joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dylan Bronn

Dylan Bronn (, s. 19. kesäkuuta 1995 Cannes, Ranska) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Bronn edustaa Belgian pääsarjassa pelaavaa Gentiä.

Seurajoukkueura 
Bronn aloitti uransa Ranskassa nuorten tasolla kotikaupunkinsa AS Cannesin riveissä. Sittemmin aikuisten tasolla hän siirtyi pelaamaan CFA sarjatasolle jatkaen Cannesin riveissä kaudella 2013–2014.

Chamois Niortais
Ammattilaiseksi Bronn päätyi kaudella 2016–2017 siirryttyään Ligue 2 tasolla pelanneeseen Chamois Niortais'iin. Hän pelasi avauskaudella 30 sarjaottelua ja onnistui maalinteossa kahdesti.

Gent
Elokuussa 2017 Bronn allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Belgian pääsarjassa pelaavan Gentin kanssa. Bronn nousi avauskaudellaan Belgiassa avauskokoonpanoon pelaten 34 pääsarjaottelua ja onnistui maalinteossa edelliskauden tapaan kahdesti.

Maajoukkueura 
Bronn sai edustaa äitinsä kotimaata Tunisiaa ja pelasi ensimmäisen maaottelunsa 28. maaliskuuta 2017 harjoitusottelussa Marokkoa vastaan.

Kesäkuussa 2018 Bronn valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän teki kisoissa ensimmäisen maaottelumaalin Belgiaa vastaan toisessa lohko-ottelussa. Bronn kavensi ottelun 2–1 tilanteeseen. Pian maalin jälkeen hän loukkaantui kesken ottelun.

Lähteet 

Tunisialaiset jalkapalloilijat
Ranskantunisialaiset
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Mouez Hassen

Mouez Hassen (, s. 5. maaliskuuta 1995 Fréjus) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Belgian pääsarjassa pelaavaa Cercle Bruggea.

Seurajoukkueura 
Hassen siirtyi Nicen nuorten seurasta kakkosjoukkueeseen, jossa hän pelasi kaksi kautta. Avauskaudella Hassen pelasi 21 sarjaottelua ja oli nostamassa Nicea vitosdivarista nelosdivariin. Hassen ehti pelata kaudella 2013–2014 kuusi ottelua, kunnes hänet nostettiin Nicen edustusjoukkueeseen. Samaisella kaudella Hassen pelasi viisi ottelua Ranskan pääsarjassa. Kaudella 2014–2015 Hassen oli joukkueensa ykkösmaalivahti pelaten 30 sarjaottelua.

Maajoukkueura 
Hassen pelasi Ranskan alle 16–21-vuotiaiden maajoukkueissa vuosina 2011–2015. Hänen ensimmäinen maaottelu Tunisian paidassa oli 27. maaliskuuta 2018 Costa Ricaa vastaan. Tunisia voitti ottelun 1–0.

Kesäkuussa 2018 Hassen valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän pelasi avausottelun Englantia vastaan, mutta loukkaantui ottelun alkuminuuteilla. Ottelu oli tuona hetkenä 0–1 Englannille.

Lähteet 

Ranskalaiset jalkapallomaalivahdit
Tunisialaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Tango Desirée

Tango Desirée on itävaltalaisten Charly Niessen Pohlhausin ja Eddie Cassenin (oik. Edward Kassner) kirjoittama tango, jota suomeksi lauletaan Sauvo Puhtilan sanoin. Ne alkavat ”Kun yö on kuulas, silkinmusta, ilma täynnä on onnen odotusta...”.

Ensimmäisenä kappaleen levytti suomeksi Juha Eirto vuonna 1956, ja samana vuonna sen tallensivat myös Reijo Kallio ja Olavi Virta. Eino Grön levytti sen 1966, Jarkko Lehti ja Tumba Tamminen 1978. Muita ”Tango Desiréen” levyttäjiä ovat olleet Reijo Taipale (1990), Leif Lindgren (1992), Sauli Lehtonen (1994) ja Tapani Kansa (1999).

Saukin suomenkielisestä sanoituksesta on usein nostettu esiin epäjohdonmukainen käsite ”Argentiinan pusta” ja pidetty sitä kömmähdyksenä. Kevyen musiikin tuntija Veikko Tiitto ei pidä sanavalintaa välttämättä virheenä ollenkaan, sillä Argentiinan pampa on hyvin samantapaista luonnonniittyä (oik. aroa) kuin Unkarin pusta. ”Argentiinan pustan” voi siis nähdä samanlaisena maiden välisenä rinnastuksena kuin vaikkapa ”Suomen Chicago” (Lahti) tai Hyvinkään Sveitsi.

Lähteet

Tangot
Suomalaiset käännöskappaleet
Vuoden 1956 kappaleet
Sauvo Puhtilan sanoittamat kappaleet
Harry Maguire

Jacob Harry Maguire (s. 5. maaliskuuta 1993 Sheffield, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Maguire on ollut Unitedin kapteeni tammikuusta 2020 lähtien. Hän pelaa myös Englannin maajoukkueessa.

Seurajoukkueura 
Maguire aloitti ammattilaisuransa Sheffield Unitedissa, jossa pelasi keväällä 2011 viisi ottelua Englannin Mestaruussarjassa.  Seuran pudottua Ykkösliigaan hän pelasi seuraavien kolmen kauden aikana 129 ottelua kolmannella sarjatasolla. Kesällä 2014 hän siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Hull Cityyn runsaan kolmen miljoonan euron siirtosummalla. Ensimmäisen valioliigaesiintymisensä hän teki Swanseaa vastaan 20. joulukuuta 2014. Kevätkaudella 2015 hän pelasi 16 mestaruussarjaottelua lainasopimuksella Wiganissa. 

Maguire pelasi 22 mestaruussarjaottelua Hullin nousujuhliin päättyneellä kaudella 2015–2016. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 29 ottelua. Hän siirtyi Valioliigan Leicester Cityyn 13,7 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2017. Ensimmäisellä Leicester-kaudellaan hän pelasi täydet minuutit seuran jokaisessa valioliigaottelussa. Seuraavalla kaudella liigaotteluita kertyi 31.

Maguiresta tuli kautta aikain maailman kallein puolustaja, kun hän siirtyi Leicesteristä Manchester Unitediin 80 miljoonalla punnalla (87 miljoonaa euroa) elokuussa 2019. Hänestä tehtiin seuran kapteeni tammikuussa 2020 Ashley Youngin jätettyä seuran. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Unitedin kaikki 38 valioliigaottelua alusta loppuun ja teki helmikuussa maalin vierasottelussa Chelseaa vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. FA Cupissa hän pelasi viisi ottelua ja teki kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän teki kaksi maalia pelaamissaan 34 valioliigaottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua.

Kaudella 2021–2022 Maguire sai runsaasti kritiikkiä peliesityksistään. Hän pelasi 30 valioliigaottelua, kahta vaille kaikki avauskokoonpanossa, ja teki yhden maalin. Mestarien liigan kuudessa ottelussa hän viimeisteli yhden maalin.

Maajoukkueura 
Maguire pelasi yhden ottelun Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran MM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan lokakuussa 2017. Hän pelasi yhtä puoliaikaa lukuun ottamatta täydet minuutit neljänneksi sijoittuneessa Englannin joukkueessa MM-kilpailuissa 2018. Hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa MM-kisojen puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuihin Maguire tuli loukkaantumisen vaivaamana ja pelasi vasta Englannin kolmannessa alkulohko-ottelussa, mutta siitä eteenpäin hän pelasi turnauksessa täydet minuutit. Hän teki puolivälierässä Ukrainaa vastaan Englannin toisen maalin ja onnistui maalinteossa myös tappiollisen loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa.

Lähteet 
 Soccerbase.com

Viitteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
X.25

X.25 on CCITT:n (nyk. ITU-T) pakettikytkentäinen tietoliikenneprotokolla laajaverkkoihin (WAN), joka valmistui maaliskuussa 1976. X.25 kattaa OSI-mallin alimmat kerrokset 1, 2 ja 3. 

X.25-verkon laitteet jakaantuvat kolmeen kategoriaan:
 Data Terminal Equipment (DTE)
 Data Circuit-terminating Equipment (DCE)
 Packet-Switching Exchange (PSE)

X.25-verkkoja olivat muun muassa TELENET ja DATAPAC. Myös EUnet perustui X.25-protokollaan ennen vuotta 1988.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Recommendation X.25 (ITU-T) 
 Cisco.com 

Verkkoprotokollat
ITU
Ghanan kirjastovirasto

Ghanan kirjastovirasto (, lyh. GLA; aiemmin Ghana Library Board, GLB) on Ghanan pääkaupungista Accrasta käsin johdettu maan yleisiä kirjastoja ylläpitävä valtion virasto. Ghana Library Authorityn johtajana on tammikuusta 2018 lähtien toiminut ollut Ghanan presidentin tehtävään joulukuussa 2017 nimittämä Hayford Siaw, joka oli tullut tunnetuksi 2011 perustamastaan lasten ja nuorten lukutaidon edistämiseen keskittyneellä Street Library -hankkeella. 

Ghanan kirjastoviraston historian alku voidaan ajoittaa vuoteen 1946, jolloin Accran anglikaaninen piispa, edesmennyt John Orfeur Aglionby lahjoitti tuhat puntaa kirjastopalvelun käynnistämiseksi silloisen Kultarannikon alueella. Aglionbyn kirjastokomitea  työskenteli yhteistyössä British Councilin kanssa kirjaston kehittämiseksi Kultarannikolle. Komitean työ johti joulukuussa 1949 annettuun Kultarannikon kirjastoasetukseen, joka astui voimaan vuoden 1950 alusta ja jolloin Kultarannikon kirjastoneuvosto (Gold Coast Library Board) perustettiin. British Council antoi sittemmin kirjastonhoitaja Miss E. J. A. Evansin ja 27 000 volyymin kirjakokoelmansa julkisen kirjastopalvelun aloittamiseksi. Vuonna annetulla lailla 1970 perustettiin virallisesti Ghana Library Board (GLB), jonka tehtäväksi määriteltiin perustaa, varustaa, hallita ja ylläpitää maan kirjastoja. Ghana Library Board on sittemmin uudelleennimetty Ghanan kirjastovirastoksi (Ghana Library Authority).

Vuoden 2007 tienoilla silloisen GLB:n alaisuudessa toimi kymmenen maakuntakirjastoa hallintoalueiden  pääkaupungeissa ja 51 (52) paikalliskirjastoa piirikunnissa. Lisäksi Ghanan yleisiä kirjastosta 195 toimi erilaisten yhteisöjen yhteydessä ja GLB:llä oli useita kirjastoautoja. Tämän ohella maassa oli kymmeniä ei-yleisiä tutkimuskirjastoja ja runsaasti koulukirjastoa.
 
Maassa ei ole virallista kansalliskirjastoa, mutta monia tavallisesti kansalliskirjastolle kuuluvia tehtäviä hoitaa kirjastoviraston yhteydessä, toisessa osoitteessa Accrassa () toimiva George Padmoren Afrikan asioiden tutkimuskirjasto (). Vuonna 1961 toimintansa aloittanut tutkimuskirjasto vastaa esimerkiksi ghanalaisten julkaisujen ISBN-, ISSN- ja ISMN -numeroinnista, sekä kerää Africana-kokoelmaa eli Afrikan kirjallisuuteen, historiaan, kieliin ja filosofiaan sekä alueelta muualle muuttaneisiin tai siirrettyihin ihmisiin liittyvää aineistoa.  Puheenvuoroja varsinaisen kansalliskirjaston perustamiseksi on esitetty ainakin vuosina 2003 ja 2017. 

YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan 76,6 prosenttia yli 15-vuotiaista ghanalaisista oli lukutaitoisia (vuonna 2015).

Lähteet

Aiheesta muualla
Accra Central Library - Ghana Library Authority (Accran pääkirjasto ja kirjastoauto)  (facebook.com)
George Padmore Research Library on African Affairs Facebookissa  (facebook.com)
 Ghana Library Association  (gla-net.org)

Ghanan  rakennukset ja rakennelmat
Accra
Afrikan kirjastot
Kansalliskirjastot
Yasser Hanna Ayyash

Yasser Hanna Ayyash (s. 4. joulukuuta 1955) on jordanialainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1987 ja nimitettiin Petra e Filadelfia arkkipiispaksi 21. kesäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gregorius III Lahham, jota avustivat Georges El-Murr ja Joseph Absi.

Lähteet 

Jordanialaiset henkilöt
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Rapujuhla

Rapujuhla on perinteinen kesällä Pohjoismaissa vietettävä syömisen ja juomisen tapahtuma. Perinne sai alkunsa Ruotsissa, jossa rapujuhla on nimeltään . Perinne on levinnyt myös suomenruotsalaisen väestön kautta Suomeen. Samanlainen perinne on Baltian maissa, erityisesti Liettuassa ja Latviassa.

Rapujuhlat yleensä pidetään elokuun aikana siksi, että ravustusaika oli Ruotsissa valtaosan 1900-lukua oikeudellisesti rajoitettu loppukesään. Nykyisin elokuun alussa järjestettävällä kräftpremiärillä ei ole laillista merkitystä. Ruokailu tapahtuu perinteisesti ulkona, mutta käytännössä juhlat siirtyvät usein sisätiloihin huonon sään ja hyttysten takia. Tavanomaiset asusteet ovat koomiset paperihatut, paperiset pöytäliinat, paperilyhdyt (usein kuvaavat Kuu-ukkoa), ja ruokalaput. Riehakas ilmapiiri vallitsee keskellä meluisaa syömistä ja perinteisiä juomalauluja, snapsvisor. Alkoholijuomia nautitaan usein runsaasti, varsinkin verrattuna syödyn ruuan määrään. Mehujen imemistä ravuista pois ennen kuorien poistoa pidetään tavanomaisena.

Tarjolla on akvaviitteja ja muita erilaisia snapseja sekä olutta. Ravut keitetään suolavedessä ja maustetaan tuoreella tillillä, mieluiten kruunutillillä, joka on korjattu sen jälkeen, kun kasvi on kukkinut. Sitten ravut tarjoillaan kylmänä ja syödään sormin. Leipää, sienipiirakoita, hapansilakkaa, vahvaa västerbottenjuustoa, salaatteja ja muita ruokia tarjoillaan buffet-tyyliin.

Espanja 
Herrera de Pisuerga kaupungissa (Palencian maakunnassa) on pidetty yli 40 vuotta Festival Nacional del Cangrejo de río (Kansallinen rapufestivaali). Sillä seudulla rapu on ollut aina osa perinteistä gastronomiaa. Vuodesta 2011 alkaen kaupunki on sisällyttänyt juhliinsa "ruotsalaisen illallisen", jossa asukkaat ruotsalaisen perinteen mukaan aterioivat illalla kaduilla paperilyhtyineen ja kynttilöineen aitoon kräftskivan tyyliin. Ensimmäistä ruotsalaista illallista varten festivaalilla oli kunniavieraana Ruotsin suurlähetystön lähetystösihteeri Eva Boix.

Lähteet

Suomalainen kulttuuri
Suomalainen kansanperinne
Ruotsalainen keittiö
Ruotsalainen kulttuuri
YouTube Music

YouTube Music on Googlen kehittämä musiikin suoratoistoon keskittyvä mobiiliohjelmisto, joka julkaistiin vuonna 2015. Se on saatavilla Android- ja iOS-laitteille. Sovelluksen musiikki on peräisin YouTuben palvelusta, ja siitä on saatavilla sekä ilmainen että lisäominaisuuksilla varusteltu kuukausimaksullinen versio.

Kesällä 2018 YouTube Music erotettiin omaksi palvelukseen ja se sai oman verkkosivuston.

Palvelu toimii Yhdysvalloissa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Meksikossa, Etelä-Koreassa, Itävallassa, Kanadassa, Suomessa, Ranskassa, Saksassa, Irlannissa, Italiassa, Norjassa, Venäjällä, Espanjassa, Ruotsissa ja Britanniassa.

Se sisältää YouTuben sisältöä, virallisia albumeita, singlejä, live-esiintymisiä ja musiikkivideoita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YouTube Musicin virallinen sivusto

YouTube
Musiikin suoratoistopalvelut
HP (yritys)

HP on yhdysvaltalainen suuryritys, joka kehittää ja valmistaa henkilökohtaisia tietokoneita, tulostimia ja niihin liittyviä tarvikkeita sekä 3D-tulostimia.

Yhtiö on vuorotellut Lenovon kanssa suurimpana henkilökohtaisten tietokoneiden valmistajana.

Historia 
HP perustettiin 1. marraskuuta 2015 Hewlett-Packardin jakautuessa kahtia, joista toinen yhtiö oli Hewlett Packard Enterprise.

Tuotteet 
 3D-tulostimet
 kuvanlukijat
 tulostimet
 tietokonenäytöt
 henkilökohtaiset tietokoneet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 HP:n kotisivut

Hewlett-Packard
Forssan sairaala

Forssan sairaala on sairaala Kanta-Hämeessä Forssan kaupungissa. Sairaala sijaitsee Korkeavahan kaupunginosassa.

Nykyään Forssan sairaalassa toimii dialyysiyksikkö, endoskopiayksikkö, kirurgian osasto, kuntoutusosasto, lääkehoitoyksikkö, polikliinisen kirurgian yksikkö, sisätautien osastotoja sekä valvontayksikkö.

Lähteet ja viitteet

Forssan rakennukset ja rakennelmat
Suomen sairaalat
Riikka Pirkkalainen

Riikka Katja Marjaana Pirkkalainen (s. 1979) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut kesäkuusta 2018 keskustan puoluesihteerinä. Pirkkalainen voitti puoluekokouksessa vastaehdokkaansa Jirka Hakalan äänin 1 562–532. Hän oli pyrkinyt puoluesihteeriksi jo kaksi vuotta aiemmin, jolloin valituksi tuli Jouni Ovaska.

Ura 
Ennen valintaansa puoluesihteeriksi Pirkkalainen työskenteli tammikuusta 2017 perhe- ja peruspalveluministerin erityisavustajana, ensin Juha Rehulan ja ministerivaihdoksen jälkeen Annika Saarikon. Hän on työskennellyt myös eduskunta-avustajana vuosina 2007–2009 ja 2014–2017 sekä europarlamentaarikko Riikka Pakarisen avustajana vuosina 2009–2014.

Pirkkalainen on ollut Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2013. Vuoden 2022 kuntavaaleissa hän sai Iisalmen toiseksi eniten ääniä saaden yhteensä 251 ääntä.  

Puolueensa sisällä hän on ollut sekä hallituksen että valtuuston jäsen. Vuosina 2012–2014 hän oli keskustan Pohjois-Savon piirin puheenjohtaja.

Pirkkalainen on koulutukseltaan filosofian maisteri luonnontieteistä. Poliittisten tehtävien lisäksi hän on työskennellyt lääketieteen tutkijana Kuopion yliopistossa ja Kuopion yliopistollisessa sairaalassa vuosina 2004–2006 sekä projektipäällikkönä Luonnontieteiden Akateemisten Liitossa vuosina 2013–2014.

Yksityiselämä 
Pirkkalaisen puoliso on keskustan Pohjois-Karjalan piirin pitkäaikainen toiminnanjohtaja, puoluesihteeriehdokkaana vuonna 2012 ollut Antti Varis. Hänellä on yksi lapsi, poika.

Lähteet 

Iisalmen kaupunginvaltuutetut
Suomen Keskustan poliitikot
Suomen Keskustan puoluesihteerit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Patricia Rolston

Patricia Rolston (28. marraskuuta 1929 Vancouver – 11. maaliskuuta 2019) oli kanadalainen pianisti, kuoronjohtaja ja pedagogi. Hän opiskeli Vancouverissa, Kaliforniassa ja New Yorkissa. Hän teki debyyttinsä resitalistina Wigmore Hallissa Lontoossa vuonna 1958. Hän on esiintynyt lukuisien sekä kanadalaisten että ulkomaalaisten orkestereiden kanssa. Hän oli mukana perustamassa Mohawk Collegen musiikkijaosta Ontariossa ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1977–1989. Hän oli myös Mohawk College Singers -kuoron ensimmäinen johtaja. 

Rolston sai palkinnon Hamiltonin Dante Alighiere -seuralta ja tuli nimitetyksi Hamiltonin vuoden naiseksi 1986. Richmond Music Schoolin (Brittiläinen Kolumbia) musiikillinen johtaja hänestä tuli vuonna 1990. Hän teki yhteistyötä Patricia Hodginsin kanssa kiertueen ja vuonna 1995 julkaistun Love's Old Sweets Songs -levyn merkeissä. Rolston meni naimisiin kapellimestari Lee Hepnerin kanssa, ja pariskunnan yhteinen poika on jazzsaksofonisti Darcy Hepner.

Lähteet 

Kanadalaiset pianistit
Kanadalaiset kuoronjohtajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
PRT-Forest

PRT-Forest on suomalainen perheyhtiöryhmä, joka toimii rakentajien tarpeisiin suunnatun puunjalostusteollisuuden aloilla valmistalovalmistuksesta kalusteteollisuuteen. Konserni juontaa juurensa vuonna 1967 perustettuun Pyhännän Rakennustuote Oy:hyn. PRT-Forestin kuluttajille suunnattuja tuotemerkkejä ovat Jukka-talot (valmistajana Jukkatalo Oy, Pyhäntä), Kontio-hirsitalot (Kontiotuote Oy, Pudasjärvi) sekä Piklas-ikkunat ja -ovet (Piklas Oy, Pyhäntä). Rakentamisen ammattilaisille konserni tarjoaa puurakenteisia PRT-Pro-seinä- ja tilaelementtejä (Pyhännän Rakennustuote Oy),liimapuuta (ent. PRT-Lami Oy]] ja sahatavaraa (PRT-Wood Oy). 

Aiemmin konserniin kuului myös Vieremällä sijainnut Jokeri Talot Oy, joka lopetettiin vuonna 2013, vuonna 2016 Stora Ensolta ostettu Hartolan tilaelementtitehdas, joka myytiin vuonna 2018 Lehto Groupille, Mellano Oy joka myytiin sen toimivalle johdolle ja Lappli-talot jonka toiminta lakkautettiin vuonna 2020.

Lisäksi Pyhännän sahalaitos on lakkautettu ja tällä hetkellä PRT-Woodin toiminta keskittyy lämmöntuotantoon. Nykyään sahalaitoksen omistaa FM Timber Oy ja tuotannosta vastaa Pyhännän Puujalostus Oy.

Suurimmillaan PRT-Forest-konserni työllisti lähes tuhat ihmistä vuonna 2007, vuonna 2017 henkilöstömäärä oli 707. Konserni on tehnyt 2010-luvulla enimmäkseen tappiollisia tilinpäätöksiä, mikä on johtunut muun muassa sahateollisuuden huonosta kannattavuudesta ja epäonnistuneesta investoinnista Hartolan elementtitehtaaseen. Vuonna 2017 liikevaihdosta 36 prosenttia tuli hirsitaloista, 23 prosenttia puutaloista, 17 prosenttia valmistaloista, 9 prosenttia ikkunoista ja ovista, 8 prosenttia sahatoiminnasta ja 7 prosenttia kalusteista.

Historiaa
Pyhännän Rakennustuote Oy:n perusti vuonna 1967 Pyhännän kunnan teollistamislautakunta, taavoitteenaan luoda teollisuutta väestökadosta kärsivään pieneen maaseutukuntaan. Toimitusjohtajaksi ja toiminnan käynnistäjäksi tuli vuonna 1968 Veijo Sydänmetsä, joka sittemmin osti yrityksen itselleen. Ensimmäisiä tuotteita olivat elementtirakenteiset kesämökit, sitten työmaaparakit ja vuodesta 1972 puurakenteiset pientalot, joiden menestyksen ansiosta mökki- ja parakkituotannosta voitiin luopua 1974. Loma-asuntoihin yritys palasi vuonna 1982 ostaessaan hirsimökkejä tekevän Kontiotuotteen. 1990-luvun alkupuolella konserniin liitettiin kalustevalmistaja Mellano ja Lappli-Talot. Vuosina 1975–1981 konserniin kuului myös Pyhännän Einestukku Oy, joka myytiin Pauligille ja tunnetaan nyt nimellä Maustaja. Vuonna 1998 taloteollisuus ja sahateollisuus eriytettiin omiksi yhtiöikseen Pyhännän Rakennustuote Oy ja PRT-Wood Oy. Holdingyhtiön nimeksi otettiin PRT-Forest Oy.

Paljolti PRT-Forest-konserniin kuuluvien ja kuuluneiden yhtiöiden ansiosta Pyhännästä on tullut Suomen teollistunein kunta, jossa yli puolet kuntalaisista saa elantonsa teollisuudesta.

Yrityksen omistava Sydänmetsän perhe kuuluu vanhoillislestadiolaisiin.

Lähteet

Rakennustuotevalmistajat
Suomalaiset teollisuusyritykset
Suomalaiset perheyritykset
Pyhäntä
Suomen Caritas

Suomen Caritas (, ) on vuonna 1960 perustettu katolinen avustusjärjestö, joka on osa maailmanlaajuista Caritas-järjestöjen verkostoa (Caritas Internationalis). Caritaksen toiminta pohjautuu katolisen kirkon yhteiskunnalliseen opetukseen. Suomen Caritas toimii Suomessa erityisesti maahanmuuttajien parissa yhteistyössä katolisten seurakuntien kanssa. Lisäksi Suomen Caritas tukee kehitysyhteistyöhankkeita Latinalaisessa Amerikassa, Aasiassa ja Afrikassa paikallisten kumppanien sekä muiden eurooppalaisten Caritas-järjestöjen kanssa.

Suomen Caritas saa tukea yksityishenkilöiltä, yhteisöiltä sekä julkisen sektorin toimijoilta Suomessa.

Suomen Caritaksella on toimisto ja pieni kauppa Meilahdessa, Helsingissä.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Katolinen.fi: Caritas - Caritas on katolinen avustusjärjestö 
 Suomen Caritaksen kotisivu

Kristilliset humanitaariset apujärjestöt
Arto Lindberg (kunnanjohtaja)

Arto Lindberg on suomalainen kunnanjohtaja. Hän on ollut vuodesta 2017 Tuusulan pormestari. Hän on toiminut politiikassa SDP:n jäsenenä.

Lindberg on koulutukseltaan rakennusinsinööri. Ennen pormestariksi valintaa hän työskenteli kiinteistöpäällikkönä ja toimi vuodesta 1992 Tuusulassa SDP:n kunnanvaltuutettuna.

Lähteet 

Tuusulan kunnanjohtajat ja pormestarit
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Tuusulan kunnanvaltuutetut
Suomalaiset insinöörit
1960-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Koivu ja tähti (elokuvateatteri)

Koivu ja tähti (1980-luvun lopulle asti Kuva-Tupa) on keskipohjalaisessa Kannuksen kaupungissa vuosina 1938–2010 toiminut elokuvateatteri. Samalla nimellä toimii samassa rakennuksessa (Valtakatu 23) yhä 1980-luvun lopulla perustettu kirjakauppa.

Kuva-Tuvan perusti pastori Vuorisen poika vuonna 1938. Vuonna 1945 omistajaksi tuli Evald Parkkinen, jonka poika Esko Parkkinen hoiti teatteria hänen jälkeensä. Parkkiset perustivat elokuvateatterin yhteyteen kirjakaupan. 1980-luvun lopulla sekä teatteri että kirjakauppa tuli Terttu Väntäsen omistukseen, ja teatterin nimeksi vaihdettiin Koivu ja tähti. Yksisalisen teatterin projektorit olivat tuolloinkin yhä alkuperäisiä saksalaisia, Ernemannin valmistamia. Terttu Väntänen kunnostutti toimitalona toimivan koristeellisen puurakennuksen ja uusi teatteria useaan otteeseen myöhemminkin. Vuoden 2005 paikkeilla kirjakaupalle tuli eri omistaja, Paula Untinen.

Vuonna 1997 Terttu Väntänen sai Kannuksen Yrittäjien yrittäjäpalkinnon. 2000-vuosikymmenen keskivaiheilla Kannuksen elokuvateatteri siirtyi Väntästen pojan Jussi Väntäsen Karhu ja Tähti -yhtiölle, jolla oli vuosina 2006–2010 omistuksessaan myös Lapuan elokuvateatteri Bio Monroe, jonka nimeksi tuli Karhu ja Tähti. Vuonna 2010 yhtiö ajautui konkurssiin, minkä seurauksena Kannuksen elokuvateatteri lopetti toimintansa yli 70 vuoden jälkeen, kun taas Lapuan Karhu ja tähti vaihtoi omistajaa ja sai uudeksi nimekseen Bio Marilyn Lapua. Jussi Väntäsen yhtiö omisti konkurssihetkellä Kannuksessa myös pienen kirjapainon ja matkatoimiston sekä Kälviällä Passojan äänitysstudion.

Lokakuussa 1996 Kannuksen Koivussa ja tähdessä sai maailmanensi-iltansa Ere Kokkosen elokuva Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä. Kutsuvierasnäytäntöön oli kutsuttu naapurikunnasta Lestijärveltä elokuvan kuvauksiin osallistuneita kuntalaisia ja päättäjiä. Muun muassa Lestijärven kunnanjohtaja Jari Kangasvieri esittää elokuvassa palopäällikköä.

Lähteet

Suomen elokuvateatterit
Kannuksen rakennukset ja rakennelmat
Todi

Todi on Italian keskiosassa Umbrian alueella sijaitseva kaupunki. Se sijaitseen noin 400 metriä korkean kukkulan laella, lähellä Tiber -jokea jonka laaksoon kaupungin länsi- ja pohjoispuolelta avautuvat näkymät.

Historia  
Kansanperinteen mukaan Todin kaupungin perusti Hercules surmattuaan paikalla Cacuksen. Historiallisesti Todi perustettiin 700-800 ekr. lukujen taitteessa umbrialaisten rajakaupungiksi etruskien alueen tuntumaan, mihin perustuukin kaupungin historiallinen, rajaa tarkoittava nimitys Tutere. Roomalaiset valloittivat Todin vuonna 217 ekr.

Vuonna 1367 Todi liitettiin Paavin Kirkkovaltioon.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Ruskaretkellä Umbriassa, osa 1: tunnelmallinen Todi 
 

Umbrian kaupungit
Juban yliopisto

Juban yliopisto (, ) on Etelä-Sudanin pääkaupungissa Jubassa toimiva julkinen yliopisto, joka on perustettu laajemman Sudanin aikana vuonna 1975. Ensimmäiset Juban yliopiston opiskelijat aloittivat vuonna 1977. 

Vuosina 1988–2010 yliopiston toiminta oli siirretty Khartumiin. Vuonna 2006 yliopiston nimi vaihdettiin muotoon Juba National University. Etelä-Sudanin itsenäistyttyä vuonna 2011, Juban yliopiston Khartumin kampukselle perustettiin uusi sudanilainen yliopisto (Bahrin yliopisto, University of Bahri). Toisaalta Juban yliopiston toiminta käynnistettiin uudelleen Jubassa. 

Yliopistolla on noin 10 000 opiskelijaa ja 400 hengen opetushenkilökunta.

Juban yliopiston kirjasto
Etelä-Sudanissa ei ollut vuoden 2018 puolivälissä varsinaista kansalliskirjastoa, mutta maan keskeisimpiin kirjastoihin kuuluva Juban yliopiston kirjasto hoitaa monia tyypillisesti kansalliskirjastolle kuuluvia tehtäviä. Merkittävä osa Juban yliopistokirjaston aiemmista kokoelmista jäi maan itsenäistyttyä Khartumiin. 

Etelä-Sudanin kansallisarkistolla on laaja kokoelma Etelä-Sudanin alueen arkistoaineistoa. Näitä kunnostetaan osin ulkomaisen tuen avulla; eteläsudanilaisia on koulutettu tähän restaurointityöhön esimerkiksi Egyptin Bibliotheca Alexandrinassa. Etelä-Sudan on saanut Norjalta tukilupauksen kansallisarkiston rakentamisen rahoittamisesta. Kansallisarkisto on osa Etelä-Sudanin yleisempää tavoitetta rakentaa nuorelle valtiolle kansalliset kulttuuri-instituutiot, mukaan luettuna kansallismuseo, kansalliskirjasto sekä kansallinen teatteri- ja kulttuurikeskus.   

Etelä-Sudanissa lukutaito ja yleisesti ihmisten koulutustaso on eräs maailman alhaisimpia, joidenkin lähteiden mukaan maassa oli maailman alhaisin lukutaitoprosentti. Esimerkiksi yli 15-vuotiaiden eteläsudanilaisten lukutaito oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan vain 31,9 prosenttia vuonna 2015. Tätä heikompi aikuisten lukutaito löytyi YK:n kehitysohjelman mukaan vain Nigerista (19,1 % aikuisista) ja Guineasta (30,4 %).

Lähteet

Aiheesta muualla
University of Juba named ‘center for excellence’ (7.6.2015)  (eyeradio.org)
Koch Madut (18.4.2018) University Student Shot Dead by Gov’t Troops in Juba  (thetowerpost.com)
Juba University 'risks closure' due to funding shortage (28.6.2017)  (radiotamazuj.org)

Juba
Etelä-Sudanin rakennukset ja rakennelmat
Korkeakoulut
Kansalliskirjastot
Afrikan kirjastot
Light the Torch


Light the Torch on kalifornialainen metalliyhtye. Yhtye perustettiin vuonna 2012 ja tunnetaan parhaiten Howard Jonesin nykyisenä yhtyeenä, sen jälkeen kun Jones jätti Killswitch Engagen vuonna 2012.

Yhtye oli vuodesta 2012–2017 asti Devil You Know -nimellä ja julkaisivat kaksi studioalbumia, mutta lakisyistä yhtye joutui vaihtamaan yhtyeen nimen. Yhtye päätti ottaa nimen Light the Torch, joka kuvasti yhtyeelle uutta alkua.

Yhtye julkaisi kolmannen albuminsa, samalla ensimmäisen Light the Torch-nimellä kantavan albuminsa Revival maaliskuussa 2018.

Jäsenet 
 Howard Jones – laulu (2012–)
 Francesco Artusato – soolokitaristi (2012–)
 Ryan Wombacher – basso, taustalaulu (2013–)
 Mike Sciulara – rummut (2018–)

Entiset jäsenet 
 John Sankey – rummut (2012–2017)

Kiertuejäsenet 
 Nick Augusto – rummut (2016–2017)
 Roy Lev-Ari – (2013–2015)

Diskografia 
Devil You Know nimellä julkaistut:
 
 

Light the Torch nimellä julkaistut:

Yhtyeen esiintymiset suomessa

 2. marraksuuta 2015 Helsingin jäähalli, Helsinki

Yhdysvaltalaiset metalcore-yhtyeet
Conviction

Conviction on yhdysvaltalainen oikeusdraamasarja. Sen esittäminen alkoi Yhdysvalloissa ABC-kanavalla 3. lokakuuta 2016.

ABC vahvisti marraskuussa 2016 sarjan jäävän 13-jakson mittaiseksi. Virallinen lopettamispäätös julkaistiin 11. lokakuuta 2017.

Näyttelijät

Tuotanto 
Sarjan pilottijakso kuvattiin Kanadan Torontossa maaliskuussa 2016. Pilottijakson kuvauksien aikana päähahmon nimenä oli Carter Morrison, joka muuttui muotoon Hayes Morrison kuvauksien aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Conviction ABC:n sivustolla 
 
 Conviction TV.comissa  

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Splitting Up Together

Splitting Up Together on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka perustuu tanskalaiseen Mette Heenon, Mie Andreasenin ja Hella Joofin luomaan komediasarjaan Bedre skilt end aldrig.

ABC lopetti sarjan tilaamisen toisen tuotantokauden jälkeen.

Näyttelijät

Tuotanto 
Elokuussa 2016 ABC ilmoitti tilanneensa pilottijakson Splitting Up Together -sarjalle, jonka käsikirjoittajaksi valittiin Emily Kapnek.

ABC vahvisti tilanneensa ensimmäisen tuotantokauden sarjalle 11. toukokuuta 2017. ABC tilasi toisen tuotantokauden toukokuussa 2018 ja myöhemmin lokakuussa tilasi sille kolme lisäjaksoa.

Toukokuussa 2019 ABC ilmoitti ettei sarja tule saamaan kolmatta tuotantokautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Splitting Up Together ABC:n sivustolla 
 

Tilannekomediat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Bobby Hales

Robert Arthur "Bobby" Hales (9. elokuuta 1934 Avonlea, Saskatoon – 15. lokakuuta 2016 Port Coquitlam, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen trumpetisti, orkesterinjohtaja, sovittaja ja säveltäjä.

Hales opiskeli trumpetinsoittoa lyhyesti Reginassa ennen muuttoaan Chilliwackiin, Brittiläiseen Kolumbiaan, vuonna 1947. Hän opiskeli Westlake College of Modern Musicissa Los Angelesissa vuosina 1955–1957. Siellä hänen opettajinaan toimivat Ollie Mitchell ja Dick Groves. Tämän jälkeen hän työskenteli päätoimisesti Vancouverissa, josas hän muun muassa soitti Dave Robbinsin big bandissa ja teki sille sovituksia. Hän teki lisäksi televisiotyötä CBC:lle. Vuonna 1988 hän sävelsi The Beginning of the End -sarjan talviolympialaisten 1988 (Calgary) loppuseremonioita varten.

Vuonna 1965 Hales perusti oman big bandinsa, jonka solisteihin kuuluivat Stew Barnett, Don Clark, Hales itse, Fraser MacPherson, Dave Quarin, Wally Snider, Jack Stafford, Oliver Gannon, Bob Doyle ja George Ursan.

Lähteet 

Kanadalaiset trumpetistit
Kanadalaiset säveltäjät
Kanadalaiset jazzmuusikot
Orkesterinjohtajat
Sovittajat
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Naïm Sliti

Naïm Sliti (, s. 27. heinäkuuta 1992 Marseille, Ranska) on tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Sliti edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Dijonia.

Seurajoukkueura 
Sliti siirtyi Sedanin nuorten joukkueesta edustukseen kaudella 2011–2012. Joukkue pelasi Ligue 2:ssa, jossa Sliti pelasi 28 sarjaottelua tehden kaksi maalia. Hän pelasi myös seuraavankin kauden Sedanissa tällä kertaa 20 ottelun verran, joissa syntyi yksi maali.

Paris FC
Sliti siirtyi kaudeksi 2013–2014 Paris FC:hen, joka pelasi National-sarjatasolla. Hän pelasi kauden aikana vain neljä ottelua tekemättä maaliakaan.

Red Star
Yhden kauden jälkeen Pariisissa Sliti siirtyi Red Star FC:hen. Avauskausi 2014–2015 National-sarjassa oli menestyksekäs, kun Red Star voitti sarjan ja nousi seuraavaksi kaudeksi Ligue 2:een. Sliti pelasi 28 sarjaottelua ja teki kahdeksan maalia. Kaudella 2015–2016 Sliti pelasi Ligue 2:ssa 36 ottelua, tehden niissä neljä maalia. Kolmantena kautena Red Starissa Slitin peliaika jäi vähäiseksi ja hän pelasi vain kaksi ottelua kauden alkupuolella.

Lille
Sliti siirtyi lainasopimuksella Lilleen kesäkuussa 2017, jossa hän pelasi 16 ottelua Ranskan pääsarjassa. Sliti onnistui maalinteossa kerran 29. marraskuuta 2016 SM Caenia vastaan, jossa hän myös syötti Lillen kaksi maalia, ottelun päättyessä 4–2. Kauden päätyttyä Sliti allekirjoitti sopimuksen Lillen kanssa heinäkuussa 2017, mutta valmentaja Marcelo Bielsa antoi hänet lainalle Dijoniin.

Dijonissa Sliti pelasi kaudella 2017–2018 31 sarjaottelua Ligue 1:ssä ja onnistui maalinteossa seitsemän kertaa. Hän teki muun muassa kaksi maalia kotiottelussa Lyonia vastaan, jolle Dijon hävisi 2–5.

Maajoukkueura 
Sliti pelasi ensimmäisen maaottelunsa 3. kesäkuuta 2016 Afrikanmestaruuskarsintaottelussa Djiboutia vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa.

Sliti pelasi ensimmäiset arvokisansa 2017 Afrikanmestaruuskisoissa. Hän oli maansa paras maalintekijä kahdella maalilla. Hän teki 2–0 maalin Algeriaa vastaan, jonka Tunisia voitti alkulohkossa 2–1. Toinen maali tuli lohkon viimeisessä ottelussa Zimbabwea vastaan, jossa Sliti teki ottelun avausmaalin. Tunisian kisat päättyivät puolivälieriin.

Kesäkuussa 2018 Sliti valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle.

Lähteet 

Tunisialaiset jalkapalloilijat
Ranskantunisialaiset
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Covert Affairs

Covert Affairs on yhdysvaltalainen Matt Cormanin ja Chris Ordin luoma toiminta-draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Piper Perabo ja Christopher Gorham. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa USA Networkin kanavalla 13. heinäkuuta 2010.

Tammikuussa 2015 USA Network ilmoitti sarjan jäävän viiden tuotantokauden mittaiseksi.

Näyttelijät

Tuotanto 
Covert Affairs lisättiin USA Networkin tuotantolistalle heinäkuussa 2008. Pilottijakson käsikirjoittivat Matt Corman ja Chris Ord. Ensimmäinen sarjaan kiinnitetty näyttelijä, oli CIA-agentti Annie Walkerin roolin saanut Piper Perabo.

Tammikuussa 2010 sarjasta tilattiin kymmenen jakson pituinen ensimmäinen kausi. Sarjaa kuvattiin Kanadassa Ontarion Torontossa, mutta muita kuvauspaikkoja olivat muun muassa Yhdysvalloissa Washington ja New York.

USA Network kertoi lopettavansa sarjan viidenteen kauteen 6. tammikuuta 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Covert Affairs USAnetworkin sivustolla 
 
 Covert Affairs TV.comissa  

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset toimintasarjat
USA Networkin televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Riitta Mäkinen

Riitta Leena Mäkinen (s. 2. elokuuta 1979 Jämsä) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana Keski-Suomen vaalipiiristä vuodesta 2018. Mäkinen toimi Jyväskylän kaupunginhallituksen puheenjohtajana 2013–2017 ja Jyväskylän kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 2017–2020. Hän on toiminut Keski-Suomen maakuntavaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2021.

Elämä ja ura 
Mäkinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1997 Jyväskylän normaalikoulun lukiosta ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2007 pääaineenaan yhteiskuntapolitiikka. Ennen eduskuntaa hän työskenteli työllisyydenhoidon kentällä pitkäaikaistyöttömien parissa. Mäkinen nousi kansanedustajaksi kesäkuussa 2018 varaedustajan paikalta Susanna Huovisen siirryttyä Keski-Suomen ensi- ja turvakodin toiminnanjohtajaksi. Hänet valittiin eduskuntaan varsinaisena edustajana vuoden 2019 vaaleissa 8 916 äänellä. Kansanedustajana Mäkinen on valtiovarainvaliokunnan ja puolustusvaliokunnan jäsen sekä talousvaliokunnan varajäsen.

Mäkinen valittiin Jyväskylän kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran kunnallisvaaleissa 2008, mitä ennen hän toimi varavaltuutettuna perusturvalautakunnan jäsenenä. Vuonna 2008 hän aloitti perusturvalautakunnan puheenjohtajana. Kunnallisvaaleissa 2012 Mäkinen sai Jyväskylässä eniten ääniä (1 870 ääntä) ja valittiin kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi. Kuntavaalien 2017 jälkeen hän siirtyi kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Vuoden 2021 kuntavaaleissa Mäkinen sai SDP:n ääniharavana 1988 ääntä ja valittiin Keski-Suomen maakuntavaltuuston puheenjohtajaksi. Mäkinen on myös Jyväskylän työväenyhdistyksen puheenjohtaja.

Lähteet 

Jyväskylän kaupunginvaltuutetut
Keski-Suomen vaalipiiri
Nykyiset kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Peter Zeidler

Peter Zeidler (s. 8. elokuuta 1962) on saksalainen jalkapallovalmentaja. Kesäkuusta 2018 lähtien hän on toiminut FC St. Gallenin päävalmentajana.

Ura

Zeidlerillä ei ole taustalla omaa merkittävää pelaajauraa, vaan hän aloitti valmentamisen jo nuorella iällä 22-vuotiaana VfB Stuttgartin organisaatiossa. Hän työskenteli Stuttgartissa 1990-luvun alkuun saakka ja toimi tämän jälkeen SV 03 Tübingenin ja TSV Böbingenin apuvalmentajana, kunnes palasi vuonna 1998 takaisin Stuttgartiin reservijoukkueen apulaisvalmentajaksi. Hän toimi apuvalmentajana Stuttgartin jälkeen VfR Aalenissa, kunnes nousi seuran päävalmentajaksi joulukuussa 2002. Zeidlerin johdolla Aalen sijoittui Regionalligassa kuudenneksi kaudella 2003/04.

Ura jatkui Aalenin jälkeen 1. FC Nürnbergissä reservijoukkueen peräsimessä ja lyhyen Stuttgarter Kickersin päävalmentajan pestin jälkeen hänestä tuli Ralf Rangnickin apuvalmentaja TSG 1899 Hoffenheimiin. Zeidler työskenteli Rangnickin aisaparina Bundesliigassa kolme kautta, kunnes siirtyi Ranskaan Toursin päävalmentajaksi kesällä 2011. Tours sijoittui Zeidlerin johdolla Ligue 2:ssa kuudenneksi. Hän sai potkut seurasta elokuussa 2012.

Toursista Zeidlerin ura jatkui FC Lieferingiin, jonka hän nosti debyyttikaudellaan 2012/13 Itävallan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Erste Ligan. Hän luotsasi seuran parhaimmillaan toiseksi kaudella 2014/15. Kauden jälkeen Zeidler siirtyi Red Bull Salzburgin päävalmentajaksi. Zeidler sai potkut joulukuun alussa 2015, kun Salzburg oli Itävallan Bundesliigassa toisena kaksi kierrosta ennen talvitaukoa.

Elokuussa 2016 Zeidler palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli FC Sionin päävalmentaja. Seura erotti Zeidlerin huhtikuussa 2017 hieman ennen kauden päättymistä. Sion oli Zeidlerin potkujen hetkellä Sveitsin liigassa kolmantena ja oli selvittänyt tiensä cupin loppuotteluun.

Kesäkuussa 2017 Zeidler palasi valmentajaksi Ranskaan, kun hänestä tuli FC Sochaux'n päävalmentaja. Zeidlerin johdolla Sochaux sijoittui kaudella 2017/18 Ligue 2:ssa tukevasti keskastiin ja oli lopulta 10:s. Kauden jälkeen Zeidler jätti seuran ja siirtyi FC St. Gallenin päävalmentajaksi.

Saavutukset

 Itävallan Regionalliga West: 2013

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset jalkapallovalmentajat
Saksalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Lusailin stadion

Lusailin stadion (, ) on jalkapallostadion Lusailissa Qatarissa.

Stadionin on määrä valmistua vuoden 2020 aikana. Se toimii vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailujen avaus- ja loppuottelun pelipaikkana.

Lähteet 

Qatarin jalkapallostadionit
Lusail
Vladimir Ivković

Vladimir Ivković (, 25. heinäkuuta 1929 Niš – 10. maaliskuuta 1992 Zagreb, Kroatia) oli Jugoslaviaa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti.

Ivković saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Hän saavutti myös EM-hopeaa vuonna 1954.

Lähteet 
 Profiili Kroatian olympiakomitea 
 Vladimir Ivković Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet 

Jugoslavialaiset vesipalloilijat
Jugoslavialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Ivo Kurtini

Ivica ”Ivo” Kurtini (, 23. kesäkuuta 1922 Zagreb, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 12. syyskuuta 1990 Rijeka) oli Jugoslaviaa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti.

Kurtini saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän kuului maajoukkueeseen myös Lontoon kesäolympialaisissa 1948. Kurtini saavutti myös kaksi EM-mitalia.

Lähteet 
 Profiili Kroatian olympiakomitea 
 Ivo Kurtini Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet 

Jugoslavialaiset vesipalloilijat
Jugoslavialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2023

Jääkiekon maailman­mestaruus­kilpailut 2023 järjestetään Suomessa ja Latviassa 12.–28. toukokuuta 2023. Otteluareenoina ovat Tampereen Nokia Arena ja Riian Riika-areena.

Kilpailut oli tarkoitus järjestää alun perin Pietarissa, Venäjällä. Huhtikuussa 2022 Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF ilmoitti, että se vetää kilpailut pois Venäjältä johtuen maan hyökkäyksestä Ukrainaan. Uusi isäntä päätettiin IIHF:n vuosikokouksessa Tampereella vuoden 2022 maailmanmestaruuskisojen yhteydessä. Kisat pelataan vuoden 2022 tapaan ilman Venäjää ja Valko-Venäjää. Päätös asiasta tehtiin kokouksessa Tampereella.

Unkari ja Slovenia nousevat mukaan vuoden 2023 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin.

Turnauspaikan valinta
Alun perin kisaisännyyttä turnaukselle hakivat Ruotsi ja Tšekki. Alun perin tarkoitus oli äänestää näiden kahden maan välillä siitä, kummalle isännyys myönnetään. Myöhemmin Venäjä liittyi mukaan kolmanneksi hakijaksi, ja vastoin alkuodotuksia IIHF:n puolivuosikokouksessa Maltalla tehtiin suunnitelma, että Venäjä valittaisiin näiden kisojen isännäksi.

Lopullinen päätös kisaisännistä tehtiin IIHF:n vuosikokouksessa Slovakiassa vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailujen aikaan. Samalla päätettiin vuosien 2024 ja 2025 turnausten isäntämaista. Vuonna 2024 turnauksen isännöi Tšekki, ja vuonna 2025 Ruotsi yhdessä Tanskan kanssa.

Uusi isäntä päätettiin IIHF:n vuosikokouksessa Tampereella vuoden 2022 kisojen yhteydessä, koska Venäjältä evättiin kisojen järjestäminen. Kisaisännyyttä hakivat Suomi ja Latvia, jotka valittiin isänniksi ainoina hakijoina. Myös Unkari ja Slovenia olivat kiinnostuneita järjestämään kisat, mutta ne vetivät hakemuksensa pois viime hetkellä.

Otteluareenat

Joukkueet 

Lohko A (Tampere)
 (1)
 (4)
 (5)
 (9)
 (10)
 (13)
 (15)
 (20)

Lohko B (Riika)
 (2)
 (6)
 (7)
 (8)
 (11)
 (12)
 (16)
 (19)

Alkusarja

Lohko A (Tampere)

Lohko B (Riika)

Pudotuspelit 
Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Televisiointi 
Aiempien vuosien tapaan kisojen esitysoikeudet omistaa Suomessa MTV. Kisojen kaikki ottelut näkyvät suorana maksullisilla C Moren kanavilla ja striimauspalvelussa, ja ilmaisella MTV3-kanavalla näkyy kaikki Suomen pelit, sekä välierät ja mitalipelit.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Turnauksen viralliset kisasivut

2023
Maailmanmestaruuskilpailut
Suomen jääkiekko
Latvian jääkiekko
Tampereen urheilutapahtumat
Riian urheilu
Bad Wolves

Bad Wolves on vuonna 2017 perustettu yhdysvaltalainen superyhtye, joka koostuu aiemmin muun muassa In This Momentissa, Divine Heresyssä, God Forbidissa sekä DevilDriverissa soittaneista muusikoista.

Bad Wolves julkaisi ensimmäisen singlensä ”Learn to Live" toukokuun alussa 2017. Marraskuussa yhtye kertoi solmineensa levytyssopimuksen Eleven Seven Musicin kanssa sekä julkaisi toisen singlensä ”Toast to the Ghost”.

Tammikuussa 2018 Bad Wolves julkaisi cover-version The Cranberriesin ”Zombie” -kappaleesta. The Cranberriesin laulaja Dolores O’Riordanin oli tarkoitus laulaa kappaleen lauluosuudet, mutta hän menehtyi samana päivänä, jolle äänitys oli suunniteltu. Bad Wolves julkaisi kappaleeseen myös musiikkivideon. Kappale myi Kanadassa kultalevyyn oikeuttavan määrän eli 40 000 kappaletta.

Bad Wolvesin 13 kappaletta sisältävä debyyttialbumi Disobey julkaistiin 11. toukokuuta 2018.

Diskografia

Studioalbumit 
 Disobey (2018)
 N.A.T.I.O.N. (2019)
 Dear Monsters (2021)

Lähteet 
 Yhtyeen kotisivut

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset metalliyhtyeet
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Patrick Melrose

Patrick Melrose on brittiläis-yhdysvaltalainen television minisarja vuodelta 2018. Se perustuu Edward St Aubynin osittain omaelämäkerralliseen romaanisarjaan, joka on suomennettu nimellä Loistava menneisyys: Patrick Melrosen tarina I–III (Otava 2018). Brittiläiseen yläluokkaan kuuluvan julman isän seksuaalisesti hyväksikäyttämä mies yrittää selvittää välejään menneisyyteensä ja päästä eroon vakavasta päihderiippuvuudestaan. Sarjan nimiosaa näyttelevä Benedict Cumberbatch on saanut roolisuorituksestaan paljon kehuja, ja sarjaa pidetään yhtenä parhaista huumeiden käytön kuvauksista.

Draamaa ja mustaa komediaa yhdistävän sarjan on käsikirjoittanut David Nicholls ja ohjannut saksalainen Edward Berger. Suomessa sarja on katsottavissa suoratoistona HBO Nordic -palvelussa.

Rooleissa

Lähteet

2010-luvun televisiosarjat
Päihdeaiheiset elokuvat
Syvälahden monitoimitalo

Syvälahden monitoimitalo on Turun Hirvensaloon kesällä 2018 valmistunut julkinen rakennus, joka sisältää uuden 800-paikkaisen yhtenäiskoulun, satapaikkaisen päiväkodin ja Turun kaupunginkirjaston Syvälahden kirjaston. Talossa on tilat myös nuorisopalveluille, kouluterveydenhoidolle ja neuvolapalveluille.

Monitoimitalon rakentaminen Hirvensalon Lauttarantaan aloitettiin vuonna 2016 perustus- ja runkotöillä. Rakennuksen on suunnitellut Verstas Arkkitehdit Oy, ja pääurakoijana on toiminut niin sanotulla allianssimallilla NCC Suomi Oy:n ja Caverion Oy:n muodostama ryhmittymä. Rakennuksen pinta-ala on 11 370 neliömetriä ja tilavuus 54 255 kuutiometriä.

Tiloihin on sijoitettu Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian kolmannen vuoden opiskelijoiden taideteos Formaatio. Sen ovat toteuttaneet Fanni Jokinen, Emilia Linnavuori ja Iiris Rusi opettajiensa Erika Adamssonin ja Taina Erävaaran ohjauksessa.

Syvälahden koulu

Syvälahden yhtenäiskouluun siirtyy noin 40 oppilasta Haarlan koulusta Hirvensalon eteläpäästä, noin 125 oppilasta Hirvensalon vanhimmasta koulusta Wäinö Aaltosen koulusta ja noin 400 oppilasta Turun Samppalinnanmäellä sijaitsevasta Luostarivuoren koulusta.

Syvälahden kirjasto
Hirvensalon kirjasto toimi kesään 2018 asti Wäinö Aaltosen koulun yhteydessä, kunnes se kesätauon aikana muuttaa uusiin tiloihin Syvälahden monitoimitalossa. Uusi Syvälahden kirjasto avattiin 1. elokuuta 2018.

Lähteet

Hirvensalo
Turun kirjastot
Turun rakennukset ja rakennelmat
Khalifan kansainvälinen stadion

Khalifan kansainvälinen stadion (, ) on Al-Rayyanissa Qatarissa sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion.

Stadionin yleisökapasiteetti 48 000, ja se on nimetty Khalifa ibn Hamad Al Thanin mukaan. Stadion toimii Qatarin jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä. Stadionilla järjestettiin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019, ja se on yksi jalkapallon MM-kilpailujen 2022 pelipaikoista.

Historia 
Stadion avattiin vuonna 1976, jolloin siellä pelattiin enimmäkseen jalkapallo-otteluita, mutta stadionilla pystyttiin järjestämään eri urheilulajeihin sopivia tapahtumia. Vuonna 2005 stadion kunnostettiin ja laajennettiin vuoden 2006 Aasian kisoja varten. Stadionin länsipuolelle rakennettiin katto ja stadionin itäpuolelle rakennettiin iso kaari, jota hyödynnettiin kisojen avajaisseremoniassa.

Stadion meni remonttiin vuonna 2014, joka valmistui toukokuussa 2017. Stadionin itäpuolen katsomot katettiin, liiketilaa laajennettiin ja stadionille rakennettiin ilmastointijärjestelmä.

Kuvagalleria

Lähteet

Qatarin jalkapallostadionit
Yleisurheilustadionit