joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Suhangon kaivos

Suhangon kaivos on Ranualle suunnitteilla oleva platinametalleja, lähinnä palladiumia tuottava kaivos. Kaivoshankkeen takana on eteläafrikkalaisen Gold Fields-kaivosyhtiön omistama Gold Field Arctic Platinum Oy. Kaivoksen toiminta-ajaksi arvioitiin aluksi 12 vuotta mutta uusien malmilöydösten ansiosta se voisi kasvaa 20 vuoteen. Lopullinen päätös kaivoksen avaamisesta tehdään tämän hetken tiedon mukaan vuonna 2014 ja tuotanto voisi alkaa aikaisintaan vuonna 2018.

Kaivoksen on arvioitu tuottavan 110 miljoonaa tonnia malmia ja 330 miljoonaa tonnia sivukiveä 12 vuoden toiminta-aikana. Kaivoshankkeen arvioidaan vaativan 1,5 miljardin euron investoinnit ja se työllistäisi jopa 900 työntekijää. Malmin rikastamiseen on tarkoitus käyttää painehapetukseen perustuvaa kaksivaiheista Platsol-menetelmää.

Lähteet 
 Ranuan Suhangon palladiumkaivoshanke 
 Suhangon kaivoshanke suurenee, YLE uutiset Lappi 11.10.2012
 Uusi liuotusmenelmä mahdollistamassa Suhangon kaivoksen, YLE uutiset Lappi 20.11.2012

Suomen kaivokset
Ranua
Kultakaivokset
Tolppanen

Tolppanen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Matti Tolppanen (1882–1946), kansanedustaja (Maalaisliitto)
Maria Tolppanen (s. 1952), kansanedustaja (sd.)
Jari Tolppanen (s. 1966), prikaatikenraali
Uniikki oik. Dan  Tolppanen (s. 1981), rap-artisti
Herala

Herala on suomenkielinen sukunimi. Herala-nimisiä henkilöitä:

 Heidi Herala (s. 1960), suomalainen näyttelijä
 Helge Herala (1922–2010), suomalainen näyttelijä, koomikko ja leipuri 
 Jarkko Herala (1952–1974), suomalainen näyttelijä
 Niina Backman, o.s. Herala, (s. 1983), suomalainen malli ja juontaja
Torvinen

Torvinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Hannu Torvinen (s. 1992), raviohjastaja
Heikki Torvinen (s. 1963), raviohjastaja ja -valmentaja
Juha Torvinen (s. 1959), kitaristi
Juha Torvinen, musiikkitieteilijä
Juha-Pekka Torvinen (s. 1983), futsalin pelaaja
Jukka Torvinen (s. 1960), suomentaja, kustannusjohtaja, sarjakuvakäsikirjoittaja
Jukka Torvinen (s. 1995), raviohjastaja
Matti Torvinen (s. 1957), varatuomari, kansanedustaja (Sininen tulevaisuus)
Meeri Torvinen (1933–2018), taidemaalari ja -graafikko
Taimi Torvinen (1911–1995), toimittaja ja historiantutkija
Tuho Torvinen, oik. Ville Torvinen (s. 1983), showpainija
Kalevi Nyman oik. Veikko Torvinen, laulaja
Tuunanen

Tuunanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Jussi Tuunanen (s. 1983), kolmiloikkaaja
Lauri Tuunanen (1866–1939), kansanedustaja (Maalaisliitto)
Pekka Tuunanen (s. 1951), prikaatikenraali
Taito Tuunanen (s. 1950), sijoittaja
Järventaus (sukunimi)

Järventaus on suomenkielinen sukunimi. Järventaus-nimisiä henkilöitä:

 Arvi Järventaus (1883–1939), suomalainen kirjailija ja pappi
 Esko Järventaus (1921–1991), suomalainen arkkitehtuurin professori
 Jorma Järventaus (1911–2005), suomalainen kenraaliluutnantti
 Jussi Järventaus (s. 1951), suomalainen poliitikko ja yrittäjä
 K. A. Järventaus (1896–1974), suomalainen pappi, upseeri ja kirjailija
 Martti Järventaus (s. 1960), suomalainen uimari
 Mervi Järventaus (1919–2006), suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija
 Petter Järventaus (1888–1946), suomalainen jääkäri
 Terhi Airas-Järventaus (s. 1961), suomalainen koripalloilija
Kysymysmerkkiyökkönen

Kysymysmerkkiyökkönen (Syngrapha interrogationis) on erittäin yleinen keski- ja loppukesän yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Kysymysmerkkiyökkösen etusiivet ovat levottoman harmaankirjavat, ja niiden yleissävy vaihtelee yksilöiden välillä huomattavan paljon. Sisempi poikkiviiru on kaksinkertainen ja väriltään musta. Myös ulompi poikkiviiru on kaksinkertainen, mutta erottuu vaihtelevasti. Se saattaa muuttua siiven takareunan tuntumassa punertavan ruskeaksi. Munuaistäplä erottuu jokseenkin harmaana, ja sen musta reuna on kaksinkertainen. Siiven keskiosassa on valkoinen kuvio, joka muodostuu koukkumaisesta kaaresta sekä valkoisesta pisteestä, jotka yhdessä muostuttavat kysymysmerkkiä. Joskus kuvio on muodoltaan epämääräisempi. Siiven keskiosa on takareunan puolelta melko tumma. Siiven ulkoreunan tuntumassa aaltoviiru on musta, terävästi mutkitteleva, ja sen ulkopuolelta siipi on vaalea. Takasiivet ovat ruskeat ja ulkoreunastaan tummemmat. Siipiväli on 32–40 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Lajin levinneisyys ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Venäjän poikki Koreaan ja Japaniin. Lisäksi se on laajalti levinnyt Pohjois-Amerikkaan ja perhosta tavataan myös Islannissa. Suomessa kysymysmerkkiyökkönen esiintyy koko maassa. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena, jonka ensimmäiset yksilöt alkavat lentonsa jo kesäkuun puolivälin jälkeen ja viimeisiä voi tavata vielä syyskuun alkupuoliskolla. Lennon huippu on heinäkuun lopussa.

Elinympäristö ja elintavat 
Kysymysmerkkiyökkösen voi tavata lähes kaikenlaisista elinympäristöistä, mutta yleisin se on kosteissa ympäristöissä, kuten soilla, soiden reunamilla sekä kosteissa metsissä. Tunturipaljakoilta laji puuttuu. Yökkönen on hyvin yleinen ja usein myös runsaslukuinen. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat sekä valolle että syötille, mutta etenkin soilla ne saattavat olla aktiivsia myös päiväsaikaan. Perhoset käyvät kukilla imemässä mettä. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana ja koteloituu kotelokopan sisään ravintokasvin oksalle.

Ravintokasvit 
Toukka elää erityisesti mustikalla (Vaccinium myrtillus) ja juolukalla (Vaccinium uliginosum), mutta vähäisemmissä määrin myös koivuilla (Betula) ja kanervalla (Calluna vulgaris).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 kysymysmerkkiyökkönen
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 

Metalliyökköset
Rompaksen kaivos

Rompaksen kaivos on Ylitorniolle suunnitteilla oleva kultakaivos. Kaivohankkeen takana on kanadalainen kaivosyhtiö Mawson Resources Ltd. Hanke oli vuonna 2012 tutkimusvaiheessa eikä päätöstä kaivoksen avaamisesta ole tehty. Kullan lisäksi alueelta on löydetty merkittäviä pitoisuuksia hopeaa ja uraania.

Tutkimukset alueella alkoivat 2010. Kultaa on löydetty joistakin näytteistä jopa 3,5 kiloa tonnissa malmia.

Rompaksen tutkimusalueen sisällä on myös Rompaksen Natura 2000-alue.

Lähteet 
 Mawson Resources : Rompas Gold Project
 YLE uutiset Lappi 1.6.2012 : Mawson ei vielä lupaa kaivosta
 Rompaksen kaivokseen on vielä pitkä matka, Lapin Kansa 1.6.2012

Viitteet 

Suomen kaivokset
Ylitornio
Gramary

Gramary on suomalainen vuonna 1997 perustettu black metal -yhtye. Se on julkaissut yhden studioalbumin, vuonna 2008 ilmestyneen Suffocationin.

Jäsenet 
 Deil – laulu, kitara
 Vraust – kitara
 Mortifer – basso, kitara
 Khemenal – rummut

Entiset jäsenet 
 Thomas – laulu, kitara
 Glen – kitara (ks. Memoriam)
 X-ter – kosketinsoitin (ks. Shape of Despair)
 Tuoni – basso
 Herr Samael – kosketinsoitin
 Lauri Planman – kitara, laulu
 Joel Mansnerus – basso
 Lauri Haapanen – kosketinsoitin
 Janne Vihonen – sanoitukset
 Saija Hautaniemi – laulu
 Tuomas Planman – kitara, laulu (ks. Norther)
 Jukka Planman – rummut

Diskografia 
Studioalbumit
 

Demot

Aiheesta muualla 
 Gramaryn kotisivut
 
 

Suomalaiset black metal -yhtyeet
Suffocation (Gramaryn albumi)

Suffocation on suomalaisen black metal -yhtyeen Gramaryn ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2008 levymerkillä Helvete.ru.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Deil – laulu, kitara
 Mortifer – basso, kitara
 Khemenal – rummut
 X-ter – kosketinsoitin

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Suomalaiset black metal -albumit
Rusovaskiyökkönen

Rusovaskiyökkönen (Autographa jota) on melko yleinen metalliyökkösiin kuuluva yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Rusovaskiyökkönen muistuttaa paljon erityisesti kirjovaskiyökköstä (Autographa pulchrina). Etusiivet ovat yleisväritykseltään melko tasaisesti vaalean punertavanruskeat ja keskiosan takaosaa lukuun ottamatta selvästi ruusunpunahohteiset. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset, vaaleanruskeat, keskeltä vaaleat ja lähes suorat. Ulompi poikkiviiru tekee siiven kuitenkin takaosassa pienen mutkan sisäänpäin. Siiven keskellä on hopeanvalkoinen kuvio, joka muistuttaa muodoltaan kreikkalaisen aakkoston gammaa, mutta on usein jakaantunut kahdeksi erilliseksi osaksi. Kuviosta takareunaan saakka siipi on keskiosastaan lämpimän oransinruskea. Siipiripset ovat alapinnaltaan yksiväriset. Takasiivet ovat vaalean kellanruskeat, ulkoreunastaan tummemmat. Siipiväli 43–46 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Levinneisyysalue ulottuu Euroopasta Keski-Aasian poikki Siperian itäosiin. Suomessa rusovaskiyökköstä tavataan Ahvenanmaalta lounaisrannikolle ja Hankoniemelle sekä idempänä Etelä-Karjalan ja Itä-Uudenmaan rannikoilla. Levinneisyys painottuu eteläisille rannikkoalueille ja sisämaasta havaintoja on vain vähän. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat 
Tyypillisimmin rusovaskiyökkönen elää rehevissä kosteapohjaisissa lehti- ja sekametsissä, lehdoissa tai rannoilla. Satunnaisemmin sen saattaa kuitenkin tavata myös kuivemmilla paikoilla tai kulttuuriympäristöissä. Lajia tavataan yksitellen, mutta joskus sopivalla paikalla se voi olla runsaslukuinenkin. Perhoset lentävät yöllä, tulevat valolle ja käyvät kukilla. Syötille laji ei ilmeisesti juurikaan lennä. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.

Ravintokasvi 
Toukka elää erilaisilla ruohovartisilla kasveilla sekä lehtipuilla ja pensailla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 

Metalliyökköset
Panttilainaamo (televisiosarja)

Panttilainaamo () on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, joka kertoo Las Vegasissa sijaitsevasta Harrisonin perheen omistamasta World Famous Gold & Silver Pawn Shop -panttilainaamosta. Ohjelmassa ihmiset tuovat arvokkaiksi luulemiaan tavaroita pantattavaksi tai myytäväksi panttilainaamoon, minkä jälkeen Harrisonit pyrkivät selvittämään tavaran aitouden, sen arvon ja sopimaan sen hinnasta.

Ohjelmaa esittää Yhdysvalloissa History Channel ja Suomessa Jim. Panttilainaamo on erityisesti Yhdysvalloissa ollut hyvin suosittu ja se on nykyisin History Channelin suosituin ohjelma.

History Channel esittää kesällä 2014 Panttilainaamon spin-off-tietokilpailuohjelmaa Pawnography, jossa Harrisonit ja mukaan valitut kilpailijat vastaavat tietovisakysymyksiin.

Jimillä esitetään sarjan spin-offia, autonrakentaja Danny ”Count” Kokerin isännöimää Counting Carsia, nimellä Panttilainaamon autospesialistit.

Sarjassa esiintynyt Richard Benjamin Harrison kuoli 25. kesäkuuta 2018.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Historyn televisio-ohjelmat
Millesgården

Millesgården on Lidingössä Tukholman lähellä sijaitseva taidemuseo ja veistospuisto. Millesgården on kuvanveistäjä Carl Millesin ja hänen vaimonsa Olgan elämäntyö, minne he rakensivat taiteilija-ateljeen ja sitä ympäröivän puiston veistoksineen. Millesgården säätiöitiin vuonna 1936, ja siitä tuli ruotsalaisten yhteistä omaisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lidingön kunta
Ruotsin taidemuseot
Veistospuistot
Tenorissimo

Tenorissimo on kahden suomalainen tenorilaulajan Reijo Ikosen ja Lasse Riutamaan muodostama duo. Se sai alkunsa eräässä syntymäpäiväkonsertissa marraskuussa 2008. Siitä lähtien Tenorissimolla on ollut satoja konsertteja eri puolilla Suomea. Debyyttilevy Tenorissimo ilmestyi syksyllä 2009. 

Vuoden 2018 aikana Tenorissimo kunnioitti Mauno Kuusiston syntymän 100-vuotisjuhlaa yli kolmellakymmenellä konsertilla eri puolilla Suomea. Elokuussa 2018 ilmestyi Tenorissimolta Mauno Kuusiston tunnetuimmista kappaleista koostuva äänite Kertokaa se hänelle.

Diskografia 
 Tenorissimo (Aikamedia, 2009)

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Suomalaiset lauluyhtyeet
Etyylibromiasetaatti

Etyylibromiasetaatti (C4H7BrO2) on etanolin ja bromietikkahapon esteri. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä ja kyynelkaasuna.

Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa etyylibromiasetaatti on kirkasta tai kellertävää nestettä, joka hyörystyy melko helposti. Yhdiste liukenee huonosti veteen ja hajoaa hitaasti veden vaikutuksesta. Paremmin etyylibromiasetaatti liukenee etanoliin tai dietyylieetteriin. Yhdistettä voidaan valmistaa etikkahaposta kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa etikkahappo bromataan, jolloin muodostuu bromietikkahappoa. Bromietikkahappo esteröidään etanolin kanssa väkevän rikkihapon toimiessa katalyyttinä, jolloin tuotteeksi muodostuu etyylibromiasetaattia.

Etyylibromiasetaatti on myrkyllistä ja ärsyttävää, minkä vuoksi sitä on käytetty kyynelkaasuna. ensimmäisessä maailmansodassa ranskalaiset käyttivät etyylibromiasetaattia taistelukaasuna saksalaisia vastaan. 

Etyylibromiasetaattia käytetään eräiden lääkeaineiden, kuten karbokromeenin, mibefradiilin ja sulindaakin valmistamiseen. Orgaanisessa synteesissä etyylibromiasetaattia käytetään erityisesti niin kutsutussa Reformatski-reaktiossa, jossa etyylibromiasetaatti reagoi sinkkimetallin kanssa muodostaen sinkkienolaatin, joka voi reagoida karbonyyliyhdisteiden kanssa muodostaen β-hydroksiestereitä. Etyylibromiasetaatti reagoi myös trifenyylifosfiinin kanssa, jolloin muodostuvaa tuotetta käytetään Wittig-reaktioissa esimerkiksi etyylikinnamaatin valmistamiseen.

Lähteet

Esterit
Oikean käden tie

Oikean käden tie (sanskr. dakshinachara) on käsitteenä peräisin Intian uskonnollisesta ajattelusta. Termillä tarkoitetaan uskonnollista traditiota seuraavaa hengellistä tai esoteerista koulukuntaa, vastakohtana tabuja rikkovalle vasemman käden tielle (sanskr. vamachara). Länsimaisen näkemyksen mukaan oikean käden tiehen liittyy uskonnollista perinteestä peräisin olevien moraalisäännösten noudattaminen ja yhteisön hyväksi toimiminen. Tällainen oikean käden tien muoto on esimerkiksi kristosofia, joka painottaa opissaan Jeesuksen Vuorisaarnassaan esittämiä eettisiä ohjeita henkisen kehityksen ohjenuorana.

en:Right-Hand_Path

Uskonto Intiassa
Joaquín Guzmán Loera

Joaquín Archivaldo Guzmán Loera, alias El Chapo Guzmán (suomeksi "Pätkä Guzman")  (s. 1954 tai 1957) on meksikolainen Sinaloan huumekartellin johtaja. Hän ehti paeta vankilasta kahdesti ennen kuin jäi 2017 kiinni kolmannen kerran ja luovutettiin Yhdysvaltoihin oikeudenkäyntiä varten.

"El Chaposta" tuli vuonna 2003 Meksikon vaikutusvaltaisin huumekauppias, kun poliisi pidätti hänen kilpailijansa. Forbes-lehden mukaan Guzmán oli vuosina 2009–2011 Meksikon toiseksi vaikutusvaltaisin mies. 

Vuonna 2001 "El Chapo" oli Meksikon 10. rikkain mies. Forbesin mukaan "El Chapo" oli vuonna 2013 maailman 67. vaikutusvaltaisin henkilö. Sittemmin hän on pudonnut listalta. Talouslehti Forbes arvioi vuonna 2009 Guzmánin omaisuuden arvoksi miljardi dollaria.

Guzmán avioitui vuonna 2007 kolmannen kerran 20-vuotiaan yhdysvaltalaisen kauneuskuningattaren Emma Coronel Aispuron kanssa.

Vangitsemiset, karkaamiset 
Guzmán vangittiin Guatemalassa vuonna 1993 ja tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen murhasta ja huumekaupasta. Hänet luovutettiin Meksikoon, mutta hän karkasi vuonna 2001 Puente Granden vankilasta vartijoiden avustamana. Guzmán saatiin uudelleen kiinni vasta helmikuussa 2014. Heinäkuussa 2015 hän karkasi Altiplanon vankilasta. Ensimmäisen paon yhteydessä Yhdysvaltain hallitus ilmoitti maksavansa Guzmánista viiden miljoonan Yhdysvaltain dollarin palkkion.

El Chapo jäi kiinni 8. tammikuuta 2016, yrittäessään tehdä elokuvaa elämästään ja ollessaan asianajajiensa välityksellä yhteydessä elokuvantuottajiin ja näyttelijöihin. Sean Pennille annettu haastattelu johti viranomaiset El Chapon jäljille. Meksikon merijalkaväen sotilaat saartoivat talon, jossa Guzmán ja muita rikollisia piileksi. Osa rikollisista kuoli tulitaistelussa. Guzmán oli rakennuttanut maanalaisen pakotien. Guzmán pakeni erään toisen kanssa ilmeisesti viemäritunnelin kautta ja varasti auton. Auton omistaja hälytti poliisin, joka pysäytti auton ja Guzmán jäi kiinni.

Guzmán luovutettiin tammikuussa 2017 amerikkalaisviranomaisille pitkään jatkuneen painostuksen jälkeen. Yhdysvalloissa arvioitiin, että Meksikossa Sinaloan kartelli pääsisi vaikuttamaan oikeudenkäyntiin. Riskinä olisi ollut myös pako. Oikeudenkäynti alkoi marraskuussa 2018. Helmikuussa 2019 Guzmán todettiin syylliseksi muun muassa 155 000 kokaiinitonnin ja muiden huumeiden salakuljettamiseen Yhdysvaltoihin 25 vuoden aikana sekä laittomaan aseiden hallussapitoon ja rahanpesuun. Saman vuoden heinäkuussa hänelle langetettiin elinkautinen vankeustuomio sekä lisäksi 30 vuotta vankeutta.

Vankeuttaan hän alkoi suorittaa huippuvarmassa supermax-luokituksen vankilassa ADX Florencessa.

Lähteet

Viitteet

Meksikolaiset rikolliset
Huumerikolliset
Elinkautisvangit
1950-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Miss International

Miss International (myös muodossa Miss International Beauty) on maailmanlaajuinen vuosittain järjestettävä kauneuskilpailu, jonka järjestää The International Culture Association. Kilpailu pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1960.

Kilpailun on voittanut kerran suomalainen, vuonna 1973 Osakassa Japanissa Anneli Björkling. Kilpailun viimeisin voittaja on thaimaalainen Sireethorn Leearamwat, joka voitti Tokiossa Japanissa pidetyn kilpailun 12. marraskuuta 2019. Vuosien 2020 ja 2021 kilpailut jätettiin pitämättä koronaviruspandemian takia.

Historia
Ensimmäinen Miss International -kilpailu käytiin Yhdysvalloissa, Kalifornian Long Beachilla, vuonna 1960. Kilpailu järjestettiin Long Beachilla vuoteen 1967, jonka jälkeen se siirrettiin Japaniin vuosiksi 1968–1970. Vuonna 1971 se järjestettiin jälleen Long Beachilla ja vuosina 2004, 2006 sekä 2008-2011 Kiinassa, mutta muulloin kilpailu on aina pidetty Japanissa.

Katso myös 
 Miss Universum
 Miss Maailma
 Miss Grand International
 Miss Earth
 Miss Baltic Sea
 Miss Eurooppa
 Miss Skandinavia
 Miss Suomi

Lähteet

Kauneuskilpailut
Pierre Auger Observatory

Pierre Auger Observatory on ultrakorkeaenergisiä kosmisia hiukkasia tutkiva koe. Se sijaitsee Mendozassa, Argentiinassa ja on pinta-alaltaan suurin kosmisen säteily koe.

Koe tutkii kosmisia hiukkasia, joilla on energiaa enemmän kuin  eV mittaamalla hiukkasten vuota, saapusmissuuntaa sekä massajakaumaa. 

Pierre Auger -projektin esitteli Jim Cronin ja Alan Watson vuonna 1992. Datan keräys aloitettiin vuonna 2004 ja 2008 koelaitteisto saatiin rakennettua valmiiksi.

Koelaitteisto
Kokeeseen kuuluu noin 1660 Tserenkov-ilmaisinta sekä fluoresenssi-teleskooppeja. Kokeen Tserenkov-ilmaisimet sijaitsevat noin 1400 metriä merenpinnan yläpuolella ja ne muodostavat ilmaisinkokonaisuuden, joka on levitetty maan pinnalle noin 3000 m2 suuruiselle pinta-alalle. Fluoresenssi-teleskoopit on asetettu Tserenkovin-ilmaisimien ympärille. Korkeaenergisten kosmisten hiukkasten tutkimuksessa on syytäkin sijoittaa ilmaisimet hyvin laajalle pinta-alalle, sillä energian 1020 eV hiukkasia saapuu vain noin yksi kappale vuosisadassa neliökilometrin alueelle.

Tserenkovin-ilmaisimien tarkoitus on havaita ilmasuihkun myoneita, elektroneita ja positroneita ja fotoneita. Fluoresenssi-teleskoopeilla sen sijaan havaitaan fluoresenssivaloa, joka emittoituu ilmasuihkuhiukkasen virittämästä ilmakehän typpiatomista.

Lähteet

Aiheesta muualla

Hiukkasilmaisimet
Hiukkasfysiikan tutkimuslaitokset
Kosminen säteily
Dog, palkkionmetsästäjä

Dog, palkkionmetsästäjä (Dog the Bounty Hunter) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jossa esitetään Duane ”Dog” Chapmanin ja hänen perheensä työtä palkkionmetsästäjänä. Sarjaa kuvattiin kahdeksan tuotantokautta 230 jakson verran vuosina 2004–2012. Sarjan tuotti A&E Network kanava yhdessä Chapmanin kanssa ja jaksot kuvattiin pääosin Havaijilla ja Coloradossa. Sarjassa esiintyivät Dogin lisäksi säännöllisesti hänen vaimonsa Beth, poikansa Leland, veljensä Tim ”Youngblood” Chapman, poikansa Duane Lee, tyttärensä ”Baby” Lyssa Chapman ja ystävä Justin Bihag. Sarjan tunnusmusiikin sävelsi Ozzy Osbourne.

Suomessa sarjaa esitettiin joulukuusta 2012 lähtien Kutosella arkisin kello 20:30. Aiemmin sarjaa esitettiin Subilla nimellä Mieheni on palkkionmetsästäjä.

21. huhtikuuta 2012 A&E lopetti sarjan tekemisen kahdeksan tuotantokauden jälkeen sitaatilla: "Jokaisella koiralla on päivänsä".

Lähteet

Tositelevisiosarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Kilometrikorvaus

Kilometrikorvaus on työnantajan työntekijälle työhön liittyvistä matkoista maksava rahamäärä, jonka suuruus määräytyy kulloistenkin alan taksojen mukaan, ja siitä on olemassa valtioneuvoston ohjeet. Se ei yleensä koske matkoja kotoa työpaikalle. Myös yrittäjä voi merkitä itselleen kilometrikorvauksia. 

Valtiovarainministeriö ilmoitti elokuussa 2012 aikovansa leikata verottomia kilometrikorvauksia oman auton käytöstä. Verottomasti voisi maksaa enää 43 senttiä 15 000 kilometriin asti ja sen jälkeen 25 senttiä kilometriltä aiemman 45 sentin sijaan. Leikkaussuunnitelmia ei kuitenkaan toteutettu. 

Asunnon ja työpaikan välistä matkaa ei lasketa verotuksessa työhön liittyväksi työmatkaksi.

Kilometrikorvaus oman auton käytöstä työmatkalla

Jos teet työmatkan omalla autolla, työnantaja voi maksaa sinulle verottomasti kilometrikorvausta oman auton käytöstä. Korvauksen suuruus määritellään Verohallinnon vuosittain antamassa päätöksessä. 

Vuonna 2022 verovapaan kilometrikorvauksen määrä voi olla 46 senttiä kilometriltä.  

Kilometrikorvaukseen vaikuttaa muun muassa se, onko kyseessä oma auto vai työsuhdeauto ja onko kyydissä muita matkustajia.

Kilometrikorvauksen voi saada vaikkei omistaisikaan autoa: esimerkiksi ystävältä lainatulla autolla tehdystä työajosta voi täysin laillisesti saada kilometrikorvauksen. Olennaista on, että kysymyksessä ei ole korvauksia maksavan työnantajan luontoisetuna tai työnantajan muutoin käyttöön antama auto. 

Talouselämä-lehden laskelmien mukaan tämä tulevakin taso on liian korkea: juoksevat kulut polttoaineista, huollosta ja rengaskuluista ovat enintään 15 senttiä kilometriltä ja kilometri ei vähennä auton arvoa läheskään 10 sentillä. Arvonalenema johtuu lähinnä iästä, ei ajokilometreistä, ja myös ensimmäisten 15 000 kilometrin 43 sentin korvaus on lehden mukaan hyvin korkea kuluihin nähden. Lehden mukaan 20 senttiä jokaiselta kilometriltä korvaisi kulut ja enempi on pois muilta veronmaksajilta. 

Kilometrikorvausta ei pidä sekoittaa verotuksessa tehtävään työmatkavähennykseen.

Kilometrikorvausten määrä 
Vuonna 2017 kilometrikorvauksia maksettiin 971 miljoonaa euroa 778 233 henkilölle. Keskimääräinen korvaus oli 1248 € saajaa kohden.

Aiheesta muualla 

 Kilometrikorvauslaskuri - verovapaiden kilometrikorvausten määrä.

Lähteet

Työ
Naso elegans

Naso elegans on välskärikaloihin kuuluva kala.
Se voi kasvaa 35 cm, joskus jopa 45 cm pitkäksi. Sitä tavataan Intian valtameressä ja Punaisellamerellä, ja sitä aiemmin pidettiin silosarvikalan paikallisena värimuotona.

Nuoret yksilöt ovat vaaleanharmaita, ja niiden selkää pitkin kulkee keltainen raita. Vanhemmiten kalat tummenevat, niiden pyrstö muuttuu lyyramaiseksi ja sen tyveen muodostuu kaksi oranssinkeltaista pilkkua. Silmien ja huulien ympärille tulee tumma raita ja huulet muuttuvat keltaisiksi.

Lähteet 

Välskärikalat
Luca Cambiaso

Luca Cambiaso, myös Cambiasi ja Cangiagio (18. marraskuuta 1527 Moneglia – 6. syyskuuta 1585) oli italialainen manierismin taidemaalari.

Cambiason isä oli taidemaalari Giovanni Cambiaso. Myös Cambiason poika Orazio Cambiaso oli taiteilija.

Varhaiskypsä Cambiaso avusti isäänsä viisitoistavuotiaana tilausten maalaamisessa. Vuonna 1583 Filip II kutsui hänet Espanjaan maalamaan freskoja El Escorialiin. Kirkon holveihin maalaamastaan suuresta paratiisiaiheisesta freskosta Cambiasolle maksettiin kaksi tuhatta dukaattia, joka oli luultavasti suurin siihen mennessä maksettu palkkio yksittäisestä maalauksesta. Filip toisen kerrotaan seuranneet Cambiason työskentelyä, kun hän muutti lapsen ilmeen parilla siveltimenvedolla nauravasta itkeväksi. Cambiaso maalasi toisinaan molemmilla käsillä yhtä aikaa.

Cambiason maalauksia on genovalaisissa kirkoissa. Hänet tunnetaan lisäksi nocturnemaalauksistaan, kuten Madonna kynttilänvalossa. Hän oli myös tuottelias piirtäjä. 1560-luvun puolivälissä hän alkoi piirtää pelkistettyä geometrista tyyliä käyttäen, inspiraationa olivat mahdollisesti toimineet Albrecht Dürerin ja muiden saksalaistaiteilijoiden samansuuntaiset teokset. Maalauksessa Cambiaso sai vaikutteita myös Correggiolta.

Aiheesta muualla

Cambiaso (pdf) Blanton museum of art

Italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1527 syntyneet
Vuonna 1585 kuolleet
Manierismin taiteilijat
Varnhemin luostari

Varnhemin luostari on Ruotsissa nykyisen Skaran kunnan alueella sijainnut luostari. Se oli sistersiläisten käytössä ja on nykyään raunioina. Luostarin läheltä on arkeologisissa kaivauksissa löydetty 800-luvulta peräisin oleva kristillinen hautausmaa, jonka perusteella on päätelty kristinuskon levinneen alueelle sata vuotta aikaisemmin kuin oletettiin. Vuonna 1150 rakennettu Varnhemin luostarikirkko on edelleen käytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Varnhem - Klosterstaden 
 Skövde Nyheter: Populärt med guidad klostertur 

Sisterssiläiset luostarit
Ruotsin luostarit
Skaran kunta
Tapani Immonen

Tapani Immonen (s. 30. marraskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen Outokummussa asuva kansakoulunopettaja ja jännityskirjailija.

Immosen vanhemmat olivat Lauri Immonen ja kirjailija Kyllikki Immonen o.s. Pellinen. Hän kävi kuusi luokkaa oppikoulua ja sitten opettajaseminaarin. Jatko-opintoja Immonen suoritti muun muassa Turun yliopistossa. Hän on toiminut kansakoulun ja peruskoulun opettajana.

Teoksia 
 Kissat ovat pimeässä harmaita : jännitysromaani. Gummerus 1968
 Kuolema kukkien aikaan : poliisiromaani idylliseltä 1920-luvulta. Gummerus 1969
 Kukkopilli ja kuolema. Loimijoki-teos, Forssa 1973

Aiheesta muualla 
 Tapani Immonen Kirjasampo.fi:ssä

Lähteet 
 
 Riihimäki kaunokirjallisuudessa : Tapani Immonen - puutaloidylliä 1920-luvulta 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Toini Ikonen

Toini Tellervo Tuulikki Ikonen (s. 10. lokakuuta 1908 Asikkala) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Ikonen asui Pielisjärvellä 1938-1958.

Teoksia 
 Vaarat nousevat soista 1-2. Painopalvelu, Tikkurila 1946
 Yhdistys ja koti. Helsinki 1949
 Lauantai-illat kodille. Marttaliitto, Helsinki 1954
 Emännän jenkka : runoja ja lauluja. T. Ikonen, Kangasniemi 1990
 Elämän kukkia : runokokoelma. T. Ikonen, Kangasniemi 1991

Lähteet 
 
 Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli : Toini Ikonen 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1908 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Tokelaun lippu

Koska Tokelau on ei-itsehallinnollinen alue Uudessa-Seelannissa, käytetään Uuden-Seelannin lippua Tokelaun virallisena lippuna.  Kuitenkin toukokuussa 2008, paikallisessa parlamentissa General Fonossa, hyväksyttiin oma lippu ja kansallinen tunnus Tokelaulle.  Tätä lippua ei ole vielä käytetty usein virallisiin tarkoituksiin, mutta uuden lipun julkaisua suunniteltiin lokakuulle 2009. Kenraalikuvernööri esitteli lipun Ulu-o-Tokelaulle Tokelaun ensimmäisenä virallisena lippuna 7. syyskuuta 2009.

Tokelaun asemaa käsittelevä kansanäänestys vuonna 2006 epäonnistui (ei saanut tarpeellista enemmistöä), ja toinen äänestys lokakuussa 2007 jäi 16 ääntä vajaaksi.

Vuoden 1989 ehdotus
Vaihtoehtoisesta ja epävirallisesta lipusta kerrottiin. Lipun kolme tähteä symboloivat kolmea atollia, joista muodostuvat Tokelaun saaret.

Vuoden 2007 ehdotus
Kesäkuussa 2007 kansallinen parlamentti (General Fono) päätti Tokelaun tulevasta lipusta, kansallishymnistä ja kansallisesta symbolista. Lippuehdokkaassa kuvattiin tyylitelty polynesialainen kanootti ja neljä tähteä. Tähdet symboloivat kolmea pääsaarta ja myös Tokelaun havittelemaa Swains Islandia, jota hallitsee Yhdysvallat (Amerikan Samoa). Koska riittävää enemmistöä ei saatu vuoden 2007 kansanäänestyksessä, lippua ei virallisesti hyväksytty.

Vuoden 2008 lopullinen ehdotus
Toukokuussa 2008 General Fono hyväksyi Tokelaun kansallisten symbolien lopulliset versiot. Hyväksytyn lipun tyyli perustuu vuoden 2007 ehdotukseen sisältäen pieniä muutoksia tähtien asetteluun. Etelän Ristiä käytetään saarten maantieteellisen kuvauksen sijasta. Myös kansallinen symboli hyväksyttiin tällä kertaa.

Vuoden 2009 kuninkaallinen hyväksyntä
Kenraalikuvernööri esitteli uuden lipun Ululle Tokelaun ensimmäisenä virallisena lippuna 7. syyskuuta 2009. Uuden lipun virallista julkaisua suunniteltiin lokakuulle 2009.

Lähteet

Lippu
Itsehallintoalueiden liput
Nauruun kuoleminen

Nauruun kuoleminen on harvinainen kuolemansyy. Kuolema saattaa yleensä seurata voimakkaan nauramisen aiheuttamasta sydämenpysähdyksestä tai riittämättömästä hapensaannista. Tapauksia tunnetaan Antiikin Kreikasta nykypäivään.

Historiassa tunnetaan ainakin yhdeksän tapausta, jolloin ihminen on kuollut nauruun: 

 Vuonna 1975 englantilainen pariskunta katsoi tv-sarjaa Hyväkkäät, jolloin aviomies alkoi nauraa ja puolen tunnin naurun jälkeen sai sydänkohtauksen. Rouva kirjoitti myöhemmin kiitoskirjeen sarjan tekijöille siitä, että he tekivät hänen puolisonsa viimeisistä hetkistä hauskan.

 Tuorein tapaus on vuodelta 1989. Tanskalainen mies katsoi elokuvaa Kala nimeltä Wanda ja alkoi nauraa John Cleeselle. Hänen naurunsa aiheutti sen, että hänen sydämensykkeensä nousi liian korkealle ja hän sai sydänkohtauksen, johon hän kuoli.

Lähteet 

Kuolemansyyt
Valtanen

Valtanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Eila Valtanen (s. 1957), Kuhmon kaupunginjohtaja
Eino Valtanen (1939–1985), iskelmälaulaja
Jaakko Valtanen (s. 1925), kenraali, Puolustusvoimain komentaja
Juha Valtanen (s. 1952), kilpapurjehtija
Julia Valtanen (s. 2001), keihäänheittäjä
Kimmo Valtanen, Suomen Sony BMG:n toimitusjohtaja
Tiia Valtanen (s. 2001), pesäpalloilija
Unto Valtanen (1929–1989), diplomi-insinööri, Helsingin metrotoimiston toimitusjohtaja
Vieno Valtanen (1901–1952), linja-autoyrittäjä, Valtasen liikenne Oy:n perustaja
Vihavainen

Vihavainen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Jukka Vihavainen (s. 1971), kehonrakentaja
Satu Vihavainen (s. 1957), oopperalaulaja
Timo Vihavainen (s. 1977), Venäjän tutkimuksen professori
Tuija Vihavainen (s. 1941), VTT:n tutkimusprofessori
Viinikainen

Viinikainen on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Alpo Viinikainen (s. 1941), pesäpalloilija
Antero Viinikainen (s. 1941), kirjailija
Heikki Viinikainen (s. 1984), kitaristi
Joonas Viinikainen (s. 1998), jääkiekkoilija
Juha Viinikainen (s. 1977), jääkiekkoilija
Olli-Petteri Viinikainen (s. 1998), jääkiekkoilija
Teemu Viinikainen (s. 1975), jazzkitaristi
Urho Viinikainen (1998–1961), kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija.
Pirkko Talola-Aaltonen

Pirkko Anneli Talola-Aaltonen (o.s. Kunnas, s. 16. kesäkuuta 1940 Tampere) on suomalainen oopperalaulaja.

Talola-Aaltonen on äänialaltaan sopraano ja suorittanut diplomilaulajan tutkinnon. Talola kävi koulua Vammalassa ja kirjoitti ylioppilaaksi. Talola-Aaltonen on esiintynyt useissa oopperoissa, muun muassa Papagenana Savonlinnan oopperajuhlilla taltioidussa Taikahuilussa (1986). Hän on esiintynyt solistina useasti myös Singing Strings -yhtyeen kiertueilla ja konserteissa, muun muassa Valkoisessa talossa joulukuussa 1994 Bill ja Hillary Clintonin kutsumana, Torontossa vuonna 2000 ja Suomessa vuonna 2013.

Talola toimi yksinlaulun lehtorina Länsi-Uudenmaan musiikkiopistossa Lohjalla. Tästä virasta Talola on jäänyt eläkkeelle. Samanaikaisesti hän on toiminut sivuvirkaisena rehtorina Pitäjänmäen musiikkiopistossa vuodesta 1986. 

Talola on äänialtaan koloratuura. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Jolanda di Maria Petrisin oppilaana. Ensikonserttinsa hän sai stipendinä erinomaisen diplominsa tähden. Papagenan roolissa hän esiintyi 1982–1986. Suomen Kansallisoopperassa hän oli vieraileva solisti vuosien ajan. 

Ensiesiintyminen oli La Boheme -oopperan Musetta. Don Pasqualen Norina lienee hänen mieliroolejaan. Talola on konsertoinut eri puolilla Suomea. Mittavia kiertueita on ollut useita. Merikanto-konserttisarja tavoitti parikymmentä paikkakuntaa. Mittavia konserttimatkoja hän on tehnyt Yhdysvaltojen lisäksi Australiaan. Talola on konsertoinut muun muassa Israelissa, Puolassa, Lontoossa, Espanjassa ja Neuvostoliitossa.

Yksityiselämä
Talola-Aaltonen solmi avioliiton luokkatoverinsa Heikki Talolan kanssa. Liitto kesti 34 vuotta. Liitosta syntyi poika, Ville Talola, pappi, toimittaja. 

Talola-Aaltonen on naimisissa kouluttaja-pastori Tapio Aaltosen kanssa. Hänen veljensä on kirjailija Mauri Kunnas.

Lähteet

Suomalaiset oopperalaulajat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Synecdoche, New York

Synecdoche, New York on vuonna 2008 julkaistu Charlie Kaufmanin käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva, jonka pääosassa näyttelee Philip Seymour Hoffman.  Muissa rooleissa näyttelevät muun muassa Catherine Keener, Samantha Morton ja  Michelle Williams. Elokuva on Kaufmanin esikoisohjaus. Elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa Suomessa. Televisioensi-ilta oli Yle Teemalla 12. joulukuuta 2012. Elokuvan tarina kertoo sairaalloisesta newyorkilaisesta teatteriohjaajasta, jonka tuotannossa faktan ja fiktion rajat alkavat hämärtyä.

Vuonna 2016 Synecdoche, New York äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 20. parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

Lähteet

Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Charlie Kaufmanin käsikirjoittamat elokuvat
Slovenian moottoritieverkko

Slovenian moottoritieverkon muodostavat moottoritiet (Avtocesta) ja moottoriliikennetiet (Hitra cesta). Joulukuussa 2012 maassa oli yli 500 kilometriä moottoritietä ja vajaa sata kilometriä moottoriliikennetietä. Moottoritieverkko on rakennettu vaiheittain 1990- ja 2000-luvuilla eikä kerralla ole avattu yleensä pitkiä osuuksia. Se on kuitenkin suurimmilta osin valmis; moottoriteitä on rakentamatta enää 60 kilometriä ja moottoriliikennetietä noin 300 kilometriä, josta yli puolet (yli 150 km) on Itävallasta A9-tieltä Slovenian kautta Kroatiaan A1-tielle ulottuvaa pitkää uutta moottoriliikennetieyhteyttä.

Suunniteltu moottoritieverkko 

Moottoritiet (Avtocesta)

Moottoriliikennetiet (Hitra cesta)

Lähteet 
http://maps.google.fi/

http://www.dars.si/

Moottoritiet
Moottoritieverkko
Kroatian moottoritieverkko

Kroatian moottoritieverkko käsittää maan moottoritiet. Moottoriteitä () on Kroatissa yhteensä noin 1 300 kilometriä.

Lähteet 
http://maps.google.fi/
http://motorways-exitlists.com/

Moottoritiet
Moottoritieverkko
Baylorin yliopisto

Baylorin yliopisto on yksityinen yliopisto Wacossa, Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se oli 1900-luvun lopussa Yhdysvaltain suurin baptismiin pohjautuva oppilaitos, joka tunnettiin Bob Jonesin yliopiston tavoin hyvin konservatiivisesta kampuselämästään tanssikieltoineen. Yliopisto on perustettu vuonna 1845, ja syksyllä 2012 siellä opiskeli yli 15 000 opiskelijaa.

NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat Baylor Bearsin nimellä kulkevat joukkueet. Viime vuosina Baylorilla on ollut vahva edustus etenkin miesten koripallossa.

Vuonna 2016 Baylor valittiin maailman 20 lupaavimman ”haastaja­yliopiston” joukkoon konsultti­yritys Firetailin raportissa yliopistoista, jotka voivat nousta yliopisto­maailman eliittiin vuoteen 2030 mennessä.

Raiskausepäilyt 
Vuonna 2017 oikeus tutkii jopa 52:ta mahdollista raiskaustapausta, joihin liittyy yliopiston opiskelijoita. Osassa tapauksissa raiskauksiin on osallistunut yli kymmenen oppilaan ryhmiä. On myös väitetty, että yliopisto on yrittänyt houkutella raiskaajaurheilijoita yliopistoon mainostamalla siellä olevan paljon nuoria vaaleita tyttöjä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Texasin yliopistot ja korkeakoulut
Baptismi Yhdysvalloissa
Puolan moottoritieverkko



Suunniteltu moottoritieverkko 

Moottoritiet (Autostrada)

Moottoriliikennetiet (Droga Ekspresowa)

Lähteet 
 http://maps.google.fi/
 http://motorways-exitlists.com/
 http://www.gddkia.gov.pl/

Moottoritiet
Moottoritieverkko
Bosnian ja Hertsegovinan moottoritieverkko

Bosnian ja Hertsegovinan moottoritieverkko käsittää maan moottoritiet. Verkosto on jaettu maan entiteettien, Federaation ja  Serbitasavallan, mukaan. Suurin osa moottoritieverkosta on vasta suunnitteluvaiheessa.

Bosnia ja Hertsegovina

Suunniteltu moottoritieverkko 

Moottoritiet (Autocesta)

Moottoriliikennetiet (Brza cesta)

Serbitasavalta 

Moottoritiet (Autoput)

Moottoriliikennetiet (Brzi put)

Lähteet 
 http://maps.google.fi/
 http://motorways-exitlists.com/

Moottoritiet
Bosnia ja Hertsegovina
Sato (täsmennyssivu)

Sato tai Satō voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

sato, maanviljelyssä yhden kasvukauden aikana kasvavat viljelykasvien hyödynnettävät osat
Sato Oyj, suomalainen asuntosijoitusyhtiö
Satakuntalainen Osakunta (SatO), Helsingin yliopiston osakunta
sato, perinteinen thaimaalainen riisistä valmistettava alkoholijuoma

Sukunimenä

Muodossa Sato
Choei Sato (s. 1951), japanilainen jalkapallomaalivahti
Francis Keiichi Sato (1928–2005), japanilainen katolinen piispa
Veikko Sato (1925–1958), suomalainen laulaja

Muodossa Satō
Eisaku Satō (1901–1975), Japanin pääministeri, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
Eriko Satō (s. 1985), japanilainen jalkapalloilija
Harue Satō (s. 1976), japanilainen jalkapalloilija
Haruo Satō (1892–1964), japanilainen kirjailija
Hiroaki Satō (1932–1988), japanilainen jalkapalloilija 
Hisato Satō (s. 1982), japanilainen jalkapalloilija
Katsuaki Satō (s. 1946), japanilainen karateka
Kenryō Satō (1895–1975), sotarikoksista tuomittu japanilainen kenraali
Kimiya Satō (s 1989), japanilainen moottoriurheilija
Masaki Satō (s. 1999), japanilainen poplaulaja
Mikio Satō (s. 1928), japanilainen matemaatikko
Mitsuru Satō (s. 1961), japanilainen vapaapainija
Ryūji Satō (s. 1977), japanilainen jalkapallotuomari
Tadanobu Satō eli Tadanobu Asano (s. 1973), japanilainen näyttelijä
Takuma Satō (s. 1977), japanilainen formulakuljettaja
Yoshiaki Satō (s. 1969), japanilainen jalkapalloilija
Yukiya Satō (s. 1995), japanilainen mäkihyppääjä
Yūto Satō (s. 1982), japanilainen jalkapalloilija.
Rauman fransiskaanikonventti

Rauman fransiskaanikonventti oli Raumalla 1400-luvun alkupuoliskolta vuoteen 1538 toiminut fransiskaaniluostari.

Perustaminen
Fransiskaanimunkkien asettumisesta Raumalle ei ole varmaa tietoa. Erään näkemyksen mukaan he saapuivat kaupunkiin vasta Rauman saatua kaupunkioikeudet vuonna 1442. On kuitenkin mahdollista, että munkit asettuivat paikkakunnalle jo vuosisadan alkupuolella, jonka jälkeen asutusta alkoi muodostua myös luostarin ympärille. Ensimmäinen kirjallinen maininta fransiskaanikonventista on jouluaatolta 1449, jolloin ritari Henrik Djäkn lahjoitti sille viljaa ja karjaa.

Luostarin toimintaa

Luostariyhteisö sijaitsi Vanhan Rauman pohjoispuolella Raumanjoen varrella. Kivikirkkoa paikalle ryhdyttiin rakentamaan 1400-luvun jälkipuoliskolla. Pyhän Ristin kirkko vihittiin käyttöön ilmeisesti vuonna 1512. Tutkija Markus Hiekkasen mukaan paikalla on saattanut olla puukirkko jo 1420-luvulla.

Munkkien toiminta ulottui Rauman ja lähiseutujen lisäksi pitkälle sisämaahan, aina Hämeeseen asti, sekä myös Pohjanlahden rannikkoa ylöspäin. Raumalla fransiskaanimunkit organisoivat keskieurooppalaiseen tapaan kaupungin köyhien ja sairaiden hoidon. Luostarin yhteyteen perustettiin myös koulu, Collegium Raumenses. Se lopetti toimintansa luostarin lakkauttamisen johdosta vuonna 1538. Rauman lisäksi fransiskaaneilla oli Suomessa luostarit Viipurissa ja Kökarissa.

Uskonpuhdistus lopettaa luostarin
Rauman fransiskaanikonventti joutui lopettamaan toimintansa vuonna 1538 Kustaa Vaasan aloittaman uskonpuhdistuksen myötä. Samalla munkit karkotettiin Raumalta väkivalloin. Luostarialue muutettiin aluksi luterilaisen seurakunnan pappilaksi ja myöhemmin vuonna 1551 kuninkaankartanoksi. Joidenkin lähteiden mukaan Pyhän Ristin kirkosta tehtiin makasiini. Tieto ei välttämättä pidä paikkaansa, koska sen lasi-ikkunoita tiedetään korjatun vielä 1580-luvulla. 

Pyhän Kolminaisuuden kirkon tuhouduttua tulipalossa vuonna 1640 fransiskaanien kirkko otettiin käyttöön luterilaisena kirkkona, jollaisena se toimii edelleen. Luostarin aikaisista rakennuksista saattaa 1800-luvun alussa laajennetun kirkon lisäksi olla jäljellä sen vieressä sijaitseva kirkonkellari, joka on mahdollisesti peräisin 1400-luvulta.

Fransiskaanien perintö nykypäivänä
Nykyään fransiskaanien muistoa vaalitaan Rauman seurakunnassa monin eri tavoin. Munkkien rakentama Pyhän Ristin kirkko on toiminut kaupungin pääkirkkona vuodesta 1640 lähtien. Raumalle perustettiin Suomen ensimmäinen diakonin virka 1800-luvulla jatkamaan fransiskaanimunkkien perinteitä vähäosaisten auttamisessa. Vuonna 1974 pystytettiin Pyhän Ristin kirkon edustalle munkkiveljeskunnan perustajan Franciscus Assisilaisen patsas.

Rauman seurakunta avasi vuonna 2010 kauppatorin laidalla sijaitsevan Franciscus-talon. Se toimii seurankuntalaisten kokoontumispaikkana ja vapaaehtoistyön keskuksena.

Lähteet
Rauman kaupunkiarkeologinen inventointi, s. 19-20.
Suomalaisia kirkkoja ja kappeleita, Rauman Pyhän Ristin kirkko
Rauman seurakunta, Rauma ja Franciscus kuuluvat yhteen

Viitteet

Fransiskaanikonventti
Suomen luostarit
Fransiskaaniluostarit
Vainojen uhrien muistopäivä

Vainojen uhrien muistopäivä (, tuhonnan uhrien muistopäivä) on alkuaan 1930-luvulla ja toisen maailmansodan aikana Saksassa sekä sen miehittämissä ja hallitsemissa maissa kansallissosialistien suorittamien vainojen uhrien muistoksi vietettävä kansainvälinen vuosipäivä.

Päivän vietto alkoi Euroopan parlamentin 1995 antamasta suosituksesta, että jokaisessa EU:n jäsenmaassa tulee viettää holokaustin muistopäivää.
Suomalaisessa almanakassa päivä on säädetty valtioneuvoston kanslian päätöksellä vuonna 2002 päiväksi 27. tammikuuta. Tänä päivämääränä puna-armeija vapautti Auschwitzin keskitysleirin vuonna 1945.

Päivä ei ole liputuspäivä eikä vapaapäivä.
Päätöksessä todetaan, että juutalaisvainojen ja muiden kansanvainojen uhrien muistopäivää ryhdytään viettämään tammikuun 27 päivänä. - - Päivä muistuttaa meitä yli 50 vuoden takaisista tapahtumista, joiden kukaan ei soisi toistuvan ihmiskunnan historiassa.

YK:n yleiskokous antoi vuonna 2005 julistuksen, jonka perusteella YK:n sivistysohjelma on julkistanut 27. tammikuuta Kansainväliseksi holokaustissa menehtyneiden muistopäiväksi.

Katso myös 
 Stalinismin ja natsismin uhrien eurooppalainen muistopäivä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset juhlapäivät
Holokausti
Walhalla (yhtye)

Walhalla on suomalainen black/thrash metal -yhtye, jonka perustivat vuonna 1997 black metal -yhtyeiden Gloomy Grim ja Soulgrind jäsenet.

Jäsenet 
 Caesar – laulu, basso
 Roope Latvala – kitara
 Lord Heikkinen – kitara

Entiset jäsenet 
 Agathon – rummut
 Eystein Garberg – kitara

Diskografia

Aiheesta muualla 
 Walhalla metal-archives.com -sivustolla
 Walhalla tartareandesire.com -sivustolla 

Suomalaiset black metal -yhtyeet
Suomalaiset thrash metal -yhtyeet
Macabre Omen / Walhalla

Macabre Omen / Walhalla on black metal -yhtyeiden Walhallan ja Macabre Omenin split-albumi. Se on julkaistu vuonna 1999 levymerkillä Vanitas Records. Levystä on julkaistu rajoitettu 500:n kappaleen painos.

Kappaleet 
Macabre Omen

Walhalla

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1999 split-albumit
Walhallan albumit
War Over Nordland

War Over Nordland on suomalaisen black metal -yhtyeen Walhallan EP-levy. Se on julkaistu vuonna 1997 levymerkillä The Root of All Evil Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ceasar – laulu, basso
 Lord Heikkinen – kitara, laulu
 Agathon Frosteus – rummut, laulu

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1997 EP:t
Walhallan albumit
Jussi Heikkinen (muusikko)

Jussi Heikkinen on suomalainen muusikko. Hän black metal -yhtyeen Soulgrindin perustaja. Hän soittaa myös yhtyeissä Fleshred, Gloomy Grim ja Walhalla.

Heikkinen on toiminut myös tuottajana, miksaajana, äänittäjänä sekä Soulgrindin albumeiden kansitaiteilijana.

Diskografia 
Gloomy Grim
ks. Gloomy Grimin diskografia

Soulgrind
ks. Soulgrindin diskografia

Walhalla
ks. Walhallan diskografia

Fleshred
 

Tenebrae
 
 
 
 

Twilight Ophera
 
 
 

Evince

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Jussi Heikkinen fiercemetal.org-sivustolla

Suomalaiset basistit
Suomalaiset kitaristit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Bulgarian moottoritieverkko

Bulgarian moottoritieverkko (, Avtomagistrala) kattaa suuren osan maasta ja yhdistää tärkeimmät kaupungit toisiinsa. Maassa on vajaa 700 kilometriä moottoritietä, ja niiden nopeusrajoitus on tavallisesti 120 km/h ja kiihdytyskaistoilla 140 km/h.

Suunniteltu moottoritieverkko

Lähteet 
 http://maps.google.fi/
 http://motorways-exitlists.com/

Moottoritiet
Moottoritieverkko
Vehmas

Vehmas,  Wehmas on seuraavien henkilöiden sukunimi:

E. J. Vehmas (1902–1980), taidekriitikko, Ateneumin taidemuseon apulaisintendentti ja professori
Einari Wehmas (1898–1955), taidemaalari
Elina Vaara, oik. Kerttu Elin Wehmas (1903–1980), kirjailija
Inkeri Vehmas-Thesslund (s. 1947), kielitieteilijä ja professori
Jeremi Wehmas (s. 1998), jääkiekkoilija
Raino Vehmas (1929–1979), lehdistöopin professori, Aamulehden päätoimittaja
Sylvi Kunnas-Vehmas (1903–1971), taidemaalari
Liettuan moottoritieverkko



Suunniteltu moottoritieverkko

Lähteet 

http://maps.google.fi/

http://motorways-exitlists.com/

Moottoritiet
Moottoritieverkko
Vuorenmaa (täsmennyssivu)

Vuorenmaa voi tarkoittaa seuraavia:

Vuorenmaa, kylä Satakunnassa
Vuorenmaa Yhtiöt, lapualainen teollisuustarvikeyritys

Sukunimi
Antti Vuorenmaa (s. 1970), laulaja
Camilla Vuorenmaa (s. 1979), kuvataiteilija
Erkki Vuorenmaa (s. 1947), Metallityöväen Liiton entinen puheenjohtaja
Evaleena Vuorenmaa, tanssija, lähihoitaja ja läskiaktivisti
Jukka-Pekka Vuorenmaa, lentopalloilija
Jyrki Vuorenmaa (s. 1953), koripalloilija ja valmentaja
Kaarlo Vuorenmaa (1897–1973), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Riitta-Mari Vuorenmaa (s. 1966), haulikkoampuja.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Österlund

Österlund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Bo Österlund (1946–2021), suomalainen lippueamiraali
Kalle Österlund (1921–2007), suomalainen lastenlääkäri
Niklas Österlund, Turun Palloseuran toimitusjohtaja
Sami Österlund (s. 1989), suomalainen pesäpallon valmentaja ja pelinjohtaja
Tor Österlund (1935–2022), suomalainen jalkapalloilija
Thorsten Österlund (1899–1964), suomalainen jalkapalloilija

Entinen nimi
Aarne Örmä, ent. Österlund (1893–1940), jääkäri
Montenegron moottoritieverkko



Suunniteltu moottoritieverkko 

Moottoritiet (Autoput)

Moottoriliikennetiet (Brza zaobraćajnica)

Lähteet 
 http://maps.google.fi/
 http://motorways-exitlists.com/

Moottoritiet
Moottoritieverkko
Moottoritieverkko
Kosovon moottoritieverkko

Kosovon moottoritieverkko on Euroopan uusin. Se on pääosin vasta rakenteilla. Maan läpi kulkevat Eurooppatiet Eurooppatie E65 ja E80, jotka ovat vielä tavallisia maanteitä.

Suunniteltu moottoritieverkko 

Moottoritiet (Autoudhë)

Lähteet
http://maps.google.fi/
http://motorways-exitlists.com/

Moottoritiet
Moottoritieverkko
Kalma (albumi)

Kalma on suomalaisen Soulgrind-metalliyhtyeen neljäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1999 levymerkillä Holy Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Agathon Frosteus – rummut, laulu
 Whisper Lilith – laulu
 Lord Heikkinen – kitara, basso, laulu
 Ceasar T. McLaunone – laulu

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1999 albumit
Soulgrindin albumit
Elixir Mystica

Elixir Mystica on suomalaisen metalliyhtyeen viides studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2001 levymerkillä Holy Records.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Soulgrind sekä sanoittanut Lord Heikkinen.

Kokoonpano 
 Ceasar McLaunone – laulu, kansikuva
 Whisper Lilith – laulu
 Lord Heikkinen – kitara, basso, kansitaide
 Agathon – rummut, laulu
 Azhemin – kosketinsoitin, laulu

Muut tekijät 
 Mika Jussila – masteroija
 Hiili Hiilesmaa – äänittäjä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2001 albumit
Soulgrindin albumit
Black Orchid

Black Orchid on suomalaisen metalliyhtyeen Soulgrindin EP-levy. Se on julkaistu vuonna 1994 levymerkillä Malodorous Mangled Innards Records.

EP:n nimikkokappale Black Orchid on julkaistu yhtyeen vuoden 1995 albumilta Ladit A.D. 1999: Bihttpotb. Levyn B-puolen kappaleet ovat nauhoitettu varta vasten albumia varten.

Kappaleet 
A-puoli
Black Orchid

B-puoli
In My Darkest Sabbath
S/M Anal Christ Pose
H.V.

Kokoonpano 
 Lord Heikkinen – laulu, kitara, basso, kosketinsoitin

Sessiomuusikot 
 Kirsi Syrjänen – laulu (kappale 1)
 Juke Eräkangas – rummut (kappaleet 1–2)
 Sauli Kivilahti – rummut (kappale 3)

Aiheesta muualla 
 
 Black Orchid metal-archives.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 1994 EP:t
Soulgrindin albumit