joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Arwidson (yritys)

Oy Arwidson Ab, vuoteen 1993 Arwidson & Co Oy oli suomalainen vuosina 1911–2019 toiminut autonosia, lisätarvikkeita, moottoripyöriä ja moottoripyörätarvikkeita maahantuonut teknisen tukkukaupan yritys. Yhtiö joutui konkurssiin 2019.

Ruotsalainen Herman Fredrik Arwidson perusti yrityksen Turkuun vuonna 1911 alun perin koneliikkeeksi. Vuonna 1919 yrityksen osti Gustaf Allan Rosenqvist (1885–1961), joka oli vuonna 1911 perustanut yhdessä Carl Severin Andréen (1873–1932) kanssa Turkuun moottoriveneitä ja Andros-polttomoottoreita valmistaneen Ab Andrée & Rosenqvist Oy:n. Vuonna 1922 Arwidson & Co siirtyi Turusta Helsinkiin Lönnrotinkatu 7:ään ja yritys aloitti samalla autonosien ja -lisävarusteiden sekä moottoripyörien maahantuonnin. Gustaf Allan Rosenqvist oli Arwidson & Co:n toimitusjohtajana 1919–1955. Hänen poikansa Armas Rosenqvist (1911–1987) aloitti toimitusjohtajana 1956 ja hänen aikanaan yritys kasvoi suurimmaksi alallaan Suomessa. Vuonna 1963 Arwidson aloitti japanilaisten Yamaha-moottoripyörien maahantuonnin. Armas Rosenqvistin jälkeen toimitusjohtajana oli hänen poikansa Jarmo Rosenqvist.

Vuonna 1980 Arwidsonin toiminta siirtyi Lönnrotinkadulta Espoon Yli-Suomenojalle. Yritys aloitti 1980-luvulla myös Applen atk-tuotteiden markkinoinnin Suomessa. Vuodesta 2005 alkaen Arwidson toimi Teollisuustie 8:ssa Kirkkonummella. Yamaha-moottoripyörien tuonti myytiin Keskolle vuonna 2003. Vuonna 2006 Arwidson paljasti autovaraosakaupan tukkuliikkeiden laittoman kartelliyhteistyön kilpailuvirastolle. Arwidson-konserni kärsi loppuvaiheissa pitkään talousvaikeuksista ja yhtiön konkurssi alkoi maaliskuussa 2019. 

Arwidsonin tytäryhtiöitä olivat:
 Arwidson Automotive Oy, perustettu 1980, harjoitti autovaraosien, autotarvikkeiden ja vanteiden tukkukauppaa. Tytäryhtiö toimi 1990-luvulta alkaen myös Venäjällä ja Baltian maissa ja vuodesta 2003 alkaen Ruotsissa. Tytäryhtiö myytiin vuonna 2010 Örumille.
 Maston Oy, harjoitti teknisten aerosolituotteiden maahantuontia
 Oy Kolorit Ab
 All Right Europe Oy, aikaisemmin All Right Finland Oy, perustettu 1986, harjoitti moottoripyörien ja moottorikelkkojen varaosien, tarvikkeiden ja varusteiden maahantuontia. Tytäryhtiö oli viime vuosinaan raskaasti tappiollinen. Se myytiin vuonna 2016 SGN Group Oy:lle ja nimeksi muuttui  Arwidson Moto Oy. Tämä yhtiö poistettiin kaupparekisteristä 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jarmo Rosenqvist : Kuinka Arwidson rakastui pingviiniin? (Käsittelee Arwidsonin it-historiaa ja Linuxin sekä avoimen lähdekoodin ohjelmien käyttöä yrityksessä vuoteen 2004 saakka)
 Arwidsonin mainos vuodelta 1937, Almanakka vuodeksi 1937 jälkeen Vapahtajamme Kristuksen syntymän, Helsingin horisontin mukaan, 01.01.1937, s. 60, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Entiset suomalaiset yritykset
Tukkukaupat
Alisha Lehmann

Alisha Lehmann (s. 21. tammikuuta 1999) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia lainalla saman sarjan West Ham Unitedista ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2017.

Lehmann siirtyi sveitsiläisseura Young Boysista Englantiin West Ham Unitedin joukkueeseen kesällä 2018. West Ham ylsi keväällä 2019 FA Cupin loppuotteluun. Lehmann pelasi seurassa 2,5 kauden aikana 42 liigaottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Tammikuussa 2021 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Evertoniin.

Lehmann on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa ja saavutti vuonna 2015 hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran lokakuussa 2017 Japania vastaan. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 25 naisten maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Nicoline Sørensen

Nicoline Haugård Sørensen (s. 15. elokuuta 1997) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia ja on pelannut Tanskan maajoukkueessa.

Sørensen on kotimaassaan edustanut Brøndbytä sekä Ruotsissa Rosengårdia heinäkuusta 2013 vuoden 2014 loppuun ja Linköpingiä kesästä 2017 kesään 2018. Englantiin Evertonin joukkueeseen hän siirtyi Brøndbystä kesällä 2020. Hän on pelannut Englannin Superliigassa 19 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, yhden lokakuussa 2020 West Ham Unitedia ja yhden helmikuussa 2021 Readingia vastaan.

Sørensen pelasi Tanskan nuorisomaajoukkueissa. Tanskan naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2016 Islantia vastaan. EM-kilpailuissa 2017 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Maaliskuun 2021 loppuun mennessä hän on pelannut naisten maajoukkueessa 38 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Maaleista ensimmäisen hän teki maaliskuussa 2017 Venäjää vastaan, yhden syyskuussa 2017 Unkaria vastaan, yhden maaliskuussa 2018 Islantia vastaan, yhden elokuussa 2019 Maltaa vastaan, yhden lokakuussa 2019 Georgiaa vastaan ja kaksi marraskuussa 2019 jälleen Georgiaa vastaan.

Lähteet 

Tanskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Katherine LaNasa

Katherine LaNasa (s. 1. joulukuuta 1966 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Big Love, Imposters, Miehen puolikkaat ja Satisfaction. Filmirooleja hänellä on ollut esimerkiksi elokuvissa Alfie (2004) ja Ystävänpäivä (2010).

LaNasan nykyinen aviopuoliso on näyttelijä Grant Show. Aikaisemmin hän on ollut naimisissa näyttelijä Dennis Hopperin ja näyttelijä French Stewartin kanssa. LaNasalla on kaksi lasta.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Grace Clinton

Grace Clinton on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Evertonia ja pelasi ensimmäiset liigaottelunsa kaudella 2020–2021.

Clinton on pelannut Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Jäinen saari

Jäinen saari on Erik Häkkisen ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1964. Elokuva perustuu Mika Waltarin novelliin Jäinen saari, joka on jukaistu kokoelmassa Kuun maisema (1953). Elokuvan yleisömenestys oli varsin heikko ja se jäi Häkkisen viimeiseksi pitkän näytelmäelokuvan ohjaustyöksi. 

Elokuvassa keuhkotautia sairastava opiskelijatyttö menee erakoituneen taiteilijan luokse tehdäkseen hänestä tutkimusta. Jonkin ajan kuluttua heidän välilleen syntyy rakkaussuhde.

Lähteet 

Vuoden 1964 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Jason Robertson

Jason Robertson (s. 22. heinäkuuta 1999 Arcadia, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Dallas Starsissa. Stars varasi Robertsonin toisella kierroksella numerolla 39 NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Robertson saavutti Yhdysvaltain maajoukkueessa Latvian MM-kilpailuissa 2021 MM-pronssimitalin.

Robertsonin äiti on filippiiniläinen, joka on syntynyt Manilassa Filippiineillä. Robertson on siis juuriltaan myös filippiiniläinen.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1999 syntyneet
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Dallas Starsin pelaajat
Dallas Starsin varaamat pelaajat
Palman piiri

Palman piiri on Mosambikin pohjoisimpaan Cabo Delgadon maakuntaan kuuluva piiri (). Piiri rajoittuu pohjoisessa virtaavaa Ruvumajokea (Rio Rovuma) seuraavaan Tansanian rajaan ja idässä Intian valtamereen. Vuonna 2017 piirin väkiluku oli 67 025. Hallintokeskus on Palman rantakaupunki.

Piirin pinta-ala on 3 576 neliökilometriä (4,5 % maakunnasta), kun toisen tilaston pinta-alat tulkittiin ilmeisen virheellisiksi. Palman piirin naapureita ovat etelässä Mocímboa da Praian piiri ja lännessä Nangaden piiri. Pohjoisessa rajajoen takana on Tansanian Mtwaran alueen Mtwaran piirikunta. 

Paikallistasolla piiri jakaantuu neljään hallintoalueeseen (): P.A. de Palma, P.A. de Olumbe, P.A. de Pundanhar ja P.A. de Quionga. Näistä Palman hallintoalue on väestöltään selvästi suurin; vuonna 2005 siellä asui lähes 50 prosenttia piirin silloisesta väestöstä (25 627/ 52 665).

Palman ja Mocímboa da Praian piirin edustalta on rannikon läheiseltä merialueelta löydetty laaja maakaasuesiintymä. Näiden luonnonvarojen hyödyntämiseksi on esimerkiksi ranskalainen energiayhtiö Total tehnyt vuoteen 2019 mennessä 20 miljardin euron suuruiset investointipäätökset. Totalin maakaasun nesteytyslaitos on suunnitelmien mukaan ollut tarkoitus ottaa käyttöön ja maakaasun toimitusten alkaa vuoteen 2024 mennessä. Maakaasuesiintymä sijoittuu Quirimbas-saariryhmän pohjoisosien ympäristöön. 

Vuosina 2017, 2020 ja 2021 on uutisoitu islamististen, suurelta osin lapsisotilaista koostuvien jihadistiryhmien tekemistä hyökkäyksistä Palman ja sen naapuripiirin alueelle näihin liittyvine julmuuksineen. Esimerkiksi elokuussa 2020 uutisoitiin, että terroristijärjestö Isisiin kytkeytyvät islamistiset ryhmät olivat vallanneet naapuripiirissä sijainneen, Mosambikin pohjoisosan maakaasukenttien huoltoliikenteelle tärkeän Mocímboa da Praian satamakaupungin ja tehneet tätä edeltävinä viikkoina iskuja ympäröiviin kyliin. Vuodesta 2017 maakunnassa kapinoinut ja iskuja tehnyt jihadistijärjestö Ahlu Sunnah Wa-Jama (tai Ahlu Sunnah wa-l-Jama’ah, ASWJ) on saanut tukea muun muassa Isisin Keski-Afrikan osastolta (ISCAP). Isisin tavoitteena on luoda alueelle islamilainen kalifaatti. Nuoria taistelijoita sisältäviä terroristiryhmiä kutsutaan paikallisesti nimellä al-Shabab ("nuoret"). Palman ja Mocímboa da Praian piirien lisäksi aseellisia yhteenottoja on ollut myös Mocímboa da Praian piirin lounaispuolella sijaitsevassa Muidumben piirissä.

Lähteet 

Mosambikin piirit
Cabo Delgadon maakunta
Micheál Martin

Micheál Martin (; s. 1. elokuuta 1960 Cork, Irlanti) on irlantilainen poliitikko, joka on toiminut Irlannin pääministerinä kesäkuusta 2020 alkaen.

Poliittinen ura 
Martin on toiminut Irlannin parlamentin jäsenenä vuodesta 1989 asti, jolloin hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäistä kertaa. Sen jälkeen Martin on toiminut muun muassa maansa tiede- ja koulutusministerinä (1997–2000), terveys- ja lapsiasioista vastaavana ministerinä (2000–2004), yritys-, kauppa- ja työllisyysministerinä (2004–2008) sekä ulkoministerinä (2008–2011). 

Martin valittiin keskusta-oikeistolaisen Fianna Fáil -puolueen puheenjohtajaksi tammikuussa 2011. Hänen edeltäjänsä oli talouskriisin heikon hoitamisen vuoksi puheenjohtajuudesta luopunut Brian Cowen.

Tammikuussa 2020 Irlannin presidentti Michael D. Higgins hajotti tuolloisen pääministerin Leo Varadkarin pyynnöstä maan parlamentin alahuoneen. Samalla ilmoitettiin, että seuraavat parlamenttivaalit järjestettäisiin ennenaikaisesti 8. helmikuuta. Parlamenttivaaleissa pääministeripuolue Fine Gael sijoittui kolmanneksi, Fianna Fáilin ja Sinn Féinin taakse. Hallitusneuvotteluista ennustettiin vaikeita, sillä sekä Fine Gael että Fianna Fáil olivat ennen vaaleja kieltäytyneet yhteistyöstä vasemmistolaisen ja kansallismielisen Sinn Féinin kanssa muun muassa puolueen IRA-kytkösten takia. Ääntenlaskennan aikana Micheál Martin kuitenkin sanoi, ettei sulje pois yhteistyötä kummankaan kilpailijan kanssa.

Neljän kuukauden neuvottelujen jälkeen uuden hallituksen päätyivät muodostamaan Fianna Fáil ja Fine Gael yhdessä vihreiden kanssa, ja uudeksi pääministeriksi nousi Martin. Fianna Fáil ja Fine Gael ovat olleet vuorotellen maan johdossa 1920-luvulta lähtien, ja ne muodostivat yhteishallituksen tuolloin ensimmäistä kertaa. Martinin on määrä toimia pääministerinä joulukuuhun 2022 asti, jonka jälkeen paikalle tulee edellisen hallituksen pääministeri ja tánaisten paikan saanut Leo Varadkar. Vaalien suurin voittaja Sinn Féin jätettiin hallituksen ulkopuolelle.

Yksityiselämä 
Martin on ollut naimisissa Mary O'Shean kanssa vuodesta 1989. Heillä on ollut viisi lasta, joista kaksi on menehtynyt. Heidän poikansa Micheál Aodh Martin (s. 1994) on gaelilaisen jalkapallon pelaaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Irlannin pääministerit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
RESIST (vaaliliitto)

RESIST on vaaliliitto, johon kuuluvat marxilais-leniniläinen Belgian työväenpuolue (PTB; Partij van de Arbeit ) ja Arabialais-eurooppalainen liitto (AEL ' Arabisch-Europese Liga ), Belgian liittovaltion vaaleissa 2003 Flanderin alueella. RESIST-liittoa johti asianajaja Zohra Othman (PTB), marokkolaistaustainen etninen arabi. Liitto sai 10059 ääntä.<ref>{{verkkoviite| osoite=http://www.tau.ac.il/Anti-Semitism/asw2002-3/belgium.htm| nimeke=Antisemitism and Racism| ajankohta=4.6.2011| julkaisija=Stephen Roth Institute| viitattu=5.4.2021| arkisto=https://web.archive.org/web/20110604030414/http://www.tau.ac.il/Anti-Semitism/asw2002-3/belgium.htm| arkistoitu=4.6.2011}}</ref> Tämän seurauksena AEL irtautui PTB:stä ja perusti uuden puolueen nimeltä Moslim Democratische Partij'' .

Viitteet

Ulkoiset linkit 
 RESIST-luettelon arkistoitu verkkosivusto
 Muslimien eurooppalainen ryhmä julkaisee antisemitistisiä sarjakuvia, European Jewish Press, 6. helmikuuta 2006
 Tarjoaako 'vastustaa' vaaliluettelo yhtenäisyyttä?, Työntekijöiden kansainvälisen verkkosivuston komitea, 11. maaliskuuta 2003
 RESIST: tulosiltana Antwerpenissä, Indymedia Belgiassa, 18. toukokuuta 2003
Belgian politiikka
Puna-viher-ruskea liitto

Ranskasta peräisin oleva puna-viher-ruskea liitto tarkoittaa vasemmistolaisten ( punainen ), islamistien ( vihreä ) ja äärioikeistojen ( ruskea ) liittoa. Termiä on käytetty myös kuvaamaan väitettyjä ay-vasemmiston ( punaiset ), ekologisesti ajattelevien agraarien ( vihreät ) ja äärioikeiston ( ruskeat ) liittoja.

Historia 
Ranskalainen esseisti Alexandre del Valle kirjoitti "une alliance idéologique ... rouge-brun-vert " ("puna-ruskea-vihreä ... ideologinen liitto") 22. huhtikuuta 2002 Le Figaro -lehdessä. Vuonna 2010 Del Valle julkaisi esseen Italiassa otsikolla " " (Punainen, Musta, Vihreä: Äärimmäisten vastakohtien kohtaaminen. ) 

Puna-viher-ruskean teorian ja sen eri muunnelmien myöhempi suosio johtuu pääasiassa ranskalaisen juutalaisjärjestön CRIF:n presidentin Roger Cukiermanin pitämästä puheesta CRIF:n juhlassa 25. tammikuuta 2003. Puheen teki kuuluisaksi 27./28. tammikuuta 2003 artikkeli Le Mondessa. Cukierman käytti ranskalaista termiä "alliance brun-vert-rouge" kuvaamaan antisemitististä asennetta, jonka oletettavasti jakoivat "äärioikeiston nostalgia rotujen hierarkioita kohtaan" (jota symboloi ruskea väri), "äärivasemmisto [joka on] anti-globalisti antikapitalistinen, amerikkalais- ja sionistivastainen" (punainen) ja José Bovén (vihreä) seuraajat.

Yhdysvalloissa samanlainen erilaisten ryhmien liitto esiintyi Maailman kauppajärjestöön vastaisessa globalisaatiokriittisessä liikkeessä, joka yhdisti ammattiliitot, uusluddiittiset ympäristönpuolustajat ja paleokonservatiiviset nationalistit, kuten Pat Buchanan. Monet yllättyivät vasemmistolaisen Lenora Fulanin tuesta Pat Buchananille, jota on pidetty esimerkkinä puna-viher-ruskeasta liittoutumasta.

Samankaltaiset termit 
Termi puna-ruskea (aktivistit / poliittiset voimat) (    , Krasno-korichnevye) syntyi Neuvostoliiton jälkeisellä Venäjällä kuvaamaan äärivasemmiston (kommunistit) ja äärioikeistolaisten (nationalistit, fasistit, monarkistit, uskonnolliset) liittoa, joka vastusti liberaalia ja kapitalistista Venäjän hallitusta vuonna 1990 ja sen taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia.

Katso myös 

 Antisemitismi arabimaailmassa
 Ekofasismi
 Hevosenkenkäteoria
 Islamovasemmistolaisuus
 Kansallisbolševismi

Viitteet 

Poliittiset käsitteet
Islamismi
Rose Christiane Raponda

Rose Christiane Ossouka Raponda (s. 1964 Libreville, Gabon) on gabonilainen poliitikko, joka nimitettiin heinäkuussa 2020 maan pääministeriksi. Raponda oli sitä ennen toiminut muun muassa Librevillen pormestarina ja maan puolustusministerinä. Raponda on koulutukseltaan taloustieteilijä, ja hän työskenteli ennen poliittista uraansa pankki-alalla.

Elämäkerta 
Mpongweihin kuuluva Rose Christiane Raponda syntyi Librevillessä vuonna 1964. Hän opiskeli Gabonin talous- ja finanssitieteiden instituutissa ja aloitti työuransa gabonilaisesa pankissa. Raponda siirtyi pankki-alalta politiikkaan, kun hänet valittiin helmikuussa 2012 Raymond Ndong Siman hallitukseen budjettiasioista ja julkisesta taloudesta vastaavaksi ministeriksi.

Gabonin demokraattinen pulue valitsi Rapondan vuoden 2014 kunnallisvaaleja varten Librevillen pormestariehdokkaaksi. Hän voitti vaalit, ja hän aloitti 7. helmikuuta 2014 pääkaupungin pormestarina. Raponda oli Librevillen ensimmäinen naispormestari, ja hän aloitti kaupungissa, jossa on lähes kolmannes Gabonin asukkaista, laajat uudistukset. Raponda keskittyi erityisesti kaupungin talouten, ja hänen kaudellaan budjetti jäi lähes 27 miljardia Keski-Afrikan CFA-frangia ylijäämäiseksi.

Raponda toimi viisi vuotta pormestarina. Hän aloitti 12. helmikuuta 2019 Gabonin puolustusministerinä eronneen Étienne Massard Kabinda Makagan jälkeen. Kabinda Makaga oli presidentti Ali Bongo Ondimban luottomiehiä, mutta hänen asemansa oli heikentynyt tammikuussa 2018 tapahtuneen vallankaappausyrityksen seurauksena.

Ali Bongo ylensi Rapondan heinäkuussa 2020 puolustusministeristä pääministeriksi, kun Julien Nkoghe Bekalé oli eronnut tehtävästä. Rapondasta tuli ensimmäinen nainen Gabonin pääministerinä. Rapondan suurimmat haasteet ovat öljyn tuotannon ja hinnan pieneminen sekä koronaviruspandemian hoitaminen.

Lähteet 

Gabonin pääministerit
Puolustusministerit
Pormestarit
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Aino Martikainen

Aino Martikainen (s. 22.5.2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Martikaisen kasvattajaseura on Järvenpään Palloseura. Hän on edustanut Kansallisessa Liigassa Tikkurilan Palloseuraa kaudesta 2018 alkaen. Hän on ennen kauden 2022 alkua pelannut Liigassa 71 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Kaudella 2020 TiPS saavutti SM-hopeaa ja pelasi myös Suomen Cupin loppuottelussa. Seuraavallakin kaudella tuloksena oli SM-hopeaa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Kate Webster

Catherine ”Kate” Webster (1849 Killane, Irlanti – 29. heinäkuuta 1879 Lontoo Iso-Britannia) oli irlantilainen rikollinen. Hän työskenteli kotiapulaisena ja murhasi emäntänsä Julia Martha Thomasin ja hävitti hänen ruumiinsa. Tapaus herätti omana aikanaan suurta huomiota.

Webster oli omaksunut jo varhain rikollisen elämäntavan. Hän jäi jo nuorena kiinni varkauksista ja kärsi niistä neljä vuotta pitkän vankeustuomion Liverpoolissa. Sieltä hän muutti Lontooseen, missä vuokrasi kalustettuja asuntoja ja myi niiden huonekalut eteenpäin. Lisäksi hän toimi taskuvarkaana ja prostituoituna. Hän jäi kiinni ja suoritti 18 kuukauden vankeustuomion.

Vuonna 1879 Webster sai hyväntekeväisyysjärjestön kautta työpaikan varakkaan Julia Thomasin kotiapulaisena. Työnsä hän hoiti aluksi erittäin hyvin, mutta alkoi pian viihtyä paikallisessa pubissa. Työnantaja hermostui kun työt eivät tulleet tehdyiksi ja huomautti tästä Websterille. Kun parannusta ei tapahtunut, hän erotti Websterin.

Suuttunut Webster odotti Thomasin paluuta kirkosta ja löi työnantajaansa kirveellä. Sen jälkeen hän työnsi Thomasin portaat alas ja kävi antamassa surmaiskun. Tämän jälkeen Webster pilkkoi työnantajansa ruumiin ja laittoi palat liedelle kattiloihin, joissa kiehui vesi. Sitten hän meni pubiin. Tultuaan kotiin hän laittoi Thomasi jäännöksistä osan laatikkoon ja poltti luita takassa. Hän myi Thomasin kultahampaita ja väitetysti, ei todistetusti, vainajan rasvaa paistinrasvaksi. Hän pyysi erästä tuttavaansa heittämään Thomasin jäänteitä sisältävää laatikkoa jokeen.

Ollessaan varma, että oli tehnyt täydellisen rikoksen, Webster ilmoitti että on perinyt Thomasin talon. Samaan aikaan kalastaja löysi Thomasin jäänteet sisältäneen laatikon ja ilmoitti siitä poliisille. Myös huolestuneet naapurit ilmoittivat Thomasin katoamisesta poliisille. Websteriä kuulusteltiin, mutta ei vielä pidätetty. Hän yritti paeta Irlantiin, mutta koska poliisitutkimukset olivat edenneet ja tulleet tulokseen että Webster on murhaaja hänet pidätettiin. Hänellä oli pidätettäessä yllään Thomasin mekko ja koruja.

Oikeudessa Webster väitti ensin käytettyjen huonekalujen kauppiasta murhaajaksi, sitten hänen rakastajaansa ja myöhemmin erästä pubituttua. Todisteet olivat kuitenkin kiistämättömät ja hänet tuomittiin kuolemaan. Nyt Webster väitti olevansa raskaana, mutta lääkärintarkastus osoitti että näin ei ollut. Juuri ennen teloitustaan hän tunnusti kaiken vankilan papille ja vanginvartijalle. Minkäänlaista katumusta hän ei osoittanut.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 

 Irlantilaiset rikolliset
 Vuonna 1849 syntyneet
 Vuonna 1879 kuolleet
Henkivakuutusyhtiö Pohjan liiketalo

Henkivakuutusyhtiö Pohjan liiketalo on Helsingissä Kaisaniemenkatu 6:ssa sijaitseva kahdeksankerroksinen liiketalo, joka valmistui 1930. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Oiva Kallio. Taloa pidetään Helsingin ensimmäisenä funktionalistisena rakennuksena, joskin talossa oli vielä joitain uusklassismin piirteitä.  Talo sijaitsee kiilamaisella tontilla Kaisaniemenkadun ja Vuorikadun risteyksessä.

Vakuutusyhtiö Pohjan liiketalossa on yhtenäiset nauhaikkunat, alimpien liikehuoneistokerrosten suuret näyteikkunat, kattoterassi ja valopiha. Uusklassismia edustavat vielä pilareiden koristeet, näyteikkunoiden yläpuolinen korostuslista ja leveä räystäslista.

Lähteet 

Helsingin liikerakennukset
Kluuvi
Modernistinen arkkitehtuuri
Willy Bogner senior

Wilhelm "Willy" Bogner vanhempi (7. helmikuuta 1909 Traunstein, Ylä-Baijeri - 27. heinäkuuta 1977 Hausham, Ylä-Baijeri ) oli saksalainen hiihtäjä ja yhdistetyn kilpailija. Hän perusti vaimonsa kanssa 1930-luvulla vaatetusalan yrityksen Bognerin GmbH, jota heidän nuorin poikansa Willy Bogner junior on menestyksellisesti jatkanut.

Willy Bogner oli 1930-luvulla Saksan nimekkäin ja parhaiten menestynyt hiihtäjä ja yhdistetyn kilpailija. Hän saavutti urallaan useita Saksan mestaruuksia - 11 hiihdossa ja viisi yhdistetyssä. Ensimmäisen kerran hän osallistui ensimmäisen kerran hiihdon vuoden 1930 MM-kisoihin Oslossa osallistuen pikamatkalle ja yhdistettyyn.

Vuoden 1934 hiihdon MM-kisoissa Ruotsin Sollefteåssa hän oli hopeaa saavuttaneessa Saksan viestijoukkueessa sekä vuoden 1935 MM-hiihdoissa Tšekkoslovakian Vysoké Tatryssa yhdistetyn kolmas. Willy Bogner osallistui vuoden 1936 Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisiin helmikuussa 1936 toimien urheilijoiden puolesta olympiavalan vannojana. Itse olympiakisoissa Bogner oli 6:ksi sijoittuneessa 4 x 10 km:n viestijoukkueessa ja 12. yhdistetyssä.

Willy Bogner perusti vuonna 1932 suksia myyvän yrityksen ja hänen tuleva vaimonsa Maria Lux suunnitteli urheiluvaatteita, joita Willy Bogner valmisti menestyksellisesti oman perustamansa yrityksen Bogner GmbH:n nimissä. Saksan hiihtomaajoukkue onkin perinteisesti käyttänyt Bogner-vaatteita olympialaisissa vuoden 1936 kisoista lähtien. Liiketoiminta keskeytyi sodan ajaksi. Bogner joutui sodassa vangiksi, mutta jatkoi vapauduttuaan 1947 yrityksensä toimintaa.

Bogner oli aatteellisesti valtaan nousseen kansallissosialistisen Saksan kannattaja. Hänestä tuli vuonna 1934 SS:n jäsen.

Willy Bogner oli naimisissa Maria Luxin (1914–2002) kanssa vuodesta 1937 lähtien. Heille syntyi kolme lasta: Rosemarie (1939), Michael (1941) ja Willy junior (1942).

Viitteet

Saksalaiset maastohiihtäjät
Saksalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Saksalaiset liikemiehet
Saksalaiset kansallissosialistit
SS-sotilaat
Johanna Turunen

Johanna Turunen, (s. 1971 Joensuu) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on valmistunut kuvataiteilijaksi Pohjois-Karjalan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksesta vuonna 1994. Lisäksi Turunen suoritti täydennysopintoja valo- ja videokuvauksen jatkolinjalla. Hän on toiminut kuvataiteiden opettajana eri oppilaitoksissa Joensuun seudulla vuodesta 1996 lähtien. Turusen taiteellinen työ käsittää maalauksia, serigrafiaa ja valokuvausta. Hänellä on ollut yli 30 yksityisnäyttelyä, lisäksi hän on osallistunut yli 50 yhteis- ja ryhmänäyttelyyn.

Johanna Turunen on tehnyt Joensuun Penttilänrantaan kaksi julkista teosta. Teos Punainen virtaa on valmistunut vuonna 2013 ja se on maalaus alueella olevan muuntamon seinällä. Maalauksessa on esitetty sähkön siirtoa voimalaitokselta käyttäjille. Toinen teos, Puusatama, on vuodelta 2016. Sen keskeisenä osana on taustavalaistu metallilevy, johon on laserleikattu jokimaisema. Kokonaisuuteen kuuluu myös muun muassa leikkimökki ja istuinryhmä pihan pergolalla.

Kemiönsaaren kunnassa, Taalintehtaan ruukkikylässä on Artpark-taidepuistoa, jonka teokset sijaitsevat eri puolilla kylää. Teokset ovat pysyviä ja niitä hankitaan vähitellen. Vuonna 2014 Artparkissa paljastettiin Turusen teos Sininen taivas.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Johanna Turusen kotisivut

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Purple Kiss

Purple Kiss (; tyyliteltynä PURPLE K!SS) on eteläkorealainen seitsenjäseninen tyttöyhtye, jonka levy-yhtiönä toimii RBW. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Park Ji-eun, Na Go-eun, Dosie, Ireh, Yuki, Chaein ja Swan. Yhtye sanoittaa ja koreografioi itse.

Yhtye julkaisi ensimmäisen EP:nsä Into Violet 15. maaliskuuta 2021.

Jäsenet 

 Park Ji-eun (박지은) – laulu
 Na Go-eun (나고은) – päälaulu, tanssi
 Dosie (도시) – tanssi, laulu
 Ireh (이레) – tanssi, laulu
 Yuki (유키) – rap, tanssi, laulu
 Chaein (채인) – laulu, rap, tanssi
 Swan (수안) – päälaulu

Diskografia

EP:t 

 Into Violet (2021)
Hide & Seek (2021)
MemeM (2022)
Geekyland (2022)

Singlet 

 ”My Heart Skip a Beat” (2020)
 ”Can We Talk Again” (2021)
 ”Ponzona” (2021)
”Zombie” (2021)
”My My” (2021)
”MemeM” (2022)
”Nerdy” (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Eteläkorealaiset tyttöbändit
Carmen Nebel

Carmen Nebel (s. 24. heinäkuuta 1956 Grimma, DDR) on saksalainen televisiojuontaja.

Ura 
Nebel opiskeli Humboldt-yliopistossa germanistiikkaa, anglistiikkaa ja pedagogiikkaa. Hän työskenteli vuoteen 1984 opettajana. Televisiouransa Nebel aloitti 1979: hän oli menestynyt Berliinin Alexanderplatzilla järjestetyssä kykyjenetsintäkilpailussa. 1980-luvun lopulla Nebel juonsi itäsaksalaista Sprungbrett-kykykilpailua. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Nebel toimi muun muassa ARD:n juontajana. Hän juonsi lähes kymmenen vuotta Die Feste der Volksmusik -ohjelmaa, kunnes hän 2004 siirtyi ZDF:n palvelukseen. Nebel on juontanut ZDF:n gaalailtoja ja jouluohjelmia.

Nebelillä oli nimikko-ohjelma Willkommen bei Carmen Nebel 2004–2021, jota esitettiin 83 jaksoa enimmäkseen suorina lähetyksinä, mutta myös tallennettuina. Lähetyspaikat vaihtuivat, ensimmäinen jakso esitettiin Magdeburgista, viimeinen Berliinistä. Ohjelma vieraili muutamaan otteeseen Itävallassa, lisäksi tehtiin kesäspecial-tyyppisiä lähetyksiä Sveitsin Luganosta ja Espanjan Palmasta. Ohjelman vierailijat edustivat kevyen musiikin tähtitaivasta Andrea Bergistä Claudia Jungiin ja Andy Borgista Beatrice Egliin. Saksankielisen Euroopan ulkopuolelta vierailivat muun muassa Benny Andersson, Albano Carrisi, Mireille Mathieu, Eros Ramazzotti ja Bonnie Tyler. Ohjelman tuotti Nebelin 2003 perustama TeeVee Produktions GmbH.

Televisiotyönsä ohella Nebel on toiminut varainkerääjänä syöpätutkimuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
United Charity: Carmen Nebel
DWDL.de: Letzte Ausgabe läuft im März : "Willkommen bei Carmen Nebel"-Abschied doch ohne Publikum

Saksalaiset henkilöt
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna Maria Muccioli

Anna Maria Muccioli (s. 15. elokuuta 1964) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä.

Tausta ja yksityiselämä 
Muccioli on syntynyt San Leon kaupungissa Italiassa, mutta on San Marinon kansalainen. Hän opiskeli oikeustiedettä Urbinon yliopistossa ja valmistui juristiksi vuonna 1994. Vuosina 2003–2008 hän toimi Chiesanuovan kaupungin capitanona eli pormestarina. Tuolloin hän myös liittyi San Marinon kristillisdemokraattinen puolueeseen.. Vuonna 2012 hän aloitti San Marinon mafianvastaisen komission johtajana.

Muccioli on naimisissa ja parilla on kaksi lasta.

Poliittinen ura 
Muccioli valittiin San Marinon suur- ja yleisneuvoston edustajaksi ensimmäisen kerran vuonna 2011. Syynä tähän oli edustaja Alessandro Scarano erosi saatuaan syytteet huumausainerikoksesta..

Syyskuussa 2013 Muccioli ja Gian Carlo Capicchioni valittiin kapteenivaltionhoitajiksi. He astuivat virkaansa 1. lokakuuta..

Lähteet 

Sanmarinolaiset poliitikot
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Valeria Ciavatta

Valeria Ciavatta (s. 16. tammikuuta 1959) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana kahdesti: ensimmäinen kausi alkoi lokakuussa 2003 ja toinen huhtikuussa 2014. Ciavatta syntyi vuonna 1959. Hän opiskeli Urbinon yliopistossa ja kirjoitti lopputyönsä perheoikeudesta..

Ciavatta kuului Kansan allianssi -puolueeseen (ita. Alleanza Popolare), kunnes se yhdistettiin Tulevaisuuden tasavaltaan vuonna 2017.

San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi Ciavattan (yhdessä Beccarin kanssa) kapteenivaltionhoitajiksi tämän toiselle kaudelle maaliskuussa 2014. He aloittivat virassaan 1. huhtikuussa.

Kunnianosoituksia 

  Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2014).

Lähteet 

Vuonna 1959 syntyneet
Sanmarinolaiset poliitikot
Elävät henkilöt
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Sini Hursti

Sini Hursti (s. 1984) on suomalainen hyväntekijä, joka on toiminut vuodesta 2019 Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyön toiminnanjohtajana.

Hurstin vanhemmat ovat hyväntekijä Heikki ja Eija Hursti, joka menehtyi vuonna 2019. Lisäksi Hurstin sisaruksia ovat radiojuontaja Ari sekä Ruth Hursti. Hurstin isovanhemmat olivat Veikko ja Lahja Hursti, ja hänen setänsä on tietoturva-asiantuntija Harri Hursti.

Lähteet 

Hyväntekeväisyyden harjoittajat
Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Fritz Schumacher

Fritz Schumacher, alun perin Friedrich Wilhelm Schumacher (4. marraskuuta 1869 Bremen – 5. marraskuuta 1947 Hampuri) oli saksalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Hän toimi Hampurin kaupunginarkkitehtina 1909–1933.

Schumacher syntyi diplomaattiperheeseen, joka oli asunut Bremenissä 1600-luvulta lähtien. Hän asui lapsena Bogotassa ja New Yorkissa. Schumacher opiskeli Münchenissä ja Berliinissä, ja vuonna 1901 hänestä tuli Dresdenin yliopiston sisustussuunnittelun professori. Schumacher suunnitteli Dresdeniin useita kunnallisia rakennuksia. Hänellä oli usein yhteistyökumppanina entinen oppilaansa Richard Kuöhl, joka oli erikoistunut rakennusten veistoskoristeluun.

Vuonna 1908 Schumacheria pyydettiin Hampurin kaupunginarkkitehdiksi, ja hän aloitti virassa seuraavana vuonna. Schumacher suunnitteli muun muassa Hampurin kaupunginmuseon (Museum für Hamburgische Geschichte) sekä Hampurin taidekoulun (Staatliche Gewerbeschule Hamburg) rakennukset. Schumacherin virkakaudella Hampurin kaupunkikuva muuttui vastaamaan uusasiallisuuden tavoitteita ja samalla alueen perinteinen rakennusmateriaali tiili nousi tärkeään asemaan. Schumacherin vaikutus näkyy yhä Hampurin kaupunkisuunnittelussa.

Lähteet 

Saksalaiset arkkitehdit
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet
Eveliina Tistelgren

Eveliina Tistelgren on suomalainen entinen urheilija, valmentaja ja joogaopettaja.

Tistelgren lopetti urheilu-uransa fitnessin maailmanmestaruuteen marraskuussa 2019. Tistelgren on vuodesta 2011 tuottanut sosiaalisessa mediassa sisältöä nimellä Eevsku. Hän on voittanut useita sosiaalisen median palkintoja, kuten The Blog Awards Finlandin paras sportblogi 2015 ja vuoden paras hyvinvointisomekanava 2019.

Tistelgren on toiminut yrittäjänä vuodesta 2013. Hänellä on oma nettivalmennusbrändi Eevsku Flow, joka keskittyy kehonpaino- ja taitoharjoitteluun, mielen voimaan ja kokonaisvaltaiseen hyvinvointiin. Tistelgrenillä on liikunnanohjaajan amk-koulutus, joogaopettajan koulutus (YTT200) ja NLP Practitioner -pätevyys. Tistelgren on toiminut myös ryhmäliikunnan parissa, personal trainerina, yritysten hyvinvointivalmentajana, luennoitsijana sekä liikunta-alan kouluttajana. Tistelgren oli yksi Selviytyjät Suomi -ohjelman 6. kauden kilpailijoista, 
jossa hän sijoittui kolmanneksi.

Yksityiselämä 
Tistelgren on kotoisin Savonrannalta, käynyt koulunsa Lahdessa ja asunut Helsingissä vuosina 2013–2020. Hän asuu Kittilän Sirkassa puolisonsa Aapo Lappalaisen kanssa, joka on paikallinen matkailuyrittäjä. Pariskunta sai lapsen syksyllä 2022.

Lähteet 
 Blogi ja lisätietoa
 Eevskun Instagram 
 Eevskun Youtube -kanava

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Saa mitä haluat -blogin haastattelu,  Youtube-video 69 min
 Susanne Päivärinnan haastattelu Lappiin muutosta, maaliskuu 2021, video 19 min

Suomalaiset bloginpitäjät
Joogaopettajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset fitness-urheilijat
Sunna Kangas

Sunna Kangas (s. 1974 Helsinki) on nykytaiteilija, tekstiilitaiteilija ja taiteen maisteri.

Kankaan teoksia on ollut esillä vuodesta 2000 lähtien yksityisnäyttelyissä, ryhmänäyttelyissä sekä koti- ja ulkomaisissa kuratoiduissa näyttelyissä kuudessatoista eri maassa. Hän on ottanut osaa erilaisiin taiteilijaryhmiin ja organisoinut kansainvälisiä ryhmänäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Keskeisiä teemoja hänen taiteessaan ovat olleet ympäristö ekologisesta näkökulmasta, väkivallan vastustaminen ja ihmisyys. Teokset ovat käsitteellisiä ja kantaaottavia, hänen tekemänsä taide on kokeellista.

Koulutus ja opinnot 
Kangas on valmistunut tekstiilisuunnittelun Artenomiksi EVTEK:in Muotoiluinstituutista (nyk. Metropolia) vuonna 2000 ja tekstiilitaiteilijaksi Taideteollisesta korkeakoulusta (nyk. Aalto-yliopisto) vuonna 2007.

Luottamustehtävät ja jäsenyydet 
Kuvataide- ja kulttuurialojen aktiivina Kangas on ollut perustamassa Uuden tekstiilitaiteen yhdistys UUTE ry:tä sekä Taiteilijat O ry:tä, hän on toiminut UUTE ry:n puheenjohtajana sekä muun muassa O ry:n hallituksessa, Kasvis, Consequenses ja Mind Mappers -taiteilijaryhmissä. Lisäksi Kangas on MUU ry:n, Helsingin Taiteilijaseuran ja Kuvaston jäsen.

Lähteet 
 
  Taiteilijan kotisivut.

Suomalaiset nykytekstiilitaiteilijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Rosa Zafferani

Rosa Zafferani (s. 16. elokuuta 1960) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä kaksi kertaa: ensimmäinen kausi alkoi huhtikuussa 1999 ja toinen huhtikuussa 2008.

Zafferani on syntynyt Yhdysvalloissa vuonna 1960. Syntyperästään huolimatta hän on kuitenkin San Marinon kansalainen vanhempiensa kansalaisuuden kautta. Koska San Marino ei salli kaksoiskansalaisuuksia, Zafferanilla ei ole Yhdysvaltain kansalaisuutta. Zafferani opiskeli taloustiedettä Bolognan yliopistossa. Vuosina 1995–1998 hän työskenteli San Marinon posti- ja telekommunikaatiolaitoksen pääjohtajana.

Zafferani on naimisissa Giuseppe Valentinin kanssa vuodesta 1987 ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet 

Sanmarinolaiset poliitikot
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Taru sormusten herrasta (täsmennyssivu)

Taru sormusten herrasta tarkoittaa seuraavia:

 Taru sormusten herrasta, J. R. R. Tolkienin fantasiaromaani
 Taru sormusten herrasta, animaatioelokuva vuodelta 1979
 Taru sormusten herrasta, venäläinen televisioelokuva vuodelta 1991
 Taru sormusten herrasta, elokuvatrilogia, ensi-illat 2001–2003
 Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (2001)
 Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia (2002)
 Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003)
Denise Bronzetti

Denise Bronzetti (s. 12. joulukuuta 1972) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa valtionpäämiehenä eli kapteenivaltionhoitajana.

Bronzetti edustaa PSD-puoluetta, joka kuuluu keskustavasemmistolaiseen Noi per la Repubblica -vaaliliittoon San Marinon suur- ja yleisneuvostossa. Bronzetti liittyi PSD:tä edeltäneen sosialistipuolueen nuorisoliittoon ollessaan 15-vuotias.

Syyskuussa 2012 Bronzetti valittiin kapteenivaltionhoitajaksi yhdessä Teodoro Lonferninin kanssa. Bronzetti valittiin ensimmäistä kertaa maansa parlamenttiin vuonna 2006.

Bronzetti on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet 

Vuonna 1972 syntyneet
Sanmarinolaiset poliitikot
Elävät henkilöt
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Jousi (verotus)

Jousivero oli Suomessa keskiaikaan käytössä ollut veroyksikkö, joka koski talonpoikien tilolla täysikasvuista työhön kykenevää miestä suorittamaan veroa tehdystä työstään, jousiveroluettelo oli 1500-luvulla maakirjaan sisältyvä kymmennysluettelo, johon kirjattiin veroparseleiden ohella jousiluku. Jousivero tarkoitti veroa, joka koski jokaista 15 vuotta täyttänyttä miestä eli jokaista, jolla oli kylliksi voimia jännittää jalkajousi. 

Jousivero oli 1539 kaksi äyriä mieheltä, 1540-luvulla vero ulotettiin myös tilallisen ala-ikäisiin poikalapsiin, jotka maksoivat puolta veroa.

Lähde 

 https://docplayer.fi/8713445-Kolmas-luku-rautalammin-pitaja-1561-1620.html tietoa Jousiverotuksesta alkaen s. 63. Viitattu 8.4.2021
https://fho.sls.fi/uppslagsord/14892/jousi-jousivero/ Jousiverotus (ruotsinkielisenä) Viitattu 8.4.2021
https://fho.sls.fi/uppslagsord/908/jousiluku/ Jousiluku (ruotsinkielisenä) Viitattu 8.4.2021
https://fho.sls.fi/uppslagsord/7338/jousimanttaali/ Jousimanttaali (ruotsikielisenä) Viitattu 8.4.2021

Verotuksen historia
Suomen keskiaika
Kellankoski

Kellankoski on Konnevedellä sijaitseva Konneveden Koskien neljäs koski, joka saa alkunsa Konnevesi-järvestä. Kellankoski on osa Rautalammin reittiä, joka on eteläisen Suomen merkittävin villin järvitaimenen lisääntymisalue. Koko koskireittiin kuuluvat myös Kellankosken lisäksi Siikakoski, Taikinainen, Karinkoski, Yläinen, Keskisenkoski ja Hannulankoski.

Konneveden koskireitin ja sen myötä myös Kellankosken omistaa Konneveden kunnan tytäryhtiö Kellankosken Voima Oy.

Kellankoski on 50–60 metriä leveä ja noin 600 metriä pitkä. Se on karu ja niukkakasvuinen koski, joka kuohuu voimakkaasti yläosiltaan ja rauhoittuu hiljalleen alajuoksua kohti. Koskeen on rakennettu kalastuslaitureita kalastusta helpottamaan. Koski tunnetaan erittäin hyvänä taimenkoskena ja se onkin yksi Suomen tunnetuimmista sekä arvostetuimmista urheilukalastuskoskista.

Lähteet
Lohtajan seurakunta

Lohtajan seurakunta on Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Kokkolan kaupungissa, entisen Lohtajan kunnan alueella. Se on myös yksi Kokkolan seurakuntayhtymään kuuluvista kuudesta seurakunnasta. Seurakunnan kirkko on Lohtajan kirkonkylässä sijaitseva Lohtajan kirkko. Seurakunnan kirkkoherranvirasto sijaitsee Lohtajan pappilassa.

Toimintaa 
Lohtajan seurakunta järjestää viikoittain jumalanpalveluksia Lohtajan kirkossa ja kerran kuukaudessa Taizé-messun. Seurakunta hoitaa myös kirkollisia toimituksia, joita ovat kaste, avioliittoon vihkiminen ja hautaan siunaaminen.

Lapsille ja lapsiperheille Lohtajan seurakunta tarjoaa päiväkerhoja, perhekerhoja, perhekirkkoja, pyhäkouluja ja leirejä. Nuorille on tarjolla erilaisia nuorten tapahtumia, nuorteniltoja, leirejä sekä retkiä, kuten jokavuotinen matka Maata näkyvissä -festareille Turkuun. Erityistapahtumien yhteydessä on nuorten omia messuja ja nuorille on erilaisia vapaaehtoistehtäviä. Aikuisille on seurakunnassa monenlaisia kerhoja ja piirejä, sekä ruokailu- ja kahvilatoimintaa. Alkuvuodesta pidetään seurakunnan jokaisessa kylässä perinteisiä kinkereitä.

Musiikki 
Lohtajan seurakunnassa järjestetään erilaisia musiikkitilaisuuksia; syksystä kevääseen on iltamusiikkitilaisuuksia, joissa soi urkumusiikki sekä virret. Kesäaikaan järjestetään erilaisia konsertteja. Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat on valtakunnallisesti tunnettu jokakesäinen musiikkitapahtuma, jonka useimmat ohjelmanumerot esitetään Lohtajan kirkossa.

Jumalanpalveluksissa avustaa vähintään kerran kuukaudessa Lohtajan sekakuoro, muita seurakunnan kuoroja ovat Gospelkuoro Valo sekä Lapsikuoro Viljavat. Seurakunnassa toimii myös nuorten bändi.

Papisto 
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Lohtajan kirkkoherroina:

 1578–1593: Jaakko Eerikinpoika
 1593–1620: Eerik Jaakonpoika
 1620–1637: Lauri Matinpoika Lochtovius
 1637–1640: Kaarle Eerikinpoika Lochtovius
 1640–1647: Kustaa Knuutinpoika Witting
 1647–1687: Eerik Laurinpoika Granberg
 1687–1710: Kustaa Antinpoika Cajanus
 1711–1716: Kristoffer Granqvist
 1720–1722: Gustav Cajanus
 1724–1730: Johan Eerikinpoika Cajanus
 1731–1734: Jakob Sipelius

 1735–1755: Johan Altan
 1755–1794: Jakob Frosterus
 1795–1800: Johan Snellman
 1802–1820: Anders Törnudd
 1823–1853: Karl Gustaf Elfving
 1854–1882: Karl Abraham Keckman
 1884–1896: Karl Robert Sandelin
 1897–1905: Josef Fredrik Cajan
 1906–1949: Herman Vihtori Selin

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lohtajan seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Seurakunta
Kokkolan seurakunnat
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1971

Vuoden 1971 koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Brasiliassa 15.–29. toukokuuta 1971. Kisakaupunkeina olivat São Paulo, Recife, Niterói, Brasília ja Araraquara. Turnaukseen osallistui 13 joukkuetta. Emäntäjoukkue Brasilia sekä kunkin kolmen alkulohkon kaksi parasta pääsivät ylempään loppusarjaan pelaamaan mitaleista. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Tšekkoslovakia ja pronssille sijoittui Brasilia. Neuvostoliitto voitti kaikki yhdeksän otteluaan ja joutui tiukimmille Tšekkoslovakiaa vastaan voittaen sen pistein 88–69.

Parhaat korintekijät ottelukohtaisen pistekeskiarvon mukaan olivat kahdeksan ottelua pelanneet Neuvostoliiton Uljana Semjonova (21,0), Argentiinan Lidia Ravazzoli (18,8) ja Argentiinan Leonor Maria Rivero (16,8), yhdeksän ottelua pelannut Kuuban Margarita Skeete Rojas (15,3) sekä kuusi ottelua pelannut Japanin Eiko Kumagai (15,2).

Sijoitukset

Neuvostoliiton kultamitalijoukkue 

Angelė Jankūnaitė, Zinaida Tšernikova, Raisa Kurjakova, Tatjana Lemijova, Uljana Semjonova, Larisa Vinchaite, Viktorija Dmitrijeva, Nadežda Zaharova, Nelli Ferjabnikova, Lida Guseva, Tamara Kaljanina, Natalija Nazemblo.

Lähteet 

Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1971 koripallo
Brasilian koripallo
São Paulon urheilu
Sofie Carsten Nielsen

Sofie Carsten Nielsen (s. 24. toukokuuta 1975) on tanskalainen poliitikko ja Radikal Venstre -puolueen puheenjohtaja.

Tausta ja yksityiselämä 
Carsten Nielsen syntyi vuonna 1975 Birkerødin kunnassa. Hänen vanhempansa ovat Jens Carsten Nielsen ja Kirsten Carsten Nielsen.. Nuorena hän ei koskaan kuvitellut lähtevänsä politiikkaan, mutta koki omien sanojensa mukaan loppujen lopuksi rakastavansa Tanskaa ja Eurooppaa niin paljon, ettei voinut olla asettumatta ehdolle.

Vuosina 1995–2002 Carsten Nielsen opiskeli politiikan tutkimusta Kööpenhaminan yliopistosta ja valmistui maisteriksi (tanskankielinen lyhenne cand.scient.pol.). Lisäksi hänellä on maisterin tutkinto College of Europe -yliopistosta, jossa hän opiskeli Euroopan politiikkaa vuosina 2000–2001.. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Euroopan parlamentissa vuosina 2002–2004, jonka jälkeen hän siirtyi alijohtajaksi Tanskan tasa-arvoministeriöön vuoteen 2009 asti. Vuosina 2010–2011 hän työskenteli poliittisena asiantuntijana Tanskan insinööriliitossa..

Carsten Nielsen on naimisissa Rasmus Dalsgaardin kanssa ja parilla on kaksi lasta.

Poliittinen ura 
Vuoden 2009 eurovaaleissa Carsten Nielsen oli Radikaali Venstren kärkiehdokkaana, mutta ei tullut valituksi.

Carsten Nielsen asettui ehdolle ensimmäistä kertaa kansankäräjienvaaleissa vuonna 2011 saatuaan 2 920 henkilökohtaista ääntä. Seuraavissa vaaleissa hän uusi paikkansa 4 303 henkilökohtaisella äänellä..

Carsten Nielsen valittiin Tanskan opetus- ja tutkimusministeriksi vuonna 2014 Morten Østergaardin siirryttyä veroministeriksi. Tätä ennen hän oli toiminut puolueensa parlamentaarisen ryhmän puheenjohtajana Kansankäräjillä..

Carsten Nielsen nousi puolueensa puheenjohtajaksi lokakuussa 2020 kun hänen edeltäjänsä Morten Østergaard erosi virastaan. Syynä tähän olivat syytökset puoluetoveri Lotte Rodin seksuaalisesta ahdistelusta.

Lähteet 

Vuonna 1975 syntyneet
Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Elävät henkilöt
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1967

Vuoden 1967 koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tšekkoslovakiassa 15.–22. huhtikuuta 1967. Kisakaupunkeina olivat Praha, Brno, Bratislava ja Gottwaldov. Turnaukseen osallistui 11 joukkuetta. Kustakin kolmesta alkulohkosta kaksi parasta joukkuetta pääsivät ylempään loppusarjaan pelaamaan mitaleista. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Etelä-Korea ja pronssille sijoittui Tšekkoslovakia. Neuvostoliitto voitti kaikki seitsemän otteluaan ja joutui tiukimmille Tšekkoslovakiaa vastaan voittaen sen pistein 62–52. Etelä-Korea voitti alkulohkossa Tšekkoslovakian pistein 67–66, ja tuo tulos laskettiin mukaan loppusarjan tuloksiin.

Parhaat korintekijät ottelukohtaisen pistekeskiarvon mukaan olivat kuusi ottelua pelanneet Brasilian Nilsa Gurcia (21,7), Australian Jean Forster (21,2), Bulgarian Nica Borisova (20,8) ja Etelä-Korean Park Sin-ja (19,2) sekä seitsemän ottelua pelanneet  Neuvostoliiton Ravilja Prokopenko (16,3) ja Jugoslavian Jelica Kalenic (16,3).

Sijoitukset

Neuvostoliiton kultamitalijoukkue 

Nina Poznanskaja, Tamara Slidenko, Inessa Pivovarova, Ravilja Prokopenko, Raisa Mihailova, Ljudmila Bazarevitš, Feodora Orel, Skaidrite Smildzina, Nina Antipina, Silvija Krodere, Nelli Fominh, Serafina Jeremkina.

Lähteet 

Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut
Maailmanmestaruuskilpailut naisten
Maailmanmestaruuskilpailut 1967 naisten
Prahan urheilutapahtumat
Susanna Silvander-Rosti

Susanna Silvander-Rosti (s. 31. toukokuuta 1989) on suomalainen viestintäalan ammattilainen. Silvander-Rosti on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja työskentelee DNA:lla markkinointipäällikkönä.  Hän on tunnettu vapaa-ajallaan puolisonsa Ella Rostin kanssa julkaisemastaan ”Kaksi äitiä” -nimisestä YouTube-kanavasta. Kanava valittiin vuonna 2020 Creator awardsissa vuoden perhekanavaksi ja se sai Seta ry:n myöntämän asiallisen tiedon omena -tunnustuksen. 

Silvander-Rosti julkaisi toukokuussa 2021 esikoiskirjansa Sulon ja Elsin uudet naapurit, joka on saanut inspiraationsa Susannan ja hänen vaimonsa samannimisistä kaksosista. Kirja on lapsille suunnattu ja se kertoo perheiden moninaisuudesta. Kirjan kustantaja on Otava ja sen on kuvittanut Nadja Sarell.

Silvander-Rosti ja hänen vaimonsa aloittivat uudestaan hedelmöityshoidot kesällä 2019 Susannan raskautumiseksi. Lukuisten epäonnistuneiden inseminaatio- ja koeputkihedelmöitysyritysten jälkeen he ilmoittivat Youtube-kanavallaan toukokuussa 2021, että Susanna on vihdoin raskaana. Laskettu aika oli lokakuussa 2021.

Palkinnot 
 2020 Creator Awards: Vuoden perhekanava
 2020 Seta ry: Asiallisen tiedon omena

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaksi äitiä ja kaksoset -Youtube-kanava

Suomalaiset tubettajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Ketunhäntänata

Ketunhäntänata (Vulpia alopecuros) on yksivuotinen heinälaji häntänatojen suvussa, joka on läheistä sukua mm. raiheinille ja pikkunadoille.

Ketunhäntänata kasvaa 30–60 senttimetriä korkeaksi. Sen korret ovat pystyjä tai polvekkaita. Lehdet ovat tasakapeita, 2,5–4 millimetriä leveitä ja 3–10 cm pitkiä, päältä karvaisia. Kukintona on röyhy, 12–15 cm pitkä ja 1–2 cm leveä. Se haaroo alaosasta osin terttumaisesti. Tähkylät kasvavat kukintorangassa yksittäin; niissä on 6–8 fertiiliä kukkaa. Kukan ulkohelve on vihneellinen; vihneen pituus on 12–24 mm.

Ketunhäntänata esiintyy alkuperäisenä Välimeren maissa: Espanjassa, Portugalissa, Italiassa, Marokossa ja Algeriassa. Lajista on Suomessa yksittäinen satunnaishavainto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Ketunhäntänata – Festuca alopecuros

Häntänadat
Hiirenhäntänata

Hiirenhäntänata (Vulpia myuros) on yksivuotinen heinälaji häntänatojen suvussa, joka on läheistä sukua mm. raiheinille ja pikkunadoille. Hiirenhäntänata kasvaa 10–60 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa oravanhäntänataa, mutta on kookkaampi ja vaaleanvihreä (oravanhäntänata himmeänvihreä). Se on mätästävä ja kapealehtinen. Kukinto on häntämäinen kapea hieman toispuolinen röyhy, tavallisesti nuokkuva. Tähkylöissä on kolmesta seitsemään kukkaa, vihneen pituus on 8–15 millimetriä.

Hiirenhäntänataa esiintyy alkuperäisenä tai tulokkaana ympäri maailman. Amerikassa, Australiassa ja valtamerten saarilla se on kokonaan tulokaslaji. Euroopassa hiirenhäntänata esiintyy alkuperäisenä Saksan ja Britannian korkeudelle. Pohjoismaissa se on harvinainen ja yleensä satunnainen. Suomessa laji on melko uusi satunnaistulokas.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Hiirenhäntänata – Festuca myuros

Häntänadat