joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kuvamuseo

Kuvamuseo () on Uumajan keskustassa, Ruotsissa sijaitseva nykytaiteen museo. Museon on perustanut vuonna 1981 Uumajan yliopisto. Se on nykytaiteen ja visuaalisen kulttuurin keskus, kuten myös paikka, jossa voi saada kokemuksia, pohdiskella ja keskustella. Museossa on esillä kansainvälistä nykytaidetta, valokuvia, arkkitehtuuria ja muotoilua sekä taidehistorian takaumia. Siellä järjestetään näyttelyitä, opastettuja kierroksia, luentoja, seminaareja, elokuvia ja esityksiä.

Historia 
Museo perustettiin vuonna 1981 Gammlian alueelle, Västerbottenin museon lähelle. Kesäkuussa 2012 se muutti Uumajan yliopiston taidekampuksella sijaitsevaan uuteen rakennukseen, jonka on suunnitellut tanskalainen Henning Larsen Architects yhdessä White arkitekter -toimiston kanssa. Rakennus on 36 metriä korkea, seitsemänkerroksinen, ja siinä on kolme suurta näyttelytilaa.

Museossa on esillä arkkitehtuuria, muotoilua, nykytaidetta sekä valokuvia. Kolmessa alimmassa kerroksessa on putiikkeja, kuvamyymälä ja monikäyttöinen kokoussali.

Kuvamuseo oli yksi kolmesta ehdokkaasta Euroopan neuvoston vuoden 2014 museopalkinnon saajaksi ja Ruotsin vuoden museo 2014 -palkinnon saajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuvamuseon kotisivut

Uumajan rakennukset ja rakennelmat
Ruotsin museot
Johnnie Johnson

James Edgar ”Johnnie” Johnson (9. maaliskuuta 1915 Melton Mowbray, Leicestershire – 30. tammikuuta 2001 Derbyshire) oli brittiläinen sotilas ja taistelulentäjä, joka otti osaa toisen maailmansodan ilmataisteluihin. Urallaan ilmavoimien varamarsalkan (Air Vice Marshal) arvon saavuttanut Johnnie Johnson rikkoi eversti ”Sailor” Adolph Malanin aiemman pudotusennätyksen, saaden pudotettua ainakin 32 vastustajan eli natsi-Saksan sotilaslentokonetta.

Ura 

Johnnie Johnsonin palvelusura alkoi vuonna 1939 ja päättyi vuonna 1966.

Johnson oli jo lapsesta lähtien kiinnostunut lentämisestä. Kun hän yritti liittyä ilmavoimiin, hänet hylättiin ensin sosiaalisista ja sitten lääketieteellisestä syystä: hänen palvelusuransa alku viivästyi rugbypelissä saadun solisluun murtuman vuoksi. Murtuma vaikeutti Johnsonin lentämistä suuresti ja hänen rohkeuttaan epäiltiin hänen lentouransa alussa sen johdosta. 

Myöhemmin Johnson itse arvioi hänelle tärkeän metsästysharrastuksen olleen merkittävä tekijä siinä, että sai niinkin paljon ilmavoittoja ilmataistelutoiminnassa. Johnson toimi myöskin Douglas Baderin siipimiehenä, mitä voitaneen pitää arvonantona. 

Johnson käytti kutsutunnusta ”Greycap” (”harmaalakki”). Hänen käyttämänsä taistelukoneen merkintä oli usein JE-J. Johnson taisteli Supermarine Spitfiren eri versioiden koneilla, vaikka hän syöksyi maahan ensimmäisellä Spitfire-lentokoneellaan vain neljän päivän lentämisen jälkeen. Pääosa Johnsonin ilmataisteluvoitoista tuli saksalaisten Messerschmitt Bf 109 (joista eri muunnoksia) ja Focke-Wulf Fw 190 "Würger" hävittäjälentokoneista. 

Johnson oli sodan päättyessä sotilasarvoltaan everstiluutnantin ja keräsi 34 pudotusta. Osa pudotuksista oli (tämän lisäksi) jaettuja ja todennäköisiä, joita ei siten siksi laskettu "varsinaiseen tiputustilastoon".

Useita sotilasmitaleja ja -palkintoja, kuten Distinguished Flying Crossin kahdella ansiosoljella, saanut Johnson jäi eläkkeelle kuninkaallisista ilmavoimista vuonna 1966.

Myöhempi elämä 

Myöhemmin Johnnie Johnson kirjoitti kirjan Spitfire-ässä omista taistelukokemuksistaan, joista suuri osa oli käyty yhdessä kanadalaisten taistelulentäjien kanssa. Johnson perusti myös nimeään kantavan säätiön Johnnie Johnson Housing Trust, joka tarjosi asumispalveluja vammaisille ja vanhuksille.

Johnson kuoli syöpään 30. tammikuuta 2001 85-vuotiaana.

Lähteet

Kirjallisuutta
Price, Alfred: Spitfire — Legendaarinen hävittäjäkone. Koala-kustannus, Helsinki, painettu Otavan kirjapainossa. Alkuteos 2010, suomenkielinen käännös 2011, kääntäjä Lauri Mäkelä. ISBN 978-952-229-120-2. (s.90-91)
Johnson, Johnnie (James Edgar): Spitfire-ässä. Koala-kustannus, Helsinki. Alkuteos englanniksi, kääntänyt Lauri Mäkelä. ISBN 978-952-5186-97-0.

Brittiläiset lentäjät
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Puolustusvoimien tiedustelulaitos

Puolustusvoimien tiedustelulaitos (PVTIEDL) on Pääesikunnan alainen puolustusvoimien laitos, joka on perustettu 1. toukokuuta 2014. Tiedustelulaitoksen pääosat sijaitsevat Helsingissä ja Jyväskylässä, mutta laitoksen osia toimii valtakunnallisesti myös muilla paikkakunnilla. Tiedustelulaitoksen organisaatio, vahvuus, seurattavat kohteet ja toimintatavat eivät ole julkista tietoa.Tiedetään kuitenkin että yksi Casa C-295 (CC-3) on varustettu tiedustelulaitteistolla.

Laitokseen on organisoitu 30. huhtikuuta 2014 lakkautettujen Puolustusvoimien Tiedustelukeskuksen, Viestikoelaitoksen ja Pääesikunnan tutkintaosaston toimintoja.

Tehtävä
Puolustusvoimien tiedustelulaitos vastaa Suomen signaalitiedustelusta.

Laitos vastaa myös sotilasstrategisen ja Suomen lähialueen sotilaallisen tilanteen seurannasta, analysoinnista ja siitä raportoimisesta. Laitoksen tehtäviin kuuluvat myös muun muassa vastuu puolustushallinnon paikka- ja olosuhdetietopalvelusta, sotilastiedustelu- ja turvallisuustoimialojen täydennyskoulutuksen antaminen sekä kriisinhallintaoperaatioiden tukeminen.

Johtajat 
 eversti (2007) Sakari Wallinmaa (s. 1960) (1.5.2014–31.12.2015)
 eversti (2013) Marko Ekström (s. 1963) (1.1.2016–31.3.2018)
 kommodori (2014) Juhani Karjomaa (s. 1966) 1.4.2018–29.2.2020
 eversti (2016) Esapekka Vehkaoja (s. 1967) 1.3.2020 alkaen

Katso myös
Luettelo tiedustelupalveluista

Lähteet

Aiheesta muualla
 Puolustusvoimien tiedustelulaitos, Puolustusvoimien sivustolla

Suomen tiedusteluorganisaatiot
Suomen puolustusvoimat
Porvoon Amisto

Porvoon Amisto tai lyhyemmin Amisto oli ammatillinen oppilaitos Itä-Uudellamaalla lähellä pääkaupunkiseutua. Porvoon ammattiopistossa Amistossa opiskeli yli tuhat opiskelijaa neljässä toimipisteessä Porvoossa, Askolassa ja Loviisassa. Porvoon Perämiehentien toimipiste on Amiston päätoimipiste ja siellä työskentelee myös hallinto. Porvoon ammattiopisto eli Amisto on osa Itä-Uudenmaan koulutuskuntayhtymää, johon Amiston lisäksi kuuluvat aikuiskoulutuskeskus Edupoli sekä Oppisopimuskeskus.

Porvoon Amistossa voi opiskella 17 erilaista ammatillista perustutkintoa 25 eri koulutusohjelmassa. Amistoon haetaan opiskelemaan yhteishaun, lisähaun tai harkintaan perustuvan valinnan kautta. Opiskelu Amistossa kestää keskimäärin kolme vuotta ja perustutkinnon jälkeen opiskelijalla on yleinen jatko-opintokelpoisuus. Tämä tarkoittaa sitä, että opiskelija voi hakea opiskelemaan ammattikorkeakouluun, korkeakouluun tai yliopistoon samalle tai muulle alalle. Perustutkinnon lisäksi Amistossa on myös perustutkintoon valmistavaa ja valmentavaa koulutusta esimerkiksi ilman opiskelupaikkaa jääneille ja maahanmuuttajille.

Amiston toiminnot jatkuvat Edupolin osana vuoden 2018 alusta.

Amistossa opiskeltavat ammatit

 Ajoneuvoasentaja  
 Automaatioasentaja  
 Datanomi  
 ICT-asentaja  
 Kokki  
 Kosmetologi  
 Kunnossapitoasentaja  
 Leipuri-kondiittori  
 Lähihoitaja  
 Maalari  
 Matkailupalveluiden tuottaja  
 Matkailuvirkailija  
 Merkonomi  
 Painotuotantoassistentti  
 Parturi-kampaaja  
 Prosessinhoitaja  
 Putkiasentaja  
 Sähköasentaja  
 Talonrakentaja  
 Tarjoilija  
 Turvallisuusvalvoja  
 Varastonhoitaja  
 Yhdistelmäajoneuvonkuljettaja

Toimipisteet 

Amisto Perämiehentie, Porvoo
Amisto Pomo-talo, Porvoo 
Amisto Askola, Monninkylä 
Amisto Loviisa, Loviisa

Lähteet 
http://www.amisto.fi
http://www.amisto.fi/fi/Start/TIETOA-AMISTOSTA/
http://www.amisto.fi/fi/Start/MIHIN-AMMATTIIN/
http://www.amisto.fi/fi/Start/hakutavat/

Viitteet

Aiheesta muualla 
https://www.facebook.com/Amisto.ammattiopisto

Porvoon oppilaitokset
Suomen ammattioppilaitokset
Skylanders: Trap Team

Skylanders: Trap Team on Toys for Bobin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintaseikkailupeli. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa 5. lokakuuta ja Euroopassa 10. lokakuuta 2014. Pelin jatko-osa, Skylanders: SuperChargers julkaistiin syyskuussa 2015.

Juoni
Aiemman pelin, Skylanders: Swap Forcen tapahtumien jälkeen Skylanderien päävihollinen Kaos vapauttaa räjäyttämällä pahimmat alaisensa Cloudcracker-vankilasta ja lähettää heidät hyökkäämään Skylandsiin. Tämä vapauttaa kaikki Trap Master Skylanderit ja Traptaniumin, jotka olivat vangittuna maahan. Portaalimestarin roolissa olevan pelaajan täytyy käyttää Trap Mastereitä ja Traptaniumin sirpaleita ansamuodossaan saadakseen kaapattua kaikki paenneet rikolliset.

Pelaaminen
Kuten aiemmissa peleissä, pelaaja ohjaa hahmoja asettamalla lelufiguureita Portal of Power -laitteeseen, joka aktivoi hahmon peliin. Trap Teamin kohdalla on kuitenkin uudenlainen avuste: ansa. Toisin kuin figuurit, jotka tuovat hahmon peliin, ansoja voidaan käyttää pelistä löydettyjen vihollishahmojen haltuunottoon, ja heitä voidaan ohjata sen jälkeen hyvinä hahmoina. Näitä haltuunotettuja hahmoja voidaan käyttää myös muilla konsoleilla.

Lähteet

Vuoden 2014 videopelit
Spyro
Skylanders
Nintendo 3DS -pelit
PlayStation 3 -pelit
PlayStation 4 -pelit
Wii-pelit
Wii U -pelit
Xbox 360 -pelit
Xbox One -pelit
Tasohyppelyt
Toimintaseikkailupelit
Fantasiavideopelit
Near-field communication
Odessankoira

Odessankoira (odesskaja domašnaja idealnaja sobaka) on ukrainalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta Ukrainan ja Valko-Venäjän kansalliset kennelliitot ovat hyväksyneet sen virallisesti.

Ulkonäkö 
Odessankoira on pitkäkarvainen, hieman polski owczarek nizinnyä tai schapendoesia muistuttava seurakoira, joskin paikalliset kasvattajat kuvaavat sen olevan kuin etelävenäjänkoira pienoiskoossa. Sallittu säkäkorkeus on uroksilla 28–32 cm (ihanne 30 cm) ja nartuilla 26–30 cm (ihanne 28 cm). Värivaihtoehdot ovat a) valkoinen minkä tahansa värisin (paitsi maksanruskein) merkein; b) harmaa; c) hiekka (fawn) eri sävyissään (oranssia lukuun ottamatta).

Alkuperä 
Rotu luotiin kääpiövillakoirasta, japanese chinistä, maltankoirasta ja kettuterrieristä 1970-luvun lopulla Odessassa. Tämä uusi rotu tunnettiin lyhenteellä odis, mikä tuli suoraan sen pidemmästä "odessalaista ihanteellista kotikoiraa" tarkoittavasta venäjänkielisestä nimestä. Rouvat T.F. Shargorodskaya ja I.V. Bakharyeva aloittivat yhteistyön muiden asiantuntijoiden kanssa rodun ominaisuuksien yhdenmukaistamiseksi. Vuonna 1999 syntyneen rouva Bakharyevan omistaman nartun nimeltä Franshika Dio Present ja vuonna 2001 syntyneen rouva Shargoroskayan omistaman nartun nimeltä Lapuna Dio Present katsotaan toimineen esikuvina nykyiselle rotumääritelmälle.

Lähteet

Viitteet 

FCI:n ulkopuoliset rodut
Eurooppalaiset koirarodut
Kääpiökoirat
Odessan historia
Cola Song

"Cola Song" on romanialaisartisti Innan kappale hänen neljänneltä, LatINNA-studioalbumilta. Sen julkaisi Atlantic Records digitaalisesti ladattavana albumin ensimmäisenä singlenä 15. huhtikuuta 2014. Kappale tehtiin FIFA World Cup 2014-kipailua varten ja sillä vierailee myös kolumbialainen reggaetonartisti J. Balvin. Kappaleen tuotti TJR sekä Axident ja sanoitti Breyan Isaac sekä Andrew Frampton. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 14. huhtikuuta 2014. Kappale on tähän mennessä päässyt kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa ja Puolassa.

Kappaleet
Digitaalinen lataus

Listasijoitukset

Lähteet

Vuoden 2014 kappaleet
Innan kappaleet
Lainiojoki

Lainiojoki on noin 60 kilometriä pitkä Ounasjoen sivujoki, joka sijaitsee Kolarin ja Kittilän kuntien alueella. Joen alkulähde on Lainiolompolo ja joki laskee Ounasjokeen Kaukosen kylän alapuolella Lainiosaaren kohdalla. Joen valuma-alue on 312 km² ja sen järvisyys on 0,78 %. Joella on yksi sivujoki, Kallonjoki, joka laskee Lainiojokeen noin kolmen kilometrin päässä joen suusta.

Lähteet 

Ala-Ounasjoen alue
Kittilän joet
Kolarin joet
Accountor

Accountor (entinen Pretax) on suomalainen talous- ja henkilöstöhallinnon ohjelmistoratkaisuja sekä ulkoistuspalveluja tarjoava yritys. Sillä on toimintaa kuudessa maassa: Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Ukrainassa ja Hollannissa.

Vuonna 2021 yritys työllisti yhteensä 2300 henkilöä. Suomessa Accountorilla on noin tuhat työntekijää ja liki 30 toimistoa.

Pretax vaihtoi 30. huhtikuuta 2014 nimekseen Accountor.

Accountor muutti entiseen Fortumin pääkonttoriin Espoon Keilaniemeen vuonna 2020. Uuden pääkonttorin nimeksi annettiin Accountor Tower.

Talous-, palkka- ja henkilöstöhallinnon ulkoistuspalvelut 
Taloushallinnon palvelut:
 Kirjanpito
 Raportointi
 Budjetointi
 Myyntilaskutus
 Ostolaskujen käsittely
Konsernitilinpäätös
Inhouse-taloushenkilö
Palkkahallinnon palvelut:
 Palkanlaskenta
Palkanlaskenta osana talouspalvelua
Inhouse-palkkayhteyshenkilö
Palkkatoimintojen kartoitus
Henkilöstöhallinnon palvelut:
Analytiikka ja tutkimukset
Inhouse-henkilöstöasiantuntijat
Rekrytointipalvelut
HR:n ja johtajuuden konsultointi
Työsuhdejuridiikan palvelut
Valmennukset
Verkkokoulutukset
Laki- ja veroneuvontapalvelut:
 Lakipalvelut
 Veroneuvonta
 Työsuhdejuridiikka

Ohjelmistot 
Taloushallinnon ohjelmistot

 Procountor
 Procountor Solo
 Ecom
 eTasku
 Arkhimedes

Palkka- ja HR-järjestelmät, työaikaratkaisut, matkalaskutusjärjestelmät

 Mepco
 MaraPlan
 TyövuoroVelho
 TuntiVelho

Konserniin kuuluvat seuraavat ohjelmistotytäryhtiöt:
Accountor HR Solutions  (ex-Mepco)
Finago (Procountor ja Tikon yhdistyivät 2017)
MaraPlan
Työvuorovelho
Ecom
eTasku

Lähteet

Aiheesta muualla 
Accountorin kotisivut

Suomen finanssipalveluyhtiöt
Hieron (kaupunki)

Hieron oli Itä-Rooman eli Bysantin valtakunnan pääkaupungin vieressä sijainnut kaupunki, jossa perittiin tullimaksut Bosporinsalmen läpikulusta sekä seurattiin laivaliikennettä.

Vuonna 941 Bysantin laivasto tuhosi Kiovan suuriruhtinas Igorin suuren laivaston siellä Rusien-Bysantin sodassa.

Lähteet 

Bysantin valtakunta
Rooman valtakunnan kaupungit
Shadows of the Dying Sun


Shadows of the Dying Sun on Insomniumin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 2014.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2. Kappaleesta "While We Sleep" kuvattiin musiikkivideo.

Kappaleet

CD 2 

Kappaleet "The Emergence", "The Swarm" ja "The Descent" ilmestyivät alun perin Ephemeral-EP:llä.

Kokoonpano

Yhtye 
 Ville Friman – kitara, puhdas laulu
 Niilo Sevänen – laulu, bassokitara
 Markus Vanhala – kitara
 Markus Hirvonen – rummut

+

 Aleksi Munter – kosketinsoitin

Tuotanto 
 Teemu Aalto – äänittäjä
 Kimmo Perkkiö – äänittäjä (rummut)
 André Alvinzi – miksaaja
 Svante Forsbäck – masteroija
 Wille Naukkarinen – grafiikka

Arvostelut 
 About.com: 
 Angy Metal Guy: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 6/10
 Metal Storm: 8.5/10
 The Metalithic: positiivinen
 Sfmedia.com: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Insomniumin albumit
Vuoden 2014 albumit
Uumajan yliopiston taidekampus

Uumajan yliopiston taidekampus on entinen teollisuusalue Uumajanjoen varressa, joka vuosina 2009–2011 rakennettiin uudelleen Uumajan yliopiston taidekorkeakoulujen sijaintipaikaksi.

Ensimmäinen alueelle sijoittuneista oppilaitoksista oli muotoilukorkeakoulu, joka aloitti toimintansa 1989 Uumajan puuhiomon vanhassa muuntamorakennuksessa. Sen kylkeen nousi Olle Qvarnströmin piirtämä muotoilukoulun uusi päärakennus.

Vuonna 2005 muotoilukoulun silloinen rehtori Bengt Palmgren esitti ajatuksen yhtenäisen taidekampuksen luomisesta siirtämällä Uumajan Kuvamuseo samalle alueelle ja hakemalla oikeuksia aloittaa kaupungissa arkkitehtikoulutus. Syksyllä 2008 Balticgruppen-yhtiön säätiö kertoi sijoittavansa 36,6 miljoonaa Ruotsin kruunua taidekampuksen rakentamiseen. Saman vuoden joulukuussa yliopiston hallitus päätti sijoittaa hankkeeseen 350 miljoonaa kruunua.

Päätös merkitsi alkua Uumajan yliopiston arkkitehtikorkeakoulun perustamiselle. Koulu aloitti syksyllä 2009 kaupungin keskustan tullimakasiinissa ja vuotta myöhemmin pääsi muuttamaan uudisrakennukseen muotoilukorkeakoulun viereen.
Taidekampukselle nousivat myös taidekorkeakoulun uudet toimitilat, ja vanhasta puuhiomosta tehtiin kulttuuri- ja taidealojen yrityshautomo. Kolmas uudisrakennus sisältää Kuvamuseon, yliopiston sivukirjaston sekä humanististen tieteiden ja uuden median kokeilulaboratiorion Humlabin. Nämä rakennukset suunnitteli tanskalainen Henning Larsen Architects yhteistyössä White arkitekter -toimiston kanssa, ja ne valmistuivat 2012.

Taidekampuksen viralliset avajaiset pidettiin toukokuun lopulla 2012. Myöhemmin samana vuonna valmistui vielä nelikerroksinen toimistorakennus, jonka vuokralaisia ovat Iksu, White Arkitekter, Balticgruppen, Ålö AB ja tilintarkastustoimisto PricewaterhouseCoopers.

Keväällä 2014 avattiin uudistettu Sliperiet-hiomorakennus, johon tulee sijoittumaan Ruotsin ensimmäinen ”fab lab” (fabrication laboratory) uusinta tekniikkaa edustavine 3D-tulostimineen sekä laser- ja vesileikkureineen.

Lähteet

Aiheesta muualla

Taidekampuksen verkkosivusto
Uumajan yliopiston taidekampussivut

taidekampus
Potentiaalilämpötila

Potentiaalilämpötila   on lämpötila, jonka ilmapaketti saa kun se siirretään tietyltä painepinnalta  kuiva-adiabaattisesti vakiopaineeseen  (yleensä 1000hPa).  Potentiaalilämpötila määritellään seuraavasti:

 

missä  on ilmapaketin lämpötila kelvineinä,  on ilman kaasuvakio ja  on ominaislämpökapasiteetti.

Potentiaalilämpötilaa on hyödyllistä käyttää ilmakehätieteissä, koska se pysyy vakiona adiabaattisissa prosesseissa.

Stabiilisuus potentiaalilämpötilan avulla 

Stabiilissa tilanteessa ympäristön potentiaalilämpötila kasvaa korkeuden funktiona, jolloin

 

Neutraalissa tilanteessa ympäristön lämpötilaprofiili noudattaa kuiva-adiabaattia, eli

 

Epästabiilissa tilanteessa ympäristön potentiaalilämpötila laskee korkeuden funktiona, jolloin

Lähteet

Aiheesta muualla 
Potential temperature

Meteorologia
IKSU

Idrottsklubben Studenterna i Umeå (lyh. IKSU) on Uumajassa, Ruotsissa toimiva urheiluseura ja yleishyödyllinen yhdistys. Se perustettiin 5. toukokuuta 1959. Se on yksi Ruotsin suurimmista seuroista noin 18 000 jäsenellään.

Yhdistys rakensi ensimmäisen urheiluhallinsa Uumajan yliopiston kampukselle vuonna 1983 ja on jatkanut laajentumistaan. Tiloihin kuuluu nyt 21 000 neliömetriä ja se tunnetaan nimellä Iksu sport. Se on Euroopan suurin koulutuslaitos. Kiinteistöt omistaa ja niitä hallinnoi Uumajan ylioppilaskunnan, Uumajan yliopiston ja IKSU:n vuonna 1983 perustama Stiftelsen Universitetshallen. IKSU:lla on myös koulutustoimintaa sekä kylpylä, nimeltään Iksu spa. Vuodesta 2012 lähtien sillä on ollut myös kolmas palvelu, Iksu plus - pienempi laitos, joka tarjoaa erilaisia ryhmäistuntoja, ja joka sijaitsee Uumajan yliopiston taidekampuksella lähempänä keskustaa.

Toiminta 
Umeå Studenters Idrottsförening (USIF) perustettiin 5. toukokuuta 1959. Tuolloin seuralla oli alle 100 jäsentä. Vuonna 1960 seura vaihtoi nimensä muotoon Idrottsklubben Studenterna i Umeå (IKSU). Nykyään seuralla on noin 18 000 aktiivista jäsentä, 130 valmentajaa ja 70 työntekijää. Konsernin liikevaihto oli vuonna 2009 noin 87 miljoonaa kruunua. IKSU:lla oli vuonna 2009 toimintaa 17 eri lajissa. Iksulla on toimintaa 17 eri lajissa. Seura tunnetaan parhaiten salibandysta, jossa naisten joukkue on voittanut neljä Ruotsin mestaruutta sekä kolme EuroFloorball Cupia.

Kuntosalin, ohjatun liikunnan ja eri joukkuelajien lisäksi Iksulla on laaja valikoima ruokavalioita ja hoitoja, erityisesti kylpylähoidot, iho, hieronta, fysioterapia, naprapatia, hierontaterapia, henkilökohtainen valmennus ja paljon muuta. Se järjestää luentoja ja sieltä löytyy kokoustilat. Se järjestää myös monenlaista koulusta, sekä sisäistä että ulkoista. Iksulla on oma ohjaaja pyöräilyn (spinning), aerobicin, uinnin, joogan ja jumpan kouluttamiseen. Ulkoiset koulutukset voivat olla Les Mills -koulutusta, kuten BodyPumpia ja Body Balancea.

Iksu sport on yksi Pohjois-Euroopan suurimmista kunto- ja wellness-palveluista. Keskimäärin Iksu sportissa käy 3 000–4 000 kävijää päivässä. Koulutushallin, sisähallin, kuntosalin ja uimahallin lisäksi Iksu sport on varustettu ravintola Hansson & Hammerilla ja kampaamo Hårizontilla.

Yhdistys tekee yhteistyötä Uumajan yliopiston, erityisesti Uumajan urheilukorkeakoulun ja urheilulääketiedeyksikön kanssa. Suuri osa Uumajan yliopiston liikuntatunneista käydään Iksu sportissa – eikä vähiten "huippu-urheilun sopimuksen" vuoksi, joka tarjoaa monille ruotsalaisille urheilijoille mahdollisuuden yhdistää opiskelun ja harjoittelun korkeimmalla tasolla. Samassa paikassa on myös urheilulaboratorio, jossa monet kuuluisat urheilijat käyvät testattavana ja käsiteltävänä. Muun muassa ruotsalainen jalkapalloilija Zlatan Ibrahimovic on käynyt hoitamassa polviongelmiaan siellä.

Lajit 
Seuralla on toimintaa 16 eri lajissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut 

Ruotsalaiset urheiluseurat
Uumajan kunta
Putikon rautatieasema

Putikon rautatieasema (, ratakm 520+902) on lakkautettu rautatieasema rataosalla Huutokoski–Parikkala Savonlinnan kaupungissa, entisessä Punkaharjun kunnassa, Putikon kylässä. Asema Putikkoon valmistui vuonna 1906 rataosalle Elisenvaara–Savonlinna. Rautatieaseman ohittaa yksi raide. Asema on rakennettu yliarkkitehti Bruno Granholmin V-luokan C-tyypin piirustusten mukaan. Asema on lähes alkuperäisessä ulkoasussaan. Koko aseman pihapiiri rakennuksineen on asemakaavassa suojeltu ja kunnostettu. Putikon asema kuuluu Museoviraston määrittelemään valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön.

Henkilöliikenne asemalla lakkautettiin 1. tammikuuta 1990 ja tavaraliikenne vuonna 2000. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 3. kesäkuuta 2007.

Asemalla on toiminut vuodesta 1986 lähtien T:mi Saviseppä. Yrittäjä Hannu Sairanen osti aseman valtiolta vuonna 1998 ja nimesi sen Brunolan tilaksi. Aseman läheisyydessä sijaitsee Putikon saha -niminen tasoylikäytävä.

Katso myös 
 Putikon junaturma

Lähteet 

Etelä-Savon lakkautetut rautatieliikennepaikat
Punkaharju
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Nigel Stepney

Nigel Stepney (14. marraskuuta 1958 – 2. toukokuuta 2014 Ashford, Kent) oli brittiläinen Formula 1 -mekaanikko, joka aloitti uransa F1:sten parissa vuonna 1977 Shadow-tallissa. Myöhemmin hän toimi muun muassa Benetton Formulan ja Scuderia Ferrarin mekaanikkona. Hän loukkasi nilkkansa pahasti Espanjan GP:ssä 2000 Ferrarin mekaanikkona, kun Michael Schumacher ajoi hänen päälleen. Stepney tunnetaan parhaiten Formula 1:n vakoiluskandaalista (tunnetaan myös nimellä Stepneygate) vuonna 2007, jolloin hän vuosi tietoja McLarenille. Hän sai myöhemmin lähteä Ferrarilta.

Hän kuoli auto-onnettomuudessa toukokuussa 2014.

Lähteet 

Formula 1 -tallien työntekijät
Brittiläiset henkilöt
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1958 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Pan-pan

Pan-pan on radioliikenteessä käytettävä kutsu, joka tarkoittaa pakkotilaa. Pan-pan-termi on erillinen mayday-termistä, joka tarkoittaa hätätilaa. Pan-pan-termiä käytetään, kun laivaan, lentokoneeseen tai muuhun kulkuvälineeseen tai sen matkustajiin ei kohdistu välitöntä uhkaa, mutta pakkotilaan tulee kuitenkin pian reagoida. Pan-pan ilmaisee mahdollisille pelastajille että on turvallisuusongelma (hätäpalveluille ja muille alueen kulkuvälineille), mutta ”mayday” ilmaisee esimerkiksi koneen putoamisen tai uppoamisen tapahtuvan juuri nyt ja pelastusavun tarpeen olevan välitön.

Ilmailu
Merenkulku
Palo- ja pelastustoimi
Tietoliikenne
Robert Taylor (jalkapalloilija)

Robert Taylor (s. 21. lokakuuta 1994 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa MLS-seura Inter Miamia. Pelipaikaltaan Taylor on keskikenttäpelaaja.

Ura

Seurajoukkue 
Taylor teki jo 13-vuotiaana Suomessa ainutlaatuisen kuuden vuoden sopimuksen kasvattajaseuransa JJK:n kanssa. Kauden 2008–2009 Taylor vietti englantilaisen Nottingham Forestin junioreissa ja syksyllä 2010 hän siirtyi toiseen englantilaisseuraan Lincoln Cityyn. Taylor ei esiintynyt seuran edustusjoukkueessa, mutta pelasi vuonna 2013 yhden ottelun lainalla liigan ulkopuolisessa Boston Townissa. 

Suomeen palattuaan Taylor pelasi Veikkausliigaa JJK:ssa 2013–2015 ja Rovaniemen Palloseurassa 2015–2017. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaan AIK:hon kolmen ja puolen vuoden sopimuksella. Maaliskuussa 2018 Taylor siirtyi lainalle norjalaiseen Tromsø IL:ään ja elokuussa hän jatkoi seurassa vuoteen 2021 kestävällä sopimuksella. Tromssan pudottua pääsarjasta kauden 2019 päätteeksi Taylor siirtyi SK Branniin tammikuussa 2020 kolmivuotisella sopimuksella. Kaudella 2021 Taylor oli joukkueensa tehokkain pelaaja kuudella maalilla ja yhdeksällä maalisyötöllä, mutta Brannin kausi päättyi lopulta putoamiseen putoamiskarsinnoissa FK Jerviä vastaan. Helmikuussa 2022 Taylor siirtyi Yhdysvaltoihin MLS-seura Inter Miamiin kauden 2023 loppuun ulottuvalla sopimuksella, joka sisältää option myös kaudesta 2024.

Maajoukkue 
Taylor on edustanut Suomen U17-, U19-, U20- ja U21-maajoukkueita. A-maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 2017 Marokkoa vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Taylor teki Kansojen liigan ottelussa Bulgariaa vastaan 11. lokakuuta 2020. Taylor kuului Suomen joukkueeseen myös vuoden 2021 EM-kisoissa.

Yksityiselämä 
Robert Taylorin isä on englantilainen jalkapalloilija Paul Taylor, joka pelasi Suomessa 1980–1990-luvuilla muun muassa Veikkausliigaa Kuopion Palloseurassa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Robert Taylor Suomen Palloliiton sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomen englantilaiset
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Karjalan Maaselkä

Karjalan Maaselkä (; ) on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Seesjärven etelärannalla 33 kilometriä Tšopinasta luoteeseen. Kylässä on neljä asukasta (vuonna 2013).

Paatenen pogostaan kuulunut Karjalan Maaselkä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopussa. Vuonna 1597 siellä oli 19 ja vuonna 1763 48 taloa. 1800-luvun lopussa kylässä oli kirkko. 1900-luvun alussa Maaselkä lähikylineen muodosti Paatenen volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 sen kuudessa kylässä oli 950 asukasta. Maaselän kylässä oli 50 taloa, koulu ja 314 asukasta.

Neuvostoaikana perustettiin Seesjärven piiriin kuulunut Karjalan Maaselän kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassa asutuksessa oli 2 000 asukasta, joista noin 60 % oli karjalaisia ja 25 % venäläisiä. Suurlahden (ven. Velikaja Guba) uudiskylä oli pääosin venäläinen, kun taas Maaselässä asui 341 karjalaisen lisäksi vain yksi suomalainen. Vuonna 1961 Karjalan Maaselkä liitettiin Tšopinan kyläneuvostoon.

Lähteet

Viitteet

Karhumäen piirin asutut paikat
Keski-Pohjanmaan lääni

Keski-Pohjanmaan lääni oli Suomeen 1950-luvulla ehdotettu uusi lääni. Lääni suunniteltiin muodostettavaksi Oulun läänin eteläosasta ja Vaasan läänin pohjoisosasta. Lääni olisi ollut kaksikielinen, ja siihen olisi tullut 35 kuntaa:

 Alaveteli
 Alavieska
 Haapajärvi
 Halsua
 Himanka
 Jepua
 Kaarlela
 Kalajoki
 Kannus
 Kaustinen
 Kokkola
 Kruunupyy

 Kälviä
 Lestijärvi
 Lohtaja
 Luoto
 Munsala
 Nivala
 Perho
 Pietarsaaren maalaiskunta
 Pietarsaari
 Purmo
 Pyhäjärvi
 Rautio

 Reisjärvi
 Sievi
 Teerijärvi
 Toholampi
 Ullava
 Uudenkaarlepyyn maalaiskunta
 Uusikaarlepyy
 Veteli
 Ylivieska
 Ähtävä
 Öja

Suunnitelmista huolimatta Keski-Pohjanmaan lääniä ei koskaan perustettu. Myöskään aluejakokomitean mietintöön kuuluneita Porin lääniä ja Tampereen lääniä ei perustettu, mutta Keski-Suomen lääni ja Pohjois-Karjalan lääni toteutuivat.

Lähteet

Viitteet

Suomen toteutumattomat läänihankkeet
Keski-Pohjanmaan historia
Micke Silén

Micke Silén (s. 1953) on suomalainen copywriter ja yksi mainostoimisto Taivaan perustajista. Hänet palkittiin elämäntyöstään Platinahuipulla Grafia ry:n Vuoden Huiput 2014 -kilpailussa.

1970-luvun lopulla Silén piti Malmössä Ruotsin armeijan ylijäämätuotteita myyvää kauppaa ja kiinnostui mainosalasta Lundin yliopiston iltakurssilla. Hän pääsi harjoittelijaksi erään luennoitsijan mainostoimistoon, mutta palasi kuitenkin kotimaahansa Suomeen.

Silén työskenteli muun muassa mainostoimistoissa AKT/BBDO ja Brindfors, josta pian irtautui Hasan & Partners. Silénin tunnetuin työ Hasanin ajoilta on ruotsalaisen meijerikonserni Arlan tuotteiden lanseeraus Suomeen 1995 teemalla ”Kohta meissä kaikissa asuu pieni lehmä”, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista suomalaisista iskulauseista. Silénin ja Oski Granströmin suunnittelemaan kampanjaan kuuluivat myös Roy Anderssonin ohjaamat vähäeleiset mainoselokuvat saidasta ruotsalaisesta maitotilallisesta.

Vuonna 1996 Silén perusti viiden muun osakkaan kanssa Taivas-mainostoimiston, joka teki kampanjoita muun muassa Radiolinjalle. Taivas kasvoi Jussi Nurmion johtamana monialakonserniksi, joka perusti Habbosta tunnetuksi tulleen Sulake Corporation Oy:n ja kiinteistönvälitysalaa mullistamaan pyrkineen Igglon. Taivas-konserni laajentui Viroon, Latviaan, Liettuaan, Venäjälle ja Lontooseen, kunnes vuonna 2008 alkanut matalasuhdanne alkoi murentaa yrityksen menestystä. Taivas Group teki konkurssin 2012, mutta alkuperäinen mainostoimisto jatkaa toimintaansa.

Silén on yhä mukana toimistossa, mutta keskittyy yhä enemmän maatilansa hoitoon Kerimäellä. Vuonna 2013 hän voitti Vuoden Huippujen printtimainontasarjassa Kultahuipun Ateneumin taidemuseolle suunnitellulla 52 sielua -näyttelyn ilmoituksella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Silénin suunnittelemaa mainontaa Aadeevee-sivustolla

Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Cyril Abiteboul

Cyril Abiteboul (s. 14. lokakuuta 1977) on ranskalainen moottoriurheiluvaikuttaja.

Abiteboul on työskennellyt Renault’lla, johon hän liittyi vuonna 2001 kirjoitettuaan ylioppilaaksi. Hän oli Formula 1 -sarjassa kilpailevan Renault’n moottoriasiakkaan Caterham F1 Teamin tallipäällikkö vuosina 2012–2014. Hän siirtyi Caterhamille syyskuussa 2012 ja tallipäällikön paikan hän peri Tony Fernandesilta saman vuoden marraskuussa. Vuoden 2014 aikana Abiteboul erosi tehtävästään, kun talli myytiin uudelle sijoittajalle. Hän toimi Renault F1 -tallin tallipäälikkönä vuosina 2017–2020. Toukokuussa 2021 uutisoitiin, että Abiteboul siirtyy Mecachromen moottoriurheiluosaston tekniseksi neuvonantajaksi.

Lähteet 
 http://www.caterhamf1.com/team/management/cyril-abiteboul

Viitteet 

Ranskalaiset urheiluvaikuttajat
Formula 1 -tallipäälliköt
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Tiketti

Tiketti Oy on suomalainen tapahtumalippuja välittävä yritys. Yritys välittää noin miljoona ennakkolippua vuodessa tuhansiin tapahtumiin ympäri Suomen. Sen tapahtumavalikoimasta löytyy muun muassa konsertteja, klubitapahtumia, festivaalia, urheilua, teattereita ja messutapahtumia. Tiketin liikevaihto oli vuonna 2021 noin 2,2 miljoonaa euroa. Tiketti työllistää yli 30 tapahtuma-alan ammattilaista.

Tiketti tarjoaa tapahtumajärjestäjille kaikki nykyaikaiset palvelut sujuvan tapahtuman järjestämiseksi. Näitä palveluita ovat muun muassa kulunvalvonta, akkreditointi ja markkinointi.

Tiketin historia 
Yritys on perustettu vuonna 1976. Alun perin Ylioppilastiketti Oy -nimellä toiminut yritys myi lippuja erityisesti osakuntien tapahtumiin, kuten Hämäläisen osakunnan silloin omistaman Tavastia-klubin keikoille. Syksyllä 1990 Tiketin omistus siirtyi muiden Tavastia-klubin omistusmuutosten mukana Tavastian taustalla toimivan Helsingin Rock and Roll Oy:n omistukseen. Vuonna 2007 Tiketti perusti myös ensimmäiset toimipisteensä muihin kaupunkeihin, Levykauppa Äx:n yhteyteen, Tampereelle, Turkuun, Ouluun, Kuopioon ja Jyväskylään. 

Netistä sähköpostiin ja puhelimeen tilattavia lippuja Tiketti alkoi myymään vuodesta 2007.

Laajeneminen näkyi yrityksen kasvuna: vuodesta 2009 vuoteen 2012 Tiketti Oy:n liikevaihto ja henkilökunnan määrä kaksinkertaistuivat. Vuoden 2012 liikevaihto oli yhteensä 1 678 000 euroa ja firman palveluksessa toimi 18 henkilöä. Samana vuonna Tiketti aloitti yhteistyön R-kioskin kanssa: Huhtikuusta 2012 alkaen Tiketin verkkokaupasta ja puhelinpalvelusta ennakkoon varatut tai maksetut liput voitiin noutaa tilausnumeroa vastaan kaikista Suomen R-kioskeista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tiketin kotisivut
https://fi.wiktionary.org/wiki/akkreditoida (Akkreditointi)
Suomalaiset yritykset
Jere Nurminen

Jere Nurminen on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee uutistenlukijana Yleisradion Urheiluruudussa. Nurminen oli yksi Sotšin olympialaisten Ylen kisastudioisännistä.  Hän aloitti Ylen viestinnän päällikkönä maaliskuun 2018 alussa.

Lähteet 
 http://ylioppilaslehti.fi/2009/10/tukikohdan-ankkuri/

Viitteet

Aiheesta muualla 
 https://twitter.com/NurminenJere

Suomalaiset urheilutoimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Ylen toimittajat
Elävät henkilöt
Matthew Irwin

Matt Irwin (s. 29. marraskuuta 1987 Brentwood Bay, British Columbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana NHL-joukkue Washington Capitalsin organisaatiossa.

Ura 
Irwin valittiin BCHL:n parhaaksi puolustajaksi kahtena vuotena peräkkäin 2007 ja 2008, kun hän pelasi Nanaimo Clippersissä.

Irwin teki kahden ensimmäisen ammattilaiskautensa aikana 73 pistettä Worcester Sharksissa, jonka jälkeen San Jose Sharks teki hänen kanssaan sopimuksen kärsiessään Jason Demersin ja Brent Burnsin loukkaantumisista.

Irwin teki ensimmäisen NHL-maalinsa 26. tammikuuta 2013 Colorado Avalanchea vastaan. Irwin pelasi ensimmäisellä NHL-kaudellaan 38 ottelua, joissa teki kuusi maalia ja 12 pistettä. Hän laukoi keskimäärin 2.1 kertaa maalia kohti per ottelu, mikä oli eniten kaikista tulokaspuolustajista.

3. huhtikuuta 2013 Irwin teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Sharksin kanssa.

Siirtotakarajalla helmikuussa 2020 Irwin siirtyi Nashville Predatorsista kuudennen kierroksen varausvuoron kanssa Anaheim Ducksiin vaihdossa Korbinian Holzeriin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Washington Capitalsin pelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Lundbeck

H. Lundbeck A/S (yleisesti Lundbeck) on tanskalainen maailmanlaajuinen lääkeyhtiö, joka on noteerattu Kööpenhaminan pörssissä. Yhtiön tunnetuin tuote on essitalopraamia sisältävä SSRI-lääke Cipralex.

Historia 
Yhtiön perusti Hans Lundbeck vuonna 1915, mutta sen päätoimiala oli muun muassa koneet ja valokuvausvälineet vuoteen 1924, jolloin se aloitti lääkkeiden ja kosmetiikkatuotteiden maahantuonnin Euroopasta ja Yhdysvalloista. 

1930-luvun loppupuolella Lunbeck aloitti omien tuotteiden tekemisen ja perusti tutkimusosaston. Tuotanto jatkui toisen maailmansodan aikanakin, joskin raakamateriaalien puutteesta johtuen rajallisesti. Sodan jälkeen Lundbeck jatkoi kasvua ja vuonna 1957 yhtiö toi markkinoille Truxalin skitsofrenian hoitoon. Lundbeck Foundation perustettiin vuonna 1954 ylläpitämään ja laajentamaan Lundbeck Groupin toimintaa ja rahoittamaan korkealaatuisia tieteellisiä tutkimuksia. Vuonna 1989, Lundbeck toi markkinoille Celexan (sitalopraami) Tanskassa, mistä tuli yhtiön ulkomaisille markkinoille laajenemisen merkkipaalu. 

Lundbeckin kehittämä psykoosilääke sertindoli (Abbot Laboratoriesin markkinoimana tuotenimellä Serdolect) aiheutti Yhdysvalloissa 27 ihmisen kuoleman ihmistutkimuksissa enimmäkseen sydänongelmiin, jotka johtuivat QT-ajan pidentymisestä. Tuote ei saanut Yhdysvalloissa myyntilupaa. EU:ssa lääke tuli myyntiin vuonna 1998, mutta Euroopan komissio kielsi sen vuosina 2000−2002, kunnes sille myönnettiin uudelleen myyntilupa tiukennetuin varotoimin.

Vuonna 2009 Lundbeck osti Ovationin ja perusti kaupallisen perustan USA:han.

Vuonna 2013 Lunbeck sai Euroopan komissiolta 93.8 miljoonan euron sakot maksettuaan vuonna 2002 rinnakkaislääkeyhtiöille viivästyttääkseen sitalopraamin rinnakkaislääkkeiden markkinoille tuloa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lundbeck Global 
 Lundbeck Suomi 

Lääkevalmistajat
Tanskalaiset pörssiyritykset
OMX Copenhagen 20 -indeksi
Carioca (elokuva)

Carioca () on vuonna 1933 ensi-iltansa saanut Thornton Freelandin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen musikaalikomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Dolores del Río, Gene Raymond, Ginger Rogers ja Fred Astaire. Carioca on ensimmäinen kymmenestä Rogersin ja Astairen yhteisestä elokuvamusikaalista. Cariocassa Astaire tekee myös ensimmäisen elokuvaroolinsa; hän oli esiintynyt cameoroolissa kuukautta aiemmin ilmestyneessä Suurkaupungin tytär -elokuvassa. Carioca kertoo tanssiorkesterin vetäjästä, joka löytää rakkauden ja menestyksen Brasilian Rio de Janeirossa.

Mustavalkoisesta Cariocasta on saatavilla myös värillinen versio. Elokuva perustuu Anne Caldwellin näytelmään ja Lou Brockin tarinaan, joiden pohjalta Cyril Hume, H. W. Hanemann ja Erwin S. Gelsey laativat käsikirjoituksen. Elokuvan tuottivat Brock ja Merian C. Cooper. Linwood Dunn teki erikoisefektit maineikkaaseen lentokoneen siipi -tanssinumeroon. Kappale "Carioca" oli ehdolla parhaan laulun Oscar-palkintoon vuonna 1935.

Näyttelijät

Musikaalinumerot
Kaikki Cariocan kappaleet ovat Vincent Youmansin, Gus Kahnin ja Edward Eliscun käsialaa. Youmans toimi kappaleiden säveltäjänä, ja Kahn ja Eliscu sanoittajina. Max Steiner vastasi elokuvasävellyksestä. Tanssiohjauksesta vastasi Dave Gould, jonka apulaisena toimi Hermes Pan. Panista tuli myöhemmin Fred Astairen yhteistyökumppani koreografioiden laatimisessa.

Kappaleesta "Orchids in Moonlight" tuli suosittu tangolaulu. Musikaalinumero "Carioca" on huomattava siitä, että se on Astairen ja Rogersin ensimmäinen tanssi yhdessä.

Tuotanto

Cariocan tuotanto alkoi 23. elokuuta 1933 ja päättyi 7. marraskuuta 1933. Elokuvan budjettina oli 462 000 dollaria. RKO Radio Pictures oli elokuvan tuotantoyhtiönä. Alun perin Joel McCreaa harkittiin Roger Bondin rooliin, mutta rooliin palkattiin Gene Raymond.

Julkaisu ja vastaanotto
Cariocan Yhdysvaltain ensi-ilta oli New Yorkissa 22. joulukuuta vuonna 1933, jonka jälkeen elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta oli 29. joulukuuta 1933. Suomessa Cariocan teatteriensi-ilta oli 16. syyskuuta vuonna 1934. Tuotantoyhtiönä toiminut RKO oli myös elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa.

Ilmestyessään Carioca oli yleisömenestys. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa ja Kanadassa 923 000 dollaria, ja ulkomailla 622 000 dollaria. Yhteensä Carioca tuotti 1 545 000 dollarin lipputulot, ja toi RKO:lle 480 000 dollarin voitot.

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista täysi sata prosenttia on myönteistä perustuen viiteen arvosteluun.

Palkintoehdokkuudet

VHS- ja DVD-julkaisut
Carioca on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle useita kertoja. Elokuvasta julkaistiin ensimmäinen DVD-julkaisu 24. lokakuuta vuonna 2006 Yhdysvalloissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 
 Carioca TCM Movie Databasessa 
 Carioca Rotten Tomatoes -sivustolla 
 Carioca Reel Classicsin sivuilla 

Vuoden 1933 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Petri Möller

Petri Juhani Möller (s. 1964 Kokkola) on kokkolalainen laulaja, lauluntekijä ja runoilija. Hän oli laulajana ja lauluntekijänä 1980-luvulla Claudia-yhtyeessä, jonka tunnetuin kappale on Korallia. Möller on julkaissut kolme sooloalbumia ja yhden runokokoelman.

Runokokoelma 
 Kaiken yllä epäilyksen varjo; Länsirannikko, 1991; ISBN 952-9505-03-5

Diskografia

Albumit

EP

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Petri Möller Facebookissa
 
 
 

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset runoilijat
Von Ahnska magasinet

Von Ahnska magasinet on satamavarasto, joka sijaitsee Storgatanilla Uumajassa, Ruotsissa. Varasto oli alun perin puunavetta, jonka everstiluutnantti Ludwig August von Hedenberg rakensi vuonna 1887. Seuraavana vuonna Uumajassa oli tulipalo, mutta navetta säilyi ehjänä. Saman vuoden aikana kauppias Johan Viktor von Ahn osti sen itselleen. Hän laajensi rakennusta kohti Uumajajokea Carl Fridolf Engelbert Sandgrenin piirustusten mukaan.

Nykyään rakennus on Umeå Energin omistuksessa, jonka pääkonttori sijaitsee Von Ahnska magasinetin ja Gamla bankhusetin välissä. Vuodesta 1980 rakennus on ollut kulttuuriperintörakennus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uumajan rakennukset ja rakennelmat
Matteo Vitaioli

Matteo Gianpaolo Vitaioli (s. 27. lokakuuta 1989) on sanmarinolainen jalkapalloilija, joka edustaa italialaista AC Sammaurese-seuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. San Marinon jalkapallomaajoukkueeseen kuuluva Vitaioli on edustanut maataan MM- ja EM-karsinnoissa. Maajoukkueessa hän on pelannut 31 ottelua tekemättä maaliakaan. Hän on maajoukkueelle tärkeä hyökkääjä yhdessä Andy Selvan ja Nicola Ciaccin kanssa. Hän on edustanut urallaan kymmentä seuraa, joista tunnetuin on Serie A:ssa pelannut Empoli FC, jota Vitaioli edusti kaudella 2005-06 pelaamatta peliäkään. Vitaiolin numero sekä seurassa, että maajoukkueessa on 11. Lukuun ottamatta sanmarinolaista FC Fiorentinoa, hän on pelannut koko uransa Italiassa.

Lähteet 
 http://www.national-football-teams.com/player/27584/Matteo_Vitaioli.html
 http://www.transfermarkt.co.uk/en/matteo-vitaioli/profil/spieler_61362.html?from=direktErgebnis

Sanmarinolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Otavan toimitalo



Otavan toimitalo on Helsingin Uudenmaankatu 10:ssä sijaitseva, arkkitehtien Karl Lindahlin ja Valter Thomén suunnittelema jugendtyylinen rakennus, jossa toimii kustannusyhtiö Otavan pääkonttori. Talo on valmistunut 1906, ja se on yksi harvoja Helsingin keskustan rakennuksia, jotka ovat edelleen rakennuttajansa omistuksessa ja alkuperäisessä käytössä.

Julkisivu
Talon erikoisesta julkisivusta osa on verhoiltu hiomattomalla harmaalla graniitilla, osa on rapattu. Graniittijulkisivusta tuli jugendin aikana arkkitehtien suosikki, koska sen katsottiin viittaavan suomalaiskansalliseen alkuvoimaan ja keskiajan kirkkorakentamiseen. Sen vuoksi graniittipinta jätettiin karkeaksi. Ensimmäinen Helsinkiin valmistunut luonnonkivestä tehty julkisivu oli vakuutusyhtiö Pohjolan toimitalossa Aleksanterinkadulla vuonna 1892. Sitä seurasivat kansallismuseo, kansallisteatteri ja rautatieasema. Lindahlin ja Thomén edellinen graniittirakennus, Polyteknikkojen talo eli Vanha Poli, valmistui Lönnrotinkadulle 1903. Kadunvarsilla graniittitalo erottui naapuritaloista muita arvokkaamman näköisenä.

Otavan talon julkisivu on epäsymmetrinen ja geometrinen. Se koostuu kolmiopäädyistä, neliönmuotoisista ikkunoista ja ympyräaiheista. Keskellä on koristeparveke. Julkisivu sisältää useita koristeaiheita, joista Lindahlin muutkin talot tunnetaan. Pääoven yläpuolella on mosaiikki, jossa on tyylitelty tähtikuvio ja sana Otava. Pääoven portaalia kiertää kivinen vyökoriste, jonka esittää mehiläisiä. Talon julkisivun kello on vuodelta 1926.

Viereiset talot
Viereiselle tontille, Uudenmaankatu 12:een, Otava rakennutti muutaman vuoden kuluttua kirjapainon. Talojen julkisivut on yhdistetty niin, että niiden rajaa ei helposti huomaa. Kirjapainotaloon ei käytetty paljon graniittia, mutta yhtenäisyyden vuoksi sitä sijoitettiin hiukan sen alaosiin. Kirjapainon sisäänkäynti on romaaniseen tyyliin viittaava. Kirjapaino siirrettiin melko pian pois, ja tilat muutettiin toimistoiksi. Myös toisen puolen naapuritalo, Uudenmaankatu 8, on Otavan rakennuttama ja Lindahlin suunnittelema. Se on valmistunut 1924.

Talon sisäosat
Talon sisustus uusittiin 1920-luvun laajennuksen yhteydessä. Vanhat jugendhuonekalut väistyivät, ja tilalle tuli pelkistettyä klassismia. Luontoaiheiden tilalle tuli korkeakulttuurisia kuva-aiheita. Johtajien huoneisiin sijoitettiin upottavia nahkatuoleja. Vuonna 1925 yhtiö työllisti 347 henkeä, joista suurin osa työskenteli toimitalossa. Vuosikymmenen lopussa työtapoja ryhdyttiin kuitenkin uudistamaan ja väkeä vähentämään. Uusia työhuoneita rakennettiin, ja vanhan puolen tiloista avattiin kulkuaukkoja painotalon puolelle. Kassaosastolle hankittiin 1920-luvulla suuri palvelutiski. Myös nämä muutokset ovat Lindahlin suunnittelemia. Nykyisin talon sisäosat ovat esillä silloin, kun toimittajat raportoivat Otavan salissa pidetyistä tiedotustilaisuuksista. Kassaosasto on nykyisin suojelukohde, joka on vain vähäisessä käytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Otava
Helsingin suojellut rakennukset
Punavuori
LEKA Volley

LEKA Volley on kuopiolainen lentopallojoukkue, joka perustettiin keväällä 2014. Se ottaa Saimaa Volleyn paikan miesten Mestaruusliigassa kaudella 2014–2015. Liigapaikan siirtyminen sai liigahallituksen hyväksynnän. Pielaveden Sammossa päättyneellä kaudella pelannut Tatu Säisä on päätoiminen manageri ja seuran ensimmäinen sopimuksen tehnyt pelaaja. Taustalta löytyy myös mm. Paterin/Saimaan vahva tukipilari Timo Tenhunen ja Saku Määttä. Edellinen kuopiolainen lentopallon liigaseura on ollut KuPS-Volley, joka meni konkurssiin vuonna 2001.

Sopimukset kaudelle 2014–2015

Lähteet 

 YLE urheilu:Lentopalloliigaan tulee uusi joukkue Kuopiosta – Saimaa Volley ei jatka
 Savon Sanomat: Pielaveden Sammon lakkautusuhka synnytti Kuopioon uuden seuran. - LEKAn syntyhistoriaa

Viitteet 

Suomalaiset lentopalloseurat
Kuopiolaiset urheiluseurat
Vuonna 2014 perustetut urheiluseurat
Pesah (kasaarien sotapäällikkö)

Pesah oli kasaarien sotapäällikkö. Nimen perusteella hän oli juutalainen ja mitä ilmeisimmin kasaarien aluepäällikkö Krimillä Kertšin niemimaan alueella. Hänen tittelinsä oli "balgitsi", joka oli kasaarien keskuudessa armeijakunnan komentaja tai verojen kerääjä.

Rusien sotajoukot hyökkäsivät vuonna 941 Bysantin kehotuksesta Krimille kasaarien alueelle "Helga"-nimisen sotapäällikön johdolla (ilmeisesti ruhtinas Oleg Moravialainen). Pesahin ollessa poissa rusit valloittivat Samkertsin kaupungin. Kostoksi Pesah hyökkäsi Krimillä bysanttilaisten kaupunkien kimppuun. Hän valloitti kolme kaupunkia ja lukuisia kyliä ja viimein piiritti alueen mahtavinta kaupunkia Khersonesosia, jota ei kuitenkaan pystynyt valtaamaan. Sitten hän hyökkäsi rusien kimppuun Samkertsissä ja pakotti rusien sotapäällikön tekemään sotilasliiton kasaarien kanssa Bysanttia vastaan. Hänen voittoaan rusien sotajoukosta luonnehditaan myös kasaarien voitoksi Kiovan Rusista.

Pesahiin liittyvät tiedot on mainittu Cambridgen dokumentissa, joka on tärkein tietolähde kasaarien armeijasta, josta islamilaiset lähteet mainitsevat sen olleen ennen kaikkea palkka-armeija.

Antisemitistiset historioitsijat ovat luonnehtineet Pesahia "juutalaiseksi uhkaksi".

Katso myös 
 Rusien–Bysantin sota (941–944)

Lähteet

Keskiajan henkilöt
Kasaarit
Sotilaat
John Didrik Stenberg

John Didrik Stenberg (31. maaliskuuta 1841 Helsinki – 30. tammikuuta 1886 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja liikemies, joka perusti Helsinkiin nimeään kantavan konepajan.

Stenbergin vanhemmat olivat tehtailija Johan Daniel Stenberg ja Mathilda Johanna Hartmuth. Hän valmistui koneinsinööriksi Saksassa 1861, opiskeli valtion avustuksella ulkomailla, hoiti omaa teknillistä toimistoa Viipurissa ja johti 1867–1871 Paul Wahl & Co:n konepajaa Varkaudessa. Vuonna 1871 hänestä tuli isänsä perustaman konepajan J. D. Stenberg & Sönerin johtaja, mutta 1882 hän perusti oman yrityksen Helsingin Siltasaarelle, joka muutettiin hänen kuolemansa jälkeen 1892 osakeyhtiöksi. Stenberg oli Helsingin taide- ja teollisuus­näyttelyn johtohenkilöitä 1876 ja teki lahjoituksia ruotsinkielisen kulttuuritoiminnan hyväksi. Jonatan Reuter laati vuonna 1928 teoksen John Didrik Stenberg: en minnesteckning, John Stenbergin ranta -niminen katu taas tuli Siltasaareen vuonna 1984.

Stenbergin puoliso vuodesta 1867 oli Pauline Siliverstov (k. 1930).

Lähteet
  Sivu 710.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Koneinsinööri John Stenberg perusti konepajan Siltasaareen. Yritys valmisti höyrykoneita, -pannuja, -pursia ja kehäsahoja (Viitattu 4.5.2014)

Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1886 kuolleet
Maja Ekelöf

Maja Ekelöf (o.s. Andersson, 23. helmikuuta 1918 Karlskoga, Värmlanti – 29. elokuuta 1989 Karlskoga) oli ruotsalainen siivoustyöntekijä ja kirjailija.

Ura
Ekelöf debytoi kirjailijana vuonna 1970 yhteiskunnallisella romaanillaan Rapport från en skurhink. Romaani voitti Rabén & Sjögren -kustantamon järjestämän kilpailun ja siitä tuli myyntimenestys. Ekelöf oli samoihin aikoihin kirjeenvaihdossa vankilaan tuomitun Tony Rosendahlin kanssa; kyseiset kirjeet julkaistiin kirjana vuonna 1972 nimellä Brev. Vuonna 1987 Ekelöf sai Ivar Lo -palkinnon.

Yleisradion Televisioteatteri teki romaanin Rapport från en skurhink pohjalta televisionäytelmän Siivoojan raportti vuonna 1971. Vuonna 2009 Rapport från en skurhink pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.

Teokset
Rapport från en skurhink (1970)
Brev (1972)

Palkinnot
Ivar Lo -palkinto 1987

Lähteet ja viitteet

Aiheesta muualla
Libris.kb.se

Ruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet