joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kopiokynä

Kopiokynä eli  kosmoskynä on alun perin kynä, jonka jälki mahdollistaa kopioinnin vesijäljennöksenä eli painamalla kostutettu ohut kopiopaperi alkuperäistä paperia vasten. Kopioitaessa väri siirtyy alkuperäisestä paperista kopiopaperiin. Menetelmä tuotti kopion paperiin peilikuvana, joka voitiin lukea paperin läpi valoa vasten tai läpikuultavaa kopiopaperia käytettäessä valkeaa taustaa vasten.

Historia 

Kopiokynällä tehtävän märkäkopiointiprosessin kehitti James Watt, joka patentoi sen vuonna 1780. Kopiokynän väri sisälsi yleensä kaoliinin ja grafiitin lisäksi veteen liukenevaa aniliiniväriä, joka oli useimmiten metyyliviolettia.

Kopiokynälle on ominaista, ettei jälkeä voi poistaa pyyhekumilla. Tämä ominaisuus mainitaan eräässä patentissa jo vuonna 1877. Värin pysyvyys menetti merkityksensä kuulakärkikynän yleistyessä. 

Kopiokynä patentoitiin Englannissa 1874. Petit valmisti ensimmäisen kopiokynän vuonna 1874.

Nykyisin 

Italiassa kopiokyniä käytetään edelleen yleisissä vaaleissa äänestyslippujen merkitsemiseen.

Kosmoskynä-nimen alkuperä 

Suomessa kopiokynän yleinen nimitys on kosmoskynä tai joskus myös kosmuskynä. Nimi on peräisin saksalaisen kopiokynävalmistaja Fa. Josef Schroppin Kosmos-tuotemerkistä.

Lähteet

Kirjoitusvälineet
Colour the Small One

Colour the Small One on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian albumi vuodelta 2004. Albumin tunnetuin kappale on Breathe Me, joka on ollut mukana televisiosarjoissa Mullan alla ja Holby Cityn sairaala.

Kappaleet

Alkuperäispainos

Vuoden 2006 painos

Singlet
 Don't Bring Me Down (2004)
 Breathe Me (2004)
 Where I Belong (2004)
 Numb (2005)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sia Music - Colour the Small One 

Vuoden 2004 albumit
Sian albumit
Entäs sitten, Leevi

Entäs sitten, Leevi on Lauri Viidan viimeinen romaani, ja se ilmestyi vuonna 1965. Se oli tarkoitettu trilogian ensimmäiseksi osaksi, mutta Viita kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin joulun alla teoksen ilmestymisvuonna.

Romaanin taustaa
Viita asui romaania kirjoittaessaan kolmannen vaimonsa Anneli Kuurinmaan kanssa Oitissa. Romaanin tapahtumaympäristönä ovat 1930-luvun pulavuodet ja Pispalaa muistuttava seutu. Romaanin käsikirjoitusversioita on Tampereen yliopiston Viita-kokoelmassa. Niiden joukossa on myös näytelmäversio. Teoksen on kääntänyt unkariksi vuonna 1982 Gombár Endre, jälkisanat Gábor Bereczki. Romaani valmistui varsin nopeasti, joulukuun 1964 ja elokuun 1965 välisenä aikana.

Trilogian avaus
Viita oli suunnitellut Leevi Luupäästä kertovaa trilogiaa, ja juuri ennen onnettomuutta ilmestyneen Entäs sitten, Leevin piti olla sen ensimmäinen osa. Viita piti seuraavaa osaa esittelevän alustuksen Järvenpään työväenopistossa kaksi viikkoa ennen kuolemaansa. Alustus ilmestyi seuraavana vuonna Parnassossa. Toisen osan hahmotelmasta on säilynyt 37 sivua, kaksi ensimmäistä lukua; ensimmäisessä luvussa Viita panee Leevin suuhun sanat, joilla hän kohtalonomaisesti viittaa oman työnsä katkeamiseen: ”On parempi, että kuolen kesken työni, kuin että työni kuolee ennen minua.” Toiselle osalle Viita oli Kari Aronpuron mukaan kaavaillut nimeä Leevi – runoilija.

Romaanin päähenkilö on nuori, hyvin kunnianhimoinen Leevi, joka on juuri tekemässä ensimmäistä romaanikäsikirjoitustaan. Kirjailija kuvaa hienovaraisen ironisesti hänen toimekkuuttaan:
”Leevi oli lukaissut pari menestysromaania ja luullut tuota pikaa rahoittuvansa aina maisteriksi saakka. Hän oli jo sentään yhdeksäntoistavuotias, ja koulu oli yhä vuoden vajaa. Yliopistoa ei tarvinnut ajatellakaan, ellei jostakin olisi ollut pulpahtava tuntuva tulolähde.
 Ei muuta kuin kynä käteen ja anna tulla kuin sudenkuraa. Leevi tiesi, mikä naula veti. Hänen lankonsa, joka oli kustannustoimittaja, oli sanonut, että kaikista yrityksistä huolimatta kansan valtava enemmistö oli jäänyt taiteen tavoittamatta.

Yksi romaanin teema on, kuten monissa Viidan runoissakin, soutaminen salmeen. Se kuvaa kaukaista tulevaisuutta. Aila Meriluoto on luonnehtinut romaanin varhaista versiota ”käsittämättömäksi”.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Kirjallisuutta
 

Suomalaiset romaanit
Vuoden 1965 kirjat
Lauri Viidan teokset
Bertrand Marchand

Bertrand Marchand (s. 27. huhtikuuta 1953 Dinan, Ranska) on ranskalainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Ura
Marchand vietti koko pelaajauransa Ranskassa, pelaten puolustajana aina 1970-luvulta 1980-luvulle saakka. Hän edusti Stade Rennaisia, Montmorillonia ja Thouarsia.

Valmennusura
Marchand aloitti valmentamisen 1980-luvulla valmentaessaan pelaajanakin edustamaansa Thouarsia. Hän valmensi joukkuetta aina vuoteen 1997 asti, kunnes siirtyi Stade Rennaisiin apuvalmentajaksi, sekä nuorten joukkueen valmentajaksi. Pesti kesti aina vuoteen 2002, jonka jälkeen matka jatkui Guingampiin kahden vuoden sopimuksella.

Kaudella 2005–2006 Marchand tuli kesken kauden joulukuussa 2006 Club Africainin päävalmentajaksi ja jatkoi valmentajan myös kauden 2006–2007. Joukkue sijoittui toiseksi, mutta Marchand sai silti lähteä. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi toisen tunisialaisen ES Sahel joukkueen valmentajaksi ja tulos oli tälläkin kertaa sama Tunisian pääsarjassa eli toinen sija. Sitä vastoin joukkue saavutti ensimmäisen Afrikan Mestarien liigan voiton vuoden 2007 marraskuussa ja vuoden 2008 alussa CAF Super Cupin voiton. Siitä huolimatta Marchand ei jatkanut sopimustaan.

2008 Marchand allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen qatarilaisen Al-Khorin kanssa. Kesäkuussa 2010 Tunisian jalkapalloliitto julkisti Marchandin olevan Tunisian uusi päävalmentaja, jonka olisi tarkoitus valmentaa maata vuoden 2012 Afrikan kisoihin. Marchand oli aikaisemmin ilmoittanut voivansa purkaa sopimuksensa Al-Khorin kanssa mikäli valinta tulisi hänen kohdalleen. Hänellä on myös optio vuoden 2013 Afrikan kisoihin mikäli menestys tyydyttää Tunisian jalkapalloliittoa. Joulukuussa 2010 Marchand erotettiin tehtävistään heikosti sujuneiden karsintojen myötä.

24. syyskuuta 2011 Marchand valittiin marokkolaisen Raja Casablancan päävalmentajaksi. Hänen johdollaan Raja Casablanca ei onnistunut uusimaan Marokon mestaruutta ja kesäkuussa 2012 hän jätti seuran siirtyen qatarilaisen Umm-Salalin peräsimeen.  Marchandin johdolla Umm-Salal pelasi kohtuullisen hyvin Qatarin liigan keskikastissa. Ranskalaisvalmentaja sai kuitenkin yllätyspotkut maaliskuussa 2013 seuran ollessa liigassa seitsemäntenä.

Saavutukset
Tunisian mestaruus
Hopeaa: 2007, 2008
Afrikan Mestarien liiga: 2007
CAF Super Cup: 2008
Tunisian cup
Hopeaa: 2006, 2008
Sheikh Jasim Cup
Hopeaa: 2009

Lähteet

Aiheesta muualla
 footballdatabase.eu 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Ranskalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Love Canal

Love Canal on Niagara Fallsin asumalähiö New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa.

Ympäristömyrkyt 

Love Canalin aluella oli kaatopaikka, jonne vietiin 21 800 tonnia kemiallisia jätteitä. Kaatopaikka peitettiin maalla vuonna 1953, ja sen ympärille rakennettiin asuintaloja ja alakoulu. Maasta nousevat hajut ja nesteet johtivat alueen evakuointiin vuosina 1978–1980. Lapsille ja lemmikeille tuli iho-oireita, ja alueella esiintyi keskenmenoja ja syntyi epämuodostuneita lapsia. Asukkailla ilmeni paljon syöpää ja muita vaikeita sairauksia.

Maaperän puhdistaminen kesti 21 vuotta, ja se julistettiin puhtaaksi vuonna 2004. Kaatopaikka oli ympäröitiin vedenpitävillä materiaaleilla ja sen valumavedet johdettiin puhdistettaviksi. Työ maksoi lähes 400 miljoonaa dollaria. Asuntoja remontotiin ja ne myytiin uusille asukkaille, ja alueelle kaavoitettiin pienteollisuuden tiloja.

Lähteet 

Ympäristökatastrofit Yhdysvalloissa
Yhdysvaltain kaupunginosat
New Yorkin maantiede
Päivähoidon uskontokasvatus

Päivähoidon uskontokasvatus on Suomessa lasten päivähoidossa annettavaa uskonnollista kasvatusta. Uskontokasvatuksen määrää vuonna 1973 säädetyn lain lasten päivähoidosta toinen pykälä, joka lisättiin lakiin vuonna 1983. Kasvatuksessa on kunnioitettava lapsen huoltajien vakaumusta. 

Uskontokasvatuksen vaihtoehtona on elämänkatsomustietokasvatus. Esiopetuksen eettinen kasvatus on koko esiopetusryhmälle yhteistä. 

Eduskunta päätti maaliskuussa 2015 uudesta varhaiskasvatuslaista, jossa ei enää mainita uskontokasvatusta. Uusi varhaiskasvatuslaki astui voimaan 1.8.2015.

Katso myös 

 Uskonnonvapaus
 Uskonnonopetus

Lähteet 

Uskonto ja yhteiskunta
Varhaiskasvatus
Ahnger

Ahnger ['aŋŋer] on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Alexandra Ahnger (1859–1940), laulaja ja laulupedagogi
 Ami Ahnger, Ami Angerma (1891–1950), jääpalloilija
 Arthur Ahnger (1886–1940), kilpapurjehtija
 Berndt Ahnger (1840–1890), varatuomari, senaatin virkamies ja näyttelijä
 Charles Ahnger (1844–1910), kruununvouti ja kirjailija
 Constantin Ahnger, (1855–1942), insinööri ja entomologi
 Mina Ahnger (1842–1910), lasten- ja nuortenkirjailija (Moster Ulla)
 Pekka Ahnger (1942–2020), kuulantyöntäjä
Java Development Kit

Java Development Kit (JDK) on Oracle Corporationin tuote, joka on tarkoitettu Javakehittäjille. Se on ollut Javan esittelystä lähtien eniten käytetty Javan ohjelmistokehityspaketti (SDK). Sun Microsystems ilmoitti 2006 julkaisevansa Java Development Kitin ilmaisena GNU Genereal Public -lisenssin (GPL) alaisena ja lahjoitti vuonna 2007 koodin OpenJDK:lle.

Java
Tali

Tali tarkoittaa sekä nisäkkäiden ihon talirauhasista erittyvää ihotalia että eläinten rasvakudoksista saatavaa rasvaa. Ihotali muodostuu kuolleista epiteelisoluista, ja sen tehtävänä on suojata ja voidella ihoa.

Kiinteää, hieman kellertävää rasvaa saadaan märehtijöiden, etenkin lampaan ja nautaeläinten, ruhojen rasvakudosta murskaamalla ja sulattamalla sitä 60–70 asteessa sekä poistamalla massasta vesi. Tali koostuu pääasiassa steariinihapon triglyseridista (tristeariini) sekä steariinihapon, palmitiinihapon ja öljyhapon sekaglyserideistä, vapaista rasvahapoista sekä pienestä määrästä kolesterolia. Talia käytetään ravintorasvana sekä saippuan ja kynttilöiden valmistuksessa.

Lähteet

Lipidit
Anatomia
Ruoka-ainekset
Histologia
Olaus Sundergelteus

Olaus Marci Sundergelteus (noin 1551 Ulvila – noin 1601) oli Tarton katolinen kirkkoherra ja Vilnan tuomiokirkon kaniikki. Hän toimi vastauskonpuhdistuksen edustajana ja sen vuoksi hänelle annettiin tehtäväksi tehdä suomen kielen kielioppi. Mikäli Sundergeltaus teki kieliopin, se olisi ensimmäinen suomen kielen kielioppi, mutta sitä ei ole löytynyt.

Olaus Sundergelteuksen isä oli Tukholmasta Ulvilaan muuttanut laivuri Markus Sundergelt. Sundergelt joutui muuttamaan monien muiden ulvilalaisten tavoin vastaperustettuun Helsinkiin, mutta palasi sieltä pian takaisin Ulvilaan. Ulvilasta hän muutti myöhemmin Poriin, jonne Ulvilan kaupunkioikeudet siirtyivät. Olaus Sundergelteus oli todennäköisesti opiskellut Turun katedraalikoulussa ja hänet oli vihitty papiksi ennen kuin hän meni opiskelemaan Tukholman kuninkaalliseen kollegioon, jossa hän kääntyi katolisuuteen ja ryhtyi kannattamaan Ruotsin vastauskonpuhdistusta. Vuonna 1579 hänet lähetettiin Olmützin jesuiittakollegioon, jossa hänen tehtävänään oli, opiskelun ohella, valmistella suomen kielen kielioppia. Kielioppi tarvittiin, jotta katolisen kirkon katekismus voitaisiin kääntää suomeksi. Sundergelteuksen mahdollisesti aloittaman kieliopin jatkaminen siirrettiin myöhemmin Johannes Jussoilan tehtäväksi, mutta tästä teoksesta ei ole säilynyt yhtään kopiota nykypäivään asti.

Sundergelteus palasi Ruotsiin prinssi Sigismundin hoviin vuonna 1581. Ruotsin luterilaisen papiston painostuksesta Sundergelteus joutui kuitenkin palaamaan Poriin, osallistuttuaan eräiden muiden katolisuuden kannattajien tavoin hyökkäykseen luterilaista oppia vastaan. Suomesta hän lähti Puolaan, jossa hänet merkittiin vuonna 1585 jäseneksi Braunsbergin jesuiittakollegion eliittiryhmään, Pyhän Neitsyen ilmoituksen kongregaatioon. Kuningas Sigismundin katolisuudesta huolimatta, Kaarle-herttua esti katolisuuden Ruotsissa, ja Sundergelteus jäi Sigismundin hallitsemaan Puolaan. Olaus Sundergelteus toimi ainakin Tarton katolisena kirkkoherrana ja vuonna 1596 hänet mainitaan Vilnan tuomiokirkon kaniikkina.

Lähteet

Katso myös
 Rudimenta linguae finnicae breviter delineata

Suomen katolisen kirkon papit
Jesuiitat
Tarton historia
Vironsuomalaiset
Vuonna 1551 syntyneet
Vuonna 1601 kuolleet
Vaarallinen suhde

Vaarallinen suhde (Fatal Attraction) on yhdysvaltalainen Adrian Lynen ohjaama jännityselokuva vuodelta 1987. Sen pääosissa ovat Michael Douglas, Glenn Close ja Anne Archer. Elokuva oli ilmestymisvuonnaan suosittu, ja se olikin Yhdysvaltain toiseksi tuottoisin elokuva vuonna 1987. Vaarallinen suhde sai myös kuusi Oscar-ehdokkuutta, joihin kuuluivat mm. paras elokuva ja paras naispääosa (Close).

Elokuva kertoo aviomiehestä (Michael Douglas), joka pettää vaimoaan (Anne Archer) tuntemattoman naisen (Glenn Close) kanssa. Häiriintynyt nainen tulee pakkomielteiseksi miehestä, joka torjuu hänet yhden yön suhteen jälkeen. 

Psykiatrit ja elokuvaekspertit ovat keskustelleet hahmo Alex Forresterin käytöstä ja hahmon oireita on käytetty elokuvaesimerkkinä rajatilapersoonallisuudesta. Elokuvassa ilmeneviä oireita on kuitenkin pidetty liioiteltuina.

Vaarallisen suhteen menestystä seurasi useita muita elokuvia, jotka olivat kauhu- ja jännityselokuvan välimaastossa. 1990-luvun valeslashereita ovat esimerkiksi Käsi, joka kehtoa keinuttaa, Cape Fear, Vihollinen vuoteessani, Basic Instinct – vaiston varassa ja Shallow Grave – Murhaleikki.

The New York Timesin kriitikot valitsivat Vaarallisen suhteen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.

Näyttelijät

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat
Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat
Adrian Lynen ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Paramount Picturesin elokuvat
Antti Kauppinen

Antti Kauppinen (s. 1972 Joensuu) on käytännöllisen filosofian professori Helsingin yliopistossa.

Kauppinen väitteli vuonna 2008 Helsingin yliopiston Käytännöllisen filosofian laitokselta aiheenaan filosofinen moraalipsykologia. Hänen artikkeliväitöskirjansa oli otsikoitu Essays in philosophical moral psychology.

Aiemmin hän on toiminut filosofian lehtorina Trinity Collegessa Dublinissa sekä akatemiatutkijana Tampereen yliopistossa. 

Kauppisen erikoisaloja ovat metaetiikka ja normatiivinen etiikka. Hän tarkastellut työssään muun muassa hyvinvointia sekä tunteiden ja asenteiden merkitystä moraalissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Antti Kauppinen Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa (helsinki.fi)
Antti Kauppinen PhilPeople-portaalissa  (philpeople.org)

Suomalaiset filosofit
helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Ištarin portti

Ištarin portti (assyriaksi ܕܵܪܘܲܐܙܲܐ ܕܥܵܐܫܬܲܪ, Darwaza D'Ishtar) oli Babylonin sisemmän kaupungin kahdeksas portti. Nebukadressar II rakennutti sen noin vuonna 575 eaa. kaupungin pohjoispuolelle. 

Seremoniaportti oli omistettu babylonialaiselle jumalattarelle Ištarille. Babylonin muuriin kuulunut portti oli alun perin yksi seitsemästä ihmeestä, kunnes Aleksandrian majakka syrjäytti sen 500-luvulla jaa.

Portin materiaalit ja rakenne

Ištarin portin rakennusaineena olivat lapislatsulin sinisiksi lasitetut tiilet, joissa oli reliefikuvioina sirrušeja  eli lohikäärmeitä ja alkuhärkiä. Portin kahdessa tornissa oli hammaslaitainen yläreuna kuten kaupungin muureissa. 

Portin katto oli tehty seetristä. Portin läpikulun  ja juhlakulkuekadun seinillä oli noin 120 lasitetuista tiilistä tehtyä leijonan kuvaa.

Portin rekonstruktiot ja osat eri puolilla maailmaa
Pergamon-museoon Berliiniin on rakennettu portin rekonstruktio. Materiaalina oli Robert Koldeweyn arkeologisissa kaivauksissa 1902–1914 löytämät osat. Rekonstruktio viimeisteltiin 1930-luvulla. Portti oli alun perin kaksoisportti, mutta Berliinissä on esillä vain portin pienempi etuosa. Laajempi takaosa ei mahtunut museoon, joten sitä säilytetään varastossa.

Portin ja leijonakuvioiden osia säilytetään eri museoissa. Istanbulin arkeologisella museolla on leijonia, lohikäärmeitä ja härkiä. Röhsska Museumilla Göteborgissa on yksi leijona ja yksi lohikäärme. Portin osia on myös muun muassa Louvressa, Münchenissä ja yhdysvaltalaisissa museoissa.

Pienikokoisempi ennallistus portista rakennettiin Saddam Husseinin aikana Irakiin museon sisäänkäynniksi. Portti jäi kesken ja se kärsi vaurioita Irakin sodassa.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Röhsska museumin leijona Göteborgissa 

Babylon
Mesopotamian taide
Pergamon-museo
Portit
Uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat
Healing Is Difficult

Healing is Difficult on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian albumi vuodelta 2001.

Kappaleet

Singlet
 Taken For Granted 
 Little Man 
 Drink To Get Drunk

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sia Music - Healing Is Difficult 

Vuoden 2001 albumit
Sian albumit
Isä Ted

Isä Ted (Father Ted) on katolilaisista papeista kertova brittiläinen komediasarja, jota esitettiin huhtikuusta 1995 alkaen Channel 4 -kanavalla. Sarja kertoo kuvitteellisella Craggy Islandilla asuvan kolmen erilaisen papin ja heidän taloudenhoitajansa elämästä. Sarjaa tehtiin 25 jakson verran. Suomessa sarjaa esitettiin MTV3:lla 1990-luvun lopulla. Kolmatta kautta ja jouluspesiaalia ei ole esitetty Suomessa.

Näyttelijät

Lähteet

Brittikomediat
1990-luvun televisiosarjat
Channel 4:n televisio-ohjelmat
We Are Born

We Are Born on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian albumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2010.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 24.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metacritic: 68/100
 Allmusic: 
 Helsingin Sanomat: 
 Rolling Stone:

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sia Music - We Are Born 

Vuoden 2010 albumit
Sian albumit
Greg Kurstinin tuottamat albumit
Reijo Valta

Reijo Valta (22. lokakuuta 1967 Kuopio) on suomalainen tietokirjailija ja runoilija. Vallan laajaan tuotantoon kuuluu historiateoksia, suomennoksia, runoja ja sarjakuvia käsitteleviä tietokirjoja. Hänen tunnetuin teoksensa lienee Kapteeni Haddockin kirosanat kokoava Turskatti! Kapteeni Haddockin haukkumat vuodelta 1999.

Jyväskylän yliopistosta historiasta ja filosofiasta valmistunut Valta aloitti uransa liikenteen historiaa käsittelevillä teoksilla. Hän on kirjoittanut muun muassa vesiliikenteestä Pohjois-Savossa ja linja-autoilusta Oulussa. Lisäksi hän on kirjoittanut järjestöhistorioita.

Vallan sarjakuvakirjoitukset keskittyvät Tintin seikkailuihin, joista hän on tehnyt neljä teosta, mainitun Haddock-teoksen lisäksi esimerkiksi arumbajaintiaaneja käsittelevän etnografisen tutkielman. Valta on kirjoittanut myös Asterixin seikkailujen latinankielisistä lentävistä lauseista ja Aku Ankan maailmasta.

Filosofian alalta Valta on toimittanut (yhdessä Riitta Koikkalaisen kanssa) J.E. Salomaan teosten uusintajulkaisuja ja suomentanut antiikin kreikkalaisten filosofien fragmentteja (Anaksagoras, Melissos, Zenon Elealainen, Filolaos ja Diogenes Apollonialainen).

Vallan runotuotanto on kokeellista ja/tai pamfletoivaa. Esimerkiksi kokoelma Puista kasvavat (2009) on toteutettu valokuvaamalla. Valta on tehnyt yhteistyötä muun muassa Karri Kokon kanssa.

Runoteokset 
 Uusi suunta turvallisuustyöryhmällä, 2008
 Vasemmalla kädellä, 2009
 Istuutuu vilpittömästi, 2009
 Puista kasvavat, 2009
 Karri Kokko's Next Work, 2009 (yhdessä Sari Hakalan, Satu Kaikkosen ja Troy Lloydin kanssa)
 Performassin jälkeen, 2010 (yhdessä Karri Kokon kanssa)
 kokoomus, 2010
 Esteettinen elämys voidaan jättää sivuun, 2011

Muita teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vallan Pois työpöydältä -blogi.
 Kirjasampo.fi: Reijo Valta.

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Timo Hellenberg

Timo Tapani Hellenberg (s. 14. lokakuuta 1970) on suomalainen kansainväliseen kriisinhallintaan erikoistunut asiantuntija ja Hongkongissa toimivan Hellenberg International Limited -yhtiön toimitusjohtaja. Hän toimi Anneli Jäätteenmäen EU-asioiden neuvonantajana 29. huhtikuuta – 24. kesäkuuta 2003. Hellenbergistä tuli yrityksen toimitusjohtaja 2003 hänen erottuaan pääministerin neuvonantajan tehtävästä Anneli Jäätteenmäen hallituksen kaaduttua.

Tausta 

Vuosina 1994–1997 Hellenberg oli Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen luonnontuhojen torjunnan vuosikymmenen johtajan Olavi Elon avustaja ja toimi saman hankkeen tutkijana Genevessä. Vuosina 1997–2003 Hellenberg toimi EU-asioiden päällikkönä Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa, jossa hän vastasi EU-rahoitteisista hankkeista, EU–Venäjä-projekteista ja Kiinaan liittyvistä yhteistyöhankkeista. Hellenberg väitteli vuonna 2002 valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa kansainvälisestä politiikasta. Hellenberg on myös vakiokolumnisti Pelastustieto-lehdessä ja julkaissut yli 10 kriisinhallinta-aiheista julkaisua sekä lukuisia akateemisia artikkeleita.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla
 Taloussanomat
 Suomenkuvalehti.fi
 Timo Hellenberg Hellenberg Internationalin sivulla

Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Pom-pon

Pom-pon (myös pom-pom) on cheerleadingissä ja cheer-tanssissa tehosteena käytettävä huiska.

Tanssiurheilu
Fort Lauderdale – Hollywoodin kansainvälinen lentoasema

Fort Lauderdale – Hollywoodin kansainvälinen lentoasema () on lentoasema Browardin piirikunnassa Floridassa, ja se sijaitsee viisi kilometriä Fort Lauderdalen keskustasta lounaaseen. Vuonna 2007 lentoasema oli Yhdysvaltain 22. vilkkain lentoasema.

Lentoyhtiöt 

 Air Canada
 Air Tran Airways
 American Airlines
 Continental Airlines
 Delta Air Lines
 JetBlue Airways
 Norwegian Air Shuttle
 Southwest Airlines
 Spirit Airlines
 US Airways
 Virgin America

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Floridan lentoasemat
Browardin piirikunta
Ottawa 67’s

Ottawa 67’s on ottawalainen juniorijääkiekkoseura, joka pelaa OHL-liigassa. Seura on pelannut OHL:ssä vuodesta 1967 lähtien. Seuran nykyinen valmentaja on Andre Tourigny.

Joukkue kaudella 2022–2023 

Lähde: EliteProspects

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Dave Cameron 
 Apuvalmentaja: Martin Dagenais 
 Apuvalmentaja: Norm Milley 
 Maalivahtivalmentaja: Andrew Mercer 
 Videovalmentaja: Andrew Boucher 
 Fysiikkavalmentaja: Sean Young 
 Huoltopäällikkö: Christopher Hamilton 
 Toimitusjohtaja: James Boyd 
 Apulaistoimitusjohtaja & Kykyjenetsinnänjohtaja: Jan Egert 
 Pelaajakehitysjohtaja: Derek Miller 

Lähde: EliteProspects

Aiheesta muualla 
 Ottawa 67’sin verkkosivut 
 Ottawa 67’sin EliteProspects sivut

Ontariolaiset jääkiekkoseurat
Ottawan urheilu
Coat of Arms

Coat of Arms (suom. vaakuna) on power metal -yhtye Sabatonin kuudes studioalbumi. Nimikkokappale "Coat of Arms" kertoo Italian hyökkäyksestä Kreikkaan 1940.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Joakim Brodén – laulu
 Rickard Sundén – kitara
 Oskar Montelius – kitara
 Pär Sundström – basso
 Daniel Mullback – rummut
 Daniel Mÿhr – kosketinsoitin

Tuotanto 
 Tommy Tägtgren – tuottaja
 Peter Tägtgren – tuottaja
 Fredrik Nordström – miksaaja
 Andrew Hayball – miksaaja
 Erik Broheden – masteroija
 Jobert Mello – kansikuva
 Kristina Lindholm – valokuvat

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Angry Metal Gut: 
 Blabbermouth: 
 Imperiumi.net: 
 Lords of Metal: 86/100

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Sabatonin albumit
Vuoden 2010 albumit
Zack Ryder

Matthew Cardona (s. 14. toukokuuta 1985) on yhdysvaltalainen showpainija. Hän painii tällä hetkellä World Wrestling Entertainmentin Raw brändissä nimellä Zack Ryder. Hän paini pitkään WWE:ssä ja myös muissa painijärjestöissä Major Brothers Tag Teamissa Curt Hawkinsin kanssa. Ryder on tullut erityisen suosituksi internetissä Youtube-show’n'sa "Z! True Long Island Storyn" myötä.

Showpaini tietoja 
Lopetusliikkeet
Lifting inverted DDT – 2008
Rough Ryder (Jumping leg lariat) – 2010–nykyisin; käytti nimikkoliikkeenä 2009–2010
Zack Attack (Inverted overdrive) – 2009–2010
Nimikkoliikkeet
Broski Boot
Hangman's neckbreaker
Jumping knee drop
Missile dropkick
Running facewash
Swinging neckbreaker
Yhteisliikkeet Curt Hawkinsin kanssa
Double lifting DDT – 2008
Heat Stroke (NYWC) / Long Island Express (DSW / OVW) (Samoan drop / Diving neckbreaker combination)
STO / Russian legsweep combination
Managerit
Rosa Mendes
Alicia Fox
Lempinimet
"The Long Island Loudmouth"
"The Long Island Iced Z"
Sisääntulomusiikki
"What I Want" Daughtrylta (DSW / OVW)
"In the Middle of it Now" Disciplelta (WWE)
"Radio" Jim Johnstonilta (Toukokuu 2009–nykyisin)

Yhdysvaltalaiset showpainijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Vokaatio

Vokaatio (lat. vocatio, kutsu) tarkoittaa kristillisessä kirkossa hengellisen työn tekijän, erityisesti papin, Jumalalta saamaa kutsua työhönsä. Jumalan kutsu ilmenee yhtäältä sisäisenä kutsumuksena (lat. vocatio interna), joka saa henkilön hakeutumaan hengelliseen työhön. Toisaalta Jumalan kutsu ilmenee ulkoisena (lat. vocatio externa) eli seurakunnan tai muun kirkollisen tahon esittämänä kutsuna tiettyyn papilliseen työtehtävään. Ulkoinen kutsu realisoituu pappisvihkimyksessä, jossa piispa kutsuu henkilön pappisvirkaan. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa pappisvihkimys edellyttää seurakunnan, kristillisen järjestön tai muun  papin tehtäviin.

Katso myös

 Pastori

Lähteet

Kristilliset käsitteet
Lähetystyö
Keski-Uudenmaan Yleisurheilu

Keski-Uudenmaan Yleisurheilu ry. on suomalainen yleisurheiluseura. Seura perustettiin vuonna 2010, kun Järvenpään Palon yleisurheilujaosto, Tuusulanjärven Urheilijoiden yleisurheilujaosto ja osa Keravan Urheilijoiden yleisurheilujaostosta yhdistyivät.

Seuran maskottina on siili.

Seuran urheilijoita ovat muun muassa Niina Kelo, Mikko Halvari ja Antti Kempas.

Lähteet

Suomalaiset yleisurheiluseurat
Vuonna 2010 perustetut urheiluseurat
Haukanniemi

Haukanniemi on Jyväskylän Tuomiojärveen lahtien Rautpohjan ja Eerolanlahden välissä pistävä niemi, joka tunnetaan luontokohteena. Se on toistaiseksi säilynyt rakentamattomana, mutta sen rakentamista on harkittu.. Vuonna 1987 Jyväskylän kaupunginvaltuusto päätti rakennuttaa Haukanniemeen Jyväskylän kaupungin 150-vuotisjuhlapuiston, mutta päätös on jäänyt toteutumatta.

Lähteet

Jyväskylän niemet
Double Live Assassins


Double Live Assassins on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in toinen livealbumi. Se äänitettiin livenä K.F.D. maailmankiertueella 1997. Albumi julkaistiin helmikuussa 1998 Isossa-Britanniassa ja kesäkuussa samana vuonna Yhdysvalloissa. Albumi oli viimeisiä äänityksiä Chris Holmesin kanssa.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 1998 konserttitallenteet
W.A.S.P.:in albumit
Jukka-Pekka Karttunen

Jukka-Pekka Karttunen (s. 21. elokuuta 1974) on suomalainen pesäpallovaikuttaja. Hän toimii Kankaanpään Mailan miesten Superpesis-joukkueen pelinjohtajana.

Karttusen kasvattajaseurana toimi Puurtilan Kisa-Pojat, jossa hän pelasi Suomensarjaa 1992–1997 ja 2001. Pelaajaurallaan Karttunen pelasi Kouvolan Pallonlyöjissä (1998), Mäntyharjun Virkistyksessä (2002–2003), Jyväskylän Lohessa (2004–2006) ja Lievestuoreen Kisassa (2009). Ykköspesiksessä hän pelasi kaudet 1997–1998, 2002 ja 2004.

Karttunen on toiminut pelinjohtajana Jyväskylän Lohessa miesten Suomensarjassa (2005–2006), Jyväskylän Kirissä miesten Superpesiksessä (2010–2011), Kirittärissä naisten Superpesiksessä (2016–2018) sekä Kankaanpään Mailassa miesten Superpesiksessä (2014–2016 ja 2018–2019).

Jukka Karttusen tytär Venla Karttunen pelaa pesäpalloa pääsarjatasolla Naisten Superpesiksessä Jyväskylän Kirittärien riveissä ja poika Aleksi miesten Suomensarjassa Jyväskylän Lohen riveissä

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Pesäpallon pelinjohtajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Alphaville

Alphaville voi viitata:
 Lemmy Caution – piru mieheksi (myös: Alphaville, ), Jean-Luc Godardin ohjaama elokuva vuodelta 1965
 Alphaville, saksalainen yhtye
 Alphaville (São Paulo), kaupunginosa São Paulossa Brasiliassa, myös kaupunkikehityskonsepti
 Alphaville, Kuvitteellinen kaupunki pelissä The Sims Online 
 Alphaville, yhdysvaltalainen, James Jacksin  ja Sean Danielin 1990-luvun alussa perustama elokuvien tuotantoyhtiö 
 FT Alphaville, Financial Timesin blogi

Katso myös
 Villealfa, suomalainen, Mika ja Aki Kaurismäen 1980-luvulla perustama elokuvien tuotanyoyhtiö
Pedro Fages

Pedro Fages ”El Oso” Beletan (katalaaniksi Pere Fages i Beleta, 1734–1794) oli espanjalainen tutkimusmatkailija ja sotilas. Hän toimi Alta Californian sotilaskuvernöörinä vuosina 1770–1774. Fages myös oli mukana tutkimassa muun muassa San Franciscon lahtea ja San Diegoa. 

Pedro Fagesia on jälkeenpäin käytetty joissakin elokuvissa. Vuonna 1955 ilmestyneessä yhdysvaltalaiselokuvassa Miekalla ja ristillä Fagesin henkilöhahmo oli pääroolissa. Tuolloin häntä näytteli Victor Junco. 

Espanjalaiset tutkimusmatkailijat ja konkistadorit
Espanjalaiset sotilaat
Vuonna 1734 syntyneet
Vuonna 1794 kuolleet
Suomen vahvin nainen

Suomen vahvin nainen  on vuodesta 2000 alkaen järjestetty Suomen vahvin mies -kilpailun rinnakkaiskilpailu, joka on tarkoitettu suomalaisille naisille. Kilpailussa mitellään erilaisissa voimaa mittaavissa lajeissa.

Suomen vahvin nainen -kilpailun voittajat
2000 Katariina Nokua
2001 Heini Koivuniemi
2002 Reetta Touru
2003 Heini Koivuniemi
2004 Kati Luoto
2005 Kati Luoto
2006 Kati Luoto
2007 Kati Luoto
2008 Katariina Nokua
2009 Kirsi Järvi
2010 Kati Luoto
2011 Kati Luoto
2012 Niina Jumppanen
 2013 Kati Luoto
 2014 Hanna Meltoranta
 2015 Kirsi Järvi
 2016 Anna Khudayarov
 2017 Niina Jumppanen
 2018 Annika Eilmann
 2019 Anniina Vaaranmaa
 2020 Salla Romo
 2021 Laura Koskenniemi
 2022 Nelma Nieminen

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen vahvin mies -organisaatio
Voimamiesurheilu
Igis

Igis  (retoromaaniksi Eigias tai Aigias) on kylä ja entinen kunta itäisessä Sveitsissä, Graubündenin kantonissa, Reinin laaksossa, noin 500 - 1 400 metrin korkeudessa. Igis ja Mastrils yhdistyivät Landquartin kunnaksi 1.1.2012.  Kunnan pinta-ala oli 10,9 km² ja vuoden 2008 lopussa kunnan väkiluku oli 7 529.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Igis Sveitsin historiallisessa tietosanakirjassa (saksaksi)

Landquart
Sveitsin kylät
Sveitsin entiset kunnat
Ilkka Oramo

Ilkka Kalevi Oramo (s. 14. elokuuta 1941 Helsinki) on suomalainen musiikkitieteilijä, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän toimi vuodesta 1984 Sibelius-Akatemian sävellyksen ja musiikinteorian osastossa musiikinteorian professorina.

Oramo opiskeli musiikkitiedettä Erik Tawaststjernan ja Carl Dahlhausin johdolla ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1977 aiheenaan Béla Bartókin musiikki. Hän on toiminut muun muassa Suomen Säveltäjät ry:n Sibelius-rahaston hallituksen puheenjohtajana vuosina 1981–1984, Suomen musiikkitieteellisen seuran hallituksen puheenjohtajana vuosina 1985–1989, Avanti!-kamariorkesterin kannatusyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1986–1991 sekä Sibelius-Akatemian musiikintutkimuslaitoksen johtajana vuosina 1987–1989. Vuosina 1989–1992 Oramo oli lisäksi kuusiosaisen Suuren musiikkitietosanakirjan päätoimittaja.

Ilkka Oramo oli vuosina 1965–1979 naimisissa pianisti ja pianopedagogi Liisa Pohjolan kanssa, ja heidän poikansa Sakari Oramo on tunnettu kapellimestari.

Julkaisuja
 Jean Sibelius: Kuvaelämäkerta. 1965.
 Modaalinen symmetria: Tutkimus Bartókin kromatiikasta 1977. (Väitöskirja.)

Suomennoksia
 Stravinski, Igor: Musiikin poetiikka. 1968.
 Dahlhaus, Carl: Musiikin estetiikka. 1980.
 Hanslick, Eduard: Musiikille ominaisesta kauneudesta: Yritys säveltaiteen estetiikan uudistamiseksi. 2014.

Lähteet

Suomalaiset musiikkivaikuttajat
Suomalaiset musiikkitieteilijät
Sibelius-Akatemian professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikael Backlund

Mikael Backlund (s. 17. maaliskuuta 1989 Västerås, Ruotsi)  on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Calgary Flamesissa. Hän osaa pelata sekä keskellä että laidassa. Backlundin vahvuuksiin kuuluu liike ja pelisilmä. Hän on hyvä aloittaja ja kahden suunnan hyökkääjä.

Ura
Backlund on Västerås IK:n kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2005–2006 HockeyAllsvenskanissa, jolloin vasta 16-vuotias Backlund sai tililleen 12 ottelua. Kaudella 2006–2007 hän pelasi 18 miesten peliä, mutta kausi jäi lyhyeksi polvivamman takia ja Backlund pelasi loppukevään lähinnä Västeråsin junioreissa. Kesällä 2007 Calgary Flames varasi Backlundin ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana.

Kauden 2007–2008 Backlund pelasi Västeråsissa. Hän teki kauden jälkeen kolmen vuoden tulokassopimuksen Flamesin kanssa. Backlundin kausi 2008–2009 alkoi vielä lainalla Västeråsissa, mutta hän siirtyi Flamesin organisaatioon nuorten MM-kilpuilujen jälkeen. Backlund pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 8. tammikuuta 2009 New York Islandersia vastaan. Loppukausi kului kuitenkin WHL-joukkue Kelowna Rocketsissa. Backlund voitti Rocketsissa WHL:n mestaruuden ja hän oli pudotuspelien paras maalintekijä 13 osumallaan. Hänet valittiin myös CHL:n viikon pelaajaksi 21. huhtikuuta 2009.

Backlund pelasi kauden 2009–2010 kokonaan Flamesin organisaatiossa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan vielä farmijoukkue Abbotsford Heatissa, mutta pääsi pelaamaan myös 23 NHL-ottelua tehoin 1+9=10. Backlund teki ensimmäisen NHL-maalinsa 28. tammikuuta 2010 Phoenix Coyotesia vastaan. Ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 2010–2011 hän teki 73 runkosarjaottelussa tehot 10+15=25.

Maajoukkue

Backlund kuului ikäkausimaajoukkueiden vakionimiin. Hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007. Vuonna 2007 Backlund voitti pronssia ja hän voitti turnauksen maalipörssin kuudella osumallaan. Backlund pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009. Hän voitti molemmista hopeaa. Backlund oli vuoden 2009 kisoissa Ruotsin paras maalintekijä viidellä osumallaan.

Aikuisten MM-kilpailuista Backlundilla on kultaa 2018, hopeaa 2011 sekä pronssia 2010 ja 2014.

Muuta
Backlundin eno on entinen Ruotsin maajoukkueessakin pelannut jalkapalloilija Gary Sundgren. 

Backlund on suomalaistaustainen. Hänen isovanhempansa ovat kotoisin Tampereelta.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Calgary Flamesin pelaajat
Calgary Flamesin varaamat pelaajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Ystävyydenpuisto (Moskova)

Ystävyydenpuisto () on puisto Moskovan pohjoisosassa Leningradin valtatien varrella. Puistossa on runsaasti Moskovan kaupungin lahjaksi saamia veistoksia, muun muassa Antti Neuvosen teos Rauhan lapset, jonka Helsingin kaupunki lahjoitti Moskovan kaupungille 1990. Lähellä sitä on Unkarin ja Neuvostoliiton ystävyyden patsas vuodelta 1976. Puistoa on sanottu lahjaveistosten häätöpaikaksi. Se on kuitenkin kaunis ja hyvin hoidettu puisto.

Puisto on perustettu 1957, jolloin Moskovassa pidettiin Maailman nuorison ja ylioppilaiden VI maailmankonferenssi. Osallistujat istuttivat puistoon 3 000 puuta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Moskovan puistot
Veistospuistot
Iroquois Theatren palo

Iroquois Theatren palo oli 602 kuolonuhria vaatinut tulipalo 30. joulukuuta 1903 Chicagossa. Se oli kuolleitten määrällä mitaten tuhoisin rakennuspalo Yhdysvaltain historiassa. Kaksi kolmasosaa menehtyneistä oli naisia ja lapsia.

Iroquois Theatre -teatteri, jota pidettiin "täysin palovarmana", sijaitsi West Randolph Streetillä Chicagon North Sidellä. Onnettomuusiltana kaikki 1 724 paikkaa olivat täynnä ja seisomapaikoilla oli 200 lisää. Kipinästä syttyneet verhot paloivat nopeasti, minkä jälkeen satoja tukehtui palokaasuihin. Toiset tallautuivat paniikissa pakoa yrittäneiden jalkoihin. Huolimatta uloskäyntien sulkemisesta ja selkeistä laiminlyönneistä ketään ei asetettu vastuuseen palon jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Chicagon historia
Tulipalot Yhdysvalloissa
1900-vuosikymmenen tulipalot
Vuoden 1903 onnettomuudet
Tulipalot teattereissa ja elokuvateattereissa
Granada CF

Granada Club de Fútbol on espanjalainen jalkapalloseura Granadasta Andalusiasta. Sen edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.

Seura perustettiin nimellä Club Recreativo Granada vuonna 1931. Seuran joukkue on pelannut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa kaikkiaan 23 kautta vuosina 1941–1945, 1957–1961, 1966–1967, 1968–1976 ja 2011–2017. Parhaimmillaan se sijoittui sarjan kuudenneksi kausina 1971–1972 ja 1973–1974. Viimeisimmän korkeimmalta sarjatasolta putoamisen jälkeen Granada pelasi enimmäkseen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä, mutta käväisi 2000-luvun alussa talousvaikeuksien vuoksi myös Tercera Divisiónissa. Kausina 2009–2011 joukkue saavutti kaksi peräkkäistä sarjanousua ja nousi Segunda B:stä Primeraan, jossa se pelaa kaudella 2011–2012 ensimmäistä kertaa 35 vuoteen. Espanjan cupissa eli silloisessa Copa del Generalísimossa Granada ylsi vuonna 1959 loppuotteluun, jossa se hävisi Barcelonalle maalein 4–1.

Seuran organisaatiomuoto muutettiin kesällä 2009 niin sanotuksi urheiluosakeyhtiöksi (sociedad anónima deportiva), jonka pääomistajaksi tuli italialainen Pozzon perhe, joka omistaa myös Udinesen.

Pelaajat 
Tilanne 11. elokuuta 2022.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seuran sivusto 

Espanjalaiset jalkapalloseurat
Granadan urheilu
Luettelo Kauhajoen Karhussa pelanneista koripalloilijoista

Tämä on luettelo Kauhajoen Karhun miesten edustusjoukkueessa Korisliigaa tai koripallon I-divisioonaa vähintään yhden ottelun pelanneista koripalloilijoista. Taulukon ottelumäärät päivitetty kauden 2016–2017 jälkeen.

Kauhajoen Karhussa pelanneet
Sanaan kansainvälinen lentoasema

Sanaan kansainvälinen lentoasema ()  on Jemenin pääkaupunkia palveleva kansainvälinen lentoasema. Lentoasema sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Sanaasta ja se toimii solmukohtana maan kansalliselle lentoyhtiölle Yemenialle. Lentoasemalla on yksi 3,3 kilometriä pitkä ja 45 metriä leveä kiitotie, joka on varustettu ILS-lähestymisjärjestelmällä.

Lentoasema tunnetaan myös nimellä El Rahaban kansainvälinen lentoasema.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sana'a Intl, Yemen – Airport – Great Circle Mapper
SANAA INTL – OYSN – World Aero Data

Jemenin lentoasemat
Sanaa
Kent Karlsson

Kent Karlsson (s. 25. marraskuuta 1945) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.

Ura pelaajana

Karlsson aloitti pelaajauransa IFK Eskilstunassa 1963, mutta teki lopullisen läpimurtonsa Åtvidabergissä 1970-luvulla. Hän kuului joukkueensa avainpelaajiin, kun ÅFF voitti kaksi peräkkäistä Ruotsin mestaruutta 1972 ja 1973. Toisen mestaruuskauden jälkeen Karlsson nous Ruotsin maajoukkueeseen ja oli mukana MM-kisoissa 1974 ja 1978. Hänet valittiin Ruotsin parhaaksi jalkapalloilijaksi 1975.

Karlsson jätti ÅFF:n 1976 ja palasi Eskilstunaan, jossa lopetti uransa 1980.

Meriitit pelaajana

 Ruotsin mestaruus (2): 1972, 1973
Hopeaa (2): 1970, 1971
 Ruotsin cup (2): 1970, 1971
Hopeaa: 1973
 MM-2.kierros: 1974
 MM-1.kierros: 1978
 Guldbollen: 1975

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Karlsson on tehnyt pitkän uran valmentajana. Hän aloitti vuonna 1981 IK Bragen päävalmentajana ja luotsasi debyyttikaudellaan seuran Allsvenskanissa neljänneksi, mikä on seuran paras sijoitus. Hän siirtyi 1983 norjalaisen Brynen päävalmentajaksi, mutta palasi Ruotsiin jo 1985. Hänestä tuli IFK Norrköpingin päävalmentaja ja menestystä tuli. Karlssonin johdolla seura oli Allsvenskanissa hopealla 1987, voitti seuraavana vuonna cupin mestaruuden ja kaudella 1989 Ruotsin liigamestaruuden 23 vuoden tauon jälkeen. Mestaruuskauden jälkeen Karlsson siirtyi Norjaan, jossa valmensi Kongsvingeriä yhden kauden. Parhaaksi saavutukseksi jäi cupin välieräpaikka.

Kongsvingeristä Karlsson siirtyi tanskalaisen Lyngby BK:n päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura sijoittui heti kaudella 1991 Tanskan liigassa hopealle ja 1992 tuli mestaruus. Mestaruuskauden jälkeen Karlsson jätti seuran ja valmensi kaudella 1993 Örebrota. Hän palasi vanhaan seuraansa IFK Norrköpingiin kaudeksi 1995 ja valmensi tämän jälkeen IK Sleipneriä. Heinäkuussa 1997 hän palasi Tanskaan siirtyen FC Kööpenhaminan päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran liigassa kolmanneksi ja jätti tehtävänsä syyskuussa 1998 kehnon alkukauden vuoksi. Hän palasi Sleipneriin jälleen vuonna 2000 ja kesällä 2001 jälleen FC Kööpenhaminaan. Toinen pesti seurassa jäi kuitenkin vieläkin lyhyemmäksi hänen erottua tehtävistään jo elokuussa.

FCK-pestinsä jälkeen hän on valmentanut Superettanissa. Parhaaksi saavutukseksi on jäänyt Ruotsin cupin finaalipaikka Åtvidabergin kanssa 2005. Division 1:ssa pelaavan IK Sleipnerin päävalmentajaksi hän palasi kaudeksi 2010.  Karlsson jätti tehtävänsä jo heinäkuussa 2010.

Meriitit valmentajana

 Ruotsin mestaruus: 1989
Hopeaa: 1987
 Ruotsin cup: 1988
Hopeaa: 2005
 Tanskan mestaruus: 1992
Hopeaa: 1991

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
KHL Medveščak Zagreb

KHL Medveščak Zagreb on kroatialainen jääkiekkojoukkue, jonka kotikaupunki on maan pääkaupunki Zagreb. Joukkue pelaa Itävallan pääsarjassa Erste Bank Eishockey Ligassa.

Historia
KHL Medveščak Zagreb pelasi perustamisvuodesta 1961 Jugoslavian liigassa vuoteen 1991 asti, jolloin Jugoslavia hajosi ja Kroatia itsenäistyi. Nykyään joukkue pelaa Itävallan monikansillisessa Erste Bank Eishockey Ligassa. KHL Medveščak Zagreb on pelannut siitä asti Kroatian pääsarjaa, Prvenstvo Hrvatske u hokeju na ledua. Joukkue pelasi vuosina 2007–2009 myös Slovenian liigaa ja vuodet 2009–2013 KHL Medveščak Zagreb pelasi Itävallan Österreichische Eishockey-Ligassa. Kaudelle 2013–2014 joukkue liittyi KHL-liigaan. Joukkue pelasi viimeisen kautensa KHL-liigassa kaudella 2016–2017.

Saavutukset
 Kroatian liigan mestaruus: vuosina 1995, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018
 Jugoslavian liigan mestaruus: vuosina 1989, 1990, 1991

Joukkue kaudella 2019–2020

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Danijel Kolombo 
 Apuvalmentaja: Bruno Bregant 
 Apuvalmentaja: Marko Sertic 
 Toimitusjohtaja: Markoantonio Belinić 
 Joukkueenjohtaja: Dragutin Ljubic

Lähteet 
 Joukkueen viralliset kotisivut

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kroatialaiset jääkiekkoseurat
Medvescak Zagreb
Vuonna 1961 perustetut urheiluseurat
President’s Trophy (Suomi)

President’s Trophy on jääkiekkoliiton kunniapuheenjohtajan Kai Hietarinnan lahjoittama erikoispalkinto, joka myönnetään jääkiekon parissa ansiokkaasti vaikuttaneelle henkilölle.

President’s Trophy -voittajat 

 1993–1994 –  Jari Kurri
 1994–1995 –  Timo Jutila
 1995–1996 –  Hannu Virta
 1996–1997 –  Jarmo Myllys
 1997–1998 –  Teemu Selänne
 1998–1999 –  Saku Koivu
 1999–2000 –  Esa Tikkanen
 2000–2001 –  Raimo Helminen
 2001–2002 –  Janne Ojanen
 2002–2003 – ei jaettu
 2003–2004 –  Päivi Halonen
 2004–2005 –  Ville Peltonen
 2005–2006 –  Erkka Westerlund

 2006–2007 – ei jaettu
 2007–2008 – ei jaettu
 2008–2009 –  Sami Kapanen
 2009–2010 –  Janne Ojanen
 2010–2011 –  Mikael Granlund
 2011–2012 –  Mikko Koivu
 2012–2013 –  Antti Raanta
 2013–2014 –  Teuvo Teräväinen
 2014–2015 –  Ville Nieminen
 2015–2016 –  Jesse Puljujärvi
 2016–2017 –  Patrik Laine
 2017–2018 –  Riikka Välilä
 2018–2019 –  Kaapo Kakko

Lähteet 

Suomen jääkiekko
Jääkiekkopalkinnot
Liettuan kuningaskunta (1918)

Liettuan kuningaskunta () oli lyhytaikainen perustuslaillinen monarkia, joka syntyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen Liettuan ollessa Saksan keisarikunnan alaisuudessa. Liettuan neuvosto julisti Liettuan itsenäiseksi 16. helmikuuta 1918, muttei pystynyt luomaan toimivaa hallitusta maassa olleiden saksalaisten joukkojen läsnäolon johdosta. Saksa antoi lukuisia ehdotuksia neuvostolle Liettuan liittämisestä Saksaan tai Preussiin. Liettualaiset vastustivat tätä perustamalla oman kuningaskuntansa. 4. kesäkuuta 1918 liettualaiset tarjosivat kuningaskunnan valtaistuinta saksalaiselle Urachin herttualle Wilhelmille. Hän hyväksyi tarjouksen 11. heinäkuuta 1918 ja otti itselleen hallitsijanimen Mindaugas II. Hän ei kuitenkaan koskaan vieraillut Liettuassa. Wilhelmin hyväksyminen kuninkaaksi aiheutti kiistaa Liettuan neuvostossa ja jakoi sen kahtia. Ennen Saksan antautumista 11. marraskuuta 1918 Wilhelm luopui kruunusta 2. marraskuuta 1918. Kuningaskunnan jälkeen Liettuasta tuli tasavalta.

Katso myös
Liettuan historia
Suomen kuningaskuntahanke
Puolan kuningaskunta (1916)
Kuurinmaan ja Semigallian herttuakunta (1918)
Baltian yhdistynyt herttuakunta

Lähteet

Liettuan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
1918
Jón Gnarr

Jón Gnarr Kristinsson (alun perin Jón Gunnar Kristinsson, 2. tammikuuta 1967 Reykjavík, Islanti) on islantilainen koomikko, näyttelijä ja poliitikko. Jón oli Reykjavíkin pormestari 2010-2014. Hän muutti virallisesti toisen etunimensä Gunnarin äitinsä hänestä lapsena käyttämään muotoon Gnarr vuonna 2005. Hän on naimisissa Jóhanna ”Jóga” Jóhannsdóttirin kanssa, ja heillä on viisi lasta.

Koomikko
Jón on koomikkokaksikko Tvíhöfðin entinen jäsen, joka on esiintynyt kahdessa suositussa stand-up-koomikkoshow’ssa kotimaassaan. Hän myös isännöi televisio-show Gnarrenburgia puolen vuoden ajan. Suomessa Yleisradion FST5-kanava esitti Yövuorossa-televisio-ohjelman, jossa Jón esittää huoltoaseman vuoropäällikköä.
FST5 esitti myös jatkosarjat Päivävuorossa ja Vankilavuorossa sekä pitkän elokuvan Herra Bjarnfreðarson.

Poliitikko
Jón on toiminut Besti flokkurinin (”Paras puolue”) johtohahmona. Puolue on perustettu protestiksi Islannin poliitikkoja ja pankkeja vastaan, jotka heidän mukaansa ovat tuhonneet maan talouden. Puolue hakee politiikan siivousta ja keskittymistä ympäristöasioihin. Jónin johdolla puolue voitti Reykjavíkin paikallisvaalit 30. toukokuuta 2010 saatuaan 34,7 % annetuista äänistä, mitä Reykjavíkin yliopiston valtiotieteen professori Olafur Hardarsson pitää maan historiassa ennennäkemättömänä ilmiönä.

Kirjat
Miðnætursólborgin, 1989
Plebbabókin, 2002

Lähteet

Islantilaiset näyttelijät
Islantilaiset poliitikot
Koomikot
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Zaslauje

Zaslauje () eli Zaslavl () on Minskin alueella Valko-Venäjällä sijaitseva pääkaupunki Minskin luoteinen esikaupunki ja pääkaupunkia ympäröivän Minskin piirin (raion) suurin taajama. Vuoden 2009 väestönlaskennan aikaan kaupungissa asui 14 202 henkeä.

Valko-Venäjän presidentin virka-asunto sijaitsee Zaslaujessa.

Liikenne  

Minskistä luoteeseen Maladzetšnaan vievä junanrata kulkee Zaslaujen läpi, ja Minskin lähiliikenteen junat pysähtyvät kaupungissa muun muassa Belarus-asemalla, sekä tätä edeltävällä ja seuraavalla seisakkeella. Minskistä kaupunkiin pääsee sujuvasti myös P28-kantatietä pitkin; matkaa on maanteitse Minskin kehätieltä M9 vain 14 ja Minskin keskustasta 24 kilometriä.

Nähtävyydet 

Zaslaujen kantakaupungin luoteispuolella, kantatie P28:n länsipuolella on toisen maailmansodan linnoitusratkaisuja ja kalustoa ulkoilmassa esittelevä Stalinin linjan ulkomuseo (), jossa esitellään monipuolisesti myös Valko-Venäjän armeijan uudempaa varustusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lyhyt kuvaus kaupungista (garady.org)  
 Zaslaujen kaupungista & kantakaupungin kartta  (dorogiby.info)
 Wikimapia karttalinkki kaupunkiin, kohteiden selitykset pääosin  tai 
 Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию -  Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja aikatauluineen - Zaslaujessa sijaitsevan Balarus-aseman aikataulut (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) 
 Minskin piirin viralliset sivut  tai 
 Maakunnan viralliset Minskin piirin sivut  
 Valokuvia Zaslaujen kaupungista (razima.org) 
 Valko-Venäjän Ilmatieteen laitoksen sääennuste Minskiin 
 Toisen lähteen sääennuste Zaslaujen kaupunkiin 
 The Historical and Cultural Complex "Stalin`s line"  
 Stalinin linjan ulkomuseon alueen kartta ja valokuvia  
 Stalinin linjan ulkomuseon valokuvia 
 Linnoituskuvia Stalinin linjan ulkomuseon alueelta
 Toinen  Stalinin linjan museoon liittyvä linkki 

Minskin alueen kaupungit
Minskin piiri