João Gilberto

João Gilberto Prado Pereira de Oliveira, João Gilberto (, 10. kesäkuuta 1931 – 6. heinäkuuta 2019) oli brasilialainen bossa nova -muusikko. Häntä on kutsuttu ”bossa novan isäksi”, sillä hän inspiroi monia muita muusikoita, jotka alkoivat sekoittaa perinteistä ja modernia musiikkia. Gilberton tyylissä yhdistyivät omanlaisensa kitaransoitto sekä perinteinen samba ja modernit jazzvaikutteet.

Gilberto syntyi Juazeirossa ja opiskeli kitaransoittoa ja laulamista. Hän muutti vuonna 1950 Rio de Janeiroon ja liittyi Garotos da Lua -lauluyhtyeeseen. Hänet kuitenkin erotettiin yhtyeestä noin vuoden kuluttua toistuvien harjoituksista ja esiintymisistä myöhästymisten ja poissaolojen jälkeen. Gilberto pysyi sen jälkeen poissa esiintymislavoilta seitsemisen vuotta, kärsi masennuksesta ja poltti paljon marihuanaa.

Gilbertolla ei ollut vakinaista asuntoa ennen kuin meni naimisiin Astrud Weinertin kanssa 1959. Läpi 1950-luvun Gilberto majaili ystäviensä ja sukulaistensa asunnoissa usein pitkiäkin aikoja. Hänen tyylinsä kehittymisen kannalta ratkaiseva jakso oli kahdeksan kuukauden asuminen isonsiskon ja tämän miehen luona kaivoskaupunki Diamantinassa Minas Geraisin osavaltiossa. Siellä Gilberto harjoitteli päivisin perheen kaikuisassa kylpyhuoneessa, jossa kuuli oman äänensä hyvin. Hän kehitti vähitellen esiintymistyylin, jossa hän laulaa hyvin hiljaa ja ilman vibratoa ja kykenee näin vaihtelemaan laulurytmiään helposti hieman kitaransa rytmin edelle tai jälkeen. Täysin uudenlainen, ”epämiehekkäänä” pidetty laulutyyli ei aluksi herättänyt ihastusta Gilberton ystävissä tai varsinkaan sukulaisissa, jotka pitivät häntä henkisesti sairaana. Gilberton isä jopa lähetti poikansa psykiatriseen sairaalaan, josta tämä vapautettiin viikon tutkimusten jälkeen. 

Vuonna 1958 Gilberto soitti kitaraa Elizete Cardoson albumilla Canção do Amor Demais. Pian albumin julkaisun jälkeen Gilberto äänitti oman esikoisalbuminsa Chega de Saudade. Gilberto julkaisi kaksi albumia lisää vuosina 1960 ja 1961. Hän esiintyi koko 1960-luvun ajan mutta ei äänittänyt uutta albumia ennen vuotta 1968, jolloin ilmestyi hänen EP-levynsä Ela é carioca. 

Ensimmäisten levyjensä menestyksen jälkeen Gilberto muutti Yhdysvaltoihin, missä hän asui 1980-luvulle asti. Siellä asuessaan hän levytti yhdysvaltalaisten muusikoiden kanssa vanhaa brasilialaista musiikkia. Palattuaan Brasiliaan hän on levyttänyt yhdessä lähes kaikkien brasilialaisen popmusiikin suurten nimien kanssa.

Gilberto julkaisi albumeja 2000-luvulle saakka.

Diskografia  
 1951: Quando Você Recordar/Amar é Bom
 1951: Anjo Crue/Sem Ela
 1952: Quando Ela Sai/Meia Luz
 1958: Chega de Saudade/Bim Bom
 1958: Desafinado/Hô-bá-lá-lá
 1959: Chega de Saudade
 1960: O Amor, o Sorriso e a Flor
 1961: João Gilberto
 1962: João Gilberto Cantando as Musicás do Filme Orfeo do Carnaval
 1962: Boss of Bossa Nova
 1962: Bossa Nova at Carnegie Hall
 1963: The Warm World of João Gilberto
 1964: Getz/Gilberto (Stan Getzin kanssa)
 1965: Herbie Mann & João Gilberto with Antônio Carlos Jobim
 1966: Getz/Gilberto #2 (Stan Getzin kanssa)
 1970: João Gilberto en Mexico
 1973: João Gilberto
 1976: The Best of Two Worlds (Stan Getzin kanssa)
 1976: Getz/Gilberto ’76 (Stan Getzin kanssa, julkaistu vuonna 2016)
 1977: Amoroso
 1977: Gilberto and Jobim
 1980: João Gilberto Prado Pereira de Oliveira
 1981: Brasil (Caetano Veloson, Gilberto Gilin ja Maria Bethânian kanssa)
 1985: Interpreta Tom Jobim
 1985: Meditação 
 1986: Live in Montreux
 1987: Live in Montreux 
 1988: O Mito
 1990: Stan Getz meets João & Astrud Gilberto
 1991: João
 1994: Eu Sei que Vou Te Amar
 2000: João Voz e Violão
 2002: Live at Umbria Jazz
 2004: In Tokyo
 2007: For Tokyo 
 2015: Um encontro no Au bon gourmet

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bossa nova -laulajat
Bossa nova -muusikot
Brasilialaiset jazzlaulajat
Brasilialaiset laulajat
Brasilialaiset kitaristit
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit