joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Benz

Benz voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Henkilöitä 
 Karl Benz (1844–1929), saksalainen autoinsinööri ja autoilun pioneeri, Benz-automerkin perustaja
 Bertha Benz (1849–1944), Karl Benzin vaimo, ensimmäisen automatkan suorittanut ihminen
 Josef Benz (1944 –2021), saksalainen rattikelkkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Julie Benz (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä ja taitoluistelija
 Laura Benz (s. 1992), sveitsiläinen jääkiekkoilija
 Sara Benz (s. 1992), sveitsiläinen jääkiekkoilija, Laura Benzin kaksoissisar.

Karl ja Bertha Benzistä kertoo 2011 ilmestynyt TV-elokuva Carl & Bertha

Yhtiöitä ja automerkkejä 
 Benz, Karl Benzin perustamat automerkit Benz & Cie. ja C. Benz Söhne
 BharatBenz, intialainen  Daimler India Commercial Vehiclesin valmistama kuorma- ja linja-automerkki
 Daimler-Benz, vuosina 1926–1998 toiminut saksalainen autonvalmistaja, nykyisen Daimler AG:n edeltäjä
 Mercedes-Benz, saksalainen automerkki.

Lähteet
Matti Myllymäki

Matti Myllymäki (taiteilijanimi Taisto Kovakanki, 1951–2019) oli suomalainen pellehyppääjä, joka sai julkisuutta Tampereen Ratinan suvantoon tekemästään epäonnisesta 50 metrin pellehypystä.

Elämä ja ura 
Myllymäen uran tunnetuin hyppy lienee hänen 50-vuotissyntymäpäivänsä kunniaksi kesällä 2001 tekemänsä hyppy 50 metristä Tampereella Ratinan suvantoon. Hyppyä oli katsomassa noin 5 000 henkeä, ja siitä saadut tuotot käytettiin syöpää sairastavien lapsien hyväksi. Hyppy epäonnistui pahoin. Tuuli tarttui Myllymäen hyppyasuun. Niistä tuli purjeet, ja Myllymäki iskeytyi veteen vasen kylki edellä 120 kilometrin tuntinopeudella.

Myllymäen vammat olivat vakavat. Hänen kaikki vasemman puolensa kylkiluut murtuivat, keuhkot repesivät, munuaiset lakkasivat toimimasta, ja perna piti poistaa. Hänet laitettiin toipumaan keinotekoiseen unitilaan, josta hänet herätettiin 7. syyskuuta 2001, runsaan kuukauden kuluttua hypyn jälkeen.

Vuonna 2006 Myllymäki osallistui Ennätystehtaan ensimmäiselle tuotantokaudelle, jossa hän yritti ensimmäisessä jaksossa hypätä pesuvatiin ja onnistui.

Myllymäki löydettiin toukokuussa 2019 kuolleena asunnostaan. Hän oli ehtinyt olla kuolleena kaksi viikkoa. Hän oli kuollessaan 67-vuotias.

Lähteet 

Suomalaiset sirkustaiteilijat
Vuonna 1951 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Birago Diop

Birago Diop (1906 Ouakam, Senegal, Ranskan Länsi-Afrikka – 1989 Dakar Senegal) oli senegalilainen kirjailija, eläinlääkäri ja diplomaatti.

Diopin novelli- ja runokokoelmat sisätävät humoristista ja älykästä kuvausta senegalilaisten elämästä ja perinteestä. Hän on kirjoittanut myös muistelmat.

Suomennettu Diopin novelli "Pikkuisä" sisältyy antologiaan Afrikka kertoo: valikoima nykyafrikkalaista proosaa (suom. Tuomas Anhava Tammi 1962). Anja Samoojan suomentama runo "Matkaeväs" on julkaistu Parnassossa (1954; nro 3; s. 109).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Petri Liukkonen, Birago Diop, Books and Writers, Authors' Calendar 

Senegalilaiset kirjailijat
Ranskankieliset kirjailijat
Diplomaatit
Eläinlääkärit
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Nederlandse Omroep Stichting

Nederlandse Omroep Stichting eli NOS on hollantilainen yleisradioyhtiö, joka tuottaa radiota ja televisiota. 

Duncan Laurencen voitettua Eurovision laulukilpailun vuonna 2019, NOS oli yksi yleisradioyhtiöistä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa.

Lähteet
Per Gunnar Evander

Per Gunnar Evander (1933 Ovansjö, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja televisiotuottaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri ja toimi myös televisiotuottajana. Hänen läpimurtoromaaninsa oli 1969 ilmestynyt Nousukkaat (Uppkomlingarna), joka on näennäisen dokumentaarinen mutta kafkamainen kertomus yövartijasta. Monissa teoksissaan hän antaa aikalaiskuvaa 1970-luvun ruotsalaisesta yhteiskunnasta.

Suomennetut teokset
 Nousukkaat: henkilötutkinta (Uppkomlingarna), suom. Margit Salmenoja, Kirjayhtymä 1984 ISBN 951-26-2576-8 Sarja: Arena

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset kirjailijat
Televisiotuottajat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Routasydän (elokuva)

Routasydän on Tuomas Sallisen ohjaama suomalainen science fiction- ja toimintaelokuva vuodelta 1993. Elokuvassa Suomi on liittynyt Euroopan yhteisöön, sen talous on romahtanut ja Suomeen on tullut paljon pakolaisia. Joensuun yliopistossa opettajana toimiva Jussi lähtee lastensa sekä ystäviensä kanssa pakoon Itä- ja Pohjois-Suomessa toimivia sissejä, jotka pyrkivät perustamaan itsenäisen valtion.

Lähteet 

Vuoden 1993 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset tieteiselokuvat
Illja Zabarnyi

Illja Borysovytš Zabarnyi (; s. 1. syyskuuta 2002 Kiova) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaassaan Kiovan Dynamoa ja on pelannut vuodesta 2020 Ukrainan maajoukkueessa.

Zabarnyi pelasi Kiovan Dynamon juniorijoukkueissa ja nousi edustusjoukkueeseen syksyllä 2020. Hän pelasi kauden 2020–2021 aikana 21 ottelua Ukrainan liigassa, kaksi ottelua Ukrainan Cupissa sekä täyden ajan joukkueensa kaikissa europeleissä: kolmessa Mestarien liigan karsintaottelussa, kuudessa Mestarien liigan ottelussa ja neljässä Eurooppa-liigan ottelussa. Marraskuun lopulla hänet ajettiin ulos kentältä liigaottelussa Vorskla Pultavaa vastaan. Kauden ainoan maalinsa hän teki liigaottelussa Inhulets Petrovea vastaan huhtikuussa. Kaudella 2021–2022 Zabarnyi pelasi 15 Ukrainan liigan ottelua ennen kuin liiga keskeytettiin sodan vuoksi, yhden Ukrainan Cupin ottelun ja kuusi Mestarien liigan ottelua. Hän pelasi täydet minuutit kaikissa näissä otteluissa lukuun ottamatta Ukrainan liigan ensimmäistä ottelua.

Zabarnyi on pelannut Ukrainan alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ukrainan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Viikon sisällä hän pelasi myös Kansojen liigan ottelut Saksaa ja Espanjaa vastaan, ja jälkimmäisen näistä Ukraina voitti. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän pelasi joukkueen kaikki viisi ottelua alusta loppuun. Zabarnyi on pelannut kesäkuun 2022 puoliväliin mennessä 22 A-maaottelua ja jokaisessa niistä täydet minuutit.

Lähteet 

Ukrainalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Hasan Kanykoff

Hasan Hairetdin Kanykoff (ven. Каныков, Kanykov, tat. Xäsän Xäyretdin Kanıykov; 27. helmikuuta 1880 – 3. toukokuuta 1954) oli Suomessa vaikuttanut tataarilainen poliittinen aktivisti, joka oli mukana perustamassa Etuvartiokansojen klubia. Kauppiaana työskennellyt Kanykoff tunnettiin myös henkilönä joka toimi apuna tataariveljiensä sopeutumisessa kaupankäyntiin uudessa ympäristössä.

Biografia 
Hasan Hairetdininpoika Kanykoff syntyi Nižni Novgorodin kuvernementin Aktukin kylässä 27. helmikuuta 1880. Suomeen hän tuli vuonna 1895. Asuinpaikkoina oli Järvenpää, Helsinki, Tampere, Hämeenlinna, ja myös Ruotsi. 

Kanykoff toimi muiden tataarien tavoin kauppiaana, joiden keskuudessa hänellä oli omanlainen johtajan rooli - hän kehotti heimolaisiaan hakemaan virallisen myyntiluvan toiminnalleen. He saivat myös apua suomalaisilta yliopiston henkilöiltä, jotka muun muassa auttoivat vieraan kielen kanssa ja selvensivät uuteen ympäristöön tulleille tataarikauppiaille sortovuosien Suomen tilannetta. Yksi näistä oli kielitieteilijä Heikki Paasonen, joka oli tehnyt tutkimusmatkan Aktukin kylään 1800-luvun lopulla ja kerännyt tietoa misääriheimon murteesta.

Kanykoff, toinen tataariaktivisti Sarif Daher (1884-1959) ja suomalaiset hengenheimolaiset perustivat Etuvartiokansojen klubin syksyllä 1919. Sen tarkoituksena oli toimia "yhdyssiteenä niiden henkilöiden kesken, jotka Suomen valtiollisen itsenäisyyden lujittamiseksi pyrkivät lähentämään toisiinsa ns. etuvartiokansoja, eli kansoja, joilla on Suomen kanssa yhteisiä tarkoitusperiä valtiollisen olemassaolon turvaamiseksi". Kanykoff oli tätä ennen ystävystynyt kielitieteilijä G. J. Ramstedtin ja professori Yrjö Jahnssonin kanssa, jotka olivat kiinnostuneita tataarien itsenäisyyspykimyksistä.

Jahnsson auttoi Kanykoffia saamaan Suomen kansalaisuuden vuonna 1921. Hän myös avusti Kanykoffin lapsien pääsyä maahan ja muutoinkin auttoi tataareja, esimerkiksi järjestämällä heille paikkoja suomalaisista kouluista.

Hasan Kanykoffin ensimmäinen vaimo oli Haditshä Ainetdin (1880-1917). Toinen vaimo oli Zölihä Mangushoff (1896–1974). Kanykoffilla oli lapset Halisä, Djagfär, Hamzä, Hafisä, Feyezrahman ja Ädhäm. Hasanin veli oli Silaletdin (1866-1930). Tytär Hafisä kuoli lapsena epidemiaan. Poika Feyez kaatui talvisodassa 20.12.1939 Uudenmaan rakuunarykmentin kornettina. Kaksi muuta palveli talvi- sekä jatkosodassa luutnantteina. Pojat halusivat eroon venäläisestä sukunimipäättestään (-off). He päätyivät eri vaihtoehtoihin; Kayenuk/Kajenuk, Kanukhan. Kanykoffin lapsenlapsi on kirjailija Sabira Ståhlberg. Pohjana hänen teoksellensa Pilvivaeltaja (2006) toimi suvun vaiheet ja kotikylä. Ståhlberg on lisäksi tehnyt Bonnin yliopiston julkaisemaa väitöskirjaansa varten tutkimusta lähellä tataarien muinaisia kotiseutuja, Kiinan Uiguurien parissa.

Hasan Kanykoff kuoli 3. toukokuuta 1954 Järvenpäässä.

Lähteet

 Leitzinger, Antero: Mishäärit - Suomen vanha islamilainen yhteisö. Kirja-Leitzinger, 1996. ISBN 952-9752-08-3

Viitteet 

Suomen tataarit
Suomalaiset kauppiaat
Aktivistit
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Axel Georg Henrik Grönvik

Axel Georg Henrik Grönvik (13. joulukuuta 1841 Turku – 4. toukokuuta 1887 Turku) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.

Grönvikin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Lorentz Konrad Grönvik ja Karolina Lovisa Wallenius. Grönvik tuli ylioppilaaksi 1860 ja suoritti tuomarintutkinnon 1863. Hän oli Turun hovioikeuden kanslisti 1867, notaari 1870 ja asessori vuodesta 1878. Grönvik hoiti myös Turun säästöpankin osastoa. Hän oli  porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä  1882 ja 1885.

Lähteet

Suomalaiset juristit
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1887 kuolleet
Jokisaamelaiset

Jokisaamelaisten ryhmällä tarkoitetaan pysyvämmin joen luona asuvia ja kalastuksesta, erityisesti lohenpyynnistä toimeentulonsa saavia saamelaisia. Maatilatalous voimistui jokisaamelaisten asutusalueella maailmansotien jälkeen vähitellen aina 1980-luvulle asti, jolloin se alkoi menettää merkitystään erityisesti Suomessa valtion paketoidessa peltoja ja Pohjois-Suomen väestön alkaessa muuttaa varsinkin Ruotsiin 1970-luvulta lähtien. Jokisaamelaisia on ennen kaikkea Tenojoen ja sen sivujoen Utsjoen ja latvajokien, Inari- ja Karasjoen, sekä jälkimmäiseen laskevan Jiešjoen varsilla, mutta myös Alattionvuonoon laskevan Altajoen, joka virtaa yläjuoksullaan Koutokeinojoki -nimisenä, varsilla. Altajoen varren Masi (Máze) on huomattava saamelainen asutuskeskus Koutokeinon ja Alattion puolivälissä. Jokisaamelaisasutusta on myös Jyykeän (Lyngen) Kaivuonoon (Kåfjord) laskevan joen ja Raisinvuonoon (Reisafjord) laskevan Reisjoen varrella. Jokisaamelaiset harjoittavat myös maatilataloutta, jonka merkitys on alkanut paikoin ohittaa jopa kalastuksen.

Lähteet 

Saamelaiset
Gustav von Düben

Gustav Wilhelm Johan Von Düben (1822 – 1892) oli ruotsalainen lääketieteen tohtori, lääkäri ja etnografi.

Von Dübenin saamelaisen antropologian ja etnografian harrastus alkoi kallotutkimuksesta. Hänen tarkoituksenaan oli luetteloida Tukholman Karoliiniseen instituuttiin kerätyt saamelaisten pääkallot. Saadakseen riittävät ja todenmukaiset taustatiedot luettelon johdantoa varten von Düben hakeutui elävän materiaalin, saamelaisten itsensä pariin. Kentälle seurasi hänen vaimonsa Charlotta (Lotten) von Düben, joka oli erinomainen harrastajavalokuvaaja. Von Dübenit asuivat ja tekivät kesinä 1868 ja 1871 havaintoja Sorselen, Luulajan ja Piitimen Lapinmaissa, sekä tunturi- että metsäsaamelaisten parissa. Tuloksena oli edelleen täysin käyttökelpoinen standarditeos Ruotsin saamelaisista (Om Lappland och lapparne, företrädesvis de svenske, 1873). Teoksesta otettiin satakunta vuotta myöhemmin uusintapainos, johon sisältyy myös suuri joukko Lotten von Dübenin arvokkaita valokuvia.

Sorselessa saamelaissyntyinen entinen kirkkoherra Anders Fjellner luovutti von Dübenille kokoelman eeppisiä joikuja, jotka (tosin eräissä tapauksissa vain niiden suorasanaiset kuvaukset) ilmestyivät ensi kerran kutakuinkin täydellisenä kokoelmana von Dübenin Ruotsin saamelaisten kuvauksessa. Näitä saamelaisia folkloretuotteita pidettiin pitkään Fjellnerin itsensä sepittäminä, mutta viime vuosina tutkijat ovat laajasti myöntäneet niiden aitoperäisyyden.

Lähteet 

Ruotsalaiset lääkärit
Ruotsalaiset kansatieteilijät
Saamelaiskulttuurin tutkijat
Antropologit
Lapinkuvauksien kirjoittajat
Vuonna 1822 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Valmetin vanha pääkonttori

Valmetin vanha pääkonttori (myöhemmin Kaartin poliisitalo) oli Helsingin Ullanlinnassa Punanotkonkadun ja Kasarmikadun kulmassa (Punanotkonkatu 2 – Kasarmikatu 22) vuosina 1965–2018 sijainnut toimistorakennus, jonka oli suunnitellut arkkitehti Toivo Korhonen.

Talo valmistui vuonna 1965 valtion metalliteollisuusyhtiö Valmet Oy:n pääkonttoriksi. Paikalta purettiin vanhoja puutaloja. Valmet luopui talosta vuonna 1992 ja myi sen vakuutusyhtiö Ilmariselle, joka vuokrasi sen edelleen Helsingin poliisilaitokselle. Se muutettiin Kaartin poliisitaloksi, jossa hoidettiin poliisin palveluita kuten ajokortti- ja passiasioita sekä aseenkantolupia. Poliisilaitos luopui tiloista vuonna 2012 keskittäessään toimintojaan Pasilan poliisitaloon. Kaupunki oli jo edellisenä vuonna antanut Kaartin poliisitalolle purkuluvan. Ilmarinen päätti purkaa talon ja rakennuttaa sen tilalle asuntoja. Talo ehti olla kuusi vuotta tyhjillään ennen kuin se lopulta purettiin keväällä 2018. Paikalle valmistui vuoden 2020 lopussa Arkkitehdit NRT:n suunnittelema asuinkerrostalo.

Talon tunnuspiirteenä olivat julkisivut, joille oli kapeilla vaaleilla betonielementeillä ja pystyikkunoilla luotu pianon koskettimia muistuttanut ulkoasu. Se on mainittu yhdeksi useista rakennustaiteellisesti arvokkaista 1960- ja 1970-lukujen modernistisen arkkitehtuurin edustajista, joita purettiin Helsingissä 2010-luvun aikana. Toisaalta rakennusta arvosteltiin ympäristöstään liian räikeästi poikkeavaksi, ja katulinjasta sisennetyn Punanotkonkadun puoleisen julkisivun sanottiin haitanneen viereisen uusrenessanssityylisen Ohranan talon arvokkuutta.

Katso myös
Kasarmikadun pommi-isku

Lähteet

Aiheesta muualla

Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat
Ullanlinna
Poliisitalot
Valmet
Toimistorakennukset
Taipalsaaren kirkonkylä

Taipalsaaren kirkonkylä on Taipalsaaren keskustaajama. Se on toiseksi suurin asutuskeskittymä Taipalsaarella Saimaanharjun jälkeen. Vuoden 2019 lopussa taajamassa asui 890 asukasta. Taipalsaaren kirkonkylän asutus on keskittynyt Taipalsaaren kirkon ympärille. Kirkonkylältä löytyy Taipalsaaren hallinnolliset palvelut, kuten Taipalsaaren kunnantalo. Kirkonkylään on keskitetty myös Taipalsaaren terveyspalvelut, ja siellä sijaitsee Taipalsaaren hyvinvointiasema. Kirkonkylällä on myös päiväkoti, esikoulu ja ala-koulu. Palveluita kirkonkylältä löytyy esimerkiksi elintarvikemyymälä, jonka yhteydessä on posti, parturi-kampaamo sekä kaksi ravintolaa, joissa toisen yhteydessä on kylmäasema.

Lähteet

Taipalsaari
Etelä-Karjalan maakunnan taajamat
Ison Omenan terveysasema

Ison Omenan terveysasema on Espoon kaupungin terveysasema, joka toimii Matinkylän kaupunginosassa, Matinkylän metroaseman yläpuolella, kauppakeskus Ison Omenan eteläpäädyn kolmannessa kerroksessa. Terveysasema avattiin tammikuussa 2019 ja samalla kaupunginosan aiempi Matinkylän terveysasema sulki ovensa.

Ison Omenan terveysasema on avoinna ajanvarauksella arkisin klo 7-20. Neuvonta- ja ajanvaraus palvelee arkisin klo 7–18.

Lähteet

Aiheesta muualla
Hätätilanteet (espoo.fi)
Ison Omenan terveysasema (isoomena.fi)
Terveysasemat Espoossa (espoo.fi)
Palvelukartta: Ison Omenan terveysasema (hel.fi)

Espoon terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Matinkylä
Heljä Lundgrén-Laine

Heljä Lundgrén-Laine (s. 1967) on suomalainen sairaalajohtaja. Hän on toiminut kesäkuusta 2017 alkaen Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylihoitajana. Lundgrén-Laine on toiminut myös Turun yliopistossa hoitotieteen dosenttina. Koulutukseltaan hän on terveystieteiden tohtori ja sairaanhoitaja. EMBA-tutkinnon hän on suorittanut keväällä 2022. Hän on suorittanut myös luonto- ja eräoppaan ammattitutkinnon.

Aikaisemmin hän on työskennellyt sairaanhoitajana, Turun yliopiston hoitotieteen laitoksella assistentin, tutkimusapulaisen ja tutkijan tehtävissä ja Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin suunnittelijana ja kehittämisylihoitajana.

Vuonna 2013 Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan hoitotieteen laitoksella hyväksyttiin Lundgrén-Laineen Hoitotieteen väitöskirja Immediate decision-making and information needs in intensive care coordination (Välitön päätöksenteko ja tiedontarpeet tehohoidon koordinoinnissa). Pro gradu -tutkielma Tehohoitopotilaan hoitoisuus ja hoitoisuusluokka yliopistollisen keskussairaalan aikuisten teho-osastolla hyväksyttiin vuonna 2005. 

Lundgrén-Laine toimii Hallintoylihoitajat ry:n puheenjohtajana. Hänet valittiin tammikuussa 2022 vuoden hoitotyön johtajaksi valtakunnallisessa osastonhoitajille ja hoitotyön johtajille osoitetussa kyselyssä. Perusteluissa häntä pidettiin luotettavana, helposti lähestyttävänä sekä innokkaana hoitotyön kehittäjänä. Hän on ehdolla Suomen Sairaanhoitajien puheenjohtajaksi. Vaali käydään 26. marraskuuta 2022.

Toukokuun 20. päivä 2022 johtajaylihoitaja Lundgrén-Laine kommentoi YLE:lle akuuttiyksiköissä pahenevaa hoitajapulaa: ”Jos tietäisin vastauksen, mistä tämä tilanne johtuu, ratkaisisin sen heti”.  Samaan aikaan oli käynnissä Tehyn ja Superin työtaistelu koulutetun hoitohenkilökunnan työehtojen ja palkkauksen parantamiseksi.

Julkaisuja 

 Ritmala-Castrén Marita, Lönn Maarit, Lundgrén-Laine Heljä: Teho- ja valvontahoitotyön opas. Duodecim, 2017. ISBN: 978-951-656-442-8 
 Salanterä Sanna, Grönroos Stefan, Heimonen Juho, Kontio Elina, Korvenranta Heikki, Lilius Johan, Lundgrén-Laine Heljä, Peltonen Lauri, Penttinen Jarno, Salakoski Tapio, Siirala Eriikka, Suhonen Henry: Terveydenhuollon lähiesimiehen työn tehostaminen älykkäällä tiedonhallinnalla akuuttihoidossa. Turun yliopisto, 2016. ISBN: 978-951-29-6497-0 
 Lundgrén-Laine Heljä: Immediate decision-making and information needs in intensive care coordination. Turun yliopisto, 2013. ISBN: 978-951-29-5334-9
 Gröndahl Weronica, Iltanen Silja, Korvenranta Heikki, Kosklin Ritva, Kulju Kati, Leino-Kilpi Helena, Lundgrén-Laine Heljä, Peltomaa Karoliina, Ryhänen Anne, Ryödi Eeva, Stolt Minna, Suhonen Riitta, Tuomaala Susanna: Potilaslähtöinen hoidon laatu: näkökulmia arviointiin.  Turun yliopisto, 2013. ISBN: 978-951-295-624-1 
 Salanterä Sanna, Haapalainen-Suomi Satu, Lundgren-Laine Heljä: Näkökulmia hoitotyön elektroniseen kirjaamiseen. Turun yliopisto, 2007. ISBN: 978-951-29-3347-1 
 Lundgrén-Laine Heljä: Tehohoitopotilaan hoitoisuus ja hoitoisuusluokka yliopistollisen keskussairaalan aikuisten teho-osastolla. Turun yliopisto, 2005. (opinnäytetutkielma)

Lähteet

Elävät henkilöt
Suomalaiset sairaanhoitajat
Äidin tyttö

Äidin tyttö on Kari Paljakan ohjaama suomalainen melodraamaelokuva vuodelta 1993. Elokuva käsittelee Angelikan ja hänen äitinsä Marjatan välistä suhdetta ja valtataistelua. Marjatta on oopperalaulaja, joka kadehtii nuoren tyttärensä elämää ja poikaystävää.

Lähteet 

Vuoden 1993 suomalaiset elokuvat
Melodraamat
EML Vanemuine

EML Vanemuine oli Viron merivoimien Peipsijärven laivaston tykkivene, joka oli samalla osastonsa lippulaiva.

Valmistus 
Liivinmaan Höyrylaiva yhtiö tilasi Varkaudesta matkustaja-aluksen Peipsijärvelle. Vuodesta 1914 Imperatoriksi nimetty alus liikennöi järvellä, kunnes Venäjän keisarikunnan laivasto osti sen ensimmäisen maailmansodan aikana lokakuussa 1915 tykkiveneeksi Peipsijärven keisarilliseen sotalaivastoon.

Hieman ennen vallankumouksen alkamista alus nimettiin uudelleen Presidentiksi. Punaiset valtasivat 29. huhtikuuta 1918 aluksen ja liittivät sen Peipsijärven laivastoonsa. Valkokaarti valtasi 28. lokakuuta aluksen Velikajajoella ja punaiset valtasivat sen takaisin 20. joulukuuta. Neuvostovenäjän joukot hylkäsivät aluksen 14. tammikuuta 1919 Tartoon, mistä valkoiset sen valtasivat. Viron sotalaivastoon se liitettiin 27. tammikuuta 1919 nimellä Vanemuine. Alus vaurioitui 13.-20. toukokuuta taistelussa punaisia vastaan, jolloin laivasto luopui siitä.

Alus oli 1922 korjattavana telakalla, mistä se palasi Peipsijärvellä matkustaja-rahtialukseksi. Alus palautettiin 1930 Viron laivastolle. Punalaivastoon alus liitettiin 13. elokuuta 1940 koululaivana ja se aseistettiin 30. kesäkuuta 1941 ja luokiteltiin tykkiveneeksi nimellä Issa. Saksan aloitettua hyökkäyksensä itään alus vaurioitui pahoin, jolloin noin 50 miehistönjäsentä sai surmansa ja 18 haavoittui. Saksalaiset kunnostivat aluksen ja liittivät sen Peipsijärven laivastoonsa nimellä Vanemuine. Sodan lopulla alus lokakuussa 1944 upposi ilmahyökkäyksessä Rannapungerjan edustalle. Hylky kuljetettiin 1953 romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet 

Viron laivaston sotalaivat
Venäjän Itämerenlaivasto
Rebekka Brunow

Anna Rebekka Järvi (ent. Brunow, o.s. Laurikainen; s.  9. marraskuuta 1981 Uusikaupunki) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on esiintynyt suomalaisissa elokuva- ja televisiosarjoissa sekä musiikki- ja mainosalalla. Hän on esiintynyt muun muassa Hinnalla missä hyvänsä (2015), Downshiftaajat (2015), Syke (2016), Koko kansan Martti (lyhytelokuva 2016), elokuvassa Viraali (2017), Aallon murtaja (2017),  Pientä laittoa (2019).

Yksityiselämä 
Perheen lapset Aleksis Koistinen ja Elias Koistinen ovat tunnettuja lapsinäyttelijöitä lukuisista suomalaisista elokuva- ja televisiosarjoista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Ammoniumsulfiitti

Ammoniumsulfiitti on rikkihapokkeen ammoniumsuola. Sen kemiallinen kaava on (NH4)2SO3.

Valmistus
Ammoniumsulfiittia voidaan valmistaa antamalla ammoniakin reagoida rikkidioksidin kanssa vesiliuoksessa:

2NH3 + SO2 + H2O → (NH4)2SO3

Vanhanaikaisissa kaasupesureissa, jotka käyttivät ammoniumhydroksidia rikkidioksidin poistamiseen savukaasuista, muodostui ammoniumsulfiittia, joka voitiin hapettaa ilman kanssa ammoniumsulfaatiksi.

Käyttö
Ammoniumsulfiitti on ammoniumtiosulfaatin raaka-aine.

Sitä käytetään myös kosmetiikassa hiusten suoristamiseen, koska ammoniumpohjaiset tuotteet ovat hellävaraisempia hiuksille kuin natriumhydroksidipohjaiset.

Ammoniumsulfiittia käytetään sokerikulöörin (E150d) valmistuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ammonium sulfite on ChemSpider
 Ammonium sulfite on CAS
Formula 2 -kausi 2021

Formula 2 -kausi 2021 oli FIA:n järjestämä mestaruussarja Formula 2 -autoille. Kausi on kokonaisuudessaan 55, mutta vasta viides nykyisellä nimellään.

Mick Schumacher voitti kuljettajien maailmanmestaruuden vuonna 2020. Valmistajien mestaruuden voitti Prema Racing.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

Muuta
 Kaudella otettiin käyttöön teknisiä sääntöjä ja kilpailuviikkoja koskeva kulukatto, koska vuoden 2020 COVID-19-pandemian ja rahoittajien määrän vähenemisen myötä tallit ja sarjan järjestäjät ajautuivat taloudellisiin vaikeuksiin. Esimerkiksi kilpailuviikonloppuina ajettiin kolme kilpailua ja niitä ei järjestetty enää samaan aikaan yhteistyössä sisarsarja Formula 3:ien kanssa.

Lähteet 

Formula 2 -kaudet
Vuoden 2021 moottoriurheilu
Jake Walman

Jake Walman (s. 20. helmikuuta 1996 Toronto) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Walman edustaa NHL-seura Detroit Red Wingsia. St. Louis Blues varasi hänet kolmannella kierroksella varausnumerolla 82 vuoden 2014 varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2022 Blues kauppasi Walmanin, Oskar Sundqvistin ja toisen kierroksen varausvuoron Red Wingsiin vaihdossa Nick Leddyyn ja Luke Witkowskiin. Elokuussa 2022 Walman teki Red Wingsin kanssa yksivuotisen ja 1,05 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään left. Walman on 28. maaliskuuta 2021 mennessä pelannut urallaan kahdeksan NHL-runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Detroit Red Wingsin pelaajat
St. Louis Bluesin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Getty Kaspers

Gertrude "Getty" Kaspers (s. 5. maaliskuuta 1948 Graz, Itävalta) on itävaltalaissyntyinen laulaja. Hän oli hollantilaisen yhtyeen Teach-Inin päälaulaja, joka voitti vuoden 1975 Eurovision laulukilpailun Tukholmassa kappaleella "Ding-a-dong".

Ura 
Kaspers liittyi Teach-In-yhtyeeseen vuonna 1971. Yhtye menestyi Alankomaiden lisäksi myös kansainvälisesti. In The Summernight nousi listojen viidenneksi Etelä-Afrikassa ja kolmanneksi Belgiassa.

Teach-In osallistui Alankomaiden euroviisukarsintaan Nationaal Songfestivaliin vuonna 1975. Viisijäseninen kansainvälinen tuomaristo valitsi yhtyeen voittajaksi kaksivaiheisen kilpailun jälkeen. Päälaulajana Kaspers avasi Tukholmassa järjestetyn vuoden 1975 Eurovision laulukilpailun ja voitti kilpailun 152 pisteellä. Euroviisuvoittonsa jälkeen yhtye nousi listojen kärkeen ympäri Eurooppaa.

Teach-In kiersi ympäri Eurooppaa seuraavien kahden vuoden ajan, mutta tappiollisen Get On Board -albumin ja Rose Valley -singlen myötä yhtye hajosi vuonna 1978. Kaspers päätti jatkaa musiikkiuraansa sooloartistina taiteilijanimellä Getty.

Kaspers esiintyy yhdessä Teach-Inin kanssa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa finaalin väliaikanumerossa.

Yksityiselämä 
Kaspers syntyi Itävallassa hollantilaiselle äidille ja itävaltalaiselle isälle. Hän puhuu sujuvasti englantia, hollantia ja saksaa. Vuonna 2011 Kaspersin aviomies menehtyi ALS-tautiin.

Lähteet 

Alankomaalaiset poplaulajat
Euroviisuvoittajat
Janka Bryl

Janka Bryl (, oikealta nimeltään Ivan Antonavitš Bryl, Іва́н Анто́навіч Брыль; 4. elokuuta 1917 Odessa – 25. heinäkuuta 2006 Minsk) oli valkovenäläinen kirjailija.

Bryl syntyi rautatieläisen perheeseen. Vuodesta 1922 lähtien perhe asui Puolaan kuuluneessa Valko-Venäjän länsiosassa. Bryl kävi alakoulun ja työskenteli maatilalla. Vuonna 1939 hänet kutsuttiin Puolan armeijaan. Bryl joutui saksalaisten vangiksi, mutta pakeni vuonna 1941 ja liittyi partisaaneihin. Vuodesta 1944 lähtien hän työskenteli Minskissä toimittajana ja vuosina 1966–1971 Valko-Venäjän kirjailijaliiton hallituksen sihteerinä. Bryl kuului Neuvostoliiton kirjailijaliittoon vuodesta 1945 ja toimi kahteen otteeseen Valko-Venäjän SNT:n korkeimman neuvoston kansanedustajana. Hän oli Valko-Venäjän Pen-keskuksen jäsen vuodesta 1989.

Brylin ensimmäiset teokset ilmestyivät Vilnassa vuonna 1938. Hän kirjoitti kertomuksia, romaaneja, lastenkirjoja ja esseitä sekä käänsi venäläistä, ukrainalaista ja puolalaista kirjallisuutta. Kirjailijan pääteoksena pidetään omaelämäkerrallista romaania Ptuški i gnjozdy (”Linnut ja pesät”, 1964). Hän on laatinut Hatynin joukkomurhasta kertovan dokumenttikirjan Ja z vognennai vjoski (”Olen poltetusta kylästä”, 1975) yhdessä Ales Adamovitšin ja Uladzimir Kalesnikin kanssa. Pienoisromaani Muštuk i papka (”Holkki ja kansio”, 1990) kertoo Stalinin vainoissa kuolleesta veljestä.

Bryl sai Stalin-palkinnon kertomuksesta U Zabalotstsi dneje (”Suon takana sarastaa”) vuonna 1952, Jakub Kolasin kirjallisuuspalkinnon kirjasta Pratsjag razmovy (”Keskustelun jatko”) vuonna 1963 ja Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon kertomuksesta Zolak, ubatšany zdaljok (”Kaukaa nähty sarastus”) vuonna 1982. Hänelle myönnettiin Valko-Venäjän kansankirjailijan arvonimi vuonna 1981.

Suomennettu teos
 Lena ja pieni vaahtera: kertomuksia (Lipka i kljonik). Suom. Leila Peterzens. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Valkovenäläiset kirjailijat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Superjuoksija

Superjuoksija on suomenhevosravuri, joka on juossut kilpailussa kilometriajan 1.20,0 alittaneen tuloksen. Ensimmäinen superjuoksija oli Viesker, joka juoksi tuloksen 1.19,9 Mikkelin raviradalla heinäkuussa 2002 Suurmestaruusajossa. Nopein superjuoksijoista on Suomen ennätystä 1.18,5 hallitseva Vitter.

Lähteet 

Suomenhevosravurit
Juha Paloneva

Juha Paloneva (s. 1976) on Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylilääkäri. Sairaanhoitopiirin hallitus valitsi hänet tehtävään 28. huhtikuuta 2021 pidetyssä kokouksessa.  

Hän on koulutukseltaan ortopedia ja traumatologian erikoislääkäri, lääketieteen tohtori (LT). Hän toimii Itä-Suomen yliopiston kirurgian professorina (1.10.2019–). Tätä ennen hän toimi määräaikaisena kirurgian professorina Itä-Suomen yliopistossa (1.10.2017–30.9.2019).  Osastonylilääkärinä hän toimi vuodesta 2013. Hän on suorittanut Lääkäriliiton erikoislääkärien johtamiskoulutuksen 2012. Keski-Suomen sairaanhoitopiirin palveluksessa hän ollut vuodesta 2011.  Paloneva oli yksi Keski-Suomen hyvinvointialueen hyvinvointialuejohtajan viran hakijoista. Hänet valittiin 16. syyskuuta 2022 Keski-Suomen hyvinvointialueen sairaalapalveluiden johtajaksi. Vastuullaan hänellä on Keski-Suomen Sairaala Nova sekä päivystys sekä vuodeosastohoito koko Keski-Suomen alueella. Tehtävän hoito alkaa 1. tammikuuta 2023. Virka on toistaiseksi voimassa oleva. 

Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylilääkärin viransijaisena Paloneva on toiminut helmikuun 2020 alusta.  Aikaisempi johtajaylilääkäri Vesa Kataja irtisanoutui tehtävästä joulukuussa 2020   ja virka julistettiin avoimeksi. Juha Paloneva oli yksi johtajaylilääkärin viran hakijoista.  

Juha Palonevan väitöskirja "Two genes behind PLOSL: Molecular and Pathological Characteristics of the Disease" hyväksyttiin Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa 2003.

Lähteet

Elävät henkilöt
Vuonna 1979 syntyneet
Itä-Suomen yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset lääkärit
Marcus Valerius Corvus

Marcus Valerius Corvus (371 eaa – 271 eaa.) oli roomalainen sotakomentaja, kuusinkertainen konsuli ja diktaattori.

Uran alku 
Marcus Valerius syntyi patriisiperheeseen Valeria-sukuun. Hän palveli myöhemmin armeijassa, jossa sai arvonimen Corvus (). Legendan mukaan hän sai arvonimen voitettuaan kaksintaistelussa gallialaisen jätin variksen avustuksella. Legenda kertoo variksen laskeutuneen hänen kypärälleen ja lopulta lentäneen päin vastustajan kasvoja. Corvuksesta tuli tämän jälkeen hyvin kuuluisa. Hänet valittiin konsuliksi 23-vuotiaana, mikä oli erittäin poikkeuksellista.

Samnilaissodat 
Samnilaiset vuoristoheimot alkoivat vuonna 343 eaa. laajentaa alueitaan kohti länttä. He hyökkäsivät Sidisiinin heimon kimppuun ja jatkoivat hyökäten kohti Campaniaan suurinta kaupunkia Capuaa. Tämän jälkeen Campania pyysi apua Roomalaisilta. Pitkään samnilaisten liittolaisina olleet roomalaiset vaihtoivat puolta ja julistivat sodan Samniumia vastaan.

Corvus lähtee Campaniaan 
Rooman liittyessä sotaan joukkoja lähetettiin kahdelle eri alueelle. Toinen konsuli Cornelius Arvina lähti kohti samnilaisia, kun taas Corvus lähti Campaniaan. Campaniassa Corvus kävi Gaurus-vuoren taistelun, joka päättyi voitokkaasti Roomalle. Rooma voitti ensimmäisen samnilaissodan ja laajensi alueitaan. Corvus saavutti diktaattorin arvon.

Myöhempi ura 
Marcus Valerius Corvus toimi luultavasti legaattina toisessa samnilaissodassa (325 eaa). Corvus saavutti sen jälkeenkin useita korkea-arvoisia virkoja.

 301 eaa diktaatori
 300 eaa konsuli
299 eaa konsuli

Hän kuoli vuonna 271 eaa. 100-vuotiaana.

Taiteessa 
Marcus Valerius Corvus esiintyy vuonna 1586 julkaistussa Hendrick Goltziusuksen sarjassa Roomalaisia sankareita, 1586.

Lähteet 
 
 
 
https://artmuseum.princeton.edu/collections/objects/134108 Viitattu 10.4.2021. 

Roomalaiset poliitikot
Rooman diktaattorit
300-luvulla eaa. syntyneet
200-luvulla eaa. kuolleet
MI-5 – Erikoisjoukkue

MI-5 – Erikoisjoukkue (Spooks: The Greater Good) on BBC One kanavan televisiosarjaan Erikoisjoukkue (Spooks) perustuva toimintaelokuva. Sen on ohjannut intialaissyntyinen Bharat Nalluri.

Juoni 

Terroristi Qasim (Elyes Gabel) pakenee vankikuljetuksesta. Harry Pearcea (Peter Firth) MI5:n terrorismin vastaisen yksikön johtajaa syytetään paosta koska hän valvoi kuljetusta. Pearce eroaa palveluksesta ja lavastaa oman itsemurhansa. Hän epäilee että MI5:n riveissä on petturi ja saa avukseen Will Hollowayn (Kit Harington) jonka kanssa hän pyrkii estämään terroristien suunnitteleman iskun.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Brittiläiset toimintatrillerit
Vuoden 2015 brittiläiset elokuvat
Timothy Castagne

Timothy Castagne (s. 5. joulukuuta 1995 Arlon) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan useimmiten oikealla laidalla pelaava puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä ja on pelannut vuodesta 2018 Belgian maajoukkueessa.

Castagne nousi Genkin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2014–2015. Hän pelasi kolmen kauden aikana Belgian liigassa 80 ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua ja teki kaksi maalia. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi italialaisseura Atalantaan. Hän pelasi kolmen kauden aikana Serie A:ssa 75 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Kauden 2017–2018 Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua ja kauden 2019–2020 Mestarien liigassa kuusi ottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Castagne siirtyi syyskuussa 2020 englantilaisseura Leicester Cityyn. Valioliigassa hän teki maalin avausottelussaan West Bromwich Albionia vastaan. Hän oli kaudella 2020–2021 loukkaantumisten vuoksi pariin otteeseen usean viikon ajan poissa kentiltä ja pelasi Eurooppa-liigassa vain kaksi ottelua. Valioliigassa hän pelasi debyyttikaudellaan 27 ottelua ja teki kaksi maalia. Hän pelasi viisi ottelua Leicesterin voittaessa FA Cupin 2021, muun muassa täydet minuutit puolivälierässä, välierässä ja loppuottelussa.

Castagne pelasi Belgian alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän nousi Belgian A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 16. päivään 2021 mennessä 15 A-maaottelua, joista 13 ottelussa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin EM-karsinnoissa kesäkuussa 2019 Kazakstania ja lokakuussa 2019 San Marinoa vastaan. Hän kuuluu Belgian joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuissa.

Lähteet 

Belgialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Moussa Ali

Mousa Ali () on Etiopian, Eritrean ja Djiboutin välissä oleva 2 021 metrin korkuinen tulivuori.

Lähteet 
 https://www.peakbagger.com/peak.aspx?pid=11143

Afrikan tulivuoret
Djiboutin maantiede
Eritrean maantiede
Etiopian vuoret
Kultasädekaisla

Kultasädekaisla (Cyperus esculentus) on sädekaisloihin kuuluva monivuotinen kasvi. Se kasvaa enintään metrin korkuiseksi. Kasvi muodostaa juurimukuloita, joita hyödynnetään myös ihmisravintona. Kukinto koostuu kimpusta tähkiä varren päässä. Kultasädekaislalle ominaista on, että tähkylät ovat kullanvärisiä.

Lajiin kuuluu muunnos kastanjasädekaisla eli maakastanja (Cyperus esculentus var. sativus). Toisinaan siemenkaupoissa sitä myydään nimellä maamanteli.

Kultasädekaisla on laajalle levinnyt laji, jota esiintyy Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa, lähes koko Afrikassa, Etelä-Euroopassa, Lounais- ja Etelä-Aasiassa. Se kasvaa muun muassa soilla ja kausikosteilla niityillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Kultasädekaisla – Cyperus esculentus
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Cyperus esculentus 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cyperus esculentus 
 Flora of North America: Cyperus esculentus 

Sädekaislat
Afrikansormihirssi

Afrikansormihirssi (Eleusine coracana) on yksivuotinen viljana viljelty heinälaji. Se kasvaa 60–200 senttimetriä korkeaksi. Heinän kukinto jakautuu sormimaisiin muutaman senttimetrin pituisiin terttuihin. Jyvä on tummanruskea, kooltaan 1,5–2,5 millimetriä. Tuhat jyvää painaa noin 3,2 grammaa.

Afrikansormihirssi kasvaa alkuperäisenä Keski-Afrikassa. Sitä viljellään Afrikan ja Aasian kuivilla alueilla. Se soveltuu hyvin viljeltäväksi kuivilla seuduilla, koska jyvät voi olla lepotilassa viikkoja, ja heti sateiden tullessa ne itävät, ja afrikansormihirssi on valmis korjattavaksi puolentoista kuukauden kasvuajan jälkeen. Se tunnetaan ravitsevana viljakasvina, joka sisältää tärkkelyksen lisäksi myös kalsiumia, rautaa ja aminohappoja. Haittapuolena on, että afrikansormihirssin viljely on työvoimavaltaista, mikä saa maanviljelijät suosimaan köyhissä maissa ravitsemuksellisesti heikompien viljojen, kuten maissin ja durran sekä maniokin tuotantoa.

Lähteet 

Heinäkasvit
Viljat
Isaac Sene

Isaac Sene (s. 3. kesäkuuta 1997 Bryssel, Belgia) on suomalainen artisti ja lauluntekijä.

Senen kappaleita ovat muun muassa ”N-sana”, ”Bébé (feat. Vesta)”, ”Älä oo liian kiltti (feat. Yeboyah)” ja ”Kuuma jäbä”.

Senen musiikki on modernia soul-vivahteista pop-musiikkia, jossa voidaan kuulla myös vaikutteita jazz-musiikista. Musiikissaan hän käsittelee päivittäisiä tuntojaan sekä kertomuksia omasta elämästään ja ympärillään tapahtuvista asioista. Realistisiin sanoituksiin sekoittuvat myös mielikuvituksesta syntyvät maailmat ja tarinat.

Lapsuus ja nuoruus 

Sene syntyi Brysselissä ja vietti lapsuutensa Siilinjärvellä ja Kuopiossa. Isä on kotoisin Senegalista, äiti Suomesta. Hänellä on sisko ja neljä veljeä, Belgiassa asuu yksi velipuoli. Sene on suomalaisen rap-artisti Sexmanen isoveli.  

Perhe muutti Senen lapsuudessa paljon: Brysselistä Kuopioon, sieltä Siilinjärvelle, takaisin Kuopioon ja taas Siilinjärvelle. Senen ensimmäinen musiikkimuisto on, kun äiti kuunteli autossa Mozartia. Hän totesi äidilleen takapenkiltä, että olisi säveltänyt kappaleen ”vähän eri tavalla”. Isänsä kanssa Sene kuunteli trancea ja suomalaista heavy metallia, isä opetti myös esimerkiksi Bob Marleysta ja 50 Centistä. Hän soitti lapsena käyrätorvea ja pianoa, sekä aloitti kitaransoiton ja laulujen kirjoittamisen 18-vuotiaana. 
Hän muutti 19-vuotiaana Helsinkiin, jossa hän työskenteli ravintoloissa ja rakennustyömailla ja harjoitteli kitaransoittoa.

Ura
Perttu Mäkelän johtama levy-yhtiö Etenee Records otti Seneen alun perin yhteyttä ja tarjosi hänelle paikkaa levy-yhtiöstä. Pitkän pohdinnan jälkeen Sene päätti managerinsa kanssa, että Etenee Records on paras vaihtoehto uran kannalta.

Sene on tehnyt yhteiskappaleita muun muassa Vestan, Yeboyahin ja veljensä Sexmanen kanssa. Hän on julkaissut omakustanteena kappaleet ”Kukaan ei tanssi niinku sä”, ”Sexflow” ja ”Ylhäällä”. Hän vieraili Yeboyahin  Elovena-EP:llä.

Singlet ”Akryyli” ja ”Hello My Ppl” (2019) saivat hyvät arvostelut Rumba-lehden Tuomas Aflechtilta. Koko kansan EP julkaistiin helmikuussa 2020. Levyllä vierailevat Yeboyah ja Vesta.

Televisiossa 
Huhtikuussa 2021 Sene esitti kappaleensa ”N-sana” Ylen SuomiLOVE-ohjelmassa edistääkseen tasa-arvokeskustelua. Sene osallistui vuoden 2022 Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleella ”Kuuma jäbä”. Kilpailussa Sene sijoittui viidenneksi.

Diskografia (valikoima)

EP:t
 Koko kansan EP (Etenee Records, 2020)

Singlet
 "Sexflow" (2019)
 "Kukaan ei tanssi niinku sä" (2019)
 ”Akryyli” (2019)
 ”Hello My Ppl” (2019)
 ”N-sana” (2021)
 ”Nälkä” (2021)
 ”Kuuma jäbä” (2022)
 ”Jukka” (2022)
 ”Coco elämä” (2022)

Lähteet 
 Apple Music

Viitteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1997 syntyneet
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset lauluntekijät
Hunter Skinner

Hunter Skinner (s. 29. huhtikuuta 2001 Wyandotte, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura New York Rangersin organisaatiossa. Hän pelaa kaudella 2020–2021 AHL-joukkue Hartford Wolf Packissa. Skinner laukoo oikealta.

Ura

Seuraura 
Skinnerin kasvattajaseura on Canton Crush. Hän siirtyi juniorina sittemmin Little Caesarsiin, jonka jälkeen Skinner vietti vuodet 2015–2017 Belle Tiressa. Vuonna 2017 Muskegon Lumberjacks varasi hänet 153. pelaajana USHL Futures Draftissa. Samana kesänä Skinnerin varasi myös London Knights varasi 97. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 Lumberjacksin USHL-joukkueeseen, mutta Skinner pelasi osan kaudestaan myös Honeybakedin C-nuorissa, jossa hän voitti HPHL 16U:n mestaruuden. Kauden 2018–2019 Skinner pelasi kokonaan USHL:ssä. Kesken kauden, tammikuussa 2019 Lumberjacks kauppasi hänet, hyökkääjä Brock Bremerin, vuosien 2019 ja 2020 neljännen kierroksen varausvuorot sekä muuta tulevaisuudessa päätettyä korvausta vastaan Lincoln Starsiin vaihdossa puolustaja Declan Carlileen ja hyökkääjä Max Ellisiin. Skinner pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa.

New York Rangers varasi Skinnerin neljännellä kierroksella 112. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Hänet oli jo kiinnitetty Western Michigan Universityn yliopistoon, mutta NHL-varauksen jälkeen Skinner päätti kuitenkin lähteä tavoittelemaan ammattilaisuutta ja hän siirtyi kaudeksi 2019–2020 hänet kaksi vuotta aiemmin varanneeseen London Knightsin OHL-joukkueeseen. Skinner pelasi siellä 62 runkosarjaottelua tehopistein 6+26=32, kunnes koronaviruspandemia keskeytti kauden maaliskuussa 2020.

Tammikuussa 2021 Skinner teki sopimuksen ECHL-joukkue Utah Grizzliesin kanssa. Maaliskuussa hän siirtyi AHL-joukkue Hartford Wolf Packin vahvuuteen. Muutamaa päivää myöhemmin Skinner teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Samalla hänen vahvistettiin pelaavan kauden 2020–2021 loppuun AHL-sopimuksella Wolf Packissa.

Maajoukkueura 

Skinner pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Skinner kuitenkin mahtui Yhdysvaltain kokoonpanoon vain yhdessä ottelussa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
New York Rangersin pelaajat
New York Rangersin varaamat pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
James Hogg

James Hogg (1770–1835) oli skotlantilainen runoilija, alkujaan lammaspaimen.

Hogg auttoi Walter Scottia keräämään runoja, jotka Scott julkaisi kokoelmana The Minstrelsy of the Scottish Border ja kirjoitti sittemmin itse samanhenkisiä balladeja, jotka hän julkaisi 1807 nimellä The Mountain Bard. Hän julkaisi lampaiden sairauksia käsittelevän kirjan, josta hän ansaitsi 300 puntaa. Hän muutti Edinburghiin, sai elantonsa runoilijana ja julkaisi aikakauskirjaa The Spy. Sen jälkeen hän julkaisi läpimurtoteoksensa The Queen's Wake (1813). Se on kuvitteellinen tarina skotlantilaisista kansanlaulajista, jotka esittävät kuningatar Marialle valvojaisissa runoja ja tarinoita.

Hogg liittyi Blackwood's Magazinen piiriin. Nimellä Shepherd ('Paimen') hänet ikuisti professori John Wilson pakinasarjaansa Noctes Ambrosianae.

Suomennetut teokset
 Vanhurskaan syntisen yksityiset muistelmat ja tunnustukset, suom. Jussi Tuomas Kivi ja Jussi Korhonen, Basam Books 2021 ISBN 978-952-7337-13-4 (tulossa)
Runo
 Kiurulle, suom. Toivo Lyy, teoksessa: Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, s. 487 WSOY 1933

Lähteet

Aiheesta muualla

Skotlantilaiset runoilijat
Vuonna 1770 syntyneet
Vuonna 1835 kuolleet
Lampaanvahakas

Lampaanvahakas (Hygrocybe ovina, syn. Neohygrocybe ovina) on helovahakkaiden sukuun kuuluva sienilaji, jota tavataan Euroopassa.

Sen lakki on harmaanruskea, puolipallomainen ja 2–9 senttimetriä leveä. Heltat ovat harvat, paksut ja lakkia vaaleammat. Malto on lakin väristä ja vauriokohdista punertuvaa. Jalka on 3–12 senttimetriä pitkä, lakinvärinen, ontto ja usein uurteinen.

Lampaanvahakas kasvaa niityillä ja metsälaitumilla. Sitä tavataan suurimmassa osassa Euroopan maita. Suomessa laji on harvinainen ja se on luokiteltu vuodesta 2019 lähtien erittäin uhanalaiseksi. Sitä ennen se oli luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Kansainvälisesti laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mushroomexpert.com: Neohygrocybe ovina 

Hygrophoraceae
Topi Kanerva

Topi Kanerva (s. 2001 Naantali) on suomalainen näyttelijä ja toimittaja. Hän on näytellyt rooleja suomalaisissa tv-sarjoissa, kuten Justimus Duo 2 ja  Sininen enkeli. 

Tammikuussa 2020 Kanerva aloitti toimittajana Turun Sanomat Extran Extreme-osiossa. Hän on kirjoittanut artikkeleita myös Turun Seutusanomiin ja Rannikkoseutuun. Hän valmistui mediapalvelujen toteuttajaksi Paasikivi-Opistosta Turussa keväällä 2020.

Filmografia

Televisiosarjat

Elokuvat

Lyhytelokuvat

Lähteet 

Suomalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset näyttelijät
Juri Dombrovski

Juri Dombrovski (1909 Moskova, Venäjä – 1978) oli neuvostoliittolainen kirjailija.

Dombrovski opiskeli Moskovassa kirjallisuutta. Hän toimi sittemmin Alma-Atassa museoalalla. Hän joutui vangiksi 1939 ja oli viisitoista vuotta vankileireillä ja karkotuksessa.

Dombrovskin esikoisromaani Derzavin ilmestyi 1939, mutta se ei juuri saanut huomiota. Sen sijaan hänen omien kokemustensa pohjalta kirjoittamansa Stalinin ajan kuvaus Hranitel drevnostei (1964) sai runsaasti huomiota. Saman aiheinen Fakultet nenužnyh veštš, jonka hän kirjoitti 1978, julkaistiin vasta 1988. Hän kuvaa absurdilla kielellä totalitarismin mielettömyyttä.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Leonardo Spinazzola

Leonardo Spinazzola (s. 25. maaliskuuta 1993 Foligno) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa. Hän voitti Italian joukkueessa Euroopan-mestaruuden vuonna 2021.

Spinazzola on aiemmin edustanut Juventusta ja lainasopimuksilla useita muita italialaisseuroja. Hän liittyi Roman joukkueeseen kesällä 2019. Hän on pelannut Serie A:ssa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 114 ottelua, joista valtaosan Atalantan ja Roman joukkueissa, ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän oli loukkaantumisen vuoksi poissa kentiltä lähes koko kauden 2021–2022 ja pelasi vasta toukokuussa kolme Serie A -ottelua ja Konferenssiliigan loppuottelun, jossa Roma voitti alankomaalaisen Feyenoord Rotterdamin 1–0.

Spinazzola pelasi Italian maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2017 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Italian kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa, kuten myös neljännesvälierässä levättyään välillä viimeisen alkulohko-ottelun. Puolivälierän Belgiaa vastaan hän joutui vakavan loukkaantumisen vuoksi jättämään kesken 79. minuutilla. Hän on pelannut kaikkiaan 21 maaottelua, joissa 16 kertaa avauskokoonpanossa.

Lähteet 

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Mika Natri

Mika Natri (s. 1969 Säynätsalo) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on koulutukseltaan kuvataiteilija (AMK) Turun ammattikorkeakoulusta.

Natrin julkisia taideteoksia ovat muun muassa Pilvet ja Unikot Turussa ja Kaaret Raisiossa. Hänen näyttelyitään on ollut Aboa Vetus Ars Nova –museossa, Jyväskylän taidemuseossa ja Salon taidemuseossa. Hänen taideteoksiaan kuuluu Valtion taidekokoelmaan ja Wäinö Aaltosen museon ja Turun taidemuseon kokoelmiin.

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset taidemaalarit
Kainovahakas

Kainovahakas (Hygrocybe ingrata, syn. Neohygrocybe ingrata) on helovahakkaiden sukuun kuuluva sienilaji.

Kainovahakkaan lakki on 2–6 senttimetriä leveä, aluksi kupera ja myöhemmin laakeneva. Lakin väri vaihtelee kellanruskeasta tummanruskeaan. Heltat ovat harvat ja paksut. Ne ovat aluksi vaaleat, mutta muuttuvat ruskeiksi vanhetessaan. Malto on vaaleaa ja vauriokohdista punertuvaa. Jalka on 3–10 senttimetriä pitkä, sileä ja ontto. Jalka on aluksi valkoinen, mutta muuttuu ruskehtavaksi.

Kainovahakas kasvaa niityillä ja sitä tavataan Euroopassa. Suomessa laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi ja sitä tavataan harvinaisena eteläisessä Suomessa. Kansainvälisesti laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Kainovahakas – Neohygrocybe ingrata

Hygrophoraceae