joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sverre Valen

Sverre Valen (s. 9. toukokuuta 1925 Levanger) on norjalainen kuoronjohtaja.

Valenin isä oli adventistipastori. Perhe muutti useita kertoja Valenin lapsuuden ja nuoruuden aikana. Valen aloitti musiikin soittamisen 11-vuotiaana saatuaan pianon. Häntä opetti pianonsoitossa Inge Rolf Ringnes, minkä lisäksi hän sai oppitunteja trumpetin-, sellon- ja viulunsoitossa. Lauluopetusta hänelle antoi Edvard Griegin ystävä Marie Irgens. Valen alkoi parikymppisenä opiskella musiikkia Oslon musiikkikonservatoriossa. Vuonna 1952 hän meni naimisiin laulupedagogi Mary Johannessenin kanssa; pariskunta asettui vuonna 1956 Sandefjordiin.

Valen perusti Sandefjord Jentekorin 1956, Bel Canto-koretin 1961, Valen-koretin 1964 ja Valens Solistensemblen 1985. Hän on kiertänyt kuorojensa kanssa laajalti kansainvälisesti. Valen on voittanut lukuisia palkintoja, kuten ensimmäisen sijan BBC:n Let the Peoples Sing -kuorokilpailussa vuonna 1969. Toiset palkinnot hän sai siinä vuosina 1988 ja 1989. Vuonna 1974 Valen sai Valen-koretin kanssa Spellemann-palkinnon. Sandefjord Jentekorin kanssa hän voitti viisitoista kertaa Norsk Rikskringkastingin kansalliset kuorokilpailut. Wienin musiikin Weltjugendfestissä Valen saavutti voitot vuosina 1979 ja 1990. Vuonna 1999 Valen nimettiin "vuosisadan sandefjordilaiseksi" kulttuurin kategoriassa. Hän on vuodesta 1992 Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari. Hänellä on myös Pyhän Olavin mitali (1981).

Valenin adventistinen vakaumus on ollut tärkeässä roolissa hänen elämässään, ja hän perustikin vuonna 1984 adventistikuoron, jonka johtamista hän yhä jatkoi Valens Solistensemblen lopetettua toimintansa vuonna 2000.

Lähteet 

Norjalaiset kuoronjohtajat
Vuonna 1925 syntyneet
Elävät henkilöt
Pekka Tuukkasen katoaminen

Pekka Tuukkanen (1963 – kadonnut 2004) oli perholainen eläkeläismies, joka katosi 26. heinäkuuta 2004. Hän oli viettänyt iltaa Kinnulan Hiilingissä, mutta poistunut ja lähtenyt kävelemään kotiaan päin, vaikka kävelymatkaa olisi ollut yli 40 kilometriä. Katoamista on tutkittu tappona. Ensisijaisena tutkintalinjana on KRP:ssa pidetty epäillyn henkirikoksen yhteyttä Mazda 626 -merkkisen auton polttamiseen Perhon Kellokoskella 27. heinäkuuta 2004 noin kello 23.40. Motiiviksi on epäilty henkirikoksen todisteiden hävittämistä. Mazda 626:n ohella tapaukseen on kuitenkin epäilty liittyvän harmaan Honda Accord -merkkisen auton, johon oli kohdistettu luvaton käyttöönotto Alavetelissä heinäkuun alussa 2004 ja joka löydettiin kaksi viikkoa Tuukkasen katoamisen jälkeen poltettuna.

Tuukkanen katosi Perhon ja Kinnulan väliseltä maantieltä, ja viimeisen näköhavainnon teki Tuukkasen tunnistanut kuorma-autonkuljettaja 26. heinäkuuta 2004 noin kello 5.30.

Vuonna 2010 julkaistiin Tuukkasta käsittelevä Kadonneet-sarjan jakso. Vuonna 2011 Tuukkasen katoamiseen liittyen vangittiin kaksi kokkolalaismiestä, jotka kuitenkin vapautettiin sittemmin. Tutkinnassa saavutettiin tieto siitä, että epäillyt miehet olivat osallistuneet Tuukkaselle kyydin tarjonneeksi epäillyn Honda Accord -merkkisen auton polttamiseen.

Pihtiputaan tappo 
Pihtiputaan Muurasjärvellä tehtiin syksyllä 2020 tappo, jonka oikeuskäsittelyn yhteydessä kaksi todistajaa kertoi 54-vuotiaan uhrin aiemmin tunnustaneen olleensa mukana autossa, jonka kyydissä Tuukkasenkin epäiltiin olleen ennen katoamistaan. Muurasjärven taposta tuomittiin kaksi miestä, minkä lisäksi miehen pahoinpitelyyn osallistunut nainen sai lievemmän tuomion. Todistusten mukaan tämä nainen oli ollut auton kuljettaja. Autoseurueeseen oli lausuman mukaan kuulunut lisäksi kaksi kokkolalaismiestä, jotka olisivat surmanneet Tuukkasen ja kätkeneet ruumiin. Pihtiputaan henkirikoksen oikeuskäsittelyssä esiin tuodut miehet olivat kuitenkin eri henkilöitä kuin vuonna 2011 vangituiksi tulleet miehet.

KRP:sta kerrottiin saman kertomuksen tulleen poliisin tietoon jo aiemmin ja olleen selvittelyn kohteena ennen oikeudenkäyntiä. Pihtiputaalla henkirikoksen uhrina kuollut mies oli poliisin mukaan kertonut Tuukkasen tulleen haudatuksi 150 metrin päähän tiestä. Uhri oli Keskisuomalaisen mukaan osoittanut todistajalle Tuukkasen hautapaikan ja kertonut auton polttamisen johtuneen todisteiden hävittämispyrkimyksestä. Maastossa on suoritettu ruumiskoiran avustamia Tuukkaseen liittyviä etsintöjä, jotka ovat jääneet tuloksettomiksi.

KRP:n mukaan Tuukkasen katoamistapauksen selvittämistä jatketaan murhanimikkeellä, mikäli epäilty henkirikos ehtisi tapon nimikkeellä vanheta (vanhenemisaika 20 vuotta) eikä asiaan ole saatu sitä ennen selvyyttä.

Lähteet 

Suomalaiset katoamistapaukset
2004
Kinnula
Perho
Maailman Evankelinen Allianssi

Maailman Evankelinen Allianssi () on evankelisten kristittyjen kansainvälinen järjestö. WEA on perustettu vuonna 1846 ja toimii nykyisin 143 maan kirkkojen verkostona. WEA:n jäsenkirkkojen piiriin kuuluu yli 600 miljoonaa evankelista kristittyä. Järjestön pääsihteerinä ja toimitusjohtajana toimii Thomas Schirrmacher.

Maailman Evankelisen Allianssin juuret ovat vuonna 1846 perustetussa Evangelical Alliance-järjestössä. Järjestö perustaa oppinsa ja tunnustuksensa evankeliseen Raamatun tulkintaan. Järjestön toimintaa hallitaan sääntöjen ja yleiskokouksessa tehtyjen päätösten mukaisesti. Järjestö on luonteeltaan kirkkopohjainen ja sen jäseniä ovat 9 alueellista ja 143 kansallista järjestöä. Lisäksi järjestöön kuuluu yksilöjäseniä, asetettuja komiteoita sekä verkostoja.

Yleiskokoukset 
 1951 Amsterdam, Alankomaat 4.–11. elokuuta
 1953 Clarens, Sveitsi, 27.–31. heinäkuuta
 1956 Rhode Island, Yhdysvallat, 27.–31. elokuuta
 1962 Hongkong, 25. huhtikuuta – 2. toukokuuta
 1968 Lausanne, Sveitsi, 4.–10. toukokuuta
 1974 Château d'Oex, Sveitsi, 25.–29. heinäkuuta
 1980 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta, 24.–28. maaliskuuta
 1986 Singapore, 23.–27. kesäkuuta
 1992 Manila, Filippiinit, 21.–26. kesäkuuta
 1997 Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia, Kanada, 8.–15. toukokuuta
 2001 Kuala Lumpur, Malesia, 4.–10. toukokuuta
 2008 Pattaya, Thaimaa, 25.–30. lokakuuta
 2019 Jakarta, Indonesia, 7.–14. marraskuuta

Johtajat 
 1951–1953:  Roy Cattell & J. Elwin Wright 
 1953–1958:  A.J. Dain & J. Elwin Wright 
 1958–1962:  Fred Ferris
 1962–1966:  Gilbert Kirby
 1966–1970:  Dennis Clark
 1970–1971:  Gordon Landreth 
 1971–1975:  Clyde Taylor 
 1975–1980:  Waldron Scott 
 1981:  Wade Coggins 
 1982–1992:  David M. Howard 
 1992–2001:  Agustin Vencer
 2002–2004:  Gary Edmonds 
 2005–2014:  Geoff Tunnicliffe
 2015–2021:  Efraim Tendero 
 2021–  Thomas Schirrmacher

Katso myös 
 Evankelikalismi
 Euroopan Evankelinen Allianssi
 Suomen Evankelinen Allianssi

Lähteet 

Evankelioimisliike
Kansainväliset järjestöt
Abraasio (hammaslääketiede)

Abraasio on karieksesta johtumatonta hampaiden kulumista, joka tyypillisesti johtuu hampaiden ja ulkoisen objektin vuorovaikutuksesta. Yksi tälläinen abraasion aiheuttaja voi olla liiallinen hampaiden harjaus.

Lähteet 

Lääketiede
Eveline Saalberg

Eveline Saalberg (s. 30. heinäkuuta 1998) on alankomaalainen pikajuoksija.

Saalberg juoksi Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 toisen osuuden Alankomaiden hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. LIsäksi hän juoksi alkuerissä 4 × 400 metrin sekaviestissä, jonka loppukilpailussa Alankomaat sai toisella kokoonpanolla hopeaa. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän juoksi Münchenin EM-kilpailuissa avausosuuden kultaa voittaneessa Alankomaiden 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. 400 metrillä hän karsiutui välierissä.

Saalberg voitti Alankomaiden-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa 2019.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet ja huomautukset 

Alankomaalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Dir (Pakistan)

Dir on kaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinsissa. Historiallisesti se oli Dirin ruhtinaskunnan pääkaupunki. Vuonna 2017 Dirin asukasluku oli 44 165.

Maantiede

Dir sijaitsee Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinsissa Ylä-Dirin piirikunnassa Dirjoen pohjoispuolella. Dirjoki on Panjkoran sivujoki. Lähialue on Dirin ja Panjkoran laaksoa. Laaksot ovat hedelmällisiä ja niillä viljellään esimerkiksi hedelmiä. Vuortenrinteiltä saadaan myös puuta. Malakandin kaupunki sijaitsee noin 110 kilometriä Diristä etelään.

Historia
Dirin perustajana pidetään Mulla Ilyasia eli Akhund Babaa, joka eli 1600-luvulla. Häntä pidetään myös Dirin ruhtinaskunnan hallitsijasuvun perustajana. Myös viereisten Swatin, Ambin ja Chitralin hallitsijat katsoivat polveutuvansa hänestä. Dir oli Dirin ruhtinaskunnan pääkaupunki vuoteen 1969 saakka, jolloin Dir, Chitral ja Swat liitettiin hallinnollisesti suoraan osaksi Länsi-Pakistania heinäkuussa 1969, mikä päätti ruhtinaskunnan tarinan.

Väestö
Dirin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 44 165. Paikalliset ovat pääasiallisesti Jusafzai-heimon paštuja.

Lähteet

Pakistanin kaupungit
Swatin ruhtinaskunta

Swatin ruhtinaskunta oli entinen valtio nykyisen Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinsissa. Swat käsitti suurin piirtein Swatjoen valuma-alueen. Swatilla oli oma hallitsijansa vielä Pakistanin itsenäistyttyä, kunnes se liitettiin suoraan Pakistanin hallinnon alaisuuteen vuonna 1969.

Maantiede
Swatin ruhtinaskunta sijaitsi nykyisen Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinsissa. Alue kässitti suurin piirtein Swatjoen valuma-alueen. Joen yläjuoksu eli Swat Kohistan on vuoristoseutua. Alajuoksu eli Kuz on puolestaan hedelmällistä alluviaalitasankoa.

Historia
Pääosin Jusafzaista koostuneet paštut saapuivat Swatin alueelle suurin piirtein 1500-luvulla ja korvasivat alueen aikaisemmat dardilaiset tai muut alkuperäisasukkaat, joita myöhemmin on enää vain Swat Kohistanin vuoristoseudulla. Aluetta hallitsivat muodollisesti valtakunnat, kuten suurmogulit ja Dorranit, joskin todellista valtaa keskushallinnolla ei ollut Kabuljoen pohjoispuolella. Swat oli esimerkiksi yksi mogulien vastaisen raušanija-liikeen keskuksista.

1800-luvun alussa oli alkanut Sajjid Ahmadin johtama mudžahid-liike. Sajjid Ahmad kuoli vuonna 1831 ja yksi hänen seuraajistaan oli Akhund Abd al-Ghafur, josta vuonna 1835 tuli Swatin uskonnollinen johtaja. Saidu Sharifista tuli hänen keskuksensa, ja myöhemmin tärkeä paikallisten muslimien pyhä paikka. Britit ulottivat valtansa Peshawariin vuonna 1849, mutta he eivät vielä hallinneet Swatia tai alueen muita pikkuvaltioita. Swatissa maallista valtaa piti arvonimellä Padišah Sajjid Akbar. Hänen kuollessaan vuonna 1857 vallassa seurasivat hänen kaksi poikaansa. Uskonnollinen valta periytyi puolestaan vuonna 1877 kuolleen al-Ghafurin suvussa.

Brittiläinen Intia tunnusti Swatin aseman ruhtinaskuntana vuonna 1917. Vuonna 1926 Miyangul Šahzada Abd al-Wadud, al-Ghafurin jälkeläinen, syrjäytti maallisena hallitsijana Sajjid Akbarin jälkeläiset. Brittiläisen Intian hallinto tunnusti hänet hallitsijana arvonimellä Wali. Hallitsijana hän laajensi Swatin alueita pohjoiseen kohti Swatin Kohistania, sekä kohti Bunerin aluetta. Vuonna 1949 vbaltaan nousi hänen poikansa  Miyangul Jahanzib. Intian jaon yhteydessä Swatista oli tullut osa Pakistania, joskin sen hallitsija sai jatkaa itsenäistä sisäpolitiikkaa yhdessä osittain vaaleilla valittavan neuvoston kanssa. Viimein vuonna 1969 Swat liitettiin hallinnollisesti suoraan Pakistaniin.

Lähteet

Pakistanin historia
Aasian entiset valtiot
Rinoplastia

Rinoplastia on lääketieteellinen termi, jolla viitataan ulkonenän korjausleikkaukseen, erityisesti nenän muotoiluun. Toimenpiteellä pyritään korjaamaan nenän ulkomuoto kasvonpiirteisiin sopivaksi. Toimenpide on kirurginen.

Lähteet 

Lääketiede
Menorragia

Menorragia tarkoittaa voimakasta ja pitkittynyttä kuukautisvuotoa, jonka kesto ylittää normaalina pidetyn ajan. Tyypillisesti kuukautiset kestävät 2–8 vuorokautta.

Esiintymisen syitä 

Erilaiset syyt voivat johtaa menorragiaan, mukaanlukien kohdun ja lantion poikkeavuudet; ongelmat maksassa, munuaisissa tai kilpirauhasiin; hormonihäiriöt (estrogeeni ja keltarauhashormoni) sekä kohdunulkoinen raskaus. Myös veren hyytymistä estävien lääkkeiden syönti voi aiheuttaa menorragiaa.

Lähteet 

Lääketiede
Ikäkuulo

Ikäkuuloksi kutsutaan iän myötä heikentynyttä kuuloaistia. Ikäkuulo etenee hitaasti ja symmetrisesti molemmissa korvissa, yleensä ensimmäisenä oireena esiintyy kyvyttömyys kuulla korkeita taajuuksia. Myöhemmin myös puheen erottaminen erityisesti hälyssä voi vaikeutua. Perintötekijät vaikuttavat ikäkuuloon muodostumiseen. Ikäkuulo on yleisin aikuisiän kuulovian aiheuttaja. Ikäkuulo voi vaikuttaa henkilön sosaaliseen elämään negatiivisesti ja hankaloittaa tavanomaista elämää.

Esiintyvyys 
Kuuloliiton mukaan kolmasosalla 65-vuotta täyttäneistä on todettu kuulon alenemaa. Tämän lisäksi kahdella kolmesta yli 75-vuotialla voi esiintyä vastaavia ongelmia. Ikääntyneiden kuulo-ongelmista yli 90% sanotaan olevan ikäkuuloa, jonka taustalla on muutokset korvan ja keskushermoston toiminnassa.

Katso myös
Ikänäkö

Lähteet 

Lääketiede
Gulshan Grover

Gulshan Grover (s. 21. syyskuuta 1955 New Delhi, Intia) on intialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin negatiivisista rooleistaan hindinkielisissä elokuvissa.

Valikoitu filmografia 
 Ram Lakhan (1989)
 Rangeela (1995)
 Yes Boss (1997)
 Viidakkokirja II: Mowgli & Baloo (Rudyard Kipling’s The Second Jungle Book: Mowgli and Baloo, 1997)
 Duplicate (1998)
 Earth (1998)
 Hera Pheri (2000)
 Lajja (2001)
 Kaante (2002)
 Jism (2003)
 Marigold (2007)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Intialaiset näyttelijät
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Leticia Oro Melo

Leticia Oro Melo (s. 5. lokakuuta 1997) on brasilialainen pituushyppääjä. Hän voitti vuonna 2021 Etelä-Amerikan mestaruuden silloisella ennätyksellään 663 cm. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän selviytyi niukasti loppukilpailuun parantaen yhdellä senttimetrillä ennätystään 664:ään. MM-kisojen loppukilpailussa hän saavutti pronssia uudella ennätyksellään 689 cm; hän voitti neljänneksi sijoittuneen hyppääjän yhdellä sekä kaksi seuraavaa hyppääjää kahdella senttimetrillä.

Lähteet 

Brasilialaiset pituushyppääjät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Juhani Maunula

Juhani Maunula (s. 25. helmikuuta 1948 Kymi) on suomalainen arkkitehti, jolla oli vuosina 1980–2012 yhteinen arkkitehtitoimisto Brunow & Maunula vaimonsa Anna Brunowin kanssa. Heille myönnettiin rakennustaiteen valtionpalkinto vuonna 2011 ansioistaan arkkitehtuurin ja hyvän arjen ympäristön kehittämisessä.

Vuonna 2001 Maunula oli yksi Helsingin kaupungin Rakentamisen Ruusu -palkinnon saajista. Perusteluissa todetaan hänen suunnitelleen paljon sosiaalista asuntotuotantoa kovien kustannuspaineiden puristuksessa: ”Hän on niukoista reunaehdoista huolimatta onnistunut pääsemään arkkitehtonisesti hyvään lopputulokseen, joka on tuottanut kestävää ja ajatonta asuntorakentamista. Maunula on toiminut myös asuntosuunnittelun opetustehtävissä Teknillisessä korkeakoulussa ja tätä kautta kantanut vastuuta uudenkin arkkitehtisukupolven kasvattamisesta asuntoarkkitehdeiksi.”

Juhani Maunula valmistui Teknillisen kor­keakoulun arkkitehtiosastolta vuonna 1974. Suunnittelutyönsä ohella hän toimi 1980–1996 asuntosuunnittelun tuntiopettajana ja vs. apulaisprofessorina TKK:n arkkitehtiosastolla sekä vuosina 1996–1999 Helsingin kaupunkikuvaneuvottelukunnan asiantuntijajäsenenä.

Oma toimisto arkkitehtipuoliso Anna Brunowin kanssa syntyi, kun pariskunta voitti Kuusankoskitalon suunnittelukilpailun vuonna 1980. He myivät toimistonsa yli 30 vuoden uran jälkeen vuonna 2012 ruotsalaiselle Swecolle.

Suunnittelutöitä
 Kuusankoskitalo, Kuusankoski, 1985
 Viikin kehitystalo 1991
 asuinkerrostalo, Kellosaarenranta 1, Ruoholahti, Helsinki, 1996
 Teknillisen korkeakoulun Tietotekniikan talo 1998
 Vuosaaren taiteilijatalo, Juhannusruusunkuja 3, Helsinki, 2000
 Vuosaaren Kruunu, kuusi asuinkerrostaloa, Vuosaari, Helsinki, 2000
 asuinkerrostalot, Malmin kauppatie 2–6, Ylä-Malmi, Helsinki, 2000
 HOASin opiskelija-asuntoja mm. Kumpulaan, Viikkiin ja Kamppiin

Lähteet

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Taaksepäin suuntautuva yhteensopivuus

Taaksepäin suuntautuva yhteensopivuus tarkoittaa ominaisuutta käyttöjärjestelmässä, tuotteessa tai teknologiassa, jonka avulla saavutetaan taaksepäin suuntautuva yhteensopivuus vanhentuneiden järjestelmien kanssa, tai yhteensopivuus vanhentuneeseen järjestelmään suunnitellun syötteen kanssa. Jos järjestelmän modifioi sillä tapaa, ettei se anna tehdä taaksepäin suuntautuvaa yhteensopivuutta, silloin toimintatapaa kutsutaan taaksepäin suuntautuvat yhteensopivuuden rikkomiseksi.

Tietokonearkkitehtuuri
Ohjelmistoarkkitehtuuri
Intrakutaaninen

Intrakutaaninen (lyh. i.c tai IC)tarkoitetaan lääketieteessä, jonkin olevan ihonsisäinen. Nimi juonnetaan lääkkeen antoreitistä, suoraan käännettynä "ihon sisään".

Katso myös 
Injektio (lääketiede)

Lähteet 

Lääketiede
Linnanmaan paloasema

Linnanmaan paloasema on Oulun Linnanmaalla sijaitseva uusi paloasema, joka otettiin käyttöön 2. syyskuuta 2021. Raksilassa oleva palolaitos puretaan ja tilalle rakennetaan pienempi paloasema.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Linnanmaan paloasema

Suomen paloasemat
Hypotonia

Hypotonia on lääketieteellinen termi, joka viittaa matalaan verenpaineeseen, velttouteen tai hypotensioon. Hypotonia ei itsessään ole sairaus, vaan potenttiaalisesti monen erilaisen sairauden manifestaatio, jotka vaikuttavat liikehermon hallintaan. Hypotonian vastakohta on hypertonia.

Lähteet 

Lääketiede
Aino Saarinen

Aino Saarinen (s. 1992) on suomalainen tutkija ja dosentti. Hän työskentelee Helsingin yliopistossa yliopistonlehtorina. Saarinen on väitellyt tohtoriksi kolmelta eri tieteenalalta: psykologiasta 2018, lääketieteestä kesällä 2020 ja kasvatustieteestä syksyllä 2020. Väitellessään lääketieteestä 2020 hänestä tuli Suomen nuorin tuplatohtori 27-vuotiaana, edellinen ennätys oli 28-vuotiaana toisen tohtorintutkintonsa suorittaneella Juuso Töylillä.

Väitöskirjakohu 
Aino Saarisen kasvatustieteen väitöskirja aiheutti mediakohun jo ennen ilmestymistään, kun Helsingin Sanomien toimittaja oli ollut kuuntelemassa Saarisen kolmannen väitöskirjan ohjaajan, professori Liisa Keltikangas-Järvisen esitelmää koulutuksen tasa-arvosta. Keltikangas-Järvinen oli viitannut puheessaan Saarisen tulevaan väitöskirjaan. Saarinen ei olisi halunnut antaa haastattelua keskeneräisestä tutkimuksesta, mutta toimittaja oli ilmoittanut, että juttu tehtäisiin, suostuisi Saarinen haastateltavaksi tai ei. Haastattelu julkaistiin sunnuntaina 18.11.2018, ja siinä kritisoitiin digilaitteiden käyttöä opetuksessa ja ilmiöoppimista. Uutisen mukaan ilmiöoppiminen oli yhteydessä merkittävästi heikompiin oppimistuloksiin, kuten myös digilaitteiden käyttö: mitä enemmän oppimiseen käytettiin digilaitteita, sitä heikompia oppimistulokset olivat kaikilla Pisa-testien osa-alueilla. Uutinen aiheutti paljon keskustelua, muun muassa Opetushallituksen pääjohtaja ihmetteli tuloksia. Saarinen kertoi hämmästyneensä saaneensa palautteen määrästä.    

Tutkimustulokset herättivät uudelleen keskustelua syksyllä 2020, kun väitöskirja valmistui. Evoluutiobiologi Tuomas Aivelo kritisoi väitöskirjan laadunvarmistusprosessin poikkeavuuksia. Aivelon mukaan paljon yhteiskunnallista keskustelua jo ennen julkaisuaan aiheuttanut tutkimus jos mikä olisi ansainnut kunnollisen laadunvarmistuksen. Tohtorikoulutettava Antti Moilanen kritisoi Kasvatus-lehdessä julkaistussa kirjoituksessaan väitöskirjan tuloksia. Moilasen mukaan Saarisen käyttämästä aineistosta ei voida tehdä päätelmiä itseohjautuvan oppimisen ja oppimistulosten välisestä yhteydestä.   

Heinäkuussa 2022 Suomen Kuvalehti julkaisi artikkelin Saarisen väitösprosessista. Väitöskirjaan johtopäätöksiä oli pidetty yliopiston käytäväpuheissa turhan lennokkaina, tutkimuksen näyttöä moitittu heikoksi ja Pisa-aineistoa liian ongelmallisena oppimistulosten arviointiin. Helsingin yliopiston psykometriikan yliopisto-opettajana työskennellyt Jari Lipsanen ei kuitenkaan löytänyt Saarisen analyyseistä virheitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aino Saarinen Helsingin yliopiston tutkijaportaalissa

Elävät henkilöt
Suomalaiset tieteilijät
Vuonna 1992 syntyneet
Juuso Töyli

Juuso Töyli on suomalainen tutkija. Hän työskentelee toimitusketjujen johtamisen professorina Turun yliopistossa. Töyli on työskennellyt aikaisemmin tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa sekä professorina Helsingin kauppakorkeakoulussa. Väitellessään vuonna 2002 Töyli oli Suomen nuorin tuplatohtori.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Suomalaiset tieteilijät
Syntymävuosi puuttuu
Jere Koistinen

Jere Koistinen on suomalainen indie-elokuvantekijä ja av-alan yrittäjä.

Jere Koistinen tekee av-tuotantoja omistamassaan varkautelaisessa av-alan yrityksessä Rainy Day Entertainment.

Koistisen ensimmäinen pitkä elokuva Ensitreffit sai ensi-illan elokuvateattereissa 3.3.2017. Koistisen toisessa pitkässä elokuvassa Insite näyttelee muun muassa Eric Roberts. Elokuvan kuvaukset aloitettiin 2019 ja se tulee ensi-iltaan syksyllä 2022.

Filmografia 

 Ensitreffit, 2017
 Insite, 2022

Lähteet 

Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset elokuvatuottajat
Karjalan lapsia

Karjalan lapsia on Toivo Kärjen (1915-1992) Karjala-aiheisia lauluja sisältävä musiikkialbumi, joka ilmestyi syksyllä 2021.  Albumin 12:sta kappaleesta 5 on ensilevytyksiä. Laulusolisteina ovat Mia Leivo (Ylöjärvi)  ja Raimo Salo (Kyyjärvi), sovitukset on tehnyt ja levytykset johtaa Mika Tarkkonen, joka myös soittaa itse harmonikkaa. Muut muusikot ovat Sakari Tervo viulu, Raine Turunen kitara, Pasi Ryökkynen basso, Jani Leskinen rummut ja perkussiot. Tuottaja on Tmi Tarkkonen Mika, äänitykset on tehty Mika Tarkkosen studiolla Liperissä.  Äänityksestä ja miksauksesta vastaa Mika Tarkkonen, masteroinnista  Jsounds/Juha Saarelainen. Ulkoasun on suunnitellut Jaakko Kärki

Projektin taustaa 
Toivo Kärki oli Karjalan ystävä ja tuntija. Hänen äitinsä suku oli Ilomantsista, ja hän tunsi sinne sydämen vetoa, joka vuosien kuluessa laajeni koskemaan koko Karjalaa niin Suomessa kuin rajan takana. Hän sävelsi Karjala-aiheisia kappaleita lähes koko ammattiuransa ajan, ensimmäisen välirauhan aikana 1940. Erityisen paljon niitä syntyi hänen elämänsä loppupuolella 1970- ja 1980-luvulla.

Karjalan lapsia -projekti käynnistyi vuonna 2018 Raimo Salon aloitteesta. Aluksi oli tarkoitus rakentaa se Ilomantsin ympärille, mutta pian nähtiin aiheelliseksi ulottaa aihepiiri koko Karjalaan. Kappale-ehdokkaat valitsi Kalervo Kärki, jolla on hallussaan isänsä nuottijäämistö. Kappaleista oli huomattavaa runsaudenpulaa, ja lopulta päädyttiin ratkaisuun, että painopiste on harvinaisuuksissa ja ennenjulkaisemattomissa kappaleissa, pari tunnetumpaa joukossa. Toteuttajiksi olivat luontevasti tarjolla jo Metsän lumo -albumilla kunnostautuneet Mia Leivo, Raimo Salo ja Mika Tarkkonen, kaikilla pitkäaikainen kokemus Toivo Kärjen musiikista.

Albumin kappaleet 
* :llä merkityt ovat ennenlevyttämättömiä

1.Karjalan lapsia  (1981, san. Vexi Salmi)  Mia Leivo ja Raimo Salo

2.Koitere – Karjalan helmi  (1972, san. Pauli Salonen)  Raimo Salo

3.Kotiseudulle tiedä en mä vertaa  (1972, san. Pauli Salonen)  Mia Leivo

4.Ilomantsin laulu  (1956, san. Evert Kurvinen) *  Raimo Salo

5.Kevät Karjalassa  (1961, san. Reino Helismaa)  Mia Leivo

6.Karjalan kukka  (1981, san. Aappo I. Piippo) *  Raimo Salo

7.Kiitehen joutsen  (1987, san. Jaakko Rugojev) *  Mia Leivo

8.Olin siellä kerran minäkin  (1981, san. Pauli Salonen) *  Raimo Salo

9.Kaunis Karjalan maa  (1982, san. Kyösti Timonen) *  Mia Leivo

10.Karjalan metsäruusu  (1976, san. Tuula Valkama)  Raimo Salo

11.Runon ja rajan tie  (1973, san. Vexi Salmi)  Mia Leivo

12.Balladi Megrin neidosta  (1977, san. Juha Vainio)  Raimo Salo

Lisätietoja 
Kalervo Kärki: Sydämeni sävel - Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa  (Mediapinta, Tampere 2015)  ISBN 978-952-235-888-2

Vuoden 2021 albumit
Josef Miklós

Josef Miklós (1901 – 1990) oli unkarilaissyntyinen Suomessa ja myöhemmin Ruotsissa asunut taidemaalari.

Transsilvaniasta kotoisin ollut Miklós opiskeli Budapestin taidekorkeakoulussa 1925 ja Pariisissa Académie Julianissa 1929–1930. Hän oli myös stipendiaattina Accademia Ungheresessa Roomassa. Miklós asui Suomessa vuosina 1931–1944 ja hän piti oman näyttelyn Salon Strindbergi8ssä 1937 sekä Budapestissa Salon Mübaratissa. Suomessa hän asui talvet Helsingissä ja retkeili kesäisin maalausmatkoilla Saimaalla, Raja-Karjalassa, Suomussalmella ja Paanajärvellä. Miklós osallistui kuudella työllä Venetsian biennaaleen vuonna 1940. Hän siirtyi vuonna 1944 Ruotsiin ja haki sieltä turvapaikkaa. Ruotsissa hänellä oli näyttelyitä muun muassa Galleri S:t Göranissa ja Drakenissa Tukholmassa vuonna 1977. Ruotsissa Miklós teki muun muassa 15 neliömetrin kokoisen öljytemperaseinämaalauksen Spångan siunauskappeliin ja 9 neliömetrin mosaiikkityön Färentunan kunnantalolle. Suomessa Miklósin töihin kuului ravintola Hungarian seinäfreskot Helsingissä. Hänen teoksiaan on Unkarin kansallisgalleriassa Budapestissa.

Lähteet 

Unkarilaiset taidemaalarit
Ruotsalaiset taidemaalarit
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Diggs

Diggs on muun muassa seuraavien yhdysvaltalaisten henkilöiden sukunimi:

 Robert Diggs eli RZA (s. 1969), rap-artisti, musiikkituottaja ja näyttelijä
 Stefon Diggs (s. 1993), amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Talitha Diggs (s. 2002), pikajuoksija
 Taye Diggs (s. 1971), teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijä
 Trevon Diggs (s. 1997), amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Zelenivka

Zelenivka (, ) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Hersonin alueen Hersonin piirissä. Zelenivka sijaitsee noin noin 8 kilometriä aluekeskus H’ersonista pohjoiseen.

Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 5 736 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 asukkaita oli 5 706 ja he olivat etniseltä taustaltaan pääosin ukrainalaisia tai venäläisiä.

Zelenivka sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1967.

Venäjän asevoimat miehitti Zelenivkan taajaman maaliskuussa 2022 osana Venäjän hyökkäyssotaa Ukrainassa.

Lähteet 

Hersonin alueen kaupunkityyppiset taajamat
Hersonin piiri
Kissansilmäilmiö

Kissansilmäilmiö on optinen heijastuma, jota esiintyy monissa koru- ja jalokivissä. Ilmiöllä viitataan tapauksiin, jolloin kiviin ilmestyy kuitumaisia kiteitä, sulkeumia tai huokosia, jotka muun muassa hiotussa kivessä näkyvät kissan pupillia muistuttavina juovina. Kissansilmäilmiötä esiintyy etenkin, kun kivi hiotaan pyöreään muotoon. Erityisen tyypillistä kissansilmäilmiö on esimerkiksi tiikerinsilmälle ja krysoberyllille. 

Tähti-ilmiöllä kuvataan samantapaisia kiviä, joissa yksittäisen tai yhdensuuntaisten juovien sijaan kiveen muodostuu tähteä muistuttava monisakarainen kuvio.

Lähteet 

Gemmologia
Jalokivet
Korukivet
Baqıy Urmançe

Ğabdelbaqıy İdris ulı Urmançiev, eli Baqıy Urmançe (; 23. helmikuuta 1897 - 6. elokuuta 1990) oli palkittu tataarilainen maalaaja, kuvanveistäjä, graafikko ja pedagogi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Баки Урманче – творческий путь
 Топ-100. Баки Урманче

Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Tataarit
Kuvanveistäjät
Chitral (kaupunki)

Chitral on kaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssin pohjoisosassa. Aikanaan se oli itsenäisen Chitralin ruhtinaskunnan pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa 49 794.

Maantiede

Chitral sijaitsee Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssin pohjoisosassa Chitralin piirikunnassa. Kaupungi on Kunar- eli Chitraljoen varrella noin 3 kilometriä leveässä laaksossa. Korkeus merenpinnasta on noin 1 490 metriä. Lähialueella sijaitsee metsiä, ja muita laaksoja, sekä korkeita vuorenhuippuja. Tirich Mir kohoaa 7 690 metrin korkeuteen.

Historia

Chitralin varhaisesta historiasta tiedetään hyvin vähän. Sen historiallinen nimi oli Chitrar tai Kaškar. Paikalliset käyttävät edelleen muotoa Chitrar. Alue on mahdollisesti kuulunut Kiinaan ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Kiinalaisissa lähteissä paiakasta käytetään nimeä Chitar, joka viittaa vihreään puutarhaan. Babur mainitsee samaa tarkoittavan nimen Chat teoksesssaan Baborname, ilmeisesti viitaten kaupungin ympäristön puutarhoihin. Myöhemmin 900-luvulla jaa. alue oli arkeologisten löytöjen perusteella Kabulin halltisijan alainen ja paikalliset olivat buddhalaisia. Islam alkoi levitä 1000-luvulla. 

Baburin pojanpojaksi kansanperinteessä väitetty Baba Ajjub perusti Chitralin ruhtinaskunnan myöhemmän hallitsevan dynastian, joka nousi alueen valtaistuimelle 1500-luvulla. Hallitsijat käyttivät arvonimeä mehtar. Chitral kävi lukuisia sotia muita alueen valtioita vastaan. Hallitsevaa dynastiaa vaivasivat myös sisäiset kiistat. Lopulkta britit sekaantuivat alueen asioihin ja asettivat Chitraliin varuskunnan. Varuskunta ja chitralilaiset voittivat Jandolin hallitsija Umra Khanin kaupunkia 3. maaliskuuta – 19. huhtikuuta 1895 piirittäneet joukot. 1900-luvun alkupuolella mehtar Shudža al-Mulk nykyaikaisti Chitralia tuoden esimerkiksi sähköverkon ja autot alueelle. Hän rakennutti myös kaupungin Perjantaismoskeijan eli Jami Masjidin.

Chitral liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä. Chitral, Dir ja Swat liitettiin hallinnollisesti suoraan osaksi Länsi-Pakistania heinäkuussa 1969, mikä päätti ruhtinaskunnan tarinan.

Väestö

Chitralin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 49 794. Vuonna 1998 vastaava lukema oli 29 900. Yleisin paikallinen kieli on khowari. Kaupungissa on merkittävä ismaililainen väestönosa.

Kulttuuri
Chitralilaiset ovat olleet tunnettuja hyvinä ratsastajina. Poolo on suosittu urheilulaji.

Lähteet

Pakistanin kaupungit
Ford Zephyr

Ford Zephyr on automalli, jonka valmistus on lopetettu.

Ford Zephyr Mark IV 
Täysin uudistunut Ford Zephyr Mark IV tuli Suomen markkinoille 1966. Moottori oli 3-litrainen, 6-sylinterinen ja teholtaan 144 hevosvoimaa (SAE). Kaikissa pyörissä oli levyjarrut, mikä yhdessä heiluritaka-akseliston kanssa merkitsi poikkeamista Englannin Fordin aiemmasta linjasta. Mallissa oli säädettävä ohjauspyörä. Hintaluokka oli 20 000 markkaa.

Lähteet 

Zephyr
E-segmentin autot
1950-luvun autot
1960-luvun autot
1970-luvun autot
Swithred

Swithred tai Swithed oli Essexin kuningas 746-758. Kronikoitsija William Malmesburylainen kutsuu häntä nimellä Swithed ja kertoo hänen nousseen kuninkaaksi Saelredin jälkeen. William Malmesburylaisen mukaan Wessexin kuningas Egbert karkotti Swithredin vuonna 824, mutta tämä lienee erehdys, sillä Swithred tuskin hallitsi niin pitkään. Egbert oli sitä paitsi jo alistanut Essexin valtaansa vuonna 823 ja karkottanut Essexin kuninkaan.

Lähteet 

Englannin anglosaksikuninkaat
Maire-myrsky

Maire-myrsky oli 1. elokuuta 1961 laajalla alueella Suomessa tapahtunut ukkosmyrsky. Pahimmat tuhoalueet olivat Lappeenranta–Vaasa-linjan eteläpuolella. Myrskyrintama ulottui Itä- ja Pohjois-Suomeen saakka. Neljä ihmistä kuoli salamaniskuun. Myrsky saapui Viron suunnalta.

Lähteet 

Myrskyt ja rajuilmat Suomessa
Micke Nyström

Micke Nyström (Mikael Nyström, s. 1. tammikuuta 1975) on suomalainen elokuvaäänittäjä ja äänisuunnittelija.

Nyström on on opiskellut äänisuunnittelua Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja lavastustaiteen laitoksella vuodesta 1998.

Nyström on ollut yli kahdenkymmenen pitkän elokuvan äänittäjä tai äänisuunnittelija.

Nyström on ollut parhaan äänisuunnittelun Jussi-palkintoehdokkaana seitsemän kertaa ja voittanut palkinnon elokuvista He ovat paenneet (2015) ja Koirat eivät käytä housuja (2020).

Valikoitu filmografia 

 Muukalainen, 2009
 Hyvä poika, 2011
 Sanansaattaja (A Gesar Bard's Tale), 2012
 Must Have Been Love, 2012
 Silmäterä, 2013
 He ovat paenneet, 2014
 Joka toinen pari, 2016
 Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!, 2016
 Tom of Finland, 2017
 Miami, 2017
 Saattokeikka, 2017
 Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset, 2017
 Kääntöpiste, 2018
 Veljeni vartija, 2018
 Koirat eivät käytä housuja, 2019
 Marian paratiisi, 2019
 Aurora, 2019
 Tove, 2020
 Livet efter döden, 2020
 Den svagelgula himlen, 2021

Lähteet 

Suomalaiset äänisuunnittelijat
Suomalaiset elokuvaäänittäjät
Jussi-palkinnon saajat
Rotkovititerttu

Rotkovititerttu eli leukotti (Leucothoë fontanesiana) on vititerttuihin eli leukotteihin kuuluva pohjoisamerikkalainen pensaslaji. Se on ikivihreä melko matala pensas, jonka valkeat kukat ovat pienet ja kellomaiset muistuttaen lähisukuisia kasveja salalien ja vaiveroiden suvuissa. Rotkovititerttu kasvaa Yhdysvaltojen kaakkois- ja itäosassa Alabamasta New Yorkiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Rotkovititerttu – Leucothoe fontanesiana

Kanervakasvit
Boyd Devereaux

Boyd Deverereaux (s. 16. huhtikuuta 1978 Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. NHL-joukkue Edmonton Oilers varasi Devereauxin ensimmäisellä kierroksella kuudennella varausvuorolla vuoden 1996 varaustilaisuudessa. Oilersin lisäksi Devereaux edusti NHL-urallaan Detroit Red Wingsia, Phoenix Coyotesia ja Toronto Maple Leafsia. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja hänen kätisyytensä oli vasen. Devereaux pelasi 627 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän teki 67 maalia ja 112 syöttöä eli 179 tehopistettä. Devereaux pelasi 27 NHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän teki kolme maalia ja neljä syöttöä eli seitsemän tehopistettä.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Edmonton Oilersin varaamat pelaajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Pietarsaaren Elim-seurakunta

Pietarsaaren Elim-seurakunta () on pietarsaarelainen helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin vuonna 1923, kun 80 entistä baptistiseurakunnan jäsentä perusti uuden seurakunnan. Elim-seurakunta on yksi Suomen vanhimmista helluntaiseurakunnista.

Historia 
Perustamisen taustalla oli teologiset erot armolahjojen käyttämisestä. Seurakunnan ensimmäisinä vuosina seurakunnalla ei ollut vakituista saarnaajaa, mutta Pietarsaaressa asunut Josef A. Lindkvist avusti saarnaamsessa. Vuonna 1930 seurakunta avasi rukoushuoneen Taljasepänkadulle. Rukoushuonehanketta edisti aktiivisesti Jakob Lillqvist. Toiminta oli alusta alkaen kaksikielistä, mutta vuonna 1934 seurakunta jakautui kielellisin perustein ja Pietarsaareen perustettiin Pietarsaaren Saalem-seurakunta.

Vuonna 1937 seurakunta sai ensimmäisen vakituisen saarnajansa. Seurakunnan hengellinen koti sijaitsi vuoteen 1982 asti Taljasepänkadulla, jolloin seurakunnan uusi kirkko Asematiellä vihittiin käyttöön. Kirkossa tehtiin mittava peruskorjaus vuonna 2017.

Seurakunnan johtajat 
Pietarsaaren Elim-seurakunnan johtajina ovat toimineet muun muassa:

 1937: Alfons Andström
 1939–1941: Johan Fredriksson
 1942: Samuel Klemetz
 1945–1950: Alfons Andström
 1950–1953: Samuel Bingmert
 1953–1959:Viktor Svarvar
 1960: Paul-Eric Taubert
 1961–1964: Gerhard Gustafsson
 1964–1972: Lars Koskinen
 1972–1981: Rafael Hjort
 1982–1987: Arne Herberts
 1988–1995: Kenneth Witick
 1995–1998: John Liljetström
 1998–2003: Ralf Dahl
 2004–2011: Håkan Nitovuori
 2012– Patrik Hellström

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan verkkosivut

Uskonto Pietarsaaressa
Suomen helluntaiseurakunnat
Pohjois-Amerikan historia

Pohjois-Amerikan historia kattaa Pohjois-Amerikan historian siitä lähtien, kun viikingit saapuivat sinne.

Viikingit löytävät Pohjois-Amerikan 
Ensimmäinen yritys eurooppalaisilta asuttaa Uusi maailma tapahtui noin vuonna 1000 JKr, kun viikingit purjehtivat Britteinsaarilta Grönlantiin ja perustivat sinne siirtokunnan ja muuttivat sieltä sitten Labradoriin, Baffininsaarille ja sitten lopuksi Newfoundlandiin. Sinne he perustivat Vinland-nimisen siirtokunnan. Sieltä he purjehtivat Pohjois-Amerikan rannikkoa pitkin samalla tarkkaillen alkuperäiskansoja, kasvistoa ja eläimistöä. Jostain tuntemattomasta syystä Vinland hylättiin vain muutaman vuoden jälkeen. Vaikka viikingit eivät ikinä palanneet Pohjois-Amerikkaan muut eurooppalaiset kuulivat heidän saavutuksistansa. Tarinat "Uuden Maailman" löytämisestä, ehkä kiinnostivat eurooppalaisia, mutta heillä ei ollut tahtoa tai resursseja lähteä sinne.

Renessanssi, uudet kauppareitit ja uskonpuhdistus 
Vuosina 1000-1650 tapahtui Euroopassa toisiinsa liittyviä kehityskulkuja, jotka antoivat Amerikan tutkimiselle ja myöhemmälle asuttamiselle sysäyksen. Niitä kehityskulkuja olivat protestanttinen uskonpuhdistus ja sen jälkeen tullut katolinen vastauskonpuhdistus, pienten valtioiden yhdistäminen suuremmiksi, renessanssi, uusi teknologia merenkulussa ja laivanrakennuksessa.

Lähteet
Gerwyn Price

Gerwyn Price (s. 7. maaliskuuta 1985 Markham) on walesilainen dartsinpelaaja ja entinen ammattilaistason rugbynpelaaja. Price on voittanut dartsin maailmanmestaruuden vuonna 2021, ja on tällä hetkellä maailmanrankingin ykkössijalla. Pricen lempinimi on ”The Iceman”, ja sisääntulokappale on Vanilla Icen ”Ice Ice Baby”.

Ura 
Pricen ura Professional Darts Corporationissa alkoi vuonna 2014. Ensimmäisen major-kisavoittonsa hän saavutti vuoden 2018 Grand Slam of Darts -kisassa, jonka hän voitti myös vuosina 2019 ja 2021.

Muita major-voittoja Price on saanut 2020 World Grand Prix-, 2020 World Series of Darts Finals- sekä 2021 World Darts Championship -kisoissa, jonka myötä hän nousi ensimmäistä kertaa maailmanrankingin ykköseksi.

Price on ensimmäinen walesilainen joka on voittanut Grand Slam of Darts- ja World Darts Championship -tittelit.

Vuonna 2022 Pricesta tuli ensimmäinen dartsinpelaaja, joka on heittänyt saman vuoden aikana neljä televisoitua yhdeksän tikan peliä.

Lähteet 

Brittiläiset dartsinpelaajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Bojan Radulović

Bojan Radulović Samouković (s. 29. joulukuuta 1999) on serbialainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Veikkausliigan HJK:ssa.

Seurajoukkueet 
Radulović syntyi ja kasvoi Espanjassa, jossa hän aloitti myös uransa. Radulović debytoi Lleida Esportiun paidassa Espanjan kolmanneksi korkeimalla sarjatasolla elokuussa 2017 Real Zaragozan reservijoukkue Deportivo Aragónia vastaan. Hän pelasi kaudella 2017–2018 yhteensä 13 sarjaottelua, joissa onnistui kerran maalinteossa. Radulović teki myös voittomaalin Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia vastaan Copa del Reyn ottelussa marraskussa 2017.

Tammikuun lopulla 2018 Radulović siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavan Brightonin akatemiajoukkueeseen. Elokuussa 2018 Radulović lainattiin syyskaudeksi Espanjan kolmannella sarjatasolla pelaavaan Espanyolin reservijoukkueeseen, jossa hän onnistui kerran maalinteossa. Tammikuussa 2020 Radulović siirtyi jälleen Espanjan kolmannelle sarjatasolle lainalle, tällä kertaa Deportivo Alavésin reservijoukkueeseen, jossa hän pelasi kevätkaudella kuusi ottelua.

Elokuussa 2020 Radulović jätti Brightonin ja siirtyi Allsvenskaniin AIK:n riveihin. Kaudella 2020 Radulović pelasi kolme ottelua Allsvenskanissa. Seuraavalla kaudella 2021 hän esiintyi 26 kertaa AIK:n paidassa sarjaotteluissa tehden kolme maalia.

Helmikuussa 2022 Radulović siirtyi Veikkausliigaan HJK:n paitaan heinäkuuhun 2022 asti ulottuvalla lainasopimuksella, joka sisälsi myös osto-option. Radulović debytoi Veikkausliigassa SJK:ta vastaan 8. huhtikuuta. Heinäkuun lopulla 2022 HJK tiedotti käyttäneensä lainasopimukseen sisältyneen osto-option ja allekirjoittaneen Radulovićin kanssa kauden 2023 loppuun asti ulottuvan sopimuksen. Debyyttikaudellaan 2022 Radulović oli HJK:n paras maalintekijä Veikkausliigassa kahdeksalla liigamaalillaan.

Lähteet 

Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Serbialaiset jalkapalloilijat
Virumaa Teataja

Virumaa Teataja on Virumaalla ilmestyvä paikallinen virolainen sanomalehti. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1925. Lehden kustantaja on AS Postimees Grupp.

Historia
Lehden aikaisemmat ja myöhemmät nimet:
Virumaa Teataja (1925–1940)
Punane Virumaa (1940–1941) – EK(b)P Virumaa-komitean ja ammattiliittojen ääni, julkaissut Viron SSR:n kansallinen sanomalehti, vastaava toimittaja K. Vahtra.
Virumaa Teataja (1941–1944)
Viru Sõna (1944–1950)
Punane Täht (1950–1988)
Viru Sõna (1988–1993)
Virumaa Teataja (vuodesta 1993 tähän päivään)

Ulkoiset linkit
Virumaa Teatajan kotisivut

Virolaiset sanomalehdet
Ähtävän herätys

Ähtävän Siionin seurakunta eli Ähtävän herätys oli vuonna 1738 Ähtävällä syntynyt separatistinen kristillinen herätysliike. Separatistinen herätys syntyi Ruotsissa vaikutteita saaneen laivuri Matts Rönnqvistin kautta. Ähtävän herätys syntyi vaihtoehtona kansankirkolle. Liike oli alkujaan kooltaan noin viidenkymmenen jäsenen kokoinen.

Ähtävän herätys oli luonteeltaan voimakkaan ekstaattinen ja kosketti etenkin tavallista rahvasta.

Ähtävän herätys sai tukea kirkkoherra Abraham Achreniukselta, joka osallistui herätysliikkeeseen. Erityisesti tunnetaan Achreniuksen  saarna helluntaina 1740, jonka jälkeen tämä erosi virastaan ja hänestä tuli herätyksen johtaja.

Herätysliike oli Suomen ensimmäinen Siion eli Suomen ensimmäinen vapaaseurakunta.

Katso myös 
 Abraham Achrenius
 Pohjanmaan radikaalipietismi

Lähteet

Viitteet 

1738
Ähtävä
Herätysliikkeet
Radikaalipietismi
Kristinuskon historia Suomessa
Pohjanmaan historia
Pedersören seurakunnat
Andrew Corsini

Pyhä Andrew Corsini (1302 Firenze, Italia – 6. tammikuuta 1373 Fiesole, Italia) oli pyhimys ja piispa. Paheellisen nuoruuden jälkeen hänestä tuli karmeliittamunkki kotikaupungissaan. Mies vietti neljäkymmentä vuotta tehden katumusta ja saarnaten. Hänestä tehtiin Fiesolen piispa vuonna 1360. Oltuaan kaksitoista vuotta piispana hän kuoli 71-vuotiaana. Paavi Eugenius IV julisti hänet autuaaksi 21. huhtikuuta 1440 ja paavi Urbanus VIII julisti hänet pyhimykseksi 29. huhtikuuta 1629. Mies eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Bonifacius VIII (1294-1303), Benedictus XI (1303-1304), Klemens V (1305-1314), Johannes XXII (1316-1334), Benedictus XII (1334-1342), Klemens VI (1342-1352), Innocentius VI (1352-1362), Urbanus V (1362-1370) ja Gregorius XI (1370-1378). Hän on karmeliittojen ja Italian Firenzen suojeluspyhimys ja suojeluspyhimys levottomuuksia ja mellakoita vastaan. Mies kuvataan pitämässä ristiä, susi ja karitsa jaloissaan ja leijumassa taistelukentän yllä pilven päällä. Miehen juhlapäivää on vietetty 6. tammikuuta, 9. tammikuuta ja 4. helmikuuta. 

Häntä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

Lähteet 

Italialaiset piispat
Italialaiset pyhimykset
Vuonna 1302 syntyneet
Vuonna 1373 kuolleet
Vakuum

Vakuum on suomenruotsalainen nuortensarja, jonka pääosaa näyttelee Siri Fagerudd. Muissa keskeisissä rooleissa ovat Vivi Lindberg, Wilhelm Enckell, Marketta Tikkanen ja Alex Anton. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Yle Areenassa joulukuussa 2019 ja toinen helmikuussa 2022.

Sarjan alussa Siri Fageruddin esittämä Linnéa muuttaa Vaasasta Helsinkiin, päästyään opiskelemaan journalistiikkaa.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vakuum Yle Areenassa

2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Nuortensarjat
Yle Teema & Femin televisio-ohjelmat
Ruotsinkieliset televisio-ohjelmat
Karoliiniarmeijan herätys

Karoliiniarmeijan herätys eli karoliinipietismi oli Ruotsin karoliiniarmeijan vangiksi jääneiden upseerien keskuudessa syntynyt herätysliike. Herätys syntyi kymmenen vuoden ajanjaksolla vuosina 1711–1721 Tobolskissa, Siperiassa. Herätyksen innoittaja oli Hallen professori August Hermann Francke. Tunnetuimpia karoliinipietistejä oli majuri Carl Johan Creutz, Poltavan vanki ja tuleva herätyssaarnaaja sekä eversti Peter Stierncrantz, myöhemmin Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra.

Herätys 
Karoliinipietismin sisältö oli sotilaille tyypillistä kunnian kulttuuria, jossa heränneiden karoliiniupseerien uusi tehtävä oli palvella kuninkaansa sijasta Jumalaa. Usko oli jatkuvaa taistelua ja kilvoittelua uuden elämän tiellä, jonka päämäärä oli iankakkien ilo. Pietistinen herätysyhteisö tarjosi mahdollisuuden jatkaa karoliiniupseerin elämää sotilaallisesta romahduksesta huolimatta.

Tausta  
Vuonna 1709 Ruotsin suurvalta kävi taistelua Ukrainan Poltavassa, joka päättyi tappioon Venäjää vastaan. Monet Ruotsin karoliiniupseereista päätyi sotavankeuteen Venäjälle ja Siperiaan. Karoliiniarmeijan elämään ja sotakulttuuriin kuului luonnollisena piirteenä hartauselämä ja hengellinen kurinalaisuus. Karoliiniarmeija oli luterilaisen uskon esitaistelija Kustaa II Aadolfin perinnön mukaisesti. Osa upseeriherätyksen piirteistä palautuu karoliiniarmeijan hurskauteen.

Ensimmäisen kerran karoliiniarmeija oli yhteydessä pietismiin vuosina 1705–1707 Sleesin ja Saksin sotarektellä. Karoliiniarmeija oli leiriytynyt myös Riikaan, joka oli yksi Hallen pietismin keskuksista. Poltavan taistelu käytiin kesäkuussa 1709. Tappion seurauksena noin 1 500 vankia vietiin vangiksi eri paikkakunnille Siperiaan. Ensimmäiset vangit saapuivat Tobolskiin vuonna 1711 ja vapautuivat kymmenen vuoden kuluttua, kun Uudenkaupungin rauha päätti isonvihan.

Herätys vankien keskuudessa 
Tobolskissa karoliinivankien keskuuteen levisi pietistinen herätys, joka kosketti erityisesti upseeristoa. Tobolskin sotilaat muodostivat vankeuden pitkittyessä oman yhteisön kirkkoineen ja kouluineen. Koulun perutaja oli eräs herätyksen aktiivisimmista upseereista, kapteeni Curt Friedrich von Wreech. Vuonna 1714 Tobolskiin perustettiin myös sairaala.

August Herman Francke sai kuulla Ruotsin armeijan upseerien ahdingosta ja lähetti heille avustuksia ja pietististä kirjallisuutta. Kirjeenvaihdon avulla Siperiaan syntyi yksi Hallen pietismin keskuksista. Heränneet karoliinit tulivat tunnetuiksi myös Euroopassa.

Sotavankeuden jälkeen 
Sotavankeuden jälkeen karoliiniupseerit toivat uskonnolliset ajatukset mukanaan. Karoliiniarmeijan herätyksen seurauksena syntyivät mm. Erikinpoikien uskonliike Kokkolan ja Pedersören seudulla sekä kartanopietismi Itä-Uudenmaan ja Kymenlaakson aateliskartanoissa.

Katso myös 
 Pietismi
 Erikinpoikien uskonliike

Lähteet

Viitteet 

Pietismi
Luterilaiset herätysliikkeet
Kristinuskon historia Ruotsissa
Ruotsin sotahistoria
Kartanopietismi

Kartanopietismi on ensimmäisiä suomalaisia pietistisiä herätysliikkeitä, joka syntyi Itä-Uudenmaan ja Kymenlaakson kartanoissa 1720-luvulla, herännäiden karoliiniupseerien palattua sotavankeudesta. Kartanopietismiin liittyi myös upseereja, jotka eivät olleet joutuneet sotavankeuteen. Kartanopietismin merkittvä keskus oli Carl Gustaf Armfeltin kartano Liljendalissa, josta pietistinen herätys säteili Etelä-Suomen upseeripiirehin.

Pietismi vaikutti erityisesti Itä-Uudenmaan ja Kymenlaakson aateliskartanoissa, joiden omistajia olivat muun muassa Creutzin ja Wreden sukujen jäsenet. Kartanoiden pietististä hengellisyyttä vahvistivat ulkomaalaiset kotiopettajat. Kartanopietismi ei kuitenkaan ylittänyt säätyrajoja eikä levinnyt kansan keskuuseen. Kartanopietismi oli kirjaherätystä, joka edellytti lukutaitoa ja kirjallista kulttuuria. Toisinaan palvelusväkeä ja kartanoiden alustalaisia kuitenkin osallistui hartaustilaisuuksiin, vaikka kielirajat asettivat haasteita leviämiselle.

Katso myös 
 Karoliiniarmeijan herätys
 Pietismi

Lähteet

Viitteet 

Pietismi
Luterilaiset herätysliikkeet
Kristinuskon historia Suomessa
Kristinuskon historia Ruotsissa
Uudenmaan historia
Kymenlaakson historia
Mandi Koskela

Mandi Koskela (s. 2009) on ranualainen tankotanssija.

Vuonna 2021 Italiassa järjestetyissä tankotanssin MM-kisoissa Koskela voitti hopeaa. Hän kilpaili A-junioreiden sarjassa. Syksyllä 2021 Koskela osallistui SM-kisoihin ja voitti SM-kultaa.

Lähteet 

Tankotanssi
Suomalaiset tanssijat
Elävät henkilöt
Vuonna 2009 syntyneet
Sokrat Suleimanov

Sokrat Suleimanov (, s. 14. tammikuuta 1980) on venäläinen karateka. Hän saavutti Kyokushinin Euroopan superraskaansarjan mestaruuden 2004.

Kilpaura
Suleimanov saavutti Euroopan mestaruuden Saksassa 2004 voitettuaan loppuottelussa Valentin Krastevin.

Kesäkuussa 2010 hän joutui jättämään AKP turnauksen väliin loukkaantumisen vuoksi.

Lähteet

Venäläiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt