joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Open Content Alliance

Open Content Alliance on vuonna 2005 perustettu, pääasiassa yhdysvaltalainen yhteenliittymä, joka pyrkii edistämään avointen sisältöjen jakelua ja käyttöä. Hanke nähtiin monien yliopistojen ja yliopistokirjastojen, Yahoon ja Internet Archiven vastatoimena Googlen pyrkimyksille digitalisoida kirjoja omien käytäntöjensä mukaisesti, kirjailijajärjestöjen tekijänoikeuskritiikistä välittämättä.

Katso myös 
 Google Books

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Open Content Alliance 
 Open Library Home  (openlibrary.org)
 Internet Archive Home  (archive.org)
 Video from Open Content Alliance Launch, Oct 2005  (opencontentonline.com)
 OpenContentOnline – Search Engine for Open Content and OCW CourseWare  (opencontentonline.com)
 The Universal Library (Carnegie Mellon site)
 Digitized Content in the Internet Archive from the University of Illinois at Urbana-Champaign Library
  Google Library Project
 Google Book Search

Verkkokirjastot
Yolanda Adams

Yolanda Yvette Adams (s. 27. elokuuta 1961, Houston, Teksas) on yhdysvaltalainen gospel-laulaja. 

Adams oli musikaalisen perheen kuudesta sisaruksesta vanhin. Hän valmistui Sterling High Schoolista vuonna 1979 ja aloitti uransa opettajana ja osa-aikaisena mallina Houstonissa. Ensimmäisen albuminsa hän julkaisi vuonna 1988. Adamsin ura on ollut erittäin menestyksekäs, ja hän on sen aikana voittanut muun muassa neljä Grammya. SoundScanin mukaan Adams on myynyt  4.5 miljoonaa levyä vuoteen 2009 saakka.

11. joulukuuta 2009 Billboard-lehti julisti Adamsin 1900-luvun gospel-laulaja numero yhdeksi. Samalla listalla hänen albuminsa Mountain High...Valley Low nimettiin parhaaksi gospel-albumiksi.

Adamsilla on Tim Crawfordin kanssa vuonna 2001 syntynyt tytär. Adams ja Crawford erosivat 2004. Laulajattaren kuuluisimpien kappaleiden joukkoon lukeutuu "Open My Heart", joka nousi vuonna 1999 Yhdysvaltain Hot 100 -listan 57. sijalle.

Diskografia

Studioalbumit 
 Just As I Am (1988)
 Through the Storm (1991)
 Save the World (1993)
 More Than a Melody (1995)
 Yolanda... Live in Washington (1996)
 Songs from the Heart (1998)
 Mountain High... Valley Low (1999)
 Christmas With Yolanda Adams (2000)
 The Experience (2001)
 Believe (2001)
 Day By Day (2005)
 What a Wonderful Time (2007)
 Becoming (2011)

Kokoelmat 
 The Best of Yolanda Adams (1999)
 The Praise and Worship Songs of Yolanda Adams (2003)
 The Essential Yolanda Adams (2006)
 The Best of Me: Yolanda Adams (2007)
 Playlist: The Very Best of Yolanda Adams (2008)

Singlet 
 "The Battle Is the Lord's" (1993)
 "Open Arms" (1995)
 "Gotta Have Love" (1995)
 "The Battle Is the Lord's" (1996)
 "Only Believe" (1998)
 "Is Your All on the Altar" (1998)
 "Still I Rise" (1998)
 "Yeah" (1999)
 "Open My Heart" (1999)
 "Fragile Heart" (2000)
 "The Things We Do" (2000)
 "I'm Gonna Be Ready" (2001)
 "I Gotta Believe" (2001)
 "Never Give Up" (2001)
 "Someone Watching Over You" (2005)
 "Victory" (2005)
 "This Too Shall Pass" (2005)
 "Be Blessed" (2005)
 "Step Aside" (2007)
 "Hold On" (2007)
 "Be Still" (2011)

Lähteet

Yhdysvaltalaiset laulajat
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Down III: Over the Under


Down III: Over the Under on Downin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2007. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 26. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 30.

Albumin tekoa pitkitti se, että New Orleansiin iski hurrikaani Katrina. Yhtye oli erillään jonkin aikaa, mutta kahden kuukauden jälkeen myrskystä, yhtye kokoontui Nodferatu's Lairilla aloittaakseen nauhoitukset. Levyllä kuullaan laulajan, Philip Anselmon tulkintoja aikaisemman yhtyeensä Panteran edesmenneen kitaristin ja ystävänsä Dimebag Darrellin kuolemasta sekä hurrikaani Katrinan aiheuttamista tuhoista synnyinkaupungilleen New Orleansille.

Down teki albumin julkaisun tiimoilta kaksi konserttia Suomessa maaliskuussa 2008, jotka olivat Tampereen Pakkahuoneella 21. maaliskuuta 2008 ja Helsingin Kulttuuritalolla 22. maaliskuuta 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Phil Anselmo – laulu
 Pepper Keenan – kitara
 Kirk Windstein – kitara
 Rex Brown – basso
 Jimmy Bower – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Metal Hammer: 10/10

Lähteet

Vuoden 2007 albumit
Downin albumit
Seututie 863

Seututie 863 on Suomen Pohjois-Pohjanmaalla, tarkemmin Koillismaalla, kulkeva seututie. Tie haarautuu Oulun ja Kuusamon väliseltä valtatieltä 20. Taivalkoskella se on nimeltään Posiontie ja Posion puolella Taivalkoskentie. Taivalkoskella Seututie 863 sivuaa Virkkusen ja Loukusan kylää. Posion puolella tie ohittaa Sirniön ja Kuloharjun kylät. Tie päättyy Posion keskustaajamaan kantatie 81:n liittymään.

Yhdysteiden 8631 ja 8610 välinen osuus on aiemmin ollut osa valtatietä 20.

Lähteet 

Taivalkosken liikenne
Posion liikenne
863
Pirttijärvi

Pirttijärvi voi tarkoittaa seuraavia:

Järviä

Pirttijärvi, järvi Hartolassa
Pirttijärvi, järvi Heinolassa
Pirttijärvi, järvi Lammilla Hämeenlinnassa
Pirttijärvi, järvi Hämeenkyrössä
Pirttijärvi, järvi Ikaalisissa
Pirttijärvi, järvi Ilomantsissa
Pirttijärvi, järvi Joensuussa
Pirttijärvi, järvi Joutsassa
Pirttijärvi, järvi Juupajoella
Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Leustussa
Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Moksissa
Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Reinanpohjalla
Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Taka-Keljossa
Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Vertaalassa
Pirttijärvi, järvi Jämsän Eväjärvellä
Pirttijärvi, järvi Jämsän Kavalassa
Pirttijärvi, järvi Jämsän Jämsänkoskella
Pirttijärvi, järvi Jämsän Jämsänniemellä
Pirttijärvi, järvi Karstulassa
Pirttijärvi, järvi Keuruun Simsiössä
Pirttijärvi, järvi Kinnulassa
Pirttijärvi, järvi Konnevedellä
Pirttijärvi, järvi Kuhmossa
Pirttijärvi, järvi Kuhmoisissa
Pirttijärvi, järvi Kuhmoisissa
Pirttijärvi, järvi Kemijärvellä
Pirttijärvi, järvi Laukaassa
Pirttijärvi, järvi Muhoksella
Pirttijärvi, järvi Oriveden Löytäneessä
Pirttijärvi, järvi Oriveden Puharilassa
Pirttijärvi, järvi Padasjoella
Pirttijärvi, järvi Parkanossa
Pirttijärvi, järvi Pielavedellä
Pirttijärvi, järvi Ahlaisissa Porissa
Pirttijärvi, järvi Puolangalla
Pirttijärvi, järvi Raumalla
Pirttijärvi, järvi Rovaniemellä
Pirttijärvi, järvi Ruoveden Jäminkipohjassa
Pirttijärvi, järvi Ruoveden Pourunperällä
Pirttijärvi, järvi Sastamalan Vesunnissa
Pirttijärvi, järvi Sotkamossa
Pirttijärvi, järvi Suodenniemellä
Pirttijärvi, järvi Suomussalmella
Pirttijärvi, järvi Suomussalmella rajavyöhykkeellä
Pirttijärvi, järvi Sysmässä
Pirttijärvi, järvi Tampereen Terälahdessa
Pirttijärvi, järvi Toivakassa
Pirttijärvi, järvi Kullaalla Ulvilassa
Pirttijärvi, järvi Uuraisissa
Pirttijärvi, järvi Viitasaarella
Pirttijärvi, järvi Virtain Pirttikylässä
Pirttijärvi, järvi Virtain Siekkiskylässä
Pirttijärvi, järvi Ylöjärvellä
Pirttijärvi-Kaitainjärvi, järvi Sotkamossa
Pirttijärvi–Riihijärvi, järvi Jämsässä ja Kuhmoisissa
Alainen Pirttijärvi, järvi Keuruun Salmenkylässä
Keskinen Pirttijärvi, järvi Keuruun Salmenkylässä
Yläinen Pirttijärvi, järvi Keuruun Salmenkylässä
Iso Pirttijärvi, järvi Kivijärvellä
Iso Pirttijärvi, järvi Ruovedellä
Pieni Pirttijärvi, järvi Kivijärvellä
Pieni Pirttijärvi, järvi Multialla
Vähä Pirttijärvi, järvi Ruovedellä
Ala-Pirttijärvi, järvi Muuramen Rannankylässä
Ala-Pirttijärvi, järvi Tampereen Yrjölänkylässä
Keskinen Pirttijärvi, järvi Tampereen Yrjölänklässä
Ylä-Pirttijärvi, järvi Muuramen Sääksvuorella
Ylä-Pirttijärvi, järvi Tampereen Yrjölänkylässä

Muita paikkoja
 Pirttijärvi, kyläkunta Ahlaisissa Porissa
 Pirttijärven seisake, lakkautettu rautatieliikennepaikka Kemijärvellä
 Pirttijärven pysäkki (Bodträsk), lakkautettu rautatieliikennepaikka Kainuun (Kalix) kunnassa Ruotsissa

Henkilöitä

 Heini Pirttijärvi (s. 1966), suomalainen yritysjohtaja
 Ulla Pirttijärvi (s. 1971), saamelainen laulaja ja joikaaja

Järvien täsmennyssivut
Kuivahko kangas

Kuivahko kangas on tuoretta kangasta kuivempi, mutta kuivaa kangasta kosteampi Suomen metsätyyppiopin mukainen metsäkasvutyyppi. Kuivahkot kangasmetsät jaetaan puolukkatyyppiin, variksenmarja-puolukkatyyppiin ja variksenmarja-mustikkatyyppiin.

Etelä-Suomessa karuilla moreenimailla, mutta myös viljavemmilla hiekka- ja someromailla puolukkatyyppi on yleinen. Etelä-Suomen metsämaasta 28 prosenttia kuuluu puolukkatyyppiin. 

Pohjanmaalla ja Kainuussa kuivahkoilla kangasmailla yleinen metsäkasvutyyppi on variksenmarja-puolukkatyyppi. Kasvusto on puolukkatyyppiä niukempi, mutta muistuttaa sen kasvustoa. 

Kainuussa ja Peräpohjolassa mustikasta tulee kenttäkerroksen hallitseva varpu, minkä vuoksi pohjoisen kuivahkot kankaat ovat yleensä variksenmarja-mustikkatyyppiin luettavia.

Kuivahkon kankaan tyypit

Puolukkatyyppi 
Puolukkatyyppiä (Vaccinium-tyyppi, VT) ilmenee erityisesti Etelä-Suomen moreeni-, hiekka- ja someromailla. Etelä-Suomen metsämaista 28 prosenttia kuuluu puolukkatyyppiin, jonka metsäveroluokka puunkasvun perusteella on ollut II.

Kenttäkerroksessa tyypillisiä kasveja ovat puolukan lisäksi mustikka ja kanerva, minkä lisäksi esiintyy myös vanamoa, nuokkutalvikkia, lillukkaa, metsätähteä, kevätpiippoa ja kultapiiskua.

Puolukkatyypin valtapuu on mänty, myös kuusia esiintyy. Joissain tapauksissa myös kuusi voi olla valtapuulaji.

Variksenmarja-puolukkatyyppi 
Variksenmarja-puolukkatyyppiä (Empetrum-Vaccinum-tyyppi, EVT) ilmenee Pohjanmaan ja Kainuun vyöhykkeiden rajoilla. Kasvillisuus muistuttaa puolukkatyyppiin kuuluvien kuivahkojen kankaiden kasvillisuutta.
Variksenmarja-puolukkatyypin metsän metsäveroluokka puuntuoton perusteella on ollut II.

Variksenmarja-puolukkatyypin kenttäkerroksen kasvillisuus on puolukkatyyppiä niukempaa, mutta samankaltaista. Valtapuu on mänty.

Variksenmarja-mustikkatyyppi 
Variksenmarja-mustikkatyyppiä (Empetrum-Myrtillius-tyyppi, EMT) ilmenee Kainuussa, mutta myös Peräpohjolassa. Se on Peräpohjolan yleisin metsätyyppi. Variksenmarja-puolukkatyyppi ja variksenmarja-mustikkatyyppi yhdessä kattavat lähes puolet Pohjois-Suomen metsäpinta-alasta. Variksenmarja-mustikkatyypin metsän metsäveroluokka puuntuoton perusteella on ollut III.

Varpuina variksemarja-mustikkatyypin metsissä ovat variksenmarjan ja mustikan lisäksi puolukka, kanerva, juolukka ja suopursu. Heiniä ja ruohoja on vähän. Jäkäliä ja sammalia on jokseenkin saman verran. 

Valtapuu on mänty, jonka seassa voi kasvaa hieskoivua.

Soistuminen 
Kuivahkosta kankaasta tulee soistuessaan aluksi kangasräme ja soistumisen jatkuessa ja turvekerroksen paksuuntuessa siitä voi kehittyä useita erilaisia rämetyyppejä.

Lähteet 

Kangasmetsä
Kuiva kangas

Kuiva kangasmetsä on yksi Suomen metsätyyppioppiin kuuluva metsien kasvupaikkapäätyyppi. Merkittävin kuiva kangastyyppi on kanervatyyppi (Calluna-tyyppi, CT). Siihen kuuluu kolme prosenttia Etelä-Suomen metsämaasta.

Kuivilla kankailla parhaiten menestyvä puulaji on mänty. Niillä voi kasvaa myös kuusia ja useita lehtipuitakin, mutta ne jäävät siellä maaperän karuuden vuoksi yleensä pienikokoisemmiksi. 

Pohjoisempana Pohjanmaan ja Kainuun leveysasteilla oleva kuivan kankaan kasvupaikkatyyppi on variksenmarja-kanervatyyppi (Empetrum-Calluna-tyyppi, ECT), jonka puusto on samankaltainen kuin kanervatyyppiin kuuluvan metsän.

Peräpohjolassa esiintyy kolman kuivan kankaan tyyppi, varpu-jäkälä-tyyppi (Ericaceae-Cladina-tyyppi, ErCIT). Varpu-jäkälätyyppiin kuuluu 10 prosenttia Suomen pohjoisosan metsistä.

Koko maassa myös karukkokankaaksi kutsuttuun kuivan kankaan päätyyppiin kuuluva jäkälätyyppi (Cladinatyyppi, CIT) on samankaltainen kaikkialla Suomessa. Sille on tyypillistä miltei yhtenäinen poronjäkäläkerros.

Kangasmetsä
Karukkokangas

Karukkokangas on kangasmetsä, jonka maaperä on erittäin karua eikä tarjoa hyvää kasvualustaa männylle. Kalliomaiden ja hietikoiden kasvillisuus muistuttaa karukkokankaita.

Karukkokankaita esiintyy koko Suomessa. Karukkokankaas humus on ohut ja hapan. pH on noin 3,6. Maannoksessa on lahonnutta jäkälää. Kivennäispitoisissa maissa on vähän tai ei lainkaan hienojakoista maa-ainesta. Jäkäliä on karukkokankailla melko runsaasti. Yleisiä jäkäliä ovat poronjäkälät. Sammalet eivät menesty, mutta kynsisammalta esiintyy. Heiniä ja ruohoja on karukkokankailla vähän ja ne ovat pääasiassa valoisilla hiekkamailla menestyviä lajeja. Varpuja on harvassa eikä varsinaista pensaskerrosta ole. Puuston muodostavat matalat männyt.

Cajanderin metsätyyppioppiin liittyen karukkokankaiden metsätyyppi on jäkälätyyppi (Cladina-tyyppi, ClT) Etelä-Suomessa, Pohjanmaa-Kainuussa, Peräpohjolassa sekä Metsä-Lapissa. Se luetaan joskus myös kuivaksi kankaaksi. Tunturi-Lapin koivikoissa esiintyy lisäksi harvinaisena variksenmarja-jäkälätyyppi (EClT).

Kangasmetsä
Juhani Salmenkylä

Heikki Veikko Juhani Salmenkylä (vuoteen 1936 Husgafvel; 8. maaliskuuta 1932 Helsinki – 4. toukokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen suunnistaja, koripalloilija, koripallotuomari, -valmentaja ja -vaikuttaja. Ammatiltaan hän oli asianajaja. Salmenkylä on nimetty Suomen koripallon Hall of Fameen.

Urheilu-ura

Suunnistus 
Suunnistajana Salmenkylä saavutti kolme viestimitalia arvokisoissa ja sivusi Erkki Aron ennätystä oltuaan Helsingin Suunnistajien joukkueessa seitsemän kertaa voittamassa Jukolan viestiä, viimeksi 1970. Lisäksi hän oli 1954 mukana ensimmäisessä suomalaisjoukkueessa, joka onnistui voittamaan Ruotsissa juostavan Tiomila-viestin. Suomen mestariksi henkilökohtaisella matkalla Salmenkylä ylsi neljästi ja oli voittamassa kuutta viestisuunnistuksen Suomen mestaruutta.

Koripallo 
Koripalloilijana Salmenkylä saavutti useita Suomen mestaruuksia ja toimi 1969–1972 Suomen Koripalloliiton puheenjohtajana. Tokion olympiakisoissa 1964 hän toimi Suomen koripalloilijoiden joukkueenjohtajana sekä koripallo-otteluiden tuomarina.

Salmenkylä nimettiin elokuussa 2015 Suomen koripallon Hall of Fameen.

Yleisurheilu 
Yleisurheilijana Salmenkylä saavutti SM-pronssia 4 × 1 500 metrillä 1953.

Perhe 
Juhani Salmenkylän veli Matti Salmenkylä oli maineikas urheilutoimittaja, joka johti Urheilutoimittajain Liittoa 1972–1981 ja oli myös voittamassa Jukolan viestiä 1953 ja 1960. Veljesten isä Anton Husgafvel edusti Suomea pikajuoksijana vuoden 1924 olympiakisoissa ja kilpaili vanhoilla päivillään myös suunnistajana. Suomen Suunnistusliiton mestaruuskilpailuissa 1951 kolmen ikäluokan mestaruudet menivät samaan perheeseen, kun Anton voitti M50-, Matti M20- ja Juhani M18-sarjan.

Juhani Salmenkylän vaimo Pirkko Salmenkylä (o.s. Niemi) voitti Suomen mestaruuden viestisuunnistuksessa 1952 ja koripallossa 1949 ja pelasi koripallossa 7 maaottelua. Heidän tyttärensä Leena Salmenkylä-Mattila voitti maailmanmestaruuden viestisuunnistuksessa 1979, ja myös perheen muut lapset ovat kilpailleet suunnistajina. Vanhin tytär Hilkka Salmenkylä on isänsä tavoin asianajaja.

Saavutuksia

Suunnistus 
 MM-hopeaa viestissä 1966 ja 1968 
 EM-kultaa viestissä 1964 
 Jukolan viestin voitto 1950, 1952–1953, 1956–1957, 1960 ja 1970 (Helsingin Suunnistajat)
 Tiomila-viestin voitto 1954 (Helsingin Suunnistajat)
 SM-kultaa hk. matkalla 1958–1959 ja 1964–1965
 SM-kultaa viestissä 1954–1956, 1959, 1967, 1971

Koripallo 
 Useita Suomen mestaruuksia 1950-luvulla (Pantterit)

Lähteet 
 Juhani Salmenkylä  baskethotel.com
 Profiili Suomen koripallon Hall of Fame

Viitteet 

Suomalaiset suunnistajat
Suomalaiset koripalloilijat
Suomalaiset koripallovalmentajat
Suomalaiset koripallotuomarit
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Suomalaiset juristit
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Monopsoni

Monopsoni (kreikan μόνος (monos) "yksin" + ὀψωνία (opsōnia) "osto") on taloustieteellinen tilanne, jossa markkinoilla on vain yksi tietyn tuotteen tai palvelun ostaja. Monopsonissa ostajalla on markkinavoimaa, koska se voi vaikuttaa hintaan muuttamalla markkinoilta ostamaansa määrää. Tällöin tuottajan saama hinta voi olla pienempi kuin kilpailullisen markkinan hinta. Monopsoni lukeutuu markkinahäiriöihin.

Monopsonin eräs edellytys on se, että tuottajien tarjoamat tuotteet ovat keskenään niin samankaltaisia, ettei tuottajilla ole mainittavaa mahdollisuutta kilpailla muiden tuottajien samankaltaisten tuotteiden kanssa muilla keinoin kuin hinnalla. Terveydenhoito on esitetty esimerkkinä "luonnollisesta" monopsonista, samoin kuin peruskouluopetus.

Monopsoni on tuotemarkkinoilla varsin harvinainen. Sitä esiintyy kuitenkin muun muassa raaka-ainemarkkinoilla ja aseteollisuudessa, jossa useat yritykset kilpailevat keskenään valtion asehankinnoista. Tällöin kyse on yleensä edistyneestä sotatekniikasta kuten ajoneuvoista tai tietojärjestelmistä.

Monopsonia pidetään kuitenkin melko yleisenä ilmiönä työmarkkinoilla. Työmarkkinoiden monopsoni kielii yleensä työvoiman vähäisestä liikkuvuudesta, ja se on yleinen ilmiö monilla pienillä paikkakunnilla, joilla yksi ainoa yritys työllistää ison osan paikkakunnan asukkaista. 

Monopsoneja muistuttavia työmarkkinatilanteita voi esiintyä Suomessa pienissä kunnissa, jotka ovat riippuvaisia esimerkiksi yksittäisestä paperi- tai sellutehtaasta. Suomessa tällaisilla paikkakunnilla esiintyy harvemmin työmarkkinamonopsonille yleistä ilmiötä eli matalaa palkkatasoa, johtuen työntekijöiden yleisesti korkeasta järjestäytymisasteesta. Muita monopsonille tyypillisiä lieveilmiöitä, kuten puuttumista (työ)markkinoiden ulkopuoliseen toimintaan, esimerkiksi kunnallispolitiikkaan, saattaa kuitenkin esiintyä.

Katso myös 
Markkinahäiriö
Monopoli
Ammattiyhdistysliike

Mikrotaloustiede
Taloustieteen käsitteet
Mäntykukat

Mäntykukat (Hypopitys) on kanervakasveihin kuuluva suku, johon kuuluu kaksi pohjoisen pallonpuoliskon metsissä esiintyvää monivuotista kasvilajia. Mäntykukat ovat matalia, täysin lehtivihreättömiä kasveja, joilla on pienet suomumaiset lehdet ja nuokkuvat kukinnot.  
Mäntykukat ovat melko erikoistuneita loiskasveja (tarkemmin saprofyyttejä), sillä ne elävät myko-heterotrofeina eli ne hankkivat ravintonsa puiden, kuten vaikkapa metsämännyn, juuristossa elävillä sienillä loisimalla. Kun sieni rihmastollaan hankkii maaperästä vettä isäntäpuulle ja saa vastineeksi puulta ravintoa, mäntykukat imevät itselleen osan sienen saamasta ravinnosta. Koska mäntykukat eivät yhteytä lainkaan, niiden luontainen kasvuympäristö on pimeä metsänpohja.

Suvun ainoat lajit ovat Suomessakin esiintyvät kangasmäntykukka (Hypopitys monotropa) ja kaljumäntykukka (Hypopitys hypophegea), jotka toisinaan luokitellaan saman lajin alalajeiksi. Joissain lähteissä ne luokitellaan kuuluvaksi samaan sukuun, aavepiipuihin, Aasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa tavattavan aavepiipun (Monotropa uniflora) kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Funet: Mäntykukat (Monotropa)
 Botany Photo of the Day sisältää pari mielenkiintoista linkkiä aiheesta
Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (elokuva)

Ihmiselon ihanuus ja kurjuus on Matti Kassilan ohjaama elokuva vuodelta 1988. Se pohjautuu F.E. Sillanpään samaninimiseen romaaniin vuodelta 1945.

Elokuvan pääosassa on kirjailija Martti Hongisto (Lasse Pöysti) joka lähtee tapaamaan nuoruudenrakastettuaan Annaa (Liisamaija Laaksonen), ja muistelemaan mennyttä nuoruuttaan. Samalla Hongiston vaimo (Tuula Nyman) haeskelee miestään ravintoloista.

Elokuvan muissa rooleissa nähdään Esko Roine, Olavi Ahonen, Rauni Ikäheimo, Pia Hattara ja Leo Lastumäki. Elokuvassa piipahtaa myös lapsena Jasper Pääkkönen. Elokuva palkittiin neljällä Jussi-palkinnolla vuonna 1989.

Jussi-palkinnot
 Paras naispääosa (Liisamaija Laaksonen)
 Paras naissivuosa (Tarja Keinänen)
 Paras lavastus (Ensio Suominen)
 Paras musiikki (Jukka Linkola)

Vastaanotto 
Elokuva sai monenlaisia arvioita. Uuden Suomen Heikki Eteläpään mielestä se oli ”keskitetty, kompakti ja tyylivarma, niin sanoakseni yhtä puuta alusta loppuun”. Helsingin Sanomien Helena Ylänen sanoi myönteisiäkin asioita sisältäneessä ensi-ilta-arvostelussaan ”kiukuttelevansa” elokuvaa vastaan siinä, että kiintoisien aiheiden ja asioiden lisäksi siitä ei löydy yhtenäistä tematiikkaa, ohjaajan näkemystä eikä tyylillistä johtolankaa, joka nivoisi kohtaukset kokonaisuudeksi: ”Kohtausten rakentelun tuoksinassa sisäinen viritys on unohtunut. Huudetaan vuorosanoja, jotka käsikirjoitukseen on kirjattu, muistamatta etteivät sanat ole sielun peili.”

Ihmiselon ihanuus ja kurjuus sai teatterikierroksellaan 39 815 katsojaa, mikä oli viidenneksi eniten vuoden 1988 kotimaisista ensi-illoista.

Lähteet 

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1988 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Matti Kassilan ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Frankie Ruiz

José Antonio Torresola "Frankie" Ruiz (10. maaliskuuta 1958 – 9. elokuuta 1998) oli puertoricolainen salsalaulaja.

Ruiz syntyi ja vietti lapsuutensa New Jerseyssä, Yhdysvalloissa, johon hänen vanhempansa olivat muuttaneet korkeamman elintason perässä. Hän liittyi nuorukaisena The Charlie Lopez Orchestraan ja levytti ensimmäisenä laulunaan "Salsa Buenan". Pojan vanhempien erottua vuonna 1976 hän muutti äitinsä kanssa Mayagüeziin, Puerto Ricon saarelle. 

Puerto Ricolla asuessaan Ruiz pääsi vuonna 1977 sattumalta laulamaan ihailemansa La Solución -yhtyeen kanssa show’ssa, jossa yhtyeen vakituinen laulaja ei ollut ilmaantunut paikalle. Hän teki La Soluciónin kanssa yhteistyötä kolmen vuoden ajan. Sen kanssa hän myös teki uuden levytyksen "Salsa Buenasta". 

Ruiz liittyi vuonna 1980 Tommy Olivencian salsaorkesteriin. Vuonna 1983 hän päätti lähteä soolouralle ja sai menestystä mm. hiteillään "No Que No", "Mi Libertad" ja "Desnudate Mujer". Hän kierteli laajalti Eurooppaa, Yhdysvaltoja ja Latinalaista Amerikkaa ja sai epävirallisen kutsumanimen El Papá de la Salsa.

Ruiz kärsi viimeisinä vuosinaan alkoholismista ja huumausaineongelmista. Hän sai tuomion pahoinpitelystä, johon oli syyllistynyt eräällä lennolla konserttinsa jälkeen. Laulajan viimeiseksi kappaleeksi jäi "Vuelvo a Nacer". Esiinnyttyään Madison Square Gardenilla New Yorkissa 11. heinäkuuta 1998 hän päätyi sairaalaan ja kuoli siellä AIDS:in komplikaatioihin elokuun yhdeksäntenä. Jerry Rivera julkaisi vuonna 2003 Ruizin muistoalbumin. 

Salsamuusikot
Yhdysvaltalaiset laulajat
Puertoricolaiset laulajat
Vuonna 1958 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Nothing Compares 2 U

”Nothin Compares 2 U” on Sinéad O’Connorin levyttämä hittikappale vuodelta 1990. Sen on kirjoittanut Prince.

Kappaleen levytti alun perin The Family -yhtye vuonna 1985. Tätä versiota ei julkaistu singlenä, eikä se herättänyt huomiota. Sinéad O’Connorin coveroimana kappaleesta tuli vuonna 1990 kansainvälinen menestys: se nousi listaykköseksi 17 maassa ja piti ykköspaikkaa hallussaan pitkiä ajanjaksoja, esimerkiksi 11 peräkkäistä viikkoa sekä Irlannissa että Saksassa. 

”Nothing Compares 2 U” on herkkä popballadi, jota säestävät hitaat, jämäkät rummut ja voimakas syntetisaattori. Sävelmää leimaavat sävelien a ja as välillä aprikoiva melodia, ajoittaiset intervallihypyt sekä siirtyminen A-duurisoinnusta Es-duuriin kertosäkeeseen tultaessa. Sinéad O’Connorin tulkinta kappaleesta sai maailmanlaajuista kiitosta ja toi hänelle Grammy-palkinnon sarjassa Best Alternative Music Performance sekä muita ehdokkuuksia, esimerkiksi Record of the Year ja Best Female Pop Vocal Performance. Myös kappaleen taajaan MTV:llä pyörinyt musiikkivideo palkittiin: O’Connor voitti ensimmäisenä naisena MTV Video Music Awardsin Best Video of the Year -palkinnon. O’Connorin versio ”Nothing Compares 2 U:sta” äänestettiin vuonna 2006 viidenneksi listalla Britain’s Favourite Break-up Songs.

Kappaleen kirjoittaja Prince levytti myöhemmin itse version kappaleesta. Princen ja Rosie Gainesin duetoima ”Nothing Compares 2 U” äänitettiin livenä ja julkaistiin Princen kokoelma-albumeilla The Hits/The B-Sides ja The Hits 1.

Suomalainen yhtye Manboy levytti oman versionsa kappaleesta vuonna 2010, ja se julkaistiin singlenä ja musiikkivideona. Kappale löytyy myös vuonna 2011 julkaistulta Something Wonderful-levyltä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Discogs

Irlantilaiset popkappaleet
Vuoden 1990 kappaleet
Free Running

Free Running (Freerun) on Parkourista kehittynyt liikuntamuoto, jossa pyritään olemaan pysähtymättä ja koko ajan liikkeessä. Lajien tunnetuimpia harrastajia on muun muassa itse Parkourin keksijä David Belle, Sébastien Foucan, Daniel Ilabaca ja Ryan Doyle.

Free Runningin ja Parkourin erot ja yhtäläisyydet
Parkour pyrkii katkeamattomaan liikkeeseen pisteestä A pisteeseen B keskittymättä yksittäisiin liikeratoihin. Free Running sen sijaan keskittyy nimenomaan yksittäisten liikeratojen yhdistelyyn ja näyttävyyteen. Parkourissa kutsutaankin mieluiten näitä liikeratoja tempuiksi.

Toisaalta Freerunning muistuttaa Parkouria melko paljonkin. Koska molemmissa lajeissa liikutaan samanlaisissa ympäristöissä, on liike luonteeltaan jossain määrin samanlaista. Useat elementit toistuvat molemmissa lajeissa ja lajien synnyissäkin on paljon samaa.

Aiheesta muualla

 http://www.freerunning.fi

 http://www.parkour.fi (Parkour)

Katso myös
Parkour
Trikkaus
Voltti (akrobatia)

Liikunta
Extremeurheilu

fr:Freerun
Kuurnan kanava

Kuurnan kanava on 400 metriä pitkä kanava Pielisjoessa, Vuoksen vesistössä, Kontiolahden kunnan alueella, Joensuu–Nurmes-vesistöreitillä. Sen pudotuskorkeus on 5,6 metriä ja siinä on yksi sulku. Se rakennettiin ensimmäisen kerran vuosina 1874–1876. Kanavaa on uusittu vuosina 1968–1971, kun Kuurnan voimalaitos valmistui (1971). Tuolloin vedenkorkeus nousi voimalaitoksen yläpuolella niin paljon, että Kuurnan vanha kanava sekä Paiholan, Haapavirran, Jakokosken ja Saapaskosken kanavat menettivät merkityksensä ja jäivät pois käytöstä. Lisäksi voimalaitoksen alapuolella veden pinta oli nyt niin alhaalla että myös Utran kanava jäi pois käytöstä.  

Kanava on uittosulku. Sulussa on vaaka-akseliset segmenttiportit: kanavan alaportti on ylösnostettava jonka alitse alus kulkee. Avatun portin alikulkukorkeus on 12 metriä. Vastaavasti yläportti laskeutuu veden alle, jonka ylitse alus kulkee. Kanavan yli kulkevan läppäsillan alikulkukorkeus on suljettuna 1,8 metriä. Sillan ja porttien koneistot ovat sähkömekaanisia.

Kanavan ja avattavan sillan käyttö suoritetaan Joensuun kanavan kaukokäyttökeskuksesta. Kanavan ja sillan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Mismo Oy.

Onnettomuus marraskuussa 2009 
Kanavalla sattui marraskuussa 2009 vakava onnettomuus, kun yläportin nostoketju katkesi kesken uiton. Yläportti romahti sulun pohjaan, jolloin valtavat vesimassat pääsivät kanavaan. Onnettomuudesta aiheutui kymmenien tuhansien eurojen vahingot niin sulkuportin korjaustoimenpiteiden kuin hajonneiden uittonippujen ja kaluston osalta. Henkilövahinkoja ei sattunut.  Vahingot saatiin korjattua kevääseen 2010 mennessä.

Kuvia

Katso myös
Pielisjoen sillat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Väylävirasto: Kuurnan kanava
 Suomen kanavat – Kuurna

Suomen kanavat
Kontiolahden rakennukset ja rakennelmat
Pielisen reitin valuma-alue
Tallard

Tallard on ranskalainen kylä ja kunta, joka sijaitsee Provence-Alpit-Rivieran alueella ja Hautes-Alpesin departementissa.

Sijainti 
Tallard sijaitsee 20 kilometriä etelään alueen suurimmasta kaupungista Gapista ja se sijoittuu Gapista Marseilleen vievän tien varrelle. Moottoritie 5r1 päättyy juuri ennen Tallardin kylää, sen eteläpuolella sijaitsevaan La Saulcen kylään. Tallardin kylä sijaitsee 21 kilometriä La Bâtie-Vieillestä ja siellä sijaitsee Gap-Tallardin lentokenttä.

Asukkaat 
Kylän asujaimistoa kutsutaan tallardialaisiksi (tallardien). Asukasluvun kehitys on ollut verkkaisaa, mutta kuitenkin kasvuvoittoista.

1968 – 1 063
1975 – 1 092
1982 – 1 155
1990 – 1 187
1999 – 1 300
2006 – 1 837

Tour de France 
Vuoden 2007 Tour de France valitsi Tallardin kylän toimimaan yhdeksännen etapin lähtöpaikkana. Kilpailu oli pituudeltaan 229,5 kilometriä ja se päättyi Marseilleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tallard Ranskan Institut géographique national-sivustolla
 Tallard Ranskan tilastotoimiston sivuistolla
 Tallard Quid-sivustossa
 Tallardin sijainti Ranskan kartalla
 Tallard Tourd de Francen sivustossa 

Ranskan kaupungit
Hautes-Alpesin kunnat
Numero 23

Numero 23 (The Number 23) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut psykologinen trilleri. Elokuvan on ohjannut Joel Schumacher ja pääosaa näyttelee Jim Carrey. Elokuvan juonessa esiintuleva numeron 23 merkitys tuli tunnetuksi alun perin Illuminatus!−kirjasarjassa.

Juoni 

Rankkuri ja perheenisä Walter Sparrow saa vaimoltaan lahjaksi kirjan nimeltä Numero 23. Walteria lukeminen ei kiinnosta paljoakaan, mutta hän aloittaa kuitenkin vaimonsa pyynnöstä. Walterin lukiessa kirjaa hän havaitsee sen muistuttavan hänen omaa elämäänsä. Samalla hän ymmärtää luvun 23 merkityksen. Luku 23 alkaa esiintyä joka paikassa, minne Walter meneekin. Luvusta tulee Walterille pakkomielle ja Walter tulee entistä vainoharhaisemmaksi päivä päivältä. Hän alkaa etsiä tietoa kirjan kirjoittaneesta Topsy Krettsistä, jota ei näytä olevan olemassa. Samalla Walter saa selville asioita, jotka mullistavat koko hänen elämänsä.

Näyttelijät 
 Jim Carrey – Walter Sparrow
 Virginia Madsen – Agatha Sparrow
 Logan Lerman – Robin Sparrow
 Danny Huston – Isaac French

Vastaanotto 
Rotten Tomatoesin keräämistä 186:ta arvostelusta vain 8% oli elokuvalle positiivisia. Elokuva tuotti ensimmäisellä esitysviikollaan 14 602 867 Yhdysvaltain dollaria. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti kaikkiaan 77 566 815 dollaria. Elokuvaa on kuvailtu muun muassa tahattomasti hauskaksi ja komedianäyttelijänä tunnettua Jim Carreytä pidettiin outona elokuvan vakavamielisessä pääosassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat
Joel Schumacherin ohjaamat elokuvat
Heal Me

”Heal Me” on Sunrise Avenuen debyyttialbumin viides single. Kappaleesta on myös video.

Kappaleet 
 Heal Me (Radio Version)
 Heal Me (Acoustic Version)
 Heal Me (Live 2007)
 Heal Me (L.A.O.S Remix)
 Heal Me (Nightliner Remix)
 Heal Me (Album Version)

Listasijoitukset

Vuoden 2007 kappaleet
Sunrise Avenuen kappaleet
Ajan virta

Ajan virta on kuvanveistäjä Kain Tapperin suunnittelema Turun Vanhalla Suurtorilla sijaitseva ympäristötaideteos. Teos valmistui vuonna 2000.

Teos on matalahko 70 metriä pitkä rautamuuri, jonka harjalla virtaa vettä. Se kulkee paikalla, jossa sijaitsi torin reuna ennen vuoden 1827 Turun paloa. Teoksen materiaaleina ovat corten-teräs ja graniitti.

Lähteet
 https://www.turku.fi/kulttuuri-ja-liikunta/museo/kokoelmat/ulkoveistokset/kain-tapper-ajan-virta 

Turun patsaat ja veistokset
II kaupunginosa
Kylmä Metalli

Kylmä Metalli oli suomalainen sarjakuvalehti. Sen perustivat Jari (Jai) Mattila sekä Janne Nevalainen, loppuvuodesta 1984  Kuusankoskella, esikuvinaan lähinnä amerikkalainen Heavy Metal -sarjakuvalehti sekä siinä julkaistujen ranskalaisten ja italialaisten tekijöiden työt. Vaikutteita tuli myös underground-sarjakuvan puolelta.

Ensimmäinen omakustannenumero ilmestyi keväällä 1985, painos oli vain muutamia kymmeniä kappaleita, myöhemmin KM 1/85 painettiin lisää joitakin kymmeniä kappaleita. Ensimmäinen virallinen myyntipiste oli Kuusankoskella toiminut divari Halpa-Shop. Sisällöstä vastasivat lähinnä Mattila ja Nevalainen. Jai Mattila vastasi graafisesta suunnittelusta, ja Nevalainen keskittyi enemmän liiketoiminnan kehittämiseen.

Seuraavaa numeroa varten Mattila ja Nevalainen perustivat "Kylmä Metalli avoin yhtiö":n ja aloittivat yhteistyön Kuusaan Kirjapaino Ky:n kanssa. KM 2/85 painettiin jo kirjapainossa, painos 1100 kpl. Sisältöä tuottivat tähän numeroon mm. Hannu Mänttäri ja Johanna Sinisalo sekä Pekka A. Manninen. Jai Mattilalta julkaistiin myös edelleen hänen omia sarjakuviaan. Lisäksi Janne Nevalainen teki ainoan KM:ssä julkaistun itse kirjoittamansa sekä piirtämänsä sarjakuvan "Tuska" kynäruiskutekniikalla.

Loppuvuodesta 1985 Mattila ja Nevalainen alkoivat suunnitella täysverisen sarjakuvalehden julkaisua, ja he perustivat yhteistyössä Kuusaan Kirjapainon kanssa kustannusosakeyhtiön Fantasialehdet Oy. Samalla otettiin yhteyttä Dargaud Editeurin edustajaan, jonka kautta Fantasialehdet Oy sai oikeudet mm. Enki Bilalin, Cazan ja lukuisten muiden ulkolaisten huippunimien töihin. 

Rautakirja Oy otti KM:n maanlaajuiseen levitykseen. KM 1/86 oli ensimmäinen värillistä aineistoa sisältänyt numero. Se painettiin Hyvinkään Kirjapainossa, painos oli jo 11.000 kpl. Tässä numerossa debytoi Jari Rasi värillisellä sarjakuvallaan. Kotimaisista tekijöistä oli mukana myös Pekka A. Manninen, ja Mattila/Nevalainen omalla sarjakuvallaan.

Virkamieslakko 1986 huhti-toukokuussa aiheutti ylitsepääsemättömiä ongelmia lehden teknisessä julkaisussa ja viivästytti seuraavien numeroiden rahoitusta. Levikki asettui noin 3000 kpl paikkeille, ja peitti kustannukset, mutta tekijöiden oli etsittävä muita töitä. Jai Mattila lähti opiskelemaan Taideteolliseen korkeakouluun, ja Nevalainen alkoi ajaa Fantasialehdet Oy:n liiketoimintaa alas. Tämän jälkeen hän siirtyi kirjapainoalalta tietotekniikan pariin yrittäjäksi. Jai Mattila työskentelee edelleen graafisena suunnittelijana. Janne Nevalainen on julkaissut musiikkia taiteilijanimellä NÖE ja on mukana myös COZHE progerockyhtyeessä.

Aiheesta muualla 

 http://sarjakuvat.eurocomics.info/lehdet/kylma_metalli.html

Heavy Metal (sarjakuva)
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sarjakuvalehdet
Radio Anima Amoris

Radio Anima Amoris on pietarilainen radioasema, joka aloitti toimintansa 24. kesäkuuta 1999. Aseman nimi oli tuolloin radioasema Pilot. 10. kesäkuuta 2002 radioasemasta tuli Radio Anima Amoris.

Koelähetykset suoritettiin taajuudella 93,45 MHz. 15. toukokuuta 2000 radioasema siirtyi taajuudelle 88,3 MHz. 24. kesäkuuta 1999 ja 31. maaliskuuta 2002 välillä se toimi 88,3 MHz, 89,3 MHz , 93,45 MHz, 100,0 MHz, 103,1 MHz, 103,4 MHz , 105,6 MHz sekä 107,4 MHz taajuuksilla. Marraskuussa 2002 asema siirtyi taajuudelle 105,6 MHz sekä 26. kesäkuuta 2003 taajuudelle 89,3 MHz. Marraskuussa 2003 asema palasi taajuudelle 105,6 MHz. 19. toukokuuta 2004 kokeiltiin taajuutta 95,2 MHz. Samalla kokeiltiin kaapeliradion järjestyksessään viidettä taajuutta.

9. toukokuuta Radio Anima julkaisi Sogpasuha 1.75-ohjelman radiokuuntelutulosten keräämisen helpottamiseksi.

26. maaliskuuta 2007 aloitettiin jatkuva lähettäminen kaapeliverkossa. Paikallisesti asema on kuultavissa maksutta SkyNet-, Dominanta-, RosKom-, PulNet- ja NetForce-verkoissa.

Radioasema avasi kolmannen studionsa 26. joulukuuta 2003. 1. helmikuuta 2004 aloitti radioasema tekstiviestien välityksen. 7. helmikuuta 2004 järjesti Radio Anima Amoris tapaamisen Planetaariossa kuulijoiden kanssa.

Muuta

Radioasema toimii Kupsilassa.

Lähdeviitteet

Venäläiset radioasemat
Mohamed Zidan

Mohamed Abdulla Zidan (, s. 11. joulukuuta 1981 Port Said, Egypti) on egyptiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan pääsarjaseura Mainzia.

Ura
Zidan edusti junioritasolla kotimaassaan Egyptissä El-Masrya vuosien 1989–1999 aikana, jonka jälkeen hän muutti perheensä kanssa Tanskaan. Uudessa maassa Zidan aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000 Tanskan pääsarjajoukkue Akademisk Boldklubissa. Siellä hän pelasi 51 peliä tehden 12 maalia. Sen jälkeen vuonna 2003, toinen Tanskan pääsarjajoukkue, FC Midtjylland, tarjoutui ostamaan egyptiläisen. Zidan pelasi yhden kauden siellä tehden 19 maalia 30 ottelussa.

Zidan siirtyi vuonna 2004 saksalaisjoukkue Werder Bremeniin. Hän pelasi Bremenissä puolet kaudesta. Siellä hän teki kaksi maalia 10 ottelussa. Kauden 2004–2005 jälkeen Zidan siirtyi lainasopimuksella Saksaan FSV Mainz 05:iin. Siellä hän onnistui maalinteossa yhdeksän kertaa 26 ottelussa. Juuri ennen kauden loppua Bremen osti Zidanin takaisin. Hän ei enää ehtinyt pelata peliäkään Bremenissä kaudella 2005–2006. Kaudella 2006–2007 Zidan pääsi Bremenissä esiintymään viidessä pelissä ja onnistui vain kerran maalinteossa. Talvitauolla Mainz osti hänet ja tällä kertaa Zidan onnistui tekemään 13 maalia 15 pelissä. Zidan päätti kuitenkin vaihtaa seuraa Hamburger SV:hen, sillä Mainz putosi Saksan pääsarjasta.

Vuonna 2008 hän siirtyi entisen managerinsa, Mainzissa vaikuttaneen Jürgen Kloppin alaisuuteen Borussia Dortmundiin.

Saavutukset

Seurajoukkueissa
 Tanskan cup
Hopeaa: 2005
 Dubai Challenge Cup: 2008
 Emirates Cup: 2008
 Saksan mestaruus: 2011
 DFL-Supercup
Hopeaa: 2011

Maajoukkueessa
 Afrikan mestaruus: 2008, 2010

Lähteet

Aiheesta muualla
 Zidanin profiili HSV:n sivuilla 

Egyptiläiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Afrikan mestarit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Järvenpään yhteiskoulu

Järvenpään Yhteiskoulu on vuosiluokat 1–9 käsittävä 540 oppilaan yhtenäiskoulu lähellä Järvenpään keskustaa. Koulu sijaitsee Järvenpään kirkon ja urheilukentän vieressä. Koulun rehtorina toimii Pia Pohjanpalo. 

Koulu aloitti toimintansa vuonna 1928. Samassa rakennuksessa on toiminut ennen myös Järvenpään lukio, mutta vuodesta 2003 lähtien rakennuksessa on toiminut vain yläaste lukion siirryttyä uusiin tiloihin Lukionkadulle. Yhteiskoulua on kunnostettu viime vuosina, muun muassa ruokala sekä käsityö- ja kotitalousluokat on uusittu täysin.

Yhteiskoulu yhdistettiin läheisen Keskustan koulun kanssa yhtenäiskouluksi vuonna 2009 ja 2019 yhteiskouluun yhdistettiin Juholan koulu. Koulun osata ovat:
 alakoulu (luokka-asteet 1–5): Kansakoulunkatu 1, Juholan yksikön viereinen rakennus
 yläkoulu (luokka-asteet 6–9): Urheilukatu 7-9; alakoulun pohjoispuolella ja Järvenpään kirkon ja seurakuntakeskuksen eteläpuolella sijaitseva koulurakennus
Juholan yksikkö Sipoontie 12

Lähteet

Järvenpään peruskoulut
Keskus (Järvenpää)
Hilmar Oddsson

Hilmar Oddsson (s. 1957 Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja. 

Hilmar Oddson ei ole yhtä tunnettu elokuvaohjaaja Islannin ulkopuolella kuin hänen kollegansa Baltasar Kormakur ja Friðrik Þór Friðriksson, mutta heidän tavoin hänenkin elokuviaan on levitetty jonkin verran ulkomaille. Hänen ensimmäinen elokuvansa on Eins Og Skepnan Deyr (1986). Se on tarina nuoresta kirjailijasta, Helgistä, joka matkustaa tyttöystävänsä kanssa maalle kuvitellen voivansa siellä paremmin kirjoittaa. Lapsuuden traumat kuitenkin kummittelevat Helgin mielessä, ja pikkuhiljaa Helgi vajoaa yhä syvemmälle hulluuteen. Elokuvassa on vahvaa symboliikkaa, joka rinnastaa ihmiset ja pedot toisiinsa. 1980-luvulla elokuva oli videolevityksessä suomessa nimellä Peto.

Seuraavan elokuvan ohjaustyötä Hilmar saikin sitten odottaa yhdeksän vuotta. Tár úr steini (1995) eli "kiven kyyneleet" on elämäkertaelokuva säveltäjä Jón Leifsistä. Elokuva keskittyi erityisesti hänen ja hänen vaimonsa vaiheisiin natsiajan Saksassa. Sporlaust (1998) oli puolestaan mustaa huumoria hyväksi käyttävä elokuva nuoresta kilpauimarista, joka menestyneen kisan jälkeen päättää pitää pienet juhlat ystävilleen. Lopulta yksi juhlijoista löytyy kuolleena, ja ystävysten yrittäessä piilottaa ruumista ajautavat he vain yhä suurempiin vaikeuksiin. Elokuvaa on levitetty myös pienimuotoisesti Suomessa englanninkielisin tekstityksin ja englanninkielisellä nimellä No Trace (1998). 

Hilmarin tunnetuin elokuva Kaldaljós (2004) kertoo tarinan 40-vuotiaasta miehestä, joka Pedon Helgin tavoin on kokenut jotakin traumaattista lapsuudessaan. Tämä trauma on johtanut hänet emotionaaliseen eristykseen muusta maailmasta. Elokuvaa on esitetty muun muassa Canal+-kanavalla englanninkielisellä nimellä Cold Light. Elokuvan pääosaa esittää Ingvar Eggert Sigurðsson, joka on yksi tämän hetken tunnetuimmista islantilaisista näyttelijöistä.

Lähteet
http://www.elitisti.net/fixdb.php?id=3394
http://web.archive.org/web/20061003201435/http://www.iceland.org/fi/suurlahetysto/tietoa-islannista/kulttuuri/elokuva/
http://www.canalplus.fi/program.asp?guid=1E111076-443E-4E60-A7C8-CDF74646D810

Hilmar Oddsson
Hilmar Oddsson
Elävät henkilöt
Music of Mass Destruction


Music of Mass Destruction on thrash metal -yhtye Anthraxin toinen livealbumi. Albumi nauhoitettiin Chicagossa 5.–6. joulukuuta 2003.

Kappaleet

DVD

CD

Kokoonpano 
 John Bush – laulu
 Rob Caggiano – kitara
 Scott Ian – kitara, taustalaulu
 Frank Bello – basso, taustalaulu
 Charlie Benante – rummut

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2004 konserttitallenteet
Anthraxin konserttitallenteet
Tulipyrstö

Tulipyrstö (Epalzeorhynchos bicolor) on särkikaloihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.

Koko ja ulkonäkö 

Tulipyrstön vartalo on sametinmusta, pyrstö punainen. Se voi kasvaa jopa 15 cm pitkäksi. Akvaariossa koko jää noin 12 senttiin.

Sukupuolierot 

Sukupuolia on lähes mahdotonta erottaa toisistaan aikuisenakaan, eikä nuorten kalojen sukupuolia voi lainkaan erottaa. Aikuinen naaras on hieman pulleampi. Koiras on syvemmän musta ja isoeväisempi, ja sen pyrstö on kirkkaammanpunainen.

Alkuperä 

Tulipystö on kotoisin Thaimaasta. Sen luultiin jo hävinneen luonnosta, mutta laji löydettiin uudestaan Chao Phraya -joesta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 

Tulipyrstö on reviiritietoinen kala, joka ajaa pois tai tappaa toiset saman lajin yksilöt ja vainoaa usein myös muita sukulaisiaan, esimerkiksi leväbarbia. Myös saman näköiset kalat ärsyttävät sitä varsinkin pienessä akvaariossa. Kotiakvaariossa voi yleensä olla vain yksi aikuinen yksilö, muuten reviiritaistelu päättyy heikomman kuolemaan.

Vesiolot ja ravinto 

Tulipyrstö syö sekaruokaa: hiutaleita ja pakasteruokaa ja myös roskakotiloita. Sille sopiva pH on 6,5–8,0, lämpötila 22–26 °C, kovuus mieluiten pehmeä tai keskikova. Se ei ole kovin tarkka veden kemiasta, kunhan vesi on tarpeeksi happipitoista ja virtaavaa. Laji vaatii vähintään 250 litran altaan, mieluitenkin kuitenkin yli 300 litran, jos sinne haluaa myös muita kaloja. Akvaariossa saa mielellään olla hiekkapohja, jossa on juurakoita. Myös kivikkoa ja kasveja suositellaan. Tulipyrstö syö jonkun verran leviä, mutta ei ole varsinainen levänsyöjä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Makevaario (harrastajan sivu)

Labeoninae
Akvaariokalat
Uhanalaiset kalat
Santalan seisake

Santalan seisake (, , ratakm 196+908) on rautatieliikennepaikka Hangossa Hangon radalla noin 197 kilometriä Helsingin rautatieasemasta. Seisakkeella pysähtyvät Karjaan ja Hangon väliset taajamajunat. Junia kulkee arkisin seitsemän, viikonloppuisin kuusi vuoroa päivässä kumpaankin suuntaan.

Tammisaaresta Hankoniemelle johtaneen vanhan maantien varrella sijainneessa Santalan kartanossa toimi 1870-luvulle saakka kestikievari. Hangon rata linjattiin kartanon kohdalla noin kilometrin maantietä etelämmäksi. Kartanon merkitys korostui, kun sen päärakennuksessa aloitti vuonna 1909 toimintansa kristillinen kansanopisto. Hangon aseman alainen Santalan laituri avattiin vuonna 1898 ja sen länsipuolella otettiin samaan aikaan käyttöön puutavaran kuormausraide. Talvisodan jälkeen maaliskuussa 1940 Santalan laiturivaihde joutui Hangon vuokra-alueelle.

Santalaan rakennettiin ilmeisesti 1900-luvun alussa Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul I -tyyppinen laiturirakennus. Se kuitenkin paloi Hangon vuokra-alueen takaisinvaltauksen yhteydessä syksyllä 1941. Liikennepaikka muutettiin seisakkeeksi seuraavana vuonna.

Santalan seisake oli tarkoitus lakkauttaa vuonna 1989, mutta junat pysähtyivät seisakkeella tarvittaessa, vaikka aikataulumerkintää ei ollutkaan. Seisake oli lakkautettuna noin vuoden ajan 1998–1999, mutta palautettiin sen jälkeen aikatauluihinkin kansanopiston opiskelijoiden matkustustarpeen vuoksi. Vuonna 1999 seisakkeelle rakennettiin uusi laituri.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuva seisakkeesta

Hangon rautatieliikennepaikat
Uudenmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Jaime Pressly

Jaime Lynn Pressly (s. 30. heinäkuuta 1977) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä.

Ura 
Presslyn tunnetuimpia rooleja ovat olleet muiden muassa Tina Armstrong elokuvassa Dead or Alive (2006) sekä Priscilla komediassa Not Another Teen Movie (2001). 

Pressly on ollut ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Hänellä oli rooli sarjassa Kovan onnen kundi.

Tausta 
Pressly syntyi Kinstonissa, Pohjois-Carolinassa. Hän vanhempansa ovat James Liston Pressly ja Brenda Sue Smith. Hänellä on myös kaksi sisarusta, Jessie ja Jim Pressly. Pressly harrasti jo nuorena liikuntaa ja tanssia. Hän opiskeli Costa Mesa High Schoolissa Kaliforniassa ja menestyi teini-ikäisenä mallintöissä useammassa maassa. Presslyn vanhemmat erosivat, ja tyttö itse sai laillisen emansipaation vanhemmistaan 15 vuoden ikäisenä. 

Pressly sai toukokuussa 2007 poikaystävänsä DJ Eric Calvon kanssa ensimmäisen lapsensa. Ennen lapsen syntymää televisiossa antamassaan haastattelussa Pressly ilmoitti haluavansa lapsestaan  kaksikielisen korostaakseen tämän kuubalaisia sukujuuria. Pressly ja Calvo erosivat marraskuussa 2008. Syyskuussa 2009 Pressly avioitui lakimies Simran Singhin kanssa. 

Presslystä on ollut kuvia Playboyssa. Hän oli vuonna 2002 kahdeksannella sijalla Stuff-lehden "102 seksikkäimmän naisen listalla", ja myös Maxim-lehden lista on huomioinut hänet. Hän poseerasi toukokuussa 2006 alastomana Allurelle.

Pressly ilmoitti vuonna 2006 Esquire-lehden haastattelussa, että oli ostamaisillaan lippua yhdelle lennoista, joilla kaappaajat iskivät 11. syyskuuta 2001 New Yorkin World Trade Centeriin. Hän päätti kuitenkin jättää lennon sikseen sen varhaisen lähtöajan vuoksi.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Eero Tapio

Eero Johannes Tapio (s. 3. maaliskuuta 1941 Muhos) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painin maailman- ja euroopanmestari ja 1960-luvun lopun menestynein suomalaispainija.

Tapion uran kohokohta osui Bukarestin MM-kisoihin 1967, joissa hän voitti unkarilaisen Antal Steerin 70-kiloisten finaalissa. Kaikkiaan Tapio saavutti vuosina 1965–1969 neljä MM-mitalia. Lisää arvokisamitaleja tuli EM-kisoista, kirkkaimpana kultaa 1969 Modenan kisoista, joita itäblokin maat boikotoivat, kun järjestäjät eivät suostuneet vetämään Itä-Saksan lippua salkoon. Kolmissa olympiakisoissaan Tapio joutui tyytymään parhaimmillaankin pistesijoihin. Hän oli kuitenkin Tokion kisoissa 1964 kuudennella ja Méxicon kisoissa 1968 viidennellä sijallaan parhaiten sijoittunut suomalaispainija. Kotimaassaan hän edusti Haukiputaan Heittoa ja voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta. Tapio valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1967. Lisäksi hänet valittiin neljä kertaa eli vuosina 1965, 1966, 1967 ja 1969 TUL:n parhaaksi urheilijaksi.

Saavutuksia 

 Olympiakisoissa kuudes 1964, viides 1968 (sarja 70 kg)
 Olympiakisoissa yhdeksäs 1972 (sarja 74 kg)
 MM-kultaa 1967 (sarja 70 kg)
 MM-hopeaa 1969 (sarja 74 kg)
 MM-pronssia 1965 ja 1966 (sarja 70 kg)
 EM-kultaa 1969 (sarja 74 kg)
 EM-hopeaa 1967 (sarja 70 kg)
 Suomen mestari 1964, 1968, 1971 ja 1972
 TUL:n paras urheilija 1965, 1966, 1967 ja 1969.

Lähteet 
 
 Tapio, Eero (FIN) International Wrestling Database

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Maailmanmestari Eero Tapio – Haukiputaan Heitto

Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Lemmy Caution – piru mieheksi

Lemmy Caution – piru mieheksi () on Jean-Luc Godardin elokuva vuodelta 1965. Elokuva on mustavalkoinen. 

Elokuva kertoo siitä, kuinka amerikkalainen yksityisetsivä Lemmy Caution (Eddie Constantine) saapuu Alphaville-nimiseen tulevaisuuden totalitaariseen kaupunkiin, toiselle planeetalle.

Lemmyn valkoinen takki muodostaa erikoisen vastakohdan mustalle yleisilmeelle; elokuvan tunnelma on painajaismainen, mitä korostavat valokirjaimin heijastuvat Einsteinin kaavat.

Lemmyn ja Natashan (Anna Karina) romanssia häiritsee ihmismäinen tietokone Alpha 60.

Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan tammikuisen Pariisin autioilla, sateisilla öisillä kaduilla. 

”Lemmy Caution – piru mieheksi” on elokuvan alkuperäinen suomalainen nimi, viimeaikaisissa esityksissä elokuvan suomalaisena nimenä on ollut "Alphaville".

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuoden 1965 ranskalaiset elokuvat
Ranskalaiset mustavalkoelokuvat
Jean-Luc Godardin ohjaamat elokuvat
Tieteiselokuvat
Dystopiaelokuvat
Ranskalaiset rikoselokuvat
Arvi Pikkusaari

Arvi Pikkusaari (4. huhtikuuta 1909 Lapua – 27. kesäkuuta 1989) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1939 kisoissa. Kotimaassa tämä Lapuan Virkiän mies hallitsi 79 kilon sarjaa vuosikausia siitä lähtien, kun hän 1934 onnistui voittamaan maineikkaat kilpailijansa Mikko Nordlingin ja Kyösti Luukon.

Saavutuksia 

 EM-pronssia 1939 (sarja 79 kg) 
 Suomen mestari 1934–1939

Lähteet

Kirjallisuutta 

 

Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet