joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Härmä

Härmä voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimi
 Härmä, Etelä-Pohjanmaalla Lapuanjoen keskijuoksun tuntumassa sijaitseva Kauhavan pohjoisosa (entiset Alahärmän ja Ylihärmän kunnat)
 Härmä, Pohjanmaan radan rautatieasema Kauhavan Alahärmässä, myös postitoimipaikka
 Härmä, Tampereen suunnittelualue.

Sukunimi
 Antti Härmä (s. 1987), jääkiekkomaalivahti
 Elina Suomela-Härmä (s. 1946), romaanisen filologian professori
 Erkki Härmä (1890–1957), poliitikko (SDP), ammattiyhdistysjohtaja ja maaherra
 Frans Härmä (1881–1962), poliitikko (Kokoomus)
 Heikki Maunonpoika Härmä, uudisraivaaja 1500-luvulla
 Iiris Härmä (s. 1970), elokuvaohjaaja ja -tuottaja
 Juhani Härmä (s. 1949), kielitieteilijä
 Kimmo Härmä (s. 1971), muusikko ja laulaja
 Laura Härmä (1891–1952), ammattiyhdistystoimitsija ja poliitikko (SDP)
 Leena Härmä (1914–2008), näytelmä- ja nuortenkirjailija
 Matti Härmä (1600-luvulla), kirkonrakentaja
 Mauri Härmä (oik. Mauri Salomaa, s. 1946), iskelmälaulaja
 Mikko Härmä, lääkäri, Työterveyslaitoksen tutkimusprofessori
 Anitra Karto (oik. Irma Anitra Karto-Härmä, ent. Heinonen, o.s. Gustafsson, 1913–1960), tanssija ja näyttelijä
 Berit (oik. Tuula Nordström, o.s. Härmä, s. 1949), iskelmälaulaja

Muita 
 härmä, kasvitauti
 härmäsienet (Erysiphales), kotelosieniin kuuluva lahko
 härmä, kasteen ja kuuran välimuoto
 Härmästä poikia kymmenen, suomalainen elokuva vuodelta 1950
 Härmä, suomalainen elokuva vuodelta 2012
 Hämeenlinnan Härmä, hämeenlinnalainen jalkapalloseura.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Saksanampiainen

Saksanampiainen (Vespula germanica) on laji ampiaisten heimossa ja Vespinae-alaheimossa. Se on monilla alueilla tunnettu vieraslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Saksanampiainen on noin 13 millimetriä pitkä ja väritykseltään keltaisen ja mustankirjava. Ulkoisesti laji muistuttaa hyvin paljon yleisempää yleistä ampiaista (Vespula vulgaris), mutta lajit on helppo erottaa pään etuosan kuviosta, joka saksanampiaisella muodostuu kolmesta erillisestä mustasta pisteestä. Lisäksi verkkosilmän etuosaa kohti ulottuva kieleke on kokonaan keltainen.

Levinneisyys 
Alkujaan Euroopasta ja Pohjois-Afrikasta kotoisin oleva ampiaislaji, joka on ihmisen mukana levinnyt laajalti muun muassa Australiaan ja Amerikkoihin. Myös Suomessa saksanampiainen on tulokaslaji. Sen on todettu pesineen manner-Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2005, joskin lajin arvellaan eläneen vakituisesti Ahvenanmaalla jo tätä aikaisemmin. Lajia tavataan toistaiseksi vasta Lounais- ja Etelä-Suomessa, mutta kesällä 2010 Aurajoen rannan ampiaispyydyksissä sitä oli jo ampiaisista toiseksi eniten.

Elintavat 
Täysikasvuiset ampiaiset elävät kukkien medellä, mutta saalistavat myös muita hyönteisiä, etenkin toukkiensa ravinnoksi. Muiden ampiaislajien tapaan vain kuningattaret talvehtivat muiden yksilöiden kuollessa viimeistään ensimmäisten syyspakkasten myötä. Talvehtiakseen kuningatar jättää pesän ja hakeutuu johonkin paikkaan. Saksanampiainen on tunnettu kookkaista, pallomaisista pesistään. On jopa sanottu että pesanto on erikoinen, kuin tatti väärinpäin, ja aivan eri värinen kuin suomalaisilla ampiaisilla. Alueilla, joilla talvi ei tuhoa yhdyskuntaa pesää saatetaan asuttaa useita vuosia ja siihen saattaa kuulua useita kymmeniä tuhansia yksilöitä. Tällaisen pesän häiritseminen voi olla koloniaa puolustavien yksilöiden suuren määrän vuoksi hengenvaarallista, mikä on luonut saksanampiaiselle maineen ”tappaja-ampiaisena”, vaikka itse ampiainen ei ole tavallista ampiaista vaarallisempi. Pohjoisempana pesän halkaisija on 20–30 cm, ja tavalliseen yhdyskuntaan kuuluu noin 3 000 yksilöä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Saksanampiainen (Vespula germanica)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Vespula germanica (German wasp) 
Pherobase: Semiochemicals of Vespula germanica, the German yellowjacket 

Ampiaiset
Enrico Hillyer Giglioli

Enrico Hillyer Giglioli (13. kesäkuuta 1845 Lontoo – 16. joulukuuta 1909 Firenze) oli italialainen eläintieteilijä ja antropologi.

Enrico Gigliolin isä oli Vincenzo Giglioli, lääkäri ja antropologi, joka asui perheineen Lontoossa poliittisista syistä johtuen. Hänen äitinsä oli englantilainen sukunimeltään Hillyer. Perhe palasi Italiaan 1848. Giglioli opiskeli Paviassa, Lontossa ja Pisassa, ja toimi Torinon yliopiston professorina ja Firenzen Kuninkaallisen eläintieteellisen museon johtajana. Hän laati eläintieteellisen raportin matkastaan Magentalla Filippo de Filippin kanssa, joka oli hänen esimiehensä.

Giglioli nimesi useita uusia eläinlajeja, muun muassa linnuista tyrskyviistäjän (Pterodroma magentae) ja mauritiuksenviistäjän (Pterodroma arminjoniana) yhdessä Tommaso Salvadorin kanssa.

Lähteet 

 Zoonomen

Italialaiset eläintieteilijät
Italialaiset ornitologit
Vuonna 1845 syntyneet
Vuonna 1909 kuolleet
Västerås IK

Västerås IK (Västerås Ishockeyklubb) on ruotsalainen jääkiekkoseura Västeråsista. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Västerås IK on pelannut 12 kautta Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä vuodesta 1988 vuoteen 2000.

Historia  
Västerås IK perustettiin vuonna 1913 ja jääkiekko aloitettiin seurassa vuonna 1939. Västeråsin jääkiekkojaosto oli toiminnassa vuoteen 2000 asti, jolloin seura lopetettiin ja vaihtoi nimekseen Västerås IK Ungdom, joka vaihdettiin myöhemmin vuonna 2005 nimelle VIK Västerås HK. Noustuaan vuoden jälkeen kolmanneksi korkeimmalta sarjatasolta Hockeyettanista takaisin Allsvenskaniin vuonna 2018 seura palasi vanhaan Västerås IK -nimeensä.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Thomas Paananen 
 Apuvalmentaja: Patrik Fagerlund 
 Maalivahtivalmentaja: Patrik Sjöström 
 Fysiikkavalmentaja: Rasmus Bergström 
 Fysiikkavalmentaja: Måns Sjögreen 
 Huoltopäällikkö: Tobias Hansson 
 Huoltopäällikkö: Mio Schilcher 
 Puheenjohtaja: Pär Södergren 
 Toimitusjohtaja: Patrik Zetterberg 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kotisivut
VIK Support kannattajayhdistys
Gulsvart Ultras kannattajayhdistys

Västeråsin kunta
HockeyAllsvenskan-joukkueet
National Association of Broadcasters

National Association of Broadcasters (NAB) on vuonna 1922 perustettu yhdysvaltalainen lähetystoimintaa harjoittavien tahojen edunvalvontajärjestö. Järjestö edustaa noin 900 televisio- ja 5 000 radioasemaa, ja sen päämaja sijaitsee Washington DC:ssä.

Alun perin järjestö perustettiin suunnittelemaan radiotaajuuksien käyttöä, ja se olikin merkittävässä roolissa vuoden 1927 radiolain valmisteluissa. Toinen merkittävä järjestön alkuaikojen tehtävä oli radion tekijänoikeuskorvauksista neuvotteleminen.

Vuosittainen yleensä Las Vegasissa järjestettävä NAB Convention on eräs suurimpia alan ammattilaisten kohtaamis- ja markkinointitapahtumia maailmassa. NAB valitsee joka vuosi yhden uuden jäsenen National Association of Broadcasters Hall of Fameen sekä radion että television parista.

Lähteet

Aiheesta muualla
National Association of Broadcastersin kotisivut 

Yhdysvaltain televisio
Radio
Yhdysvaltalaiset järjestöt
Riikka Tanner

Riikka Tanner (s. 3. lokakuuta 1949 Perniö) on suomalainen toimittaja, dokumenttielokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri.

Tannerin ohjauksiin kuuluvat muun muassa yhdessä Kanerva Cederströmin kanssa tehdyt Tove ja Tooti Euroopassa (2004) ja taistolaisuuden kanssa tiliä tekevä Lenin-setä asuu Venäjällä (1987).

Tannerin kirjoista Linda kulkee keskellä tietä on muotokuva hänen isoäidistään Linda Tannerista, Käheä-ääninen tyttö puolestaan on kertomus valkolaisten kasvattaman mustalaislapsen elämäntiestä, ja se pohjautuu osin Tuula Lindin muistiinpanoihin. Tanner on laatinut selvityksen Mustalaisten asunto-olot : selvitys puutteellisesti asuvista ja asunnottomista mustalaisista, jonka Sosiaalihallitus on julkaissut 1987.

Riikka Tannerin isoisä oli poliitikko Väinö Tanner.

Kirjallinen tuotanto
Käheä-ääninen tyttö, Riikka Tanner & Tuula Lind, Tammi, 2009
Linda kulkee keskellä tietä. Tammi 2005
Mustalaisten asunto-olot : selvitys puutteellisesti asuvista ja asunnottomista mustalaisista vuonna 1985 / Riikka Tanner ; [julk.] Mustalaisasiain neuvottelukunta, Asuntohallitus, Sosiaalihallitus, 1986. Sosiaalihallituksen raporttisarja, ISSN 0782-0690; 1986, nro 5, ISBN	951-46-9906-8

Filmografia 
Lenin-setä asuu Venäjällä. Dokumenttielokuva 1985. Toimittaja.
Rajamaa. Dokumenttielokuva 1989. Ohjaaja, käsikirjoittaja, yhdessä Kanerva Cederströmin kanssa.
Laila. Dokumenttielokuva 1988. Ohjaaja, käsikirjoittaja, yhdessä Kanerva Cederströmin kanssa.
Työttömän pöytäkirja. 1994. Käsikirjoittaja.
Haru – yksinäisten saari. 2001. Ohjaaja, käsikirjoittaja, yhdessä Kanerva Cederströmin kanssa.
Tove ja Tooti Euroopassa. 2004. Ohjaaja, käsikirjoittaja, yhdessä Kanerva Cederströmin kanssa.

Palkinnot ja tunnustukset
Tampereen elokuvajuhlien pääpalkinto 1987

Lähteet

Tammen kirjailijat

Viitteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset dokumenttiohjaajat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Mauricio Mendoza

Mauricio Mendoza Rentería (s. 28. helmikuuta 1981 Cali, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä ja hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän pelaa tällä hetkellä tunisialaisessa ES Sahelissa.

Ura
Mendoza aloitti uransa Deportes Quindíon riveissä vuonna 2002, jonka jälkeen hän on viettänyt suurimman osan urastaan kotimaassaan Kolumbiassa. Mendoza pelasi myös Perussa vuosina 2005–2007 Universitario de Deportesissa ja Alianza Limassa. Hän siirtyi tammikuussa 2009 kolumbialaisesta Millonariosista tunisialaiseen ES Saheliin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mauricio Mendoza Weltfussball.dessä 
 Mauricio Mendoza Transfermarktissa 
 Mauricio Mendoza ES Sahelin sivustolla 

Kolumbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Robert Noyce

Robert Norton Noyce (12. joulukuuta 1927 – 3. kesäkuuta 1990) oli yhdysvaltalainen fyysikko, keksijä ja liikemies. Hän oli perustamassa Fairchild Semiconductoria vuonna 1957 ja Inteliä vuonna 1968. Noycea pidetään, yhdessä Jack Kilbyn kanssa, mikropiirin keksijänä.

Ura
Noyce suoritti fysiikassa kandidaatin tutkinnon Grinnell Collegessa vuonna 1949 ja väitteli tohtoriksi MIT:ssä vuonna 1953. Valmistuttuaan Noyce liittyi William Shockleyn johtaman Shockley Semiconductor Laboratoryn palvelukseen. Vuonna 1957 hän lähti Shockleylta seitsemän muun kanssa ja perusti Fairchild Semiconductorin. Vuonna 1968 Noyce perusti Intelin yhdessä Gordon Mooren kanssa. Hän toimi Intelin ensimmäisenä toimitusjohtajana vuosina 1968–1975.

Noyce kehitti käytännöllisen mikropiirin vuonna 1959 ja sai sille patentin. Jack Kilby oli tehnyt itsenäisesti jo hieman aiemmin toimivan mikropiirin puolijohteella, mutta Noycen työ Jean Hoernin työn pohjalta mahdollisti käytännöllisen mikropiirin. Hoernin keksimän suojaavan oksidikerroksen avulla "flying wire"-liitokset voitiin poistaa ja kaikki komponentit voitiin rakentaa piikiekon yhdelle puolelle. Nykyisin Kilby ja Noyce jakavat kunnian keksinnöstä. 

Intelin pääkonttori Robert Noyce Building on nimetty Noycen mukaan. Hän sai IEEE:n myöntämän kunniamitalin vuonna 1978 ja IEE:n myöntämän Faradayn mitalin vuonna 1979.

Katso myös 
Geoffrey Dummer

Lähteet

Aiheesta muualla
Noyce Foundation  

Yhdysvaltalaiset fyysikot
Yhdysvaltalaiset keksijät
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Yhdysvaltalaiset tietotekniikan kehittäjät
Intel
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
GPGPU

GPGPU eli General-purpose computing on graphics processing units (lyhyemmin GPU-compute) on tekniikka, jossa grafiikkasuorittimella suoritetaan laskentaa, joka on yleisesti ollut pelkän suorittimen laskettavana. 

Grafiikkasuorittimet ovat perinteisiin keskussuorittimiin nähden hyvin tehokkaita rinnakkaislaskennassa. Tietyissä algoritmeissa nopeusero voi olla 10–100-kertainen GPU:n hyväksi.

GPU:n suorituskyky laskennassa perustuu yksinkertaisiin suorittimiin, joita on huomattavan paljon rinnakkain. GPU:n transistoreista suuri määrä on käytetty datan käsittelyyn sen sijaan, että niitä käytettäisiin ehtorakenteisiin, vuonhallintaan ja datan välimuistiin. GPU soveltuu käytettäväksi algoritmeissa joissa on korkea laskentaintensiteetti sekä datan riippumattomuus. Laskentaintensiteetti määritellään operaatioina datayksikköä kohden. Tästä syystä esimerkiksi säteenseuranta on yksi mahdollinen käyttökohde.

Historia 

Varhaiset grafiikkasuorittimet (GPU) olivat verrattain yksinkertaisia, kiinteätoimisia komponentteja. Ohjelma-algoritmien toteuttaminen GPU:n mikropiirillä tehosti 3D-grafiikkaa ja vapautti keskussuorittimen muihin operaatioihin. 

Renderoidun tiedon siirtäminen takaisin keskusmuistiin kuvan (frame) jälkikäsittelyä varten lisäsi tarvetta kaksisuuntaiselle väylälle ja GPU ei ollut enää sidottu vain näytölle suuntautuviin toimintoihin.

Shader-kielet lisäsivät joustavuutta ja sovittamista uusien algoritmien toteuttamiseen GPU:lla ilman tarvetta, että algoritmi olisi kiinteätoimisena piirinä mikrosirulla. Näiden kehittyminen johti lopulta nykyisen kaltaiseen tilanteeseen, jossa GPU on ohjelmoitavissa oleva komponentti ja käytettävissä laajalti muuhunkin kuin näyttötoimintoihin.

Varhaiset shader-kielet (pixel shader, vertex shader) olivat vielä varsin rajoittuneita ja muistuttivat assembly-kieltä. Unified Shader -kehityksen myötä toiminnoista tuli geneerisempiä, joustavampia ja ohjelmoitavuus korvasi kiinteätoimiset osat GPU:n rakenteessa.

Myöhemmin on tullut mahdollisuus ohjelmoida C-tyylisellä korkeamman tason kielellä (ks. GLSL, HLSL, Cg, C++ AMP). Shader-kielellä tehty ohjelma käännetään joko suoraan tai välillisesti (ks. SPIR-V) GPU:n itsensä käyttämään muotoon. Johtuen useiden eri arkkitehtuurien määrästä viimeinen käännös GPU-kohtaisesti tapahtuu usein ajuritasolla.

Ohjelmarajapinnat ja kirjastot 

GPGPU-rajapintoja ovat muun muassa Khronos Groupin OpenCL, NVIDIAn CUDA sekä Microsoftin DirectX 11:n mukana julkistama DirectCompute sekä C++ AMP.

Vulkan-rajapinta käyttää termiä Compute Pipeline tekniikalle. Applen Metal tukee GPGPU-käyttöä Compute Pipeline -toiminnon kautta.

Ohjelmakoodikirjastoja ovat esimerkiksi OpenACC ja Torch.

Käyttökohteet 

Eräät supertietokoneet käyttävät menetelmää laskentakapasiteetin lisäämiseen. Käyttökohteita ovat muun muassa fysiikkamallinnus ja tekoälytutkimus. 

Esimerkkeinä Oak Ridgen Titan ja Facebookin julkaisema avoin Big Sur -laitealusta.

Katso myös 
 Flynnin luokittelu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 OpenACC
 Torch

Tietokonetekniikka
Nyugati pályaudvar

Nyugati pályaudvar [ˈɲugɒti ˈpaːjɒˌudvɒr] (, arkikielessä usein vain Nyugati) on yksi Budapestin kolmesta päärautatieasemasta. Se sijaitsee Budapestin VI osa-alueella Terézvárosin kaupunginosassa, vanhankaupungin pohjoispuolella.

Nykyisen asemarakennuksen suunnitteli August de Serres vuonna 1873, rakennustyöt alkoivat 1875, ja rakennus otettiin käyttöön 28. lokakuuta 1877. Sen paikalla sijaitsi uuden asemahallin valmistumiseen asti Pestin ja Vácin välisen rautatien eteläinen pääteasema, Pesti Indóház.

Budapestin päärautatieasemien nimet eivät viittaa niitten sijaintiin vaan siihen, minne liikenne niiltä aikanaan suuntautui. Nyugatista eli Läntiseltä rautatieasemalta oli 1840-luvun lopulta lähtien yhteys Bratislavaan (silloin Preßburg/Pozsony), ja asema sai nykyisen nimensä vuonna 1891. Suhteessa toisiin päärautatieasemiin ja kaupungin keskustaan Nyugati pályaudvar sijaitsee pikemminkin pohjoisessa tai koillisessa.

MÁV liikennöi asemalta kaukoliikenteen lisäksi myös junia Ferihegyn lentoaseman terminaalille 1. Rautatieaseman välittömässä läheisyydessä, noin 26 metrin syvyydessä, sijaitsee samanniminen metroasema, jonka kautta kulkee linja M3 (ns. Sininen maanalainen). Läntinen asema on huomattava liikennesolmu: sen luona sijaitsee myös paikallislinjurien päätepysäkkejä sekä erittäin keskeisten raitiovaunulinjojen 4 ja 6 pysäkki.

Lähteet

Unkarin rautatieliikennepaikat
Budapestin rakennukset ja rakennelmat
Budapestin liikenne
Työväen marssi

Työväen marssi on vanha suomalainen työväenlaulu, joka on edelleen suosittu sosiaalidemokraattien tilaisuuksissa.

Työväen marssi on vanhin yhä esitettävistä suomalaisista työväenlauluista. Kappale tehtiin Helsingin työväenyhdistyksen (HTY) 10-vuotisjuhliin vuonna 1894. Sen sävelsi tuolloin HTY:n kuoronjohtajana ja Johanneksenkirkon urkurina toiminut Oskar Merikanto ja sanoitti nimimerkki Tuokko eli kirjailija Antti Törneroos. Kappaleen juhlavat sanat henkivät wrightiläisen työväenliikkeen optimismia.

Sisällissodan jälkeen Työväen marssista tuli ensisijaisesti Suomen sosialidemokraattisen puolueen laulu. Sitä on laulettu muun muassa sosiaalidemokraattien puoluekokouksissa.

Lähteet
Pekka Gronow: Laulukirja: Työväenlauluja kahdeksalta vuosikymmeneltä. Tammi, Helsinki 1973.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Oskar Merikannon teokset
Suomalaiset työväenlaulut
Marssit
Baghdadi Mahmudi

al-Baghdadi Ali al-Mahmudi oli Libyan viimeinen yleisen kansankomitean pääsihteeri, maan pääministeri, 5. maaliskuuta 2006 lähtien. Hän oli maansa varapääministerinä maaliskuusta 2004 maaliskuuhun 2006 ja sitä ennen terveysministeri.

Vuonna 2007 Baghdadi Mahmudi ilmoitti vähennyksistä julkisella sektorilla ja valtion työntekijöiden vähennyksestä yli kolmanneksella. Tämä tarkoitti noin 400 000 työntekijää, jotka saivat korvauksena kolmen vuoden palkan tai lainan yrityksen perustamiseen. Tavoitteena oli julkisen sektorin keventämisen lisäksi myös vilkastuttaa yksityistä sektoria korvaamaan ulkomaisia tuontituotteita.

Elokuussa 2011 Libyan levottomuuksien aikaan kapinallisten edettyä Tripoliin Mahmudin kerrottiin paenneen Djerbaan Etelä-Tunisiaan. Heinäkuussa 2015 Mahmudi sai kuolemantuomion Libyan vuoden 2011 sodan aikaisista sotarikoksistaan.

Mahmudi on opiskellut lääketiedettä ja erikoistunut gynekologiaan.

Tammikuussa 2022 Baghdadi Mahmoudi vangittiin Libyassa, johon hän joutui, kun Tunisia karkotti hänet 2012.

Lähteet 

Libyalaiset poliitikot
By the Light of the Northern Star


By the Light of the Northern Star on färsaarelaisen Týr-nimisen viking/folk metal -yhtyeen viides täyspitkä studioalbumi. Se on konseptialbumi, jonka keskeisenä teemana on viikinkien vastarinta kristinuskon ajautuessa Skandinaviaan 900-luvulla.

Kappaleet 
 Hold the Heathen Hammer High
 Tróndur í Gøtu
 Into the Storm
 Northern Gate
 Turið Torkilsdóttir
 By the Sword in My Hand
 Ride
 Hear the Heathen Call
 By the Light of the Northern Star

Kokoonpano 
 Heri Joensen – laulu, kitara
 Terji Skibenæs – kitara
 Gunnar H. Thomsen – basso
 Kári Streymoy – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 8.5/10

Lähteet 

Vuoden 2009 albumit
Týrin albumit
Lehmäntatit

Lehmäntatit (Leccinum) on tattien suku, johon kuuluvat lehmäntatit, punikkitatit ja muutamia muita lajeja. Monet lajit ovat melko arvostettuja ruokasieniä.

Muiden tattien tavoin lehmäntatit kasvavat symbioosissa puiden kanssa muodostaen mykoritsoja eli sienijuuria. Niillä on lakin alapinnalla pillit, ei helttoja, ja jalan pinnassa tupsuja tai nyppylöitä, joiden avulla ne voi erottaa esimerkiksi kivitattien suvun lajeista.

Sukuun kuuluu yhteensä noin 160 lajia.

Lajeja 
 Haavanpunikkitatti (Leccinum aurantiacum)
 Harmolehmäntatti (Leccinum schistophilum)
 Kalvaspunikkitatti (Leccinum roseotinctum)
 Keltalehmäntatti (Leccinum crocipodium)
 Keltapunikkitatti (Leccinum cerinum)
 Koivunpunikkitatti (Leccinum versipelle)
 Kovalehmäntatti (Leccinum oxydabile)
 Kuusenpunikkitatti (Leccinum piceinum)
 Lehmäntatti (Leccinum scabrum)
 Lehtopunikkitatti (Leccinum populinum)
 Männynpunikkitatti (Leccinum vulpinum)
 Nahkalehmäntatti (Leccinum nucatum)
 Nokitatti (Leccinum variicolor)
 Nukkapunikkitatti (Leccinum callitrichum)
 Pohjanpunikkitatti (Leccinum atrostipitatum)
 Pähkinäntatti (Leccinum griseum)
 Ruskopunikkitatti (Leccinum duriusculum)
 Rusolehmäntatti (Leccinum roseofractum)
 Tammenpunikkitatti (Leccinum quercinum)
 Vaivaislehmäntatti (Leccinum rotundifoliae)
 Valkolehmäntatti (Leccinum holopus)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen lajitietokeskus, Luomus: Leccinum
Tatinriesa

Tatinriesa (Hypomyces chrysospermus vanh. Apiocrea chrysosperma)  on valkoinen kotelosieni, joka kasvaa toisten sienten itiöemien päällä. Sen yleisimpiä isäntiä ovat herkkutatti ja samettitatti. Tatinriesa on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi.

Tatinriesan leviäminen alkaa tatin pillistön pinnalta, mistä se etenee valkoisena homeen kaltaisena massana peittämään koko isäntäsienen. 

Tatinriesa sisältää skyriini-nimistä kaksoisantrakinonia, joka on muun muassa sienivärjäykseen soveltuva aromaattinen väriaine. Sillä saadaan lankoihin keltaisen sävyjä puretuksesta riippuen. Rautavihtrilli antaa punaruskean sävyn.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Tatinriesa (Hypomyces chrysospermus)
Inaturalist: Tatinriesa (Hypomyces chrysospermus)

Hypocreaceae
Anna-Maria Helsing

Anna-Maria Helsing (s. 17. lokakuuta 1971 Södertälje, Ruotsi) on suomenruotsalainen kapellimestari. Hän on kotoisin Uudenkaarlepyyn Munsalasta. Helsing toimi Oulu Sinfonian taiteellisena johtajana  2010–2013. Hän on johtanut lähes kaikkia suuria suomalaisia orkestereita. Helsing on ensimmäinen suuren ammattisinfoniaorkesterin johdettavakseen saanut nainen Suomessa. 

Helsing aloitti musiikkiopinnot Pietarsaaren konservatoriossa ja suoritti siellä 1992 viulunsoitonopettajan tutkinnon ja 1996 täydennystutkinnon. Hän suoritti diplomitutkinnon Puolassa Bydgoszczin musiikkiakatemiassa keväällä 2000 kunniamaininnalla. Syksystä 2004 hän opiskeli Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla ja suoritti syyskuussa 2007 Oulu Sinfonian vierailevana kapellimestarina orkesterijohdon A-tutkinnon erinomaisin arvosanoin. Hän on osallistunut kansainvälisiin viulukilpailuihin, ja 1999 hän voitti ensimmäisen palkinnon 1900-luvun musiikin kilpailussa nuorille muusikoille Varsovassa. Hän toimii viulunsoitonopettajana Svenska Yrkeshögskolassa (nykyisin Yrkeshögskolan Novia).

Lähteet

Suomalaiset kapellimestarit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Taipaleen taistelu

Taipaleenjoella Karjalankannaksella Viipurin läänin Metsäpirtin pitäjässä käytiin talvisodan (30.11.1939–13.3.1940) ratkaisevia taisteluita joulukuusta 1939 helmikuuhun 1940 ja myös jatkosodan (25.6.1941–19.9.1944) taisteluita kesällä 1944.

Talvisodassa suojajoukkotaisteluiden tuloksena Suomen pääpuolustusasema Kannaksella muodostui 6. joulukuuta 1939 mennessä Taipaleenjoelle. Rintamavastuu alueella kuului kolmannen armeijakunnan 10. divisioonalle. Tämä 10.Divisioona käsitti 14 000 miestä, mutta itse taisteluihin osallistui vain kolme rykmenttiä: Jalkaväkirykmentti 28 (JR28) Taipaleessa, vahvennusjoukkoina kesken taistelujen saapunut JR23 sekä JR30 Kirvesmäen alalohkolla 11.12 alkaen. Nämä jalkaväkirykmentit koostuivat yhteensä noin 9000 miehestä. Neuvostoliittolaisista Taipaleen taisteluihin osallistui 7.Armeijan Oikea Ryhmä, eli kolme divisioonaa: 49.D, 142.D ja 150.D. 49.Divisioonan vahvuus oli 16 200 miestä ja kahden muun suunnilleen yhtä paljon.

Suomen joukot kykenivät pitämään rintaman Taipaleenjoessa koko talvisodan loppuun asti. Taipaleen taistelu oli yksi talvisodan ensimmäisistä merkittävistä torjuntavoitoista, ja suomalaissotilaiden itsevarmuus ja luotto omiin kykyihin kasvoi kaikilla sodan rintamilla tuloksekkaiden torjuntavoittojen ansiosta. Suomalaisten asemiin ammuttiin kovimpina taistelupäivinä 15 000 kranaattia päivässä, ja merkittävästä materiaali- ja miesalivoimasta huolimatta neuvostojoukot onnistuttiin lyömään kerta toisensa jälkeen takaisin.

Taipaleella sijaitsi osa Mannerheim-linjaa ja myös osa Viipurin–Kuparsaaren–Taipaleen eli VKT-linjaa. Linja seurasi Vuoksen lasku-uoman muodostavaa Suvannonjärveä ja siitä Laatokkaan laskevaa Taipaleenjokea. Suvanto ja juoksullaan mutkan tekevä Taipaleenjoki muodostavat väliinsä etelään työntyvän Koukkuniemen. Niemi oli alueen puolustuksen kannalta ongelmallinen, koska sen alue oli tasaista ja suojatonta. Toisaalta, jos puolustus olisi järjestetty niemen juureen, olisi neuvostoliittolaisille jouduttu antamaan monta kilometriä maata ilmaiseksi.

Merkittävimmät taistelupaikat olivat Taipaleenjoen pohjoisrannalla olevat Terenttilä ja Kirvesmäki.

Talvisodan taistelut
Seulonnan keskeiset artikkelit
Luovutettujen alueiden historia
Kosteusvaurioindikaattorit

Kosteusvaurioindikaattori viittaa mikrobikasvustoihin, joita tavataan yleisesti rakennusten kosteus- ja homevaurioiden yhteydessä. Kosteusvaurioihin on liitetty muun muassa seuraavia mikrobisukuja:

Actinobacteria; Acremonium; Aspergillus; Chaetomium; Fusarium; Stachybotrys; Trichoderma. Kaikissa näissä mikrobisuvuissa tiedetään myös esiintyvän myrkyntuottokykyisiä kantoja. Kantojen myrkyllisyyttä tutkitaan esimerkiksi sian siittiötestien avulla.

Toksisia, kosteusvaurioiden yhteydessä tavattuja mikrobeja

Streptomyces griseus on yleinen kosteusvaurioiden yhteydessä tavattu aktinobakteeri, joka kykenee tuottamaan valinomysiiniä. Kosteusvauriorakennuksista eristetty ja laboratorio-oloissa kasvatettu kanta on osoittautunut erittäin solumyrkylliseksi. Valinomysiinin solumyrkyllisyys perustuu solujen mitokondrioiden tuhoamiseen.

Bacillus cereus tuottaa kereulidia, joka muistuttaa rakenteeltaan ja vaikutuksiltaan valinomysiiniä. Tämän bakteerin tuottama myrkkyaine tunnetaan myös ruokamyrkytysten yhteydestä ympäri maailman. 

Stachybotrys chartarum on maailman tutkituimpia sisätilahomeita. Se tuottaa useita toksiineja.

Bacillus amyloliquefaciens tuottaa amylosiinia, erittäin toksista solumyrkkyä.

Trichoderma longibrachiatum on yleinen kosteusvaurioihin liitetty homesieni. Se tuottaa pieniä peptidejä, jotka imeytyvät elimistön kudoksiin ja soluihin, tuottaen kaliumia ja natriumia läpäiseviä nanokanavia. Nanokanava voi oikosulkea eliöiden omia elintärkeitä natriumia tai kaliumia kuljettavia ionikanavia, jotka säätelevät esimerkiksi sydän-, hengityselin- ja hermosolujen toimintaa ohjaavia viestintäjärjestelmiä.

Oireilu ei ole luotettava indikaattori sisäilman laadusta 
Monien suomalaistutkimusten mukaan usein oireilu ei paljon kerro siitä, onko rakennuksen sisäilma huonoa vai ei, vaan se varmistuu vain tutkimalla rakennusta. Ihmiset myös yhdistävät oireensa esimerkiksi kouluun yhtä lailla riippumatta siitä, pahenevatko oireet koulussa vai eivät.

Katso myös
 Kosteusvaurio
 Myrkylliset homeet
 Myrkyllisyys

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Mikrobit
Sisäympäristön toksikologia
Papandréou

Papandréou () on kreikkalainen suku, johon on kuulunut useita merkittäviä poliitikkoja:

 Geórgios Papandréou, Kreikan pääministeri 1944-1945 ja 1964-1965
 Andréas Papandréou, taloustieteilijä, Kreikan pääministeri 1981-1989 ja 1993-1996, edellisen poika
 Geórgios Andréas Papandréou, Kreikan pääministeri, Andréas Papandréoun poika

Kreikkalaiset henkilöt
Suvut
Sukunimet
Aktinobakteerit

{{Taksonomia/bakteerit
| nimi = Actinobacteria
| kuva = Actinomyces israelii.jpg
| leveys = 250
| kuvateksti = Actinomyces israelii
| domeeni = Bakteerit Bacteria
| pääjakso = Actinobacteria
| luokka = AktinobakteeritActinobacteria
| luokka_auktori = Cavalier-Smith, 2002
| jako = Lahkot
| jaot =
 Acidimicrobidae
 Acidimicrobiales
 :Sisältää vain suvun Acidimicrobium
 Actinobacteridae
 Actinomycetales
 Bifidobacteriales
 Coriobacteridae
 Coriobacterales
 :Sisältää vain heimon Coriobacteriaceae
 Rubrobacteridae
 Rubrobacterales
 :<small>Sisältää vain suvun Rubrobacter</small>
 Sphaerobacteridae
 Sphaerobacterales
 :Sisältää vain suvun Sphaerobacter
| commonscat = Actinobacteria
| wikispecies = Actinobacteria
}}
Aktinobakteerit (Actinobacteria) eli aktinomykeetit ovat eräs bakteerien luokka. Aktinobakteerit ovat laaja gram-positiivisesti värjäytyvien maaperäbakteerien ryhmä. Ne muodostavat itiöitä ja rihmastoa ja ovat immunologisesti aktiivisia. Niiden vanhentunut nimitys on sädesienet.

Suurin osa lääketieteellisesti tai teollisesti merkittävistä aktinobakteereista kuuluu Actinomycetales-lahkoon. Tällaisia aktinobakteereita ovat muun muassa seuraavat:
 Mycobacterium-suvun bakteerit, jotka aiheuttavat tuberkuloosia ja lepraa
 Corynebacterium-suvun bakteerit, joista Corynebacterium diphtheriae aiheuttaa kurkkumätää
 Actinomyces-suvun bakteerit, jotka aiheuttavat aktinomykoosia
 Nocardia-suvun bakteerit, jotka aiheuttavat nokardioosia
 Streptomyces''-suvun bakteerit, joita käytetään tuottamaan antibiootteja

Aktinobakteerien esiintymistä ihmisten käytössä olevissa rakennuksissa pidetään merkkinä epätavallisesta mikrobilähteestä rakennuksessa.

Lähteet 
 
 Ovatko sädesienet niin haitallisia kuin pelätään? https://blogi.thl.fi/ovatko-sadesienet-niin-haitallisia-kuin-pelataan/

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Actinobacteria
 
 
 
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Actinobacteria, taxonomy 

Grampositiiviset bakteerit
Toksiset sisätilabakteerit
Timation

Timation oli Yhdysvaltain laivaston Naval Research Laboratoryn kehittämiä kokeellisia paikannussatelliitteja, joita kehitettiin vuodesta 1964 alkaen korvaamaan Transit. Timation perustui tarkkaan aikasignaaliin, kuten siitä kehitetty GPS myöhemmin. Ensimmäinen Timation-satelliitti laukaistiin 31.5.1967. Timation-2 lensi vuonna 1969. Timationin ja Yhdysvaltain ilmavoimien Project 621B-hankkeen tulokset yhdistettiin GPS:n perustaksi. .

Lähteet

Aiheesta muualla
 Timation Satellite Program (navy.mil)
 Who invented the Global Positioning System? (thespacereview.com)

Navigaatiosatelliitit
Elder

Elder oli yhdysvaltalainen kilpa-autovalmistaja, joka osallistui Indianapolis 500 kilpailuun kaudella 1959. Tallin kuljettaja Ray Crawford keskeytti kilpailussa kierroksella 115 onnettomuuden seurauksena.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
  

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -tallit
Formula 1 -valmistajat
Indianapolis 500
Keilakotilot

Keilakotilot (Conidae) ovat trooppisten ja subtrooppisten merten koralliriutoilla elävä kotiloiden heimo. Yksin heimon laajimmasta suvusta Conus tunnetaan noin 500 lajia.

Keilakotilot ovat saalistavia petoja, jotka ovat myös tunnettuja myrkyllisyydestään. Keilakotiloilla on kärsä, joka muodostuu nielun laajentumasta, jonka kotilo voi työntää ulos ja vetää sisään ja jolla se etsii saalistaan. Kotilon erittämä hermomyrkky valuu uhriin nielun raastinkielessä olevasta ontosta harppuunamaisesta kitiinihampaasta, jonka eläin sinkoaa saaliiseensa. Kotilo nielee saaliinsa yleensä kokonaisena. Jotkut lajit saalistavat varsin suurikokoisia kaloja ja niiden pistot ovat tappaneet ihmisiäkin. Näitä lajeja ovat karttakotilo (Conus geographus) sekä Conus textilis ja Conus tulipa.

Keilakotiloiden kartiomaiset kuoret ovat usein erittäin koristeellisia, ja ne ovat vuosisatoja olleet suosittu keräilykohde kotiloharrastajien keskuudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
The Conus biodiversity website
Cone shells . Poisonous plants and animals.
Cônes tueurs  

Kapeakielikotilot
James Collins (kirjailija)

James C. Collins on yhdysvaltalainen kirjailija.

Hyvästä paras
Johtamisen kirjaklassikossa Jim Collins: Hyvästä paras (2002) on esimerkkejä vihamielisistä yritysvaltauksista, joissa osakkeenomistajien taloudellisen edun mukaista on ollut estää yritysostot ja/tai pilkkomiset, silloinkin kun ne olisivat tuoneet omistajille moninkertaiset voitot myyntihetkellä. 

Julmien tosiasioiden kohtaaminen kaikessa toiminnassa:
 Totuuden kuulemiselle suotuisa ilmapiiri: Aloita kysymyksillä äläkä vastauksilla. 
 Harjoita dialogia ja väittelyä, älä pakkovaltaa
 Arvioi kriittisesti etsimättä syntipukkia: Analysoinnissa voidaan keskittyä virheiden ymmärtämiseen ja niistä oppimiseen
 Kehitä varoitusmekanismeja: Salaisuus ei ole tiedoissa vaan niiden muuttamisessa sellaiseksi ettei niitä voi sivuuttaa huomiotta

Säilytä usko siihen, että sinulle käy lopulta hyvin, vaikka koetkin vaikeuksia. Yrityksen pitää ymmärtää, missä se on paras. Hyvä on parhaan vihollinen. Siitä johtuu, että ylivertaisuutta on niin vähän.

Built to last
Built to last, Successful habits of Visionary Companies:John Yong HP (1976-92): Voitto on peruskivi vaikkei ole koskaan ollut itsetarkoitus. Voitto arvioidaan asiakkaiden silmin sekä teoin, joista voimme olla ylpeitä. Asiakkaiden tyytyväisyys tekee meidät tuottaviksi.”

Lähteet

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Adrián López Álvarez

Adrián López Álvarez eli Adrián (s. 8. tammikuuta 1988 Teverga, Asturia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura 
Adrián on Real Oviedon junioriakatemian kasvatti. Hänet nostettiin jo nuorena seuran edustusjoukkueeseen, joka pelasi Segunda División B:ssä. Ensimmäiselle kaudellaan hän onnistui kahteen otteeseen maalinteossa 26 ottelussa. Tuolloin hän oli kuitenkin alaikäinen, eikä hänellä ollut vielä ammattilaissopimusta. Lokakuussa 2006 Deportivo La Coruña tarjosi Adriánista 300 000 euroa ja niin hän siirtyi galicialaisten riveihin.

Kaudella 2006–2007 Adrián koki yhden uransa huippuhetkistä, kun hän onnistui maalinteossa vierasottelussa Camp Noulla Barcelonaa vastaan. Ottelu päättyi kuitenkin Barcelonan 2–1-voittoon.

Kauden 2007–2008 hän aloitti Deportivossa, mutta pelasi vain muutamia otteluita kauden ensimmäisellä puoliskolla. Maaliskuussa 2008 Adrián lainattiin baskiseura Alavésiin. Kauden jälkeen hän palasi takaisin Deportivoon. 14. elokuuta 2008 hän siirtyi jälleen lainalle, tällä kertaa Málagaan yhden kauden kestävällä sopimuksella.

28. syyskuuta 2008 Adrián teki ensimmäisen maalinsa Málagassa 2–1-voittoon päättyneessä ottelussa Valladolidia vastaan. Hänen kauden maalisaldokseen jäi lopulta kolme.

Kesällä 2009 hän palasi Deportivoon ja onnistui kauden 2009–2010 edetessä nousemaan joukkueen avauskokoonpanoon. Hän pelasi kauden aikana lopulta 34 ottelua ja teki niissä neljä maalia.

Kaudella 2010–2011 Adrián jatkoi niin ikään joukkueen avauskokoonpanossa. Copa del Reyn neljännesvälierien toisessa osaottelussa 5. tammikuuta 2011 Córdobaa vastaan hän teki tärkeän 1–1-tasoitusmaalin ottelun lisäajalla, joka vei lopulta otteluparin ratkaisun jatkoajalle. Siellä hän onnistui maalinteossa vielä kahdesti ja varmisti näin jatkopaikan Deportivolle yhteismaalein 3–1. Joukkueen kausi päättyi kuitenkin suureen pettymykseen, sillä se ei onnistunut säilyttämään paikkaansa maan pääsarjassa ja putosi täten Segunda Divisióniin.

19. heinäkuuta 2011 hän siirtyi ilmaisella siirrolla Atlético Madridiin. Kun joukkue eteni Eurooppa-liigan finaaliin 2012 Adrián oli tärkeässä roolissa tehden yhteensä kaikissa otteluissa (ennen finaalia) 8 maalia ja 2 maalisyöttöä.

Maajoukkueura 
Adrián teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 26. toukokuuta 2012 pelatussa ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Hän onnistui myös samaisessa ottelussa avaamaan maalitilinsä maajoukkueessa. Hän oli myös maansa olympiajoukkueessa Lontoossa kesällä 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Adriánin tilastot BDFutbol-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Mari Sepänmaa

Mari Johanna Bergius (o.s. Sepänmaa, s. 17. syyskuuta 1985 Alavus) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Alavuden Urheilijoita ja häntä valmentaa Hannu Peltola. Sepänmaa on 176 cm pitkä.

Sepänmaa edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ensimmäisen kerran vuonna 2007 ja parhaimmillaan hän on sijoittunut maaotteluissa toiseksi Helsingissä 2008. Kalevan kisoissa hän on saavuttanut kultaa Turussa 2011 tuloksella 180 cm, hopeaa Tampereella 2008 tuloksella 178 cm sekä pronssia Lappeenrannassa 2007 silloisella ennätyksellään 181 cm ja Espoossa 2009 niin ikään tuloksella 181 cm. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa Joensuussa 2008 tuloksella 177 cm, Mustasaaressa 2009 180 cm ja Turussa 2010 halliennätyksellään 183 cm. Rovaniemellä 2007 hän sai pronssia tuloksella 176 cm. Ulkoradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 185 cm vuonna 2014.

Sepänmaa avioitui seiväshyppääjä Jere Bergiuksen kanssa syyskuussa 2015. 

Mari Bergius toimii Tampereen Pyrinnössä nuorisovalmentajana.

Lähteet 
 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Prescott Valley

Prescott Valley on kaupunki Yavapain piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen pinta-ala on noin 100 neliökilometriä, ja vuoden 2018 arvion mukaan kaupungissa asui 45 751 asukasta. Vuosina 2010–2018 Prescott Valleyn väkiluku nousi 17,7 prosenttia. Kaupunki sijaitsee Bradshaw ja Mingus-vuorten välisessä laaksossa Arizonan keskiosassa. Ilmasto on lämmin ympäri vuoden. Tammikuussa keskimääräinen lämpötila on 8,3 C° ja heinäkuussa 28,0 C°. Vuosittainen sadanta on noin 555 millimetriä.

Lähteet 
 

Arizonan kaupungit
Karbonaattiesteri

Karbonaattiesteri on funktionaalinen ryhmä, joka on muodollisesti hiilihapon esteri. Hiilihapon monoesterin epästabiilisuuden takia molempien happien on oltava alkyloituja. Yksinkertaisin esimerkki on dimetyylikarbonaatti, joka on kirkas neste.

Karbonaattiesteriin perustuva polymeeri on polykarbonaatti. Sitä valmistetaan karboksyloimalla polyoleja fosgeenilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Esterit
Funktionaaliset ryhmät
Vitali Proškin

Vitali Vasiljevitš Proškin (; s. 8. toukokuuta 1976 Elektrostal, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. Hän pelaa Salavat Julajev Ufa -jääkiekkoseurassa. Proškin oli voittamassa Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa MM-kultaa vuoden 2009 MM-kisoissa.

Saavutukset 
Venäjän mestaruus: 2000, 2006, 2007
Euroopan Mestarien Cup: 2007 (Ak Bars Kazan)
Jääkiekon maailmanmestaruus 2009

Lähteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Siivoustyön mitoitus

Siivoustyön mitoitus eli siivousmitoutus on työmenetelmä- ja työaikatutkimukseen perustuvaa siivoustyön määrälaskentaa joko käsin laskemalla tai ohjelmistosovelluksen avulla.

Kirjallisuutta 
 Valtiovarainministeriön järjestelyosaston julkaisu, Komiteamietintö 1969 Talonmiehen työn mittaaminen
 Valtiovarainministeriön järjestelyosaston julkaisu, Siivoustyön käsikirja 197
 SSTL.n julkaisu Jokainen siivota osaa? Ammattisiivouksen historiaa 1950–2000

Aiheesta muualla 
 

Kiinteistönhoito
EWE Baskets Oldenburg

EWE Baskets Oldenburg on saksalainen koripalloseura, joka sijaitsee Oldenburgissa. Seuran pääsponsorina toimii EWE AG, josta johtuu nykyinen nimi.

Historia
Oldenburger Turnerbundin nimi vaihdettiin EWE Baskets Oldenburgiin vuonna 2001, jolloin alkoi nykyisen seuran historia. Siitä vuodesta lähtien joukkue pääsi vuosittain playoffseihin asti vuoteen 2007 saakka, jolloin se sijoittui yhdeksänneksi ja joutui playoffsien ulkopuolelle. Ensimmäinen kansainvälinen kausi oli kausi 2008–2009, jolloin seura pääsi EuroChallengeen. Samana kautena joukkue voitti ensimmäisen Saksan mestaruutensa.

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu 
Joukkue BBL:n sivuilla  
Joukkue FIBA:n sivuilla 

Saksalaiset koripalloseurat
Oldenburg
Dady

Eduardo Fernando Pereira Gomes eli Dady on kapverdeläis-portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa CA Osasunaa. Hän on portugalilaisseura Boavistan kasvatti.

Kapverdeläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Salon seurakunta

Salon seurakunta on evankelis-luterilainen seurakunta Varsinais-Suomessa. Se kattaa Salon kaupungin alueen. Seurakunnassa on 42 107 jäsentä. Seurakunnan kirkkoherra on elokuusta 2011 alkaen Timo Hukka.

Historia
Salon seurakunta perustettiin vuoden 2009 alussa Salon seudun kuntaliitoksen takia, sillä nykyisen kirkkolain mukaan seurakuntajaon tulee noudattaa kuntajakoa siten, että kukin kunta on kokonaisuudessaan saman seurakunnan tai saman seurakuntayhtymän alueella. Vanhat seurakunnat Halikko, Kiikala, Kisko, Kuusjoki, Muurla, Perniö, Pertteli, Salo-Uskela, Suomusjärvi ja Särkisalo perustivat uuden kaupungin alueen kattavan Salon seurakunnan. Uusi seurakunta kattoi koko Perniön rovastikunnan, minkä vuoksi rovastikunta lakkautettiin ja Salon seurakunta liittyi Paimion rovastikuntaan.

Seurakunnan kirkot
Seurakunnan pääkirkko Uskelan kirkko
Perniön kirkko
Halikon kirkko
Perttelin kirkko
Angelniemen kirkko
Kuusjoen kirkko
Särkisalon kirkko
Kiskon kirkko
Suomusjärven kirkko
Kiikalan kirkko
Salon kirkko
Muurlan kirkko
Teijon kirkko
Yliskylän kirkko
(Vaskion kirkko)

Lähteet

Aiheesta muualla
Salon seurakunnan kotisivut

Turun arkkihiippakunnan seurakunnat
Salo
Mourad Hdiouad

Mourad Hdiouad (s. 10. syyskuuta 1976) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa tällä hetkellä 2. Bundesliigassa pelaavaa FC Augsburgia.

Lähteet

Viitteet

Marokkolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Tuskegee Airmen

Tuskegee Airmen on nimitys, jota käytetään Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa toisen maailmansodan aikana palvelleista mustista sotilaslentäjistä, jotka koulutettiin Tuskegeen kaupungissa Alabamassa. Tunnetuin yksikkö, jossa Tuskegeessa koulutettuja lentäjiä palveli, oli Euroopan ilmasotatoimiin osallistunut mustien hävittäjälentäjien muodostama 332. hävittäjärykmentti. Yksikkö tunnettiin myös nimellä Red Tails. Rykmentin tarinasta on tehty kaksi elokuvaa, vuoden 1995 The Tuskegee Airmen ja vuoden 2012 Red Tails.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Viralliset internet-sivut 
 The Tuskegee Airmen – America's Fighting Red Tails 
 The Red Tail Project 

Yhdysvaltain ilmavoimat
Herttuatar (elokuva)

Herttuatar () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Saul Dibbin ohjaama historiallinen draamaelokuva. Amanda Foremanin kirjoittamaan elämäkertaan perustuva Herttuatar kertoo tosipohjaisen tarinan brittiläisestä 1700-luvun aatelisnaisesta Georgiana Cavendishista.

Georgiana avioitui vuonna 1774 17-vuotiaana Devonshiren herttuan kanssa. Hän toivoi rakkautta, mutta mies kohteli vaimoaan kuin siitoseläintä, lasten synnyttäjänä. Avioliitosta tuli valtataistelua, jossa oikeus asettui ajan hengen mukaisesti miehen puolelle. Herttuatar Georgianasta kuitenkin tuli politiikan taustatekijä ja aikansa muoti-ikoni.

Juoni 

Herttuatar sijoittuu 1700-luvun lopun Britanniaan ja kertoo Devonshiren herttuattaren Georgiana Cavendishin (Keira Knightley) tarinan. Vaikka herttuattaren kauneus, karisma ja tyylitaju tekivät hänestä kuuluisan, hänen tuhlaileva makunsa ja viehtymyksensä uhkapeleihin synkensivät hänet mainettaan. Georgiana oli naimisissa Devonshiren viidennen herttuan William Cavendishin (Ralph Fiennes) kanssa, joka oli paljon vaimoaan vanhempi, kylmä ja etäinen mies. Georgiana tottui pian miehensä räikeään uskottomuuteen ja kasvatti jopa tämän aviottoman tyttären (3-vuotiaana Eva Hrela, 10-vuotiaana Poppy Wigglesworth) omanaan. Tarinan ytimenä toimivat kuitenkin Georgianan intohimoinen mutta tuhoontuomittu suhde tulevan pääministerin, jaarli Charles Greyn (Dominic Cooper), kanssa sekä hänen, hänen miehensä ja parhaan ystävänsä lady Bess Fosterin (Hayley Atwell) muodostama monimutkainen kolmiodraama.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Brittiläiset draamaelokuvat
Vuoden 2008 brittiläiset elokuvat
Historialliset draamaelokuvat
Parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Elämäkertoihin ja muistelmiin perustuvat elokuvat
Trikotekeenit

Trikotekeenit muodostavat laajan yhdisteryhmän, joka kuuluu seskviteterpeeneihin. Trikotekeenejä tuottavat tietyt homelajit, jotka kuuluvat seuraaviin homesienisukuihin: ennen muuta Fusarium, mutta myös Myrotecium, Cephalosporium, Vertimonosporium sekä Stachybotrys.

Sienet, jotka tuottavat trikotekeeneja, ovat kasvipatogeeneja, ja tuhoavat erilaisia viljelykasveja. Koska toksiinintuottajat pilaavat elintarvikkeita, ne tunnetaan ympäri maailman ihmisten ja eläinten myrkyttäjinä. Niitä pidetään myös potentiaalisina biologisina aseina.

Trikotekeenien kemialliset ominaisuudet
Trikotekeenit ovat tyypillisesti hyvin stabiileja, alhaisen molekyylimassan omaavia yhdisteitä, jotka liukenevat suhteellisen huonosti veteen. Asetoniin, etyyliasetaattiin, kloroformiin, dimetyylisulfoksidiin, etanoliin, metanoliin ja propyleeniglykoliin ne liukenevat sen sijaan hyvin. Puhtailla trikotekeeneillä on yleensä alhainen höyrynpaine. Kun trikotekeenejä liuotetaan homekasvustoista orgaanisilla liuottimilla, muodostuu kellanruskeaa nestettä. Kun liuottimen annetaan haihtua, muodostuu keltaista, kidemäistä tuotetta. Puhtaat trikotekeenit kestävät korkeita lämpötiloja, ilmaa ja valoa, mutta 3–5 % pitoinen natriumhypokloriitti inaktivoi toksiinit. Natriumhypokloriitin tehoa voi lisätä pienellä määrällä alkalia.

Trikotekeenien toksikologiaa

Trikotekeenit kuuluvat mykotoksiineihin, ja ne ovat myrkyllisiä nisäkkäille, linnuille, kaloille ja kasveille. Kotieläimille sattuneita myrkytyksiä tunnetaan lukuisia, ja muutamissa tapauksissa on sattunut ihmisten myrkytyksiä. Eräs tunnetuimmista myrkytysepisodeista tapahtui Orenburgissa Neuvostoliitossa vuonna 1944, kun sodan aikana vilja jäi pellolle ja homehtui. Kuolleisuus oli viljan syönnistä sairastuneilla jopa 60 %, ja oireina oli oksentelua, ripulia, ihotulehduksia ja verenvuotoja.

Akuutti myrkyllisyys vaihtelee yhdisteestä ja myrkytyksen saaneesta koe-eläimestä riippuen. Trikotekeenit estävät proteiinisynteesiä ja kiinnittyvät  ribosomeihin. Ne aiheuttavat muun muassa ripulia, oksentelua, painonlaskua, hermostohäiriöitä, sydän- ja verisuonihäiriöitä, immuunijärjestelmän lamaantumista,verisolujen katoa, iho-oireita sekä hedelmällisyyden alenemista. Tappava annos on eri lajeilla 0,5–70 mg/kg.

Trikotekeenejä

Deoksinivalenoli; skirpenolit; HT-2; neosolanioli; nivalenoli; roridiinit; satratoksiinit; trikodermiini; T-2; verrukariinit

Lähteet

Robert W. Wannemacher JR., Stanley L. Wiener, M.D.;
Medical Aspects of Chemical and Biological Warfare:Trichothecene Mycotoxins (englanniksi)

Viitteet

Aiheesta muualla 
Terveysportti: Trikotekeenit
Trichothecene mycotoxins  

Mikrobitoksiinit
Homemyrkyt

Sienimyrkyt
Kimbangulaisuus

Kimbangulaisuus on nykyisessä Kongon demokraattisessa tasavallassa kehittynyt kristinuskon suuntaus. Se kuuluu Afrikan riippumattomiin kirkkoihin. Sillä on miljoonia kannattajia.

Suuntauksen perusti Simon Kimbangu, jonka sanotaan alkaneen tehdä parantamisihmeitä vuonna 1921. Liike oli muutaman vuosikymmenen ajan vainottu, ja muun muassa Kimbangu itse kuoli vangittuna. Kimbangun jälkeen liikkeen johto on pysynyt hänen suvussaan. Kimbangun syntymäpaikka N’Kamba on kimbangulaisten keskuudessa tärkeä uskonnollinen kohde. Kimbanguun viitataan liikkeen keskuudessa Kristuksen erityislähettiläänä. 

Kimbangulaisuus kieltää muun muassa alkoholin käytön, tupakoinnin ja tanssin. Liikkeessä käytetään vuonna 1978 kehitettyä mandombe-nimistä kirjoitusjärjestelmää. Liike, joka on levinnyt laajasti eri puolille maailmaa, toimii myös Suomessa nimellä Kimbangun kirkkokunta. Kimbangun kirkkokunta katsoo, että Jeesus Kristus on perustanut kimbangulaisuuden erityislähettiläänsä Simon Kimbangun kautta.

Kimbangulaiset viettävät joulua 25. toukokuuta, joka sattuu olemaan kirkon entisen johtajan Papa Dialunganan (k. 2001) syntymäpäivä. Muita tärkeitä päivämääriä ovat 6. huhtikuuta, jolloin Kimbangu aloitti parantajantyönsä, sekä Kimbangun kuolinpäivä 12. lokakuuta.

Lähteet 
 Kirjapaja: Uusien uskontojen käsikirja (toim. Christopher Partridge 2004; suom. 2006) (ISBN 951-607-327-1)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kristilliset kirkkokunnat
Uskonto Kongon demokraattisessa tasavallassa
Simon Kimbangu

Simon Kimbangu (12. syyskuuta 1887 – 12. lokakuuta 1951) oli uskonnollinen johtaja siirtomaa-ajan Kongossa. Hänen vuodesta 1921 tekemänsä ihmeparannukset kokosivat hänen ympärilleen laajan kannattajajoukon. Belgialaiset huolestuivat ilmiöstä ja tuomitsivat Kimbangun kuolemaan, mutta tuomio muutettiin kuitenkin elinkautiseksi vankeudeksi. Kimbangu kuoli kolmenkymmenen vuoden kuluttua ollessaan yhä vangittuna Belgian Kongossa. Kimbangun seuraajat eivät unohtaneet häntä pitkän vankeuden aikanakaan, ja kimbangulaisella liikkeellä on nykyisin miljoonia kannattajia eri puolilla maailmaa.

Kimbangun väitetään saaneen yliluonnollisia näkyjä jo vuodesta 1918. Hänen asemansa on edelleen hyvin merkittävä kimbangulaisuudessa, jossa hänen katsotaan olevan Kristuksen erityislähettiläs. Liikkeen johto on pysynyt hänen suvussaan.

Lähteet 

Elinkautisvangit
Kinshasankongolaiset henkilöt
Uskonnolliset johtajat
Uskonto Kongon demokraattisessa tasavallassa
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Yliluonnollinen parantaminen
Lauren Vélez

Lauren Vélez (s. 2. marraskuuta 1964 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen merkittävimmät roolihahmonsa ovat Maria Laguerta Dexterissä ja Gloria Nathan Kylmässä ringissä.

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt