joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Christopher Judge

Douglas Christopher Judge (s. 13. lokakuuta 1964 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Teal'cina televisiosarjassa Tähtiportti.

Judge on afrikkalaista ja Cherokee-intiaanialkuperää. Hän kävi nuoruudessaan Oregonin yliopistoa jalkapallostipendillä, mutta haaveili näyttelijän urasta. Yksi hänen ensimmäisistä pienistä rooleistaan oli tunnetussa televisiosarjassa Ihmemies MacGyver, jonka päänäyttelijän Richard Dean Andersonin kanssa hän näytteli myöhemmin Tähtiportissa. Judge on myös antanut äänensä eräille animaatiosarjojen ja tietokonepelien hahmoille. 

Judge sai roolin Tähtiportti-sarjassa vuonna 1997 ja oli siitä lähtien sen vakituinen näyttelijä. Hän on ollut mukana useammassa sarjan jaksossa kuin kukaan muu sarjan näyttelijä ollen kokonaan pois vain yhdestä jaksosta sarjan kymmenvuotisen historian aikana.

Judge on kihloissa malli-näyttelijä Gianna Pattonin kanssa, ja heidän ensimmäinen lapsensa Chloe syntyi vuonna 2005. Judgella on myös kolme lasta edellisestä suhteestaan, Christopher, Cameron ja Catrina.

Judge on Kratos-hahmon ääninäyttelijä vuonna 2018 julkaistussa pelissä God of War.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Tulkki (täsmennyssivu)

Tulkki voi tarkoittaa seuraavia:
 Tulkki, henkilö, joka tulkkaa kielten välillä. Erikoistapauksia tästä ovat:
 viittomakielen tulkki, henkilö, joka tulkkaa viitotun ja puhutun kielen välillä
 kirjoitustulkki, henkilö joka tulkkaa puhuttua kieltä kirjoitetuksi tekstiksi
 Ohjelmointikielen tulkki tietokoneohjelmoinnissa
 Tulkki, yksinkertainen laite, jolla valmistuksen laatua valvotaan "go/nogo" -tasolla. Tarkastettavan kappaleen tulee esim. mahtua toisen pään haarukkaan ja olla liian suuri tulkin toisen pään haarukkaan.
 Tulkki (The Interpreter), Sydney Pollackin ohjaama elokuva vuodelta 2005
 Tulkki, suomenkielinen sukunimi. Nimen kantajia ovat muiden muassa:
 Aapo K. Tulkki (1911–2011), mainosalan yrittäjä
 Emmaliina Tulkki (s. 2000), jalkapalloilija
 Janne Tulkki (s. 1975), iskelmälaulaja

Katso myös
 Tulkinta
Kääntäjä

Sukunimet
Difference


Difference on power metal -yhtye Dreamtalen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2005. Albumilla yhtyeen laulajan virkaa hoitaa Teräsbetonin Jarkko Ahola.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jarkko Ahola – laulu
 Rami Keränen – kitara
 Mikko Mattila – kitara
 Turkka Vuorinen – kosketinsoittimet
 Pasi Ristolainen – basso
 Pete Rosenbom – rummut

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Dreamtalen albumit
Vuoden 2005 albumit
HC Lugano

HC Lugano on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka pelaa Sveitsin pääsarjassa National League:ssa. Joukkue on perustettu 1941 Luganossa. Joukkueen kotihalli on Resega. HC Lugano pelasi European Champions Cupissa 2007. Maineikkaita Luganossa pelanneita suomalaisia ovat esimerkiksi Kari Eloranta, Ville Peltonen, Jukka Hentunen ja Petteri Nummelin, joka on seuran kaikkien aikojen neljänneksi tehokkain pelaaja ja syöttötilaston ykkönen tehoilla 111+264=375.  Lugano on jäädyttänyt Nummelinin pelinumeron 33. Atte Ohtamaa edusti seuraa kaudella 2019-2020 18 ottelun verran.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Luca Gianinazzi 
 Apuvalmentaja: Matti Alatalo 
 Apuvalmentaja: Krister Cantoni 
 Maalivahtivalmentaja: Michael Lawrence 
 Videovalmentaja: Flavio Nodari 
 Fysiikkavalmentaja: Lassi Laakso 
 Taitovalmentaja: Flavien Conne 
 Huoltopäällikkö: Nicklas Karlsson 
 Puheenjohtaja: Vicky Mantegazza 
 Varapuheenjohtaja: Andy Näser 
 Varapuheenjohtaja: Gabriele Zanzi 
 Toimitusjohtaja: Hnat Domenichelli 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Jean-Jacques Aeschlimann 
 Joukkueenjohtaja: Mirko Bertoli 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut 

Lugano
Luganon urheilu
Partido Revolucionario Institucional

Partido Revolucionario Institucional (PRI, ) on meksikolainen puolue, joka hallitsi maata yhtämittaisesti 1929–2000. Nykyisin se on edelleen yksi suurimmista puolueista. Ideologialtaan PRI on sosiaalidemokraattinen. Se on sosialistisen internationaalin jäsen. Sen kannattajista käytetään nimeä priistas.

PRI:n edeltäjän perusti Plutarco Elías Calles nimellä Partido Nacional Revolucionario () 4. maaliskuuta 1929 vakauttamaan maata ja normalisoimaan Meksikon vallankumouksen veteraanien välit. Vallanvaihdoista tuli väkivallattomia, vaikkei aina demokraattisia. Vuonna 1938 PRR hajosi ja sen tilalle perustettiin Partido de la Revolución Mexicana () Lázaro Cárdenasin johdolla. PRM hajosi ja PRI perustettiin Manuel Ávila Camachon johdolla 18. tammikuuta 1946.

Kolmella eri nimellä puolue piti valtaa 70 vuoden ajan. Vain harvoin kukaan ulkopuolinen tuli valituksi edustajainhuoneeseen tai senaattoriksi. Ensimmäinen PRI:n ulkopuolinen kuvernööri valittiin Baja Californian osavaltioon 1989 ja ensimmäinen ei-PRI:n presidentti oli Vicente Fox vuonna 2000.

Ensimmäisten tappioiden jälkeen PRI teki näyttävän paluun ja vuoden 2003 kongressivaaleissa se sai 224 paikkaa 500:sta edustajainhuoneessa. Vuonna 2006 PRI jäi 106 paikkaan edustajainhuoneessa ja sai 33 senaattoria.

2010 väijytys ja Ubisort-militia 
Keskiviikkona 26. huhtikuuta 2010 asemiehet väijyttivät ihmisoikeusaktivistien kulkueen. Teosta syytetään PRI:n alaisuudessa toimivia puolisotilaallisia Ubisort-joukkoja. Kaksi aktivistia kuoli ja kaksitoista on kateissa. Toinen kuolleista oli suomalainen tarkkailija Jyri Jaakkola.

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.pri.org.mx/

Meksikolaiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Risto Tuorila

Risto Kalevi Tuorila (s. 19. helmikuuta 1947 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka työskenteli pitkään Oulun kaupunginteatterissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2010.

Ura
Tuorila kävi Suomen Teatterikoulun 1974–1978. Hän on aikaisemmin ollut näyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa (1969–74), Ryhmäteatterissa (1978–1980) ja Kemin kaupunginteatterissa (1980–1981). 

Risto Tuorila on naimisissa Oulun kaupunginteatterin lavastajan Maija Tuorilan kanssa. Hän harrastaa vapaa-ajallaan purjehdusta. 

Tuorila on näytellyt monissa teatteri- ja elokuvaproduktioissa. Hän näytteli Vilho Koskelaa Rauni Mollbergin elokuvassa Tuntematon sotilas (1985) ja voitti siitä Parhaan miespääosan Jussi-palkinnon. Tuorila näytteli Jussi Koskelaa Timo Koivusalon ohjaamissa Täällä Pohjantähden alla ja Täällä Pohjantähden alla II -elokuvissa. Hän sai Oulun kaupungin kulttuuritunnustuspalkinnon vuonna 2004, perusteena pitkäaikainen ja ansiokas työ Oulun kaupunginteatterissa.

Filmografia

Elokuvat 
Tuntematon sotilas (1985) – Koskela
Lain ulkopuolella (1987)
Kotia päin (1989) – Kurkela
Pilkkuja ja pikkuhousuja (1992) – Kustannuspäällikkö
Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat (1994) – Komisario Saari
Poika ja ilves (1998) – Jouko-eno
Lapin kullan kimallus (1999) – Hermanni Kyrö
Pahat pojat (2003) – Poliisipäällikkö Ensio Suutari
Rock'n Roll Never Dies (2006) – Isä
Täällä Pohjantähden alla (2009) – Jussi Koskela
Täällä Pohjantähden alla II (2010) – Jussi Koskela

Televisioelokuvat 
 Lompakko (1980) 
 Valkoinen nainen (1989) – Jukka Leimu
 Mennyt heinäkuu (1999) – Eeron isä
 Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja (2002) – Poliisi
 Partanen (2003) – Partanen
 Postia marsalkalle (1991) – Vaski

Televisiosarjat 
 Lottovoittajien maa (1990) – Rotan pomo
 Tuntemattomalle jumalalle (1993) – Malcolm Jones
 Kovaa maata (1994–1997) – Pentti Viitala 
 Vuoroin vieraissa (1997) – Antti 
 Angela ja ajan tuulet (1999) – Gabriel Berggren 
 Kaverille ei jätetä (2001) – Pentti
 Kylmäverisesti sinun (2002) – Aarnio
 Mökki (2010) – Reino
 Sorjonen (2016) – Risto Karlsson
 Kaikki synnit (2019–2020) – Matti Mustapää
 Paratiisi (2020) – Aarne Mäntymäki

Lähteet

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Risto Jalonen

Risto Jalonen (s. 28. lokakuuta 1957 Vaasa) on vaasalainen  kuva- ja sanataiteilija. Jalonen on toiminut muun muassa taidemaalarina ja  valokuvaajana. Jalosen retrospektiivinen näyttely Virran varrelta oli esillä galleria Art Alexissa vuonna 2008. Samaan aikaan ilmestyi Rajatapaus, 50-vuotisjuhlajulkaisu. 

Jalonen on toimittanut kokoomateoksia pohjalaisesta taiteesta, kuten Vaasa - kaupunki keskellä luontoa (2002) ja Avain - Risto Jalonen ja muita pohjalaisia elämän tulkkeja (2005). Yksin -runokirjan ruotsinkielinen käännös mukana Yleisradion Tassiva Karhu kisassa 2005. Jalosen esikoisteos oli omakustanne Tuulee vuonna 1986.

Aiheesta muualla
 http://www.vaasalaisia.info/vaasapedia/index.php/Risto_Jalonen

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Kotiseutu-uutiset

Kotiseutu-uutiset on Liperissä ja Rääkkylässä ilmestyvä sitoutumaton, yksityisesti omistettu paikallislehti. Lehden perusti vuonna 1966 Esko Vähämäki. Lehti aloitti ilmestymisen Liperissä, josta levikkialue laajeni Rääkkylään seuraavana vuonna. 
Lehden omistajaksi ja päätoimittajaksi tuli vuonna 1985 Tarmo Nenonen ja toiseksi omistajaksi vuonna 1994 Riitta Parkkinen. 1. huhtikuuta 2016 alkaen omistaja ja päätoimittaja on Jari Partanen. 
 
Lehden toimitus sijaitsee Liperin keskustassa Keskustiellä'. Lehti ilemstyy kerran viikossa.

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Lähteet

Suomalaiset paikallislehdet
Liperi
Rääkkylä
Eino Siuruainen

Eino Olavi Siuruainen (s. 20. maaliskuuta 1943 Pudasjärvi) on suomalainen poliitikko, tieteilijä ja virkamies ja entinen Oulun läänin maaherra. Koulutukseltaan Siuruainen on filosofian tohtori maantieteen alalta. 

Siuruainen menetti isänsä vuonna 1943 sodassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1964. Hän valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi 1968, filosofian kandidaatiksi 1970, filosofian lisensiaatiksi 1973 ja filosofian tohtoriksi 1976. Hän on toiminut Oulun yliopiston Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen erikoistutkijana 1973–1980, Oulun yliopiston maantieteen apulaisprofessorina ja vs. professorina 1981–1983 ja Oulun yliopiston Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen vs. johtajana 1984–1987 ja kirjoittanut useita julkaisuja, joita on ilmestynyt noin 130 sekä Suomessa että ulkomailla. 

Hänestä tuli Keskustapuolueen kansanedustaja vuonna 1987, ja hän toimi eduskunnassa vajaan kauden ennen siirtymistään maaherraksi 1991, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2009. 1. syyskuuta 2003 Suomen kauppa- ja teollisuusministeriö teki päätöksen hänen nimittämisestään valtion teknologiarahoituksen alueellisen hyödyntämisen selvitysmieheksi.

Siuruainen on sotilasarvoltaan kapteeni. Hän sai Oulu- ja maanpuolustusmitalit 1995 sekä sotilasansiomitalin 1998. Hänellä on myös Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan komentajamerkki. Siuruainen on myös Tammenlehvän Perinneliitto ry:n puheenjohtaja. Ansioistaan opiskelijoiden hyväksi tehdystä työstä Oulun yliopiston ylioppilaskunta kutsui hänet kunniajäsenekseen vuonna 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Oulun läänin maaherrat
Oulun kaupunginvaltuutetut
Oulun vaalipiiri
Suomalaiset maantieteilijät
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Metsänpeitto

Metsänpeitto on suomalaisessa uskomusperinteessä tila tai paikka, johon luonnossa kulkeva ihminen tai kotieläin voi joutua.

Metsänpeittoon joutuminen ja tila 
Metsänpeittoa on pidetty metsänhaltijoiden tai maahisten maailmana. Uskomuksen mukaan metsänpeittoon voi joutua joskus jonkin olennon, esimerkiksi metsänhaltijan tai harakan, viemänä. Toisaalta ihminen voi uskoa joutuneensa metsänpeittoon, mikäli eksyy, eikä löydä omin avuin metsästä kotiin.
Metsänpeittoon on sanottu päätyvän myös jos astuu noidankehään, eli sienien muodostaman ympyrän sisälle.

Metsänpeittoon joutuneelle tulee omituinen, vieras olo. Jotkut kertovat maailman samalla hiljentyneen, linnunlaulun ja muiden metsän äänten vaienneen. Tuttu metsä saattaa muuttua vieraaksi ja erilaiseksi, joskus jotenkin nurinkuriseksi, jopa ylösalaiseksi. Jotkut metsänpeittoon joutuneet jähmettyvät paikalleen pystymättä liikkumaan tai puhumaan, toiset taas kulkevat läpi tuntemattomaksi muuttuneen seudun. Metsänpeittoon joutuneen väitetään katoavan muiden näkyvistä, eivätkä muut löydä häntä, vaikka kulkisivat ohi. Metsänpeittoon joutunut saattaa myös näyttää kiveltä tai kannolta. On kertomuksia, joissa kadonnutta lehmäänsä etsivä istuu uupuneena kivelle, tietämättä istuvansa lehmänsä päällä. Jotkut pääsevät metsänpeitosta tekemättä mitään, toiset taas tehtyään taikatemppuja, ja joidenkin kerrotaan kadonneen iäksi.

Metsänpeitosta pääsy 
Metsänpeitosta pääsee pois jos riisuu kaikki vaatteensa pois ja pukee ne uudelleen päälleen nurinpäin, myös kengännauhat tulee vaihtaa jalasta toiseen. 

Toinen keino on omien jalkojensa välistä katselu. On myös erilaisia keinoja, joilla voidaan löytää metsänpeittoon joutunut, kuten juuriston tai solmuun väännetyn puun läpi katselu, jalanjälkien kääntäminen ympäri tai veden kaataminen jälkiin. Myös kadonneen etsijä on voinut kääntää vaatteitaan nurin päin. Metsänpeitosta pääsemiseksi on myös useita loitsuja tai loruja, joiden avulla etsijät voivat rikkoa metsänpeittoon joutuneen päältä loitsun. Päästäjä oli tietäjä, joka kykeni palauttamaan metsänpeittoon joutuneen.

Loitsu 
Kuhmoniemeltä tallennetun loitsun mukaan metsänpeitosta pelastettiin karja seuraavalla tavalla:
Kalamalaudalla mitattiin yhdeksän pituutta veräjältä metsään päin, aina nostettiin pystyyn ja kaadettiin, ja taas, ja taas. Sitten kolme närettä otettiin juurineen koholle maasta ja siihen vuoltiin kolme silparetta hopea[a] ja sanottiin:

Muuta 
Ufoharrastajien oz-ilmiö muistuttaa metsänpeittoa. Metsänpeittoa muistuttavia oireita voi aiheuttaa esimerkiksi diabetes.

Populaarikulttuuri 
Elokuvataiteessa: Salla Hämäläisen ohjaama lyhytelokuva Metsänpeitto (2012)
Kirjallisuudessa: Leena Krohn (1980): Metsänpeitto – kertomus kadonneista. WSOY. ISBN 951-0-09992-9
Musiikissa: Folk-metal -yhtyeen Korpiklaani levyllä Karkelo olevassa kappaleessa Mettänpeiton valtiaalle käsitellään metsänpeittoon joutumista ja sieltä pois pääsyä.

Lähteet 

Suomalainen mytologia
Suomalaisen mytologian paikat ja olotilat
Alexis Bledel

Kimberly Alexis Bledel (s. 16. syyskuuta 1981 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti Roryn roolista televisiosarjassa Gilmoren tytöt.

Elämä 
Bledel syntyi Houstonissa Texasissa. Hänen äitinsä Lupe on kotoisin Meksikosta ja isänsä Martin Argentiinasta, joten hänen äidinkielensä on espanja, ja hän oppi englantia vasta mennessään kouluun. Hänen isänsä vanhemmat olivat tanskalaisia maahanmuuttajia. Alexis on vanhin perheen kolmesta lapsesta. 

Alexis varttui Westburyssä, jossa hänen vanhempansa omistavat talon vielä nykyisinkin. Lapsena hän oli hyvin ujo. Siksi hän kävi 8-vuotiaana näyttelemisen kursseilla, jotta olisi voittanut ujoutensa.

Bledel aloitti mallin uransa 14-vuotiaana. Mallimanageri näki hänet ostoskeskuksessa ja palkkasi hänet toimistonsa listalle. Hän esiintyi uransa aikana mallinäytöksissä Yhdysvaltojen ohella muun muassa Tokiossa ja Milanossa. Bledel lopetti mallin työt aloittaessaan opiskelun New Yorkin yliopistossa. Hän valmistui Page Parkes Center of modeling and acting - ja St. Agnes Academy -kouluista.

Yksityiselämä
Bledel seurusteli kolme ja puoli vuotta Milo Ventimiglian kanssa. Suhde päättyi 2006. Ventimiglia esitti Jessiä Gilmoren tytöissä.

Bledel avioitui Vincent Kartheiserin kanssa kesällä 2014. Parilla on syksyllä 2015 syntynyt poika. Bledel ja Kartheiser ilmoittivat erostaan elokuussa 2022 oltuaan kahdeksan vuotta naimisissa.

Ura 

Vuonna 2000 Bledel sai osan Gilmoren tytöistä. Hän oli ehtinyt tuolloin opiskella yliopistossa vasta vuoden. Gilmoren tytöistä tuli menestys ja Bledelistä tähti. Sarjan päätyttyä vuonna 2007 Bledel kuitenkin päätti, ettei hän vähään aikaan esiinny uudelleen tv-sarjassa, koska Gilmoren tytöt -sarjan tekeminen oli kuluttavaa työtä. Erityisesti sarjan hyvin nopeatempoinen dialogi oli hänestä haastavaa. 

Sittemmin Bledel on näytellyt lähinnä elokuvissa. Hän solmi vuonna 2009 sopimuksen IMG-mallitoimiston kanssa. Näyttelemisen ohessa hän toimii nykyisin mallina. Hänen viime vuosien merkittävimpiä elokuvaroolejaan on ollut pääosa 2011 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Violet and Daisy. Bledel näyttelee filmissä nuorta salamurhaajaa, joka luulee saaneensa helpon toimeksiannon.

Filmografia

Elokuva

Televisio

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alexis Bledelin fanisivut
alexis-bledel.com (ilman introa)

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Hikiä

Hikiä on kylä ja taajama Hausjärvellä. Asukasluku on noin 1 100. Hausjärven kuntakeskukseen Oittiin on Hikiältä matkaa 9,5 kilometriä. Hausjärven kirkonkylä sijaitsee Hikiältä 2,7 kilometriä koilliseen. Lähin kaupunki on Riihimäki. 

Hikiän keskustassa sijaitsee Hikiän kyläkauppa. Vuonna 2010 Hikiälle valmistunut Eskon koulu korvasi Karhin, Hikiän, Kirkonkylän, Vanhantien ja Erkylän koulut. Hikiällä on myös Karhiin jatkuva harju.  

Huolimatta keskeisestä sijainnistaan Etelä-Suomessa Hikiää pidetään sanonnoissa perifeerisyyden ilmentymänä. Esimerkiksi termit takahikiä ja perähikiä viittaavat johonkin syrjäiseen paikkaan. 

Hikiällä sijaitsee myös sähköasema. Hikiän kautta rakennettiin myös 1920-luvulla kulkemaan 110 kilovoltin sähkölinja, nk. Rautarouva-linja. Imatran Voiman muuntoasema rakennettiin Hikiälle vuosina 1926–1927. Muuntoasemalta rakennettiin myös Rautarouva-linjasta sivulinja Helsinkiin. Talvisodan aikana muuntoasema naamioitiin puunrungoilla ja oksilla ja alueelle sijoitettiin myös ilmatorjuntakonekivääri.

Historia 
Hikiällä oli aikanaan rälssimaata ja siellä sijaitsi vuonna 1539 kuusi taloa, joita myöhemmin kutsuttiin nimillä Raivala, Brusila, Kartano, Hengetöin (Pakkala), Seppälä ja Isotalo. 

Vuosina 1867-1869 rakennettiin Hikiälle arkkitehti Knut Nylanderin rautatieasema Riihimäki-Pietari-radan ensimmäisenä valmistuneelle Riihimäen ja Lahden väliselle osuudelle. Asemarakennusta laajennettiin ensin vuonna 1873 Nylanderin suunnitelmin ja toisen kerran 1904 arkkitehti Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan.

Hikiän maaperä on aikanaan ollut hikevää hiekkamaata ja kylän nimi viitannee maaperän luonteeseen. Nimi esiintyy vuoden 1539 kartassa muodossa Hijkijs, vuoden 1633 kartassa Hikiä ja vuoden 1864 kartassa Hikie.

Liikenneyhteydet 

Hikiän rautatieasemalla pysähtyvät kerran tunnissa kulkevat lähiliikenteen G-junat. Hikiältä kulkee noin kahdeksan kilometrin pituinen yhdystie 2879 Riihimäelle. Yhdystien varrelle on suunniteltu rakennettavaksi kevyen liikenteen väylä. Hikiän halki kulkee myös seututie 290.

Lähteet 

Hausjärven kylät
Kanta-Hämeen maakunnan taajamat
Gaza

Gaza voi tarkoittaa:

 Gazan kaista, alue Palestiinassa
 Gaza, kaupunki Gazan kaistalla
 Gaza Cityn kuvernementti, Palestiinalaishallinnon kuvernementti
 Gaza, maakunta Mosambikissa
 Gazan kuningaskunta Afrikassa 1800-luvulla
 Gaza, sukunimenä:
 Theodoros Gaza (1398–1475), kreikkalainen filosofi ja humanisti

Katso myös 

 Gazan sota Israelin hyökkäys Gazaan
 Gazan saarto Israelin ja Egyptin aloittama Gazan saarto vuodesta 2007 
 Gazan taistelu, täsmennyssivu

Seulonnan keskeiset artikkelit
Sallatunturit

Sallatunturit on Sallassa, Lapissa sijaitseva tunturialue koostuen kahdesta huipusta, joista korkeampi on 478,8 metriä.

Lieksasta Savukoskelle ulottuva 270 kilometriä pitkä UKK-vaellusreitti kulkee Sallatunturien kautta.

Sallatunturien huiput tunnettiin aiemmin nimillä Iso Pyhätunturi ja Pieni Pyhätunturi. Sallan kunnanhallitus anoi vuonna 2010 Maanmittauslaitokselta niiden nimeämistä Sallatuntureiksi ja myös, että kahta huippua ei enää erotettaisi toisistaan. Perusteena oli, että Sallan Pyhätunturit sekaantuivat usein Pyhätunturiin Pelkosenniemellä. Lapin maanmittaustoimisto muutti yhteiseksi karttanimeksi Sallatunturit vuonna 2012.

Hiihtokeskus 
Sallatuntureilla on hiihto- ja lomakeskus. Siellä on 15 eri vaikeustasoista rinnettä, joista 11 on valaistuja ja noin 160 kilometriä hiihtolatuja, joista valaistuja on 42 kilometriä ja koiralatuja 17,5 kilometriä. Hiihtokeskus valittiin vuoden 2009 hiihtokeskukseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Matkalle Sallaan ry:n verkkosivusto.

Sallan tunturit
Suomen talviurheilukeskukset
Käytäntö

Käytäntö voi tarkoittaa yleisessä kielenkäytössä käytännöllistä elämää, todellisuutta (teorian vastakohtana) tai käytössä olevia menettelytapoja. 

Filosofi Edward Craig on katsonut, että käytännön käsite kävi 1900-luvulla yhä keskeisemmäksi filosofisessa keskustelussa. Tutkimus alkoi kiinnittää entistä enemmän huomiota inhimilliseen toimintaan. Käytäntö on keskeinen käsite erityisesti pragmatismissa. Filosofi Sami Pihlströmin mukaan pragmatistit korostavat käsitystä ihmisestä olentona, joka on kiinnittynyt todellisuuteen monenlaisten käytäntöjen kautta. Filosofiset ongelmat nähdään pragmatismissa käytäntöön liittyvinä, ”käytäntöpitoisina”.

Lähteet

Viitteet 

Filosofian termit
Sveitsin frangi

Sveitsin frangi (lyhenne Sfr, valuuttatunnus CHF) on Sveitsin ja Liechtensteinin virallinen rahayksikkö. Se jakaantuu 100 rappeniin (, ,  ).

Sveitsin keskuspankki on rahan liikkeellelaskija. Se vastaa myös valuutan toimivuudesta, vakaudesta ja valuuttavarannosta.

Sveitsin frangi kuuluu maailmantalouden vaihdetuimpiin valuuttoihin. Sveitsin frangin seteleissä on lukuisia väärentämistä vaikeuttavia ominaisuuksia. Useiden sveitsiläisten kolikoiden arvopuolen ulkoasu on pysynyt samanlaisena yli 100 vuotta.

Kolikot 

 1 rappen (ei käytetä)
 2 rappenia (ei käytetä)
 5 rappenia 
 10 rappenia 
 20 rappenia 
 1/2 frangia 
 1 frangi eli Franken 
 2 frangia 
 5 frangia

Setelit 
Sveitsin keskuspankki julkaisi ensimmäiset setelit vuonna 1907. Setelit olivat arvoltaan 50, 100, 500 ja 1 000 frangia.

Kahdeksas setelisarja, kuusi eri seteliä arvoltaan 10, 20, 50, 100, 200 ja 1 000 frangia julkistettiin vuonna 1995. Setelit julkaistiin vuosina 1995–1998. Setelien etupuolella on kulttuurihenkilöiden kuvia.

Yhdeksäs setelisarja julkistettiin vuonna 2016. Sarjan viimeinen, 100 frangin seteli julkaistiin syyskuussa 2019. Setelit on suunnitellut Manuela Pfrunder.

Katso myös 
 Kreuzer

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Euroopan rahayksiköt
Liechtenstein
Sveitsin talous
Sulkasammal

Sulkasammal (Ptilium crista-castrensis) on palmikkosammalten (Hypnaceae) heimoon kuuluva yleinen kuusikkojen sammallaji.

Ulkonäkö ja koko 
Sulkasammal kasvaa yleensä 4–12 senttimetriä korkeaksi ja sen versot ovat jopa 20 cm pitkiä. Versot ovat symmetrisiä, linnunsulan muotoisia ja väriltään vaaleanvihreitä tai hieman kellertäviä. Sen itiöpesäke on punaruskea, 2–4 millimetriä pitkä ja kasvaa 4–5 cm pitkän punaisen varren päähän. Varsi on yleensä hieman päästään taipunut.

Elinympäristö 
Sulkasammal kasvaa varjoisissa ja kosteissa paikoissa, tyypillisesti tuoreissa kangasmetsissä. Se on keskiravinteisten paikkojen sammal. Sitä kasvaa sekä maassa että lahopuiden ja muiden sammalten päällä. Sulkasammal on yleinen koko Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Sulkasammal (Ptilium crista-castrensis)
 Valokki - nettikasvio: Sulkasammal (Ptilium crista-castrensis)
 Tampereen kaupunki: ympäristöverkko Tuoreen kankaan pohjakerros.
 Luopioisten kasvisto: Sulkasammal (Ptilium crista-castrensis)
 United States Department of Agriculture (USDA): Ptilium crista-castrensis 

Palmikkosammalet (heimo)
Extraliga (Slovakia)

Tipos Extraliga on Slovakian jääkiekon pääsarja. Joukkueita on 12, joista 8 pääsee pudotuspeleihin. Eniten mestaruuksia on voittanut HC Košice ja HC Slovan Bratislava, jotka on juhlinut mestaruutta kahdeksan kertaa. 

Sarjan nimioikeudet on myyty sponsorille. Sarja tunnettiin aikaisemmin nimellä Slovnaft Extraliga öljynjalostamo Slovnaftin mukaan.

Joukkueet kaudella 2021–2022 

 HC Banská Bystrica
 HC Košice
 HC Nové Zámky
 HC Prešov
 HC Slovan Bratislava
 HK 32 Liptovský Mikuláš
 HK Dukla Michalovce
 HK Dukla Trenčín
 HK Nitra
 HK Poprad
 HK Spišská Nová Ves
 HKm Zvolen

Mestarit

 1994: HC Dukla Trencin
 1995: HC Košice
 1996: HC Košice
 1997: HC Dukla Trencin
 1998: HC Slovan Bratislava
 1999: HC Košice
 2000: HC Slovan Bratislava
 2001: HKm Zvolen
 2002: HC Slovan Bratislava
 2003: HC Slovan Bratislava
 2004: HC Dukla Trencin
 2005: HC Slovan Bratislava

 2006: MsHK Žilina
 2007: HC Slovan Bratislava
 2008: HC Slovan Bratislava
 2009: HC Košice
 2010: HC Košice
 2011: HC Košice
 2012: HC Slovan Bratislava
 2013: HKM Zvolen
 2014: HC Košice
 2015: HC Košice
 2016: HK Nitra
 2017: HC 05 Banská Bystrica

Slovakian jääkiekkosarjat
Mika Väyrynen (muusikko)

Mika Jouko Uolevi Väyrynen (s. 7. lokakuuta 1967 Helsinki) on suomalainen harmonikkataiteilija.

Koulutus 
Väyrynen on opiskellut konserttiharmonikansoittoa Tampereen konservatoriossa, Sibelius-Akatemiassa ja Gustave Charpentier -konservatoriossa, Pariisissa. Hän suoritti maisteritutkinnon 1992 ja tohtoritutkinnon 1997. Hänen opettajinaan ovat toimineet muun muassa Timo Kinnunen, Matti Rantanen, Max Bonnay ja Friedrich Lips. Väyrysen väitöskirjan otsikkona oli Harmonikansoiton tekniset periaatteet.

Ura ja saavutukset 
Väyrynen on voittanut useita palkintoja kansainvälisissä kilpailuissa, muun muassa Coupe Mondiale -kilpailun Luzernissa, Sveitsissä vuonna 1989. Hän on myös ollut lukuisissa kansainvälisten kilpailujen tuomaritehtävissä.

Ensikonserttinsa Väyrynen piti Tampereella 1985, jonka jälkeen hän on konsertoinut muun muassa Itävallassa, Belgiassa, Ukrainassa, Kiinassa, Kroatiassa, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Islannissa, Japanissa, Hollannissa, Norjassa, Puolassa, Venäjällä, Slovakiassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa kotimaan konserttien lisäksi. Monet konsertit ovat tapahtuneet kyseisten maiden tunnetuilla konserttiareenoilla, kuten Wienin Musikvereinin kultaisessa salissa, Pariisin Salle Pleyelissä, Tokion Musashino Hallissa, Amsterdamin De Ijsbrekerissä ja Tampere-talolla.
 
Väyrynen on esiintynyt lukuisilla kansainvälisillä festivaaleilla ja työskennellyt yhteistyössä lukuisten solistien ja orkesterien, muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin ja kapellimestari Okko Kamun, Radion sinfoniaorkesterin ja Sakari Oramon ja lukuisien muiden orkestereiden sekä kapellimestareiden  kanssa. Hän on myös kantaesittänyt useiden nykysäveltäjien, kuten Jouni Kaipaisen, Tuomas Kantelisen, Ilkka Kuusiston, Paavo Korpijaakon, Pehr Henrik Nordgrenin, Petri Makkosen, Matti Murron, Juhani Nuorvalan, Bogdan Preczin, Leif Segerstamin ja Erkki-Sven Tüürin teoksia.

Väyrysen repertuaari ja levytykset sisältävät laajalti erilaisia tyylilajeja: nykymusiikkia, uutta tangoa, konserttoja ja kamarimusiikkia. Hän toimii harmonikansoiton opettajana Sibelius-Akatemiassa sekä aktiivisena konserttitaiteilijana ja vierailevana artistina eri puolilla maailmaa.

Levytykset 
 Accordion (No. FINE 106, 1991)
 Faces (No. FAICD 13, 1993)
 Mysterious visions (No. MILS 9542, 1995)
 Dies Irae (No. MILS 9653, 1996)
 Adventure (No. FAICD 15, 1997)
 Pictures at an exhibition (No. MILS 9862, 1998)
 Tango for four (No. FINLANDIA 3984-27887-2, 1999)
 Astor Piazzolla (No. FINLANDIA 3984-29723-2, 2000)
 Tango for four No. 2 (Finlandia/Warner Classics, 2001)
 Pictures at an exhibition (JVC Victor, 2001)
 A flight beyond time (No. NAXOS 8.555790, 2001)
 Classical accordion transcriptions (No. NAXOS 8.555910, 2003)
 Goldberg variations (ALBA 191,2004)
 D´arbre de Vie - Elämän puu (ALBA 220 2006)
 Misterium (FAICD-23, 2009)
 Johann Sebastian Bach French Suites, Vol. 1 (No. ALBA ABCD 346,2012)
 For Duo (FAICD-24, 2013) with Angel Luis Castano
 Danse Macabre (FAICD-26, 2015)

Lähteet

Suomalaiset harmonikansoittajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
The Collection (Sonata Arctica)


The Collection on Sonata Arctican toinen kokoelma-albumi ja ensimmäinen Euroopassa julkaistu kokoelma-albumi. Se julkaistiin Spinefarmin kautta 15. marraskuuta 2006. Albumista julkaistiin myös DVD-levyn sisältävä erikoispainos.

Kokoelman kappalemateriaali painottuu selkeästi yhtyeen kahteen ensimmäiseen albumiin, Eclipticaan (1999) ja Silenceen (2001). Uusia kappaleita albumilla ei ole, mutta alun perin Eclipticalla julkaistut "My Land" ja "Replica" ovat vuoden 2006 kokoonpanolla uudelleennauhoitettuja versioita. Jälkimmäinen kappale julkaistiin myös singlellä Replica 2006.   Single ylsi Suomen singlelistan ensimmäiselle sijalle jo kolmantena Sonata Arctican ykkössinglenä. __notoc__

Suomessa julkaistuna albumi debytoi albumilistan 16. sijalla ja pysyi listalla 11 viikkoa. Midprice-julkaisuna alkukesällä 2007 se on ollut viisi viikkoa Midprice top 5 -listalla, joista kaksi ensimmäisellä sijalla. 28. kesäkuuta 2007 ilmoitettiin albumin myyneen kultaa.

Kappaleet 
 The Ruins of My Life
 8th Commandment
 Don't Say a Word
 Victoria's Secret
 Tallulah
 Wolf & Raven
 Black Sheep
 Broken
 Kingdom for a Heart
 Fullmoon
 My Land (2006) ¹
 The Cage
 Last Drop Falls
 Unopened
 San Sebastian" (revisited)
 Ain't Your Fairytale
 Replica (2006) ¹

¹ Ennenjulkaisematon.

DVD-bonukset 
 Wolf & Raven (musiikkivideo)
 8th Commandment (live, Tavastia 25. marraskuuta 2004)
 My Land (live, Tavastia 25. marraskuuta 2004)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Collection Sonata Arctican sivustolla  
 Replica 2006 Sonata Arctica sivustolla 
 

Collection (Sonata Arctica)
Collection (Sonata Arctica)
HC Slovan Bratislava

HC Slovan Bratislava on slovakialainen, Bratislavasta kotoisin oleva jääkiekkoseura. Kotiottelunsa se pelaa 10 000 katsojan Ondrej Nepela Arenassa. Seura on perustettu vuonna 1921.

Vuonna 1979 se voitti Tšekkoslovakian mestaruuden. Myöhempinä kausina Slovan Bratislava pelasi Slovakian Extraligassa, jonka seura on voittanut ennätykselliset kahdeksan kertaa (kausina 1998, 2000, 2002, 2003, 2005, 2007, 2008 ja 2012). Seura voitti myös IIHF Continental Cupin vuonna 2004. Perinteikkään Spengler Cupin se voitti vuosina 1972, 1973 ja 1974. Seura pelasi myös European Champions Cupissa vuosina 2005 ja 2008. Se pelasi monikansallisen KHL-liigan läntisen lohkon Bobrov-divisioonassa kausina 2012–2019, joskin ilman suurempaa menestystä.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Valmentaja: Ján Pardavý 
 Valmentaja: Andrej Podkonický 
 Maalivahtivalmentaja: Peter Skrabelj 
 Videovalmentaja: Pavol Rybár 
 Fysiikkavalmentaja: Robert Bereš 
 Kehitysvalmentaja: Roman Liska 
 Huoltopäällikkö: Samuel Petras 
 Puheenjohtaja: Juraj Široký 
 Toimitusjohtaja: Maroš Krajči 
 Urheilutoimenjohtaja: Oto Haščák 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Marián Bezák 
 Pelaajakehitysjohtaja: Miroslav Lažo 

Lähde: EliteProspects

Kasvatit NHL:ssä 
Marián Cisár
Stanislav Gron
Dušan Pašek
Anton Šťastný
Marian Šťastný
Peter Šťastný

Saavutukset 
Tšekkoslovakian mestari 1979
Slovakian mestari 1998, 2000, 2002, 2003, 2005, 2007, 2008, 2012
Spengler Cupin voitto 1972, 1973, 1974
Continental Cupin voitto 2004

Seuran nimet 

1921–1939: 1. ČsŠK Bratislava
1939–1948: ŠK Bratislava
1948: Slovan Bratislava
1949–1952: Sokol NV Bratislava
1953–1961: TJ ÚNV Slovan Bratislava
1961–1993: TJ Slovan CHZJD Bratislava
1993–1994: HC Slovan Bratislava
1994–1995: HC Slovan HTC Bratislava
1995–2002: HC Slovan Harvard Bratislava
2002–2004: HC Slovan Slovnaft Bratislava
2004–: HC Slovan Bratislava

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seuran kotisivut

Slovakialaiset jääkiekkoseurat
KHL-seurat
Vuonna 1921 perustetut urheiluseurat
Bratislavan urheilu
Eskhata


Eskhata on Catamenian neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Massacre Records.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Mika Tönning – murinalaulu
 Riku Hopeakoski – kitara, kosketinsoitin
 Ari Nissilä – kitara, laulu
 Timo Lehtinen – bassokitara
 Janne Kusmin – rummut

Tuotanto 
 Mika Pohjola – tuottaja, miksaaja, masteroija
 Thomas Ewerhard – kansikuva

Arvostelut 
 Chronicles of Chaos: 
 The Metal Observer: 
 Metal Storm: 9.6/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2002 albumit
Catamenian albumit
Kiersten Warren

Kiersten Warren (s. 4. marraskuuta 1965 Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa 13 ja risat, Sietämätöntä julmuutta, Jumalaiset JaJasiskot ja Independence day – Maailmojen sota. 

Näyttelijä Misti Traya on Warrenin tytär.

Osittainen filmografia
Elämä voittaa (televisiosarja, 1992)
Saved by the Bell: The College Years (televisiosarja, 1993)
Independence day – Maailmojen sota (1996)
Maximum Bob (televisiosarja, 1998)
Riskirajoilla (1999)
Liberty Heights – vapauden rajat (1999)
Robotin elämää (1999)
Karaoken kummajaiset (2000)
Circuit (2001)
Jumalaiset JaJasiskot (2002)
John Grishamin maalattu talo (televisioelokuva, 2003)
Sietämätöntä julmuutta (2003)
13 ja risat (2004)
Anna palaa 3 (2006)
Huuhkajat (2006)
Täydelliset naiset (2006)
C.S.I. (2013)
Mentalist (2015)
The Thinning (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Karate Kid (vuoden 1984 elokuva)

Karate Kid on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Pääosaa, karatesta kiinnostunutta nuorukaista, esittää Ralph Macchio, ja hänen opettajaansa Pat Morita. Elokuvan ohjasi John G. Avildsen, joka tunnetaan Oscar-palkinnon voittaneen Rocky-elokuvan ohjaajana. Karate Kidin Suomen-ensi-ilta oli 16. marraskuuta 1984.

Rooleissa

Palkinnot

Voitetut
Young Artist
1985 Paras perhe-elokuva
1985 Paras naissivuosa elokuvassa: Elisabeth Shue

Ehdokkuudet
Oscar
1985 Paras miessivuosa: Pat Morita

Golden Globe
1985 Paras sivuosa elokuvassa: Pat Morita

Young Artist
1985 Paras miessivuosa elokuvassa: William Zabka

Arvioita 
Televisioesityksen 1991 alla Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti, ettei elokuva kestä kriittistä tarkastelua vaikka voiman ja Macchion ihailijat siitä voivatkin nauttia: ”Avildsenin elokuvan kaava osoittautuu kuluneeksi ja tavanomaiseksi. Ensin hyvä sankaripari yrittää pysyä erossa väkivallasta, mutta vähitellen ulkomaailman pahat paineet pakottavat heidät itsepuolustukseen, joka voi sitten johtaa siihen suureen amerikkalaiseen yhteenottoon.”

Jatko-osat 
Karate Kid II... kertomus jatkuu ilmestyi 1986 ja Karate Kid III 1989. Mikael Fränti kuvasi kakkososaa ”jahkaavaksi” ja kolmososaa ”veltoksi”.

Sarjaan tehtiin vielä neljäs Karate Kid saa seuraajan -niminen jatko-osa vuonna 1994. Pääosaa esitti Hilary Swank, ja muitakin näyttelijöitä vaihtui. Elokuva ei menestynyt.

Elokuvasta valmistui vuonna 2010  uusintaversio, jossa pääosaa näyttelee Will Smithin poika, Jaden Smith.

Karate Kid -elokuvat tuottivat Yhdysvalloissa noin 250 miljoonaa dollaria.

Katso myös 
 The Karate Kid (vuoden 2010 elokuva)

Lähteet

Vuoden 1984 yhdysvaltalaiset elokuvat
John G. Avildsenin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Karate-elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Mauritz Hallberg

Emil Fredrik Mauritz Hallberg (2. elokuuta 1851 Tukholma – 27. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, moninkertainen valtiopäivämies ja RKP:n kansanedustaja vuosina 1910–1911. 

Hallberg syntyi Tukholmassa tupakkatehtailija Karl Fredrik Hallbergin ja Kristina Charlotta Morinin pojaksi. Hallberg valmistui koneenrakentajaksi ja meni vuonna 1879 naimisiin Anna Emilia Schildtin kanssa. Hänet nimettiin valtioneuvokseksi 1908 ja valittiin Suomen eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä. 

Hallbergista tuli vuonna 1923 filosofirna kunniatohtori Helsingin yliopistossa. Hänen mukaansa on nimetty ruotsinkielisistä tieteellisistä teoksista myönnettävä valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto.

Hallberg oli jo ennen eduskuntatyötään ollut porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1882 ja Helsingin edustaja 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Mauritz Hallbergin poika oli pankinjohtaja, liikemies ja numismaatikko Ejnar Hallberg.

Lähteet

Viitteet

Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Kansanedustajat
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1851 syntyneet
Vuonna 1924 kuolleet
Vikersund

Vikersund on noin 2 500 asukkaan taajama Modumin kunnassa Norjan eteläosassa. Vikersund sijaitsee Norjan viidenneksi suurimman järven, Tyrifjorden, etelärannalla.

Vikersund on tunnettu lentomäestään, jossa on järjestetty maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1977, 1990, 2000 ja viimeksi 2012, sekä mäkihypyn maailmancupin osakilpailuja.

Norjan kylät
Modum
Norjan taajamat
Hannu Oksanen

Hannu "topi" Oksanen on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Mypassa kolmella vuosikymmenellä. Oksanen muodosti 1970-luvulla legendaarisen kolmikon Juha Myllymäen ja Vesa Suurosen kanssa. SM-sarjan nousukaudella vuonna 1974 hän oli joukkueen tehokkain maalintekijä 11 maalillaan. Oksanen aloitti uransa hyökkääjänä, mutta siirtyi vuosien kuluessa puolustukseen. Hannu Oksanen kolkutteli maajoukkueen portteja 1960-luvun loppupuolella. Hänen myöhempiin saavutuksiinsa kuuluu ikämiesten SM-kulta vuodelta 1986.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Eteläsuomalainen osakunta

Eteläsuomalainen osakunta (ESO) on yksi Helsingin yliopiston viidestätoista osakunnasta. Vuonna 1905 perustetun osakunnan vuosijuhlapäivä on 10. lokakuuta, Aleksis Kiven syntymäpäivä ja suomalaisen kirjallisuuden päivä. Nimestään poiketen osakunnan alueena on pelkästään Uudenmaan historiallinen maakunta.

Osakunnan jäseneksi voi liittyä tutkintoon johtavia opintoja Helsingin yliopistossa suorittava henkilö. Ulkojäseneksi voi liittyä suomalaisen ylioppilastutkinnon tai vastaavan kansainvälisen tutkinnon suorittanut henkilö. Jäsenistä suurin osa on aina ollut Helsingin yliopistosta, mutta myös muiden pääkaupunkiseudun yliopistojen ja korkeakoulujen opiskelijoita on liittynyt osakuntaan. 

Osakunnan entisten jäsenten keskuudessa toimii omien sääntöjensä puitteissa Eteläsuomalaisen Osakunnan Seniorit.

Muiden osakuntien kanssa ESO tekee yhteistyötä sekä suoraan kahdenkeskisesti että Osakuntien yhteisvaltuuskunnan kautta. Erityisen läheiset suhteet ESO:lla on sisarosakunta Nylands nationiin sekä naapureihin Uudella Ylioppilastalolla, Varsinaissuomalaiseen ja Savolaiseen osakuntaan.

Ystävyyssopimukset 

Osakunnalla on ystävyyssopimuksia ulkomaisten opiskelijajärjestöjen kanssa. Vuonna 1930 solmittiin ystävyyssopimus tarttolaisten Eesti Üliõpilas Selts Põhjalan ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsin kanssa. ESO oli ensimmäisiä suomenkielisiä osakuntia, joka solmi ystävyyssopimuksen Upsalan yliopiston osakunnan kanssa. Ystävyys Stockholms nationin kanssa alkoi virallisesti 30.4.1941. Vuonna 1962 todettiin Nylands nationin ja Upsalan Värmlands nationin ystävyyssopimuksen koskevan myös värmlantilaisten ja ESO:n välisiä suhteita. Virallisia ystävyysjärjestöjä on myös Lundissa (Malmö nation), Kööpenhaminassa (Studeterforeningen af 1820), Oslossa (Det Norske Studentersamfund) ja Mainzissa (AStA der Universität Mainz).

Historiaa 

Nylands Nation ei suostunut muuttumaan kaksikieliseksi, joten suomenkieliset uusmaalaiset ylioppilaat kirjoittautuivat muihin osakuntiin. Helsingin yliopiston rector magnificuksen aloitteesta sijaiskansleri hyväksyi uuden osakunnan perustamisen, ja Eteläsuomalainen osakunta perustettiin 1. toukokuuta 1905. ESO joutui aloittamaan käytännössä tyhjästä, sillä se ei saanut juurikaan omaisuutta mukaansa erotessaan nykyäänkin olemassa olevasta Nylands Nationista.

1960-luvulla, yliopiston opiskelijamäärän noustessa voimakkaasti, ESOn jäsenmäärä kohosi noin 7 000 jäseneen tehden osakunnasta yliopiston ja samalla Suomen suurimman. 1970-luvulla kuitenkin ylioppilaskunta radikalisoitui poliittisesti, ja osakuntia syytettiin porvarillisiksi samalla kun niiden jäsenmäärät romahtivat. Uudella ylioppilastalolla jo 1910-luvulta alkaen toiminut ESO joutui lähtemään evakkoon talon toisesta kerroksesta Casa Academicalle, mutta Uudelle ylioppilastalolle palattiin jo vuonna 1980. Nykyisin ESOn entisissä tiloissa on ylioppilaskunnan keskustoimisto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eteläsuomalainen osakunta

Osakunnat
Helsingin yliopisto
Järvenpää (Lahti)

Järvenpää on entinen Hollolan kylä ja nykyinen Lahden kaupunginosa Kymijärven länsi- ja etelärannalla. Järvenpään naapurikaupunginosia ovat Kolava idässä ja etelässä, Kujala lounaassa, Möysä lännessä ja Myllypohja pohjoisessa.

Järvenpään alue ollaan myöhemmin uudelleen nimetty myös Karistoksi. Pääosa Kariston alueen palveluista sijoittuu Järvenpään kaupunginosan puolelle. Järvenpäässä sijaitsee muun muassa Kariston palvelukeskus, jossa toimivat Kariston päiväkoti ja Kariston koulu. Lisäksi alueella on yksityinen päiväkoti Touhula Karisto. Järvenpään kaupunginosan luoteisosassa sijaitsee kauppakeskus Karisma, jonka ytimenä on K-Citymarket Karisto.

Lounaassa ja lännessä kaupunginosan raja seuraa rautatietä, jolloin laaja valtatie 4:n ja valtatien 12 risteysalue lukeutuu Järvenpään kaupunginosaan. Nelostien kohdalla, harjun päällä Möysästä itään on rajattu radanrakentajien hautausmaa, jonne on haudattu monia Pietarin radan rakentajia (). Hautausmaa oli tarkoitus hävittää 
yhdyskuntasuunnittelussa, valtatie 4:n ja valtatien 12 välisen eritasoliittymän rakentamisen yhteydessä, mutta lopulta hautausmaan käsittävä osa harjua säästettiin. Hautausmaalla on seurakuntien pystyttämä muistomerkki radanrakentajille sekä yksi erillinen hautakivi takaosassa. Hautausmaa on aidattu ratakiskoista tehdyllä aidalla ja sinne johtaa veden valumaurallinen hiekkatie, joka on ajettavuudeltaan heikossa kunnossa keväisin ja syksyisin. Hautausmaan itäpuolelta harjua pitkin kulkee sähkölinja, jonka ympäristössä olevaa metsää on harvennushakattu ja hoidettu.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vesa Suuronen

Vesa Suuronen on suomalainen jalkapalloilija. Hän on alkujaan Kouvolan Susien kasvatti ja tuli tunnetuksi MyPan tukipilarina 1970-luvulla. Suuronen siirtyi MyPaan keväällä 1971 ja tämän jälkeen pelasi MyPassa useita kausia, mukaan lukien seuran ensimmäisen kauden SM-sarjassa 1975. Hän voitti ikämiesten SM-kultaa 1986 sekä 2011

Suomalaiset jalkapalloilijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Juha Myllymäki

Juha Myllymäki oli anjalankoskelainen, Myllykosken Palloa edustanut jalkapalloilija. Numerolla 11 pelannut "Juri" Myllymäki pelasi ensimmäisen ottelunsa MyPan paidassa 1963, jolloin seura oli maakuntasarjassa. Hän toimi yhtenä MyPan SM-sarjaan nousun (1974) pääarkkitehtina yhdessä Vesa Suurosen ja Hannu Oksasen kanssa. Myllymäen myöhempänä saavutuksena on ikämiesten SM-kulta vuodelta 1986.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Syntymävuosi puuttuu
Mahdollisesti elävät henkilöt
Download (yhtye)

Download on Skinny Puppyssa vaikuttaneiden cEvin Keyn ja Dwayne Goettelin vuonna 1994 perustama yhtye, jonka tyylilajia on kutsuttu post-industrialiksi.

Diskografia
 Furnace (1995)
 Microscopic (1995)
 Sidewinder (1996)
 The Eyes Of Stanley Pain (1996)
 Charlie's Family (1997)
 III (1997)
 Effector (2000)
 Inception: The Subconscious Jams 1994-1995 (2002)
 III Steps Forward (2002)
 Furnace Re:Dux (2007)
 Fixer (2007)
 HElicopTEr (2009)
 LingAM (2013)
 Unknown Room (2019)

Aiheesta muualla
 SubConscious Communications
 
 Litany, Skinny Puppy fanbase

Kanadalaiset rockyhtyeet
Kanadalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Kastari

Kastari tarkoittaa seuraavia:

Kastari, kellotapulin synonyymi
Kastari, kylä Länsi-Hollolassa

Sukunimi

Alfred Kastari (1896–1953), jääkärikapteeni
Irma Kastari (1913–2004), laitoshuollon lehtori ja professori
Paavo Kastari (1907–1991), professori, eduskunnan oikeusasiamies

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Toivola

Toivola voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 

 Toivola, kylä Länsi-Hollolassa
 Toivola, osa Klaukkalan taajamaa Nurmijärvellä
 Toivola, kylä Sysmässa
 Villa Toivola, huvila Helsingin Meilahdessa
 Sahalahden työväentalo Toivola, Sahalahdella sijainnut, 1980-luvulla purettu työväentalo

Henkilöitä 

 Aleksanteri Toivola (1893–1987), suomalainen painija
 Antti Toivola (s. 1994), suomalainen pesäpalloilija
 Artturi Toivola (s. 1998), suomalainen jääkiekkoilija
 Axel Wilhelm Toivola (1894–1938), suomalaissyntyinen Neuvostoliiton armeijan upseeri
 Eino Toivola, Isonkyrön ent. kunnanjohtaja
 Heikki Toivola (1940–2009), suomalainen mainosgraafikko
 Herman Toivola (1849–1923), suomalainen seppä, Jyväskylän seminaarin työmestari ja tehtailija
 Hilkka Toivola (1909–2002), suomalainen taidemaalari
 Hilma Toivola (1893–1926), suomalainen kommunistipoliitikko ja ammattiyhdistysaktiivi
 Jani Toivola (s. 1977), suomalainen näyttelijä, tanssija, juontaja ja vihreiden kansanedustaja
 Joel Toivola (1915–1992), suomalainen diplomaatti ja insinööri
 Juho Toivola (s. 1990), suomalainen pesäpalloilija
 Jukka Toivola (1899–1939), kirjailijanimeltään Kustaa, neuvostoliitonsuomalainen lehtimies ja kirjailija
 Jukka Toivola (1949–2011), suomalainen maratonjuoksija
 Julius Toivola (s. 1998), suomalainen pituushyppääjä
 Kalle Toivola (1884–1911), amerikansuomalainen kirjailija
 Katja Toivola (s. 1975), amerikansuomalainen jazzmuusikko, graafinen suunnittelija ja valokuvaaja
 Lassi Toivola (1931–2022), suomalainen painituomari
 Lyyli Toivola (1888–1949), suomalainen kirjallisuuden suomentaja
 Matti Toivola (1936–2003), suomalainen jääkiekkoilija
 Miikka Toivola (1949–2017), suomalainen jalkapalloilija
 Mika Toivola (s. 1971), suomalainen jääkiekkovalmentaja
 Olavi Toivola (s. 1940), suomalainen yritysjohtaja ja kirjailija
 Onni Toivola (1929–1990), suomalainen laulaja
 Pekka Toivola (s. 1955), suomalainen teollinen muotoilija 
 Pentti Toivola (1945–2012), suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija
 Ritva Toivola (1942–2016), suomalainen lastenkirjailija
 Sirpa Konttila, (o.s. Toivola, s. 1937), suomalainen keihäänheittäjä ja jousiampuja
 Taina Licciardo-Toivola (s. 1977), suomalais-australialainen YouTube-videoiden tekijä
 Tero Toivola (s. 1968), suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkoerotuomari
 Urho Toivola (1890–1960), suomalainen toimittaja, Edistyspuolueen kansanedustaja ja diplomaatti
 Yrjö Toivola (1927–2002), diplomi-insinööri, Vaisala Oyj:n toimitusjohtaja 1969–1991
Ron Welty

Ron Welty (s. 1. tammikuuta 1971) tunnetaan parhaiten The Offspringin entisenä rumpalina. Nykyisin hän soittaa rumpuja omassa projektissaan, Steady Groundissa. Ron liittyi The Offspringin jäseneksi 16-vuotiaana, kun bändin entinen rumpali James Lilja lähti bändistä keskittyäkseen opiskeluun. Welty jätti The Offspringin vuonna 2003, jonka jälkeen hänen tilalleen asettui Atom Willard.

The Offspring
Yhdysvaltalaiset rumpalit
Yhdysvaltalaiset punkmuusikot
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Ritva Auvinen

Ritva Alina Auvinen-Kolehmainen (s. 18. lokakuuta 1932 Sortavala) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Auvisen puoliso oli kenraalimajuri Pentti Kolehmainen. Auvinen oli nuorin yhdeksänlapsisessa perheessä, jonka äiti oli musikaalinen. Hän oli alkujaan kouluttautunut voimistelunopettajaksi ja aloitti laulunopinnot yli 30-vuotiaana Mirjam Helinin johdolla. Ensikonserttinsa hän piti 1965. Hänen uraansa kuuluu yli 50 oopperaroolia, ja hän on konsertoinut myös ulkomailla. Lisäksi hän on toiminut laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa ja Stadiassa. Konserteissa hänen pianistinaan on toiminut Gustav Djupsjöbacka; toinen pitkäaikainen yhteistyökumppani on Collin Hanssen.

Auvinen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1979.


Lähteet

Kirjallisuus
Sibelius-Akatemia. (PDF)

Viitteet

Aiheesta muualla
 
 Blogi Ritva Auvisen elämästä.

Pro Finlandia -palkitut
Suomalaiset sopraanot
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Konsulinkyyti

Konsulinkyyti on kaupunkitarina, jonka mukaan passinsa ja rahansa ulkomailla kadottanut suomalainen saa Suomen suurlähetystöstä tai konsulaatista ilmaisen kuljetuksen Suomeen. Todellisuudessa suurlähetystö voi auttaa yhteyden saamisessa omaisiin ja pankkiin rahan saamiseksi kotimatkaa varten. Mikäli se ei onnistu, kyyti kotimaahan voidaan järjestää, mutta sen kulut peritään asianomaiselta korkoineen.

Kirjallisuutta
 Pekkarinen, Jussi: Konsulinkyydillä kotiin – suomalaisia ahdingossa maailmalla. Otava 2009.

Aiheesta muualla 
 Esite: Matkailijan konsulipalvelut PDF
 Ulkoministeriön Matkustustiedotteet

Kaupunkitarinat
Dilbèr

Dilbèr (s. 2. lokakuuta 1958 Kašgar, Kiina) on sopraanolaulaja. Hän on kotoisin Luoteis-Kiinan Sinkiangin uiguurialueelta. Hän asuu Ruotsissa, mutta hänellä on Suomen passi.

Dilbèr opiskeli Pekingin musiikkiakatemiassa ja on musiikin maisteri. Hän sijoittui toiseksi Mirjam Helin -laulukilpailussa 1984. Hän debytoi Suomen Kansallisoopperassa 1987. Roolina oli Giuseppe Verdin Rigoletton Gilda. Vuonna 1990 hän sai oopperaan vakituisen kiinnityksen.

Dilbèr opettaa Kiinan Sinkiangin Taidekorkeakoulussa ja Sinkiangin yliopistossa. Hänen aloittaessan opetuksen vuonna 2000 yliopistoon perustettiin Dilbérin vokaalimusiikin tutkimuskeskus. Kiinan musiikkiakatemian professuurin hän sai 2008.

Palkinnot ja tunnustukset
 Birgit Nilsson -stipendi 1997, 1998
 Golden Record Award
 Paras esiintyjä (Kiina) 2003

Lähteet

Suomalaiset sopraanot
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt