joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Terhi Suominen

Terhi Maija Suominen on suomalainen tutkija. Hän on Suomen Atlantti-seuran pääsihteeri. Vuonna 2018 hän toimii tutkijana Naton Roomassa sijaitsevassa puolustusakatemiassa, jossa hän tutkii Suomen Nato-kumppanuutta. Hän on organisaatiossa ensimmäinen suomalainen siviilihenkilö.

Suominen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri.

Julkaisut
 Networks in the Baltic Sea region. Terhi Suominen, Esko Antola, Hiski Haukkala. Turku: University of Turku, 2000 (Working papers 5. Jean Monnet Unit, University of Turku, ISSN 1455-9633) ISBN 951-29-1692-4
 Networks in the Baltic Sea Region. Terhi Suominen, Esko Antola, Janne Mikkonen. Turku: University of Turku, 2001. ([Working papers 11. Jean Monnet Unit, University of Turku], ISSN 1455-9633)
 Euroopan turvallisuus ja Suomi. toimittaneet Terhi Suominen ja Axel Hagelstam. Turku: Suomen Atlantti-seura, 2003. (Occasional papers no 3. The Atlantic Council of Finland)
 The United States and the world: contributions to the Conference on "The United States and the World" organised by the Atlantic Council of Finland in Helsinki on 21 November 2003. edited by Terhi Suominen and Eero Kytömaa. Helsinki: Atlantic Council of Finland, 2004. (Occasional papers 4, The Atlantic Council of Finland)
 Kun Suomi kääntyi. toim. Terhi Suominen. Turku: Schuman-seura, 2006 (Julkaisuja no. 2, Schuman-seura ry) ISBN 952-99376-1-X
 Suomi ja Nato: Suomen Atlantti-seuran 10-vuotisjulkaisu''. toim. Terhi Suominen ja Jyrki Karvinen. Helsinki: Suomen Atlantti-seura: 2009 ISBN 978-951-628-493-7

Lähteet

Suomalaiset järjestöjohtajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Virtuaalimetodi

Virtuaalimetodi tai virtuaalifunktio (, ) on olio-ohjelmointikielien ominaisuus, jolla perintää käyttävä olio voi korvata yliluokassa olevan metodin toteutuksen toisella. Virtuaalimetodeja tukevia kieliä ovat esimerkiksi C++ ja Object Pascal.

Virtuaaliosoitin () on funktio-osoittimen tapaus, jolla virtuaalimetodeihin viitataan.
Virtuaaliosoittimet sijoitetaan ajonaikaisesti virtuaalimetoditaulukkoon (, ).

Mikäli perityssä luokassa ei ole toteutusta virtuaalimetodille kutsut tehdään kantaluokan toteutukseen.
Abstrakti pure virtual metodi, jolla ei ole toteutusta kantaluokassa on pakko toteuttaa perityssä luokassa.

class Geometria
{
    virtual float pinta_ala() = 0; // pure virtual
    virtual int verteksilukum() { return 0; } // oletustoteutus
};

class Kolmio : public Geometria
{
    virtual float pinta_ala(); // määrittely
};

float Kolmio::pinta_ala() // toteutus
{
     return 42.0;
}

// kutsut virtuaalikutsujen kautta
Geometria *p = new Kolmio(); // käytetään kantaluokan osoitinta, ei tarvitse tietää varsinaista tyyppiä
float a = p->pinta_ala(); // perityn luokan toteutus
int l = p->verteksilukum();  // kantaluokan toteutus

Katso myös 
 Osoitin (ohjelmointi)

Lähteet

Viitteet

Olio-ohjelmointi
Hengen pitimet


Hengen pitimet on Mokoman kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2018. Se äänitettiin Hämeenlinnassa Sound Supreme -studiolla Janne Saksan johdolla, ja sen miksauksesta vastaa edeltävän varsinaisen studioalbumin tapaan Jens Bogren.

Albumi julkaistiin myös Japanissa levymerkillä Marquee Avalon. Yhtye juhlisti albumin julkaisua Tokion Space ODD-klubilla.

Taustaa 
Yhtye ilmoitti uuden studioalbuminsa valmistumisesta 15. maaliskuuta 2018, jolloin laulaja Marko Annala kuvaili albumia näytön paikaksi viimeisimmän varsinaisen studioalbumin Elävien kirjoihin tuomille yhtyeen uusille faneille. Annala on kuvaillut albumin tematiikkaa seuraavanlaisesti:

Vastaanotto 

Soundin ennakkokuuntelussa Hengen pitimet sai suitsutusta, ja se nostettiin yhtyeen parhaimmaksi albumikokonaisuudeksi sitten viimeisimmän studioalbumin.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2018 albumit
Mokoman albumit
Maaginen numero

Maaginen numero tai taikanumero () on tietue, joka kertoo binääritiedoston tiedostomuodon tai tietoliikenneprotokollissa käytetyn protokollan. Niillä on tietotekniikassa myös muitakin merkityksiä kuten virheenjäljityksessä. Maaginen numero on yleensä heti tiedoston tai verkkoviestin alussa tai lähellä sen alkua. Unix ja Unixin kaltaiset käyttöjärjestelmät käyttävät pääasiassa tiedoston alussa olevaa tunnistetta, jotka ovat kuvattu magic -tiedostossa.
Tiedostomuotojen tunnistamiseen on käytetty myös tiedostopäätteitä, joita käytetään muun muassa Microsoftin käyttöjärjestelmissä ja hajanaisesti muissa käyttöjärjestelmissä.

Virheenjäljityksessä 
Tietomuotojen tunnistamisen lisäksi numeroita käytetään virheenjäljityksessä eri tarkoituksiin.

Microsoft Visual Studion käyttämiä arvoja:
 0xCD - puhdas muisti: varattu mutta ei ole kirjoitettu
 0xDD - kuollut muisti: vapautettu alue jota ei pitäisi enää olla käytössä
 0xFD - aitamuisti: muistialueen rajaamiseen, jolla havaitaan ylikirjoitukset tai alikirjoitukset
 0xAB - LocalAlloc():in varauksesta
 0xBAADF00D - LocalAlloc():in varauksesta LMEM_FIXED-parametrilla, muistia johon ei ole vielä kirjoitettu
 0xCC - alustamattomiin muuttujiin sijoitettu arvo

Muistialueessa voidaan havaita arvoja kuten 0xCDCDCDCD tai 0xDDDDDDDD näistä johtuen.

Tietoliikenteessä 
Esimerkkejä maagisien numeroiden käytöstä tietoliikenteessä:
  ja , The Point-to-Point Protocol (PPP)

Katso myös 
 shebang

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Linuxin ytimessä käytetyt numerot 

Tietotekniikka
Kilis

Kilis on kaupunki Etelä-Turkissa Kilisin maakunnassa lähellä Turkin Syyrian vastaista rajaa. Vuonna 2013 kaupungissa oli arviolta 85 119 asukasta.

Historia

Nykyinen Kilis sijaitsee mahdollisesti Assyrian valtakaudella mainitun Kilisin kaupungin paikkeilla. Roomalaiset tunsivat paikan nimellä Ciliza sive Urmagiganti, ja se mainitaan patriarkka Dionysiuksen vastaisen kapinan yhteydessä vuonna 817. Muuten kaupunki on ollut keskiajalla jokseenkin merkityksetön. Historiallisesti suhteellisesti tärkeämpi on ollut kulkureittien varrella sijainnut Azaz, josta Kilis on kuitenkin sittemmin kasvanut ohi. Bysantin valtakunnan jälkeen aluetta hallitsivat hamanidit, ja Bysantin mainitaan tehneen sotaretken alueelle. Hamanidit eivät olleet suostuneet maksamaan tribuuttia vuoden 969 sopimuksen mukaisesti ja Kilisin asukkaat vietiin vankeina Bysantin valtakuntaan. Ristiretkeläiset lienevät vallanneen Kilisin Azazin kukistumisen yhteydessä vuonna 1118 tai 1119, ja vuonna 1124 aluetta hävitti turkmeeniemiiri Balak, joka nousi myöhemmin Aleppon hallitsijaksi. Saladin valloitti Azazin ristiretkeläisiltä vuonna 1150, ja Kilisin voidaan olettaa kukistuneen samassa yhteydessä.

1500-luvulla Kilis oli druusilaisen Jumblatt-suvun kotipaikkakunta. Vuonna 1891 kaupungissa oli arviolta 20 000 asukasta, ja heistä 15 000 oli muslimeja. Kaupungissa asuneet armenialaiset karkotettiin 28. heinäkuuta 1915 armenialaisten kansanmurhan alkaessa. Britit miehittivät kaupungin ensimmäisessä maailmansodassa 6. joulukuuta 1918 ja myöhemmin kaupunkia miehittivät ranskalaiset joukot. Kaupunki palautettiin Turkille vuonna 1921. Syyrian sisällissodan aikana Kilisin puolelle rajaa on osunut raketteja, joiden takia monet pakenivat turvallisempiin osiin Turkkia. Toisaalta kaupunkiin on tullut myös pakolaisia Syyriasta.

Väestö
Kilisin asukasluku vuonna 2000 oli 70 670 ja vuonna 2013 arviolta 85 119. Vuonna 1948 sen väkiluku oli 24 000.

Lähteet

Turkin kaupungit
Torvald

Torvald tai Thorvald on pohjois­mainen miehen etunimi. Nimen muinaisskandinaavinen alkumuoto oli Þórvaldr, ja se merkitsee Torin hallitsijaa: se on muodostettu yhdistämällä Tor (Þórr-jumalan nimeen sana valdr, joka merkitsee hallitsijaa.

Suomessa nimi Torvald on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1015 ja Thorvald 285 henkilölle. Suurin osa heistä on syntynyt vuosien 1900 ja 1960 välisenä aikana. Torvaldin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 27. maaliskuuta.

Tunnettuja Torvaldeja ja Thorvaldeja 

 Thorvald Aagaard (1877–1937), tanskalainen säveltäjä
 Torvald Appelroth (1902–1984), suomalainen miekkailija
 Thorvald Bindesbøll (1846–1908), tanskalainen arkkitehti
 Thorvald Eigenbrod (1892–1977), tanskalainen maahockeypelaaja
 Thorvald Ekholm (1913–1990), Suomen korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos 
 Torvald Ekman (1900–1981), suomalainen kenraaliluutnantti 
 Thorvald Lammers (1841–1922), norjalainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja oopperalaulaja
 Torvald Lillja (1907–2001), suomalainen teollisuusneuvos
 Thorvald Nyblin (1871–1942), Suomessa toiminut norjalaissyntyinen valokuvaaja
 Thorvald Oljemark (1906–1938), suomalainen kartanonomistaja ja kansallissosialisti
 Thorvald Stauning (1873–1942), Tanskan pääministeri 1924–1926 ja 1929–1942
 Thorvald Steen (s. 1954), norjalainen kirjailija
 Thorvald Stoltenberg (1931–2018), norjalainen poliitikko, ministeri ja diplomaatti
 Thorvald Strömberg (1931–2010), suomalainen kajakkimeloja ja olympiavoittaja 
 Thorvald Thiele (1838–1910), tanskalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko
 Torvald Torén (1945–2001), ruotsalainen urkuri

Lähteet 

Etunimet
Kalāt (Pakistan)

Kalāt on kaupunki Pakistanin Balochistanin provinssissa. Vuonna 2017 sen asukasluku oli 36 796. Aikanaan kaupunki oli Kalatin kaanien keskus.

Historia

Kalāt tunnettiin sen varhaisen historian aikana kahdella eri nimellä, Kalat-i-Sewa tarunomaisen hindulaisen kuninkaan mukaan tai nimellä Kalat-i-Nicari paikallisen brahui-heimon mukaan. Nykyinen Kalāt lienee varhaisissa islamilaisissa lähteissä mainittu Kizkanan tai Kikan sekä kiinalaisen buddhalaisen pyhiinvaeltajan Xuanzangin mainitsema Ki-kianga. Kizkanan mainitaan 900-luvulla paikallisen hallitsijan keskuksena. Ibn Hawqalin mukaan hänen nimellä Mu'tazz bin Ahmad tuntema hallitsija oli abbasidien vasalli. Ghaznavidien valtakaudella Mahmud Ghaznilaisen mainitaan käyneen alueella metsästämässä leijonia.

1400-luvulta lähtien Kalātia hallitsivat brahuiden kambarani-heimo, joista myöhemmät Kalatin kaanit polveutuivat. 1700-luvulla Kalatin kaanit olivat ensin Nadir Šahin ja sittemmin Ahmad Šah Dorranin vasalleja. Kalatin kaani Nasir Khan rakennutti Kalātin linnoituksen (Mīrī), joka toimi sittemmin myös kaanin palatsina. C. Mason kuvaili 1830-luvulla Kalātissa olleen noin 800 taloa, eli kaupungin asukasluku lienee ollut kolme-neljätuhatta. Britit miehittivät kaupunkia jonkin aikaa ensimmäisen afgaanisodan aikana vuonna 1839, ja Kalatin kaanikunnasta tuli brittien protektoraatti vuonna 1876. Vuonna 1935 Kalātiin iski maanjäristys, joka teki suuria tuhoja myös Quettassa ja Mustangissa. Vuodesta 1948 lähtien Kalāt on ollut osa Pakistania.

Väestö
Kalātin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 36 796. Kaupungin asukkaat ovat etniseltä taustaltaan pääosin brahuita tai balucheja.

Lähteet

Pakistanin kaupungit
Barbro Boldt

Barbro Beatrice Boldt (o.s. Inberg; 8. heinäkuuta 1913 Helsinki – 30. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kirjastoneuvos, joka toimi Suomen ruotsinkielisten kirjastojen tarkastajana 1944–1980.

Boldt työskenteli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjaston amanuenssina 1934–1937, Vaasan kaupunginkirjaston assistenttina 1937–1939 ja Vallilan sivukirjaston johtajana 1939–1944. Hänet nimitettiin vanhemmaksi kirjastotarkastajaksi Valtion kirjastotoimistoon vuonna 1944, ja hän jäi virasta eläkkeelle vuonna 1980. Hän edisti erityisesti maaseudun kirjasto-oloja. Lisäksi hän opetti kirjastonhoitajia Svenska social- och kommunalhögskolanissa. Boldtille myönnettiin kirjastoneuvoksen arvonimi vuonna 1980.

Barbro Boldtin puoliso oli eversti Lauri Boldt ja lapsia ekonomisti Peter J. Boldt, psykoanalyytikko Barbara Mattsson ja toimittaja Jolin Boldt.


Julkaisuja

Lähteet
 
 Vem och vad? Biografisk handbok 1967, s. 55. Helsingfors 1966.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Barbro Boldtin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. (Maksullinen artikkeli.)

Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Suomalaiset kirjastonhoitajat
Taiga (vuoristorata)

Taiga on Linnanmäellä sijaitseva vuoristorata. Sen pituus on noin 1,1 kilometriä, huippunopeus 106 km/h ja korkeus 52 metriä (merenpinnasta 71,3 metriä). Taigan tieltä jouduttiin purkamaan, Vonkaputous, Vekkula ja Kot Kot -laitteet, sekä muutamia kioskirakennuksia. Taigassa on kaksi junaa, joihin kumpaankin mahtuu 16 henkilöä. Sen kapasiteetti on 860 matkustajaa tunnissa.

Taigassa juna saa alkuvauhtinsa lineaarisynkronimoottorissa, jossa junan vaunu muodostaa osan suoran muotoista sähkömoottoria. Kun junan vauhti alun jälkeen hidastuu, alkaa noin 60 metriä pitkä suora, jonka kohdalla tapahtuu toinen sysäys, ensimmäistä suuremmalla lineaarisynkronimoottorilla. Sen avulla juna nousee radan korkeimpaan kohtaan. Radan lopussa juna pysäytetään magneetin voimalla. Matka kestää noin minuutin. Vaunun keskinopeus on noin 70 kmh ja huippunopeus vähän yli 100 kmh.

Huvipuistot ja laitevalmistajat panostavat yhä enemmän laitteiden teemoittamiseen: esimerkiksi Mack Ridesin toimittama Taigan kanssa samaan tekniikkaan perustuva Helix Lisebergissä Göteborgissa on teemoitettu avaruusaluksen lennoksi. Taigan taustatarina taas on kotkan lento: jonotusalue ja lastausalue kuvastaa kotkan pesää ja juna kotkaa liitämässä taigan yllä. Laitteen ajokokemusta onkin kuvailtu petolinnun lailla "lentämiseksi".

Taigan hinta on yli 10 miljoonaa euroa ja se on suomalaisten huvipuistojen historian suurin investointi tähän asti. Taigan toimitti sveitsiläinen ratalaitevalmistaja Intamin, joka on toimittanut Linnanmäelle myös Kirnun, Hurjakurun ja Panoraaman.

Radan perustustyöt aloitettiin kesällä 2018, ja pystytys alkoi elokuussa 2018. Rata avattiin yleisölle tiistaina 18. kesäkuuta 2019.

Tekniset tiedot 
 Korkein kohta: maan pinnasta 52 metriä, 
 Radan pituus: 1 104 metriä
 Suurin nopeus: 106 km/t
 Valmistaja: Intamin, Sveitsi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Linnanmäen virallinen Taigan ajovideo Youtubessa
Ilta-sanomat: Linnanmäki paljasti jättimäisen uutuus­laitteensa: ”Huippu­nopeus on 106 km / h”

Vuoristoradat
Linnanmäki
Kjerstin Dellert

Kjerstin Häggbom Dellert (4. marraskuuta 1925 Tukholma – 5. maaliskuuta 2018 Solna) oli ruotsalainen oopperalaulaja (sopraano), joka esiintyi myös Suomessa. Dellertin oopperaura alkoi Göteborgissa vuonna 1951 (Kaunis Helena), ja seuraavana vuonna hän siirtyi Tukholmaan Kuninkaalliseen oopperaan, jossa hän työskenteli vuoteen 1979 saakka. Suomen Kansallisoopperassa hän esitti Toscan ja Carmenin nimiosat sekä La Bohèmen Mimin. Hänen ohjelmistonsa ulottui draamallisista sopraanorooleista koomisiin mezzosopraano-osiin. Hän esitti myös ennakkoluulottomasti operetti-, musikaali- ja iskelmämusiikkia, ja hänen esityksiään on julkaistu levytyksinä. Vuodesta 1976 hän johti Ulriksdalin linnan teatteria.

Julkaisuja

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kjertin Dellert. Svenskt kvinnobiografiskt lexikon.

Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Ruotsalaiset oopperalaulajat
Sopraanot
Queen of Time

Queen of Time on Amorphiksen kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 18. toukokuuta 2018. Levyn on tuottanut edellisen albumin tavoin ruotsalainen Jens Bogren.

Albumi on noussut Suomen virallisella listalla ensimmäiseksi ja kolmanneksi Ruotsissa, Sveitsissä ja Isossa-Britanniassa sekä neljänneksi Saksassa.

Alkuperäinen basisti Olli-Pekka Laine palasi Amorphiksen riveihin tämän albumin myötä Niclas Etelävuoren erottua yhtyeestä huhtikuussa 2017. Näin ollen Queen of Time on ensimmäinen albumi vuoden 1994 Tales from the Thousand Lakes -albumin jälkeen, jolla soittavat kaikki alkuperäisen kokoonpanon jäsenet täydennettynä Tomi Joutsenella ja Santeri Kalliolla.

Kappaleet 
Sanoitukset: Pekka Kainulainen, Ike Vil (englanninkielinen käännös). Sovitukset: Amorphis ja Jens Bogren.

Kokoonpano 
 Tomi Joutsen – laulu
 Tomi Koivusaari – rytmikitara
 Esa Holopainen – soolokitara
 Olli-Pekka Laine – bassokitara
 Santeri Kallio – kosketinsoittimet
 Jan Rechberger – rummut

Vierailijat 
 Hellscore – kuorolaulu
 Noa Gruman – kuorosovitukset, kuoronjohto, ”Ofra Haza” -laulu
 The Orphaned Land Oriental Orchestra – jousisoittimet
 Francesco Ferrini – orkesterisovitukset
 Mumin Sesler – orkesterinjohto
 Matteo Sisti ja Chrigel Glanzmann – huilut
 Anneke van Giersbergen – laulu kappaleessa ”Amongst Stars”
 Jørgen Munkeby – saksofoni kappaleessa ”Daughter of Hate”
 Affif Merhej – ud kappaleessa ”The Golden Elk”
 Albert Kuvezin – kurkkulaulu kappaleessa ”The Bee”
 Pekka Kainulainen – kerronta kappaleessa ”Daughter of Hate”
 André Alvinzi – kosketinsoittimet kappaleessa ”The Bee”
 Ville Riippa – vokooderi

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 
 Metalliluola: 9-/10
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Amorphisin albumit
Vuoden 2018 albumit
Stora Herrö

Stora Herrö on saari Espoon Suvisaaristossa. Se on yksi Espoon kaupungin ulkoilusaarista. Stora Herrö sijaitsee Pentalan eteläpuolella ja Medvastön kaakkoispuolella noin 2,5 kilometriä Suvisaariston pääsaarista lounaaseen. Etäisyys Soukanniemen Amiraalinsatamaan on kolmisen kilometriä.

Lilla Herrö on kasvanut maankohoamisen seurauksena lähes kiinni Stora Herröhön. Saaria erottaa toisistaan Herröviken. Espoon ulkoilusaarista Rövaren ja Kaparen sijaitsevat Stora Herrön itäpuolella. Saaren eteläpuolella sijaitsee pieni Herrökobbenin saari.

Stora Herrön pinta-ala on 44,3 hehtaaria. Sen metsät ovat pääosin kalliomännikköä, kuusia kasvaa siellä täällä. Stora Herrön keskiosassa on Söderviken-niminen lahti, jonka rannalla on suhteellisen pieni saraneva. Suurimmalta osin Stora Herrön rannat ovat kalliota ja kivikkoa, saaren itäosassa on jonkin verran myös hiekkaisia lahdelmia.

Stora Herrön luoteisrannalla on pieni saaristovenelaituri ja saaren keskiosassa sijaitsee puinen näköalatorni. Stora Herrössä on myös kaksi pienehköä uimarantaa. 

Espoon ja Kirkkonummen raja kulkee Pentalan ja Medvastön välistä salmea eli Pentalasundetia lounaaseen; pienen Brudholmenin saaren itärannalla se kääntyy kohti kaakkoa ja halkaisee Lilla Herrön, Stora Herrön ja Herrökobbenin siten, että kunkin saaren etelä- ja länsiosa on Kirkkonummen hallinnollisella alueella.

Stora Herrö on osa Uudenmaan maakunnallista virkistysalueverkostoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Stora Herrö, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
Saariston osayleiskaavaluonnos (Selostus (pdf, 2481 kt)) 
Geocaching.com
 Retkipaikka.fi
Venelehti.fi

Espoon saaret
Kirkkonummi
Suvisaaristo
Paramara

Paramara-dynastia oli nykyisen Pohjois-Intian keskiosassa valtaa pitänyt rajput-dynastia. Dynastian alkuperästä ei ole varmuutta, mutta Paramara-klaani nousi valtaan 1000-luvulla ja sillä oli huomattava poliittinen vaikutusvalta hallitsemillaan alueilla. Paramara-dynastian valtaa kesti vuoteen 1305 asti, jolloin Delhin sulttaanikunnan sulttaani Ala ud din Khilji valloitti sen.

Lähteet 

Intian kuningaskunnat
Intian historia
Pamela Mars-Wright

Pamela Diane Mars-Wright (o.s. Mars, s. 1960 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen perijätär, yritysjohtaja, miljardööri ja hyväntekijä. Hän toimii esimerkiksi panimokonserni Heinekenin hallituksessa.

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 296. rikkaimmaksi ihmiseksi (jaettu sijoitus) ja 30. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 5,9 miljardia dollaria. Tämä vastasi noin 8 prosentin osuutta hänen isoisoisänsä Frank C. Marsin perustamasta, nykyään erityisesti makeisia, elintarvikkeita ja eläinruokaa tuottavasta Mars-konsernista. Hän on edesmenneen Forrest Mars nuoremman (1931–2016) tytär. Pamelalla on kolme siskoa (Marijke Mars, Valerie Mars ja Victoria Mars), joilla kullakin on vastaava omistusosuus Mars-yhtiöstä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Marc Smith (6.10.2008) World exclusive: Pamela Mars-Wright on life at Mars, Inc  (campdenfb.com)
Pamela "Pam" Mars-Wright  (bloomberg.com)

Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat
Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Yhdysvaltalaiset hyväntekeväisyyden harjoittajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Jeanne d’Albret

Jeanne d’Albret eli Jeanne III (16. marraskuuta 1528 – 9. kesäkuuta 1572) oli ranskalainen Navarran kuningatar, kirjailija, uskonnollisen reformaation kannattaja ja hugenottien voimahahmo.

Hän oli Navarran kuninkaan Henri d’Albretin ja Ranskan kuninkaan sisaren Margareeta Navarralaisen tytär. Hänen poikansa oli Navarran ja Ranskan kuningas Henrik IV.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Navarran kuninkaalliset
Ranskalaiset aateliset
Ranskalaiset kirjailijat
Vuonna 1528 syntyneet
Vuonna 1572 kuolleet
Gurjara-Pratihara

Gurjara-Pratihara-dynastia oli keskiajan hindudynastia nykyisen Intian pohjoisosassa. Dynastian alkuperä on epäselvä, aiemmin heidän uskottiin polveutuneen Intiaan 600-luvulla asettuneista hunneista, jotka myöhemmin sekoittuivat kasaareihin. Nykyisin useimmat historioitsijat uskovat heidän olleen alun perin gujarateja. Dynastia nousi valtaan alueella 700-luvulla. Dynastian vaikutusvalta hiipui sisäisiin kiistoihin ja lopullisesti sen katoaminen on liitetty muslimien Intian valloituksiin.

Lähteet 

Intian kuningaskunnat
Intian historia
Chandela

Chandela oli nykyisen Pohjois-Intian alueella hallinnut rajput-klaani. Sen uskotaan hallinneen alueella 800-luvulta lähtien. Heidän perintönään on Kalinjarin linnake Uttar Pradeshin osavaltion alueella. Vuonna 1023 Chandela menetti linnakkeen hallinnan Ghaznavideille ja vuosisadan loppuun mennessä Chandelan valta oli jo hiipunut.

Lähteet 

Intian kuningaskunnat
Intian historia
Neutronitähtijärjestelmien elinkelpoisuus

Neutronitähtijärjestelmien elinkelpoisuus tarkoittaa sen arviointia ja kartoittamista, onko neutronitähteä kiertävillä planeetoilla ja kuilla mahdollista olla elämää.

Neutronitähteä kiertävän elinkelpoisen planeetan täytyy olla mittaluokaltaan 1–10 Maan massaa. Mikäli planeetta on kevyempi, sen kaasukehä häviäisi. Sen kaasukehän täytyy olla myös riittävän paksu, jotta sen emotähdestä saapuva voimakas röntgensäteily muuttuu sen pinnalla lämmöksi. Silloin se voisi olla lämpötilaltaan sopiva elämälle.

Jos planeetalla on tarpeeksi voimakas magneettikenttä eli magnetosfääri, se suojaa emotähden voimaperäiseltä aurinkotuulelta. Näin planeetan kaasukehä voisi säilyä useita miljardeja vuosia. Sellaisen planeetan pinnalla voisi esiintyä nestemäistä vettä.

Hollantilainen tutkimusryhmä julkaisi aiheesta artikkelin Astronomy & Astrophysics -lehdessä joulukuussa 2017.

Katso myös 
 Punaisten kääpiötähtijärjestelmien elinkelpoisuus
 Kuiden elinkelpoisuus
 K-tyypin pääsarjan tähtijärjestelmien elinkelpoisuus

Lähteet 

Astrobiologia
Avaruuden asuttaminen
Ma'arrat Masrin

Ma'arrat Masrin tai Ma'arrat Misrin on pieni kaupunki Syyriassa Idlibin maakunnassa. Vuonna 2004 sen asukasluku oli 17 519.

Historia
Nykyinen Ma'arrat Masrin mainitaan 700-luvulla kirjoitetuissa syyriankielisissä lähteissä nimellä Ma'arrat Mesren, ja siellä sijaitsi Beth Mari Kanunin luostari. Islaminuskoiset arabit valtasivat kaupungin Bysantin valtakunnalta vuonna 637, ja abbasidien valtakaudella se oli paikallisen kuvernöörin keskus. Keisari Nikeforos II Fokas valtasi kaupungin takaisin vuonna 968, ja monet kaupungin asukkaista vietiin muualle valtakuntaan. Kaupunki vaihtoi vielä muutamaan kertaan omistajaa Bysantin ja muslimien välillä, kunnes ristiretkeläiset valtasivat sen Antiokian kukistumisen jälkeen vuonna 1098. Kaupungista tuli osa ristiretkeläisten puolustusasemia Orontesjoen itäpuolella, mutta se menetettiin al-Fu'an, Saeminin ja Ma'arrat Masrinin asukkaiden kapinoidessa heitä vastaan vuonna 1104. Kaupunki päätyi Aleppon muslimihallitsijoille, mutta heille vaikeuksia tuottivat alueen kapinoivat ismailiitit. Ristiretkeläisten ja muslimien solmimassa rauhassa vuonna 1120 kaupunki palautettiin ristiretkeläisille. Vuonna 1134 Imad ad-Din Zengin alaisen kenraalin joukot voittivat ristiretkeläiset Harimissa. Ma'arrat Masrin ja Maarrat an-Numan vallattiin.

Saladin teki vuonna 1175 sotaretken alueella vaikuttaneita assasiineja vastaan, ja paikalliset asukkaat surmattiin. Kaupunki vaihtoi omistajaa useampaan otteeseen Saladinia seuranneiden aijubidienvaltakaudella, ja vuonna 1240 aluetta hävitti Khorasmian šaahi. Sittemmin Ma'arrat Masrin on menettänyt merkitystään läheiselle Idlibin kaupungille. 1800-luvun lopulla sitä kuvailtiin suureksi kyläksi, joka tunnettiin maaperän hedelmällisyydestä.  

Vuonna 2011 Ma'arrat Masrinissa järjestettiin korruption ja turvallisuuspalveluiden vastaisia mielenosoituksia. Hallitukselle uskollisten asejoukkojen ja kapinallisten välille syttyi sittemmin Syyrian sisällissodan aikana yhteenottoja, ja armeijan joukot vetäytyivät kaupungista vuonna 2012.

Väestö
Ma'arrat Masrinin asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli 17 519. Kaupungin asukkaiden enemmistö on sunnalaisia ja noin 15 prosenttia kuuluu šiialaiseen vähemmistöön.

Lähteet

Syyrian kaupungit
Tapaaminen Turussa 1812

Tapaaminen Turussa 1812 on venäläisen kuvanveistäjä Andrei Kovaltšukin pronssiveistos Turussa Aurajoen rannassa Läntinen Rantakatu 1:n kohdalla Turun pääkirjaston lähellä. Se esittää Venäjän keisari Aleksanteri I:n ja Ruotsin kruununprinssi Kaarle Juhanan tapaamista Turussa vuonna 1812. Kyseessä on Venäjän konsulaatin ja Turun kaupungin yhteistyönä tilaama teos, jonka aloitteentekijänä olivat venäläiset. Veistos paljastettiin tapauksen 200-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyn seminaarin yhteydessä 2012.

Teos
Teoksessa Aleksanteri I istuu tuolilla ja tarjoaa Kaarle Juhanalle istumapaikkaa vieressään tuolilla, jolla jo on kruununprinssin päähine. Yleisö voi osallistua historialliseen hetkeen istuutumalla hetkeksi Kaarlen tuolille. Bernadotte-sukuinen Kaarle Juhana on pukeutunut vielä Napoleonin marsalkan univormuun, vaikkei enää tällöin Ranskan armeijassa palvellutkaan. Kruununprinssi oli alkuperäiseltä nimeltään Jean-Baptiste Jules Bernadotte, ja vuodesta 1818 eteenpäin hän oli Ruotsin kuningas nimellä Kaarle XIV Juhana.

Veistos herätti kiivasta keskustelua paitsi tapaamiseen liittyvien mielleyhtymien, myös patsaan ulkonäön ja sijainnin suhteen.

Veistoksen poistamista on ehdotettu keväällä 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan ja toistamiseen lokakuussa 2022. Anne Kuorsalo sanoi järjestämässään mielenilmauksessa: "Tähän patsaaseen liittyvä ideologinen ja manipuloiva puoli pitäisi nyt avata uudestaan."

Lähteet
 Arthur E. Imhof: Bernadotte. Französischer Revolutionsgeneral und schwedisch-norwegischer König. Musterschmidt, Göttingen 1970, ISBN 3-7881-0055-9.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Márcio Carvalho 258.2015  New Performance

Turun patsaat ja veistokset
VI kaupunginosa
Oona Airola

Oona Airola (s. 13. heinäkuuta 1988 Kokkola) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä ja laulaja. Airola valmistui vuonna 2015 Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi. Hän opiskeli pop/jazz-laulua sekä kansanmusiikkia Keski-Pohjanmaan konservatoriossa ennen opintoja Teatterikorkeakoulussa. 

Airola on toiminut laulajana Ykspihlajan Kino -orkesterissa sekä laulajana ja lauluntekijänä Lada Nuevossa, jonka perustajajäsen hän myös on. Säveltäjä Kaj Chydeniuksen kanssa hän julkaisi vuonna 2013 albumin Ole rohkea, sydän.

Vuonna 2016 sai ensi-iltansa elokuva Hymyilevä mies, jossa Airola näyttelee. Hän sai elokuvasta parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon. Airola näyttelee naispääosaa vuonna 2018 ensi-iltansa saanessa Markku Pölösen romanttisessa draamaelokuvassa Oma maa. Airola palkittiin tästäkin roolistaan Jussi-palkinnolla.

Airola näyttelee pääosaa televisiosarjassa Hotel Swan Helsinki. 

Syksyllä 2021 Airola näyttelee Helsingin Kaupunginteatterin musikaalissa Niin kuin taivaassa.

Yksityiselämä 
Airola on viisilapsisesta perheestä Kokkolasta. Oona Airolan äiti on toimittaja Outi Airola. Hänen sisaruksistaan myös sisar Anna on näyttelijä, sisar Laura toimittaja/lauluntekijä, sisar Sara sirkustaiteilija ja veli Aaro muusikko.

Oona Airolan puoliso on näyttelijä Leo Sjöman.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Teatteri 
Maatuska 2015 Käsikirj. & ohj. Juha Mustanoja Universum Teatteri, Aurinkoteatteri (Lopputyö TeM) Rooli: Elena Blavatsky
Tenorit liemessä (A Comedy of tenors) 2017 Helsingin kaupunginteatteri Ohj. Jaakko Saariluoma, Rooli: Mimi
Koko Suomi vihaa 2017 Kom-teatteri (käsikirjoittajana, ohjaajana ja näyttelijänä)
Veriruusut 2018 Ohj. Lauri Maijala, Kom-teatteri, Rooli: Maija
Humiseva harju 2020 Ohj. Lauri Maijala, Helsingin kaupunginteatteri, Rooli: Cathy

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
National League (jääkiekko)

National League (NL) on Sveitsin korkein jääkiekon liigataso. Liiga koostuu neljästätoista joukkueesta, joista kahdeksan parhaiten sijoittunutta jatkaa pudotuspeleihin. 

Sarja tunnettiin vuoteen 2008 asti nimellä Nationalliga A, mutta Suomessa sarja tunnetaan myös nimellä Sveitsin liiga. Vuosina 2008–2017 sarja pelasi nimellä National League A.

Sarjan ottelukohtainen yleisökeskiarvo kauden 2014–2015 runkosarjapeleissä oli korkein Euroopan jääkiekkosarjoista: 6 762.

Joukkueet kaudella 2022-2023

</div>

Mestarit 

1916 – Akademischer SC Zürich
1917 – HC Bern
1918 – HC Bern
1919 – HC Vevey
1920 – HC Vevey
1921 – HC Rosey-Gstaad
1922 – EHC St. Moritz
1923 – EHC St. Moritz
1924 – HC Château d'Oex
1925 – HC Rosey-Gstaad
1926 – HC Davos
1927 – HC Davos
1928 – EHC St. Moritz
1929 – HC Davos
1930 – HC Davos
1931 – HC Davos
1932 – HC Davos
1933 – HC Davos
1934 – HC Davos
1935 – HC Davos
1936 – ZSC Lions
1937 – HC Davos
1938 – HC Davos
1939 – HC Davos
1941 – HC Davos
1942 – HC Davos

1943 – HC Davos
1944 – HC Davos
1945 – HC Davos
1946 – HC Davos
1947 – HC Davos
1948 – HC Davos
1949 – ZSC Lions
1950 – HC Davos
1951 – EHC Arosa
1952 – EHC Arosa
1953 – EHC Arosa
1954 – EHC Arosa
1955 – EHC Arosa
1956 – EHC Arosa
1957 – EHC Arosa
1958 – HC Davos
1959 – SC Bern
1960 – HC Davos
1961 – ZSC Lions
1962 – EHC Visp
1963 – HC Villars
1964 – HC Villars
1965 – SC Bern
1966 – GCK Lions
1967 – EHC Kloten
1968 – HC La Chaux-de-Fonds

1969 – HC La Chaux-de-Fonds
1970 – HC La Chaux-de-Fonds
1971 – HC La Chaux-de-Fonds
1972 – HC La Chaux-de-Fonds
1973 – HC La Chaux-de-Fonds
1974 – SC Bern
1975 – SC Bern
1976 – SCL Tigers
1977 – SC Bern
1978 – EHC Biel
1979 – SC Bern
1980 – EHC Arosa
1981 – EHC Biel
1982 – EHC Arosa
1983 – EHC Biel
1984 – HC Davos
1985 – HC Davos
1986 – HC Lugano
1987 – HC Lugano
1988 – HC Lugano
1989 – SC Bern
1990 – HC Lugano
1991 – SC Bern
1992 – SC Bern
1993 – EHC Kloten
1994 – EHC Kloten

1995 – EHC Kloten
1996 – EHC Kloten
1997 – SC Bern
1998 – EV Zug
1999 – HC Lugano
2000 – ZSC Lions
2001 – ZSC Lions
2002 – HC Davos
2003 – HC Lugano
2004 – SC Bern
2005 – HC Davos
2006 – HC Lugano
2007 – HC Davos
2008 – ZSC Lions
2009 – HC Davos  
2010 – SC Bern
2011 – HC Davos
2012 – ZSC Lions
2013 – SC Bern
2014 – ZSC Lions
2015 – HC Davos
2016 – SC Bern
2017 – SC Bern
2018 — ZSC Lions 
2019 – SC Bern
2021 - EV Zug
2022 - EV Zug

Katso myös 
 Swiss League
 Sveitsin 1. Liga

Lähteet

Aiheesta muualla  

 National League A:n viralliset kotisivut
 Jatkoaika.comin keskustelua Sveitsin liigasta

Sveitsin jääkiekkosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kunlun Fight

Kunlun Fight (Kiinaksi: 昆仑决; pinyin: Kūnlún Jué), on kiinalainen potkunyrkkeily ja vapaaottelu organisaatio. Ensimmäinen Kunlun Fight tapahtuma järjestettiin vuonna 2014 ja sitä pidetään yleisesti yhtenä maailman korkeatasoisimmista potkunyrkkeily organisaatioista.

Ensimmäinen Kunlun Fight tapahtuma järjestettiin Pattayalla, Thaimaassa 25. tammikuuta, 2014. Sittemmin organisaatio on järjestänyt tapahtumia tasaiseen tahtiin ja esimerkiksi vuonna 2015 Kunlun Fight järjesti yli 20 kamppailu-urheilu iltaa. Kunlun Fight tapahtumat televisioidaan Kiinassa viikoittain Jiangsu TV:llä ja myös useilla eri paikallisilla kanavilla. Vuonna 2017 Kunlun Fight MMA tapahtumat televisioitiin suorana kuukausittain myös Kiinan valtiollisella CCTV-5 kanavalla.

Historia

Keskisarjan turnaukset 
Yksi Kunlun Fightin erikoisuuksista on vuosittain järjestettävä 70 kg turnaus. Vuonna 2014 ensimmäisen 16 miehen turnauksen voitti Valko-Venäläinen Dzianis Zuev, joka voitti Australialaisen Victor Nagben turnauksen finaalissa. Vuonna 2015 turnaus laajennettiin 64 miehen turnaukseksi ja voittajaksi selviytyi Thaimaalainen Sitthichai Sitsongpeenong. Joitakin merkittäviä turnaukseen osallistuneita ottelijoita ovat olleet esimerkiksi K-1 mestarit Andy Souwer, Marat Grigorian, Chingiz Allazov, Enriko Kehl, Murthel Groenhart ja GLORY mestari Davit Kiria. Muita arvostettuja sekä korkealla maailman rankking listoilla olleita osallistujia ovat olleet esimerkiksi Enriko Gogokhia, Yodsanklai Fairtex, Dzhabar Askerov, Superbon Banchamek, Amancio Paraschiv,  ja Aikpracha Meenayothin.

Liiketoiminta 
Maaliskuussa 2016, Kunlun Fight julkisti viimeistelleensä B rahoituskierroksen Morningside Ventures, IDG Capital Partners sekä Northern Light Venture Capital yrityksien kanssa. B rahoituskierroksella yhtiö arvioitiin yli 350 miljoonan dollarin arvoiseksi, mikä teki Kunlun Fightistä Kiinan arvokkaimman kamppailu-urheilu organisaation.

Säännöt 
Kunlun Fight otteluita käydään enimmäkseen potkunyrkkeily säännöin, mutta organisaatio järjestää myös MMA otteluita. Myös yksittäisiä Thainyrkkeily, Nyrkkeily ja Lethwei otteluita on käyty Kunlun Fight tapahtumissa.

Tapahtumat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kunlun Fight virallinen verkkosivu

Vapaaottelujärjestöt
Kiinan urheilu
Kiinalaiset yritykset
Potkunyrkkeilyjärjestöt
General Comprehensive Operating System

General Comprehensive Operating System (GECOS) on General Electric -yhtiön (GE) kehittämä käyttöjärjestelmä, jota GE kehitti Multicsin jälkeen. Käyttöjärjestelmä tuki moniohjelmointia ja oli käytössä GE-625 ja GE-635 tietokoneissa.

Honeywellin ostettua GE:n tietotekniikkaosaston GE Information Systems Groupin käyttöjärjestelmä nimettiin myös uudelleen GCOS. Myös Groupe Bull on valmistanut käyttöjärjestelmää käyttäviä suurtietokoneita.

UNIX-käyttöjärjestelmää kehitettiin aluksi GECOS:lla kunnes se siirrettiin PDP-7:lle.

Vielä vuonna 2014 on GCOS 7 -järjestelmiä muutettu Linuxille. GCOS 8 on viimeisin versio käyttöjärjestelmästä.

Katso myös
 Multics

Lähteet

Aiheesta muualla 
 AN INTRODUCTION TO GCOS BATCH PROCESSING 

Käyttöjärjestelmät
Tietotekniikan historia
Safita

Safita on kaupunki Syyrian Tartusin maakunnassa. Kaupunki on rakentunut sen keskiaikaisen temppeliherrojen rakennuttaman linnan ympärille. Vuonna 2004 Satfian asukasluku oli 20 301.

Historia

Nykyinen Safita on muodostunut keskiaikaisen linnan ympärille. Linnan rakennuttivat temppeliherrat 1100-luvulla Jabal Ansariyyalle ja sen tarkoituksena oli hallita Homsin ja Tripolin välistä käytävää assasiini ismailiiteilta. Ristiretkeläiset tunsivat linnan nimillä Castrum Album tai Chastel Blanc ja arabit nimellä Burj Safita. Blanc Linnan yhteyteen rakennettiin Pyhän Mikaelin kappeli, joka muistutti 1100-luvun eteläranskalaisia kirkkoja. Kappeli on edelleen paikallisten kristittyjen käytössä. Linna vaurioitui maanjäristyksessä vuonna 1201, mutta kappeli säilyi ehjänä. Monet nykyisen Safitan kaupungin rakennukset on rakennettu alun perin linnoitukseen kuuluneista kivistä.

Myöhemmin kaupunki kuului Osmanien valtakuntaan ja vuonna 1854 sen valloitti paikallinen heimopäällikkö Isma'll Bey, joka julisti itsensä alueen kuverööriksi. Tilanne johti paikallisten muslimien kapinaan ja Isma'll Bey murhattiin nelisen vuotta myöhemmin. 1800-luvun lopussa Safita oli yksi Tarusin sancakin kada-aleusita. 1916 kaupungissa oli 2 500 asukasta ja heistä 1500 nusaireja ja 850 syyrilalais-ortodoksisia kristittyjä. Vuonna 1922 Safitasta tuli osa Syyriaan kuulunutta Alaviittivaltioa. 1960-luvulla Safitasta muodostui matkailukohde, jossa harjoitetaan esimerkiksi laskettelua talvisin.

Väestö

Safitan asukasluku vuonna 2004 oli 20 301.

Lähteet

Syyrian kaupungit
Carl Samuel von Nottbeck

Carl Samuel von Nottbeck (19. maaliskuuta 1848 – 11. marraskuuta 1904 Pariisi) oli suomalainen insinööri joka toteutti Suomen ensimmäisen sähkövalaistuksen Finlaysonin Tampereen puuvillatehtaalla 1882.

Carl von Nottbeckin vanhemmat olivat tehtailija Wilhelm von Nottbeck ja kreivitär Marie Elise Constance von Mengden. Hän pääsi ylioppilaaksi Tartossa ja valmistui koneinsinööriksi Zürichin teknillisestä korkeakoulusta. Von Nottbeck oli 1870-luvun lopulla työssä Yhdysvalloissa Thomas Edisonin tehtailla ja tutustui siellä hehkulamppujen käyttöön valaistuksessa. Suomeen palattuaan hän suunnitteli 1881 yhdessä Edison-yhtymän unkarilaisen insinöörin Istvan von Fodorin kanssa sähkövalaistuksen Finlaysonin Tampereen puuvillatehtaan Plevnan kutomosaliin. 150 hehkulampusta koostunut sähkövalaistus otettiin käyttöön 15. maaliskuuta 1882. Voimanlähteenä oli kaksi Edisonin Electric Light Companyn valmistamaa 110 voltin tasavirtadynamoa. Jo seuraavana vuonna koko tehtaalla käytettiin sähkövalaistusta. Tehtaalle perustettiin myös oma sähkökeskusasema.

Carl von Nottbeck suunnitteli myös Suomen ensimmäisen koskien sähköistämisohjelman. Hän toimi sittemmin Edisonin tehtaan edustajana Pietarissa ja siirtyi sieltä 1880-luvun lopulla Pariisiin jossa hän myös kuoli.

Lähteet 

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset aateliset
Finlayson
Vuonna 1848 syntyneet
Vuonna 1904 kuolleet
Syaman kultakaivos

Syaman kultakaivos sijaitsee Malissa Sikasson alueen Kadiolon piirin Fouroun kunnassa.

Syaman kultaesiintymä löydettiin 1970-luvun lopussa. Australialainen Broken Hill Proprietary teki vuonna 1987 Malin valtion kanssa sopimuksen sen hyödyntämisestä. Vuonna 1988 muodostettiin kaivosyhtiö Société d’Exploitation des Mines de Syama eli Somisy, josta BHP omisti 65 % ja Malin valtio 35 %. BHP:n operoima kaivos aloitti toimintansa vuonna 1990.

Oksidimalmin hyödyntäminen osoittautui kannattamattomaksi, ja vuonna 1996 BHP:n osuuden osti eteläafrikkalainen Randgold Resources, joka jatkoi kaivostoimintaa. Uudelleenjärjestyksen seurauksena Randgold omisti 75 %, Malin hallitus 20 % ja Kansainvälinen rahoitusyhtiö IFC 5 %. Kaivoksen heikon tuloksen ja kullan maailmanmarkkinahinnan laskun takia Randgold keskeytti toiminnan vuonna 2001. IFC myi osuutensa Randgoldille vuonna 2002.

Australialainen Resolute Mining osti Randgoldin osuuden vuonna 2004 ja päätti tutkimusten jälkeen jatkaa kaivostoimintaa. Kaivoksen mineraalivarat arvioitiin tuolloin 66,6 miljoonaksi tonniksi, kultapitoisuus 3,0 grammaksi tonnilta ja kultavaranto 182 393 kiloksi, mikä oli huomattavasti enemmän kuin aikaisemmissa tutkimuksissa. Kaivos avattiin uudelleen vuonna 2009.

Syaman avolouhos ehtyi vuonna 2015, mutta tuotantoa on jatkettu varastoidusta sulfidimalmista ja lähellä sijaitsevien avolouhosten oksidimalmista. Kaivoksen yhteydessä on 2,4 miljoonan vuositonnin sulfidirikastamo ja 1,5 miljoonan tonnin oksidirikastamo. Vuonna 2017 ne tuottivat 6 742 kiloa kultaa. Kaivosta pidetään hyvin kannattavana. Yhtiö työllisti urakoitsijat pois lukien 465 henkilöä vuonna 2017. 

Uuden tunnelikaivoksen rakennustyöt alkoivat vuonna 2016 ja niiden odotetaan valmistuvan vuoden 2018 loppuun mennessä. Tunnelikaivos pidentää kaivoksen käyttöikää ainakin vuoteen 2028 saakka ja nostaa vuosituotannon yli 7 000 kiloon.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Syaman kaivos Resolute Miningin sivustolla 

Kadiolon piiri
Kultakaivokset
Malin talous
Knutbyn murha

Knutbyn murha on Ruotsissa Knutbyssä, Uppsalan kunnassa vuonna 2004 tapahtunut henkirikos. Knutbyn Filadelfia-seurakunta () on vapaakirkko, joka perustettiin vuonna 1921 Ruotsin Knutbyssä. Seurakunta on ollut viime vuosikymmeninä vahvasti lahkon maineessa.

Murha
Tammikuun 10. päivänä 2004 yhteisön piirissä tapahtui murha, jonka uhrina oli pastorin vaimo Alexandra Fossmo, sekä murhan yritys, jonka kohteena oli IT-yrittäjä Daniel Linde. Molempia oltiin ammuttu. Tapahtuma-aikaan pastoriperheen lastenvahtina työskennellyt 26-vuotias Sara Svensson tunnusti teot seuraavana päivänä. Pian selvisi Svenssonilla olevan suhde pastori Helge Fossmon kanssa. Fossmo oli myös uskotellut Svenssonille vastaanottaneensa suoraan jumalalta tekstiviestejä, joissa kehotettiin murhaan. Tutkinnassa selvisi myös uhrien puolisoiden olevan suhteessa keskenään. Svenssonin sekä Fossmon lisäksi myös Linden vaimo pidätettiin, mutta hänet vapautettiin kahden viikon kuluttua syytteittä.

Oikeus määräsi Sara Svenssonin psykiatriseen hoitoon, kun taas Helge Fossmo sai elinkautisen murhasta ja murhan yrityksestä. Myös Fossmon ensimmäisen vaimon Helénen tapaturmaiseksi määritelty kuolema vuonna 1999 otettiin uudelleen tutkittavaksi, mutta tarpeeksi todisteita tahallisuudesta ei löytynyt.

Nykyisin
Sara Svensson pääsi vapauteen 34-vuotiaana, vuonna 2011.

Helge Fossmo istuu yhä vankilassa. Hänen viimeisin anomuksensa vapautuksensa aikaistamisesta kumottiin vuonna 2017.

Lähteet

Murhat Ruotsissa
Ruotsin oikeushistoria
Uppsalan kunta
Uskonnolliset skandaalit
Vuoden 2004 rikokset
Lehtilä

Lehtilä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Hannu Lehtilä (s. 1945), toimittaja ja kirjailija
Jaakko Lehtilä (s. 1993), keskimatkojen juoksija
Niilo Lehtilä (s. 1983), koripalloilija
Olli Lehtilä (s. 1991), jalkapallomaalivahti
Olli Lehtilä (s. 1962), liiketoimintajohtaja
Teemu Lehtilä (s. 1966), näyttelijä
Yrjö Lehtilä (1916–2000), kuulantyöntäjä.
Profeettojen Haggai, Sakarja ja Malakia hauta

Profeettojen Haggai, Sakarja ja Malakia hauta (arabia: قبر النبيا Qubur El Anbiyya, "Profeettojen hauta") on Jerusalemissa Öljymäen länsirinteeseen louhittu kalliohauta. Keskiaikaisen juutalaisen perimätiedon mukaan Profeettojen hautaan on haudattu profeetat Haggai, Sakarja ja Malakia, jotka ovat viimeiset heprealaiset profeetat. Profeettojen uskotaan eläneen 500–400-luvuilla eaa. Arkeologisesti haudan kolme vanhinta hautakammiota on kuitenkin ajoitettu vasta ensimmäiselle vuosisadalle eaa.

Haudat ja hautamuistomerkit
Öljymäki
Arkeologiset kohteet Jerusalemissa
Luettelo Maggie Smithin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo Maggie Smithin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.

Palkinnot ja ehdokkuudet

Filmografia 

Luettelot näyttelijöistä
Maggie Smithin filmografia

Tämä on luettelo Maggie Smithin filmografiasta.

Elokuvat

Televisioelokuvat

Dokumenttielokuvat

Televisiosarjat

Videopelit

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet 

 . Viitattu 5.8.2022.

Aiheesta muualla 

 

Filmografiat
Pitkäniemen sairaalan hautausmaa

Pitkäniemen sairaalan hautausmaa (käytetty myös nimeä Kappelinmäen hautausmaa) on Nokialla Maatialanharjun Kappelinmäellä Sarpatintien pohjoispuolella sijaitseva käytöstä poistettu hautausmaa jonne on haudattu vuosina 1902–1964 426 läheisessä Pitkäniemen sairaalassa kuollutta potilasta. Hautausmaalle haudattiin pääasiassa Pitkäniemen sairaalan kriminaaliosaston potilaita sekä kunnan holhouksessa olleita potilaita joilla ei ollut omaisia eikä ruumista haluttu kuljettaa kotikuntaan. Sotavuosien 1939–1944 jälkeen hautausmaalle haudattiin myös luovutetuilta alueilta kotoisin olleita potilaita. 
Hautausmaan pinta-ala on noin 2 000 neliömetriä. Hautausmaa vihittiin käyttöön joulukuussa 1901 ja sitä laajennettiin vielä 1930-luvun alussa ja  1945–1946.

Hautausmaan lounaiskulmassa eteläsivulla on kaksiosainen lukittu rautaportti betonisine portinpylväineen. Portin oikealla puolella on puuaitaa, muuten hautausmaa on aitaamaton. Hautausmaalla on Pitkäniemen sairaalan terapiayksikön vuonna 1992 pystyttämä kolmesta vaakasuorasta kivestä ja kivimaljasta koostuva muistomerkki johon on kiinnitetty muistolaatta. Hautausmaalta löytyy 37 hautamuistomerkkiä tai niiden jäännettä. Suurin osa hautakivistä sijaitsee lähellä hautausmaan pohjoissivua rinteessä. Kivet eivät ole suorissa riveissä ja osa on vinossa. Hautausmaan erikoisin muistomerkki on esikuntakapteeni Emil Nordströmin (1862–1918) hautakivi. Aikaisemmin hautausmaalla sijaitsi myös Jääkärin hauta johon oli haudattu jääkärivänrikki Eino Siira (1898–1936). Hauta ja muistomerkki siirrettiin 1996 Siiran kotikuntaan Pudasjärvelle. Hautausmaan keskellä kasvaa suuri koivu ja hautausmaalla on aiemmin sijainnut satulakattoinen puinen ruumiskappeli joka purettiin 1960-luvun alussa mutta nykyisin alueella ei ole rakennuksia.

Sairaalan potilaita kuoli eniten jatkosodan vuosina, vuonna 1941 kuoli 91 siviilipotilasta ja vuonna 1942 74 potilasta. Yleisin kuolinsyy oli tällöin aliravitsemus. Kuolleet potilaat haudattiin öisin kaivettuihin rivihautoihin.

Hautausmaan läheisyydessä sijaitsee ensimmäisen maailmansodan aikana venäläisten linnoitustöiden yhteydessä kaivettujen juoksuhautojen jäänteitä. Hautausmaata hoidetaan nykyisin lähinnä niittämällä kesäisin ruoho alueelta. Vuonna 2005 alue siivottiin perusteellisesti ja muun muassa maasta törröttäneet luut korjattiin pois.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Miinu Mäkelän valokuva hautausmaan portista vuodelta 2009, Museokeskus Vapriikki (Finna)
 Urbanex Ninja : Unohdettujen hylkiöiden hautausmaa
 Suomi Tour 18.8.2015 : Pitkäniemen mielisairaalan hautausmaa 

Suomen hautausmaat
Nokian rakennukset ja rakennelmat
Krimin lippu

Krimin lippu on Krimin autonomisen tasavallan lippu. Se on ollut käytössä vuodesta 1992 ja se hyväksyttiin käyttöön virallisesti vuonna 1999.

Lippu on trikolori joka muodostuu kolmesta vaakasuorasta osioista joiden värit ovat punainen, sininen, ja valkoinen. Sininen ja punainen osio ovat ohuempia kuin valkoinen.

Historia

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Krimin separatistit käyttivät monia erilaisia lippuja. Useimmin käytetty lippu oli lippu, jossa oli sininen Krimin kartta valkoisella taustalla. Monet Krimin koreimman neuvoston jäsenet kannattivat valkoista lippua, jonka yläosassa on seitsemän sateenkaaren väriä. 

Viides kesäkuuta 1992 Krimin verkhovna-radalle toimitettiin 5 lippua ehdotukseksi.   

1. Trikolori, jonka värit ovat sininen ja valkoinen.

2 .Valkoinen lippu, jonka yläosassa on seitsemän sateenkaaren väriä.

3. Valkoinen osa vaaleansinisen osion yläpuolella.

4. Trikolori, jonka värit ovat keltainen, vihreä, ja sininen.

5. Nykyinen Krimin lippu, jonka keskiosassa on Krimin vaakuna.

Tursovin ja A. Malginin suunnitelma ehdotus numero 5 valittiin Krimin lipuksi.

Krimin tataarien etniset liput
Krimintataarit loivat oman lippunsa Krimin kansantasavallassa. Krimin tataarien lippuna käytettiin kultaista damğaa sinisellä taustalla. Vihreää lippua käytettiin uskonnollisiin tarkoituksiin ja punaista lippua asevoimien lippuna.

Historialliset liput

Krimin kansantasavalta (1917-1918) 

Krimin julistautuessa itsenäiseksi Krimin kansantasavallaksi Venäjästä vuonna 1917 käytettiin sinistä trikoloria jonka keskiosio oli keltainen. Lippu poistettiin käytöstä vuonna 1917 kun Venäjä otti Krimin takaisin haltuun.

Krimin aluehallinnon lippu 

Kenraali Maciej Sulkiewiczin johtama lyhytikäinen Krimin aluehallinto käytti lippua joka oli kompromissi venäläisten ja krimin tataarien välillä. Se oli krimin tataarien perinteinen lippu, johon oli lisätty Venäjän vaakuna.

Neuvostoliitto 
Kun Krimin autonominen neuvostotasavalta perustettiin Neuvostoliittoon se sai oman lippunsa 18 lokakuuta 1921. Lippu oli punainen ja siinä oli kultaisilla kyrillisillä kirjaimilla Krimin neuvostotasavallan nimi. Lipusta tehtiin kolme eri versiota. Lippu poistettiin käytöstä 30 kesäkuuta 1945 jolloin Krimin autonominen neuvostotasavalta lakkasi olemasta.

Lähteet
 http://rt.com/news/ukraine-russia-crimea-resolution-609/
 http://heraldry.com.ua/index.php3?lang=U&context=info&id=90#verh
 http://flagspot.net/flags/ua!krim.html
 http://taylorandfrancis.metapress.com/openurl.asp?genre=article&issn=1359-7566&volume=12&issue=2&spage=65
 http://www.crwflags.com/fotw/flags/ua_krtat.html

Liput
Krim
US Ben Guerdane

Union sportive de Ben Guerdane () on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1936. Sen kotistadionina toimii Stade du 7 Mars, joka sijaitsee Ben Gardanessa.

Tunisialaiset jalkapalloseurat
Mumbain yliopisto

Mumbain yliopisto on Intian Mumbaissa toimiva yliopisto. Se on yksi Intian ensimmäisistä yliopistoista, se perustettiin vuonna 1857 yhdessä Kalkutan yliopiston ja Madrasin yliopiston kanssa. Yliopistot perustettiin Englannin Itä-Intian kauppakomppanian toimesta.

Lähteet 

Intian yliopistot ja korkeakoulut
Mumbai
Egoistinen anarkismi

Egoistinen anarkismi oli saksalaisen Max Stirnerin luoma filosofia. Se on radikaali anarkoindividualismin muoto, joka vastustaa tavallisen anarkismin tapaan kapitalismia, nationalismia ja valtiota, mutta myös kommunismia, sosialismia ja marxismia. Egoistisessa anarkismissa otetaan käyttöön amoraalisuus, eli moraali hylätään. Egoistiset anarkistit kannattavat nominalismia ja subjektiivisuutta ja vastustavat universalismia, objektivismia ja kollektivismia.

Stirnerin filosofian mukaan kaikki maailmassa, myös toiset ihmiset, ovat otettavissa omaisuudeksi. Stirner kirjoitti yksityistä omaisuutta vastaan, sanoen, "hän joka osaa ottaa, joka osaa puolustaa, se asia, kuuluu hänelle" ja "omaisuus ei ole fakta. Se on laillinen fiktio". Stirner kannatti radikaalia individualismia ja materialismia, ja hänen mukaansa ainoa asia joka estää ihmisen ottamasta mitä hän haluaa, on hänen kykynsä tehdä niin. Stirnerin mukaan, monet asiat kuten moraalisuus, humanismi, valtio ja kapitalismi ovat vain illuusioita mielessä, ikään kuin "haamuja" (Stirnerillä en. spook, de. Spuk).

Anarkismi