiikin sävelsi Ole Olsen). Hän käänsi 1876–1985 Zacharias Topeliuksen Lukemisia lapsille norjaksi, toimitti teoksen Illustreret tidende for børn (1885–1893).

Palattuaan Kristianiaan 1880-luvun lopulla Rolfsen vei loppuun päätyönsä, joka oli Norjassa äidinkielen opetukselle käänteentekevä norjalaisten taiteilijoiden kuvittama Læsebog for folkeskolen (4 osaa, 1892–1896), joka on Norjan laajimmin käytetty oppikirja. Kirjan sisältö soveltuu eri ikäluokille, ja sen kieli on kauttaaltaan hyvin luontevaa norjaa, osittain Moltke Moen yhteistyön ansiosta.

Sittemmin Rolfsen keskittyi kokonaan kirjoittamistyöhön. Hän kirjoitti historianoppikirjoja, toimitti sarjan lähinnä opettajille tarkoitettuja käsikirjoja Lys over land (1908–1911) ja suunnitteli ja toimitti suurteoksen Norge i det nittende aarhundrede (myös sen 2. painoksen Norge 1814–1914, julkaistu 1913–1915).

Rolfsenin aloitteesta perustettua valtion tukemaa Centralstyret for norske folkeskolers barne- og ungdomsbiblioteker hän johti vuoteen 1915, ja hän oli Norjan koulukirjastojen isä. Hän oli useita vuosia Den norske Forfatterforeningin puheenjohtaja.

Rolfsen kallistui poliittisesti vasemmalle mutta ei ollut aktiivinen järjestöihminen eikä noussut barrikadeille.

Rolfsenin isoisä on piispa Johan Nordahl Brun. Hänen poikansa on taiteilija Alf Rolfsen, joka maalasi Oslon kaupungintalon salin kolmen seinän freskot. Kaikissa niissä on kuvattuna Rolfsen ja perheen muita jäseniä. Neljännen maalasi Henrik Sørensen, ja myös siinä on Rolfsen kuvattuna keskellä puhumassa.

Suomennetut teokset 
 Maailman historia, tarkastaneet professorit Alexander Bugge, Hans Olrik ja Henrik Schück; suomentanut Santeri Ivalo. Otava, 1907.

Palkinnot ja tunnustukset 
 Pyhän Olavin ritarikunnan 1. luokan ritari 1912

Lähteet

Norjalaiset kirjailijat
Vuonna 1848 syntyneet
 Vuonna 1928 kuolleet
Janne Mäkinen

Janne Tapio Mäkinen (s. 15. maaliskuuta 1967 Jyväskylä) on suomalainen viestintäjohtaja, joka työskenteli muun muassa Kansan Uutisten päätoimittajana.

Janne Mäkinen syntyi rakennusmestari Kalevi Mäkisen ja sairaala-apulainen Eila Levonahon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1994 on Leena Koskinen. Mäkinen oli Liberon toimitussihteeri 1988–1992.  Kansan Uutisissa hän oli uutistoimittaja 1992–1998, poliittinen toimittaja 1998–1987 ja päätoimittaja 2004–2008.  Ministeri Martti Korhosen erityisavustajana sisäministeriössä Mäkinen toimi 2002–2003. Vasemmistoliiton tiedotuspäällikkö hän oli 2003–2004. Vuonna 2008 Mäkisestä tuli vakuutusyhtiö Turvan viestinnästä ja yhteiskuntasuhteista vastaava johtaja.

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
 Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Raila Mantere

Raila Mantere o.s. Raaska (s. 1951 Joutseno) on suomalainen pappi, runoilija ja Suomen Lähetysseuran ulkomaantyöntekijöiden rekrytointikoordinaattori. Hän oli kahteen otteeseen siirtolaistyössä Australiassa miehensä, pastori Tuomo Mantereen kanssa.

Mantere valmistui teologiksi ja toimi Suomen Lähetyssanomien toimittajana ja seurakuntalehtorina. Hän asui kahteen otteeseen, vuosina 1986–1991 ja 1997–2004, Australiassa, jossa hänen miehensä toimi siirtolaispappina ensin Sydneyssä Etelän Ristin seurakunnassa, myöhemmin pääkaupungissa Canberrassa. Suomessa Mantere sai pappisvihkimyksen ja toimi pappina Elimäellä, mutta Australiassa hän ei voinut työskennellä pappina, sillä Australian luterilainen kirkko (LCA) ei tunnustanut naispappeutta.

Teokset
 Vain pysahtyä ja kuunnella: runoja ja rukouksia, kuvat: Rita Romaniuk, Malvern: Suomi Newspaper, 2000 ISBN 0646388525
 The Landscape Lingers in Me / Maisema viipyy minussa, kuvat: Rita Romaniuk, kääntäjä: Craig Cormick, Charnwood: Ginninderra Press, 2001 ISBN 1740271025
 Ovella käy tuuli, kuvat: Jarmo Kulonen]. Helsinki: Suomen Lähetysseura, 2011 ISBN 978-951-624-400-9.
 Sinä tulet valona. Helsinki: Suomen Lähetysseura, 2014 ISBN 978-951-624-441-2.

Lähteet 
 
 Maija-Liisa Punta-Saastamoinen, Australiansuomalaiset etsivät itseään,  Siirtolaisinstituutti, viitattu 10.2.2018

Viitteet

Aiheesta muualla
 5.5.4 ”minäkö tulisin vieraaksi punaiseksi maaksi kun kuolen”, Raila Mantereen runouden analyysiä  s. 217-221

Australiansuomalaiset henkilöt
Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset papit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018

Hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2018 järjestettiin Sveitsin Gomsissa ja Kanderstegissä 27. tammikuuta–4. helmikuuta.

Alle 23-vuotiaat

Miehet

Sprintti (v) 

Päivämäärä: 29. tammikuuta

15 km (p) 

Päivämäärä: 31. tammikuuta

15 km (p) + 15 km (v) yhdistelmäkilpailu 

Päivämäärä: 2. helmikuuta

Naiset

Alle 20-vuotiaat

Miehet

Naiset

Lähteet 

2018
Vuoden 2018 hiihto
Sveitsin hiihto
Valais
Kandersteg
Johan K. Harju

Johan Knut Harju (1910 Helsinki – 1976 Vihti) oli suomalainen kansanperinteen kerääjä, joka tunnetaan 1960–1970-luvuilla tallettamastaan Helsingin laitapuolen kulkijoiden muistitiedosta. Häntä on kutsuttu muun muassa ”Sillan alusten Lönnrotiksi” ja ”Helsingin sillan alusten Bukowskiksi”. Kansanrunousarkistoon on tallennettu 20 000 liuskaa Harjun tekstejä vuosilta 1964–1976.

Elämä 
Harju syntyi Helsingissä köyhään kirvesmiehen perheeseen, mutta vietti lapsuutensa isän kotiseudulla Etelä-Pohjanmaan Isojoella. Hän kävi kuusi vuotta kansakoulua, ja oli lapsena todistamassa Suomen sisällissodan alkuvaiheita, kuten Kristiinankaupungin taisteluun liittyviä tapahtumia tammikuussa 1918. Vuonna 1924 Harju palasi Helsinkiin, jossa hän alkoi liikkumaan sutenöörien, trokareiden ja pikkurikollisten kanssa. Alkoholiongelmainen Harju eli koko aikuisikänsä vailla vakituista asuntoa tai työpaikkaa. Hän asui siltojen alla, huoltoloissa tai yömajoissa, ja oli myös useita kertoja vankilassa. Harju pyrki välttelemään epämieluisana pitämäänsä työntekoa ja elätti itsensä lähinnä sekalaisilla kirjoitustöillä, joita julkaistiin salanimillä eri lehdissä. Lisäksi Harju sai usein apua akateemisilta tuttaviltaan ja toimittajilta. 

Harju työskenteli kuitenkin ainakin merimiehenä. Vuonna 1941 hän oli mukana S/S Kastelholm-aluksella, joka upposi 3. kesäkuuta Pohjois-Atlantilla saksalaisen sukellusveneen torpedoon. Miehistö onnistui pääsemään pelastusveneisiin, ja heidät noukittiin lopulta brittiläiseen alukseen. Jatkosotaan Harju osallistui JR 47:n eli ”Vallilan rykmentin” riveissä, ja kirjoitti kokemuksistaan myöhemmin muun muassa Kansa Taisteli -lehteen. Hänen sotamuistelmiaan on julkaistu myös vuonna 1974 ilmestyneessä teoksessa Sotasavotta : korsuelämää 1939–1944.

Kansanperinteenkerääjänä Harju aloitti vuonna 1962 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran järjestämän kilpakeräyksen myötä, jonka jälkeen hän omisti loppuelämänsä Helsingin laitapuolen kulkijoiden muistitiedon, urbaanin perinteen ja katutasolla koetun kaupunkihistorian keräämiselle. Omien kokemustensa kirjaamisen lisäksi Harju haastatteli paljon myös muita kaduilla asuvia. Hän kertoi ”laittavansa pullon taskuun ja lähtevänsä siltojen alle, aivan kuten Lönnrot laittoi kontin selkään ja lähti saloille.” Harjun tekstejä ei ole kuitenkaan julkaistu teosmuodossa. 

Harju kuoli 66-vuotiaana Vihdin Tervalammella toimivassa Helsingin kaupungin päihdekuntoutuskeskuksessa vuonna 1976.

Muuta 
Vuonna 2015 Kallion kaupunginosassa esitettiin Helsingin työväenopiston katunäytelmää Kadunmiehen Kallio – J.K. Harjun jäljillä. Vuoden 2019 lopussa avautuva Helsingin kaupunginmuseon näyttely Pullopostia Kurvista esittelee Harjun elämäntyötä.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset kansanperinteen kerääjät
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Nurmon seurakunta

Nurmon seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Nurmon kunnassa ja oli osa Lapuan hiippakuntaa. Seurakunta liitettiin Seinäjoen seurakuntaan vuoden 2009 alussa ja tämän alueella jatkaa Nurmon kappeliseurakunta.

Historia 
Nurmo kuului aluksi Ilmajoen seurakuntaan, mutta siirtyi 1590-luvun alusta Lapuan yhteyteen.

1700-luvulla nurmolaiset alkoivat suunnitella oman seurakunnan perustamista, sillä liikenneyhteydet Lapualle olivat kehnot. Lapuan seurakuntaan kuuluvat Ylinurmon asukkaat ja Ilmajokeen kuuluvat Alaseinäjoen isännät rakensivat omalla luvalla 1725 saarantuvan ja anoivat sille useaan kertaan kappelinoikeuksia. Lapuan kirkkoherra Lithovius vastusti tiukasti itsenäistymishanketta, mutta vuonna 1765  Ylinurmo sai yhdessä Alaseinäjoen kanssa saarnahuonekunnan oikeudet.

Uutta kirkkoa ryhdyttiin rakentamaan vuonna 1777 Antti Hakolan johdolla ja se valmistui vuonna 1778. Nurmosta tuli vuonna 1816 Lapuan kappeli. Seinäjoki erosi Nurmosta omaksi kappeliksen vuonna 1863 ja itsenäistyi vuonna 1899. Nurmosta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1879, jolloin se sai oman kirkkoherran. 

Vuonna 2008 Nurmon kunnan liittyessä osaksi Seinäjoen kaupunkia, myös seurakunta lakkautettiin itsenäisenä kirkkoherrakuntana ja siitä tuli Seinäjoen kappeliseurakunta.

Toimipaikat 
Nurmon seurakunnan kirkkona toimi vuonna 1779 valmistunut Antti ja Kaapo Hakolan rakentama Nurmon kirkko joka siis nyt toimii kappeliseurakunnan kirkkona.

Papisto

Saarnaajat 
 1766–1806: David Arelius 
 1806–1808: vt. Karl Gustaf Borenius
 1808–1816: Jakob Cajanus

Kappalaiset 
 1817–1832: Erik Henrik Holm
 1834–1848: Johan Tamlander
 1848–1870: Henrik Linderoos
 1870–1871: vt. Wilhelm Lindstedt
 1871–1872: vt. Klas Emil Hohenthal
 1872–1884: Albert Emil Tallroth

Kirkkoherrat 
 1884–1890: Albert Emil Tallroth 
 1890–1893: vt. Eevertti K. Forsman 
 1893–1898: Berndt Israel Söderman
 1898–1899: vt. Aukusti Oravala
 1899–1908: Johannes Zakarias Hartman
 1908–1909: vt. Bror Daniel Eklund
 1909–1910: vt. Juho Kustaa Saarento
 1910–1917: Isak Loth Roos
 1919–1938: Eevertti K. Koskimies 
 1938–1940: vt. Aarne Maunula
 1940–1969: Viljo Elonheimo
 ?–?: Ossi Haaramäki
 ?–1993: Paavo Salo
 1998–2009: Jouko Ikola

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Seinäjoen seurakunnan kotisivut

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Seinäjoen seurakunnat
Nurmo
Peräseinäjoen seurakunta

Peräseinäjoen seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Peräseinäjoen kunnassa ja oli osa Lapuan hiippakuntaa. Seurakunta liitettiin Seinäjoen seurakuntaan vuoden 2005 alussa ja tämän alueella jatkaa Peräseinäjoen kappeliseurakunta.

Historia 
Peräseinäjoen seurakunta perustettiin jo vuonna 1765 Ilmajoen seurakunnan kappeliseurakunnaksi. Seuraavana vuonna se sai oman vakituisen kappalaisensa Arvid Henrik Walleniuksen. Omaksi kirkkoherrakunnakseen se erotettiin vuonna 1882 mutta ensimmäinen kirkkoherra valittiin vasta vuonna 1894. Tätä ennen seurakunnassa toimi vt. kirkkoherrana Juho Alfred Lilius. Vuonna 2005 Peräseinäjoen kunnan liittyessä osaksi Seinäjoen kaupunkia, myös seurakunta lakkautettiin itsenäisenä kirkkoherrakuntana ja siitä tuli Seinäjoen kappeliseurakunta.

Toimipaikat 
Peräseinäjoen seurakunnan kirkkona toimi vuonna 1892 valmistunut lääninarkkitehti Ivar Aminoffin suunnittelema Pyhän Paavalin kirkko. Seurakunnan edellinen kirkko purettiin tämän tieltä huonokuntoisena. Peräseinäjoen kirkon omistaa nykyisin Seinäjoen seurakunta.

Papisto

Kappalaiset 
 1799–1822: Arvid Henrik Wallenius
 1824–1827: Isak Daniel Forsman
 1828–1838: Isak Salenius
 1838–1846: Anders Henrik Gummerus
 1847–1851: Oskar Wilhelm Forsman
 1852–1861: Moses Runsten
 1862–1881: Edvard Ulrik Wilhelm Niceforus Leidenius

Kirkkoherrat 
 1894–1901: Kaarle Johan Vartiainen
 1902–1908: Oskar Sakarias Saarivirta
 1909–1915: Aleksanteri Saarinen
 1918–1920: Yrjö Vuorinen
 1924–1926: Kustaa Iivari Savander
 1927–1933: Kustaa Lauri Nurmi
 1934–1938: Lauri Hyvärinen
 1939–1962: Nikolai Honkala
 1963–1993: Olli T. Rajamäki
 1993–2005: Markku Ylinen

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seinäjoen seurakunnan kotisivut

Seinäjoen seurakunnat
Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Peräseinäjoki
Erkki Klemola

Erkki Olavi Klemola (13. kesäkuuta 1910 Helsinki – 14. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen ylilääkäri ja professori. Klemola oli Suomen merkittävimpiä infektiotautien asiantuntijoita.

Klemola valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1942. Hän oli vuodesta 1946 Helsingin yliopistossa sisätautiopin dosenttina ja hän toimi Auroran sairaalan sisätautiosastojen ylilääkärinä 1954–1975. Klemola sai professorin arvonimen 1960 ja hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto 1976.

Teoksia 
 Über den Lungenbau der Frühgeburt und des ausgetragenen Kindes, vor allem mit Rücksicht auf die Entwicklung der elastischen Fasern und der Kapillaren : vorläufige Mitteilung. Helsingfors 1937
 Untersuchungen über das Belastungselektrokardiogramm bei Myokardschädigungen nach akuten Infektionskrankheiten, väitöskirja. Helsinki 1942
 Olli Aro : Elän hengityslaitteessa: Reportaasi eräältä rintamalta. Johdantosanat kirjoittanut Erkki Klemola. Otava 1964, 2.–3. painos 1964

Toimitustöitä 
 Suomen lääketieteellinen bibliografia 1901–1955 – Finnish medical bibliography 1901–1955 ; toim. Hilkka Kauppi ; toimituskunta Martti J. Mustakallio, Niilo Hallman, Erkki Klemola. Societas medicorum Fennica Duodecim, Vammala 1960

Lähteet

Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Matti Äyräpään palkinnon saajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Ylistaron seurakunta

Ylistaron seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Ylistaron kunnassa ja oli osa Lapuan hiippakuntaa. Seurakunta liitettiin Seinäjoen seurakuntaan vuoden 2009 alussa ja tämän alueella jatkaa Ylistaron kappeliseurakunta.

Historia 
Ylistaron seurakunnasta tuli vuonna 1658 Isonkyrön kappeliseurakunta kun seurakuntaan saatiin oma kirkko ja valittiin oma kappalainen. Samassa yhteydessä siihen asti Ylistarona tunnettu emäseurakunta sai uudeksi nimekseen Isokyrön. Vuonna 1859 Ylistaro erotettiin emäseurakunnasta omaksi kirkkoherrakunnakseen. Vuonna 2008 Ylistaron ja Nurmon kuntien liittyessä osaksi Seinäjoen kaupunkia, myös seurakunta lakkautettiin itsenäisenä kirkkoherrakuntana ja siitä tuli Seinäjoen kappeliseurakunta.

Toimipaikat 
Ylistaron seurakunnan kirkkona toimi vuonna 1852 valmistunut valtionarkkitehti Ernst Lohrmannin suunnittelema uusgoottilainen kivikirkko. Tämän lisäksi seurakunnan alueella on vuonna 1952 valmistunut Kitinojan kyläkirkko, jota ylläpitää oma Kitinojan Kyläkirkkoyhdistys.

Papisto

Kappalaiset 
 1658–1677: kappalainen Lars Persson
 1679–1695: kappalainen Gustaf Brennerus
 1697–1705: kappalainen Klas Holst
 1706–1717: kappalainen Andreas Affrén
 1722–1732: kappalainen Israel Alftan
 1733–1738: kappalainen Johan Ulsing
 1738–1741: kappalainen Matthias Choraeus
 1741–1752: kappalainen Bertil Kennell
 1753–1765: kappalainen Matthias Leschelius
 1766–1794: kappalainen Jonas Spoof
 1796–1806: kappalainen Nils Aejmelaeus
 1811–1827: kappalainen Johan Stenbäck
 1827–1846: kappalainen Karl Fredrik Lilius
 1848–1854: kappalainen Josef Vilhelm Durchman
 1854–1862: kappalainen Bror Henrik Reinhold Aspelin
 1863–1866: kappalainen Gustaf Erik Forsman
 1868–1884: kappalainen Viktor Fredrik Lilius

Kirkkoherrat 
 1881–1893: kirkkoherra Salomon Hirvinen
 1894–1909: kirkkoherra Johan Heininen
 1911–1912: kirkkoherra Otto Alfred Airio
 1914: kirkkoherra Frans Vihtori Leino, kuoli ennen kuin ehti astua virkaansa.
 1916–1926: kirkkoherra Pekka Rudolf Heikinheimo
 1927–1958: kirkkoherra Arvi Malmivaara
 1959–1984: kirkkoherra Tapio Kemppainen
 1984–2007: kirkkoherra Markku Toivio

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seinäjoen seurakunnan kotisivut

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Seinäjoen seurakunnat
Ylistaro