joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kyynärhermo

Kyynärhermo, (nervus ulnaris) on hermo, joka kulkee kyynärpään alueella ja joka hermottaa kämmenen lihaksia varsinkin pikkusormen ja nimettömän alueella. Se kulkee kyynärluussa olevassa uurteessa ja on altis iskuille ja puristuksille. Jos kyynärpää osuu johonkin, se saattaa osua kyynärhermoon, jolloin tuntuu voimakasta kipua pikkusormen ja nimettömän alueella.

Jos iskut ovat toistuvia tai hermo on muuten puristuksissa, voi kädessä ilmaantua pitkäaikaisia oireita. Tyypillisiä oireita ovat pikkusormen ja nimettömän puutuminen.

Valtaosa kämmenen pienistä lihaksista on kyynärhermon hermottamia.

Lähteet 

Hermosto
Marian Foik

Marian Foik (s. 6. lokakuuta 1933 Ruda Śląska – 20. toukokuuta 2005 Varsova) oli puolalainen pikajuoksija, päämatkanaan 100 metrin juoksu.

Foik oli mukana Puolan joukkueessa, joka saavutti hopeaa pikaviestistä Tokion olympialaisissa 1964. Hänen lisäkseen joukkueessa juoksivat Andrzej Zieliński, Wiesław Maniak ja Marian Dudziak. Vuoden 1962 EM-kilpailuissa Belgradissa hän saavutti hopeaa 200 metriltä ajalla 20,8 ja oli mukana Tokion olympialaisten tapaan hopeaa voittaneessa Puolan pikaviestijoukkueessa. Tällä kertaa joukkueessa olivat mukana Zbigniew Syka, Jerzy Juskowiak ja Andrzej Zieliński.

Lähteet 

Puolalaiset pikajuoksijat
Puolalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
We Bring the Noise!

We Bring the Noise! on saksalaisen dance-yhtye Scooterin kahdeksas studioalbumi. Albumi julkaistiin Saksassa 11. kesäkuuta 2001.

Albumilta julkaistiin singlet: "Posse (I Need You on the Floor)" ja remix-versio "I Shot the DJ" uudelleennimettynä "Aiii Shot the DJ". Albumi on Scooterin viimeinen, jolla Axel Coon oli mukana. Hän jätti yhtyeen 2002 ja aloitti soolouran DJ:nä.

Kappaleet

Huomautuksia
"Habibi Halua" sisältää samplen Dead Can Dancen kappaletta "Persephone (The Gathering Of Flowers)", heidän vuoden 1987 albumilta Within the Realm of a Dying Sun.
"Posse (I Need You on the Floor)" sisältää samplen The KLF:n kappaletta "What Time Is Love?", vuoden 1991 albumilta The White Room.
"Chinese Whispers" sisältää saplen Harvey Summersin kappaletta "Fountain Of Dreams", vuoden 2001 saman nimiseltä albumilta.
"Remedy" sisältää samplen Draxx:in kappaletta "Amphetamine".
Albumin rajoitettu painos sisältää kappaleen "Am Fenster", mikä myöhemmin julkaistiin Push The Beat For This Jam (The Second Chapter) kokoelmalla hieman lyhennettynä versiona.

Singlet 
 
 

Scooterin albumit
Vuoden 2001 albumit
Rekilaulu

Rekilaulu on Suomessa nelisäkeistä ja riimillistä uudempaa kansanlaulua. Virossa rekilauluilla tarkoitetaan vanhaa alkusointuista runostoa. Rekilaulut olivat 1800-luvun Suomessa suosituin laulumuoto. Sana rekilaulu on väännös saksan kielen piirilaulua tarkoittavasta sanasta Reihenlied tai Reigenlied.

Rekilaulujen loppusoinnut sijoittuvat säkeistön toiseen ja neljänteen säkeeseen. Niille on usein pidetty luontaisena luonnonjohdantoa: aiemmassa säkeessä piirretään luonnonkuva, joka seuraavassa säkeessä vertautuu laulun varsinaiseen sanomaan.

Lähteet 

 Virtanen, Leea : Suomalainen kansanperinne (SKS, 1988)
 Virtamo, Keijo (toim) : Otavan musiikkitieto (Otava, 1997)

Suomalaiset kansanlaulut
Holyfield-Tyson II

Holyfield-Tyson II on kutsumanimi nyrkkeilijöiden Mike Tyson ja Evander Holyfield välisestä uusintaottelusta Tyson-Holyfield. Ottelun virallinen nimi on Holyfield-Tyson II, The Sound And The Fury (). Ottelu oli jatkoa miesten Tyson-Holyfield I -ottelulle.

Ottelupaikaksi valittiin MGM Grand Garden Arena Las Vegasissa. Tuomarina toimi Mills Lane, joka valittiin tuomariksi Tysonin leirin protestoitua aikeita valita miesten ensimmäisen ottelun tuomarin Mitch Halpern.

Ottelun kulku 
Ottelun alku oli Holyfieldin hallintaa, hän voitti kaksi ensimmäistä erää nimiinsä. Ongelmat alkoivat toisessa erässä Holyfieldin puskiessa Tysonin silmäkulmaa, joka aiheutti suuren haavan Tysonin vasemman silmän lähettyville.

Kolmannen erän alussa Tyson tuli kulmauksestaan pois ilman hammassuojiaan. Tuomari Mills Lane käski Tysonin kulmaukseensa laittamaan suojat paikalleen. Tyson laittoi hammassuojat ja ottelu jatkui. Hetken kuluttua Holyfield sai sidottua Tysonin. Tyson siirsi päänsä Holyfieldin viereen ja tavoitteli hampaillaan vastustajansa vasenta korvaa, saaden siitä pienen palan pois. Holyfield tönäisi Tysonin pois, ja Lane keskeytti ottelun väliaikaisesti. Holyfield käveli kulmaukseensa, jossa Tyson hyökkäsi hänen kimppuunsa tönäisten tämän köysiin. Lane ohjasi Tysonin pois ja auttoi Holyfieldin takaisin tämän kulmaukseen. Ottelu keskeytettiin muutamaksi minuutiksi, ja Lane vähensi Tysonilta kaksi pistettä. Holyfield oli kunnossa jatkaakseen ottelua.

Seuraavassa sidontatilanteessa Tyson puraisi palasen Holyfieldin oikeasta korvalehdestä. Holyfield irrotti välittömästi kätensä Tysonin ympäriltä ja hyppäsi taaksepäin. Lane ei keskeyttänyt ottelua, sillä molemmat miehet jatkoivat iskujenvaihtoa vielä vähän aikaa. Hetken kuluttua molemmat miehet kävelivät kulmauksiinsa ja ottelu keskeytettiin.

Nyrkkeilyottelut
Las Vegasin urheilu
Kipinä (albumi)

Kipinä on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Esa Elorannan debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1989.

Kappaleet 
Sävellykset ja sanoitukset: Esa Eloranta.

 Tuuli tanssii valssii
 Kipinä
 Hullu unelma
 Saat
 Sateisina syyspäivinä
 Mari ja Joni
 Kun jännitys on poissa
 Matkalla kotiin
 Unelmat
 Liian syvää
 Kaikki hyvin -päivä

Muusikot 
 Esa Eloranta – laulu, kitara
 Jay Havanna – kitara, kosketinsoitin, tuottaja
 Dave Lindholm – kitara
 Tauno Railo – bassokitara
 Sika Kukkonen – rummut, lyömäsoittimet
 Mika Varjola – piano
 Olli Silván – saksofoni
 Jaakko Salminen – trumpetti
 Maria Hänninen – viulu, taustalaulu
 Tulip – taustalaulu

Aiheesta muualla 
 Kipinä discogs.com -sivustolla

Vuoden 1989 esikoisalbumit
Esa Elorannan albumit
Alfred Pfaff

Alfred Pfaff () oli saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikentällä.

Pfaff pelasi maajoukkueessa vuosien 1953 ja 1956 välillä yhteensä seitsemän ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1954 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi yhden ottelun ja teki yhden maalin.

Seurajoukkueessaan Eintracht Frankfurtissa Pfaff voitti Bundesliigan vuonna 1959 ja pelasi seuraavana vuonna Real Madridia vastaan Euroopan cupin finaalissa.

1960-luvulta lähtien Pfaff työskenteli baarin- ja hotellinpitäjänä Odenwaldissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Alfred Pfaff

Saksalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon maailmanmestarit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Kai Gideon

Kai Gideon (oik. Kai Gideon Tervonen, s. 27. marraskuuta 1959 Helsinki) on suomalainen iskelmälaulaja.

Nuoruus 
Lapsuutensa Kai Gideon vietti pääkaupunkiseudulla, Westendissä. Hän peri musikaalisuutensa isältään Onni Gideonilta, joka muistetaan muun muassa Onni Klovnina ja havaijinkitaran soittajana. Kai Gideon joutui esiintymään kotonaan aina, kun perhe sai vieraita, ja esiintyi myös juhlatilaisuuksissa. Suurin esikuva hänelle oli kuitenkin naapurissa asunut Jukka Kuoppamäki. Kuusi vuotta nuoruudestaan Kai Gideon vietti Valamon luostarissa ja sittemmin kouluttautui uskonnonopettajaksi.

Musiikkiura 
Gideonin musiikillinen ura aukeni Seinäjoen Tangomarkkinoiden kautta. Vuonna 1997 hän pääsi lukuisten yritysten jälkeen finaaliin, jonka myötä hän teki ensilevytyksensä "Haavetango" Tangomarkkinat 10 -kokoelmalle. Vuonna 2000 Gideon jätti 17 vuoden opettajan virkansa ja siirtyi päätoimiseksi viihdetaiteilijaksi. 

Gideon muistetaan myös Vihreät niityt -musiikkitapahtumaa varten tehdyn, samannimisen kappaleen esittäjänä.

Levytykset  
 Menee niin eläimellisen lujaa: Utopiaa (CD Single, Olarin musiikki OY, 1997)
 Yksi päivä kerrallaan (Xanadu, 2002)
 Oh' Julie ‎(CDr, Single, Promo, Tatsia-Musiikki, 2007)
 Tie rakkauteen johtaa (Tatsia-Musiikki, 2009)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viihdeohjelmat - Kai Gideon 

Gideon Kai
Elävät henkilöt
Vuonna 1959 syntyneet
Mšinskin suo

Mšinskin suo () on Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue (zakaznik, rauhoitusalue) Leningradin alueen Hatsinan ja Lugan piirien alueella. Se sijaitsee Ortesjoen ja Jaštšerajoen haarassa. Rauhoitusalueen pinta-ala on noin 604 neliökilometriä. 

Luonnonsuojelualue perustettiin vuonna 1982 Venäjän SFNT:n metsästyspäähallinnon, glavohotan, päätöksellä, jonka 2003 asetuksellaan vahvisti Venäjän federaation maatalousministeriö.

Alue oli sisällytetty 1972 kansainvälisen Telma-hankkeen luetteloon ja vuonna 1994 se sisällytettiin Ramsarin sopimuksen suojeltavien kosteikkojen luetteloon erityisen arvokkaaksi luonnonympäristöksi.

Alue on kohosuota ja käsittää myös järviä ja ympäröivää metsämaata. Se on tärkeä hanhien, sorsien ja joutsenten levähdyspaikka muuttoaikoina. Erityisesti suojeltavia pesimälintuja ovat maakotka, musta-, katto- ja kaulushaikara, kuikka, laulujoutsen ja huuhkaja, arvokkaita kasveja muun muassa lehtotikankontti ja kiiltovalkku.

Lähteet
Мшинское болото Заказник -rauhoitusalue. oopt.info
Мшинская болотная система - kosteikkoalue. oopt.info

Venäjän Ramsar-alueet
Hatsinan piiri
Leningradin alueen luonnonsuojelualueet
Lisandro López

Lisandro López (s. 2. maaliskuuta 1983 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen seuransa on qatarilainen Al-Gharafa SC.

Ura 
Lisandro López aloitti uransa Racing Clubissa, joka pelasi Argentiinan pääsarjassa. Hän voitti vuoden 2004 Apertura-turnauksen maalipörssin. Tämä herätti kiinnostusta Euroopassa ja Porton lisäksi muun muassa englantilainen Charlton oli kiinnostunut hänestä.

López siirtyi Portoon 2,5 miljoonan euron siirtosummalla vuonna 2005. Ensimmäisenä kautenaan hän teki 26 ottelussa 7 maalia, ja hänestä tuli yksi Porton avainpelaajista. Hän onnistui myös maalinteossa Euroopan kentillä, ensimmäinen maali syntyi Mestarien liigan ottelussa Rangersiä vastaan. Toiset kaksi maalia syntyivät Hamburgia vastaan, niin ikään kauden 2006–2007 Mestarien liigassa.

Kaudella 2007–2008, kun Porto voitti liigamestaruuden, López voitti Portugalin liigan maalikuninkuuden 24 osumallaan 27 ottelussa. Kaudella 2008–2009 hän teki kuusi osumaa Mestarien liigassa, ollen neljäs maalintekijätilastossa Lionel Messin, Steven Gerrardin ja Miroslav Klosen jälkeen.

7. heinäkuuta 2009 López siirtyi Lyoniin 24 miljoonan euron siirtosummalla. Siirtosumma saattaa lopulta kohota 28 miljoonaan, mikäli sopimukseen asetetut menestysehdot täyttyvät. López edusti Lyonia kaikkiaan neljän kauden ajan. Debyyttikaudellaan hänet valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi. Keväällä 2012 häm iski ratkaisevan maalin, kun Lyon voitti Ranskan cupin mestaruuden.  

Kauden 2012/13 jälkeen López jätti Lyonin ja siirtyi Qatariin Al-Gharafan joukkueeseen.

Saavutukset 
Portugalin liiga: 2006, 2007, 2008, 2009
Portugalin cup: 2006, 2009
Portugalin supercup: 2006
Ranskan cup: 2012

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Esittely Portugoal -sivustolla 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Šarif

Šarīf () on islamilainen arvonimi, joka kirjaimellisesti tarkoittaa "ylhäinen" tai "ylhäissyntyinen".  Nimitys tarkoittaa, että henkilö on profeetta Muhammedin sukulainen. 

Suppeassa merkityksessä ehtona on sukulaisuus profeettaan suoraan alenevassa polvessa Muhammedin tyttären Fatiman kautta, joka oli naimisissa Muhammedin serkun Ali ibn Abi Talibin kanssa.  Vielä tarkempana rajauksena etenkin Hijazin alueella voi olla polveutuminen Alin ja Fatiman vanhimmasta pojasta Hasanista. Laajemman tulkinnan mukaan henkilö on šarif jo silloin, jos hän polveutuu Muhammedin klaanista Banu Hashim, jonka kantaisä oli Muhammedin isän isoisä. Banū Hāshim on vuorostaan Quraišin alaheimo.

Islamilaisessa maailmassa kaupunkien johtavat perheet käyttivät arvonimenään nimitystä šarif. Esimerkiksi Mekkaa 1900-luvun alussa hallinnut Husain ibn Ali) oli šarif, ja hänen jälkeläisensä, Jordanian ja Irakin kuninkaat jatkoivat nimen käyttöä.

Arvonimen aitous 
Islamilaisia 600-luvulle ulottuvia sukuselvityksiä voi pitää myös keksittyinä, sillä perimätietoa Muhammedista alettiin kirjata muistiin vasta yli sata vuotta Muhammedin ilmoitetun kuoleman jälkeen. On myös epätodennäköistä, että valtavalla joukolla muslimeita Persiasta, Turkista, Afrikasta, Pakistanista ja Intiasta olisi Mekan Quraiš -heimoon ulottuvia sukusiteitä. Kyse olikin siitä, että korkeissa valta-asemissa olevat suvut julistautuivat Muhammedin sukulaisiksi lisätäkseen arvovaltaansa. Tällaisia väitteitä oli toisaalta mahdoton todistaa vääriksi.

Katso myös 

 Sayyid

Lähteet

Viitteet 

Islamilaiset arvonimet
Gösta af Geijerstam

Gösta af Geijerstam (22. elokuuta 1888 Tukholma – 20. elokuuta 1954) oli Norjan kansalainen ja jääkäri suomalaisissa jääkärijoukoissa sekä taidemaalari ja kirjailija. Hänen vanhempansa olivat ruotsalainen kirjailija Gustaf af Geijerstam ja suomalaissyntyinen Eugenie Sophie Hortence Valenkamph. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1915 Astri Smithin kanssa. Hänet on haudattu Bergeniin Norjaan.

Useat hänen teoksistaan on julkaistu myös englannin-, saksan- ja hollanin kielillä.

Opinnot
Geijerstam opiskeli aluksi Göteborgin taidekoulussa (Valands målarskola), sen jälkeen Académie Colarossissa Pariisissa sekä Münchenissä taidemaalari von Berlepsch-Walendasin ja Berliinissä Hermann Struckin johdolla.

Jääkärikausi

Geijerstam liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 24. elokuuta 1915, mutta erosi pataljoonasta kevättalvella vuonna 1916 ja matkusti Sönsjordiin Norjaan suorittamaan asevelvollisuuttaan Norjan armeijassa.

Julkaisut
Krigare och björnjägare. Krigstidshistorier och fjällhumoresker, Tukholma 1916
Finska batalionen, Tukholma 1918
Ormgutten. Roald og jeg, Kristiania 1922
Inger, Kristiania 1924
Paradisdage i Storevik, Oslo 1925 (ruotsinnos 1926)
Iva Storgaarden, Oslo 1926 (ruotsinnos 1933)
Hulder-Berret; Oslo 1928
Ingenieren og hans hustru, Oslo 1933 (ruotsinnos 1935)
Ongene og vi to i Storevik, Oslo 1937

Lähteet 
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

Viitteet

Jääkärit
Norjalaiset kirjailijat
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Maurice Durquetty

Maurice Durquetty (synnyin- ja kuolinajat ei tiedossa) oli ranskalainen pelotari ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Pariisin olympialaisissa 1900 yhdessä parinsa Etchegarayn kanssa. 

Ranskalaiset urheilijat
Ranskalaiset olympiamitalistit
Pelotarit
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Live Legacy

Live Legacy on Dissection-yhtyeen julkaisema livealbumi. Se julkaistiin vuonna 2003. Se nauhoitettiin Wacken Open Air -festivaalin keikalla, Saksassa, 8. elokuuta 1997. Se julkaistiin ensin bootleginä nimellä Frozen In Wacken. Se sisälsi myös kappaleen Night's Blood, joka poistettiin viralliselta versiolta, koska nauhoituksessa oli virheitä. The Limited Boxset (rajoitettu 1000 kappaleen painos) sisälsi myös Gods Of Darkness - Live - DVD:n

Live Legacy
At the Fathomless Depths (intro)	(01:56)
Retribution - Storm of the Light's Bane	(05:10)
Unhallowed	(06:37)	
Where Dead Angels Lie	(06:26)	
Frozen	(03:38)	
Thorns of Crimson Death	(08:21)	
The Somberlain	(08:01)

Frozen in Wacken

At the Fathomless Depths/Night's Blood (9:00)
Unhallowed (6:23)
Frozen (3:35)
Where Dead Angels Lie (6:42)
Retribution - Storm of the Light's Bane (5:13)
Thorns of Crimson Death (8:13)
The Somberlain (7:49)

Gods Of Darkness - Live

At the Fathomless Depths (0:24)
Night's Blood (7:10)
Unhallowed (6:01)
Son of the Mourning (3:11)
Where Dead Angels Lie (6:03)
Black Horizons (7:33)
Elisabeth Bathori (4:49)
Retribution - Storm of the Light's Bane (5:04)
The Somberlain (7:09)

Jäsenet
Jon Nödtveidt - Laulu, kitara
Johan Norman - Kitara
Emil Nödtveidt - Basso
Tobias Kellgren - Rummut

Vuoden 2003 konserttitallenteet
Dissectionin albumit
Jet Airways

Jet Airways (IATA: 9W, ICAO: JAI, kutsukoodi: JET AIRWAYS) on intialainen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1993, ja pääsi aloittamaan kilpailun valtio-omisteista lentoyhtiötä Air Indiaa vastaan vuonna 1995, kun monopoliaseman Air Indialle vuodesta 1953 saakka taannut laki oli kumottu Intiassa vuonna 1994. Jet Airways on Bombay Stock Excangessä noteerattu pörssiyhtiö, jonka osakkeista suurin osa on intialaisen liikemiehen Naresh Goyalin määräysvallassa.

Yhtiöllä on 76 kohdetta eri puolilla maailmaa ja sillä on yhteensä 9 lentokonetta.

Etihad Airways osti 24 prosentin osuuden Jet Airwaysistä vuonna 2013.

Yhtiön solmukohtia ovat Chhatrapati Shivajin kansainvälinen lentoasema ja Indira Gandhin kansainvälinen lentoasema.

Kohteet

Aasia

Lähi-itä 
Bahrain
Manama
Kuwait
Kuwait
Oman
Masqat  
Qatar
Doha
Saudi-Arabia
Riad
Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Abu Dhabi
Dubai

Pohjois-Aasia 
Kiina
Hongkong
Shanghai

Etelä-Aasia 
Bangladesh
Dhaka
Intia
Andaman & Nicobarin saaret
Port Blair
Andhra Pradesh
Hyderabad 
Tirupati
Rajahmundry
Assam
Guwahati
Bihar
Patna
Chandigarh
Chandigarh
Chhattisgarh
Raipur
Daman ja Diu
Diu
Delhi
Goa
Vasco da Gama
Gujarat
Ahmedabad
Bhavnagar
Bhuj
Porbunder
Rajkot
Vadodara
Jammu ja Kashmir
Jammu
Leh
Srinagar
Karnataka
Bangalore
Mangalore
Kerala
Calicut
Cochin
Trivandrum
Madhya Pradesh
Bhopal
Indore
Khajuraho
Maharashtra
Aurangabad
Mumbai
Nagpur
Pune
Manipur
Imphal
Punjab
Amritsar
Rajasthan
Jaipur
Jodhpur
Udaipur
Tamil Nadu
Chennai
Coimbatore
Madurai
Tripura
Agartala
Uttar Pradesh
Lucknow
Varanasi
Länsi-Bengali
Kolkata
Siliguri
Nepali 
Kathmandu
Sri Lanka
Colombo

Kaakkois-Aasia 
Malesia 
Kuala Lumpur
Singapore 
Thaimaa
Bangkok

Eurooppa 
Belgia
Bryssel
Yhdistynyt kuningaskunta 
Lontoo

Pohjois-Amerikka 
Kanada
Toronto
Yhdysvallat
New York
Newark
San Francisco

Laivasto 

Laivaston keski-ikä syyskuussa 2022 on 15,4 vuotta.

Katso myös 

Luettelo lentoyhtiöistä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kotisivut
Jet Airwaysin aikajana

Intialaiset lentoyhtiöt
Kovasin

Kovasin eli hiomakivi, siera, on työkalu, jolla teroitetaan metallisia työkaluja, esimerkiksi puukkoja, kirveitä, talttoja, veitsiä ja viikatteita. Viikatteenteroituskovasin on nimeltään liippa.

Nykyisin useimmat hiomakivet tehdään synteettisesti alumiinioksidista. Perinteisesti hiomakivet on tehty kuitenkin luonnonkivestä, kuten fylliitistä. Suomessa hiomakiviä eli kovasimia on louhittu muun muassa Längelmäellä yli 300 vuotta.

Työkaluja teroitettaessa kovasimen tulee olla märkä, käytön aikana sitä kostutetaan runsaalla vedellä.

Katso myös 
Miekanhiontakivi
Tahko

Lähteet

Aiheesta muualla

Työkalut
Shakkiolympialaiset 2002

35. shakkiolympialaiset käytiin 25. lokakuuta – 11. marraskuuta 2002 Bledissä, Sloveniassa. Miesten turnauksessa oli 136 joukkuetta ja naisten sarjassa 92 joukkuetta. Tuomari oli Geurt Gijssen (Alankomaat).

Säännöt 
Turnauksessa pelattiin 14 kierrosta sveitsiläisellä systeemillä.

Lopputulokset

Miehet

Naiset

Kokonaisvoitto
Nona Gaprindashvili -palkinto annetaan maalle, jonka keskimääräinen sijoitus on paras miesten ja naisten sarjassa. Venäjä voitti vuoden 2002 palkinnon.

Kuusi parasta

Henkilökohtaiset tulokset

Paras suoritus

Aiheesta muualla 
 35. shakkiolympialaiset Bledissä 2002 Slovenian shakkiliiton sivuilla  
 http://www.thechessdrum.net/Olympiad2002/ 

2002
Vuoden 2002 urheilu
Slovenian urheilutapahtumat
Michael Spears

Michael Spears (s. 28. joulukuuta 1977 Etelä-Dakota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on sukujuuiltaan Amerikan alkuperäisasukas ja puhuu hiukan lakotaa. Hänellä on 6 sisarusta, joista Eddie Spears on myös näyttelijä.

Filmografia

Aiheesta muualla

 
 Viralliset kotisivut 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset intiaanit
Lakotat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Eddie Spears

Eddie Spears (s. 29. marraskuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on sukujuuriltaan intiaani ja hän puhuu lakotaa. Hänellä on 6 sisarusta, joista isoveli Michael Spears on myös näyttelijä.

Filmografia

Aiheesta muualla

 
 Viralliset kotisivut

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset intiaanit
Lakotat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Pienet suuret teot

Pienet suuret teot on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Esa Elorannan toinen albumi sooloartistina ja hänen Ihmeidentekijät-yhtyeensä ainoaksi jäänyt. Se julkaistiin vuonna 1991.

Kappaleet 
 Sydän paikallaan
 Matkalla kaupunkiin (alkup. Downtown Train, Tom Waits -cover)
 Ihmeidentekijä
 Olla ja elää
 Marraskuun 14.
 Hengitän
 Sun maailma
 Niin kauan kuin sinä oot siinä
 Johanna
 Mannaa taivaasta
 Odotan
 Kiitos

Ihmeidentekijät 
 Timo Byström: rummut
 Tapsa Louhimo: basso
 Eki Tuormaa: koskettimet

Vuoden 1991 albumit
Esa Elorannan albumit
Jotain pysyvää

Jotain pysyvää on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Esa Elorannan kolmas albumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1998.

Kappaleet 
Sävellykset ja sanoitukset: Esa Eloranta, paitsi 4. Esa Eloranta ja Aki Louhela.

 Tanssin koko matkan
 Nyt mä kuuntelen
 Kuiskaukset
 Jotain pysyvää
 Suuri tietäjä
 Angelina
 Aikakone
 Indigokuu
 Nojaa minuun
 Yö kerrallaan
 Älä huoli
 Menit edeltä taivaaseen

Vuoden 1998 albumit
Esa Elorannan albumit
Kultakurkut

Kultakurkut oli suomalainen yhtye ja kvartetti, johon kuului ns. "raspikurkkuina" tunnetut Bablo, Esa Eloranta, Harri Marstio ja Eero Raittinen.

Historia 

Ensimmäiset keikkansa yhtye teki keväällä 2001 ja levytti loppuvuodesta 2001 tammikuun puolivälissä 2002 julkaistun Kultakurkut-albumin. Levy sisältää ryhmän jäsenten suurimpia menestyskappaleita uusina levytyksinä. Ainoa uusi kappale on Elorannan "Miljoona kilometriä", jolla Kultakurkut laulavat vuorotellen. Albumilla soittaa Raittisen levyiltä ja keikoilta tuttu yhtye, joka on myös säestänyt Kultakurkkuja heidän keikoillaan.

Jäsenet

Kultakurkut 
 Harri Marstio – laulu, kitara
 Bablo – laulu
 Eero Raittinen – laulu
 Esa Eloranta – laulu, kitara

Yhtye 
 Hannu Pikkarainen – kitarat, kosketinsoittimet
 Jarkka Rissanen – sähkökitara
 Pekka Gröhn – piano, sähköpiano, Hammond
 Tom Nyman – basso
 Janne Haavisto – rummut ja lyömäsoittimet

Julkaisut

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen esittelysivu
 Kultakurkut Eero Raittisen sivuilla

Suomalaiset lauluyhtyeet
Toni Lindberg

Toni Lindberg (s. 23. syyskuuta 1985 Ruotsinpyhtää) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Peliuran aikana hänen pelipaikkansa oli keskuspuolustaja.

Ura pelaajana 

Lindberg on Myllykosken Pallon kasvatti, mutta ensimmäiset ottelunsa aikuisten sarjatasoilla hän pelasi Kaakkois-Suomen Vitosen elimäkeläisessä Villisioissa kaudella 2002. Hän pelasi alemmilla sarjatasoilla myös Valkealan Kajossa ja FC Kuusankoskessa, kunnes palasi kasvattajaseuransa liigajoukkueeseen kaudeksi 2008.

Lindberg debytoi Veikkausliigassa 8. toukokuuta 2008 ottelussa Jaroa vastaan ja vakiinnutti paikkansa MYPAn joukkueessa kaudella 2009. Kaudella 2011 hän oli liigan ainoa kenttäpelaaja, joka pelasi kaikki ottelut alusta loppuun. Kauden lopulla hänet valittiin MYPAn vuoden pelaajaksi ja kutsuttiin maajoukkueleirille.

Lindbergin sopimus MYPAn kanssa päättyi kauteen 2011, jonka jälkeen hän lähti hakemaan pelipaikkaa Suomen ulkopuolelta. Helmikuussa 2012 hänen uudeksi seurakseen vahvistui uzbekistanilainen Mashʼal Muborak. Hän edusti seuraa heinäkuuhun 2012 asti ja pelasi yhdeksässä Uzbekistanin liigan ottelussa.

Elokuussa 2012 Lindberg teki sopimuksen Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Adeccoligaenissa pelanneen Altan kanssa. Samaan aikaan seuraan siirtyi maanmies Ville Taulo.

Kauden 2013 Lindberg pelasi Ykkösen KooTeePeessä, ja kaudeksi 2014 hän palasi Myllykosken Palloon.

Pelaajauransa Lindberg päätti Kouvolan Susissa (2. div) kaudella 2015.

Valmennusura 
Pelaajauran jälkeen Lindberg siirtyi saumattomasti valmennuksen puolelle. Kaudella 2015 pelatessaan Kouvolan Susissa Lindberg toimi samalla Susien kakkosjoukkueen (4. div) päävalmentajana. Kaudesta 2016 lähtien Lindberg keskittyi yksinomaan valmentamiseen. Kaudella 2016 Lindberg toimi Susien edustusjoukkueen (2. div) apuvalmentajana. Seuraavalla kaudella Lindberg siirtyi Susien päävalmentajaksi kauden puolivälissä. Vaikean kauden päätteeksi Sudet tippui 3. divisioonan puolelle. Kaudella 2018 Lindberg johdatti Sudet takaisin 2. divisioonaan tappiottoman kauden päätteeksi.

Kaudelle 2019 Lindberg siirtyi FC Lahden Akateemian valmentajaksi vastuualueenaan B-pojat. Kaudella 2020 Lindberg jatkaa B-poikien päävalmentajana sekä toimii FC Lahden edustuksen apuvalmentajana.

Valmennuskoulutus 
Jalkapallovalmentajan tutkinnoista Lindberg on suorittanut UEFA B (2018) ja UEFA A (2019) -tutkinnot. Lisäksi Lindberg on suorittanut valmentajan ammattitutkinnon (VAT).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Toni Lindberg Veikkausliigan sivustolla
 Toni Lindberg Myllykosken Pallon sivustolla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Reverse gainer

Reverse gainer on akrobaattinen temppu, jossa tekijä suorittaa voltin. Reverse gaineria käytetään yleisimmin trikkauksessa. Reverse gainer eroaa selvästi normaalista voltista; tässä tempussa tekijä juoksee maassa eteenpäin, ponnistaa ilmassa yhdellä jalalla 180 astetta, tulee alas samalla jalalla ja potkaisee toisella jalalla ylöspäin tehden voltin takaperin - samaan suuntaan minne juoksi alussa. Ammattilaistrikkaaja voi päästä Reverse gainerin hyvinkin helposti, vaikka tekemällä ensin esimerkiksi potkuliikkeen ja heti sen perään Reverse gainerin. Reverse gainer on kuitenkin helpointa tehdä aloittamalla juoksuvauhdista, vasta kyseisen tempun jälkeen voi myös hyvinkin jatkaa comboa, eli tekemällä tässä tapauksessa tämän tempun jälkeen lisää trikkaustemppuja.

Reverse gainer ei yleensä ole vaativa temppu trikkaajalle (tai trikkaajan alulle), jos tuntee helpoimman tyylin suorittaa tempun. Yleensä siihen volttiin saadaan voimaa jos käyttää hyväksi juoksuvauhtia. Jalka, joka potkaisee ylöspäin, antaa voimaa ja korkeutta ja pakottaa yleensä tekijän menemään voltin. Koko kroppaa kuitenkin kannattaa (ja pitääkin) käyttää tempussa. Reverse gainer kuuluu näyttää hienolta, rentous ja tietenkin onnistuminen kuuluvat asiaan.

J-step gainer 

J-step gainer, voidaan puhua myös pelkkänä J-step, on hyvin samantapainen kuin äsköinen Reverse gainer. Erona on juoksuvauhti; j-step -sana tulee siitä, että tekijä juoksee ensin J -kirjainta muistuttavan juoksuvauhdin, joka saattaa tehdä tempusta helpomman. Voltin aikana tekijä voi vähän kääntyä ilmassa muutaman asteen - joko tarkoituksella tai j -kirjaimen muotoisen juoksuvauhdin takia. Kuitenkin temppu tapahtuu samalla tavalla kuin reverse gainer; yhdellä jalalla ponnistetaan ylöspäin ja mennään voltti takaperin ilmassa. Lopussa tullaan alas ensin yhdellä jalalla - sillä jalalla, millä alussa ponnistettiin ylöspäin, niin reverse gainerissa kuin j-step gainerissakin.

B-step gainer

B-step gainer, lyhyemmin b-step, on myös hyvin samantapainen kuin äsköisemmätkin temput. Ero löytyy taas aluvauhdista; b-stepissä juostaan ensiksi eteenpäin ja ponnistetaan yhdellä jalalla ja muutenkin yleensä koko kropalla, tässä tempussa vaan tekijä ei käänny millään lailla vaan tekee tempun suoraan eteenpäin heittäen silti voltin takaperin - tullen alas ensin yhdellä jalalla kuten äsköisemmissäkin tempuissa. Tämä temppu on yleensä haastavin kaikista näistä kolmesta tempusta.

Aiheesta muualla 
trikkaus kotisivu

Voimistelu
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Korpisorsimo

Korpisorsimo (Glyceria lithuanica) on monivuotinen heinä, joka kasvaa kosteilla paikoilla, esimerkiksi lehto- ja saniaiskorvissa sekä puronvarsilla. Sen kokonaislevinneisyys kattaa Euraasian pohjoisosat Atlantilta Tyynellemerelle.

Ulkonäkö 
Korpisorsimo kasvaa 70–120 senttimetriä korkeaksi. Lehdet sijaitsevat vuorottain, ne ovat ruodittomat, tupelliset ja vartta lyhyemmät. Lehtituppi on nuorena litteä, myöhemmin liereä, yläosastaan avoin noin 1 cm matkalta ja kiiltävä, sen yläreunassa molemmin puolin kellanruskea laikku. Lehtilapa on 4–8 millimetriä leveä, litteä, ohut, pehmeä ja pitkäsuippuinen, tummanvihreä ja kiiltävä. Kieleke on selvä, 3–4 mm pitkä ja tylppä. Kukinto on 10–25 cm pitkä, suppea, nuokkuva röyhy. Röyhyn haarat ovat ohuet, veltot ja karheat. Tähkylät ovat 5–7 mm pitkät, 4–6-kukkaiset, kukat kaksineuvoiset ja vaaleanvihreät-violetinkirjavat. Ulkokale on 1–3 mm pitkä, sisäkale on 1,4–4 mm pitkä. Ulkohelve on 2,3–4 mm pitkä ja monisuoninen. Heteitä on kaksi, niiden ponnet ovat alle 0,5 mm pitkät.

Korpisorsimo kukkii heinäkuussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Korpisorsimo (Glyceria lithuanica)
 Kasviatlas 2020: Korpisorsimon (Glyceria lithuanica) levinneisyys Suomessa.
 Luontokuva Eskonen
 GrassBase – The Online World Grass Flora: Glyceria lithuanica

Sorsimot
Alfred Schläppi

Alfred Schläppi () oli sveitsiläinen rattikelkkailija ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Chamonix’n olympialaisissa 1924 neljän miehen kelkan kilpailussa yhdessä Eduard Scherrerin, Alfred Neveun ja Heinrich Schläppin kanssa.

Aiheesta muualla
 Alfred Schläppin profiili DatabaseOlympics.comin sivuilla (englanniksi)

Sveitsiläiset rattikelkkailijat
Sveitsiläiset olympiavoittajat
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Axel Wikström

Axel Wikström (29. syyskuuta 1907 – 16. kesäkuuta 1976) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiamitalisti. Hän voitti urallaan kaksi olympiamitalia, joista kumpikin on hopeisia. Lake Placidissa 1932 hän sai mitalin 18 kilometrin kilpailussa ja Garmisch-Partenkirchenissa 1936 50 kilometrin matkalta.

Lähteet

Viitteet
 

Ruotsalaiset maastohiihtäjät
Ruotsalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Ingrid Wigernæs

Ingrid Wigernæs on norjalainen entinen maastohiihtäjä. Hän voitti Oslon maailmanmestaruuskilpailuista 1966 hopeaa 3 kertaa 5 kilometrin viestistä yhdessä Inger Auflesin ja Berit Mørdren kanssa.

Lähteet
MM-kisojen tulokset

Norjalaiset maastohiihtäjät
Giles

Giles voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä

Giles sukunimenä 

 Carl Giles (1916–1995), englantilainen pilapiirtäjä
 Devonne Giles (s. 1983), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Herbert Giles (1845–1935), brittiläinen diplomaatti ja sinologi, toinen Wade-Giles -järjestelmän kehittäjistä
 Michael Giles (s. 1942), englantilainen rumpali

Giles etunimenä 

 Pyhä Giles, Egidius (k. noin 710), kreikkalais-ranskalainen erakko ja pyhimys, yksi neljästätoista hädässäauttajasta
 Giles Barnes (s. 1988), jamaikalainen jalkapalloilija
 Giles Farnaby (1560–1640), englantilainen säveltäjä
 Giles Martin (s. 1969), brittiliänen musiikkituottaja, lauluntekijä, säveltäjä ja multi-instrumentalisti
 Giles Roomalainen, Aegidius Roomalainen (1243–1316), munkki ja skolastinen filosofi
 Giles Scott (s. 1987), brittiläinen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja
 Giles Swayne (s. 1946), englantilainen säveltäjä

Paikkoja 

 Gilesin piirikunta, piirikunta Tennesseessä, Yhdysvalloissa
 Gilesin piirikunta, piirikunta Virginiassa, Yhdysvalloissa

Muita merkityksiä 

 Wade-Giles, Thomas Waden ja Herbert Gilesin kehittämä kiinan kielen latinisointijärjestelmä.
Sorsimot

Sorsimot eli lettisorsimot (Glyceria) ovat heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu 40 lajia. Ne ovat monivuotisia, korkeaksi kasvavia karvattomia heiniä.

Suomessa on tavattu kahdeksaa eri sorsimolajia, joista ojasorsimo (Glyceria fluitans) on selvästi yleisin.

Nimistään huolimatta pohjansorsimot (Arctophila) ja suolasorsimot (Puccinellia) eivät kuulu sorsimoihin (Glyceria), vaan ovat sorsimoiden ohella omia sukujaan heinäkasvien heimossa.

Lajeja 
 Glyceria acutiflora 
 Glyceria alnasteretum
 Glyceria aquatica – komea sorsimo
 Glyceria arkansana 
 Glyceria borealis
 Glyceria canadensis – kanadansorsimo
 Glyceria declinata – pikkusorsimo
 Glyceria elata
 Glyceria fluitans – ojasorsimo
 Glyceria grandis – lännenisosorsimo eli lännensorsimo eli myllysorsimo
 Glyceria laxa 
 Glyceria leptostachya 
 Glyceria lithuanica – korpisorsimo
 Glyceria maxima – isosorsimo
 Glyceria melicaria
 Glyceria notata – savisorsimo
 Glyceria nubigena
 Glyceria obtusa 
 Glyceria occidentalis
 Glyceria plicata
 Glyceria pulchella
 Glyceria remota – lehtosorsimo
 Glyceria septentrionalis
 Glyceria striata – viirusorsimo eli kirjosorsimo

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Sorsimot eli lettisorsimot (Glyceria)
 Funet: Sorsimot (Glyceria)
 Jepson Manual Treatment
 USDA Plants Profile
 Grass Manual Account
New York, New York

New York, New York on vuonna 1977 ilmestynyt elokuvamusikaali. Elokuvan on ohjannut Martin Scorsese ja sen pääosissa ovat Liza Minnelli ja Robert De Niro. Nykyisin elokuva tunnetaan parhaiten tunnuskappaleestaan ”New York, New York”, josta tuli myöhemmin klassikkokappale Frank Sinatran laulamana coverina ja joka on nykyään yksi New Yorkin symboleista. Elokuva oli taloudellinen pettymys, sillä sen budjetti oli 14 miljoonaa dollaria ja se tuotti vain 13,8 miljoonaa dollaria.

Juoni lyhyesti

Japanin antautumispäivänä vuonna 1945 saxofonisti Jimmy Doyle (Robert De Niro) ja laulaja Francine Evans (Liza Minnelli) tapaavat sodan loppumisen kunniaksi järjestetyssä tilaisuudessa. Alussa heidän välinsä ovat viileät, mutta ennen pitkää heille kehkeytyy suhde. Ennen pitkää pari menee naimisiin ja Francine tulee raskaaksi. Parin välit alkavat kuitenkin pian säröillä, ja lapsen synnyttyä Jimmy jättää Francinen ja lapsen. Tämän jälkeen Francinesta tulee suosittu näyttelijä ja laulaja, ja vuosien päästä Jimmy ja hän tapaavat jälleen eräässä tilaisuudessa. Samassa tilaisuudessa Jimmy tapaa poikansa ja haluaisi päästä takaisin Francinen ja lapsen elämään, mutta Francine ei ole siihen valmis.

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 New York, New York saa täydet viisi tähteä. Kati Sinisalo kuvaa sitä tyylikkääksi, viihdyttäväksi ja todenmakuiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 www.scorsesefilms.com

Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Vuoden 1977 yhdysvaltalaiset elokuvat
Martin Scorsesen ohjaamat elokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Horna / Behexen

Hornan ja Behexenin split EP:n julkaisi ensimmäisen kerran Grievantee Productions vinyylinä vuonna 2004. Teoksesta tuotettiin 500 kopiota. Vuotta myöhemmin Autistiartili Records julkaisi teoksesta CD-version, josta otettiin 1 000 painosta. Vuonna 2007 Debemur Morti Productions teki CD-versiosta uudelleen julkaisun uusin kansin.

Kappaleet 
Horna

Behexen

Kokoonpano 
Behexen
 Torog – laulu
 Gargantum – kitarat
 Horns – rummut

Horna
 Corvus – laulu
 Shatraug – Kitarat, laulu
 Infection – basso
 Gorthaur – rummut

Aiheesta muualla 
 

Hornan albumit
Behexenin albumit
Vuoden 2004 split-albumit
Punapaju

Punapaju (Salix purpurea) on yleinen notkeaoksainen pensas, joka kasvaa noin 2–3 m korkeaksi; yksittäiset vesat ovat 60–150 cm pitkiä ja sopivat hyvin punontatöihin.
Punapaju on kaksikotinen, toisiin kissoihin tulee hedekukat, toisiin emikukat. Lehdet ovat 2–8 cm pitkät, kapeat, sileälaitaiset, päältä kiiltävän tummanvihreät, alta vaaleansinivihreät. Lehdet sijaitsevat pareittain vastakkain, mikä on yksi parhaista lajituntomerkeistä.

Punapaju on alun perin kotoisin Keski-Euroopasta, mutta sitä on viljelty pitkään Skandinaviassa sekä koritarpeeksi että koristekasvina. Viljelykasvina se on levinnyt paikoin luontoon, ja kasvaa useimmin peltojen ojissa tai rannoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Punapaju (Salix purpurea)
 Kasviatlas 2018: Punapajun (Salix purpurea) levinneisyys Suomessa
 ITIS: Salix purpurea 
 United States Department of Agriculture (USDA): Salix purpurea 

Pajut
Viktor Szentpéteri

Viktor Szentpéteri (s. 1. marraskuuta 1979 Budapest, Unkari) on unkarilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti.

Aiheesta muualla 
 Viktor Szentpeteri FC Lahteen
 Viktor Szentpeteri MTK Hungárian sivuilla

Unkarilaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Leinonen

Leinonen on vanha itäsuomalainen sukunimi, mutta sen alkuosassa on germaanista nimiainesta. Leinonen on aiempina vuosisatoina ollut Savon yleisimpiä nimiä. Matti Kuusi on laskenut Leinosten olleen vuoden 1571 suurin savolaissuku. Sittemmin Leinosten suhteellinen osuus Savon asukkaista on vähentynyt, sillä heitä on siirtynyt muun muassa Keski-Suomeen ja Kainuuseen.

Tunnettuja nimen kantajia:

 Alexander Leinonen (1846−1902), amerikansuomalainen sanomalehtimies ja kartanpiirtäjä
 Anne Leinonen (s. 1973), kirjailija
 Anton Leinonen (1893–1953), työmies ja punakaartilaispäällikkö
 Antti Leinonen (s. 1951), luontokuvaaja ja -kirjailija.
 Armas Leinonen, (1900–1985), Liberaalisen kansanpuolueen kansanedustaja
 Artturi Leinonen (1888–1963), kirjailija
 Arvo Leinonen (1913–1977), painija
 Elisa Leinonen (s. 1987), pika-aitajuoksija
 Hannu Leinonen (s. 1952), päätoimittaja 
 Hannu Leinonen (s. 1962), diplomi-insinööri, Destia Oy:n toimitusjohtaja, 
 Jani Leinonen (s. 1978), kuvataiteilija
 Juhani Leinonen (1924–2016), everstiluutnantti, Ilmavoimien viestikoulun johtaja
 Jukka Leinonen (s. 1962), diplomi-insinööri ja toimitusjohtaja
 Kaarlo Johannes Leinonen (1916–1986), (Hannes Leinonen), piispa
 Kaarlo Leinonen (1914–1975), puolustusministeri ja puolustusvoimien komentaja
 Kalle Leinonen (s. 1989), freestylehiihtäjä, Sanni Leinosen kaksosveli
 Kari Leinonen, kielitieteilijä ja foneetikko
 Kimmo Leinonen (s. 1949), jääkiekkovaikuttaja
 Linda Leinonen (s. 1982), Laukaan kunnanjohtaja
 Maaria Leinonen (1933–2013), runoilija
 Marja-Leena Leinonen (1946–2019), slavisti, kielentutkija, professori
 Marjo Leinonen (s. 1966), laulaja
 Matti Leinonen (s. 1940), biologi ja tietokirjailija
 Mikke Leinonen (s. 1992), yhdistetyn hiihtäjä
 Mikko Leinonen (1874–1931), kansanedustaja, maanviljelijä, puutavaraliikemies 
 Mikko Leinonen (s. 1955), jääkiekkoilija
 Minna Leinonen (s. 1977), säveltäjä
 Minna Leinonen (s. 1981), urheiluampuja
 Nina Leinonen, toimittaja ja tietokirjailija
 Noora Leinonen (s. 2004), salibandyn pelaaja
 Olga Leinonen (1877–1950), konekutoja, luennoitsija ja kansanedustaja (SDP)
 Outi Leinonen (s. 1950), taiteilija ja muotoilija
 Paavo Leinonen (1894–1964), taidemaalari
 Sami Leinonen (s. 1963), yhdistetyn hiihtäjä 
 Sanni Leinonen (s. 1989), alppihiihtäjä, Kalle Leinosen kaksossisar
 Seppo Leinonen (s. 1957), kuvittaja ja pilapiirtäjä
 Simo Leinonen, urheilutoimittaja ja -selostaja (Yle Urheilu)
 Susanna Leinonen (s. 1972), tanssija
 Tanja Leinonen (s. 1975), korkeushyppääjä
 Teemu Leinonen, taiteen tohtori ja Aalto-yliopiston professori
 Tero Leinonen, (s. 1975), jääkiekkomaalivahti
 Tatu Leinonen (s. 1938), tekniikan tutkija, professori
 Tommi Leinonen, (s. 1987), jääkiekkoilija
 Toni Leinonen (s. 1991), jääkiekkoilija
 Topias Leinonen (s. 2004), jääkiekkomaalivahti
 Tuomas Leinonen (s. 1954), jääkiekkoilija
 Ville Leinonen (s. 1975), muusikko.
 Ville Leinonen (s. 1977), neurokirurgi ja Itä-Suomen yliopiston professori.

Fiktiossa 
Leinonen, räyhääjä ja uhlailija elokuvassa Koirankynnen leikkaaja

Katso myös 
Leino, sukunimi
Leinola, paikannimi.

Aiheesta muualla 
 Leinosen Sukuseura ry.

Lähteet 

Sukunimet
Tähtifantasia-palkinto

Tähtifantasia-palkinto on Tähtivaeltaja-lehteä julkaisevan Helsingin Science Fiction Seuran jakama palkinto, joka jaetaan vuoden parhaalle Suomessa ilmestyneelle fantasiakirjalle. Palkintoraati julkistaa ensin palkintoehdokkaat ja myöhemmin voittajan. 

Vuodesta 2007 alkaen jaettu Tähtifantasia-palkinto on vuoden parhaalle tieteiskirjalle myönnettävän Tähtivaeltaja-palkinnon sisarpalkinto. Tähtifantasian jakajien mukaan palkinnon perustamisen tarkoituksena on nostaa esiin kirjallisesti kunnianhimoista ja monipuolista fantasiaa. Alun perin palkinto annettiin vain käännösteoksille (kotimaisia fantasiateoksia palkitsevaa Kuvastaja-palkintoa oli jaettu vuodesta 2001 lähtien), mutta kotimaiset teokset otettiin mukaan vuonna 2020.

Tähtifantasia-palkinnon perusti päätoimittaja Toni Jerrman. Ensimmäisen palkinnon raatiin kuuluivat Toni Jerrman, Anne Leinonen, Elli Leppä ja Vesa Sisättö. Vuonna 2021 asiantuntijaraadin muodostivat Jukka Halme, Aleksi Kuutio, Osmo Määttä ja Niina Tolonen.

Tähtifantasia-palkinnon voittaneet teokset ja ehdokkaat 
Voittaneet teokset on merkitty vaaleansinisellä taustavärillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tähtivaeltajan kotisivu.
 Tähtifantasia-palkinto Kirjavinkit-sivulla.

Fantasiakirjallisuuspalkinnot
Suomalainen science fiction -fanikunta
Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Boryspilin kansainvälinen lentoasema

Boryspilin kansainvälinen lentoasema  on Ukrainan suurin lentoasema, joka sijaitsee 29 kilometriä Kiovasta itään Boryspilin kaupungissa. Asema on rakennettu 130 metriä merenpinnan yläpuolelle ja sillä on käytössä kaksi kiitotietä.

Vuonna 2013 lentoaseman kautta kulki 7,93 miljoonaa matkustajaa. Edellisvuonna Boryspilin kautta oli kulkenut 8,47 miljoonaa lentomatkustajaa.

Terminaalit

Boryspilin kansainvälisellä lentoasemalla on toiminnassa neljä terminaalia, joista yksi on VIP-terminaali (C-terminaali). Lisäksi on suunnitteilla Terminaali E, joka lisäisi matkustajakapasiteettiä n. 2000 matkustajaa tunnissa.

Terminaali B (Kansainväliset ja kotimaan lennot)
Terminaali B palvelee sekä kotimaan- että kansainvälisiä lentoja. Se on lentoyhtiö Aerosvit Airlinesin solmupiste. Terminaali on palvellut kaikkia kotimaan lentoja 15. syyskuuta 2011 alkaen.

Terminaali D (Kansainväliset lennot)

Terminaali D avattiin 28. toukokuuta 2012. Terminaalin kapasiteetti on noin 3100 matkustajaa tunnissa. Ensimmäiset terminaaliin saapuneet matkustajat saapuivat Teheranista 29. toukokuuta.

Terminaali D on lentoaseman kansainvälisten lentojen pääterminaali. Rajatarkastuspisteitä on yhteensä 68 (40 saapuville matkustajille ja 28 lähteville). Lentokentän sujuvuuden lisäämiseksi on harkittu, että terminaali palvelisi myös kotimaanlentoja, joka mahdollistaisi joustavammat vaihtoajat.

Terminaali F (Kansainväliset lennot)

Terminaali avattiin 21. syyskuuta 2010 Ukraine International Airlinesin (UIA) päätukikohdaksi  ja otettiin säännölliseen käyttöön lokakuu 2010 lopussa. Terminaalin kapasiteetti on 900 matkustajaa tunnissa.

Terminaalia käyttää UIA:n lisäksi 14 muuta lentoyhtiötä: UM Air, UTair Ukraine, airBaltic, Armavia, Adria Airways, Belavia, Caspian Airlines, Austrian Airlines, Georgian Airways, Germanwings, Libyan Arab airlines, Lufthansa, Finnair ja S7 Airlines.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Skyvector aeronautical charts: UKBB Kyiv Boryspil Airport  (skyvector.com)
Kiev (Borispol), meždunarodnyi aeroport  (aviapages.ru)
 Aviaport Borispol, kak dojehat, terminal F, aviaspravka aeroporta Borispol (IATA: KBP)  (avianews.com)

Kiovan liikenne
Ukrainan lentoasemat
Boryspilin piiri
Hockenheim

Hockenheim on kaupunki Saksan Baden-Württembergin osavaltiossa noin 20 kilometriä Mannheimista etelään lähellä Reinjokea. Kaupungissa on noin 21 100 asukasta, ja se on Rhein-Neckar-Kreisin piirikunnan kuudenneksi suurin kaupunki. Hockenheimin pormestarina toimii Marcus Zeitler.

Varhaisin tunnettu maininta kaupungista on vuodelta 769 Lorschin koodeksissa nimellä Ochinheim. Nykyinen nimi Hockenheim esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1238.

Ranskalaiset tuhosivat kaupungin kahdesti 1600-luvulla: kolmikymmenvuotisessa sodassa 1644 sekä Ranskan–Hollannin sodassa 1674.

Hockenheim on tunnettu siellä sijaitsevasta Hockenheimringistä, jolla on ajettu Formula 1 -sarjan Saksan Grand Prix.

Ystävyyskaupungit 
  Mooresville, Yhdysvallat
  Commercy, Ranska

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin verkkosivusto
Uhittelu

Uhittelu on vastavuoroista uhkailua ja debattia, jonka avulla pyritään persoonan välisten pelisääntöjen ja rajojen sopimiseen.

Uhittelussa yksilöt esittelevät hypoteettisesti ominaisuuksiaan, eli väkivallan potentiaaliaan, osoittaakseen toiselle, että pystyvät tarvittaessa puolustamaan taloudellista, symbolista (tieto, taidot, asema) ja sosiaalista pääomaansa, toisen uhkaa vastaan. Siten pyritään osoittamaan, että toisen ominaisuudet eivät riitä taistelun voittamiseksi, jos hän pyrkisi kiusaamalla tai muuten hyökkäämällä viemään ne pois.

Jos kuitenkin uhittelussa toinen osapuoli häviää debatin, osanottajien tuleva suhde muodostuu hierarkkiseksi. Toinen joutuu siis luovuttamaan pääomiaan ja alistumaan toisen valtaan.

Katso myös

 Pelottelu
 Kiusaaminen
 Simputus

Sosiologia
Münchenin olympiastadion

Münchenin olympiastadion on yleisurheilu- ja jalkapallostadion Münchenin Olympiaparkissa. Se valmistui vuonna 1972 Münchenin olympialaisten päänäyttämöksi. Siinä on pelattu myös monia merkittäviä jalkapallo-otteluita, kuten vuoden 1974 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelu ja EM-kilpailujen 1988 loppuottelu sekä Euroopan cupin finaalit 1979, 1993 ja 1997.

Olympialaisten jälkeen (virallinen avausottelu oli kauden 1971–1972 päätöskierroksella, ennen olympiakisoja) stadion oli FC Bayern Münchenin kotikenttä vuoteen 2005 asti, jolloin seura muutti Allianz Arenalle.

Stadionin suunnitteli arkkitehti Günter Behnisch.  Olympialaisten aikaan sen katsomoon mahtui 80 000 katsojaa. Muutostöiden jälkeen se vetää 69 250 henkeä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksan jalkapallostadionit
Olympiastadionit
Kesäolympialaiset 1972
Münchenin rakennukset ja rakennelmat
Münchenin urheilu
Permanganaatti

Permanganaatti on yleisnimi manganaatti(VII)-ionin, eli MnO4− sisältävälle kemialliselle yhdisteelle. Yhdisteessä olevan mangaanin korkean hapetusluvun, +VII:n, vuoksi manganaatti-ionit ovat vahvoja hapettimia. Manganaatti on yhdisteessa anionina.

Permanganaatti esiintyy usein esimerkiksi K+-kationin kanssa muodostaen kaliumpermanganaattia eli KMnO4:a.

Happamassa liuoksessa manganaatti(VII)-ioni normaalisti pelkistyy värittömäksi kahdenarvoiseksi Mangaani(II):ksi eli Mn2+-ioniksi.

16 H3O +  + 2 MnO4− + 10 Cl− → 2 Mn2+ + 5 Cl2 + 24 H2O 
6 H+ + 2 MnO4− + 5 HCOOH → 8 H2O + 2 Mn2+ + 5 CO2

Emäksisessä liuoksessa manganaatti(VII) joko pelkistyy ruskeaksi neljänarvoiseksi Mangaanidioksidiksi eli MnO2:ksi tai vihreäksi kuudenarvoiseksi manganaatti-ioniksi MnO42−:ksi.

4 OH− + 2 MnO4− + 3 C2O42− → 2 MnO2 + 6 CO32− + 2 H2O

3 OH− + 2 MnO4− +  HSO3− → 2 MnO42− + SO42− + 2 H2O

Permanganaatteja käytetään myös hapettimena kun happea tuottetaan peroksideista. Permangaattikatalyytin läsnä ollessa vetyperoksidi hajoaa seuraavasti:
2 H2O2 → 2 H2O + O2.

Anionit
Ő

Ő (ő) on unkarin kielessä esiintyvä kirjain, joka muodostuu O-kirjaimesta, jonka päällä on kaksi aksenttia. 

Ő äännetään pitkänä vokaalina /öö/.

Katso myös 
Ű

Latinalaiset kirjaimet
Ű

Ű (ű) on unkarin kielessä esiintyvä kirjain, joka muodostuu U-kirjaimesta, jonka päällä on kaksi aksenttia. 

Ű vastaa äännearvoltaan pitkää y-vokaalia /yy/.

Katso myös 
Ő

Latinalaiset kirjaimet
MusicBrainz

MusicBrainz on yhteisöllisesti koottava vapaan sisällön musiikkitietokanta, joka julkaistiin vuonna 2000. Vuonna 2020 se sisälsi noin 1 700 000 artistin ja 2 600 000 julkaisun tiedot. Kuten toinen samankaltainen ilmainen musiikkitietokanta freedb, myös MusicBrainz perustettiin CDDB:n kiristettyä lisenssiehtojaan. Projektia ylläpitää voittoa tavoittelematon MetaBrainz Foundation.

Sivusto kerää tietoa artisteista, äänitteistä, levy-yhtiöistä ja niiden välisistä suhteista. Äänitejulkaisujen sivuille tallennetaan kappalenimitietojen lisäksi jäsenneltyä tietoa esimerkiksi laulukielistä ja painosten katalogitiedoista sekä julkaisupäivistä. Kappaleet yksilöidään  akustisen "sormenjäljen" perusteella, jolloin niihin liittyvät sisältökuvaukset voidaan hakea automaattisesti tietokannasta erillisellä ohjelmalla. Projekti kehittää itse tällaisia ohjelmia, ja lisäksi useissa mediasoittimissa ja musiikinkopiointiohjelmissa on sisäänrakennettu tuki MusicBrainz-hauille.

Kappaleiden tunnistamiseksi käytettävä akustinen sormenjälkialgoritmi on vaihdellut vuosien varrella. Aluksi MusicBrainz käytti patentoitua Relatable TRM -algoritmia. Sen korvasi PUID, joka pohjautuu MusicIP:n MusicDNS-järjestelmään. TRM-sormenjälkiä ei nykyisin käytetä MusicBrainz-tietokannassa patentin vuoksi. Koska PUID on suljettu projekti, sitä ollaan korvaamassa avoimen lähdekoodin AcoustID -järjestelmällä.

Lisensointi

Itse sisältökuvaukset (esimerkiksi kappaleiden nimet ja pituudet) ovat täysin vapaasti levitettävissä (public domain), ja muu sivujen sisältö on lisensoitu EFF:n Open Audio Licensellä. Palvelinohjelmisto on GPL:n alainen ja asiakasohjelmien hakuihin käytettävän TunePimp-kirjaston lisenssi on LGPL.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 MusicBrainz 
 MusicBrainz-wiki 
 MusicBrainz-blog 
 Tietokannan RDF-formaatin kuvaus 

Elektroniset tietoteokset
Verkkotietokannat