joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Scott Soames

Scott Soames (s. 1946) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii filosofian professorina Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän on erikoistunut kielifilosofiaan ja analyyttisen filosofian historiaan.

Soames opiskeli kielitiedettä ja filosofiaa Stanfordin yliopistossa ja Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT). Hän väitteli tohtoriksi MIT:stä vuonna 1976. Soames on aiemmin opettanut Yalen (1976-1980) ja Princetonin yliopistossa (1980-2004). Hän siirtyi Etelä-Kalifornian yliopistoon vuonna 2004.

Soames on kirjoittanut teoksia ja artikkeleita ennen kaikkea totuuteen, viittaamiseen ja merkitykseen liittyvistä kysymyksistä. Soames tunnetaan Saul Kripken anti-deskriptivistisen kielifilosofisen ohjelman puolustajana ja laajentajana sekä kaksiulotteisten semantiikkojen kriitikkona.

Julkaisuja

Teoksia

Artikkeleita

Aiheesta muualla 

 Scott Soames, USC 
 Scott Soames , Princeton 

Analyyttiset filosofit
Kielifilosofit
Yhdysvaltalaiset filosofit
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Taksila

Taksila (, takṣaśilā) oli muinainen kaupunki Punjabissa, Indus- ja Hydaspes-jokien välissä. Kaupungin rauniot sijaitsevat noin 30 kilometriä luoteeseen Islamabadista. Taksila sijaitsi Gandaran ja Gangesjoen varrella sijainneen Magadhan välisen tien varrella. Toinen tärkeä reitti vei Industa pitkin Intian valtamerelle.  

Dareios I liitti Taksilan Persian valtakuntaan, mutta Persian valta ei ilmeisesti kestänyt kauaa. Aleksanteri Suuri valtasi alueen vuonna 326 eaa. Taksilan kuningas Ambhi (Ofhis kreikkalaisissa lähteissä), jota kutsuttiin myös nimellä Taksiles, oli kutsunut Aleksanterin maahansa vuonna 329 eaa. Hän halusi Aleksanterin apua Poros-nimistä ruhtinasta vastaan. Aleksanteri löikin Poroksen Hydaspesjoen taistelussa. Aleksanteri solmi tämän jälkeen liiton Poroksen kanssa ja pakotti Ambhin ja Poroksen sopimaan riitansa. Lähtiessään alueelta Aleksanteri jätti sinne varuskunnan ja erään Filippoksen satraapiksi. Filippos murhattiin vuonna 325 eaa. ja Aleksanteri lähetti Eudamoksen tämän seuraajaksi. Aleksanterin kuoltua makedonialainen varuskunta nousi kapinaan ja marssi Babylonia kohti, mutta heidät kukistettiin. Vuonna 316 eaa. Chandragupta saattoi vallata alueen itselleen. Ašoka toimi Taksilan hallitsijana ennen kuin hän seurasi isäänsä Bindusaraa.

Vuonna 184 eaa. Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta valtasi Taksilan. Kreikkalainen kuningas Demetrios II hallitsi Taksilasta käsin. Vuoden 110 eaa. jälkeen Saka-heimo valtasi Taksilan. Ensimmäisen vuosisadan alussa parthialaiset valtasivat Taksilan. 

Taksilan rauniot ovat Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1980.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Unescon maailmanperintökohteet Pakistanissa
Arkeologiset kohteet Pakistanissa
Kolun kanava

Kolun kanava sijaitsee Tervossa Iisvesi–Pielavesi-reitillä Nilakan ja Koskiveden välillä. Alkuperäinen kanava rakennettiin 1892–1895. Sen pituus oli 2 160 metriä ja siinä oli kaksi 36 × 7 × 2 metrin kivestä muurattua sulkua sekä kaksi ohitusallasta laivojen kohtaamista varten. Kanavan ylitti kääntösilta ja kanavan viereen rakennettiin myös yhteinen asuinrakennus kanavankaitsijalle ja sulkuvahdille. Vanhalla kanavalla liikenne oli vilkkaimmillaan 1920- ja 1930-luvuilla.

Vanha kanava ei sopinut hyvin 1950-luvulla alkaneeseen puutavaran nippu-uittoon ja niinpä 1973–1976 vanhan kanavan viereen rakennettiin uusi 2 100 metrin pituinen kanava, jossa on yksi 75 × 8,5 × 3,0 metrin betonisulku. Uuden kanavan ylittää maantiesilta. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään vaaka-akselisia segmenttiportteja: sulkuportti nousee ylös vedestä ja alus ajaa sen alitse.

Kanava on itsepalvelusulku. Kolun, Kerkonkosken, Kiesimän ja Neiturin kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Oy.

Lähteet 
 Suomen kanavat: Kolun kanava

Suomen kanavat
Tervon liikenne
Tervon rakennukset ja rakennelmat
Rautalammin reitti
Säynätsalmen kanava

Säynätsalmen kanava sijaitsee Rautalammilla Niiniveden ja Iisveden välillä. Kanavan pituus on 120 metriä ja siinä ei ole sulkuja. Alusten suurin sallittu leveys on 7,5 metriä, syväys 2,4 metriä ja maston korkeus enintään 5,5 metriä. Kanava rakennettiin 1925–1926 ruoppaamalla paikalla ollut salmi. Kanavan yli rakennettiin myös kääntösilta ja siltaa hoitaneelle siltavahdille rakennettiin talo kanavan rannalle. Kääntösilta purettiin 1970-luvun alussa ja tilalle rakennettiin vuonna 1972 uusi silta kanavan ylitse.

Lähteet 
 Suomen kanavat: Säynätsalmen kanava

Suomen kanavat
Rautalammin rakennukset ja rakennelmat
Rautalamminreitin valuma-alue‎
Suomen Kongressitekniikka

Suomen Kongressitekniikka Oy on vuonna 1989 perustettu suomalainen tapahtumatekniikan palveluyritys, joka on erikoistunut tilaisuuksien tulkkaustekniikan järjestämiseen.

Yritykselle on myönnetty vuonna 2003 Suomen Kääntäjien ja tulkkien liiton (SKTL) Uljas Attila -tunnustuspalkinto tulkkauksen ja tulkkien aseman edistämisestä yhteiskunnassa.

Historia 

Suomen Kongressitekniikka Oy perustettiin Dipolin Kongressitekniikan jäljille, joka toimi nykyisen Teknillisen korkeakoulun (TKK) koulutuskeskus Dipolissa ensimmäisistä valmistelevista ETYK-kokouksista 1970-luvun alusta lähtien. Ulkoisen vuokraustoiminnan kasvaessa koulutuskeskus päätti myydä Dipolin Kongressitekniikan. Tilaisuuteen tarttui Suomen Kongressitekniikka Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja Esa Hemmilä, joka oli työskennellyt Dipolin Kongressitekniikan johdossa vuosista 1977–1978 saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Kongressitekniikan kotisivut

Suomalaiset yritykset
Hershey Bears

Hershey Bears on AHL:ssä pelaava jääkiekkoseura. Bears toimii sarjassa Washington Capitalsin farmijoukkueena. Hershey Bears pelaa kotiottelunsa Hersheyn GIANT Centerissä. Joukkue voitti Calder Cupin AHL:n mestarina yhdennentoista kerran keväällä 2010.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 28. lokakuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Todd Nelson 
 Apuvalmentaja: Nick Bootland 
 Maalivahtivalmentaja: Juha Lehtola 
 Fysiikkavalmentaja: Mike Wagner 
 Videovalmentaja: Adam Purner 
 Huoltopäällikkö: Josh Carter 
 Jääkiekkotoimintojenjohtaja: Bryan Helmer 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 

AHL-seurat
Washington Capitals
József Csík

József Csík (s. 1. tammikuuta 1946) on entinen unkarilainen keihäänheittäjä.

Csík sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 keihäänheitossa kymmenenneksi tuloksella 76,24 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli kahdestoista tuloksella 76,14 m.

Lähteet

Viitteet 

Unkarilaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Australian Ice Hockey League

Australian Ice Hockey League eli AIHL on Australian korkein sarjataso jääkiekossa. Se toimii Australian jääkiekkoliiton alaisuudessa. AIHL on puoliammattilaisliiga.

Joukkueet
Päivitetty kaudelle 2019

Mestarit
2000: Adelaide Avalanche
2001: Adelaide Avalanche
2002: Sydney Bears
2003: Newcastle North Stars
2004: Sydney Ice Dogs
2005: Newcastle North Stars
2006: Newcastle North Stars
2007: Sydney Bears
2008: Newcastle North Stars
2009: Adelaide Adrenaline
2010: Melbourne Ice
2011: Melbourne Ice
2012: Melbourne Ice
2013: Sydney Ice Dogs
2014: Melbourne Mustangs
2015: Newcastle
2016: Newcastle
2017: Melbourne Ice
2018: CBR Brave

Lähteet
AIHL official site
Ice Hockey Australia
2008 AIHL Rosters
NHL.com article on Australian hockey
Toronto Star article about AIHL player experiences

Jääkiekkosarjat
Australian jääkiekko
Suomi-sarja (jääpallo)

Suomi-sarja on miesten jääpallon toiseksi korkein sarjataso Suomessa. Sen järjestää Suomen Jääpalloliitto. Jääpallon toiseksi korkein sarjataso käynnistyi vuonna 1931 cup-muotoisena B-mestaruuskilpailuna. 

Kaudella 2021–2022 Suomi-sarjassa pelasi viisi joukkuetta.

Historia
Suomi-sarja alkoi vuonna 1931, jolloin Suomen Palloliitto perusti uuden B-mestaruuskilpailun silloisen jääpallon mestaruussarjan alapuolelle. Ensimmäisen B-mestaruuskilpailun vuonna 1931 voitti Turun Palloseura kukistettuaan loppuottelussa Lappeenrannan Urheilu-Miehet 1–0. Näin Turun Palloseura nousi seuraavalle kaudelle mestaruussarjaan, josta B-mestaruuskilpailuun putosi Helsingin Palloseura.

B-mestaruuskilpailua pelattiin aluksi cup-muotoisena. Kaudella 1936 B-mestaruuskilpailua pelattiin seitsemässä alueellisessa alkusarjassa, joiden voittajat jatkoivat kaksilohkoiseen loppusarjaan. Loppusarjan lohkojen voittajat nousivat mestaruussarjaan. Työväen Urheiluliiton seurat tulivat mukaan Suomensarja-nimellä tunnettulle toiselle sarjatasolle kaudella 1956. Suomen Jääpalloliiton alaisuuteen siirryttyään Suomensarja tunnettiin aluksi nimellä II divisioona ja myöhemmin I divisioona. Nykymuotoisena Suomi-sarja 
käynnistyi kaudella 2008/2009.

Joukkueet kaudella 2021–2022

Mestarit 

2019-2020: Lappeenrannan Pallo 

2020-2021: ei pelattu

2021-2022: HIFK / 2

Lisää aiheesta 
Suomi-sarjan tulospalvelu
Altiplano

Altiplano, myös: puna ja páramos, on ylätasanko Andien leveimmällä kohdalla. Se on maailman toiseksi laajin ylätasanko Tiibetin ylängön jälkeen.

Altiplano sijaitsee Bolivian länsiosassa ulottuen Perun eteläosiin. Se on laajuudeltaan noin 168 350 neliökilometriä. Altiplano on keskimäärin 3 660 metriä merenpinnan yläpuolella ja sitä reunustavat Andien haarat Cordillera Oriental ja Cordillera Occidental. Titicacajärvi sijaitsee Altiplanon matalimmalla kohdalla.

Kuivasta ja kylmästä ilmastosta huolimatta Altiplanolla asuu suhteellisen paljon ihmisiä. Alueella harrastetaan perunan ja ohran viljelyä sekä laamojen hoitoa. Altiplanon suurimmat kaupungit ovat La Paz ja Oruro.

Altiplanolla on mittavat luonnonvarat. Potosín kaivoksista louhittu hopeamalmi rahoitti Espanjaa vuosisatojen ajan. Tinaa kaivettiin 1900-luvun alkupuolella säilyketölkkiteollisuudelle, mikä oli merkittävässä asemassa etenkin ensimmäisessä maailmansodassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bolivian maantiede
Perun maantiede
Andit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ylängöt
Hohenzollern-Sigmaringen

Hohenzollern-Sigmaringen oli maa- ja ruhtinaskunta Etelä-Saksassa nykyisen Baden-Württembergin osavaltion alueella. Ruhtinaskuntaa hallitsi Hohenzollernien švaabilainen (katolinen) sukuhaara Hohenzollern-Sigmaringen. Ruhtinaskunta oli olemassa vuosina 1579–1850.

Historia
Hohenzollern-Sigmaringenin kreivikunta luotiin vuonna 1576, kun Zollernin kreivikunta jaettiin kreivi Kaarle I:n kuoltua hänen kolmen poikansa kesken. Alueen oli lahjoittanut hänelle Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Samassa jaossa luotiin myös Hohenzollern-Haigerlochin ja Hohenzollern-Hechingenin kreivikunnat. Toisin kuin protestanttiseksi kääntynyt Brandenburgiin asettunut Hohenzollernien frankkilainen haara, eteläisiä kreivikuntia hallinnut Hohenzollernien svaabialainen haara pysyi katolilaisena. Hohenzollern-Sigmaringenin kreivikunta korotettiin vuonna 1623 ruhtinaskunnaksi. Se kuului vuosina 1806–1813 Reinin liittoon ja vuosina 1815–1850 Saksan liittoon. Euroopan hullun vuoden jälkeen Hohenzollern-Sigmaringenissa otettiin käyttöön demokratia. Preussi miehitti maan saman vuoden elokuussa, koska ruhtinaskunnassa oli puhjennut levottomuuksia monarkistien ja demokratiaa kannattaneiden välillä. Preussi liitti maan itseensä 1850. Maan viimeinen ruhtinas, Kaarle Anton (myöh. Karl Anton von Hohenzollern), palveli kruununsa menetettyään Preussin pääministerinä vuosina 1858–1862. 

Karl Antonin pojasta Karl Eitel Friedrich Hohenzollernista tuli Romanian ruhtinas (1866–1881) ja kuningas (1881–1914). Sukuhaara pysyi Romanian valtaistuimella vuoteen 1947 saakka.

Hallitsijat
 Karl II 1576–1606
 Johann 1606–1623
 Johann 1623–1638
 Meinrad I 1638–1681
 Maximilian 1681–1689
 Meinrad II 1689–1715
 Joseph Franz Ernst 1715–1769
 Karl Friedrich 1769–1785
 Anton Aloys 1785–1831
 Karl 1831–1848
 Karl Anton 1848–1849

Aiheesta muualla
Hohenzollern-Sigmaringen suvun viralliset sivut

Baden-Württembergin historia
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osat
Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Helena Saarikoski

Helena Maaria Saarikoski (s. 1. lokakuuta 1958 Helsinki) on suomalainen folkloristiikan tutkija.

Saarikoski valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1977, filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1989 pääaineena suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus sekä filosofian tohtoriksi 1995 tutkimuksella penkinpainajaisperinteestä. Tohtorintutkinnon jälkeinen tutkimus Nuorisotutkimusseuran projektissa käsitteli nuorten elämänhallintaa ja syrjäytymistä. Saarikosken myöhempiä tutkimusaiheita ovat olleet tyttö-, nuoriso- ja lastenkulttuurit sekä väkivallan kulttuuriset mallit, erityisesti koulu- ja työpaikkakiusaaminen. Hänen on tutkinut muun muassa nuoria suomalaistyttöjä Spice Girls -yhtyeen faneina 1990-luvun lopulla.

Vuodesta 2001 Saarikoski on ollut folkloristiikan dosentti ja vuodesta 2010 folkloristiikan ja naistutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on työskennellyt vapaana tutkijana eri projekteissa, apurahoilla ja Suomen Akatemian akatemiatutkijana. Saarikoski johti Suomen Akatemian tutkimushanketta ”Sanoin ja teoin kerrottu sukupuoli” (2004–2006) Helsingin yliopiston kulttuurien tutkimuksen laitoksella. Vuosina 2008–2011 hän oli Suomen Akatemian tutkimushankkeen ”Sukupuolten tuottaminen lasten kulttuureissa” tieteellinen johtaja ja erikoistutkija Turun yliopiston naistutkimuksen oppiaineessa. Hän on ollut myös toimittajana Nuorisotutkimus-lehdessä 1991–2001 ja Elore-lehdessä 2005–2011.

Saarikosken vanhemmat ovat kirjailija Pentti Saarikoski ja toimittaja-kirjailija Tuula Saarikoski (o.s. Unkari). Hän oli avioliitossa näyttelijä Harri Hyttisen kanssa. Liitosta heille syntyi poika.

Teoksia 
 1994. Kouluajan kivoin päivä. Folkloristinen tutkimus penkinpainajaisperinteestä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Väitöskirja.)
 1997. Nuorten elämänpolkuja lama-Suomessa. Muut tekijät Helena Helve, Jaana Lähteenmaa, Tuija Päivärinta, Katja Päällysaho, Petri Virtanen. Helsinki: Nuorisotutkimusseura.
 2000. Ung i Norden, ett ungdomens konstevenemang. Evalueringsforskning. Helsingfors: Ungdomsforskningssällskapet.
 
 
 2005 Toim. Leikkikentiltä. Lastenperinteen tutkimuksia 2000-luvulta. Tietolipas 208. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kansakunnan perillinen Helena Saarikoski Yle Elävä arkisto.
 Helena Saarikoski Kulttuuriosuuskunta Patruunan sivuilla

Suomalaiset folkloristit
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Hohenzollern-Hechingen

Hohenzollern-Hechingen oli kreivi- ja ruhtinaskunta Etelä-Saksassa nykyisen Baden-Württembergin osavaltiossa. Ruhtinaskuntaa hallitsi Hohenzollernien švaabilainen (katolilainen) sukuhaara. Ruhtinaskunta oli olemassa vuosina 1576–1850.

Historia
Hohenzollern-Hechingenin kreivikunta luotiin vuonna 1576, kun Zollernin kreivikunta jaettiin kreivi Kaarle I:n kuoltua hänen kolmen poikansa kesken. Alueen oli lahjoittanut hänelle Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Samassa jaossa luotiin myös Hohenzollern-Haigerlochin ja Hohenzollern-Sigmaringenin kreivikunnat. Švaabilaisen haaran Hohenzollernit pysyivät katolilaisina, kun taas pohjoisen frankkilaisen haaran Hohenzollernit kääntyivät luterilaiseen uskoon. Hohenzollern-Hechingen sai ruhtinaskunnan arvon vuonna 1623. Ruhtinaskunta kuului vuosina 1806–1813 Reinin liittoon ja vuosina 1815–1850 Saksan liittoon. Vallankumousvuoden 1848 myötä Hohenzollern-Hechingenissä otettiin käyttöön demokratia, joka tuli virallisesti voimaan 16. toukokuuta 1848. Jo saman vuoden elokuussa Preussi miehitti maan, koska herttuakunnassa oli puhjennut levottomuuksia monarkistien ja demokratiaa kannattaneiden välillä. Konstantin Hohenzollern-Hechingen myi maansa sukulaiselleen Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle. 12. maaliskuuta 1850 Hohenzollern-Hechingen yhdistyi Hohenzollern-Sigmaringenin kanssa ja niistä muodostettiin Hohenzollernsche Landen provinssi.

Hohenzollern-Hechingenin hallitsijat
 Eitel Fredrik IV (1576–1605)
 Juhana Yrjö (1605–1623)
 Eitel Fredrik V (1623–1661)
 Filip Kristofer Fredrik (1661–1671)
 Fredrik Vilhelm (1671–1735)
 Fredrik Ludvig (1735–1750)
 Joosef Fredrik Vilhelm (1750–1798)
 Hermann (1798–1810)
 Fredrik (1810–1838)
 Konstantin (1838–1850) 

Baden-Württembergin historia
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osat
Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Adolf Bastian

Adolf Bastian (26. kesäkuuta 1826 – 2. helmikuuta 1905) oli saksalainen 1800-luvun yleisnero, joka tunnetaan erityisesti panoksestaan etnografian ja antropologian kehittymiseksi tieteiksi. Nykypsykologia on hänelle kiitollisuudenvelassa hänen teoriastaan Elementargedanke, jonka seurauksena Carl Jung kehitti teorian arkkityypeistä.

Bastian syntyi Bremenissä varakkaaseen saksalaiseen kauppiasperheeseen. Hän opiskeli oikeustiedettä Heidelbergin yliopistossa sekä biologiaa nykyisessä Berliinin Humboldtin yliopistossa, Jenan yliopistossa ja Würzburgin yliopistossa. Würzburgissa hän kuunteli Rudolf Virchowin luentoja ja kiinnostui silloin 'etnologiaksi' sanotusta tieteenalasta. Viimein hän päätyi opiskelemaan lääketiedettä ja valmistui Prahan Kaarlen yliopistosta 1850.

Bastian ryhtyi laivalääkäriksi ja lähti kahdeksanvuotiselle purjehdusmatkalle, joka vei häntä ympäri maailmaa. Tämä oli ensimmäinen hänen neljännesvuosisadan aikana tekemistään matkoista Saksan ulkopuolella. Hän palasi Saksaan 1859 ja kirjoitti suositun kertomuksen matkoistaan sekä kolmiosaisen teoksen Der Mensch in der Geschichte, jossa hän käsittelee ihmistä historian kuluessa ja josta tuli hänen tunnetuin teoksensa.

Vuonna 1861 hän lähti nelivuotiselle matkalle Kaakkois-Aasiaan, ja hänen kuvauksensa tuosta matkasta, Die Völker des östlichen Asien, kasvoi kuusiosaiseksi. Seuraavat kahdeksan vuotta hän oleskeli Pohjois-Saksassa ja perusti merkittäviä etnologisia laitoksia Berliiniin. Hän oli aina ollut innokas keräilijä, ja hänen panoksensa Berliinin kuninkaallisen museon (Museum für Völkerkunde, nyk. Ethnologisches Museum) kokoelmien luomiseksi oli niin runsas, että lähinnä hänen lahjoitustensa pohjalta perustettiin toinen museo, Kansantaiteen museo. Hänestä tuli Kuninkaallisen museon ensimmäinen johtaja.

1870-luvulla Bastian matkusteli laajasti Afrikassa ja Amerikan mantereella. Hän kuoli 1905 Port of Spainissa Trinidad ja Tobagossa yhdellä matkoistaan.

Ihmiskunnan psyykkinen ykseys
Bastian otti ensimmäisenä käyttöön termin Ihmiskunnan psyykkinen ykseys (the psychic unity of mankind). Se tarkoittaa ihmislajin yhteisiä psykologisia ja kognitiivisia piirteitä, jotka ovat kulttuurista tai rodusta riippumattomia, esimerkiksi tunteet ja niihin liittyvät kasvonilmeet.

Lähteet 

Saksalaiset antropologit
Kansatieteilijät
Vuonna 1826 syntyneet
Vuonna 1905 kuolleet
Kirsikkaperhonen

Kirsikkaperhonen (Nymphalis polychloros) on täpläperhosten (Nymphalidae) heimoon kuuluva päiväperhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Pohjaväriltään oranssinpunainen perhonen. Etusiiven etureunassa on kolme tummaa laikkua, joiden värit ovat aivan keltaista tai kellanvalkoista etureunaa lukuun ottamatta punaiset. Lisäksi siiven keskiosassa on neljä laajaa tummaa laikkua. Takasiivet ovat tyvestä saakka oranssinpunaiset ja niiden etureunassa on tumma täplä. Molempien siipien ulkoreunoissa on ohut, tumma reunus ja takasiivessä reunuksessa on sinisiä täpliä. Siipiväli 53–69 mm.

Vaikka kirsikkaperhonen muistuttaa kuviointinsa puolesta nokkosperhosta, se on helppo tunnistaa selvästi suuremman kokonsa ja oranssimman värityksensä perusteella. Lisäksi takasiiven tyvi on oranssinpunainen, kun se nokkosperhosella on tumma. Samoin kirsikkaperhosen voi sekoittaa isonokkosperhoseen.

Levinneisyys ja lentoaika 
Kirsikkaperhosen levinneisyysalue käsittää alueen Pohjois-Afrikasta ja Länsi-Euroopasta Venäjälle ja Vähän-Aasian kautta Himalajalle. Pohjois-Euroopassa lajia tavataan vakituisena vain Skandinavian eteläosissa.

Suomessa kirsikkaperhonen on erittäin harvinainen vaeltaja, jota on tavattu satunnaisesti etelärannikon tuntumassa. Sillä on kuitenkin saattanut olla vakituinen kanta Ahvenanmaalla ja Uudellamaalla 1930- ja 1940-luvuilla. Kaakkois-Suomessa on tavattu talvehtineita yksilöitä 1980-luvulla.

Lentoaika on kesä- ja heinäkuusta lähtien syksyyn yhtenä sukupolvena. Perhoset jatkavat lentoaan talvehtimisen jälkeen keväällä.

Elinympäristö ja elintavat 
Kirsikkaperhonen elää valoisassa metsämaastossa, puutarhoissa ja pihapiireissä. Laji talvehtii aikuisena.

Ravintokasvi 
Kirsikkaperhosen toukan ravintokasveja ovat pajut, haapa, jalavat, kirsikat ja muut hedelmäpuut.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Perhoset: Kirsikkaperhonen
UniProt, Taxonomy: Nymphalis polychloros 

Aitotäpläperhoset
Vendredi

Vendredi () on ranskalainen viikkolehti, joka julkaisee internetistä keräämäänsä aineistoa. Sen päätoimittaja on Philippe Cohen. Toimittajakuntaan kuuluu Philippe Labarde, joka on ollut perustamassa talouslehti La Tribunea ja oli jonkin aikaa sen päätoimittaja, sekä Emmanuel des Moutis. Lehden perustaja on Jacques Rosselin.

Lehden ensimmäinen numero ilmestyi perjantaina 17. lokakuuta 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla
 France Info: "Vendredi : un hebdo à contre courant"
 Silicon.fr: "'Vendredi’, un nouvel hebdo qui regroupe le top de l’info du Web" 

Ranskalaiset lehdet
Sprinklerijärjestelmä

Sprinklerijärjestelmä on automaattinen palonsammutusjärjestelmä, joka aloittaa palon sammutuksen ruiskuttamalla vettä palokohteeseen ja välittää samalla palohälytyksen hätäkeskukseen (112). Sen toiminta perustuu siihen, että lämpötilan ylitettyä tietyn arvon sprinklerin kapseli rikkoutuu ja vesi pääsee virtaamaan sprinklerin läpi. Se soveltuu kohteisiin, joissa vesi on sopiva sammutusaine ja joissa kohteen paloympäristö edellyttää tehokasta ja automaattista sammutusjärjestelmää. Joissakin sprinklerijärjestelmissä käytetään veden sijaan muita palontorjunta-aineita.

Historia 
Ensimmäisen automaattisen sprinklerijärjestelmän patentoi Philip W. Pratt vuonna 1872. Ensimmäisen käyttökelpoisen sprinklerijärjestelmän kehittäjänä pidetään kuitenkin Henry S. Parmaleetä, joka paransi Prattin patenttia ja asensi toimivan järjestelmän pianoja valmistavaan tehtaaseensa. Ensimmäinen sprinklerilaitteisto Suomessa asennettiin Finlaysonin tehtaalle Tampereella vuonna 1892.

Lähteet 

Rakennusautomaatio
Palontorjunta
Gunnar Wahlroos

Gunnar Achilles Hermansson Wahlroos (7. helmikuuta 1890 Mouhijärvi – 24. elokuuta 1943) oli suomalainen arkkitehti. Tunnetuimmat Wahlroosin suunnittelemista rakennuksista ovat funkistyyliset Turun Martinkirkko ja Tampereen piispantalo.

Wahlroosin vanhemmat olivat nimismies Herman Alexander Wahlroos ja tämän 2. vaimo Selina Anna Adele Krook. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910, opiskeli Ateneumissa 1912–1913 ja valmistui arkkitehdiksi 1916. Wahlroos oli  Oy Maatalousrakennuksen palveluksessa vuoteen 1921, Wilh. Schaumanin faneeritehdas Oy:n rakennusosaston johtajana 1922–1925, Turun ja Porin läänin lääninrakennuskonttorin vt. esimiehenä 1925–1934 sekä rakennushallituksen ylimääräisenä arkkitehtina 1934–1936 ja toimistoarkkitehtina 1936–1943.

Suunnittelutöitä 

Soukanpohjan kartanon piharakennukset, Espoo 1920-luku
Schaumanin linna, Jyväskylä 1923
 Jyväskylän harjun kiviportaat,  1925
 Useita rakennuksia Turkuun Crichton-Vulcanille, muun muassa 270 metriä pitkä köysitehdasrakennus ja toimistorakennus Valkoinen talo 1926–1936
Linnakatu 33, Turku 1928
 Porin suojeluskuntatalo, 1928 (alustavat piirustukset)
 Kultarannan muutos- ja sisustustyöt 1929–1930
 Martinkirkko, Turku 1933 (Totti Soran kanssa)
 Tampereen piispantalo, 1936–1938
 Oy Gasaccumulator Ab:n tehdasrakennukset Tampereelle ja Viipuriin, 1936–1938
 Ylitornion kirkko, 1940

Lähteet 
 Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

Viitteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Toronto Marlies

Toronto Marlies on vuonna 2005 perustettu kanadalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa AHL:ssä. Joukkue pelaa kotiottelunsa Torontossa Ricoh Coliseumilla. Joukkue on Toronto Maple Leafsin farmijoukkue.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Greg Moore 
 Apuvalmentaja: A.J. MacLean 
 Apuvalmentaja: John Snowden 
 Maalivahtivalmentaja: Hannu Toivonen 
 Videovalmentaja: Troy Paquette 
 Fysiikkavalmentaja: Alan Selby 
 Huoltopäällikkö: William Burns 
 Puheenjohtaja: Laurence Gilman 
 Toimitusjohtaja: Ryan Hardy 
 Apulaistoimitusjohtaja: Mike Dixon 

Lähde: EliteProspects

Tilastot

Ensimmäinen peli: 7. lokakuuta 2005. Rochester Americans 8, Marlies 5
Ensimmäinen kotipeli ja -voitto: 12. lokakuuta 2005. Marlies 5, Syracuse Crunch 2.

Yksittäinen kausi
Maalit: 36  John Pohl (2005–06)
Syötöt: 47  Bates Battaglia (2005–06)
Pisteet: 75 John Pohl (2005–06)
Jäähyminuutit: 215  Kris Newbury (2005–06)

Lähteet 
Toronto Marlies Official Website 
Marlies Booster Club

Viitteet

Aiheesta muualla

AHL-seurat
Toronto Maple Leafs
Vuonna 2005 perustetut urheiluseurat
Plasmaleikkaus

Plasmaleikkaus on metallien leikkaamisen kehitetty valmistustapa. Se on kehitetty kun on haluttu löytää leikkausmenetelmä myös sellaisille materiaaleille, joihin ei tavallinen polttoleikkaus riitä. Tällaisia materiaaleja ovat muun muassa ruostumaton teräs, alumiini ja kupari. Leikkausmenetelmällä voidaan leikata jopa 160 millimetriin asti.

Plasmalla tarkoitetaan korkeaan lämpötilaan kuumennettua sähköä johtavaa kaasua ja sen tehtävänä leikkausprosessissa on perusaineen sulatus ja sen kuljettaminen pois leikkausrailosta. Lähes aina plasmaleikkaus on sulatusleikkausta, jossa leikattavaan kappaleeseen sulatetaan railo. Soveliaita plasmakaasuja ovat argon, vety, typpi ja niiden seokset sekä myös paineilma ja happi.

Plasmaprosessi käyttää keskitettyä sähköistä valokaarta, joka korkealämpötilaisen plasmasäteen avulla sulattaa materiaalin. Menetelmällä voidaan leikata kaikkia sähköäjohtavia materiaaleja. 

Plasmaleikkauksen jälki näyttää usein paremmalta kuin laserleikattu osa, mutta laserleikkurin mekaaninen tarkkuus on tavallisesti noin 10 kertaa parempi verrattuna plasmaleikkuriin.

Lähteet
http://www.esab.com/fi/fi/education/plasmaleikkaus.cfm

 Leikkaaminen
Sporttipassi

SporttiPassi on sähköinen liikuntaseteli, joka on kehitetty työnantajien tarjoaman verottoman liikuntaedun maksuvälineeksi. SporttiPassi on tuotettu yhdessä SLU:n (Suomen Liikunta ja Urheilu ry) kanssa.

Palvelu on lanseerattu työpaikkaliikunnan kehittämiseksi. Sporttipassin tarkoitus on "työntekijöiden hyvinvoinnin lisäämien, kannustaminen ja palkitseminen osallistumalla liikunta- ja kulttuuriharrasteiden ja penkkiurheilun kustannuksiin".

Mobiililippu on tekstiviestilippu, joka tilataan soittamalla. Se poikkeaa oleellisesti setelijärjestelmistä siinä, että työnantajia laskutetaan vain todellisesta käytöstä. Käyttöä voidaan seurata reaaliaikaisesti.

Sporttipassi sopii urheilu- ja kulttuuripääsylippujen maksuun. Sen käyttöä valvoo työnantaja, jonka tulee kertoa verottajalle, kuka on käyttänyt palvelua ja millä euromäärällä.

Aiheesta muualla
SporttiPassi

Liikunta
Työ
Haka (tanssi)

Haka on maorien perinteinen tanssi. Toisin kuin usein luullaan, haka ei ole vain sotatanssi ja sitä eivät esitä vain miehet. Hakan voivat esittää myös naiset tai lapset. Se voidaan esittää esimerkiksi tervetulotoivotuksena tai viihdytykseen juhlissa. Esitykseen kuuluu tanssin lisäksi ilmeet ja ääntely sekä myös jalkojen tömistäminen ja nyrkkien sekä käsien taputtaminen eri paikoille kehoa esim. reisille tai rintakehään. 

Erilaisia hakoja on paljon, mutta tunnetuimmat niistä ovat whakatū waewae, tūtū ngārahu ja peruperu, joista jälkimmäinen on sotatanssi. Se esitettiin ennen taistelua vihollisen pelottamiseksi, tanssiin liittyivät äärimmäiset ilmeet kuten kielen ulos työntäminen, irvistäminen ja aseiden heiluttelu. Tūtū ngārahu ja whakatū waewae esitetään ilman aseistusta, niissä tanssijalla on vapaus päättää liikkeistään, kun taas peruperussa jokaisen tanssijan liikkeiden pitää olla yhteneviä.

Tunnetuin haka on Uuden Seelannin rugby union -joukkueen All Blacksin esittämä haka Ka Mate.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Haka - a New Zealand icon

Maorit
Kansantanssi
Rituaalitanssi
Ryhmätanssi
Vermuntilan jäähalli

Vermuntilan jäähalli oli jäähalli, joka sijaitsi Vermuntilassa Raumalla. Jäähallia käyttänyt VT-HT pelasi kotiottelunsa siellä. Vuonna 2013 halli purettiin ja suunnitteilla olisi autokorjaamo.

Aiheesta muualla

Suomen jäähallit
Rauman rakennukset ja rakennelmat
Rauman urheilu
Myron Cope

Myron Cope (synt. Myron Sydney Kopelman, 23. tammikuuta 1929 Pittsburgh, Pennsylvania – 27. helmikuuta 2008 Mount Lebanon) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja ja -toimittaja.

Cope aloitti toimittajanuransa Daily Times -sanomalehdessä Eriessä, jonka jälkeen hän kirjoitti Sports Illustratediin. Muutettuaan takaisin Pittsburghiin hän siirtyi WBGG-radioasemalle. Pittsburgh Steelersin edustajat kiinnittävät huomiota hänen persoonalliseen puhetapaansa ja palkkasivat hänet tekemään otteluidensa radioselostukset. Tätä tehtävää Cope hoiti vuodesta 1970 vuoteen 2005 saakka WBGG- ja WDVE-radioasemilla.

Myron Cope nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla
pabook.libraries.psu.edu:Myron Cope Biography  
Myron Cope 1929-2008 - Pittsburgh Tribune-Review 

Radio Hall of Fame
Yhdysvaltalaiset urheiluselostajat
Yhdysvaltalaiset toimittajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
James Allen

James Allen  (s. 5. marraskuuta 1966) on englantilainen F1-selostaja. Hän selosti F1-kisoja ITV:lle kauden 2001 Japanin GP:stä aina kauden 2008 Brasilian GP:seen saakka. Hän on Englannissa Murray Walkerin seuraaja. Kanadan GP 2007 oli hänen sadas F1-selostuksensa.

Englantilaiset henkilöt
Brittiläiset urheiluselostajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Majakka-seurakunta

Majakka-seurakunta on kristilliseen uskontunnustukseen pohjautuva itsenäinen evankeelinen paikallisseurakunta. Se perustettiin 5. marraskuuta 1998. Majakka-seurakunta lukeutuu opillisesti ns. vapaisiin suuntiin. Seurakunta tekee yhteistyötä muiden seurakuntien kanssa ja on Espoon ekumeenisen toimikunnan jäsen. Seurakunnan pastoreina toimivat Antero Laukkanen ja Antti Ronkainen.

Sijainti 
Seurakunta toimii Espoossa erityisesti Matinkylän-Soukan alueella. Seurakunnan yleisötilaisuudet ovat lauantai-iltaisin Soukan kappelissa, osoitteessa Soukankuja 3, 02360 Espoo.

Majakka-seurakunta suunnittelee toteuttavansa uuden toimintakeskuksen Matinkylän sisääntuloväylän tuntumaan osoitteeseen Matinkartanontie 13. Espoon Kaupunginhallituksen elinkeino- ja kilpailukykyjaosto päätti kokouksessaan 24.9.2012, että Espoon kaupunki vuokraa Suomen Majakka yhdistys ry:lle toimitilahanketta varten tarvittavan tontin

Toimintamuodot 
Lauantai-iltaisin pidettävien Majakka-iltojen painopiste on opetuksessa, musiikissa ja rukouksessa. Muita toimintamuotoja ovat lapsi- ja nuorisotyö, pienryhmätoiminta, lähetystyön tukeminen erityisesti Aasiassa, ruokapalvelu sekä musiikkityö. Seurakunta tuottaa ja jakaa myös toimintaansa liittyviä video- ja äänitallenteita internet -sivujensa kautta. 

Majakka-seurakunta on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Majakka-seurakunnan internetsivut
 Majakka-seurakunnan Facebook-sivut
 Majakka-seurakunnan YouTube-kanava
 Soukan kappeli 

Espoon seurakunnat
Pekka Hakamies

Harri Pekka Hakamies (s. 1953 Helsinki) on suomalainen folkloristiikan tutkija. 

Hakamies opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineena suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus ja sivuaineena venäjän kieli ja kirjallisuus. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1981 ja väitellyt filosofian tohtoriksi vuonna 1987 tutkimuksella Venäläisten sananparsien vaikutus karjalaiseen ja suomalaiseen sananparsistoon. Folkloristinen, tekstilingvistinen lähestymistapa yhdistyy hänen tutkimuksissaan kulttuurihistorialliseen ja kenttätutkimuksen näkökulmiin, jotka ovat kohdistuneet erityisesti Itä-Suomen ja Venäjän Karjalan kansankulttuureihin. Lukuisten tieteellisten artikkelien ohella hän on julkaissut muun muassa erillistutkimukset Venäjän-Taipaleelta Viinijärvelle. Erään karjalaisryhmän identiteetistä ja assimilaatiosta 1993 sekä Olga Fišmanin kanssa Unelma uudesta Karjalasta: Neuvosto-Karjala valokuvissa 1920- ja 1930-luvulla (Мечта о новой Карелии : Советская Карелия в фотографиях 1920-1930-х годов) (2007). Hän on toimittanut useita tieteellisiä kirjoituskokoelmia, muun muassa teokset Runo, alue, merkitys: kirjoituksia vanhan kansanrunon alueellisesta muotoutumisesta (1990), Näkökulmia karjalaiseen perinteeseen (1996) sekä Ison karhun jälkeläiset. Perinne ja etninen identiteetti yhteiskunnallisessa murroksessa (1998).

Pekka Hakamies on toiminut tutkijana Joensuussa ja hän on perinteentutkimuksen dosentti Joensuun yliopistossa ja folkloristiikan dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on hoitanut professorin viransijaisuuksia kummassakin yliopistossa. Vuosina 1996-1999 hän johti kansainvälistä tutkimushanketta "Pohjois-Euroopan kansojen yhteisten sananlaskujen vertaileva tutkimus". Vuonna 2006 hänet nimitettiin Turun yliopiston folkloristiikan professorin virkaan, josta hän eläköityi vuonna 2018.

Turun yliopiston professorit
Suomalaiset folkloristit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Punanahka

Punanahka () on alankomaalaisen Hans Kressen käsikirjoittama ja piirtämä yhdeksänosainen intiaanisarjakuvasarja. Sarjassa seurataan 1500-luvun apassiheimon elämää nykyisen New Mexicon osavaltion alueella. Heimo kohtaa espanjalaisia ja oppii vähitellen ratsastamaan näiltä karanneilla hevosilla. Sarjakuvan päähenkilöitä ovat nuori intiaani Anua, hänen isänsä heimopäällikkö Chaka ja mestitsi, joka opettaa Anuan ratsastamaan.

Sarjaa on käännetty eurooppalaisille kielille. Suomeksi WSOY julkaisi kuusi ensimmäistä albumia. Niiden suomentajat ranskan kielestä olivat Panu Pekkanen (osat 1, 4, 5 ja 6) ja Simo Mäenpää (osat 2 ja 3).

Osat 
 Ukkosen herrat, julkaistu 1975 – De meesters van de donder, 1973
 Tuulen perilliset, 1975 – De kinderen van de wind, 1973
 Turman tuojat, 1975 – De gezellen van het kwaad, 1974
 Kojoottien kutsu, 1975 – De zang van de prairiewolven, 1974
 Koston tie, 1977 – De weg van de wraak, 1975
 Sudenpentu, 1977 – De welp en de wolf, 1976
 De gierenjagers, 1978
 De prijs van de vrijheid, 1979
 De eer van een krijger, 1982

Lähteet 
 Kimmo Lakoma: Suomessa julkaistut Punanahka-albumit 1.10.2005. Viitattu 2.12.2008.
 Ericdenoorman.nl: De Indianenreeks. Viitattu 2.12.2008.

Sarjakuva-albumisarjat
Western-sarjakuvat
Alankomaalainen sarjakuva
Chuck Schaden

Chuck Schaden (s. 29. heinäkuuta 1934 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen radiotoimittaja.

Schaden aloitti vanhojen radio-ohjelmien keräämisen 1960-luvulla. Vuonna 1970 hän aloitti evanstonilaisella WNMP-asemalla oman radio-ohjelmansa, Those Were The Days, jossa hän esitti ohjelmia kokoelmastaan. Ohjelma jatkuu edelleen ja nykyään sitä esittää WDCB-asema Glen Ellynissä. Schaden on isännöinyt myös muita vanhoihin radio-ohjelmiin erikoistuneita ohjelmia Chicagon alueen radioasemilla, kuten The Hall Closet, When Radio Was Radio ja Old-Time Radio Classics. Vuosina 2006–2007 hän juonsi valtakunnallisesti syndikoitua ohjelmaa When Radio Was.

Chuck Schaden nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1993.

Lähteet
Radio Hall of Fame: Chuck Schaden  

Radio Hall of Fame
Yhdysvaltalaiset radiotoimittajat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Marjut Sariola

Marjut Sariola (3. maaliskuuta 1948 Mikkeli) on suomalainen näyttelijä. Hän näyttelee Tampereen Teatterissa.

Elokuvat 
 Laulu tulipunaisesta kukasta (1971)
 Kielipuoli potilas (1978)
 Mitäs me sankarit (1980)
 Isku vasten kasvoja (1988)
 Seinänaapurit (2004)
 Katoavaisuudesta lyhyesti (2005)

Tv-sarjat 
 Tankki täyteen (1978)
Rintamäkeläiset

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Indonesian vaakuna

Indonesian vaakuna on Indonesian kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se on nimeltään Garuda Pancasila. Sen suunnitteli Pontianakin sulttaani Hamid II ja se hyväksyttiin maan viralliseksi vaakunaksi 11. helmikuuta 1950. Vaakunan pääosan muodostaa garuda, jonka rinnassa on kilpi ja jaloissa tekstinauha, jossa lukee vanhalla jaavan kielellä Bhinneka Tunggal Ika, Yhtenäisyys moninaisuudessa. Kilven viisi symbolia edustavat Indonesian valtion virallisen filosofian Pancasilan viittä periaatetta: uskoa yhteen jumalaan (tähti), oikeudenmukaista ja sivistynyttä ihmisyyttä (ketju), Indonesian yhtenäisyyttä (Banianpuu), sisäisen tietouden ohjaamaa yksimielistä demokratiaa (bantengin pää) ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta (riisi ja puuvilla).

Vaakuna
Valtioiden vaakunat
Pehr Gullstén

Pehr Gullstén eli Pekka Kukkonen (25. maaliskuuta 1770 Ahmas, Utajärvi – 1. syyskuuta 1825 Rovaniemi) oli suomalainen runonlaulaja ja lukkari.

Kukkolan lukkarisukuun kuuluneen Pekka Kukkosen vanhemmat olivat Jaakko Holappa, myöhemmin Kukkonen ja Reeta Räisänen. Kukkonen oppi jo lapsuudessaan runoja ja loitsuja äidiltään sekä muilta Ahmaksen kylän runonlaulajilta. Äidin kuoltua 1786 Kukkonen muutti kahden veljensä ja isänsä kanssa Ouluun. Oulussa hän muutti sukunimekseen Gullstén, opiskeli lukkariksi ja hän toimi Rovaniemen lukkarina 1800–1825. Gullstén harjoitti lukkarin toimen ohella myös välskärin, rokottajan ja lukkarikoulun opettajan tointa.

Gullstén kiersi piirilääkäri Zacharias Topelius vanhemman kanssa rokotusmatkoilla Kemin seudulla vuonna 1804. Hän sai Topeliukselta opetusta välskärin taidoissa ja kansanrunojen keräilyä harrastanut Topelius puolestaan merkitsi muistiin Gullsténin laulaman runon Ilman Immen kosinnasta. Gullstén sai mainetta runojen osaajana ja vuonna 1819 Turun akatemiassa suomen kieltä tutkinut Reinhold von Becker (1788–1858) matkusti Rovaniemelle ja keräsi Gullsténilta talteen Väinämöis-aiheisia runoja sekä loitsuja. Tämä kokoelma julkaistiin Turun Wiikko-Sanomissa ja Gullsténilta kerättyjä runoja oli mukana myös Kalevalassa.

Pehr Gullsténin poika Jaakko Gullstén (1813–1868) ja pojanpoika Pekka Gullstén (1839–1916) jatkoivat samassa ammatissa lukkareina. Paasilinnan veljekset Erno, Reino, Arto ja Mauri Paasilinna kuuluvat myös Gullsténin jälkeläisiin sillä heidän isänsä konstaapeli Väinö Gullsténin (1902–1950, vuodesta 1934 Paasilinna) isä Juho Gullstèn oli Pehr Gullsténin pojanpojanpoika. 

Vuonna 1970 paljastettiin Rovaniemen Lappia-talossa Pehr Gullsténin muistolaatta.

Aiheesta muualla 
 Pehr Gullsténin elämäkerta Kansallisbiografiassa
 Pehr Gullsténin sukupuu Holappa Sukuseura ry:n sivuilla

Lähteet 
 Kirjastovirma: Henkilögalleria - Pehr Gullstén 
 Paasilinnojen suku  

Runonlaulajat
Vuonna 1770 syntyneet
Vuonna 1825 kuolleet
Lehigh’n yliopisto

Lehigh’n yliopisto () on yksityinen yliopisto Bethlehemissä, Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Sen neljä tiedekuntaa ovat sovelletut luonnontieteet, humanistis-luonnontieteellinen, kauppatieteet ja kasvatustieteellinen.

Historia
Lehigh’n yliopiston perusti vuonna 1865 liikemies Asa Packer. Pörssiromahdus vuonna 1893 oli vakava isku yliopiston taloudelle. Tämän vuoksi yliopisto sanoutui virallisesti irti episkopaalisesta kirkosta, jotta voisi saada valtion rahoitusta.

Urheilu
Lehigh’n virallinen urheilujoukkue on tunnettu nimellä Lehigh Mountain Hawks vuodesta 1995. Patriot Leaguen jäsenenä yliopisto kilpailee NCAA:n ensimmäisessä divisioonassa 25 urheilulajissa. Se tunnetaan kilpailustaan Lafayette Collegen kanssa.

Aiheesta muualla
Lehigh’n yliopiston viralliset sivut

Pennsylvanian yliopistot ja korkeakoulut
Reaaliaikainen kinemaattinen mittaus

Reaaliaikainen kinemaattinen mittaus (Real Time Kinematic, RTK) on etenkin maanmittauksessa käytettävä GPS-satelliittipaikannuksen mittausmenetelmä, jossa tehdään paikannussatelliitin kantoaallon vaihetta ja mittaustukiasemaa hyväksi käyttäen tarkkuusmittauksia.

Menetelmä 
Mittauksessa tarvitaan yksi tarkkaan tunnetussa pisteessä sijaitseva referenssimaa-asema. Mittauksissa saadaan reaaliajassa senttimetriluokan paikannustarkkuus. 

GPS-satelliitteja käyttävällä menetelmällä on englanninkielisissä maissa nimityksenä "Carrier-Phase Enhancement" eli CPGPS. 

Tavallisessa satelliittipaikannuksen mittauksessa paikantava vastaanotin vertaa satelliittien lähettämää koodia laitteen itsensä generoimaan koodiin ja mittaa näiden vertailujen perusteella satelliitin lähettämän signaalin kulkuaikaa. Neljän satelliitin lähetyksiä seuraamalla vastaanotin laskee paikkansa. Mittaustarkkuus riippuu mm. vastaanottimen elektroniikasta  GPS:n C/A-signaali lähettää bittejä 0,98 mikrosekunnin välein - vastaanottimen tarkkuus on 1% tästä eli noin 0,01 mikrosekuntia, joka vastaa kolmen metrin paikkavirhettä. Sotilaallinen P(Y)-signaali lähetetään kymmenkertaisella tahdilla, joten paikannuksen epätarkkuus pienenee 30 senttimetriin. Muita paikannuksen tarkkuutta heikentäviä seikkoja ovat mm. ilmekehän vesihöyryn määrä ja ionosfäärin
varaukset, jotka heikentävät tyypillisen tarkkuuden 15 metriin - tätä voidaan korjata tekemällä mittaukset kahdella eri taajuudella.

RTK-mittauksessa on samankaltainen vertailuperiaate mutta se käyttää kantoaaltoa signaalina eikä sen kuljettamaa koodia. GPS:n C/A-koodi lähetetään L1-taajuudella (1575,42 MHz) vaiheen muuttuessa 1,023 MHz taajuudella. Paikannustarkkuus voi nousta 1%:iin kantoaallon pituudesta eli 19 cm:stä (L1) tai 24 cm (L2).

RTK-mittauksessa vaikeutena on vaihesignaalien vertailu, joka ratkaistaan tilastollisilla 
menetelmillä. Käytännössä RTK-mittauksessa tarvitaan yksi maa-asema, joka palvelee lukuisia liikkuva mittausyksiköitä. Maa-asema välittää mittaamansa kantoaallon vaiheen mittauslaitteille. Tällöin mittaustarkkuus maa-asemaan verrattuna voi rajallisella mittausalueella olla millimetrin tarkka. Mittalaitteet vastaanottavat kahdella taajuudella - tällöin tavanomaisesti mittaustarkkuus on 1 cm ± 2 ppm vaakasuunnassa ja 2 cm ± 2 ppm pystysuunnassa.

Käyttö 
RTK-menetelmää ei juuri käytetä rakentamisen ja maanmittauksen ulkopuolella.

Verkko-RTK -menetelmistä suosituksi on tullut VRS (Virtual Reference Station), jossa kartoitusvastaanottimen mittausalueelle luodaan virtuaalinen tukiasema kiinteän laajemman alueen (esim. koko Suomi) kattavan tukiasemaverkon havaintojen avulla. Tässä mittaava laite lähettää paikkansa VRS-verkolle esim. GSM-viestinä. Verkon laskentakeskus luo virtuaalisen tukiaseman. Tämäkin toimii reaaliajassa, kun VRS-asema on luotu ja tietoliikenneyhteys toimii.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.precisionag.org/PDF/ch2.pdf 
Septentrio RTK explanation
Magellan (Formerly Thales) RTK (Real-Time Kinematic) page
Trimble Ag GPS, section explaining RTK
Product Survey on RTK DGPS receivers for (mainly) hydrographic use

Paikannus
Cairns-ryhmä

Cairns-ryhmä on 19:n maataloustuotteita vievän maan eturyhmä. Sen jäsenmaat ovat Argentiina, Australia, Bolivia, Brasilia, Chile, Costa Rica, Etelä-Afrikka, Filippiinit, Guatemala, Indonesia, Kanada, Kolumbia, Malesia, , Pakistan, Paraguay, Peru, Thaimaa, Uruguay ja Uusi-Seelanti.

Nimi on peräisin Australian Cairns-nimisestä kaupungista, jossa sen perustamiskokous pidettiin 1986. Australian hallitus johti ryhmän muodostamista, mutta eräät Kaakkois-Aasian maat ovat olleet maatalouskaupan yhteistyössä ASEANin kautta.

Ryhmä ajaa radikaalia maatalousreformia ja tukien poistamista.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Cairns Groupin verkkosivut 
 Cairns Group Farm Leaders

Kansainväliset talousjärjestöt
Aasian talous
Australian ulkopolitiikka
Danakilin aavikko

Danakilin aavikko on Etiopiassa sijaitseva aavikko, joka ulottuu myös Eritrean ja Djiboutin alueille.

Afarin syvängössä sijaitseva aavikko on yksi maailman kuumimmista paikoista. Päivän keskilämpötila Danakililla on 27 °C ja korkeimmillaan lämpötila nousee jopa 55 °C:een. Vuotuinen sademäärä on alle 200 millimetriä.

Danakilin alueella on merkittävää seismistä aktiivisuutta ja useita aktiivisia tulivuoria. Aavikon merkittävin luonnonvara on vuorisuola, jota saa suolatasangoilta alueen suolajärvien ympäriltä. Danakilin aavikolla on myös mangaani- ja potaskavaroja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Eritrea (globalis.fi)

Etiopian maantiede
Eritrean maantiede
Djiboutin maantiede
Afrikan aavikot
Cause for Conflict

Cause for Conflict on thrash metal -yhtye Kreatorin vuonna 1995 julkaistu seitsemäs albumi. Albumi jatkoi musiikillisesti Renewal-albumilla aloitettua kokeilevampaa, vähemmän thrash-pitoista vaihetta. Cause for Conflict on Kreatorin ainoa albumi, jolla rumpali Jürgen Reil ei ole mukana.

Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Mille Petrozza.

Kokoonpano
 Mille Petrozza – kitara, laulu
 Joe Gangelosi – rummut
 Christian Giesler – basso
 Frank Gosdzik – kitara

Kreatorin albumit
Vuoden 1995 albumit
Outcast (albumi)

Outcast on thrash metal -yhtye Kreatorin vuonna 1997 julkaistu kahdeksas albumi. Levyllä on kuultavissa vaikutteita industrialista ja goottirockista.

Kappaleet

As We Watch the West (Japanin painoksen bonusraita)

Kokoonpano 
 Mille Petrozza – kitara, laulu, ohjelmointi
 Thomas Vetterli – kitara, ohjelmointi
 Christian Giesler – basso
 Jürgen Reil – rummut, ohjelmointi

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Kreatorin albumit
Vuoden 1997 albumit
Ferenc Kövesdi

Ferenc Kövesdi on entinen unkarilainen kuulantyöntäjä.

Kövesdi sijoittui Bernin EM-kilpailuissa 1954 kuulantyönnössä kuudenneksi tuloksella 15,70 m.

Lähteet

 

Unkarilaiset kuulantyöntäjät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Pramoedya Ananta Toer

Pramoedya Ananta Toer (6. helmikuuta 1925 – 30. huhtikuuta 2006) oli indonesialainen kirjailija, joka kirjoitti esseitä, novelleja, romaaneja ja keskustelukirjoja ja käsitteli kotimaansa ja sen kansan historiaa. Hänen teostensa aihepiirit ulottuvat siirtomaavallan ajasta itsenäisyystaistelun ja Japanin miehityksen kautta siirtomaavallan jälkeisiin Sukarnon ja Suharton autoritaarisiin kausiin.

Pramoedyan kirjoitukset joutuivat toisinaan siirtomaaisäntien ja myöhemmin kansallisten vallanpitäjien epäsuosioon. Pramoedyan tuotantoa sensuroitiin Indonesiassa ennen uudistusten aikaa, vaikka hänen maineensa Indonesian ulkopuolella kasvoi. Suharton valtakauden alussa Pramoedyaa pidettiin aiemman hallinnon jäänteenä, vaikka hän oli joutunut vastatusten edellistenkin vallanpitäjien kanssa. Hänet karkotettiin moneksi vuodeksi Burun saarelle, jolla pidettiin poliittisia vankeja. Siellä Pramoedya loi maineikkaimman teoksensa Buru Quartet, jota hän kertoi suullisesti muille vangeille ennen kuin se kirjoitettiin muistiin ja salakuljetettiin pois saarelta. Hän vastusti sekä eräitä Sukarnon että tämän seuraajan Suhartonkin ratkaisuja. Kritiikki hänen teoksissaan on usein kätkettyä, vaikka Pramoedya olikin kolonialismin ja rasismin suorasanainen vastustaja. Vuosien mittaisen vankeuden ja kotiarestin aikana hänestä tuli ihmisoikeuksien ja sananvapauden puolustajien cause célèbre.

Palkinnot ja tunnustukset 
1988 PEN/Barbara Goldsmith Freedom to Write -palkinto. 
1989 Fund for Free Expression -palkinto, New York, Yhdysvallat
1992 English P.E.N Centre -palkinto, Britannia.
1992 Stichting Wertheim -palkinto, Alankomaat
1995 Ramon Magsaysay -palkinto journalismi, kirjallisuus ja luovat kommunikaatiotaiteet
1999 kunniatohtori, Michiganin yliopisto
1999 Chancellor's Distinguished Honor Award, Kalifornian yliopisto, Berkeley 
2000 Chevalier de l'Ordre des Arts et des Lettres Republic of France
2000 11. Fukuoka, Aasian kulttuuripalkinto.
2004 Norjan kirjailijaliiton palkinto panoksesta maailmankirjallisuudelle ja ponnistelusta sananvapauden puolesta
2005 Maailman intellektuellit, 2005 Prospect.

Merkittävimmät teokset 
Kranji-Bekasi Jatuh, 1947
Perburuan, 1950
Keluarga Gerilya, 1950
Bukan Pasarmalam 1951
Cerita dari Blora 1952
Gulat di Jakarta 1953
Korupsi, 1954
Midah - Si Manis Bergigi Emas, 1954
Cerita Calon Arang, 1957
Hoakiau di Indonesia 1960
Panggil Aku Kartini Saja I & II, 1962
Buru-kvartetto
Bumi Manusia, 1980
Anak Semua Bangsa, 1980
Jejak Langkah, 1985
Rumah Kaca, 1988
Gadis Pantai, 1982
Nyanyi Sunyi Seorang Bisu, 1995
Arus Balik, 1995
Arok Dedes, 1999
Mangir, 1999
Larasati, 2000

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tariq Ali, "On the Death of Pramoedya Ananta Toer" 
Pramoedya Ananta Toer -sivusto 
Pramoedya Ananta Toer, 81, Indonesian Novelist, Dies The New York Times, 30.4.2006 
Equinox Publishing 
Pramoedya ja politiikka 

Indonesialaiset kirjailijat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet