joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Venäjän halki 30 päivässä

Venäjän halki 30 päivässä on Ville Haapasalon luotsaama kahdeksanosainen matkailuohjelma. Sarja kuvattiin Venäjällä toukokuussa 2009 ja esitettiin 13. elokuuta 2010 alkaen Yle Teema -kanavalla. Ohjelman tuotti Aito Media -yhtiö.

Ohjelmassa tutustutaan tavallisten venäläisten arkeen. Haapasalo kulki junalla pitkin Siperian rataa ja pysähtyi jokaisessa jaksossa yhteen reitin varrella olevaan kaupunkiin. Haapasalo kävi Moskovassa, Nižni Novgorodissa, Jekaterinburgissa, Novosibirskissa, Irkutskissa ja Baikaljärvellä, Ulan-Udessa, Habarovskissa ja Vladivostokissa.

Reitin kaupungit kartalla
Oheinen kartta esittää ne Siperian radan paikkakunnat, joilla ohjelmasarjassa pysähdytään.

Jaksot

Katso myös 
 Silkkitie 30 päivässä (2012)
 Suomensukuiset 30 päivässä (2013)
 Jäämeri 30 päivässä (2014)
 Kaukasia 30 päivässä (2015)
 Volga 30 päivässä (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ville 30 päivässä -nettisivusto: http://ville30paivassa.yle.fi/ (yle.fi)
 Venäjän halki 30 päivässä Facebookissa

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Matkailuohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Russell Westbrook

Russell Westbrook III (s. 12. marraskuuta 1988 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hän edustaa NBA-seura Los Angeles Lakersia.

Ura 

Seattle SuperSonics, joka sittemmin muutti Oklahoma Cityyn ja vaihtoi nimeä, varasi Westbrookin vuoden 2008 varaustilaisuudessa neljäntenä pelaajana. Hänet valittiin NBA-kaudella 2008–2009 läntisen konferenssin kuukauden tulokkaaksi joulukuussa ja helmikuussa. Hänen ensimmäisen kautensa huippuhetkiä oli 34 tehtyä pistettä ottelussa Sacramento Kingsiä vastaan helmikuussa. Maaliskuussa hän teki tripla-tuplan (17 pistettä, 10 levypalloa ja 10 syöttöä) Sonics/Thunder-seuran kaikkien aikojen kolmantena tulokkaana Art Harrisin (kaudella 1968–1969) ja Gary Paytonin (kaudella 1990–1991) jälkeen sekä ensimmäisenä tulokkaana sitten kauden 2005–2006 ja Chris Paulin. Vuoden tulokas -äänestyksessä Westbrook sijoittui neljänneksi ja hänet nimettiin kauden tulokasviisikkoon. Kaudella 2009–2010 Westbrook paransi edelleen otteitaan. Hän pelasi 82 runkosarjaottelussa keskimäärin ottelua kohden 34,3 minuuttia, teki 16,1 pistettä ja antoi 8,0 syöttöä. Pudotuspeleissä Oklahoma City ei päässyt ensimmäistä kierrosta pidemmälle.

Westbrook teki 4. maaliskuuta 2015 ensimmäisenä pelaajana Michael Jordanin ja vuoden 1989 jälkeen tripla-tuplan neljässä peräkkäisessä ottelussa ja kaksi peräkkäistä tripla-tuplaa vähintään 40 tehdyllä pisteellä. Samassa ottelussa syntyi myös hänen henkilökohtainen piste-ennätyksensä 49 pistettä. Hän oli kauden pistetilaston ykkönen tehtyään ottelua kohden 28,1 pistettä.

Kaudella 2016–2017 Westbrook sivuutti Oscar Robertsonin tripla-tuplaennätyksen tehden niitä 42. Samalla hänestä tuli Robertsonin kanssa ainoa pelaaja, joka on tehnyt koko kauden keskiarvotilastossa tripla-tuplan. Hän oli liigan runkosarjan pistetilaston ykkönen 31,6 pisteen ottelukohtaisella keskiarvollaan. Hän otti levypalloja ottelua kohden 10,7 ja antoi syöttöjä 10,4. Hänet valittiin NBA-kauden 2016–2017 arvokkaimmaksi pelaajaksi ja toisen peräkkäisen kerran liigan ykköstähdistökentälliseen.

Kausina 2017–2018 ja 2018–2019 Westbrook oli NBA:n syöttötilaston ykkönen keskiarvoilla 10,3 ja 10,7.

Maajoukkue 

Westbrook voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2010 ja olympiakultaa vuonna 2012.

Lähteet 
 NBA.com: Russell Westbrook

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
The Bible, Protestantism and the Rise of Natural Science

The Bible, Protestantism, and the Rise of Natural Science on Peter Harrisonin kirjoittama kirja.

Harrison argumentoi kirjassaan, että yksi modernin luonnontieteen syntyyn vaikuttaneista tekijöistä oli sanakeskeisen kulttuurin kehitys. Protestanttisen uskonpuhdistuksen ja humanististen oppineiden vaikutuksesta sanakeskeinen kulttuuri vähitellen korvasi keskiaikaa hallinneen kuviin orientoituneen kulttuurin. 

Sanakeskeisen kulttuurin kehityksessä keskeinen merkitys oli Raamatulla ja sen tulkinnalla. Uskonpuhdistajat ja humanistit alkoivat tulkita Raamattua sen historiallisessa perusmerkityksessä aikaisemmin tulkintaa hallinneen allegorisen lähestymistavan sijaan. Allegorisesta tulkintatavasta luopuminen romahdutti keskiaikaisen symbolisen maailman ja avasi tien luonnon matemaattiselle ja taksonomiselle kuvaukselle. 
	

Keskiaikaa hallinnut allegorinen Raamatun lukutapa liittyi Harrisonin (2001: luku 1) mukaan yhteen luonnon symbolisen lukemisen ja järjestämisen kanssa. Platoninen lähestymistapa teki mahdolliseksi tulkita luonnon maailmaa sellaisen merkitysopin pohjalta, jossa jokaista näkyvää piirrettä luomakunnassa vastasi jokin näkymättömässä maailmassa. Tätä lähestymistapaa edusti esimerkiksi kirkkoisä Origenes: ”Jokainen näkyvä olio on suhteutettava niihin, jotka ovat näkymättömiä – – kaikella näkyvällä on jokin näkymätön hahmo ja malli.” 

Luonnon tulkintaperiaatteet olivat läheisessä yhteydessä Raamatun tulkinnan periaatteisiin. Origeneen mukaan sekä luontoon että Raamattuun sisältyy voimallisia symboleja. ”Tämä suhde [näkyvän ja näkymättömän välillä] ei päde ainoastaan luontokappaleisiin. Itse jumalallinen Raamattu on kirjoitettu samanlaisella viisaudella.”  Sekä Raamatun että luonnon tulkinnan edellytyksenä oli määrittää niihin sisältyvien symbolien salattu merkitys. Tulkinnan piti pystyä kuljettamaan lukija kirjaimellisen merkityksen taakse tekstin salattuun hengelliseen merkitykseen. Avain tällaiseen tulkintatapaan oli allegoria. Kreikkalaiset filosofit olivat jo pitkään käyttäneet allegorista lukemistapaa siistiäkseen Homeroksen ja Hesiodoksen kertomia myyttejä jumalista. Herakleitos kirjoitti Homeroksesta: ”Jos kaikki hänen kirjoittamansa ei ole allegoriaa, kaikki on jumalatonta.” 

Luonnon kirjan ja Raamatun kirjan tulkinta olivat osa yhtenäistä tulkintaopillista lähestymistapaa. Niinpä allegorisen lukutavan kieltäminen johti kauaskantoisiin seurauksiin myös suhteessa luonnon uskonnolliseen ja symboliseen tulkintaan. 1500-luvun protestanttinen uskonpuhdistus johti allegorisen tulkinnan kieltämiseen. Näin tehdessään se tuotti myös uuden asenteen luontoon.

Lähteet

Brittiläiset tietokirjat
Uskontotiede
Kirjat kristillisestä teologiasta ja uskonnonfilosofiasta
Sylvään koulu

Sylvään koulu sijaitsee Vammalassa Sastamalassa, Pirkanmaalla. Sylvään yläasteella on noin 500 oppilasta ja 44 opettajaa.

Sylvään koulu oli Suomen ensimmäinen nimenomaan peruskouluksi suunniteltu koulutalo ja sen suunnitteli arkkitehti Osmo Lappo. Rakennustyön urakoi Polar-rakennus Oy. Koulutalo otettiin käyttöön syyslukukauden alussa 1973, jolloin Vammalassa siirryttiin peruskoulujärjestelmään. Rehtoreina ovat toimineet Jussi Virta (1973–1992), Marjatta Vanha-Kämppä (1992–2002) ja Jari Andersson (vuodesta 2002). Koulussa on ollut vuosittain 40–50 opettajaa. 

Sylvään koulussa on vuodesta 1985 lähtien järjestetty jokakesäiset Vanhan kirjallisuuden päivät. Koulun liikuntasali oli Vammalan Lentopallon (VaLePa) kotisali syksyyn 2012 saakka, jolloin Vammalaan valmistui uusi palloiluhalli.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sylvään koulun verkkosivut

Sastamalan oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Osmo Lapon suunnittelemat rakennukset
Rietavasin kunta

Rietavasin kunta () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnasta, joka sijaitsee Telšiain läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 10 085 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Rietavas.

Asutuskeskukset

Kaupungit
Rietavas (hallinnollinen keskus)

Kauppalat
Tverai
Daugėdai 
Medingėnai

Kylät
Sauslaukis
Daugėdai
Labardžiai
Medingėnai
Vatušiai
Pelaičiai
Giliogiris
Budrikiai

Lähteet
Portrait of the Regions of Lithuania

Aiheesta muualla

Kunnan virallinen sivusto 

Liettuan kunnat
Telšiain lääni
Jaakonsiilikäs

Jaakonsiilikäs (Tyria jacobaeae) on siilikkäisiin kuuluva perhonen ja suvun Tyria ainoa laji.

Koko ja ulkonäkö 
Keskikokoinen, punamusta perhonen. Etusiipien pohjaväri on mustanruskea. Siiven etu- ja takareunassa on siiven suuntainen punainen raita ja siiven kärjessä kaksi punaista täplää. Takasiivet ovat karmiininpunaiset ja niissä on ohut, tumma reunus. Siipiväli 32–42 mm.

Ulkonäkönsä perusteella lajin voi sekoittaa vain punatäpliin (suku Zygaena), mutta siilikäs on näitä kookkaampi ja sen siivet ovat leveämmät.

Toukka on väritykseltään räikeän keltamusta ja poikittaisraidallinen.

Levinneisyys ja lentoaika 
Jaakonsiilikästä tavataan Länsi-Euroopasta Keski-Aasiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa jaakonsiilikäs on harhailija, jota on tavattu satunnaisesti etelä- ja lounaisrannikolla. Keski-Euroopassa laji lentää toukokuusta kesäkuuhun, Suomessa perhosia on tavattu kesäkuussa, yhteensä viitisenkymmentä kertaa.

Elinympäristö ja elintavat 
Jaakonsiilikäs viihtyy kuivilla ja hiekkaisilla ympäristöillä. Se on melko hidas lentäjä ja aikuiset perhoset lentävät pääasiassa yöllä, joskin häirittynä myös päivällä. Yksilöitä voi tulla joskus valolle, yleensä myöhään yöllä. Ilmastollisesti sopivia vuosina lajilla on taipumus yleistyä voimakkaasti ja levitä samalla uusille esiintymispaikoille.

Naaras munii yhteensä 200–300 munaa noin 20–40 munan ryhmissä ravintokasvin lehtien alapinnoille. Kotelo talvehtii, usein kahdesti.

Ravintokasvi 
Toukan ravintokasveja ovat villakot, erityisesti kuitenkin jaakonvillakko (Senecio jacobaea).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Evolutionary recruitment of a flavin-dependent monooxygenase for the detoxification of host plant-acquired pyrrolizidine alkaloids in the alkaloid-defended arctiid moth Tyria jacobaeae  

Siilikkäät
Keski-Liettuan tasavalta

Keski-Liettuan tasavalta oli Lucjan Żeligowskin vuonna 1920 Puolan–Liettuan sodan aikana johtaman kapinan seurauksena muodostettu tasavalta Vilnan alueella nykyisessä Liettuassa. Tasavalta lakkasi olemasta, kun se päätti liittyä Puolaan vuonna 1922. Liettua ei tunnustanut aluetta osaksi Puolaa ennen Puolan uhkavaatimusta vuonna 1938.

Tausta
Neuvosto-Venäjä oli tunnustanut Vilnan alueen osaksi Liettuaa vuoden 1920 Moskovan rauhansopimuksessa. Puolalaiset olivat kuitenkin valloittaneet Vilnan alueen Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa vuonna 1919. Sotaonnen käännyttyä Vilnasta perääntymään joutuneita puolalaisia vaadittiin luovuttamaan kaupunki liettualaisille, mutta puolalaiset viivyttelivät niin kauan että puna-armeija ehti paikalle ennen liettualaisia. Vallattuaan alueen puna-armeija ei aluksi aikonutkaan kunnioittaa rauhansopimusta, mutta sotaonni kääntyi taas Puolan hyväksi Vistulajoen taistelun jälkeen ja puna-armeija lähti perääntymään itään päin. Peräänyessään Neuvosto-Venäjä luovutti Vilnan alueen Liettualle 27. elokuuta 1920. Liettualaiset valtasivat Vilnan ja muitakin alueita ja ylittivät niin sanotun Curzonin linjan, mikä johti taisteluihin puolalaisten joukkojen kanssa. Liettualaiset perääntyivät lopulta Curzonin linjan taakse. 7. lokakuuta Puolan ja Liettuan välillä solmittiin Suwalkin sopimus ja demarkaattilinja vedettiin siihen mihin taistelut päättyivät. Liettua sai pitää Vilnan alueen ja Puolalle jäivät Curzonin linjan takaiset alueet.

Kapina

Rajat eivät kuitenkaan säilyneet kauan, sillä Lucjan Żeligowski aloitti kapinan Vilnan alueella jo 9. lokakuuta Józef Piłsudskin yllyttämänä. Vilnaan siirtynyt Liettuan hallitus pakeni Kaunasiin. Żeligowski julisti alueen Keski-Liettuan tasavallaksi ja nimitti itsensä sen johtajaksi. Liittoutuneet painostivat Puolaa, mutta se irtisanoutui kapinasta. Asiaa käsiteltiin Kansainliitossa, joka esitti ratkaisuksi kansanäänestystä, johon Puola ja Liettua eivät suostuneet. Żeligowskin joukot lähtivät marraskuussa 1920 etenemään kohti Kaunasia, mutta ne pysäytettiin Širvintosin ja Giedraičian taisteluissa vielä saman kuun aikana. Tappion jälkeen tie Vilnaan olisi ollut auki liettualaisille, mutta he lopettivat sotatoimet Kansainliiton sotilaskomission vaatimuksesta.

Sejmin vaalit

Vilnan kysymystä yritettiin ratkaista vielä Kansainliiton edustaja Paul Hymansin johdolla, mutta Liettua hylkäsi Kansainliiton esityksen ratkaisusta vuonna 1921. Żeligowski puolestaan järjesti tasavallassaan sejmin vaalit 8. tammikuuta 1922. Virallinen, mutta kyseenalaistettu äänestysprosentti vaaleissa oli 60. Parlamentista tuli täysin puolalainen, sillä juutalaiset, valkovenäläiset ja liettualaiset olivat joko boikotoineet vaaleja tai osallistuneet vähäisissä määrin. Sejmillä oli vain yksi asia asialistallaan, suhde Puolaan. Helmikuussa 1922 sejm päätti liittyä Puolaan, ja asiaa hoitamaan lähetettiin delegaatio Puolaan. Puolan sejm hyväksyi esityksen maaliskuun lopulla Kansainliiton protesteista huolimatta.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Keski-Liettuan postimerkkejä 

Liettuan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Puolan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Keskeneräinen rakennus

Keskeneräinen rakennus on rakennus tai muu arkkitehtoninen kokonaisuus, kuten silta, tie tai torni, jonka rakentaminen on jätetty kesken joko pysyvästi tai väliaikaisesti. Useat rakennukset ovat jääneet keskeneräisiksi. Rakennusprojektin pysähtyminen on voinut tapahtua suunnitteluvaiheessa ennen varsinaisten rakennustöiden aloittamista.

Yksi kuuluisimmista keskeneräisistä rakennuksista on Barcelonassa sijaitseva Antoni Gaudín suunnittelema Sagrada Família -kirkko, jonka rakennustyöt aloitettiin 1880-luvulla ja jonka odotetaan valmistuvan 2020-luvulla.

On useita rakennuksia, joiden rakentaminen on jäänyt kesken. Joitakin rakennuksista voidaan hyödyntää keskeneräisinä, mutta osasta rakennuksista on valmiina ainoastaan runko. Esimerkki jälkimmäisistä on Pohjois-Koreassa sijaitseva Ryugyŏng-hotelli. Sen rakennustyöt aloitettiin 1987 ja aikataulussa valmistuessaan se olisi ollut maailman korkein hotelli. Rakennustyöt pysähtyivät taloudellisiin ongelmiin 1993, kun pystyssä oli vasta rakennuksen tukiranka. Hotellia alettiin rakentaa jälleen kesällä 2008. Sen jälkeen rakennuksen ulkopintaan on asennettu lasit, mutta sisätilat ovat edelleen rakentamatta.

Osa rakennuksista on ollut jatkuvan rakentamisen kohteena vuosikymmenten tai jopa vuosisatojen ajan. Gaudín Sagrada Família on ollut rakenteilla 120 vuoden ajan. Rakentaminen viivästyi Espanjan sisällissodan takia. Sodan aikana rakennuksen alkuperäiset piirustukset tuhoutuivat ja myös osia rakennuksesta tuhottiin. Nykyään se on keskeneräisyydestään huolimatta Barcelonan suosituin nähtävyys. Kölnin tuomiokirkon rakentaminen kesti vielä kauemmin: työt aloitettiin vuonna 1248 ja saatiin päätökseen 632 vuoden kuluttua vuonna 1880.

Osittain valmistuneita rakennuksia 
 Cuencan katedraali, Guenca, Espanja
 Sienan katedraali, Siena, Italia
 Torre de la Escollera, Cartagena, Kolumbia
 Plaza Rakyat, Kuala Lumpur, Malesia
 Ajudan kansallispalatsi, Lissabon, Portugali
 Szkieletor, Krakova, Puola
 Herrenchiemsee, Herreninsel, Baijeri, Saksa
 Neuschwanstein, Baijeri, Saksa
 Uuden-Seelannin parlamenttitalo, Wellington, Uusi-Seelanti
 Hamilton Palace, East Sussex, Yhdistynyt kuningaskunta
 Goodwood House, West Sussex, Yhdistynyt kuningaskunta
 Woodchester Mansion, Stroud, Gloucester, Yhdistynyt kuningaskunta
 National Monument, Edinburgh, Yhdistynyt kuningaskunta
 Winchester Mystery House, San José, Kalifornia, Yhdysvallat
 Bishop Castle, Colorado, Yhdysvallat
 Super Power Building, Clearwater, Florida, Yhdysvallat
 Boldt Castle, Thousand Islands, New York, Yhdysvallat

Hitaasti etenevät rakennustyöt:
 Cathedral of Saint John the Divine, New York, Yhdysvallat
 Sagrada Família, Barcelona, Espanja
 Kaliakran lähetysasema, Kaliakra, Bulgaria
 Westminsterin katedraali, Lontoo, Iso-Britannia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rakennukset ja rakennelmat
Rakentaminen
Toteutumattomat rakennussuunnitelmat
Vuoden runoilija

Vuoden runoilija (Poeta Finlandiae) on palkinto, jonka Suomen runoilijaliitto myönsi vuosittain 1993–2002.

Palkinnon saajat
 1993 Bo Carpelan, Lassi Nummi
 1994 Juice Leskinen
 1995 Tommy Tabermann
 1996 Paavo Haavikko
 1997 ei jaettu
 1998 Mirkka Rekola
 1999 Hannu Helin
 2000 Arvo Salo
 2001 Sirkka Selja
 2002 Jukka Itkonen
Lähde

Lähteet 

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Kustannustoimittaja

Kustannustoimittaja on kustantamossa työskentelevä henkilö, jonka tehtäviin kuuluu erilaisten kustannustuotteiden, kuten kirjojen toteutus ja suunnittelu. Kustannustoimittaja tekee yhteistyötä sekä tekijän, teknisen valmistuksen että markkinoinnin kanssa. Kustannustoimittajan työ kohdistuu kotimaiseen ja käännettyyn kaunokirjallisuuteen, oppikirjoihin, sähköiseen oppimateriaaliin, lasten- ja nuortenkirjallisuuteen, tietokirjallisuuteen ja sarjakuviin. Kirjailijalle luotettava kustannustoimittaja on tärkeä. Hän on usein ensimmäinen käsikirjoituksen ulkopuolinen lukija, ja hänen tehtävänsä on auttaa kirjailijaa parantamaan tekstiään. 

Suomen Kirjasäätiö myöntää vuosittain Alvar Renqvist -palkinnon ansioituneelle kustannustoimittajalle. Kustannustoimittajien ammattiliittona on toiminut vuodesta 1995 alkaen Suomen journalistiliitto.  

Suomessa kustannustoimittajan paikkoja avautuu hyvin harvoin vapaaseen hakuun ja näistä paikoista käydään kovaa kilpailua.

Koulutus 
Varsinaista ammattiin johtavaa koulutusta ei ole. Edellytyksenä on useimmiten soveltuva korkeakoulututkinto. Yleensä kustannustoimittajat ovat opiskelleet suomen kieltä tai kirjallisuustieteitä. Tietokirjojen kustannustoimittajilla on usein eri erikoisalojen koulutus.

Lähteet

Kirjallisuutta
Manfred Kokot

Manfred Kokot (s. 3. tammikuuta 1948 Templin) on Itä-Saksaa edustanut entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili pikajuoksussa ja edusti urallaan kahta eri seuraa, SC Leipzigiä ja SC DHfK:ta. Kokot oli mukana maansa hopeaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa Montrealin olympialaisissa 1976. Lisäksi hän voitti 60 metrillä kolme mitalia sisäratojen EM-kilpailuista.

Kokot juoksi vuonna 1973 50 metrin maailmanennätykseksi ajan 5,61 ja piti ennätystä hallussaan aina vuoteen 1996 saakka.

Ennätykset 

 100 m: 10,0 s (1971) 
 50 m (sisäradat): 5,61 (1973)

Lähteet 

Itäsaksalaiset pikajuoksijat
Itäsaksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Fiona Schwartz

Fiona Schwartz (s. 7. kesäkuuta 1972 Hameln, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan televisiosarjasta Syyttäjä, jossa hän näyttelee Kerstin Klaria. Schwartz on näytellyt myös televisiosarjoissa 4 gegen Z, Kettu, Kahden keikka, Etsivä Lea Sommer ja Krista.

Hän on näyttelijä Stephan Schwartzin tytär. Schwartz tunnetaan myös nimellä Fiona Coors.

Aiheesta muualla

Saksalaiset näyttelijät
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Ketosiilikäs

Ketosiilikäs (Hyphoraia aulica) on keskikokoinen, aitosiilikkäisiin lukeutuva perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Ketosiilikäs on helposti tunnistettava perhonen. Etusiivet ovat tasaisen ruskeat ja niissä on useita epäsäännöllisen muotoisia laikkuja, joiden väri vaihtelee valkeasta vaaleankeltaiseen. Takasiivet ovat tummankeltaiset tai oranssit ja niissä on laajoja tummia kuvioita. Siipikuvioiden värisävy ja kuvioiden muoto vaihtelee. Pää ja keskiruumis ovat ruskeat ja perhosen niskassa on vaalea poikkijuova. Takaruumis on keltainen ja sen selkäpuolella on mustia poikkiraitoja. Siipiväli on 34–38 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Ketosiilikästä tavataan suuressa osassa Eurooppaa ja Aasian poikki Japaniin asti, mutta laji on esiintymiseltään erittäin paikoittainen, eikä sillä ole mainittavaa taipumusta hakeutua uusille elinpaikoille. Suomessa lajia tavataan vain aivan eteläisimmissä osissa sekä Ahvenanmaalla. Perhoset lentävät touko-kesäkuussa.

Suomessa vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa ketosiilikäs on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN)

Elinympäristö ja elintavat
Päiväaktiivisten siilikkäiden tapaan ketosiilikäs on vaikeasti löydettävä ja sen tapaakin tyypillisimmin toukkana. Aikuiset koiraat lentävät pääasiassa auringonpaisteisina aamupäivinä etsimässä kasvillisuuden joukkoon piiloutuneita naaraita. Erityisen hyvin ketosiilikäs viihtyy rantaniityillä sekä kuivilla ja matalakasvustoisilla paikoilla, jotka lämpiävät pian auringonnousun jälkeen.

Naaras munii ravintokasvien lehtien alapinnoille 150–200 munaa ja kuolee heti saatuaan munimisen päätökseen. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana ja koteloituu maahan. Kotelo kuoriutuu varhain aamulla.

Ravintokasvi 
Toukka elää monilla eri ravintokasveilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 kuva toukasta
Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
lepiforum.de 

Siilikkäät
Ben Spies

Ben Spies (11. heinäkuuta 1984 Germantown, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ratamoottoripyöräily-kuljettaja.

Uran alku

Spies aloitti kilpailu-uransa Yhdysvalloissa. Siellä hän voitti jo toisella kaudellaan mestaruuden AMA Formula Xtreme -sarjassa. Seuraavat kaksi kautta menivät USA:n Superstock ja Supersport-sarjoissa, kunnes paikka aukesi kaudeksi 2005 AMA Superbike -sarjassa. Ensimmäisenä vuonnaan 2005 hän oli sarjan 2. sijalla, ja vuonna 2006 hän valloitti sarjan mestaruuden.

Ura ammattilaisena

Ben Spies juhli AMA Superbiken mestaruutta neljä kertaa peräkkäin. Viimeisen kautensa 2008 hän päätti sarjassa mestaruuteen ja ajoi myös kolmessa kisassa MotoGP-sarjassa, Hän ylsi niissä kaikissa pisteille ja oli parhaimmillaan 6. sijalla. Ensimmäisen MotoGP-kilpailunsa mies ajoi Britannian GP:ssä toukokuussa 2008 Suzukilla.

Kaudelle 2009 Spies teki sopimuksen World Superbike -sarjaan Yamahan kanssa ja voitti heti tulokaskaudellaan sarjan mestaruuden. Kauden aikana hän pääsi myös näyttämään taitojaan MotoGP:ssä ja vakuutti Yamahan tallin, kun sijoittui viimeisessä kisassa Valenciassa sijalle 7.

Ura MotoGP-sarjassa

Mestaruuteen päättyneen Superbike-kautensa jälkeen Spies teki sopimuksen Yamahan kakkostallin kanssa. Hän sai ajaa 2010 täyden MM-sarjan Monster Yamaha Tech 3 -tallissa Colin Edwardsin tallikaverina.

Ben Spies aloitti MotoGP-uransa vakuuttavasti. Ensimmäisessä kisassa hän päätyi 4. sijalle ja ylsi ensimmäisen kerran palkintokorokkeelle Britannian GP:ssä 20. kesäkuuta 2010. Uransa ensimmäisen paalupaikan Spies saavutti Yhdysvaltain GP:ssä Indianapolisissa. Kilpailussa hän ylsi parhaaseen sijoitukseensa ollen toinen Dani Pedrosan jälkeen.

Spies olisi monen mielestä ollut sopivin vaihtoehto ajamaan Valentino Rossin pyörää tämän ollessa loukkaantuneena, mutta MotoGP-sarjan säännöt kieltävät Rookie-kuskien ajamisen tehdastallissa.

Loistavan tulokaskauden ansiosta Yamaha päätti tehdä Spiesin kanssa sopimuksen kaudesta 2011 Yamahan tehdastiimissä Jorge Lorenzon tallikaverina Rossin siirtyessä Ducatille. 

Kauden 2011 alussa Spies osoitti taistelevansa palkintokorokesijoista Yamahan tehdastiimissä. Ensimmäisessä kilpailussa hän päätyi 6. sijalle ja toisessa kilpailussa hän kaatui 2. paikalta kolme kierrosta ennen maaliintuloa.

Ben Spies otti ensimmäisen voittonsa MotoGP-luokassa 25. kesäkuuta 2011 Assenin GP:ssä

Lähteet 

http://www.motorcycle-usa.com/527/Motorcycles/Ben-Spies.aspx 
http://www.motogp.com/en/riders/Ben+Spies

Aiheesta muualla

Spies SBK.com-sivuilla 
Ben Spies MotoGP-sivuilla
Ben Spiesin Virallinen kotisivu

Yhdysvaltalaiset ratamoottoripyöräilijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Haavanlasisiipi

Haavanlasisiipi (Sesia apiformis) on keskikokoinen, ulkonäöltään huomattavan pistiäismäinen perhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Haavanlasisiipi on eräs kookkaimmista lasisiipislajeista. Paksun takaruumiin kussakin jaokkeessa on leveä, keltainen raita. Yksi takaruumiin jaokkeista on kuitenkin sininen. Pää on suurelta osin keltainen, ja mustan keskiruumiin sivuilla on laajat keltaiset laikut. Jalat ovat keltaiset. Tuntosarvet ovat mustat. Sekä etu- että takasiivet ovat läpinäkyvät. Siipiväli on 31–48 mm.

Haavanlasisiipi muistuttaa paljon läheistä raitalasisiipeä (Sesia bembeciformis), mutta on helposti erotettavissa pään keltaisen värin takia.

Levinneisyys ja lentoaika 
Haavanlasisiipeä tavataan Euroopassa ja Aasiassa. Se on 1800-luvulla levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikan itäosiin. Suomessa lajia tavataan lähinnä maan etelä- ja keskiosissa. Lentoaika on heinäkuu.

Elinympäristö ja elintavat 
Muiden lasisiipisten tapaan haavanlasisiipi on melko piilottelevaa elämää viettävä perhonen. Aikuiset perhoset ovat helpoimmin löydettävissä heinäkuisina aamuina, aurinkoisella paikalla kasvavien poppeleiden lähistöltä, missä juuri kotelostaan kuoriutuneet perhoset lepäävät. Lajin läsnäolosta kertovat myös puiden tyviltä löytyvät tyhjät kotelot. Laji talvehtii toukkana 2–3 kertaa.

Ravintokasvi 
Toukka elää haavan (Populus tremula) ja muiden poppelien (Populus sp.) rungon sisällä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Haavanlasisiipi (Sesia apiformis)
Ötökkätieto: Haavanlasisiipi (Sesia apiformis)
Uniprot: Taxonomy - Sesia apiformis (Hornet moth)  (Aegeria apiformis) 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Sesia apiformis (hornet moth) 
Pherobase: Semiochemicals of Sesia apiformis, the Hornet clearwing 

Lasisiipismäiset
Kalocsa

Kalocsa on eteläisessä Unkarissa Bács-Kiskunin läänissä sijaitseva kunta. Suurin osa kunnasta tuhoutui vuoden 1875 palossa.

Kuvasto

Unkarin kunnat
Lusignanin hallitsijasuku

Lusignanin hallitsijasuku oli suku, joka sai alkunsa Poitousta, läheltä Lusignania, läntisessä Ranskassa varhaisella 900-luvulla. He nousivat seudullaan kaikkein merkittävimmiksi valtiaiksi. He hallitsivat La Marchea ja Angoulêmea. Ristiretkien aikaan he hallitsivat Jerusalemia, Kyprosta ja Kilikkiaa

Guy de Lusignan oli Jerusalemin kuningas ja Kyproksen hallitsija.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hallitsijasuvut
Jerusalemin kuningaskunta
Kyproksen historia
Armenian historia
Ranskan aateli
Janne Juusela

Janne Tapani Juusela (s. 9. tammikuuta 1970 Helsinki) on suomalainen asianajaja, tietokirjailija ja yksi Suomen johtavista veroasiantuntijoista. Juusela toimii neuvonantajana erityisesti yritysverotukseen, kansainväliseen verotukseen, yrityskauppoihin ja veroriitoihin liittyvissä kysymyksissä. Juusela on Borenius Asianajotoimisto Oy:n osakas. Aikaisemmin hän on työskennellyt muun muassa valtiovarainministeriön ja kansainvälisen tilintarkastusyhteisön palveluksessa.

Koulutukseltaan Juusela on oikeustieteen tohtori, hän väitteli vero-oikeudesta vuonna 1998. Vuodesta 2002 lähtien hän on toiminut vero-oikeuden dosenttina Helsingin yliopistossa. Juusela kirjoittaa ja luennoi säännöllisesti omaan erityisosaamiseensa liittyvistä aiheista.

Julkaisut

Kirjat
 Janne Juusela: Kansainvälinen tilisiirtomaksu oikeudellisesti tarkasteltuna. Lakimiesliiton kustannus, 1995. Oikeustieteen lisensiaatin työ. 
 Janne Juusela: Kansainväliset sijoitukset ja verotuksen tehokkuus. Kauppakaari, 1998. ISBN 952-14-0191-5
 Janne Juusela: Osinkojen ja osakeluovutusten verotus. Talentum, 2004. ISBN 952-14-0876-6
 Janne Juusela, Sami Tuominen: Sukupolvenvaihdoksen verotus. WSOYpro, 2010. ISBN 978-951-0-34993-9
Kari S. Tikka, Olli Nykänen, Janne Juusela, Tomi Viitala: Yritysverotus I ja II. Alma Talent Oy  (jatkuvatäydenteinen).

Analyysit, arviot, tutkimukset ja raportit
Janne Juusela: Kasvun prosentit – Näin korjaamme osinko- ja pääomatuloverotuksen. Elin-keinoelämän valtuuskunta (EVA), 2014. 
 Janne Juusela: Viisi myyttiä verokeitaista. Elinkeinoelämän valtuuskunta (EVA), 2016. 
Pauliine Koskelo, Sakari Wuolijoki, Janne Juusela: Kenen pitäisi tulkita perustuslakia: profeettavallasta perustuslakituomioistuimeen. Libera-säätiö, 2016. ISBN 978-952-280-057-2.
Janne Juusela, Tere Sammallahti: Perintövero – Kuoleva verolaji. Libera-säätiö, 2019. ISBN 978-952-280-071-8
Janne Juusela: Verotuksen kolmiloikka – Näin yritysten ja omistamisen verotuksesta tehdään kilpailukykyistä. Elinkeinoelämän valtuuskunta (EVA), 2020. 
Anders Adlercreutz, Janne Juusela, Björn Wahlroos: Kolme piristysruisketta Suomelle. Libera-säätiö 14.12.2021. ISBN 978-952-280-083-1.

Artikkelit
Janne Juusela, Sanna Lindqvist: Tax planning for International Mergers, Acquisitions, Joint Ventures, and Restructurings. Country Report. Kluwer Law International 2013. ISBN 90-411-4951-1
Janne Juusela: Legaliteettiperiaate vero-oikeudessa, Defensor Legis, 3.10.2018
Janne Juusela: Verotuksen muutoksenhakumenettely tulee uudistaa oikeudenmukaiseksi. Edilex 18.12.2020.
Janne Juusela: Miksi Suomeen tarvitaan perustuslakituomioistuin? Edilex 17.6.2021.

Lähteet 

Suomalaiset asianajajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1970 syntyneet
Kyyhkynherne

Kyyhkynherne eli kirjokyyhkynherne (Cajanus cajan, synonyymi Cajanus indicus) on trooppinen hernekasvi, joka on todennäköisesti kotoisin Aasiasta. Sitä viljellään koko trooppisella vyöhykkeellä, ja se on tärkeä viljelykasvi erityisesti puolikuivilla alueilla.

Kyyhkynhernettä viljellään erityisesti Intian niemimaalla, Itä-Afrikassa ja Väli-Amerikassa. Monivuotiset lajikkeet elävät 3–5 vuotta; yksivuotiset soveltuvat paremmin viljelyyn. Kasvia viljellään yleensä sekaviljelynä viljakasvien, kuten durran, helmihirssin tai maissin, kanssa. Se on tärkeä ravintokasvi.

Intiassa käytetään halkaistusta siemenestä nimitystä toor dal. Englanninkielisissä maissa käytetään nimitystä kyyhkynherne (pigeon pea).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Kirjokyyhkynherne – Cajanus cajan
 ITIS: Cajanus cajan 
 United States Department of Agriculture (USDA): Cajanus cajan 
 Flora of China: Cajanus cajan 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cajanus cajan 

 

Hernekasvit
Viljeltävät ravintokasvit
Bloom

Bloom voi tarkoittaa seuraavia:

 bloom, 3D-grafiikassa käytetty tehoste
 Bloom, Eric Johnsonin studioalbumi vuodelta 2005
 Bloom 06, italialainen italodance-yhtye
 The Brothers Bloom, yhdysvaltalainen huijarikomedia vuodelta 2009
 Sukunimenä:
 Allan Bloom (1930–1992), yhdysvaltalainen filosofi
 Benjamin Bloom (1913–1999), yhdysvaltalainen kasvatuspsykologi, Bloomin taksonomian laatija
 Bobby Bloom (1945–1974), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
 Claire Bloom (s. 1931), englantilainen näyttelijä
 Conny Bloom (s. 1964), ruotsalainen laulaja, säveltäjä ja kitaristi
 David Bloom, lääkäri, Bloomin oireyhtymän kuvaaja
 Eric Bloom (s. 1944), yhdysvaltalainen muusikko
 Fredrik Arvid Bloom (1967–1927), ruotsalainen merimies, runoilija, vapaakirkollinen pastori ja virsirunoilija
 Godfrey Bloom (s. 1949), brittiläinen poliitikko
 Harold Bloom (1930–2019), yhdysvaltalainen professori, kirjallisuusarvostelija ja kulttuurikriitikko
 Howard Bloom (s. 1943), yhdysvaltalainen kirjailija ja tieteellinen ajattelija
 Hyman Bloom (1913–2009), yhdysvaltalainen kuvataiteilija
 Jeremy Bloom (s. 1982), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Matt Bloom (s. 1972), yhdysvaltalainen painija
 Nicholas Bloom (s. 1973), brittiläis-yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja professori
 Orlando Bloom (s. 1977), englantilainen näyttelijä
 Rube Bloom (1902–1976), yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Antti Halonen (kuvataiteilija)

Antti Halonen (14. heinäkuuta 1870 Linnasalmi, Lapinlahti – 7. helmikuuta 1945 Suonenjoki) oli suomalainen taidemaalari sekä puunveiston ja rakennusopin opettaja.

Antti Halosen vanhemmat olivat maanviljelijä Olli Halonen ja Vilhelmiina Uotinen. Perheessä oli yhdeksän lasta, joista Antti oli viides. Hänen veljiään olivat taidemaalari Pekka Halonen, soitinrakentaja, harmonitehtailija Aapeli Halonen sekä viulutaiteilija Heikki Halonen.

Halonen opiskeli kuvataidetta aluksi vanhemman veljensä Pekka Halosen johdolla, ja sittemmin hän oli Akseli Gallen-Kallelan ja Eero Järnefeltin oppilaana. Hän kävi myös 1888 Mäkisen Käsityöammattikoulun Sortavalassa ja 1897 Pohjois-Savon kansanopiston Maaningalla.

Antti Halonen työskenteli Mäkisen urkuharmoonitehtaalla Sortavalassa ja sitten veljensä Aapeli Halosen urkuharmoonitehtaalla Jyväskylässä. 1900-luvun alussa Antti Halonen toimi useiden rakennushankkeiden (muun muassa Pekka Halosen Halosenniemen ateljeen ja J. H. Erkon Erkkola-kodin) suunnittelijana ja töiden valvojana. Vuosina 1910–1915 Antti Halonen oli vapaana taiteilijana Jyväskylässä, ja isänsä kuoltua 1915 hän hoiti perheen maatilaa Akkalansaaressa.

Mentyään naimisiin 1920 Tilda Nykäsen kanssa Halonen muutti Suonenjoelle, jossa hän toimi maamieskoulun rakennusopin ja -piirustuksen opettajana jääden eläkkeelle 1937. 

Antti Halosen maalausten aihepiirit liittyvät luonnonmaisemiin sekä maaseudun rakennuksiin ja ihmisiin. Hänen töitään oli ensimmäisen kerran näytteillä Helsingissä 1904, ja viimeisen näyttelynsä Halonen piti kesällä 1940 Kuopiossa. Halonen oli myös hirsirakentamisen asiantuntija ja taitava puuseppä, joka suunnitteli ja valmisti huonekaluja ja kanteleita.

Maalauksia 
 Akkalansaari, 1914
 Talvi-ilta Kinahmilla, 1923
 Maisema Lapinlahden Väisälänmäeltä, 1927

Rakennuksia 
 Pekka Halosen ateljeekoti Halosenniemi, Tuusula 1899–1902
 Akkalansaaren talo, Lapinlahti 1901–1904, tuhoutui tulipalossa 1932
 J.H. Erkon koti Erkkola, Tuusula 1902
 Halosen Harmonitehdas, Hannikaisenkatu, Jyväskylä 1910

Lähteet 
 
 Mikaela Vuorio : Taiteilija Antti Halonen 1870–1945 Savon hymyilevien maisemien ikuistaja - Mies, joka rakensi
 Yläsavolaiset kuvataiteilijat : Antti Halonen 
 Halosten sukupuu 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Euroopan raja- ja merivartiovirasto

Euroopan raja- ja merivartiovirasto (Frontex) () on Varsovassa sijaitseva Euroopan unionin alainen rajaturvallisuusvirasto. Sen johdossa toimi perustamisesta alkaen toukokuuhun 2014 suomalainen Rajavartiolaitoksen virkamies Ilkka Laitinen. Nykyinen johtaja on Fabrice Leggeri.

Tehtävä
Viraston tehtävä on sovittaa EU:n jäsenvaltioiden välistä rajojen valvontaan liittyvää yhteistyötä. Lisäksi virasto avustaa jäsenmaita rajavartijoiden koulutuksessa, tekee riskianalyyseja ja tarjoaa jäsenmaille apua lisätukea vaativissa tehtävissä.

Historia

Vuonna 2011 Frontex aloitti Hermes-operaation, jolla pyrittiin avustamaan Italiaa maahanmuuttovirtojen hallitsemiseksi. Frontexin tehtävänä oli tarkkailla Välimerta Italian ja Pohjois-Afrikan välillä laittoman maahanmuuton hillitsemiseksi. Suomen rajavartiolaitos osallistui operaatioon suorittaen merivalvontaa rajavartioston Dornier 288 -merivalvontalentokoneella Lampedusan saarelta vuonna 2013.

Frontexin vuoden 2017 riskianalyysin mukaan ihmissalakuljettajien liiketoimintamalli hyötyy EU:n ja kansalaisjärjestöjen meripelastustoiminnasta Välimerellä.

Vuonna 2020 julkaistujen uutisten mukaan Frontex on osallistunut laittomiin siirtolaisten häätöoperaatioihin Välimerellä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Frontexin virallinen verkkosivu

Raja- ja merivartiovirasto
Euroopan unionin ulkopolitiikka
Rajavalvonta
Varsova
Maria Romantschuk

Maria Charlotta Elisabeth Romantschuk (s. 23. heinäkuuta 1956 Helsinki) on suomalainen toimittaja.

Romantschuk työskenteli toimittajana Yleisradiossa 1976–1989 ja politiikan toimittajana Hufvudstadsbladetissa 1989–1995. Hän oli ulkoministerin lehdistöavustaja 1995–1997, minkä jälkeen hän työskenteli Suomen Tukholman-suurlähetystön lehdistöneuvoksena 1997–2000. Romatschuk oli presidentin kanslian lehdistöpäällikkö 2000–2007 ja Fortumin viestintäjäjohtaja 2007–2009. Syyskuusta 2010 alkaen hän työskenteli Tammen viestintäpäällikkönä. Vuoden 2012 alusta alkaen hän toimi Bonnier Books Finlandin viestintäjohtajana. Bonnier irtisanoi Romantschukin tammikuussa 2013.

Romantschuk jäi vuodenvaihteessa 2019–2020 eläkkeelle Hanasaaren kulttuurikeskuksen ohjelmajohtajan työstä.

Romantschuk oli 1979–1984 naimisissa Leif Salménin kanssa. Hän avioitui 2019 Sixten Korkmanin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuusi kuvaa Maria Romantschukin elämästä 20.3.2022 Yle Radio 1

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset tiedottajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikko Ketonen

Arvo Mikko Olavi Ketonen (s. 1945) on turkulaisen TS-Yhtymän hallituksen puheenjohtaja. Yhtymän toimitusjohtajana hän toimi vuosina 2010–2012. Koulutukseltaan hän on ekonomi. Ketosen vanhemmat ovat johtaneet Turun Sanomia: isä on päätoimittaja ja toimitusjohtaja Arvo Ketonen ja äiti vuorineuvos, pääjohtaja Irja Ketonen. Ketosen vanhempi veli on yhtiön johdosta vuonna 2010 eläkkeelle siirtynyt Keijo Ketonen.

Lähteet

Viitteet

Turun Sanomat
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Milestones (kappale)

”Milestones” on Miles Davisin säveltämä jazzstandardi vuoden 1958 albumilta Milestones. Se oli Davisin ensimmäinen modaalinen sävellys ja toimi esiasteena vuotta myöhemmin julkaistun Kind of Blue -albumin tyylille. Kappaletta pidetään modaalisen jazztyylin alkuunsaattajana, mutta modaalisia sävellyksiä oli käytetty jazzissa jo ennen Davisia. Ensimmäisenä varsinaisena modaalisena jazzsävellyksenä pidetään George Russellin kappaletta ”Cubano Be, Cubano Bop”, jonka Dizzy Gillespie oli nauhoittanut vuonna 1947.

Alkuperäinen versio nauhoitettiin New Yorkissa helmikuussa 1958. Kokoonpanoon kuuluivat trumpetisti Davisin lisäksi Cannonball Adderley (alttosaksofoni), John Coltrane (tenorisaksofoni), Red Garland (piano), Paul Chambers (kontrabasso) ja Philly Joe Jones (rummut). Alkuperäisessä julkaisussa kappaleen nimi oli ”Miles”, mutta nimi vaihdettiin myöhemmin huolimatta siitä, että Davis oli nauhoittanut samannimisen John Lewisin sävellyksen vuonna 1947.

”Milestonesin” ovat Davisin lisäksi nauhoittaneet muun muassa Bill Evans, Fred Hersch, Stan Getz, Anthony Braxton, Chet Baker, Paul Motian, Wes Montgomery Tito Puente ja Jan Akkerman. Akkermanin live-albumilta 10.000 clowns on a rainy day tämä sama kappale löytyy myös nimellä “Akkerstones”.

Lähteet 

Vuoden 1958 kappaleet
Miles Davisin säveltämät kappaleet
Jazzkappaleet
Jazzstandardit
Punasilmälehtisammakko

Punasilmälehtisammakko eli punasilmäpuusammakko (Agalychnis callidryas) on lehtisammakkojen heimoon kuuluva sammakkolaji. Se on yöaktiivinen ja kasvaa 4–7 cm:n pituiseksi. Kirkkaanvihreä väritys antaa hyvän suojan lehtien seassa. Sen kyljissä on sinisiä ja keltaisia juovia. Siniset sisäreidet tulevat näkyviin vain sammakon liikkuessa. Suurissa punaisissa silmissä on pystysuorat pupillit. Punasilmälehtisammakko on erittäin ketterä kiipeilijä pitkien ja hoikkien jalkojensa ja varpaiden tarttumalevyjen ansiosta. Parittelu tapahtuu kesällä veden yllä puissa yleensä ryhmissä, jonne koiraat houkuttelevat naaraat pehmeällä kurnutuksella. Koiras kiipeää kookkaamman naaraan selkään ja pari käy vedessä, jonka jälkeen naaras laskee munat lehdille. Munat laskettuaan naaras palaa veteen ennen uutta munaerää. Viiden päivän kuluttua munista kuoriutuu nuijapäitä, jotka laskeutuvat veteen. Punasilmälehtisammakko elää melko yleisenä Keski-Amerikan sademetsissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sammakkolampi: Punasilmälehtisammakko (Agalychnis callidryas)
Sammakkolampi: Punasilmäpuusammakko (Agalychnis callidryas)
ITIS: Agalychnis callidryas 

Lehtisammakot
Lemmikkieläimet
Namib-Naukluftin kansallispuisto

Namib-Naukluftin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Namibiassa.  Se kuuluu maansa tärkeimpiin matkailunähtävyyksiin.

Puisto on yksi Afrikan laajimmista kansallispuistoista. Siihen kuuluu osia Namibin autiomaasta, jota pidetään maailman  vanhimpana autiomaana, sekä Naukluftin seeprapuisto ja osia timanttialueesta. Koko kansallispuiston pinta-ala on lähes 50 000 neliökilometriä.

Lähteet 

Namibian kansallispuistot

de:Namib-Skelettküste-Nationalpark#Namib-Naukluft
Lysergihapon amidit

Lysergamideja eli lysergihapon amideja käytetään laajasti lääkityksessä ja päihteinä. D-lysergihapon amidi sellaisenaan eli LSA on sellaisenaan päihdyttävä aine. Päihdekulttuurissa ehkä tunnetuin lysergihapon amidi on d-lysergihapon dietyyliamidi eli LSD. Lysergihappo on näiden aineiden esiaste ja ne luokitellaan amideiksi. Usein valmistettaessa LSD:n kaltaisia aineita lopputuloksessa syntyy useita muita lysergihapon amideja. Albert Hofmann työskenteli lysergihappojen parissa löytäessään LSD:n.

Lähteet 
 

Amidit
Psykedeelit
Looking Glass (intiaanijohtaja)

Looking Glass (Allalimya Takanin 1832–1877) oli nez percé -intiaanien päällikkö. Vuonna hän 1877 osallistui Oregonissa, Idahossa,  Wyomingissä ja Montanassa käytyyn nez perce -sotana laajalti julkisuutta saaneeseen tapahtumaan, jossa Oliver O. Howardin  johtamat Yhdysvaltain sotilasyksiköt ajoivat takaa reservaatistaan paenneita intiaaneja yli 2 000 kilometrin matkan. 

Nez percéin ylimpänä johtajana sodan aikana toiminut  Joseph olisi ollut valmis luopumaan taisteluista jo aikaisemmin, mutta Looking Glass ja muut päälliköt halusivat johtaa nez percét turvaan Kanadaan, jonne Istuva Härkä ja hänen siouxinsa olivat paenneet Little Big Hornin taistelun seurauksia.  Looking Glass sai surmansa sodan viimeisenä päivänä Montanassa 5. lokakuuta 1877 tarkka-ampujan luodista.

Lähteet
Waldman, Carl "Atlas of The North American Indian", Facts On File Publications, 1985, ISBN 0-87196-850-9

Viitteet

Yhdysvaltalaiset intiaanipäälliköt
Vuonna 1832 syntyneet
Vuonna 1877 kuolleet
White Bird (intiaanijohtaja)

White Bird oli nez percé -intiaanien lamatte-ryhmän johtaja ja vuonna 1877 nez percé -sodassa mainetta saanut sotapäällikkö. Hän kuului uskonnolliselta suuntaukseltaan ”uneksijoihin”, jotka eivät kannattaneet kristinuskoa vaan uskoivat intiaanien alkuperäisen kulttuurin elpymiseen ja valkoisen väestön katoamiseen.  Hän kieltäytyi myös allekirjoittamasta vuoden 1863 Lapwain-sopimusta, jonka avulla Yhdysvallat otti itselleen suuria määriä nez percéjen maita. 

Seuraavalla vuosikymmenellä maakiistat kärjistyivät. White Bird ja Joseph saivat 30 päivää aikaa luopua reservaatistaan Wallowalaaksossa. Tilanne johti nez percé -sotaan, jossa asuinmailtaan ajetut intiaanit aloittivat aseellisen vastarinnan Yhdysvaltoja vastaan. Sodassa White Birdin auktoriteetti sotapäällikkönä oli suuri, ja hän pystyi antamaan määräyksia yli Josephin, joka kuitenkin toimi nez percéjen pakomatkan ylimpänä johtajana.

White Bird onnistui ainoana sodan johtajista selviytymään heidän pakonsa määränpäähän Kanadaan. Soturiensa kanssa hän tunkeutui piirittäjien muurin läpi ja johdatti joukkonsa, johon kuului 90 aikuista ja joukko lapsia, Saskatchewaniin hieman aiemmin paenneiden lakotain ja heidän johtajansa Istuvan Härän piilopaikkaan. Vuonna 1892 Albertassa asunut White Bird sai surmansa oman soturinsa murhaamana.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset intiaanipäälliköt
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1892 kuolleet
Memories of You

”Memories of You” on Eubie Blaken säveltämä ja Andy Razafin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1930. Sen esitti ensimmäisenä Minto Cato Broadway-musikaalissa Blackbirds of 1930. Ensimmäinen nauhoituksen teki laulaja Ethel Waters.

Kappaleesta on nauhoitettu useita jazzversioita, ja sitä pidetään yhtenä genren standardeista. Louis Armstrongin nauhoitus vuodelta 1930 on Lionel Hamptonin ensiesiintyminen vibrafonistina. Armstrongin versio nousi listoilla sijalle 18. Myöhemmin Hampton nauhoitti kappaleen myös Benny Goodmanin orkesterin kanssa, ja tämä versio on tehnyt kappaleesta suositun klarinettinumeron. Myös muun muassa Art Tatum, Thelonious Monk, Charles Mingus, Erroll Garner ja Duke Ellington ovat äänittäneet kappaleen.
31.8.2010

Lähteet 

Vuoden 1930 kappaleet
Andy Razafin sanoittamat kappaleet
Jazzstandardit
Finn-ID

Finn-ID Oy on vuonna 1986 perustettu suomalainen tietotekniikkayritys, jonka toimiala on viivakoodi- ja RFID-tunnistukseen perustuvat logistiikan toiminnanohjausjärjestelmät. Se työllistää 51 henkilöä ja sen liikevaihto on noin 10 miljoonaa euroa. Yritys toimii Suomen lisäksi Baltiassa ja Venäjällä ja kuuluu itsenäisenä osana Perel-konserniin. Yritys on yksi Suomen parhaat työpaikat 2011 -palkituista pienten yritysten sarjassa.

Aiheesta muualla 

 Metallitekniikka 28.10.10: Hydroline kutisti läpimenoajat
 Yle.fi 27.9.10: Helsingin pysäköinninvalvojat siirtyvät tietokoneaikaan
 LVIS-verkkolehti 1/09: Uusi mobiili on ripeä tilausväline missä vain.
 TIVI-verkkolehti 13.9.07: Itellan paketit reaaliaikaiseen seurantaan
 Tekniikka ja Talous:Rfid-maailma etsii avoimuutta

Tarkemmin tietoa Finn-ID:stä 
 Finn-ID:n kotisivut
 Raportit ja yhtiötiedot (Kauppalehden sivuilla) 

Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Psybient

Psybient on elektronisen musiikin laji, joka yhdistää erilaisia elementtejä ja ottaa vaikutteita muun muassa psytrance-, ambient- ja etnisestä musiikista. Psybient-musiikki pyrkii luomaan pitkillä, lumoavilla kappaleillaan kuuntelijalleen eräänlaisen musiikillisen matkan. Perinteisen trance-musiikin sijaan psybient ei edes pyri ylläpitämään jatkuvaa rytmikästä menoa, vaan oikeanlaisen rentouttavan äänimaailman luominen ja sen ylläpito ovat oleellisimmassa asemassa.

Eräitä genren suosituimpia ja merkittävimpiä artisteja ovat muun muassa Shpongle, Entheogenic, Shulman, Ott, Third Ear Audio, Doof, Warp Technique, Yestegan chaY, Younger Brother, The Infinity Project, Pitch Black, The Mystery Of The Yeti, Celtic Cross, Hallucinogen.

Aiheesta muualla

Trance
Road America

Road America on Yhdysvalloissa Wisconsinin osavaltiossa sijaitseva moottorirata. Varsinaisen "neljän mailin radan" yhteydessä on myös 1,3 kilometriä pitkä kartingrata. Radalla on pidetty kilpailuja 50-luvulta lähtien; mm. American Le Mans Series-, AMA Superbike- ja  Speed World Challenge-kilpailuja.

Radat

Neljän mailin rata 

Road America on saavuttanut legendaarisen radan maineen ajajien keskuudessa. Radan pituus on 6,515 kilometriä eli noin neljä mailia ja se sisältää 14 mutkaa.

Kartingrata 

Road American yhteydessä on myös Briggs & Stratton Motorplex -niminen kartingrata. Radan pituus on 1,3 kilometriä eli 0,8 mailia.

Aiheesta muualla 

 Road America

Lähteet 

Yhdysvaltain moottoriradat
Wisconsin
Ranskan asevoimat

Ranskan asevoimat koostuvat maavoimista, merivoimista, ilmavoimista sekä poliisijoukkoihin kuuluvista santarmeista. Ylipäällikkö on Ranskan presidentti ja komentaja amiraali Édouard Guillaud. Asevoimien budjetti oli vuonna 2016 32,08 miljardia euroa. Vuonna 2015 puolustushallinnon budjetti oli 1,8 % BKT:stä. Ranskan tavoitteena on ollut käyttää 2,5 % bruttokansantuotteesta asevoimiin.

Ranskan asevoimien vahvuus lasketaan viidenneksi kovimmaksi mailmalla (PwrIndx) heti suurvaltojen USA, Venäjä, Kiina ja Intian jälkeen. Asevelvollisten määrä on lähes 24 miljoonaa. Sotilashenkilöstön määrä on 202 964 henkilöä, kokonaisvahvuuden ollessa 263 350 (mukaan lukien siviilit koko puolustushallinnossa).

Reservijoukot ja kansalliskaarti 
Armeijan reservijoukot ovat toimineet Ranskassa vuodesta 1871 asti. Ranskassa puhutaan 1. tason toimintareservistä, joita on noin 60 000 henkilöä (vuonna 2006) Vuosina 2008–2014 reservijoukkojen määrä väheni budjetin takia. Nykyisillään 1. tason toimintareservin määrä on noin 55 000 henkilöä, 28 000 armeijan alaisuudessa ja loput 27 000 kansallisien Santarmien alaisuudessa.

Marraskuun 2015 terroristi-iskut nopeuttivat sotilasvarantojen uudistamista. Uuteen sotilasohjelmaan kirjattiin muun muassa reservin harjoituspäivien lisääminen (25–30 pv vuodessa). Reserviläisten määrän lisääminen 40 000 henkilöön armeijan sekä santarmien osalta. Vuonna 2016 heti Nizzan hyökkäysten jälkeen 22. heinäkuuta 2016 Ranskan presidentti uudisti lisää reservijoukkojen mallia, joka saatiin asetukseksi 13. lokakuuta 2016. Tähän reservin joukkojen malliin kuuluu eritasoiset sotilasreservit, alueelliset santarmireservit (Gendarmerie nationale) ja poliisin reservijoukot. Tässä mallissa puhutaan uudesta Kansalliskaartista (garde nationale). Uudessa mallissa reserviläinen voi valita reserviarmeijan, poliisin tai santarmien yksikön. 

Ranskan sisäministeri Bernard Cazeneuve kehotti myös ranskalaisia liittymään reserviin, jonka tarkoituksena on vahvistaa maan turvallisuusjoukkoja kriisitilanteiden varalta.

Reservin sopimus 
Reservin sopimus laaditaan aina 1–5 vuodeksi. Ikärajaksi on asetettu 17 vuotta. Tehtävistä maksetaan palkkiot ja ne ovat kertaluonteisia. Lisäksi nuorille pääosin alle 25-vuotiaille on bonuksia:

 kustannetaan B-ajokortti, jos yli kahden vuoden aikana tehtäviä tulee vähintään 50 päivää.
 koulutuskorvauksia
 verovähennyksiä yrityksille jotka helpottavat kansalaisten osallistumista toimintaan

Tilastot 
Sotilaan keski-ikä on 33,4 vuotta.   

Sotilashenkilöstön määrä aselajeittain ja osastoittain: 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ranskan puolustusministeriön sivusto
Lentopallo kesäolympialaisissa 1968

Vuoden 1968 kesäolympialaisten lentopallo järjestettiin 13.–26. lokakuuta 1968 Meksikossa. Tämä oli toinen kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 206 osanottajaa 12 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi. Miesten sarjassa oli kymmenen joukkuetta, jotka pelasivat toisiaan vastaan kerran. Sarjataulukossa ensimmäiseksi sijoittunut voitti kultaa, toiseksi hopeaa ja kolmanneksi pronssia. Naisten sarjassa joukkueita oli kahdeksan. Häviöstä sai yhden pisteen ja voitosta kaksi.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Lopputulokset

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko

Lähteet
Volleyball at the 1968 Ciudad de México Summer Games  

Kesäolympialaiset 1968
1968
Vuoden 1968 lentopallo