Ymär Sali

Ymär Sali (Ümär Säli, tat. kirjakielellä Гомәр Сәли, Ğömär Säli, - sukunimi ent. Alautdinoff/Alautdin, Аляутдинов; 5. helmikuuta 1876 – 12. elokuuta 1951) oli volganturkkilainen (tataari) liikemies, yrittäjä, johtaja ja julkaisija. Ensikertoja Tampereella jo 1800-luvulla vieraillut Sali ylläpiti omaa liikettänsä Hämeenkadulla. Sali oli yhteisönsä keskuudessa menestyksekäs kauppias, jonka ansiosta perustettiin Tampereelle oma seurakunta. Häntä pidetäänkin seurakunnan omanlaisena "isähahmona". Sali toimi seurakunnan puheenjohtajana elämänsä loppuun. Hän lisäksi avusti Suomeen siirtyviä- sekä silloiseen Leningradiin jääneitä tataareja.

Elämä 
Ümär Säli, eli Ymär Sali (ent. Alautdinoff) oli kotoisin Venäjän Nižni Novgorodin kuvernementin Aktukin tataarikylästä. Siellä hän vietti lapsuutensa ja kävi koulunsa. Vuonna 1896 hän avioitui kotikylässään Zeliha Gubeidullinin kanssa (Zäliha Göbäydulla). Jo 1800-luvun loppupuolelta lähtien Sali vieraili Tampereella useita kertoja vuodessa. Maahan hän asettui pysyvästi vuonna 1926. 

Vuonna 1899 Sali jätti Tampereen kaupungin maistraatille elinkeinoilmoituksen uuden kauppaliikkeen harjoittajana. Hänen liikkeensä oli nimeltään Y. Sali Oy, ja se myi laajasti eri turkis-, kangas- ja lyhyttavaraa. Liike toimi osoitteessa Hämeenkatu 15. Monet Suomessa asuneet tataarit vierailivat liikkeessä kertomassa omia kuulumisiaan. Hän piti liikettään kuolemaansa saakka.

Salin on kuvailtu olleen herkkä ihminen, joka suuresti rakasti kansaansa, äidinkieltään ja uskontoaan. Salin uurastuksen ansiosta vuonna 1943 perustettiin Tampereen Islamilainen Seurakunta (myöh. Tampereen tataariseurakunta). Hän toimi seurakunnan hallituksen puheenjohtajana elämänsä loppuun asti. Aikaisemmin hän oli toiminut myös Suomen Islam-Seurakunnan hallituksen jäsenenä. Kun seurakunta hankki talon itselleen 960 000 markalla, Salin osuus tästä oli 596 000 markkaa. Hän myös lahjoitti seurakunnalle osoitteessa Tammelankatu 13 sijainneen talon. Kun seurakunta osti talon Vellamonkatu 21:stä, Ymär Sali maksoi taas suurimman osan sen hinnasta. Sali toimi myös 1930-luvulla Tampereen Turkkilaisen Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajana.

Sali osallistui Idel-Ural valtion muistotilaisuuteen vuonna 1938 Varsovassa. Siellä, hänellä oli kunniatehtävänä laskea seppele puolalaisen muslimisotilaan haudalle.

Vuosina 1950-1951, Sali kustansi aikakausilehteä Islam mecellesi, jonka toimitti imaami Habibur-Rahman Shakir.

Sali oli lähtöisin vaatimattomista maaseutuoloista ja vaikka hän ansaitsi liikemiehenä suuria summia, hän silti säilytti ihmisläheisyytensä. Hänen elintapansa olivat yksinkertaisia ja hän käytti suuren osan varoistaan kansansa identiteetin säilymistä edistäviin toimiin. Hänelle läheiset ihmiset saivat häneltä apua tarvittaessa.

Monet misääritataarit olivat muuttaneet Nižni Novgorodin alueelta Pietariin ennen kuin lopulta saapuivat Suomeen. Sali avusti rahallisesti siirtymisvaiheessa olevia sekä kaupunkiin jääneitä tataareja. Sali myös yritti vuonna 1930 tuoda teologi Musa Bigievin maahan yhdessä sisarpuolensa Meryam Hakimcanin kanssa, joka oli Leningradissa tuolloin. Suunnitelma kuitenkin kariutui sen riskialttiuden vuoksi.

Ymär ja vaimonsa Zeliha huolehtivat kotonansa kolmesta kasvattilapsestaan (Radife, Leyle, Rabia), jotka olivat tulleet sotapakolaisina Narvasta, sekä Ymärin sisarpuolesta Meryamista  (1863-1947), anopista, äidistä, ja muista sukulaisista. Salien biologinen lapsi Abdul-Kayum kuoli nuorena Leningradissa ja lapsenlapsi Hasan katosi toisen maailmansodan aikaan.  

Zeliha Salia on kuvailtu nimellä "seurakunnan äitihahmo". Hän taitavana ja väsymättömänä emäntänä hoiti monien juhlien järjestelyjä. Seurakunnan jäsenet ovat sanoneet, että ilman kyseistä pariskuntaa ei olisi Tampereen seurakuntaa eikä sen taloudellista menestystä. 

Salin vanhemmat olivat Alautdin ja Seucan (Äläwetdin, Zäwcan).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Connections between Tatars in Petrograd-Leningrad and Finland during the 1920s and 1930s

Suomen tataarit
Suomalaiset kauppiaat
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset liikemiehet
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet