joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Juan Diego Cuautlatoatzin

Pyhä Juan Diego Cuautlatoatzin (1474 Tlayacac, Cuauhtitlan – 30. toukokuuta 1548) oli pyhimys ja näkijä. Kolmivuotiaasta asti hänet kasvatettiin pakanaksi mutta kääntyi myöhemmin vaimonsa Maria Lucian kanssa katolilaiseksi. Vuonna 1531 Neitsyt Maria ilmestyi hänelle Guadalupessa, pyysi kirkkoa rakennettavaksi tietylle paikalle ja antoi hänelle kuvan joka tunnetaan suomeksi nimellä Guadalupen neitsyt. Hän eli seuraavien 8 paavien hallintokausien aikana: Sixtus IV (1471-1484), Innocentius VIII (1484-1492), Aleksanteri VI (1492-1503), Pius III (1503), Julius II (1503-1513), Leo X (1513-1521), Adrianus VI (1522-1534) ja Paavali III (1534-1549). Paavi Johannes Paavali II julisti hänet autuaaksi 9. huhtikuuta 1990 ja pyhimykseksi 31. heinäkuuta 2002. Hän on alkuperäiskansojen suojeluspyhimys ja hänen juhlapäiväänsä vietetään 9. joulukuuta.

Lähteet 
 Pyhimykset
 Vuonna 1474 syntyneet
 Vuonna 1548 kuolleet
Talk (albumi)

Talk on brittiläisen progressiivista rockia soittavan Yes-yhtyeen neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 21. maaliskuuta 1994.

Kappaleet 
  6:52 
 	7:22
 	8:42
 	4:56
 	4:47

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1994 albumit
Yesin albumit
Ishmael Reed

Ishmael Reed (s. 1938 Chattanooga, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen teoksensa ovat kokeellisia, surrealistisia ja parodisia. Parodia kohdistuu valkoiseen länsimaiseen kulttuuriin, varsinkin uskontoon ja luonnontieteisiin, ja afroamerikkalaiseen näennäiselämäkerralliseen romaaniin.

Suomennettuja runoja
Reedin runojen suomennoksia on julkaistu antologiassa Lännen kieli: valikoima uudempaa amerikkalaista runoutta, toim. Markku Into, Helsinki: Tammi 1993 ISBN 951-31-0086-3 Runot on suomentanut Markku Into.
 american airlines sutra
 jumalan hiljentäminen (the piping down of god)
 Ohjeita prinsessalle: timille (Instructions to a princess)
 Reidessäni on valas (There's a whale in my thigh)
 Synkeät pioneerit: Tanssijalle (The feral pioneers)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ishmael Reed, Poetry Foundation 
 Conjure; selected poems, 1963-1970. Ishmael Reed. University of Pennsylvania (luettelo teoksen runoista)

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Öljyvaranto

Öljyvaranto () tarkoittaa toistaiseksi käyttämätöntä osuutta maaöljyn kokonaisvarannoista. Se käsittää sekä jo löydetyt että löytymättömät öljyesiintymät. Löytymättömät varannot jaetaan edelleen hypoteettisiin ja spekulatiivisiin. Raakaöljyn kokonaisvaranto  eli lopullinen öljyvaranto () tarkoittaa kaiken maapallon historian aikana syntyneen käyttökelpoisen raakaöljyn määrää. Siihen kuuluvat sekä käyttämättömät että jo käytetyt öljyvarannot.

Suurin osa öljyvarannoista sijaitsee aavikoilla, arktisella alueella, jokisuistoissa ja mannerlaattojen raja-alueilla. Maaöljy ja -kaasu syntyvät, kun kuolleet mikro-organismit hautautuvat hapettomassa ympäristössä, mikä estää mätänemisen. Suotuisin ympäristö on syntymässä oleva merenpohjan allas, missä vesi on hapetonta ja mannerlaattojen liike hautaa kuolleet eliöt nopeasti. Joet puolestaan tuovat mukanaan sedimenttiä, jossa on paljon orgaanista ainesta; usein se hautautuu juuri merenpohjan altaisiin. Ajan oloon mannerliikunto voi siirtää esiintymät kauas syntyalueiltaan. Se, että suuri osa esiintymistä on kulkeutunut aavikoille ja napa-alueille, on sattumaa. Lähtökohtaisesti orgaanista ainesta on eniten soilla, jokisuistoissa ja muissa elämälle suotuisissa paikoissa.

Tunnetut varannot 

Öljy-yhtiö BP arvioi vuonna 2018, että maailman öljyvarannot ovat noin 1,73 biljoonaa barrelia, mikä riittäisi tuolloisen tuotantotason ylläpitämiseen 50 vuoden ajan. Lähes 80 prosenttia tunnetuista varannoista sijaitsee öljykartelli OPECin jäsenmaiden alueella. Miltei puolet OPECin varannoista sijaitsee Venezuelassa ja Saudi-Arabiassa, joiden öljyvarannot ovat maailman suurimmat.

Katso myös 

 Öljyhuippu

Lähteet 

Maaöljy
Louise Adélaïde Desnos

Louise Adélaïde Desnos tunnettu myös nimellä Louise Desnos syntyjään Robin (25. elokuuta 1807 Pariisi - 9. syyskuuta 1878 Abbeville) oli ranskalainen taidemaalari. Desnos keskittyi tuotannossan muotokuviin ja historiamaalaukseen.

Teoksia

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.artnet.com/artists/louise-adelaide-desnos/
 http://www.askart.com/artist/Louise_Adelaide_Desnos/11097253/Louise_Adelaide_Desnos.aspx
 Ranskalaiset taidemaalarit
 Vuonna 1807 syntyneet
 Vuonna 1878 kuolleet
Bryan Mbeumo

Bryan Mbeumo (s. 7. elokuuta 1999 Avallon) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia.

Mbeumo nousi ranskalaisseura Troyesin edustusjoukkueeseen helmikuussa 2018 ja pelasi kauden aikana neljä Ligue 1 -ottelua. Seuraavan kauden Troyes pelasi toisella sarjatasolla Ligue 2:ssa, jossa Mbeumo teki 35 ottelussa kymmenen maalia. Kauden 2019–2020 alussa hän pelasi joukkueessa vielä kaksi liigaottelua ja teki niissä yhden maalin, mutta elokuussa 2019 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa tuolloin pelanneeseen Brentfordiin.

Mbeumo pelasi ensimmäisellä mestaruussarjakaudellaan 42 sarjaottelua ja teki niissä 15 maalia, kaikki eri otteluissa. Kolmessa nousukarsintaottelussa hän teki yhden maalin. Brentford jatkoi mestaruussarjassa hävittyään nousukarsinnan loppuottelun Fulhamille, ja kaudella 2020–2021 Mbeumo pelasi 44 sarjaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia, joista kaksi joulukuussa Readingia vastaan. Nousukarsinnassa hän tuli ensimmäisessä ottelussa vaihdosta kentälle mutta pelasi täydet minuutit kahdessa voitokkaassa ottelussa, joiden tuloksena Brentford nousi Valioliigaan.

Mbeumo pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 13. elokuuta 2021 Arsenalia vastaan. Hän oli kentällä 86 minuuttia Brentfordin maalein 2–0 voittamassa ottelussa. Hän pelasi kauden 2021–2022 aikana 35 valioliigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Hän teki neljä maalia: syyskuussa Wolverhamptonia, lokakuussa West Hamia, joulukuussa Watfordia ja huhtikuussa jälleen West Hamia vastaan. Kauden ainoassa FA Cupin ottelussaan hän teki kolme maalia Port Valea vastaan. Liigacupissa hän teki maalin Forest Green Roversia vastaan.

Mbeumo on pelannut Ranskan alle 17-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

Lähteet 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Lauda Europe

Lauda Europe  on maltalainen lentoyhtiö, joka vuokraa koneitaan wet lease -sopimuksilla ja tarjoaa tilauslentoja. Sen kotipaikka on Pietà.

Lauda Europe on Ryanairin tytäryhtiö, ja sen pääasiallinen tarkoitus on lentää emoyhtiönsä lentoja wet lease -sopimuksella. Yhtiö perustettiin vuonna 2020, kun Ryanair lakkautti itävaltalaisen tytäryhtiönsä Laudan ja siirsi sen toiminnot Lauda Europelle.

Laivasto 

Elokuussa 2021 Lauda Europen laivastoon kuului 29 Airbus A320-200 -konetta, joiden keski-ikä oli 14,4 vuotta.

Lähteet 

Maltalaiset lentoyhtiöt
Rico Henry

Rico Henry (s. 8. heinäkuuta 1997 Birmingham) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia.

Henry nousi Englannin ykkösliigassa tuolloin pelanneeseen Walsallin edustusjoukkueeseen joulukuussa 2014. Hän pelasi joukkueessa 46 liigaottelua ja keväällä 2016 kaksi nousukarsintaottelua. Maaleja hän teki kaksi. Lisäksi hän pelasi neljä FA Cupin ja kolme liigacupin ottelua ja teki jälkimmäisissä yhden maalin, joka oli voittomaali mestaruussarjan kärkipään joukkueisiin kuulunutta Brightonia vastaan.

Henry siirtyi elokuussa 2016 mestaruussarjassa tuolloin pelanneeseen Brentfordiin. Ensimmäisellä sarjakaudellaan hän pelasi 12, toisella kahdeksan ja kolmannella 14 liigaottelua ensin olkapäävamman ja sitten polvivamman pidettyä hänet pitkään poissa kentiltä. Ensimmäisen mestaruussarjamaalinsa hän teki tammikuussa 2019 Stokea vastaan. Kaudella 2019–2020 Henry pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki 46 sarjaottelua ja lisäksi kaikki kolme nousukarsintaottelua, joista viimeinen Fulhamia vastaan päättyi tappioon. kaudella 2020–2021 hän pelasi 30 sarjaottelua ja teki maalin lokakuussa Lutonia vastaan. Nousukarsinnassa hän pelasi vain ensimmäisessä ottelussa eikä ollut kokoonpanossa kahdessa jälkimmäisessä ottelussa, joiden voittojen myötä Brentford nousi Valioliigaan.

Henry pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 13. elokuuta 2021 Arsenalia vastaan. Hän pelasi Brentfordin maalein 2–0 voittamassa ottelussa täydet minuutit.

Henry on pelannut Englannin alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Emilie Ulrich

Emilie Ulrich (21. joulukuuta 1866 Juellinge – 18. heinäkuuta 1926 Kööpenhamina) oli tanskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Ulrichin äidinisä oli tenori Christian Faaborg. Ulrich aloitti 15-vuotiaana opiskelun Sophie Kellerin johdolla ja opiskeli myös Leipzigissä. Hän teki debyyttinsä Cæciliaforeningenin konsertissa. Tanskan kuninkaallisessa teatterissa Ulrich sai draamakoulutusta Emil Poulsenilta ja Peter Jerndorffilta. Hän esiintyi siellä ensimmäisen kerran vuonna 1894 Margrethen roolissa Arrigo Boiton oopperassa Mefistofele. Hän lauloi Kuninkaallisessa teatterissa seuraavien 24 vuoden ajan. Ulrichin ohjelmistoon kuului muun muassa Richard Wagnerin rooleja. Tanskalaisesta ohjelmistosta hän tulkitsi esimerkiksi Aasen roolin Peter Heisen teoksessa Drot og marsk ja Mikalin roolin Carl Nielsenin teoksessa Saul og David. 

Ulrich muodosti 1900-luvun alussa Vilhelm Heroldin ja Helge Nissenin kanssa suositun kolmikon, joka tuotti menestystä Tanskan kuninkaalliselle teatterille. Hän oli ensimmäinen Mimin roolin (La bohème, Giacomo Puccini) tulkinnut tanskalainen. Ulrich teki gramofoniäänityksiä muun muassa duetoista Vilhelm Heroldin kanssa. Hän sai kuninkaallisen kamarilaulajan arvon vuonna 1906 ja Ingenio et arti -mitalin vuonna 1917.

Lähteet 

Tanskalaiset oopperalaulajat
Sopraanot
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Vitaly Janelt

Vitaly Janelt (s. 10. toukokuuta 1998 Hampuri) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia.

Janelt siirtyi kotikaupungistaan Hampurista RB Leipzigin junioreihin kesällä 2014. Ensimmäiset aikuisten sarjaottelunsa hän pelasi huhti-toukokuussa 2017 ollessaan lainalla 2. Bundesliigan Bochumissa. Kesällä 2018 hän siirtyi Bochumin omistukseen, ja hän pelasi joukkueessa lainakaudet mukaan lukien 53 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia, helmikuussa 2019 Ingolstadtia ja helmikuussa 2020 Dynamo Dresdenia vastaan.

Janelt siirtyi lokakuussa 2020 Englannin mestaruussarjassa tuolloin pelanneeseen Brentfordiin. Hän pelasi kaudella 2020–2021 mestaruussarjassa 41 ottelua ja teki niissä kolme maalia: marraskuussa Queens Park Rangersia, helmikuun alkupuolella Middlesbrough'ta ja kolme viikkoa myöhemmin Stoke Cityä vastaan. Hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme nousukarsintaottelua ja teki 2–1-johtomaalin jälkimmäisessä välieräottelussa Bournemouthia vastaan. Brentford nousi karsinnan voittajana Valioliigaan.

Janelt pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 13. elokuuta 2021 Arsenalia vastaan. Hän pelasi Brentfordin maalein 2–0 voittamassa ottelussa täydet minuutit.

Janelt on pelannut Saksan alle 15-, alle 17-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän saavutti alle 17-vuotiaiden EM-hopeaa 2015 ja pelasi samana vuonna saman ikäluokan MM-kilpailuissa, joissa hän teki maalin Australiaa ja Argentiinaa vastaan. Hän voitti  alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2021 mutta ei kuulunut avauskokoonpanon pelaajiin.

Lähteet 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
= (albumi)

= (lausutaan Equals) on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Ed Sheeranin viides studioalbumi, joka julkaistiin 29. lokakuuta 2021. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Bad Habits”, toisena kappale ”Shivers” ja kolmantena kappale ”Overpass Graffiti”. Kaksi ensimmäistä singleä nousivat Britannian singlelistan ensimmäisiksi ja Sheeran pysyi listan kärjessä yhteensä 15 perättäistä viikkoa.

Sheeran on kuvaillut albumin käsittelevän aikuistumista. Sen julkaisua edeltävinä vuosina hän on mennyt naimisiin, saanut lapsen ja menettänyt ystävän.

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Evening Standard: 
 The Guardian: 
 Helsingin Sanomat: 
 NME: 
 Pitchfork: 3,6/10
 Rolling Stone: 
 The Times: 
 Soundi:

Kappaleet

Singlet

Bad Habits

Shivers

Overpass Graffiti

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Ed Sheeranin albumit
Brittiläiset uuden aallon albumit
Brittiläiset R&B-albumit
Frank Onyeka

Frank Onyeka (s. 1. tammikuuta 1998) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia.

Onyeka siirtyi vuonna 2016 kotimaastaan tanskalaisseura Midtjyllandiin, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensi kerran kaudella 2017–2018. Joukkue voitti Tanskan liigamestaruuden vuosina 2018 ja 2020, ja jälkimmäisellä kerralla Onyeka kuului vakiokokoonpanoon. Midtjyllandin voittaessa Tanskan cupin vuonna 2019 Onyeka pelasi kolme viimeistä ottelua. Hän pelasi Tanskan Superliigassa kaikkiaan 95 ottelua ja teki niissä 14 maalia.

Onyeka siirtyi heinäkuussa 2021 Englannin Valioliigaan nousseeseen Brentfordiin. Hän pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 13. elokuuta 2021 Arsenalia vastaan ja oli Brentfordin maalein 2–0 voittamassa ottelussa kentällä 80 minuuttia.

Lähteet 

Nigerialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
David Raya

David Raya (s. 15. syyskuuta 1995 Barcelona) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia.

Raya siirtyi kotimaastaan englantilaisseura Blackburn Roversin junioreihin vuonna 2012. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa 53 Englannin mestaruussarjan ottelua, joista 42 ottelua viimeisellä kaudellaan 2018–2019. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi samalla sarjatasolla Brentfordin ykkösmaalivahtina, ja kauden 2020–2021 päätteeksi joukkue nousi Valioliigaan.

Raya pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 13. elokuuta 2021 Arsenalia vastaan. Brentford voitti maalein 2–0.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Eetu Peltola

Eetu Peltola (s. 15. lokakuuta 1999 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä.

Ura 
Peltola on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän toimi kaudella 2015–2016 seuran B2-nuorten kapteenina. Peltola jakoi 25 syöttöpisteellään joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Jare Juutilaisen kanssa. Vuonna 2017 hänen olkapäänsä leikattiin, mikä piti Peltolan sivussa yhdeksän kuukautta ja suurimman osan kaudesta 2017–2018. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Mestiksen mestaruuden.

Kaudella 2018–2019 Peltola nousi Kiekko-Vantaan A-nuorten kapteenistoon. Hän eteni joukkueen kanssa A-nuorten Mestiksestä A-nuorten SM-liigan loppusarjaan. Kaudella 2019–2020 Peltola teki A-nuorten Mestiksessä 28 otteluun pelipaikkaansa nähden hurjat tehot 8+39=47, joilla hän oli Kiekko-Vantaan paras pistemies ja syöttäjä sekä sijoittui koko sarjan pistepörssissä neljänneksi. Joukkue eteni jälleen A-nuorten SM-liigan loppusarjaan. Peltola oli tehoilla 6+6=12 Kiekko-Vantaan paras pistemies ja hän jakoi sisäisen maalipörssin voiton Patrik Lagerbohmin kanssa. Peltola voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Hän debytoi kauden aikana myös Kiekko-Vantaan Mestis-joukkueessa, jossa Peltola pelasi viisi runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä.

Toukokuussa 2020 Peltola teki Kiekko-Vantaan kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen. Hän pelasi sarjassa varsinaisella tulokaskaudellaan 2020–2021 28 runkosarjaottelua tehopistein 6+10=16 ja viisi playoff-ottelua tehopistein 1+2=3. Peltola oli runkosarjassa joukkueensa tehokkain puolustaja ja hän sijoittui koko Mestiksen puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Peltola voitti myös Kiekko-Vantaan sisäisen tehotilaston lukemalla +18. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Mestiksen vuoden tulokkaana Petri Varis -palkinnolla. Kiekko-Vantaan fanit äänestivät Peltolan kauden päätteeksi suosikkipelaajakseen ja palkitsivat hänet Ruutanat Trophylla.

Kaudeksi 2021–2022 Peltola siirtyi kolmivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan neljännellä kierroksella 17. syyskuuta 2021 vieraissa KooKoota vastaan. Peltola merkittiin JYPin kolmospuolustajapariin Aleksi Salosen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.06 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Peltola teki seuraavassa kotona pelatussa ottelussa 18. syyskuuta 2021 KooKoota vastaan. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 53 runkosarjaottelua tehopistein 3+7=10. Peltola voitti myös runkosarjassa 13. sijalle sijoittuneen JYPin sisäisen tehotilaston lukemalla +1.

Pelityyli 
JYPin urheilutoimenjohtaja Mikko Viitasen mukaan Peltola omaa hyvät puolustukselliset taidot ja hän pystyy kiekollisena suorittamaan peliä edistäviä ratkaisuja. Viitasen mukaan Peltola on luonteeltaan todella määrätietoinen urheilija ja kilpailija.

Muuta 
Peltolan isä Harri pelasi omalla urallaan alempia sarjoja Wandaalien joukkueessa. Hän on myöhemmin valmentanut Eetua Kiekko-Vantaan junioreissa. Harri Peltola toimii nykyään seuran Mestis-joukkueen joukkueenjohtajana.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
JYPin pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Bhutan Broadcasting Service

Bhutan Broadcasting Service (; BBS) on Bhutanin valtio-omisteinen yleisradioyhtiö.

Historia 
BBS perustettiin 11. marraskuuta 1973 nimellä Radio NYAB. Perustajat olivat Bhutanin kansallisen nuorisojärjestön vapaaehtoisia, jotka aloittivat radiotoiminnan. Valtion ohjaukseen ja omistukseen se siirtyi vuonna 1979, kun se yhdistettiin maan viestintäministeriön alaiseen tiedotusvirastoon..

Vuonna 1992 yhtiöstä tuli valtiosta itsenäinen yhtiö kuninkaan antaman käskyn nojalla. BBS on myös Aasian ja Tyynenmeren yleisradiounionin jäsen..

Televisiolähetykset aloitettiin 2. heinäkuuta 1999. Tätä ennen televisio oli kielletty Bhutanissa..

Toiminta nykyään 
BBS:n kaksi radiokanavaa toimivat molemmat vuorokauden ympäri. Toinen niistä on täysin dzongkhankielinen kun taas toinen lähettää ohjelmaa myös englanniksi, tshanglaksi ja lhotshamkhaksi.

BBS:llä on kaksi televisiokanavaa:

 BBS TV
 BBS 2

Lähteet 

Julkisen palvelun mediayhtiöt
Televisioyhtiöt
Radioasemat
Bhutanilaiset viestimet
Ethan Pinnock

Ethan Pinnock (s. 29. toukokuuta 1993) on Englannissa syntynyt jamaikalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 194-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia.

Pinnock edusti aikuisuransa alkupuolella Englannin alemmilla sarjatasoilla Dulwich Hamletia ja Forest Green Roversia. Kausina 2017–2019 hän edusti Barnsleya, joka ensimmäisellä kaudella pelasi mestaruussarjassa ja jälkimmäisellä yhtä sarjatasoa alempana ykkösliigassa. Kesällä 2019 Pinnock siirtyi Brentfordiin ja oli kahdella mestaruussarjakaudella pääasiassa avauskokoonpanon pelaaja. Keväällä 2021 Brentford nousi Valioliigaan. Pinnock pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 13. elokuuta 2021 Arsenalia vastaan ja oli Brentfordin maalein 2–0 voittamassa ottelussa kentällä täydet minuutit.

Pinnock pelasi Englannin C-maajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2016. Jamaikan maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.

Lähteet 

Jamaikalaiset jalkapalloilijat
Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksei Remizov

Aleksei Remizov (1877 Moskova, Venäjä – 1957 Pariisi, Ranska) oli venäläinen kirjailija. Mielenosoituksiin osallistunut Remizov karkotettiin Pohjois-Venäjälle. Hän pääsi palaamaan Pietariin 1905 ja lähti Venäjältä 1921.

Remizovin kertomuksia alettiin julkaista vuonna 1897 lehdissä. Hän hyödynsi niissä kansantarinoita, unia ja legendoja. Hän on vaikuttanut myöhempiin kirjailijoihin, esimerkiksi Isaak Babeliin, Jevgeni Zamjatiniin ja Boris Pilnjakiin. Hänen tuotantoaan julkaistiin Neuvostoliitossa uudelleen vuodesta 1978.

Suomennetut teokset
 Kärsimyskumppanit, suom. K. Kaslin. Hämeenlinna: Karisto 1926

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Jean-Claude Renard

Jean-Claude Renard (1922 Toulon, Ranska – 2002 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen r.unoilija. Hän vaikutti runojensa kautta myös yhteiskunnallisesti karttaen kuitenkin politiikkaa.

Suomennettuja runoja
Renardin runoja on julkaistu suomeksi antologiassa Sanat että tietäisimme: kymmenen ranskalaista runoilijaa, toim. Mirja Bolgár, Helsinki: WSOY 1975 ISBN 951-0-0668-8 Viereisellä sivulla on runo alkukielellä.
 Ennen suurta juhlaa (Avant que l'or ne fête), suom. Mirja Bolgár. Runo kokoelmasta La Terre du Sacre, 1966
 Kertomus (Récit) 2: I,-VI, XII suom. Mirja Bolgár. Sikermä kokoelmasta La Braise et la Rivière, 1969
 Kutsun virran esiin (J'invoquerai le Fleuve), suom. Mirja Bolgár. Runo kokoelmasta La Terre du Sacre, 1966
 Osattoman laulu (Chant de celui qui n'a pas de chance), suom. Aale Tynni, Runo kokoelmasta Haute-Mer, 1950
 Tuhkan raja (La Limite des cendres). suom. Mirja Bolgár. Runo kokoelmasta La Terre du Sacre, 1966

Lähteet

Ranskalaiset runoilijat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Kristoffer Ajer

Kristoffer Ajer (s. 17. huhtikuuta 1998 Rælingen) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 198-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuodesta 2018.

Ajer pelasi Lillestrømin junioreissa vuosina 2008–2014 ja aloitti liigauransa  Startin joukkueessa heinäkuussa 2014. Hän pelasi kolmen kauden aikana 54 liigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän oli liigakauden 2015 avausottelussa Lillestrømiä vastaan joukkueen kapteeni vähän ennen 17-vuotissyntymäpäiväänsä.

Ajer siirtyi heinäkuussa 2016 skotlantilaisseura Celticiin ja pääsi vielä samassa kuussa kentälle yhdessä Mestarien Liigan karsintaottelussa mutta aloitti Skotlannin Valioliigassa lainasopimuksella Kilmarnockissa vuoden 2017 alkupuoliskolla. Hän pelasi lainapestinsä aikana 16 liigaottelua ja kaikissa niissä täydet minuutit. Kausina 2017–2021 Ajer pelasi Celticissä 115 valioliigaottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja 18 Eurooppa-liigan ottelua. Hän voitti kolme kertaa niin liigamestaruuden, cupin kuin liigacupinkin. Vuoden 2020 cupin loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa hän teki joukkueensa viidentenä laukojana voiton sinetöineen maalin.

Ajer siirtyi kesällä 2021 Englannin Valioliigaan nousseeseen Brentfordiin. Hän pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 13. elokuuta 2021 Arsenalia vastaan avauskokoonpanossa ja tuli 71. minuutilla loukkaantumisen vuoksi vaihtoon.

Ajer on pelannut yli 30 ottelua Norjan eri nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Norjan A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 2021 loppuun mennessä 23 A-maaottelua, joissa kaikissa avauskokoonpanossa ja 21 ensimmäisessä ottelussa täydet minuutit. Otteluista kaksi on ollut MM-karsintaotteluita, yhdeksän EM-karsintaotteluita ja kuusi Kansojen liigaa.

Lähteet 

Norjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Renard

Renard on ranskalainen sukunimi. Se on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Christine Renard (1929–1979), ranskalainen tieteiskirjailija
 Colette Renard (1924–2010), ranskalainen laulaja ja näyttelijä
 Claire Renard (s. 1944), ranskalainen säveltäjä ja multimediataiteilija
 Damien Renard (s. 1980), ranskalainen suunnistaja
 Gary Renard (s. 1951), kirjan The Disappearance of the Universe kirjoittaja
 Hervé Renard (s. 1968), ranskalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Jean-Claude Renard (1922–2002), ranskalainen runoilija
 Jeffery Renard Allen (s. 1962), yhdysvaltalainen kirjailija
 Jules Renard (1864–1910), ranskalainen kirjailija
 Maurice Renard (1875–1939), ranskalainen kirjailija
 Wendie Renard (s. 1990), ranskalainen jalkapalloilija

Katso myös
 Roman de Renart, keskiaikainen romaani
Bajrang Punia

Bajrang Punia (; s. 26. helmikuuta 1994) on intialainen vapaapainija. Hän on olympia- ja MM-mitalisti, Aasian kisojen voittaja ja Aasian-mestari. Hän on pituudeltaan 166 cm. Häntä ovat valmentaneet Yogeshwar Dutt vuodesta 2012 ja Emzarios Bentinidis vuodesta 2018 lähtien.

Punia saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa pronssia 65 kg:n painoluokassa. MM-kilpailuissa hän on saanut samassa sarjassa hopeaa 2018 ja pronssia 2019 sekä sijoittunut 61-kiloisissa viidenneksi 2015 ja yhdeksänneksi 2016.

Punia on saavuttanut Aasian kisoissa 65 kg:n sarjassa kultaa 2018 ja 61-kiloisissa hopeaa 2014. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän on saanut 65 kg:n painoluokassa kultaa 2019 ja 2020, hopeaa 2020 ja 2021 ja pronssia 2018, 61-kiloisissa hopeaa 2014 sekä 60 kg:n sarjassa pronssia 2013. Asian Indoor Gamesissa hän voitti kultaa 65-kiloisissa 2018.

Punia on voittanut Kansainyhteisön kisoissa kultaa 65 kg:n painoluokassa 2018 ja saavuttanut 61-kiloisissa hopeaa 2014. Painin Kansainyhteisön-mestaruuden hän voitti 65 kg:n sarjassa 2016 ja 2017.

Punia saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa 65 kg:n sarjassa 2017. Hän voitti kadettien (17-vuotiaiden) Aasian-mestaruuden 50-kiloisissa 2010 ja 54 kg:n painoluokassa 2011 sekä sai nuorten Aasian-mestaruuskilpailuissa hopeaa 60-kiloisissa 2012.

Lähteet 

Intialaiset vapaapainijat¨
Intialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Believe Me (Lordin kappale)

Believe Me on Lordin ensimmäinen single yhtyeen Lordiversity -boxilta. Kappale on boxisetin discoalbumilta Superflytrap. Animaatio-musiikkivideon ovat tehneet Jarno Sirviö, Mr. Lordi, Mr. Kaarle sekä Routa Salmi.

Kokoonpano 
 Mr. Lordi – laulu
 Amen – kitara
 Hiisi – basso
 Mana – rummut
 Hella – koskettimet

Lähteet 

Lordin kappaleet
Vuoden 2021 kappaleet
Euroislam

Euroislam, tai eurooppalainen islam, on analyyttinen termi Euroopassa harjoitettavalle islamille.

Islamilla on pitkä historia Euroopassa, joka näkyy esimerkiksi Espanjaa lähes 800 vuotta hallinneiden maurien jäljiltä. Tämä on vaikuttanut mm. paikalliseen arkkitehtuuriin, ruokakulttuuriin ja jopa espanjan kieleen.

Balkanilla islam on ollut näkyvä uskonto ottomaanien vaikutuksesta, ja vielä tänäkin päivänä monissa Balkanin maissa islam on enemmistön uskonto tai näkyvä vähemmistön uskonto. Esimerkiksi Pohjois-Makedonian väestöstä kolmannes on muslimeita ja Bosnia-Hertsegovinassa muslimit ovat suurin yksittäinen uskonnollinen ryhmä (46 % koko väestöstä).. Albaniassa islam on enemmistön uskonto (56,7 % koko väestöstä vuonna 2011).

Euroislam näkyy mm. siinä, miten Eurooppaan tulleet maahanmuuttajat ovat muovanneet omaa uskoaan uuteen kotimaahan sopivaksi. Tähän puolestaan on vaikuttanut Euroopassa vallitseva ajattelun ja tulkinnan vapaus, joka mahdollistaa oman uskonnon yksilöllisemmän tulkinnan.. Sellaisissa Euroopan maissa, joihin islam on saapunut maahanmuuton seurauksena (esim. Saksa ja Ranska), on haluttu alkaa puhua esimerkiksi ranskalaisesta islamista ennemmin kuin islamista Ranskassa, tai saksalaisista muslimeista eikä muslimeista Saksassa 1990-luvulta lähtien. Tällä on haluttu vahvistaa ajatusta siitä, että muslimit ovat kansalaisia siinä missä muutkin.. 

Yksi tunnetuimmista euroislamin edustajista on lontoolainen imaami Ajmal Masroor, joka on arvostellut kovasanaisesti mm. Saudi-Arabian luomaa islamista.

Lähteet 

Islam maittain
Eurooppalainen kulttuuri
Pariisinsininen

Pariisinsininen eli milorinsininen eli rautasininen on tummansininen taiteilijoiden käyttämä väriaine. Se on melko myrkytön niin sanottu normaaliväri, vaikka se kemialtaan on ferrosyanidia, jossa on myrkyllinen syanidiryhmä. Väriä myydään myös maasälpään sekoitettuna, jolloin sitä kutsutaan berliininsiniseksi.

Pariisinsininen väriaine muuttuu kuumennettaessa ruskeaksi, jolloin sitä nimitetään berliininruskeaksi tai preussinruskeaksi. Väriaine koostuu tällöin hiilestä, ferrisyanidista,  ferrosyanidista ja rautaoksidista. Berliininruskea kuuluu normaaliväreihin, vaikka se onkin melko vähän käytetty.

Lähteet

Väriaineet
Charlotta Höglund

Charlotta Höglund (s. 13. tammikuuta 2005) on suomalainen pesäpalloilija. Höglund edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Roihuttaria. Hän pelaa ulkopelissä takakentällä. Höglund on pelannut urallaan 22 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut 21 juoksua ja kerännyt 97 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 20. elokuuta 2021.

Myös Höglundin sisko Camilla pelaa Superpesistä Roihuttarien joukkueessa.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 2005 syntyneet
Elävät henkilöt
Varsankieli

Varsankieli (Pentaglottis sempervirens) on lemmikkikasvilaji, joka on varsankielten ainoa laji. Alun perin se on kuvattu rastien (Anchusa) sukuun. Kasvi on monivuotinen karkeakarvainen ruoho ja kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Tyvilehdet ovat 10–20 cm pitkiä, pitkäruotisia, suikeita ja suippokärkisiä, varsilehdet ovat pienempiä. Viuhkokukinnot kasvavat pitkien lehtihankaisten perien päihin ja yhdessä viuhkossa on viidestä viiteentoista kukkaa, joiden teriö on kirkkaansininen, lähes yhden senttimetrin levyinen. Varsankieli esiintyy alkuperäisenä Länsi-Euroopassa: Ranskassa, Belgiassa, Espanjassa ja Portugalissa sekä tulokkaana joissain muissa Euroopan maissa. Sitä voidaan viljellä koristekasvina.

Lähteet 

Lemmikkikasvit
Valtiorikosylioikeus

Valtiorikosylioikeus (lyh. VRYO; ) oli vuosina 1918–1920 Suomessa toiminut tuomioistuin, joka tuomitsi Suomen sisällissotaan punaisten puolella osallistuneita valtiorikosoikeuksien ylempänä oikeusasteena.

Toiminta
Valtiorikosylioikeus perustettiin samassa yhteydessä ja samalla lailla kuin valtiorikosoikeudet. Niin sanottu tynkäeduskunta hyväksyi lain 28. toukokuuta 1918. Valtiorikosoikeuksien päätöksiin ei liittynyt normaalia  muutoksenhakuoikeutta, mutta tuomitut saivat anoa valtiorikosylioikeudelta armoa seitsemän päivän ajan tuomion antamisesta. Lisäksi valtiorikosoikeudet saattoivat itse alistaa oikeuskysymyksen ratkaisun valtiorikosylioikeudelle, jos vähintään kaksi valtiorikosoikeuden jäsentä sitä vaati. Valtiorikosylioikeuteen kuului seitsemän jäsentä, joista neljän jäsenen tuli olla lainoppineita ja aiemmin tuomareina toimineita sekä kahden jäsenen esiupseerin arvoisia sotilaita. Tuomarijäsenet nimesi senaatin oikeusosasto ja sotilasjäsenet armeija ylipäällikön esityksestä. Seitsemäs jäsen oli maallikko.

Valtiorikosoikeuksissa käsitellyistä 75 575:stä tapauksesta 27 467 eteni valtiorikosylioikeuden käsittelyyn. Näistä lähes kaikki olivat tuomittujen tekemiä armonanomuksia. Vain 464 tapausta alistettiin ylioikeuden ratkaistavaksi valtiorikosoikeuksien omasta pyynnöstä. Kahdessa kolmasosassa tapauksista valtiorikosylioikeus vahvisti valtiorikosoikeuden tuomion sellaisenaan, muissa tapauksissa se yleensä lievensi tuomiota. Vain hyvin pienessä osassa tapauksista tuomio koveni. Valtiorikosoikeuksien antamista 555:stä kuolemantuomiosta 274 vahvistettiin valtiorikosylioikeudessa.

Toisin kuin valtiorikosoikeudet, valtiorikosylioikeus käsitteli tapauksia vain kirjallisesti. Syytetyt eivät olleet itse paikalla. 

Valtiorikosylioikeus ja valtiorikosoikeudet lakkautettiin valtioneuvoston päätöksellä 1. kesäkuuta 1920 alkaen.

Osastojen puheenjohtajat
Valtiorikosylioikeus oli jaettu kahdeksaan osastoon. Syyskuussa 1918 osastojen puheenjohtajina toimivat seuraavat henkilöt:

I osasto: J. B. Nordgren
II osasto: A. W. Heikkilä (syyskuun lopussa tilalle tuli A. Cederberg).
III osasto: F. A. Pehkonen
IV osasto: V. A. Blåfield
V osasto: N. Hj. Neovius
VI osasto: A. A. Jusélius
VII osasto: B. F. Mölsé
VIII osasto: A. E. von Weissenberg.

Lähteet

Kirjallisuus
Kekkonen, Jukka: Laillisuuden haaksirikko: Rikosoikeudenkäyttö Suomessa vuonna 1918. Lakimiesliiton kustannus, Helsinki 1991.

Viitteet

Aiheesta muualla
Valtiorikosoikeudet ja valtiorikosylioikeus. Arkistojen portti.
Valtiorikosylioikeuden päätöstaltiot ja aktit sekä vuoden 1918 Sotavankilaitoksen vankikortisto tutkijoiden vapaaseen käyttöön Digitaaliarkistossa. Kansallisarkisto 5.12.2016.

Suomen entiset tuomioistuimet
Suomen sisällissota
Fo Guang Shan

Fo Guang Shan () on taiwanilainen buddhalainen järjestö, joka noudattaa mahajanan opetuksia. Nykyään järjestö hallinnoi Taiwanin suurinta temppelialuetta. Järjestön päämaja sijaitsee Kaohsiungissa.

Fo Guang Shan on yksi ns. Taiwanin neljästä suuresta vuoresta.

Historia 
Toukokuussa 1967 Fo Guang Shanin perustaja Hsing Yun osti 30 hehtaaria maata Dashun kylästä rakentaakseen paikalle luostarin. Kaksi kuukautta myöhemmin hän otti hoitaakseen aiemmin kristittyjen ylläpitämän vanhainkodin, jossa oli hieman yli 100 asukasta..

Järjestön laajeneminen jatkui 1970- ja 1980-luvuilla. Tuona aikana Fo Guang Shanin maille nousi mm. 36-metrinen Amitabha-buddhaa esittävä patsas vuonna 1975 ja Suurten sankarien halli rakennettiin 1985. Alkuperäisen temppelin ulkopuolelle aukesi myös yhteensä 200 temppeliä..

Elokuussa 1989 Fo Guang Shan antoi lyhytaikaisen luostarivihkimyksen tuhannelle maallikolle, jotka olivat ilmoittautuneet järjestön pitämään retriittiin. Tämä oli ensimmäinen kerta Kiinan historiassa, kun maallikoille tarjottiin tällainen mahdollisuus..

Vuosina 1997–2000 sulki pääluostarinsa yleisöltä taatakseen munkeille ja nunnille rauhallisen ympäristön. Vuonna 1998 Järjestö sai vastuulleen Buddhan hampaan säilyttämisen kiitoksena buddhalaisuuden hyväksi. Buddhan hampaita tunnetaan koko maailmassa ainoastaan kolme. Tämän pyhäinjäännöksen ympärille rakennettiin oma temppeli ja sittemmin museo. Fo Guang Shanin Buddha-museo valmistui vuonna 2011..

Fo Guang -yliopisto aloitti toimintansa vuonna 2000 Jiaoxin kylässä.

Toiminta nykyään 

Järjestö on pyrkinyt järjestämään ja ylläpitämään eri uskontojen välisiä keskusteluja Taiwanissa, jossa buddhalaiset muodostavat suurimman uskontokunnan (35,1 % koko väestöstä).

Fo Guang Shanilla on toimintaa myös Taiwanin ulkopuolella. Paikallisia osastoja on yhteensä 28 eri maassa (sekä Hongkongissa ja Macaolla). Toukokuussa 2021 järjestön malesialainen paikallisosasto järjesti varainkeruun ja lähetti 100 happikonsentraattoria Intiaan auttamaan maan happipulaa koronapandemian keskellä.

Fo Guang Shan toimii myös Manner-Kiinassa, jossa sillä on toimintaa neljässä isossa kaupungissa. Pekingin tuki järjestölle on myös kasvanut 2000-luvulla ja Hsing Yun on tavannut Kiinan nykyisen johtajan Xi Jinpingin kanssa useaan otteeseen ja Xi on kertonut lukeneensa Hsing kirjoittamia kirjoja.

Lähteet 

Buddhalaisuus Taiwanissa
Fagu Shan

Fagu Shan () on Taiwanissa toimiva buddhalainen hyväntekeväisyysjärjestö. Se on yksi niin sanotuista Taiwanin neljästä suuresta vuoresta.

Fagu Shanin katsotaan saaneen alkunsa vuonna 1978, kun munkki Sheng Yen aloitti pienen Nung Chan -luostarin apottina. Luostarin oppilaiden määrä lähti kasvuun, jonka jälkeen tilat jäivät pieneksi. Sheng osti siksi vuonna 1989 maata Uuden-Taipein liepeiltä Jinshanin kylästä..

Järjestön pyrkimyksenä on opettaa buddhalaisuutta ja ”rakentaa puhdas maa tähän maailmaan”. Fagu Shan pyrkii myös ympäristökasvatukseen Taiwanissa yhdessä monien muiden vastaavien järjestöjen kanssa.  

Fagu Shanin temppelissä on maailman suurin lootuskello. Perinteeksi on muodostunut, että kelloa soitetaan 108 kertaa uuden vuoden juhlimisen yhteydessä. Luku 108 kuvaa ihmisten 108 huolenaihetta ja on muutenkin tärkeä luku buddhalaisuudessa. Kellon 108. lyönti on ajoitettu siten, että se soi keskiyöllä vuoden vaihtuessa..

Fagu Shanin perustamat kaksi koulutuslaitosta yhdistyivät vuonna 2014 Dharmarummun vapaiden taiteiden instituutiksi (Dharma Drum Institute of Liberal Arts, 法鼓文理學院, DILA).

Lähteet 

Buddhalaisuus Taiwanissa
Uskonnolliset järjestöt
Taiwanilaiset järjestöt
Chung Tai Shan

Chung Tai Shan () on taiwanilainen buddhalainen hyväntekeväisyysjärjestö. Se on yksi ns. Taiwanin neljästä suuresta vuoresta.

Järjestön perustaja oli munkki Wei Chueh. Hän oli toiminut aktiivisesti munkkina jo 1960-luvun lopulta alkaen, ja perusti Chung Tai Shanin vuonna 1987. Järjestö kasvoi sen vuonna 2001 valmistunut päämajan on yksi maailman korkeimmista temppeleistä (135 metriä)..

Vaikka Chung Tai Shan luokitellaan hyväntekeväisyysjärjestöksi, se on arvostellut muita kaltaisiaan buddhalaisia järjestöjä kuten vaikkapa Tzu Chita. Järjestö on mm. väittänyt, että muiden järjestöjen keräämät isot rahasummat päätyvät lopulta apua saavien juomiseen. Chung Tai Shan sen sijaan katsoo omasta mielestään kehittävän ensisijaisesti ihmisen mieltä meditaation avulla..

Järjestöllä on noin 90 meditaatiokeskusta sekä Taiwanissa että ulkomailla.

Lähteet 

Buddhalaisuus Taiwanissa
Rafa Mir

Rafael Mir Vicente (s. 18. kesäkuuta 1997 Cartagena, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura 
24. marraskuuta 2015 Mir nostettiin Valencian edustusjoukkueeseen otteluun Las Palmasia vastaan silloisen päävalmentaja Nuno Espírito Santon toimesta. Ensimmäisen ottelunsa ammattilaisena hän pelasi 25. marraskuuta 2015 Mestarien liigan lohkovaiheessa venäläistä Zenit Pietaria vastaan. Ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa Mir pelasi 28. elokuuta 2016 Las Palmasia vastaan.

3. tammikuuta 2018 Mir siirtyi englantilaisseura Wolverhampton Wanderersiin ja teki joukkueen kanssa 4½-vuotisen sopimuksen. Joukkuetta valmensi tuolloin Mirille tuttu entinen Valencia-luotsi Nuno. Ensimmäisen ottelunsa joukkueessa hän pelasi kolme päivää myöhemmin FA Cupin kolmannella kierroksella Swansea Citya vastaan.

Tammikuussa 2020 Mir lainattiin 18 kuukauden pituisella lainasopimuksella Espanjan Segunda Divisiónissa pelanneeseen Huescaan. 17. heinäkuuta 2020 Mir teki kaksi maalia 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa Numanciaa vastaan, joka samalla ratkaisi seuran suoran nousun maan pääsarjaan seuraavaksi kaudeksi 2020–2021. 29. tammikuuta 2021 hän teki hattutempun ottelussa Real Valladolidia vastaan.

20. elokuuta 2021 Mir teki kuusivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rafa Mirin tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Rafa Mirin tilastot Soccerway-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Merja Kinnunen

Merja Kinnunen (2. heinäkuuta 1955 Kangasniemi – 15. toukokuuta 2021 Rovaniemi) oli suomalainen sosiologi ja professori emerita.

Kinnunen suoritti Tampereen yliopistossa sosiaalihuoltajatutkinnon (1985), yhteiskuntatieteiden kandidaatin tutkinnon (1990) ja lisensiaatin tutkinnon (1995). Yhteiskuntatieteiden tohtoriksi hän väitteli vuonna 2001 ja vuonna 2002 hänet nimitettiin yhteiskuntatieteelliseen tiedekuntaan sosiologian dosentiksi.

Urallaan Kinnunen toimi sosiologian assistenttina ja yliassistenttina Tampereen yliopistossa vuosina 1993–2006 ja Lapin yliopiston sosiologian professorina 1. elokuuta 2006 alkaen. Tutkimuksessaan hän keskittyi eritoten sukupuolittuneisiin valtarakenteisiin ja työelämän muutokseen. Esimerkiksi väitöskirjassaan hän tutki, miten samaa koulutusta ja työn vaativuutta edellyttävissä tehtävissä miespuoliset asemoituivat ylemmiksi toimihenkilöiksi ja naiset alemmiksi.

Kinnunen toimi myös Vastapaino-kustantamon hallituksen jäsenenä vuodesta 1990 alkaen ja puheenjohtajana vuosina 1996–2002, jolloin hän osallistui useiden kirjojen toimittamiseen. Westermarck-seuran johtokunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1996–2001 ja Sosiologia-lehden päätoimittajana vuosina 2003–2004. Westermarck-seura palkitsi Kinnusen merkittävästä elämäntyöstä sosiologiassa vuonna 2020. Lisäksi hän toimi Lapin yliopiston hallituksen jäsenenä vuosina 2007–2009 ja 2012–2014.

Kinnunen oli pidetty henkilö, ja esimerkiksi Lapin yliopistossa hänet valittiin vuoden opettajaksi vuonna 2015. Kinnunen menehtyi 65 vuoden ikäisenä Rovaniemellä 15. toukokuuta 2021.

Julkaisut

Lähteet 

Suomalaiset professorit
Suomalaiset sosiologit
Lapin yliopiston professorit
Vuonna 1955 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Etelä-Karjalan kauppakamari

Etelä-Karjalan kauppakamari on Etelä-Karjalassa toimiva elinkeinoelämän järjestö, joka edistää maakunnan alueella elinkeinoelämän toimintaedellytyksiä ja valvoo elinkeinoelämän etuja.

Järjestö tekee myös aloitteita ja antaa viranomaisille lausuntoja koskien elinkeinoelämää. Se harjoittaa myös tiedotus-, julkaisu-, koulutus-, neuvonta- ja tutkimustoimintaa.

Etelä-Karjalan kauppakamarin puheenjohtajana toimii Petri Krohns, ja toimitusjohtajana Mika Peltonen

Etelä-Karjalan kauppakamari on perustettu vuonna 1940.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etelä-Karjalan kauppakamari
 Keskuskauppakamari

Kauppakamarit
Etelä-Karjala
Rauman kauppakamari

Rauman kauppakamari on Rauman seudulla toimiva elinkeinoelämän järjestö, joka edistää maakunnan alueella yritystoiminnan toimintaedellytyksiä, kilpailukykyä ja etuja.

Järjestö vaikuttaa myös alueensa viranomaisiin yritykselle tärkeissä asioissa, ja järjestöllä on myös muun muassa neuvonta- ja koulutuspalveluita.

Rauman kauppakamarin puheenjohtajana toimii Mika Marttila, ja toimitusjohtajana Riikka Piispa. Hän aloitti tehtävässään vuonna 2018. Rauman kauppakamari on perustettu vuonna 1981.

Rauman seutukunnassa toimii myös Satakunnan kauppakamari.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Rauman kauppakamari
 Keskuskauppakamari

Kauppakamarit
Rauma
Tinalasite

Tinalasite on keramiikan valmistuksessa käytetty lasite, joka pohjautuu lyijylasitteeseen. Se on valkoinen, kiiltävä ja läpinäkymätön. Tinalasitusta on käytetty mm. fajanssin ja majolikan lasittamiseen, sekä saniteettiposliineissa.

Historiaa
Varhaisimmat tinalasitetut keramiikkaesineet tehtiin nähtävästi nykyisen Irakin alueella 700-luvulla. Mesopotamiasta ne levisivät Egyptiin 900-luvulla, ja sieltä muslimien hallitsemaan Andalusiaan. 1200-luvulla tinalasitteet levisivät Mallorcan kautta Italiaan, minkä takia tinalasitettuja esineitä kutsuttiin Italiassa nimellä "majolica" Mallorcan mukaan. Italiasta tekniikka levisi muualle Eurooppaan, ja mm. Hollannin Delftissä ja Englannissa valmistettiin runsaasti tinalasitettua keramiikkaa.

1700-luvun loppupuolella posliinin halpeneminen ja Englannissa kehitetty kermatavara (creamware) johtivat tinalasitetun käyttökeramiikan tuotannon romahdukseen. Tinalasitusta on käytetty paljon koriste-esineiden ja kaakelien, esim. azulejo-laattojen valmistuksessa.

Nykyään tinalasitusta on käytetty (usein yhdessä zirkoniumin kanssa) saniteettiesineiden (pesualtaat, WC-pöntöt ym.) lasitteena.

Prosessi

Tinalasitteissa käytetään tinadioksidia (SnO2). Hienojakoinen tinaoksidi on lasitteessa suspensiona, sirottaen ja absorboiden valoa. Mitä lähempänä tinaoksidipartikkelien koko on näkyvän valon aallonpituutta (n. 100-1000 nm), sitä läpinäkymättömämpi lasitteesta tulee. Korkeampi polttolämpötila johtaa tinaoksidin sulamiseen, jolloin lasitteesta tulee läpikuultavampi; toisaalta lasitteen lyijy kannustaa tinaoksidin uudelleenkiteytymiseen, mikä johtaa opaakimpaan lopputulokseen.

Lähteet

Keramiikka
Leave the Door Open

Leave the Door Open on Bruno Marsin ja Anderson .Paakin muodostaman superyhtye Silk Sonicin kappale, joka julkaistiin 5. maaliskuuta 2021 ensimmäisenä singlenä duon tulevalta esikoisalbumilta An Evening with Silk Sonic. Kappale saavutti singlelistan kärjen Yhdysvalloissa ja sijoittui 20 parhaan joukkoon myös Isossa-Britanniassa. Suomessa single nousi parhaimmillaan radiolistan sijalle 20. Singlen myynti ylitti tuplaplatinalevyrajan Yhdysvalloissa vuoden 2021 elokuussa.

Kappaleen ovat kirjoittaneet Brandon Anderson, Dernst ”D’Mile” Emile II, Bruno Mars ja Brody Brown. Sen tuottivat Bruno Mars ja D’Mile.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2021 kappaleet
Bruno Marsin kappaleet
Yhdysvaltalaiset R&B-kappaleet
Yhdysvaltain singlelistan ykköset
Pohjois-Atlantin sopimus

Pohjois-Atlantin sopimus (; ) eli niin sanottu Washingtonin sopimus on Washington DC:ssä 4. huhtikuuta 1949 allekirjoitettu Naton peruskirja. Sopimus perustuu Yhdistyneiden kansakuntien (YK) peruskirjan 51 artiklaan oikeudesta yhteiseen puolustautumiseen.

Pohjois-Atlantin sopimuksen allekirjoittavat ovat vahvistaneet sitoutuvansa YK:n peruskirjan tarkoituksiin ja periaatteisiin. Naton tavoite on taata jäsentensä vapaus ja turvallisuus poliittisin ja sotilaallisin keinoin. Sopimuksessa on yhteensä 14 artiklaa.

Allekirjoittajat

Perustajajäsenet 
  – allekirjoittajat ulkoministeri Dirk Stikker ja suurlähettiläs Eelco van Kleffens
  – allekirjoittajat pääministeri ja ulkoministeri Paul-Henri Spaak ja suurlähettiläs Robert Silvercruys
  – allekirjoittajat ulkoministeri Bjarni Benediktsson ja suurlähettiläs Thor Thors
  – allekirjoittajat ulkoministeri Carlo Sforza ja suurlähettiläs Alberto Tarchiani
  – allekirjoittajat ulkoministeri Lester B. Pearson ja suurlähettiläs H. H. Wrong
  – allekirjoittajat ulkoministeri Joseph Bech ja suurlähettiläs Hugues Le Gallais
  – allekirjoittajat ulkoministeri Halvard Lange ja suurlähettiläs Wilhelm von Munthe af Morgenstierne
  – allekirjoittajat ulkoministeri José Caeiro da Mata ja suurlähettiläs Pedro Teotónio Pereira
  – allekirjoittajat ulkoministeri Robert Schuman ja suurlähettiläs Henri Bonnet
  – allekirjoittajat ulkoministeri Gustav Rasmussen ja suurlähettiläs Henrik Kauffmann
  – allekirjoittajat ulkoministeri Ernest Bevin ja suurlähettiläs Oliver Franks, Baron Franks
  – allekirjoittaja valtiosihteeri Dean Acheson

Myöhemmin liittyneet

Lähteet

Aiheesta muualla 

1900-luvun kansainväliset sopimukset
1949
Kylmä sota
Nato
Oikeushistoria
Poliittinen historia
Sotahistoria
Gunnar Emil Bonsdorff

Gunnar Emil Bonsdorff (16. maaliskuuta 1877 Turku – 25. helmikuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja.

Bonsdorffin vanhemmat olivat kollegiasessori, lääkäri Erik Johan Emil Bonsdorff ja Hedvig Emilia Rotkirch ja puoliso vuodesta 1908 Sigrid (Syssy) Linnea Rose Marie Bergqvist. Vuonna 1896 Helsingissä ylioppilaaksi tullut Bonsdorff valmistui diplomi-insinööriksi 1900. Valmistuttuaan hän toimi Kankaan paperitehtaan insinöörinä 1900–1901, teki opintomatkan Wieniin ja työskenteli sitten Saksassa ja Yhdysvalloissa vuoteen 1904. Bonsdorff oli Valkeakosken paperitehtaan insinööri 1904–1905, paperitehtaan johtaja Ranskassa 1905–1906, Nokian teknillinen johtaja 1906–1918 ja toimeenpaneva johtaja 1918–1919 ja Kymi-yhtiön teknillinen johtaja vuodesta 1919. Hänellä oli myös useita alansa luottamustoimia, kuten Suomen vesivoimayhdistyksen puheenjohtajuus. Nokian suojeluskunnan päällikkönä Bonsdorff toimi 1918 ja myöhemmin vielä rahastonhoitajana.

Lähteet

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Joseph Golinkin

Joseph Webster Golinkin (10. syyskuuta 1896 Chicago – 8. syyskuuta 1977 New York) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija ja Yhdysvaltain laivaston peräamiraali (). Hän suunnitteli myös painotöinä yhdysvaltalaisia postimerkkejä.

Vuonna 1932 Golinkin osallistui Los Angelesin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa taidegrafiikassa teoksellaan "Leg Scissors".

Lähteet

Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Yhdysvaltalaiset taiteilijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Yhdysvaltalaiset amiraalit
Viimeinen romantikko

Viimeinen romantikko on suomalaislaulaja Ellinooran kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2021. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet ”Dinosauruksii” ja ”Meille käy hyvin”. Näistä ensimmäinen nousi Radiolistan kärkeen ja vietti siellä yhteensä kahdeksan viikkoa.

Albumi saavutti ensimmäisen sijan Suomen virallisella albumilistalla ja fyysisellä albumilistalla.

Tausta 
Ellinooran edellinen albumi, Vaaleanpunainen vallankumous, julkaistiin syksyllä 2019. Saman vuoden joulukuussa Ellinoora julkaisi itsenäisyyspäiväksi tilaustyönä tehdyn ”Hiljaisii heeroksii” -singlen, jolla vierailee Juha Tapio. Kolmas albumi on viimeinen osa popalbumien trilogiaa, jonka aloitti Villi lapsi vuonna 2016. Ellinoora itse pitää kolmatta albumiaan tähänastisista parhaana.

Albumin tekeminen alkoi vuonna 2020, jolloin syntyi ”Dinosauruksii”-single. Albumissa on hieman elokuvallisia elementtejä ja sitä pidetään jonkinlaisena tarinakokoelmana, jossa kertojahahmo on oman elämänsä päähenkilö. Kappaleissa käsitellään muun muassa yksinäisyyttä ja rakkautta.

Ellinoora on sanoittanut kaikki albumin kappaleet itse ja säveltänyt ne yhdessä Samuli Sirviön kanssa. Sirviö on myös tuottanut albumin.

Julkaisu 
Kolmannen albumin ensimmäinen single, ”Dinosauruksii”, julkaistiin 20. marraskuuta 2020. ”Meille käy hyvin” -kappale julkaistiin toisena singlenä seuraavana keväänä, 21. toukokuuta 2021. 

Elokuussa 2021 tiedotettiin, että koko albumi tullaan julkaisemaan 24. syyskuuta 2021. Se julkaistaan digitaalisesti, CD:nä ja vinyylinä. Tämän lisäksi julkistettiin albumin nimi sekä kansikuva. Samalla ilmoitettiin, että Ellinoora lähtee loppuvuodesta albumin nimeä kantavalle kiertueelle.

Kappaleet

Listasijoitukset

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Suomalaiset popalbumit