joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Windfall-voitto

Windfall-voitto tai -tuotto (windfall =  ) tarkoittaa odottamatonta rahantuloa ilman voiton saajan merkittäviä toimenpiteitä.

Termi on lainattu englannin kielestä. Se viittasi alun perin tuulen puista pudottamiin hedelmiin, jotka olivat helppoja poimia. Toinen merkitys on siinä, että kruunu kielsi kaatamasta metsistä puita, jotka oli varattu laivanrakennukseen. Kuitenkin myrskyn kaatamat puut sai ottaa omaan käyttöön.

Käsite yleistyi suomen kielessä 2000-luvun jälkipuoliskon voimakkaan energian hinnannousun myötä ja sen tuottamien tulojen vuoksi. Windfall-verosta on käyty keskustelua myös Ukrainan sodan aiheuttaman energian hinnan nousun seurauksena Euroopassa.

Windfall-vero energian tuotannossa 

 Windfall-voitto on ydinvoiman ja vesivoiman ansiotonta voittoa.
 Windfall-vero on ansiotulon perimistä voimayhtiöltä valtiolle.

Eurooppa otti vuonna 2005 käyttöön päästökauppajärjestelmän, joka nostaa sähkön hintaa riippumatta miten sähkö on tuotettu tai siitä aiheuttaako se ilmastopäästöjä tai muita päästöjä. Kun ydinsähkön ja vesisähkön kannattavuus kasvoi, tekivät voimayhtiöt reilusti aikaisempaa parempaa tulosta. Windfall-verolla on tarkoitus tuoda osa energiayhtiöiden "ansiottomasti syntyneistä" voitoista valtiolle.

Suomessa 
Vanhasen hallituksen aikana windfall-veroa valmisteltiin kauppa- ja teollisuusministeriössä, mutta asia jäi sikseen. Vero ei ollut hallitusohjelmassa 2008.

Windfall-voitot energiayhtiöille jakaa jyrkästi mielipiteet. Suuria sähkönkäyttäjiä edustavan Elfin mukaan päästökauppa kokonaisuudessaan aiheuttaa 1,8 miljardin euron tulonsiirron vuodessa asiakkailta sähköyhtiölle. Päästökauppavuosina 2008-2012 tulonsiirto olisi yhteensä 9 miljardia euroa. Osa tästä summasta on niin sanottuja windfall-voittoja.

Sdp ehdotti helmikuussa 2008 uutta windfall-veroa, jolla verotettaisiin ennen vuotta 1998 rakennettujen ydin- ja vesivoimaloiden omistajayhtiöiltä päästökaupan tuomia voittoja. Sdp:n malli toisi valtiolle 300 miljoonaa euroa vuodessa. Tarja Filatovin (sd) mukaan "tuulentuomia tuloja" eli ansiotonta arvonnousua on syytä leikata ja siirtää yhteiskunnan käyttöön. Pia Viitanen (sd) esitti, että voittoja käytettäisiin uusiutuvien energiamuotojen kehittämiseen ja joukkoliikenteeseen. Vihreiden Erkki Pulliainen tuki aloitetta.

Kokoomuksen kansanedustaja Sanna Perkiö pitää ajatusta windfall-verosta mahdottomana, koska hänen mielestään vero on elinkeinoelämän etujen vastainen, heikentää energiayhtiöiden kilpailukykyä, nostaa sähkön hintaa ja on ristiriidassa Suomen ilmastotavoitteiden kanssa. Perkiön mukaan windfall-vero rankaisisi päästötöntä energiantuotantoa.

Suomen hallitus päätti kesäkuussa 2014, ettei ennen vuotta 2004 rakennettuun vesi-, ydin- ja tuulivoimaan kohdistuvaa voimalaitosveroa (windfall-veroa) oteta käyttöön.

Katso myös 
 Ansioton arvonnousu
 Päästökauppa
 Energiapolitiikka
 Sähköntuotanto
 Vihreä sähkö
 Sähkön hinnan määräytyminen
 Syöttötariffi
 Rent-seeking

Lähteet 

Liiketalous
Verotus
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Gol (Norja)

Gol on kunta Buskerudin läänissä Norjassa. Golin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Hemsedalin kunta erotettiin siitä vuonna 1897. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Golin kunnassa oli 4 667 asukasta.

Lähteet 

Buskerudin läänin kunnat
Hemsedal

Hemsedal on kunta Buskerudin läänissä Norjassa. Hemsedalin kunta perustettiin, kun se erotettiin Golin kunnasta vuonna 1897. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hemsedalin kunnassa oli 2 224 asukasta.

Hemsedalissa on Norjan toiseksi suurin hiihtokeskus.

Lähteet

Aiheesta muualla
Hemsedalin kunnan kotisivu

Buskerudin läänin kunnat
Hol

Hol on kunta Buskerudin läänissä Norjassa. Holin kunta perustettiin, kun se erotettiin Ålin kunnasta vuonna 1877. Dagalin alue siirrettiin Uvdalin kunnasta Holiin vuonna 1944. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Holin kunnassa oli 4 448 asukasta.

Lähteet
Hole (Norja)

Hole on kunta Buskerudin läänissä Norjassa. Holen kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Tyristrandin kunta erotettiin Holesta 1. heinäkuuta 1916. Hole oli osa Ringeriken kuntaa vuosina 1964–1977. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Holen kunnassa oli 6 463 asukasta.

Lähteet
Tammerkoski (kaupunginosa)

Tammerkoski, joka tunnettiin aiemmin nimellä Keskikaupunki on Tampereen kaupunginosa, jonka järjestysnumero on II. Se rajoittuu ydinkeskustan alueelle siten, että sen rajana etelässä on Hämeenkatu, pohjoisessa Satakunnankatu, idässä Tammerkoski ja lännessä Hämeenpuisto.

Kaupunginosan historiaa 

Tampereen vanhimpia, jo vuosina 1807 ja 1822 käyttöön otettuja, vaikkakin vasta vuonna 1868 hyväksytyn asemakaavan myötä virallisiksi tulleita kadunnimiä ovat Tammerkosken kaupunginosassa sijaitsevat Hämeenkatu, Kauppakatu, Kirkkokatu, Kuninkaankatu ja Puutarhakatu. Kauppakatu oli Tampereen alkuperäinen pääkatu, koska sen varrelle keskittyivät kaupungin kauppapuodit. Hämeenkadusta tuli Tampereen uusi pääkatu 1900-luvun taitteessa, mihin vaikutti varsinkin Kyttälän liittäminen Tampereeseen ja uusi asemakaava, jossa Hämeenkatu jatkui 30 metriä leveänä Tammerkosken yli suoraan rautatieasemalle. Entinen Itäinenkatu nimettiin vuonna 1936 toteutetussa kadunnimiuudistuksessa Aleksis Kiven kaduksi ja Läntinenkatu Näsilinnankaduksi. Nimi Itäinenkatu otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1995 entisellä Finlaysonin tehdasalueella Satakunnankadun pohjoispuolella, jossa se muodostaa Aleksis Kiven kadun jatkeen; vanha nimi on näin palannut juurilleen. Itäisen- ja Läntisenkadun nimenmuutos herätti vastustusta, koska ne tarkoittivat alkuperäisen asemakaava-alueen itäistä ja läntistä rajaa. Aleksis Kiven kadun nimeä perusteltiin sillä, että Aleksis Kivi oli ”Hämeen suuri poika”. Näsilinnankadun nimi taas viittaa lähellä kadun pohjoispäätä sijaitsevaan Näsilinnaan. Satakunnankadun nimi oli vuoteen 1907 saakka Uusikatu. Kuninkaankatu on nimetty kaupungin perustajan, Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n mukaan. 

Kauppakatu ulottui 1930-luvulle saakka Hämeenpuiston yli ja Aleksanterin kirkon ohi Pyynikintorin kulmaan saakka, kunnes se vuonna 1936 lyhennettiin ulottuvaksi vain Keskustorilta Hämeenpuistoon ja kadun länsipää yhdistettiin Pyynikintorilta Rajaportille (vanhalle Tampereen ja Pohjois-Pirkkalan rajalle) ulottuvaan, vuonna 1908 nimettyyn Pirkkalan valtatiehen (vuodesta 1956 Pirkankatu). Vuoden 1936 kadunnimiuudistuksen yhteydessä osa kaupunkilaisista olisi halunnut muuttaa Puutarhakadun nimen Minna Canthin kaduksi, koska Minna Canth oli syntynyt kadun varrella sijainneessa talossa, mutta kaupunginvaltuusto ei hyväksynyt ehdotusta, sillä Puutarhakatu kuuluu kaupungin alkuperäisiin kadunnimiin. Minna Canthin katu sijaitsee Pyynikinrinteen kaupunginosassa noin kilometrin päässä kirjailijan syntymäkodin paikalta.

Kaupunginosan paikkoja ja rakennuksia 

 Ainanlinna
 Frenckellin paperitehdas
 Kansallispankintalo
 Kauppa-Häme
 Kauppakatu
 Kelan talo
 Keskustori
 Keskusvirastotalo
 Kirjastonpuisto
 Kulttuuritalo Laikku
 Laikunlava
 Osuuspankintalo

 Puutarhakadun liiketalo
 Raatihuone
 Sandbergin talo
 Seurakuntien talo
 Säästöpankintalo
 Tammerontalo
 Tampereen Pantin talo
 Tampereen Teatteri
 Tirkkosen talo
 Tuulensuun talo
 Vanha kirkko
 Vanha Stockmannin talo
 Vapaakirkko
 Ylioppilastalo

Lähteet

Aiheesta muualla
Hurum

Hurum on kunta Buskerudin läänissä Norjassa. Hurumin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hurumin kunnassa oli 9 321 asukasta.

Lähteet 

Buskerudin läänin kunnat
Kongsberg

Kongsberg (alkuaan Konningsberg) on kunta ja kaupunki Buskerudin läänissä Norjassa. 

Kongsbergin kuntaan (Kongsberg kommune) kuuluvat myös Jondalen, Efteløt, Passebekk, Heistadmoen ja monet muut paikkakunnat. Lisäksi Kongsbergin kunta käsittää Hvittingfossin taajaman, joka on kunnan toinen taajama Kongsbegin taajaman ohella. Naapurikunnat ovat pohjoisessa Flesberg, idässä Øvre Eiker ja Hof, etelässä Skien, Siljan ja Lardal sekä lännessä Notodden ja Sauherad.  

Tanskan ja Norjan kuningas Kristian IV perusti Kongsbergin 2. päivänä toukokuuta 1624, vuosi sen jälkeen, kun alueelta oli löydetty hopeaa. Kaupunki sai kauppalaoikeudet vuonna 1802. Kongsbergin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Ytre Sandsvær ja Øvre Sandsvær yhdistettiin Kongsbergiin 1. tammikuuta 1964. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Kongsbergin kunnassa oli 29 407 asukasta.

Kongsbergin historiallinen identiteetti on vahva, ja kaupunki on ollut merkittävä kaivos- ja teollisuuskaupunki. 1700-luvulla kaupunki oli Norjan toiseksi suurin Bergenin jälkeen. Kongsbergin kuuluisaa jazzfestivaalia on vietetty 1960-luvulta lähtien.

Kongsbergissa kahdeksan ihmisen kimppuun hyökättiin jousen ja teräaseen kanssa kaupassa, kotonaan ja ulkona 13. lokakuuta 2021, heistä viisi kuoli ja kolme haavoittui.

Kuvia

Lähteet 

Buskerudin läänin kunnat
Norjan kaupungit
Tšebyšovin lause

Matematiikassa Tšebyšovin lause, joka tunnetaan myös nimellä Bertrandin postulaatti, on alkulukuteoriaan liittyvä tulos. Sen mukaan jos n on mielivaltainen positiivinen kokonaisluku, on joukossa  aina vähintään yksi alkuluku. Joseph Bertrand osoitti väitteen todeksi lukuun  asti. Väitteen todisti Pafnuti Tšebyšov vuonna 1850. Ramanujan löysi kuitenkin lauseelle yksinkertaisemman todistuksen samoin kuin Paul Erdős vuonna 1932.

Lukuteoria
Matemaattiset teoreemat
Ted Pedersen

Ted A. Pedersen on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja. Hän on uransa aikana 1970-luvun lopulta lähtien käsikirjoittanut useita supersankari- ja sci-fi-teemaisia sarjoja, kuten The Bionic Woman, Action Force, Turtles – mutanttikilpikonnat, James Bond Junior, Batman, Hämähäkkimies ja Rautamies.

Lähteet

Aiheesta muualla
 TV.com  

Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Hurjat poliisivideot

Hurjat poliisivideot () on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja jossa näytetään hurjimpia takaa-ajoja, rikoksia, piirityksiä, tulitaisteluja ja mellakoita. Suomessa sarjaa on esittänyt Jim.

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
TruTV:n televisio-ohjelmat
Aprikoosiseitikki

Aprikoosiseitikki (Cortinarius armeniacus) on oranssin- tai aprikoosinvärinen seitikkilaji. Seitikin jalka on valkoisen suojuksen peittämä ja renkaallinen. Heltat ovat kellertävät tai ruosteenkeltaiset. Sieni kasvaa havumetsissä koko Suomessa kohtalaisen yleisenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Valokuva Biolib.cz

Seitikit
Jodiseitikki

Jodiseitikki (Cortinarius obtusus) on kartiomainen, ruskea seitikkilaji. Sen jalka on vaalea ja sieni haisee voimakkaasti jodilta varsinkin kuivattuna. Heltat ovat kellanruskeat ja muuttuvat sienen vanhetessa tummanruskeiksi. Sieni kasvaa havumetsissä joko rykelminä tai yksittäin. Jodiseitikki on yleinen koko Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Rogers Mushrooms Valokuvia

Seitikit
Pelargoniseitikki

Pelargoniseitikki (Cortinarius paleaceus) on ruskeanmusta tai kuivana harmaanmusta seitikkilaji. Lakin reunoissa erottuu suojusjätteitä. Jalka on ruskea, latvasta violetti ja siinä on suojusjätteistä muodostuvia vöitä, joista ylin on rengasmainen. Heltat ovat ruskeat tai harmahtavat. Sieni tuoksuu pelargonilta. Se ei ole ruokasieni. Pelargoniseitikki kasvaa yleisenä havu- ja sekametsissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Valokuva Biopix.dk

Seitikit
DJ Sammy

DJ Sammy (oik. Samuel Bouriah, s. 19. lokakuuta 1969 Mallorca, Espanja) on espanjalainen eurodanceartisti. Hänellä on ollut viisi myyntilistoille noussutta levyä. Hänen levytyksiään ovat Bryan Adamssin "Heaven", "Rise Again" ja Don Henleysin "The Boys of the Summer". Hänen vaimonsa nimi on Marie, ja heillä on yksi lapsi, Saphira Maria (10. helmikuuta 2005).

Diskografia

Albumit 
 Life Is Just A Game (1998)
 DJ Sammy At Work (In The Mix) (1998)
 Heaven (2002) 
 The Rise (2005)

Singlet 
 Life Is Just A Game (1995) 
 You're My Angel (1996) 
 Prince Of Love (1997) 
 Golden Child (1997) 
 Magic Moment (1998) 
 In 2 Eternity (1999) 
 Heaven (2001) 
 The Boys of Summer (2002) 
 Sunlight (2002) 
 Rise Again (2004) 
 Why (2005) 
 L'bby Haba (2005) 
 Everybody Hurts (2007)
 Feel the Love (2009)
 Animal (2011)
 Look for Love (2012)

Espanjalaiset elektronisen musiikin artistit
Espanjalaiset DJ:t
Eurodanceartistit ja -yhtyeet
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Pajuseitikki

Pajuseitikki (Cortinarius cinnamomeoluteus) on nahan- tai ruosteenruskea seitikkilaji. Jalka on nuorena krominvärinen ja vanhemmalla sienellä kellanruskea. Heltat ovat krominruskeat ja tummuvat sienen vanhetessa. Pajuseitikki on kirpeän makuinen ja huono ruokasieni. Se kasvaa havumetsissä kohtalaisen yleisenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Bioimages (kuvia)

Seitikit
Verihelttaseitikki

Verihelttaseitikki (Cortinarius semisanguineus) on punaruskea tai joskus oliivinsävyinen seitikkilaji. Heltat ovat verenpunaiset, jalka kellertävä.

Ulkonäkö ja koko 
Verihelttaseitikin lakki on nuorena kellomainen, myöhemmin kuperaksi laakeneva, sen keskellä on yleensä matala kohouma. Pinta on päältä kuivapintainen, hienosäikeinen, himmeän kellanruskea ja siinä voi olla myös oliivinvihreitä sävyjä. Heltat josta laji onkin hyvin helppo tuntea, ovat melko tiheässä, nuorina, nimensä mukaisesti, verenpunaiset ja vanhemmiten kun itiöt kypsyvät ruskeanpunaiset. Jalka suhteellisen pitkä ja hoikka, ruskeankeltainen, tyvestä punertava, himmeän kiiltävä, siinä on melko heikosti erottuvia, ruskeankeltaisia seittivöitä. Kasvuaika on elo–syyskuussa.

Kasvupaikka ja elinympäristö  
Verihelttaseitikki on hyvin yleinen kuivissa kangasmetsissä ja tuoreemmillakin kankailla, ja toisinaan se on mäntykankaiden runsain sienilaji. Se on männyn mykorritsasieni.

Käyttö 
Veriseitikkiryhmän sienet voivat aiheuttaa vatsakipuja, joten niitä ei suositella ruokakäyttöön. Verihelttaseitikki on kuitenkin hyvä sieni värjäykseen ja siitä saadaan punaisia ja oransseja värejä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pinkka
Cortinarius semisanguineus, verihelttaseitikki @ Natural Fungi in Finland
Tattisoppaa ja uusi tuttavuus, verihelttaseitikki
Verihelttaseitikki, (blogi) Hattis harrastaa: Cortinarius semisanguineus
Suomen Sieniseura: Sienivärjäys
Suomen Luonto: Seitikit värjäyspataan

Seitikit
Täysillä tutkaan

Täysillä tutkaan (engl. Speeders) on yhdysvaltalainen tosi-TV-sarja, jossa näytetään Yhdysvaltain poliisin toimintaa liikenteessä. Sarja perustuu suurimmaksi osaksi poliisin ja epäillyn keskusteluun. Sarjassa nähdään myös yleisimpiä tekosyitä kaahaamiselle. Suomessa sarjaa esittää JIM.

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
TruTV:n televisio-ohjelmat
Hurmeseitikki

Hurmeseitikki (Cortinarius purpureus vanh. Cortinarius phoeniceus) on okranvärinen, punaruskea tai kastanjanvärinen seitikkilaji. Se on hyvä värjäykseen ja siitä saadaan erilaisia punaisia sävyjä.

Ulkonäkö ja koko 
Lakki on 2-6 cm, laakean kupera paksumaltoinen okranvärinen, mutta vanhemmiten tummempi, punaruskea tai kastanjanvärinen. Heltat nuorella sienellä verenpunaiset ja tummuvat vanhemmilla sienillä ruskeiksi. Jalka on tukeva, kellertävästä vaaleanruskeaan, ja siinä on punaisia säikeitä. Malto on vaaleaa. Sieni maistuu lievästi kitkerälle eikä ole ruokasieni. Ei haise erityisesti.

Hurmeseitikki muistuttaa veriseitikkiä ja verihelttaseitikkiä, on kuitenkin on selvästi ruskeampi, jalka selvästi paksumpi ja lyhyempi. Verihelttaseitikin jalka on vaaleamman keltainen, sillä on vain jalan tyvessä punaista, hurmeseitikin jalassa on punaista häivemäistä seittiä, mikä tekee jalasta punertavamman näköisen.

Kasvupaikka ja elinympäristö
Hurmeseitikki kasvaa rehevissä havumetsissä kohtalaisen harvinaisena.

Käyttö 
Käytetään värjäyksessä punaisten ja ruskeiden värisävyjen aikaansaamiseen, niin kuin monia muitakin muitakin seitikkejä, kuten esimerkiksi veriseitikkiä (Cortinarius sanguineus) ja verihelttaseitikki (Cortinarius semisanguineus).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hattis harrastaa - Verihelttaseitikkivarjays: Cortinarius

Seitikit
Kaneliseitikki

Kaneliseitikki (Cortinarius cinnamomeus) on kellan- tai punaruskea seitikkilaji. Heltat ovat nuorilla sienillä oranssinruskeat, vanhemmilla kanelinruskeat. Jalka on alhaalta ruskea, ylempää keltainen. Malto on keltaista. Sieni kasvaa yleisenä karuissa havumetsissä. Kaneliseitikki ei ole ruokasieni. Sitä voi käyttää värjäyksessä oranssien ja kanelin sävyjen saamiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Biolib

Seitikit
Veriseitikki

Veriseitikki (Cortinarius sanguineus) on laakea, veren- tai karmiininpunainen seitikkilaji. Sienen heltat ovat myös verenväriset. Jalka on karmiininpunainen. Veriseitikki ei sovellu ruokasieneksi, mutta se on hyvä värjäykseen ja siitä saadaan yleensä paljon väriä.

Ulkonäkö ja koko 
Lakki on 1,5–4 cm leveä, laakean kupera. Jalka pitkä ja ohut. Lakki, jalka sekä heltat ovat tumman karmiinin- tai verenpunaisia, heltat muuttuvat myöhemmin ruskeiksi. Ei eritystä hajua.

Kasvupaikka ja elinympäristö 
Se kasvaa yleisenä tuoreiden havumetsien sammalmättäissä syksyisin. Paikoin runsaasti.

Käyttö 
Veriseitikkiä käytetään värjäyksessä samoin kuin sukulaisiaan verihelttaseitikkiä (Cortinarius semisanguineus) tai hurmeseitikkiä (Cortinarius purpureus) Veriseitikistä saa yleensä paljon väriä, yleensä tumman punaista. Ne kerätään mieluiten vanhoina, nuoremmistakin saa väriä, tai jäätyneinä jolloin väri on sinipunaista, mädäntyneetkin käyvät. Myös jälkiliemillä saa väriä. 

Veriseitikki ei ole ruokasieni. Sientä voidaan pitää lievästi myrkyllisenä, sillä se voi aiheuttaa syötynä ruoansulatuskanavan ärsytystä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hurmeseitikki (Cortinarius purpureus) värjäyssienenä, Tammikuu 2017, Outi Temmes
Cortinarius sanguineus, veriseitikki @ Natural Fungi in Finland
Värileikkejä veriseitikeillä
Hattis harrastaa - Verihelttaseitikkivarjays: Cortinarius

Seitikit
Myrkkysienet
Viitaseitikki

Viitaseitikki (Cortinarius uliginosus syn. Dermocybe uliginosa) on laakea, kuparinpunainen seitikkilaji. Sienen heltat ovat kirkkaankeltaiset ja vanhemmalla sienellä kellanruskeat. Jalka on kellertävä. Seitikki kasvaa viidoissa, lehtipuiden alla yms. kosteilla paikoilla. Se on kohtalaisen yleinen. Viitaseitikkiä on käytetty lankojen värjäysksessä roosan värin saamiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hattis harrastaa: Viitaseitikki, Cortinarius uliginosus värjäyskokeilussa
Riihivilla, Dyeing with natural dyes: Cortinarius dyeing Seitikkivärjäyksiä
Cortinarius uliginosus, viitaseitikki @ Natural Fungi in Finland

Seitikit
Heart Station

Heart Station on Hikaru Utadan viides japaninkielinen albumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2008.

Kappaleet 
Fight the Blues
HEART STATION
Beautiful World
Flavor of Life -Ballad Version-
Stay Gold
Kiss & Cry
Gentle Beast Interlude
Celebrate
Prisoner of Love
Teiku 5 (Take 5)
Boku wa Kuma
Niji-iro Basu (Rainbow-colored Bus)
Flavor of Life (Bonus Track)

Aiheesta muualla 
 Heart Station discogs.com -sivustolla

Vuoden 2008 albumit
Hikaru Utadan albumit
Länsi-Rajan Konkarit

Länsi-Rajan Konkarit (LRK) on vuonna 1980 perustettu torniolainen jääpalloseura. Seura keskittyy junioritoimintaan, joissa se on myös voittanut joitakin Suomen mestaruuksia 1980-luvulla.

LRK perustettiin vuonna 1980, mutta seuran jääpallotoiminta on vanhempaa perua, sillä LRK:laiset pelasivat jääpalloa 1970-luvulla usean joukkueen voimin. 1970-80 luvun vaihteen aikoihin Tornion Palloveikkojen (ToPV) jääpallotoiminta kasvoi voimakkasti, eikä kaikille lajin harrastajille riittänyt pelipaikkoja Palloveikkojen eri ikäryhmien ykkösjoukkueissa, jolloin pelejä pelattiin TPV-2 nimellä. Kakkosjoukkueen imagosta pyrittiin pääsemään eroon, jolloin keksittiin nimi Länsi-Rajan Konkarit. Nimen kehitti porilainen jääpallomies ja myöhemmin huippuerotuomarina mainetta niittänyt Kalevi Ruuttu, joka oli perustanut Poriin aiemmin Länsi-Rannikon Konkarit nimisen veteraanijääpallo-joukkueen. LRK:n seurajohtajana sen perustamisesta lähtien on toiminut Matti Pajunen. 

LRK liittyi Bandyliigaan kaudella 2017. Taustana siirtymisessä bandyliigaan oli haaparantalais-torniolaisen yhteisseuran Haaparanta-Tornion Palloveikot (HT-Bandy) ajautuminen konkurssiin keväällä 2017 ja putoaminen Allsvenskanista eli Ruotsin toiseksi korkeimmalta sarjatasolta. Sitä ennen ToPV oli luopunut bandyliigapaikastaan kauden 2014 jälkeen. Näin torniolaisjoukkuetta ei pelannut kolmeen kauteen jääpallon pääsarjassa. Keskeisenä puuhamiehenä LRK:n liittymisessä bandyliigaan oli maajoukkueessakin pelannut Pekka Hiltunen. Seuran ensimmäinen bandyliigakausi 2018 on ollut seuran paras eli sijoitus runkosarjassa viides, mutta putoaminen heti puolivälierässä. Sen jälkeen seura on ollut sarjan viimeinen eli kymmenes. Kauden 2019-2020 jälkeen seura päätti luopua paikastaan Bandyliigassa. 

Länsi-Rajan Konkareiden kasvatteja ovat muun muassa vuoden 2004 jääpallon maailmanmestarit  Pasi Hiekkanen, Markus Hiukka, Marko Miinala ja Vesa Vuokila. Myös alppihiihtäjä Kalle Palander on juniori-ikäisenä edustanut seuraa.

A-maajoukkueessa esiintyneet seuran kasvatit
Antti Ekman
Marko Herajärvi
Pasi Hiekkanen
Pekka Hiltunen
Markus Hiukka
Heikki Hyvönen
Mika Jussila
Marko Miinala
Vesa Vuokila

LRK:n menestys Bandyliigassa

Lähteet

Suomalaiset jääpalloseurat
Torniolaiset urheiluseurat
Vuonna 1980 perustetut urheiluseurat
Taivaan pilarit

Taivaan pilarit () on Ken Follettin kirjoittama historiallinen romaani vuodelta 1989.

Taivaan pilarit sijoittuu 1100-luvun puolivälin Englantiin. Romaani käy läpi noin puolivuosisataisen ajanjakson Englannin historiaa Valkoisen laivan () uppoamisesta Canterburyn arkkipiispan Thomas Becketin murhaan. Teoksessa viitataan myös Englannin kuningas Tapanin käymään sisällissotaan sukulaisiaan vastaan, vaikka itse pääjuoni onkin täysin sepitteellinen.

Romaanin keskiössä on katedraalin rakentaminen kuvitteelliselle Kingsbridgen paikkakunnalle. Tämän pääjuonen ympärille kietoutuu useita henkilöitä ja juonirakennelmia.

Paikallisen luostarin munkin, priori Philipin tehtävä on saattaa rakennustyö käyntiin. Yksi keskeisistä sivujuonista on katedraaliunelmalle omistautuneen rakentaja Tomin ja hänen perheensä kuvaaminen heidän taistellessaan olemassaolostaan köyhyyden keskellä.

Teokseen sisältyy tarkka kuvaus keskiaikaisesta arkkitehtuurista ja rakentamisesta. Kuvattujen tapahtumien aikana goottilainen tyyli on syrjäyttämässä varhaisemman romaanisen tyylin.

Romaanin jatkokirjat Maailma vailla loppua (2007) tapahtumat sijoittuvat samalle paikkakunnalle kaksisataa vuotta myöhemmin. Tulipatsas (2017) kertoo samasta kaupungista 1500-luvulla. Follettin uusin romaani Tuli ilta ja Tuli aamu (2020) sijoittuu 990-1000-luvuille ja sen sanotaan olevan Taivaan pilarien esinäytös.

Sovituksia
Taivaan pilarien perustuen on kehitetty samanniminen lautapeli.

Vuonna 2010 ilmestyi romaanin pohjalta tehty television minisarja Taivaan pilarit.

Vuonna 2017 ilmestyi myös Daedalic Entertainmentin kehittämä tietokonepeli, Ken Follett’s The Pillars of the Earth.

Aiheesta muualla 
 Ken Follett: The Pillars of the Earth  

Walesilaiset romaanit
Keskiaikaan sijoittuvat romaanit
Vuoden 1989 kirjat
Lehtoseitikki

Lehtoseitikki (Cortinarius variicolor syn. Cortinarius nemorensis) on sinivioletti tai ruskea seitikkilaji. Sen jalka on vaaleansininen. Heltat ovat aluksi sinivioletit ja muuttuvat myöhemmin ruskeiksi. Sieni kasvaa lehtimetsissä kalkkimailla pyökin ja tammen seuralaisena. Lehtoseitikki ei ole ruokasieni.

Lähteet 

Seitikit
Silkkiseitikki

Silkkiseitikki (Cortinarius alboviolaceus, aikaisemmin "valkojalkainen siniseitikki" tai "valkojalkasiniseitikki") on sinivalkoinen, harmaanvioletti ja vanhemmiten kellanruskealakkinen seitikkilaji. Sen heltat ovat aluksi harmaat tai violetit ja myöhemmin kanelinväriset. Jalka on kuten lakki, ja lisäksi siinä on suojusjätteen muodostama sukka. Seitikki ei ole ruokasieni. Se kasvaa lehti- ja havumetsissä melko harvinaisena.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: silkkiseitikki (Cortinarius alboviolaceus)

Seitikit
Punasuomuseitikki

Punasuomuseitikki (Cortinarius bolaris) on kellanvalkea ja myöhemmin kellanpunainen ja punasuomuinen seitikkilaji. Heltat ovat aluksi vaaleanruskeat ja muuttuvat sienen vanhetessa kanelinruskeiksi. Jalka on nuijamainen ja kellanvalkea, ja siinä on punaisia suomuja tai säikeitä. Sieni kasvaa havu- ja sekametsissä myös koivun seuralaisena kohtalaisen harvinaisena Keski- ja Etelä-Suomessa. Tämä seitikki ei ole ruokasieni. Sitä voidaan kuitenkin käyttää värjäämiseen. Saatava väri ei kuitenkaan ole kovin voimakasta.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Cortinarius bolaris, punasuomuseitikki @ Natural Fungi in Finland
Hattis harrastaa: Punasuomuseitikki Cortinarius bolaris värjäys
Riihivilla, Dyeing with natural dyes: Dyeing with Cortinarius bolaris Värjäys punasuomuseitikillä

Seitikit
Vanishing Point

Vanishing Point on australialainen progressiivista metallia soittava yhtye. Yhtye on julkaissut neljä albumia.

Historia
Yhtyeen perustivat Melbournessa vuonna 1995 laulaja Silvio Massaro, kosketinsoittaja Pep Sammartino, kitaristit Chris Porcianko ja Tom Vucur, rumpali Jack Lukic ja basisti Joe Del Mastro. Heistä neljä viimeisintä olivat soittaneet jo aiemmin yhtyeessä nimeltä Eye. Vanishing Pointin ensimmäinen albumi In Thought nauhoitettiin vuonna 1996 ja sen julkaisi vuonna 1997 Euroopassa saksalainen levy-yhtiö Angular Records. Australiassa levyn julkaisi seuraavana vuonna melbournelaisyhtiö Metal Warriors.

Vuonna 1999 yhtye toimi Yngwie Malmsteenin ja yhdysvaltalaisen Nevermoren lämmittelijänä. Samana vuonna kosketinsoittaja Pep Sammartino päätti lähteä yhtyeestä, ja hänen tilalleen otettiin Danny Olding. Vuonna 2000 Vanishing Point esiintyi Wacken Open Air -festivaaleilla. Myöhemmin samana vuonna ilmestyi yhtyeen toinen studioalbumi Tangled in Dream. Vuonna 2001 yhtye oli mukana Gamma Rayn ja Sonata Arctican Euroopan-kiertueella. Kiertueen aikana Danny Olding soitti myös Gamma Rayn kosketinosuudet. Palattuaan Australiaan Vanishing Point toimi myös saksalaisyhtye Edguyn lämmittelijänä. Tämän jälkeen Olding lähti yhtyeestä.

Vuoden 2003 aikana yhtye työskenteli uuden albumin parissa. Äänitysten aikana Manic Opera -yhtyeen Leonard Kopilas liittyi Vanishing Pointiin Danny Oldingin korvaajaksi. Albumin julkaisu kuitenkin viivästyi johtuen ongelmista levy-yhtiö Metal Warriorsin kanssa, ja yhtye jäi siten hetkeksi tauolle. Vuonna 2005 yhtye teki paluun muutaman live-esiintymisen muodossa. Kolmas albumi, Embrace the Silence, saatiin myös lopulta julkaistua. Levy-yhtiöinä toimivat saksalainen Dockyard 1 ja australialainen Riot!. Albumin julkaisun jälkeen Joe Del Mastro päätti jättää yhtyeen. Hänen korvaajakseen löytyi Steve Cox melbournelaisyhtye Teargasista.

Vuonna 2006 Vanishing Point toimi Black Label Societyn ja Gamma Rayn lämmittelijänä yhtyeiden Melbournen konserteissa. Joulukuussa 2006 Jack Lukic ja Steve Cox lähtivät yhtyeestä. Lukicin korvasi Christian Nativo ja Coxin Adrian Alimic. Yhtyeen neljäs ja viimeisin albumi The Fourth Season ilmestyi elokuussa 2007. Alkuvuodesta 2008 yhtye toimi lämmittelijänä osassa Iron Maidenin ja Helloweenin Australian-kiertueiden konserteista. Viides studioalbumi julkaistaan 2010.

Diskografia
In Thought (1997)
Tangled in Dream (2000)
Embrace the Silence (2005)
The Fourth Season (2007)
Distant is the Sun (2014)

Aiheesta muualla
Yhtyeen virallinen sivusto 

Australialaiset metalliyhtyeet
Ali Alijev

Ali Zurkanajevitš Alijev (, 29. marraskuuta 1937 – 7. tammikuuta 1995) oli neuvostoliittolainen vapaapainija.

Alijevin aktiiviuran huippuvuodet ajoittuivat 1960-luvulle. Hän voitti urallaan kaikkiaan viisi maailmanmestaruutta: 52 kilogramman sarjassa 1959 Teheranissa, 1961 Jokohamassa ja 1962 Toledossa, sekä 57 kilogramman painoluokassa 1966 Toledossa ja 1967 New Delhissä. Lisäksi hän saavutti Euroopan mestaruuden 1968 Bukarestissa ja MM-hopeaa 1963 Sofiassa.

Huolimatta siitä, että Alijev oli koko 1960-luvun ylivoimaisin painija painoluokassaan MM-kilpailuissa, ei hän koskaan saavuttanut edes mitalia olympialaisista. 1960 Rooman olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi (52 kg) ja sekä 1964 Tokiossa (52 kg) että 1968 Mexico Cityssä (57 kg) neljänneksi.

Painiuransa jälkeen Alijev toimi huippuvalmennustehtävissä Neuvostoliitossa. Hän oli lähtöisin Dagestanista ja Mahatškalassa järjestetäänkin vuosittain painikilpailut hänen muistokseen.

Lähteet
 FILA:n tietokanta
 http://thisday.org.ua/content/view/1007/42/

Neuvostoliittolaiset vapaapainijat
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
S/S Satu

S/S Satu on pienikokoinen höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1909 Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabrikerin telakalla Lehtoniemessä. Alustyypiltään S/S Satu on höyryvene eli höyrysluuppi. Alus toimi ammattiliikenteessä usean eri omistajan alaisuudessa vuoteen 1947 asti. Ammattiliikenteen päätyttyä alus seisoi telakalla yli kymmenen vuotta jonka jälkeen se siirtyi yksityisomistukseen ja perusteellisen kunnostuksen jälkeen se on toiminut huvialuksena Saimaalla.

Tekniset tiedot 

 Aikaisemmat nimet: Ilmi, Hiekka
 Alustyyppi: Höyryvene
 Rakennuspaikka: Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabriker, Lehtoniemi
 Rakennusvuosi: 1909
 Rakennusaine: Teräs
 Pituus: 11,40 m
 Leveys: 3,05 m
 Syväys: 1,40 m
 Koneen tyyppi: Compound-höyrykone
 Koneen teho: 40 ihv
 Nopeus: 6,5 solmua
 Kattila: 6,4 m²
 Polttoaine: Puu
 Omistaja: Väinö Buurin perikunta, Lappeenranta
 Entiset omistajat: Hiekan Höyryvene Oy, Annalan Saha Oy, Karjalan Metsätuote Oy, Lappeenranta (1909 - 1957), Väinö Buuri, Lappeenranta (1957)
 Kotisatama: Lappeenranta

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin.

Lähteet
 Riimala, Erkki: Höyrylaivamme. Suomen Höyrypursiseura ry, 1977. ISBN 951-991 40-4-8

Aiheesta muualla 
Suomen Höyrypursiseura 

Höyrylaivat
X-Files: Usko koetuksella

X-Files: Usko koetuksella on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Chris Carterin ohjaama Salaiset kansiot -televisiosarjaan perustuva toinen elokuva. Ensimmäinen oli 1998 ilmestynyt X-Files – taistelu tulevaisuudesta. Usko koetuksella ilmestyi 6 vuotta sarjan loppumisen ja noin 10 vuotta ensimmäisen elokuvan ilmestymisen jälkeen.

Elokuva on sarjan luojan Chris Carterin valkokangasdebyytti ohjaajana.

Tarina 
Eläkkeelle jäänyt Mulder ja lääkärinä työskentelevä Scully vedetään mukaan tutkimaan FBI-agentin katoamista Länsi-Virginian lumisiin maisemiin.

Rooleissa

Tuotanto 
Elokuvahanke oli vireillä jo sarjan aikana, ja kuvausten oli tarkoitus alkaa sarjan viimeisen tuotantokauden valmistuttua, mutta erinäisistä syistä tuotannon aloitus venyi. Lopulta kuvaukset aloitettiin joulukuussa 2007 ja saatiin valmiiksi 11. maaliskuuta 2008.
Elokuva kuvattiin Vancouverissa ja Pembertonissa Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa.

Vastaanotto 
Elokuva sai kriitikoilta vaihtelevan keskinkertaisen vastaanoton ja katsojasuosio on ollut maltillista.

Elokuva tuotti neljä miljoonaa Yhdysvaltain dollaria avauspäivänään Yhdysvalloissa. 15. Syyskuuta 2008 mennessä elokuva on tuottanut 20 909 448 Yhdysvaltain dollaria Yhdysvalloissa ja kansainvälisesti 64 428 372 Yhdysvaltain dollaria.

Lähteet 
 

Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Yliluonnolliset jännityselokuvat
Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Salaiset kansiot
20th Century Foxin elokuvat
Gurkhat

Gurkhat ovat mongoleihin kuuluva, mutta pitkälti indoarjalainen kansa, joka elää Nepalissa ja Pohjois-Intiassa. Gurkhat ovat hinduja, ja heidän äidinkielensä on indoiranilainen pahar eli nepali. Nimitys gurkha viittaa 700-luvulla eläneeseen hindusoturiin ja pyhimykseen Guru Gorakhnathiin. Gurkhat tunnetaan erittäin rohkeina ja sitkeinä sotureina.

Guru Gorakhnathin opetuslapsi Bappa Rawal, syntyjään prinssi Kalbhoj eli Shailadhish, perusti Mewarin hallitsijasuvun Rajasthaniin. Myöhemmin Bappa Rawalin jälkeläisiä muutti kauemmaksi itään ja he perustivat Gorkhan hallitsijasuvun, joka vuorostaan perusti Nepalin kuningaskunnan. Gorkhan piirikunta on yksi nyky-Nepalin 75 piirikunnasta. Gurkhat olivat maan hallitseva kansanosa vuodesta 1559. 1760-luvun lopussa gurkhat alistivat Nepalin keskiosista käsin valtaansa koko maan. 1814–1816 Iso-Britannia kukisti gurkhat gurkhasodassa. 

Gurkhain käyttämä leveäteräinen, käyrä veitsi on nimeltään kukri.

Gurkhat ovat palvelleet gurkharykmenteissä sekä Intian armeijassa että brittiläisen kansainyhteisön armeijassa brittien siirtomaavallan aikana, jolloin brittiviranomaiset luokittelivat gurkhat soturiroduksi. Valtansa aikana brittivirkamiehet erottivat Intian kansoista soturiroduiksi ne, joiden katsottiin olevan perusluonteeltaan sotaisia ja aggressiivisia taistelussa. Niin ikään luonteenpiirteet kuten rohkeus, uskollisuus, itseriittoisuus, fyysinen voima, sitkeys, kuuliaisuus, kyky tehdä raskaita töitä, taistelussa osoitettu mielenlujuus ja sotilasstrateginen käsitys kuuluivat tähän luokitteluun. Britit värväsivätkin mielellään jäseniä näistä heimoista palvelemaan brittien Intian armeijassa, johon muodostettiin 11 gurkha-rykmenttiä vuosina 1815–1918. Lisäksi toisen maailmansodan aikana perustettiin yhdeksän uutta rykmenttiä, jotka lakkautettiin sodan päättymisen jälkeisenä vuonna. Rykmentit luovutettiin Intian armeijalle maan itsenäistyttyä, lukuun ottamatta viittä, jotka liittyivät brittiarmeijaan. Niistä muodostettiin oma prikaatinsa, joka sijoitettiin Malaijille ja Hongkongiin.

Entisen Intian armeijan esikuntapäällikön sotamarsalkka Sam Manekshawin luonnehti gurkhia seuraavasti: 

”Mikäli mies sanoo, ettei pelkää kuolemaa, hän joko valehtelee tai on gurkha.” 
Kuusi gurkharykmenttiä jäi palvelemaan vastaitsenäistyneen Intian omaan armeijaan. Näiden lisäksi 1949 perustettiin uusi gurkha-rykmentti. Kirjoitusmuoto muuttui samalla muotoon gorkha. Vuonna 1997 Intian armeijan gurkhayksiköissä palveli 120 000 gurkhaa. Yhteensä kolmetoista gurkhaa on saanut Viktorian risti -ansiomerkin urheasta toiminnastaan taistelussa Yhdistyneen kuningaskunnan puolesta.

Britannian ja Intian armeijat ovat toteuttamassa hanketta, joka mahdollistaisi gurkhanaisten värväämisen maidensa gurkhayksikköihin. Nepalissa aiheesta käydään julkista keskustelua. Toisaalta naisten värväytymisessä nähdään mahdollisuus lisätä sukupuolten tasa-arvoisuutta ja parantaa Nepalin taloutta, mutta vastustajien mukaan gurkhien värvääminen muiden maiden armeijoihin ja sotiin on ylipäätään vanhentunut käytäntö, joka olisi pitänyt lopettaa jo aikoja sitten.

Lähteet

Mongolilaiset kansat
Historialliset joukkotyypit
Tatu Backman

Tatu Backman (s. 14. joulukuuta 1979 Pyhäjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä Suomi-sarjan Kiekko-Laserissa.

Backman pelasi kasvattajaseurassaan Oulun Kärpissä kauteen 1999–2000 asti ja pääsi pelaamaan yhden ottelun 1. divisioonassa. Kaudet 2000–2005 Backman pelasi Mestiksessä KooKoon, Hermeksen ja Sportin riveissä. Vuosina 2005–008 hän pelasi Tanskassa Herlev Hornetsin ja Frederikshavn IK:n riveissä.

SM-liigassa Backman pelasi kaudella  Kärpissä, jonne sai sopimuksen koeajan kautta. Backman pelasi 33 ottelua ja keräsi yhden syöttöpisteen. Kyseisellä kaudella Backman voitti SM-liigassa hopeaa.

Lähteet
 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Ratchet & Clank: Quest for Booty

Ratchet & Clank: Quest for Booty on Insomniac Gamesin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailu- ja tasohyppelypeli. Se on julkaistu vuonna  PlayStation 3:lle ja kuuluu Ratchet & Clank -sarjaan.

Pelaaminen 
Peli jatkaa siitä, mihin sarjan edellinen osa Ratchet & Clank: Tools of Destruction jäi: Zonit veivät Clankin mukanaan ja Ratchetin tehtävänä on etsiä hänet. Peli painottuu edeltäjäänsä enemmän tasohyppelyyn, jakoavaimen käyttöön ja ongelmien ratkaisuun. Lisäksi se tarjoaa vain neljä kenttää ja noin 3–4 tuntia pelattavaa. Tämän seurauksena se on halvempi muihin PS3-peleihin verrattuna.

Peli on julkaistu aluksi vain PlayStation Networkissä. Digitaalisesti ladattavassa versiossa ei ole suuria animoituja välikohtauksia vaan tarina kerrotaan kuvien tai yksinkertaisen kartan kautta, joka näyttää etenemistä.

Vastaanotto 
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.4/10. Peli sai kehuja pulmistaan ja uusista pelielementeistä, mutta sitä kritisoitiin uudesta "episodimaisesta" (jaksomaisesta) rakenteesta verrattuna sarjan aiempaan eeppiseen. Pelin kolmen-neljän tunnin kesto ei riitä sarjan arvostamiseen. Aseiden päivitykset ovat köykäisimmät sarjan historiassa.

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.

Ääninäyttelijät

Alkuperäiset

Suomenkieliset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

PlayStation 3 -pelit
Vuoden 2008 videopelit
Ratchet & Clank -pelit
Irukandji

Irukandji (Carukia barnesi) on lämpimissä merissä elävä, kuutiomeduusoihin kuuluva polttiaiseläinlaji.

Koko ja ulkonäkö 

Irukandjin uimakello on halkaisijaltaan 12–25 mm. Kellon neljästä nurkasta lähtee yksittäinen pyyntilonkero, jonka pituus vaihtelee 5:stä 50 senttimetriin, mutta sen pyyntilonkerot voivat kasvaa jopa yli metrin mittaisiksi. Irukandji on äärimmäisen vaikeasti havaittavissa, sillä se on vain peukalonkynnen kokoinen ja melkein läpinäkyvä (siksi se löydettiin hyvin myöhään). Pienen kokonsa takia irukandjit kykenevät uimaan läpi uimarantoja suojaamaan viritettyjen meduusaverkkojen ja polttamaan ihmisiä pyyntilonkeroidensa polttiaissoluilla.

Myrkytysoireet 

Irukandjin osuma ei heti aiheuta minkäänlaista tuntemusta, mutta 5–45 minuuttia kuluttua uhri kokee voimakasta pää- tai selkäsärkyä sekä kipuja lihaksissa ja vatsassa. Myös ahdistus, pahoinvointi ja levottomuus kuuluvat oireisiin. Joissakin tapauksissa myrkky voi aiheuttaa vaarallisen keuhkopöhön, joka useasti johtaa kuolemaan. Tämän takia on itsestään selvää, että oireet vaativat sairaalahoitoa. Magnesiumin käyttöä irukandjin polttaman hoidossa on tutkittu.

Levinneisyys 
Irukandjia tavataan laajalti alueella Australiasta Intiaan ja Thaimaahan sekä Afrikkaan. Merten lämpötilojen kohotessa irukandjien määrä on lähes kolminkertaistunut.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Irukandji(Keskustelu)

Kuutiomeduusat
Laodike V

Laodike V (k. 150 eaa.) oli Seleukidien hallitsijasukuun kuulunut prinsessa ja Makedonian kuningas Perseuksen vaimo.

Hänen isänsä oli seleukidien kuningas Seleukos IV Filopator ja äitinsä Laodike IV. Vuonna 178 eaa. Laodike sai puolisokseen Antigonidien hallitsijasukuun kuuluneen Makedonian kuningas Perseuksen, joka oli edellisenä vuonna noussut valtaan Makedoniassa.

Perseus kuitenkin kukistettiin kolmannessa makedonialaissodassa, jonka jälkeen Laodike palasi Syyriaan. Hän kuoli vuonna 150 eaa.

Lähteet 
Livius.org

Seleukidit
S/S Tippa

S/S Tippa on vuonna 1892 Uumajassa rakennettu höyrylaiva, joka toimi pitkään Repola-Viipuri Oy:n ja myöhemmin Rauma-Repola Oy:n hinaajana. Yhtiö osti aluksen armeijalle pakkoluovutetun ja vetäytymisvaiheen aikana upotetun Repola 3 -nimisen laivan tilalle.

Ammattiliikenteessä S/S Tippa hinasi muun muassa hakeproomuja Joensuusta ja Kukkapään sahalta Joutsenoon. Ammattiliikenteen päätyttyä alus siirtyi vuonna 1973 yksityisomistukseen ja toimii edelleen huvialuksena Saimaalla.

Alus on Museoviraston perinnelaivarekisterissä ja Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

Tekniset tiedot 
 Aikaisemmat nimet: Repola 3, Stor-Klas
 Alustyyppi: Hinaaja
 Rakennuspaikka: Uumaja
 Rakennusvuosi: 1892
 Rakennusaine: Teräs
 Pituus: 17,10 m
 Leveys: 3,77 m
 Syväys: 2,10 m
 Koneen tyyppi: Compound-höyrykone
 Koneen teho: 70 ihv
 Nopeus: 8 solmua
 Kattila: 34 m²
 Polttoaine: Puu
 Omistaja: Yksityisomistuksessa (1973–)
 Entiset omistajat: Repola-Viipuri Oy, Savonlinna (1947–1951), Rauma-Repola, Savolinna (1951–1973)
 Kotisatama: Savonlinna
Lähde

Lähteet
 Riimala, Erkki: Höyrylaivamme. Suomen Höyrypursiseura ry, 1977. ISBN 951-991 40-4-8

Viitteet

Höyrylaivat
Hinaajat
Bomb Jack

Bomb Jack on Tehkanin kehittämä tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna 1984.

Pelaaminen 
Pelaajan tehtävä on sammuttaa joka tasosta kaikki pommit yksinkertaisesti koskettamalla niitä. Pelaaja voi osua myös vihollisiin, jolloin hän menettää yhden elämän.

Aiheesta muualla 
 
 Bomb Jack  

Vuoden 1984 videopelit
Tasohyppelyt
Kolikkopelit
Amstrad CPC -pelit
Commodore 16 -pelit
Commodore 64 -pelit
ZX Spectrum -pelit
Atari ST -pelit
Amiga-pelit
Game Boy -pelit
NEC PC-8801 -pelit
NEC PC-9801 -pelit
PlayStation 2 -pelit
Sega SG-1000 -pelit
MSX-pelit
Xbox-pelit
Virtual Console -pelit
Java ME -pelit
Vaskojoki

Vaskojoki () on jyrkkälaaksoinen joki, joka sijaitsee Lemmenjoen kansallispuistossa läntisessä Inarissa. Vaskojoki alkaa useana sivujokena Kietsimä- ja Maarestatuntureilta ja laskee Paatariin. Paatarin vedet laskevat edelleen Juutuanjokea pitkin Inarijärveen. Vaskojoen rannat ovat enimmäkseen saraluhtia ja tulvanevoja. Joki on yhteensä noin 110 kilometriä pitkä.

Lähteet 
 
 
 
 

Inarin joet
Vaskojoen valuma-alue
Tenniöjoki

Tenniöjoki on Kemijoen vasen sivujoki Sallassa Suomessa ja Kantalahden piirissä Murmanskin alueella Venäjällä.

Hydrologia
Joki on 126 kilometriä pitkä, ja 62 kilometriä siitä on Suomen puolella. Tenniöjoen valuma-alue on noin 4 140 neliökilometriä ja valuma-alueen vesipinta-ala noin 300 hehtaaria. Vesistön keskivirtaama on 49 kuutiometriä sekunnissa.

Kulku
Joki saa alkunsa ja laskee Kemijokeen Suomen puolella mutta virtaa yläjuoksultaan ylintä latvaa lukuun ottamatta Venäjän puolella.

Tenniön latva on kaksihaarainen: oikeanpuoleinen haara, Lautakotaoja, alkaa Sorsatunturin Venäjän-puoleiselta alueelta ja toinen haara virtaa valtakuntainrajan tuntumassa. 

Joen Venäjän puoleisella osalla sen laajentumina ovat Tenniöjärvi ja Sotkajärvi.

Suomen puolella Tenniöjoki virtaa ensin Sallan kunnan alueella ja laskee Kemijokeen Savukosken kirkonkylän lähellä.

Sivujoet

Jokeen laskevat sen alajuoksulla Suomen puolella koillisesta Naruskajoki ja kaakosta Kuolajoki, joka myös saa alkunsa Venäjän puolelta. 

Pienempiä sivujokia ovat Suomen puolella  Sieri-, Kuosku- ja Sappioja, luoteesta Maltio- ja Karhujoki, pohjoisesta Pyhäjoki ja Iso Ulmoja sekä monia pienempiä ojia.

Venäjän puolella suurin sivujoki on jokeen kaakosta laskeva Nurmijoki.

Historiaa
Ennen toista maailmansotaa koko joki valuma-alueineen oli osa Suomea. Kun noin puolet Sallan kunnasta käsittänyt Sallan–Kuusamon alue sodan lopulla vuonna 1944 luovutettiin Neuvostoliitolle, tuli pääosa joen yläjuoksusta valuma-alueineen ylintä latvaa lukuun ottamatta kuulumaan Neuvostoliittoon ja sittemmin Venäjään.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ylä-Kemijoen valuma-alue
Murmanskin alueen joet
Kantalahden piiri
Savukosken joet
Sallan joet
Sallan–Kuusamon alueen joet
Suomen ja Venäjän raja
Cuyahogan piirikunta

Cuyahogan piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka hallintokeskus ja suurin kaupunki on Cleveland. Se on väkiluvultaan suurin Ohion piirikunnista.

Maantiede
Cuyahogan naapuripiirikuntia ovat Lake koillisessa, Geauga idässä, Summit etelässä, Medina lounaassa, Lorain lännessä ja Portage kaakkoiskulmassa. Osa Cuyahoga Valleyn kansallispuistoa Cuyahogan piirikunnan alueella.

Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 280 122 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuivat valkoisiin (63,6%), mustiin (29,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (2,6%). Köyhyysrajan alapuolella oli 18,9% vuonna 2009.

Hallinto ja politiikka 
Lakewoodin pormestari Ed FitzGerald (demokraatti) valittiin Cuyahogan ensimmäiseksi piirikuntajohtajaksi marraskuussa 2010. Hän sai 45 % äänistä voittaen republikaani Matt Dolanin, joka sai 31 %.

Liikenne

Ilmailu 
Cleveland-Hopkinsin kansainvälisellä lentoasemalla on keskimäärin 240 päivittäistä lähtöä ja vuonna 2012 matkustajia oli yli 9 miljoonaa. Erie-järven rannassa lähellä Clevelandin keskustaa sijaitsee Burke Lakefront Airport. Esikaupunkialueella toimii piirikunnan omistama Cuyahoga County Airport -lentokenttä, joka palvelee myös Laken ja Geaugan piirikuntia.

Tieliikenne

Lähteet

Aiheesta muualla
Test for Echo

Test for Echo on kanadalaisen rock-yhtyeen Rushin kuudestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1996.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Alex Lifeson, Geddy Lee ja Neil Peart
 Test for Echo - 5:55
 Driven - 4:27
 Half the World - 3:24
 The Color of Right - 4:48
 Time and Motion - 5:01
 Totem - 4:58
 Dog Years - 4:55
 Virtuality - 5:43
 Resist - 4:23
 Limbo - 5:29
 Carve Away the Stone - 4:07

Kokoonpano
Geddy Lee - basso, koskettimet, laulu
Alex Lifeson - kitarat
Neil Peart - rummut, lehmänkellot ja muut lyömäsoittimet

Listasijoitukset
Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)

Vuoden 1996 albumit
Rushin albumit
Suomen pelastusalan keskusjärjestö

Suomen pelastusalan keskusjärjestö on vuonna 1993 perustettu suomalainen aatteellinen yhdistys, jonka kotipaikka on Helsinki. Se pyrkii toimimaan onnettomuuksien ehkäisyn, palokuntatoiminnan sekä varautumisen ja väestönsuojelun puolesta ja sen tavoitteena on, että ihmiset osaisivat ennaltaehkäistä vaara- ja onnettomuustilanteita sekä toimia oikein sellaisten sattuessa. Yhdistys järjestää myös VPK-toimintaa.

Yhdistyksen virallinen nimi on Suomen Pelastusalan Keskusjärjestö - Räddningsbranschens Centralorganisation I Finland Ry. Suomen pelastusalan keskusjärjestö on Naisten Valmiusliiton jäsen.

Suomen pelastusalan keskusjärjestön johtajana toimii Mika Gröndahl ja toimitusjohtajana Marko Hasari.

Talous

SPEKin toiminnan rahoitus 
1000 €

*Palveluhankintasopimukset (182 000 €) ja SIVIS-tuotot (50 000 €)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Spek.fi verkkosivut
www.72tuntia.fi
 https://paloturvallisuusviikko.fi
 https://nouhata.fi
 http://www.kotitapaturma.fi
 http://www.kotitapaturma.fi/tapaturmapaiva

Suomalaiset pelastusalan järjestöt
Naisten Valmiusliitto
Cortinarius elegantissimus

Cortinarius elegantissimus on rikinkeltainen seitikkilaji. Sienen jalka on aluksi keltainen ja vanhemmiten ruskea. Heltat ovat aluksi kellertävät, sitten oliivinväriset. Sienen maku on mieto. Se kasvaa pyökkimetsissä Keski-Euroopassa. Suomesta ei tunneta yhtään löytöä.

Cortinarius elegantissimus viihtyy erityisesti luonnollisissa tai lähes luonnollisissa vanhoissa metsissä, joissa on runsasti kariketta. Laji vaatii myös kalkkipitoisen maaperän. Se on lajina harvinainen, ja sen elinympäristöt ovat vuoden 1970 jälkeen vähentyneet viidenneksellä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pitää lajia silmälläpidettävänä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Biopix Kuvia

Seitikit
Rooli (esittävä taide)

Rooli tarkoittaa esittävässä taiteessa näyttelijän yksilöllistä tulkintaa kuvitteellisesta hahmosta, jota hän esittää. Näyttelijän tehtävä on miettiä, kuinka hänen esittämänsä henkilö reagoisi eri tilanteissa ja toimia sen mukaan. 

Alkujaan rooli tarkoitti kreikkalaisissa näytelmissä näyttelijän käsikirjoituksen mukaan suorittamaa käyttäytymistä.

Teatteri
Tuoksuseitikki

Tuoksuseitikki (Cortinarius osmophorus) on kupera, punaruskea seitikkilaji. Lakissa erottuu suojusjätteitä. Jalka on vaalea ja siinä on rengas. Malto on vaaleankeltaista. Sienen heltat ovat valkoiset ja muuttuvat myöhemmin okranväriset ja lopulta tummanruskeat. Sieni kasvaa kalkkimailla pyökkimetsissä. Sienestä ei tunneta yhtään löytöä Suomesta.

Lähteet 

Seitikit
Pyökkiseitikki

Pyökkiseitikki (Cortinarius anserinus) on kupera, oljenkeltainen seitikkilaji. Sen heltat ovat aluksi siniharmaat ja myöhemmin harmaanruskeat. Jalka on ylhäältä violetti, alhaalta vaalea. Seitikki kasvaa pyökkimetsissä Keski-Euroopassa eikä sitä esiinny Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Biopix kuvia

Seitikit
Ruskonuppiseitikki

Ruskonuppiseitikki (Cortinarius rufo-olivaceus) on laakea, kuparinvärinen tai harmaanvioletti (nuorena) seitikkilaji. Sen heltat ovat aluksi oliivinväriset ja myöhemmin muuttuvat ruosteenruskeiksi. Jalka on valkoinen ja siinä on violetinsävyä. Seitikki maistuu kitkerältä eikä ole ruokasieni. Se kasvaa pyökkipuiden seuralaisena Keski-Euroopassa eikä sitä esiinny Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Cortinarius.com

Seitikit
Lamelli (arkkitehtuuri)

Lamelli tarkoittaa arkkitehtuurissa samanlaisena toistuvaa rakennusyksikköä. Yleensä lamelli on kerrostalon porraskäytävän ja siihen avautuvien huoneistojen sekä muiden tilojen muodostama kokonaisuus, porrasjakso. Lamelli voi olla myös rivi- tai ketjutalon osa, joka koostuu yhden asuntoyksikön tiloista. Lamelleista koostuvia pitkänomaisia kerrostaloja kutsutaan lamellitaloiksi , aikaisemmin myös kaitiotaloiksi. Ennen lamellitalo-sanan vakiintumista asemakaavaopin professori Otto-Iivari Meurman esitti teoksessaan Asemakaavaoppi vuonna 1947, että tällaista taloa nimitettäisiin kaitiotaloksi. Yhtenä esimerkkinä lamellirakennuksesta on Niinisalon tykistöprikaatin kasarmirakennus. Kyseessä on kolmikerroksinen rivitalokiinteistö, joka jakautuu A-, B- ja C-lamelleihin.

Katso myös 
 Pistetalo

Lähteet 
 Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.
 CD-Perussanakirja 1997. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 94. ISBN 951-37-2076-4

Viitteet 

Arkkitehtuurin käsitteet