joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Daniel Handler

Daniel Handler (s. 28. helmikuuta 1970 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten Surkeiden sattumusten sarja -kirjoistaan, jotka hän on kirjoittanut käyttäen salanimeä Lemony Snicket. Surkeiden sattumusten sarja on mustaa huumoria sisältävä 13-osainen sarja, joka keskittyy Baudelairen orpojen sisarusten elämään ja salaperäiseen järjestöön nimeltä VPK. Kirjoittamalla eri nimellä Handler lisäsi itsensä tarinaan. Surkeiden sattumusten sarja on erityisen suosittu Yhdysvalloissa ja siitä on tehty myös Brad Silberlingin ohjaama elokuva Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja vuonna 2004.

Suomennetut teokset 

Surkeiden sattumusten sarja:

Kirjallisuutta 
 Mervi Koski: Ulkomaisia nuortenkertojia 2. BTJ Kirjastopalvelu, 2006.

Aiheesta muualla 
 Lemony Snicketin kotisivut 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Live at the Budokan (Ian Gillan Bandin albumi)


Live at the Budokan on Ian Gillan Bandin livealbumi, joka julkaistiin Japanissa kahdessa osassa loppuvuonna 1977 ja alkuvuonna 1978. Vuonna 1983 albumi julkaistiin Iso-Britanniassa yhtenä kaikki kahden levyn kappaleet käsittävänä julkaisuna.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

C-puoli

D-puoli

Kokoonpano 
 Ian Gillan – laulu
 Ray Fenwick – kitara
 John Gustafson – basso
 Colin Towns – koskettimet
 Mark Nauseef – rummut

Lähteet 

Vuoden 1977 konserttitallenteet
Ian Gillanin albumit
Big Syke

Tyruss Himes (Big Syke, 31. maaliskuuta 1968 Inglewood, Kalifornia – 5. joulukuuta 2016 Hawthorne, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen rap-artisti, joka oli Tupac Shakurin läheinen ystävä. Hän oli alkuperäinen jäsen Thug Life nimisessä ryhmässä, johon kuuluivat hänen ja 2Pacin lisäksi Macadoshis, Mopreme Shakur ja Rated R. Sen jälkeen, kun Thug Life jäi tauolle ja 2Pac pääsi pois vankilasta, Big Syke liittyi hänen toiseen ryhmään, Tha Outlawzeihin. Tha Outlawzeissa hänen aliaksensa oli Mussolini.

Kuolema 
Big Syke löydettiin kotoaan kuolleena 5. joulukuuta 2016. Hän oli kärsinyt terveysongelmista ja kuolinsyy oli todennäköisesti luonnollinen.

Diskografia

Sooloalbumit
Sooloalbumit:

Thug Life

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
Tupac Shakur
Crips
Vuonna 1968 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Afroamerikkalaiset
Bordon

Bordon (, ) on maalaiskunta (nasleg) Suntarin piirin eteläosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Bordonin keskuskylä Sardanga, joka sijaitsee Viljuin varrella, 40 kilometriä piirikeskuksesta Suntarista lounaaseen. 

Sardangan kylässä on kulttuuritalo, yhtenäiskoulu, terveyskeskus ja kauppa. Bordonissa harjoitetaan nautakarjan ja hevosten kasvatusta. Sardangan kylässä oli 1200 asukasta vuonna  1989  ja 1102 asukasta vuonna  2001.

Lähteet 

Suntarin ulus
Mopreme Shakur

Mopreme Shakur (s. 1969 South Jamaica, Queens, New York, syntyjään Maurice Harding) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän oli velipuolensa Tupac Shakurin perustamien kollektiivien Thug Lifen ja Outlawzin jäsen.

Elämä ja ura 
Mopreme Shakur on Tupac Shakurin velipuoli ja aktivisti Mutulu Shakurin poika. FBI etsintäkuulutti Mutulu Shakurin vuonna 1982, jolloin Mopreme oli vielä varhaisteini. Mopremen täti Assata Shakur karkasi vankilasta New Jerseyssä, jossa hän istui tuomiota murhasta ja kahden ratsupoliisin haavoittamisesta, ja Mutulua syytettiin avunannosta vankilapakoon. Mutulu Shakur vangittiin lopulta vuonna 1986 hänen oltuaan 4 vuotta FBI:n kymmenen etsityimmän rikollisen listalla.

Mopremen ensiesiintyminen tapahtui "Mocedes" nimellä vuonna 1990 Tony Toni Tonen singlellä "Feel's Good". Hänen ensimmäinen yhteistyönsä veljensä kanssa tapahtui vuonna 1993 singlellä ja videolla "Papa'z Song" albumilta Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z.... Hän oli alkuperäinen jäsen Thug Life -ryhmässä ja myöhemmin Tha Outlawz -ryhmässä. Mopreme lähti pois ryhmästä, mutta ei allekirjoittanut huhuista huolimatta koskaan sopimusta Death Row Recordsin kanssa, koska Suge Knight esti häntä tapaamasta veljeään.

Sittemmin Mopreme oli newjerseyläisen hip hop -levy-yhtiön Mob Life Recordsin kirjoilla. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa Heart of a Soulja piti ilmestyä alun perin vuonna 2006, mutta levy-yhtiö on siirtänyt julkaisua 24. heinäkuuta 2007 saakka. Mopreme oli myös mukana suomalaisen Royal Family -hiphop ryhmän Royal Radio -levyllä vuonna 2005.

Diskografia

Sooloalbumit

Evolution Of A Thug Life N.I.G.G.A. Vol. 1.1 (2005)
Evolution Of A Thug Life N.I.G.G.A. Vol. 1.2 (2005)
Black & Brown Pride (2007)
Heart Of A Soulja (2007)

Thug Life

 Thug Life Vol. 1 (1994)

Aiheesta muualla

Mopreme Shakur at MySpace
Mob Life Records

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
Tupac Shakur
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Afroamerikkalaiset
Sähköeriste

Sähköneriste on aine, jossa elektronit pääsevät kulkemaan huonosti, eli sillä on suuri resistiivisyys ja vastaavaasti pieni sähkönjohtavuus.  Sähköeriste tarkoittaa myös sähköteknistä komponenttia tai rakennetta, jolla virtapiirejä erotetaan galvaanisesti toisistaan tai ympäristöstä.  Tunnetuimpia eristemateriaaleja ovat erilaiset muovit (muoviteipit), posliini, lasi, mica-kiille, lakat (käyttö sähkömoottori- ja muuntajakäämeissä), öljyt (käyttö muuntajissa) ja kaasu sähkökytkimissä. Lähes kaikki epämetallit ovat eristeitä, lukuun ottamatta esimerkiksi grafiittia.

Aineen sähköä eristävä ominaisuus johtuu liikkuvien varauksenkuljettajien puutteesta. Tyhjiössä tai ionisoitumattomassa kaasussa ei ole varattuja hiukkasia. Kiinteässä eristeaineessa ionit ovat sidottuja kidehilaan, jossa elektronirakenne on sellainen, ettei liikkuvia varauksenkuljettajia ole. Tämä tarkoittaa että elektronien valenssivyö on täynnä ja johtavuusvyö on energeettisesti niin korkealla, etteivät elektronit pysty nousemaan sinne. Jos jokin mekanismi synnyttää eristeeseen liikkuvia varauksenkuljettajia, niin eriste alkaa johtaa sähköä ja syntyy vuotovirta. 

Kun ainetta käytetään sähköisenä eristeenä, tärkeitä ominaisuuksia ovat vuotovirran suuruus ja jännitteen kestävyys. Läpilyöntijännite on jännitearvo, jota eristekomponentti ei kestä vaadittua aikaa. Paksuilla eristeillä läpilyöntijännite on suunnilleen verrannollinen eristeen paksuuden logaritmiin.

Teoreettisessa mielessä eristeen tärkein ominaisuus on kyky polarisoitua sähköisesti: jos dielektrisestä aineesta koostuvan eristeen yli kytketään sähkökenttä, eristeeseen syntyy sähköinen polarisaatio. Tällöin eristeen molekyylien elektronit pyrkivät molekyylin ytimen toiselle puolelle siten, että ne vastustavat ulkoista sähkökenttää ja synnyttävät eristeen pinnoille sähkövarauksen.  Tätä polarisaatiokykyä kuvataan aineen permittiivisyydellä.

Katso myös 
Sähköjohde
Vikavirtasuojakytkin
Puolijohde
Eristysvastusmittari
Dielektrinen lujuus

Lähteet 

Sähkötekniikka
Mandy Smith

Mandy Smith (oik. Amanda Louise Smith, s. 17. heinäkuuta 1970) on brittiläinen poptähti, entinen malli ja näyttelijä.

Elämäkerta 

Mandy alkoi seurustella vuonna 1983 The Rolling Stones -basisti Bill Wymanin kanssa, vaikka tuolloin hänellä oli ikää vain 13 vuotta.
Myöhemmin vuonna 1989 pari astui avioon, mutta liitto ajautui karille jo vuonna 1991.
Samaan aikaan Wymanin poika oli kihloissa Mandyn äidin kanssa, joka oli tuolloin 46-vuotias, mutta heidän suhteensa ei kestänyt pitkään.

Mandy allekirjoitti vuonna 1987 levytyssopimuksen Pete Watermanin omistaman PWL Recordsin kanssa, josta tuloksena syntyi debyyttilevy Mandy. Singleinä albumilta julkaistiin kappaleet I Just Can’t Wait, Victim of Pleasure, Positive Reaction, Boys and Girls sekä Say It’s Love (Love House). Parhaiten näistä singleistä menestyi Victim of Pleasure sekä Boys and Girls.
Mandy Smith myös levytti alkuperäisen version Got to Be Certain -kappaleesta, jonka Kylie Minogue myöhemmin levytti debyyttialbumilleen Kylie. 80-ja 90-luvulla Mandy esiintyi erinäisissä brittiläisissä TV-sarjoissa sekä muutamassa elokuvapätkässäkin, mutta valkokankaalla hän ei menestystä saavuttanut. 

Vuonna 1993 Mandy meni naimisiin jalkapalloilija Pat van den Hauwen kanssa, mutta tämäkin liitto päättyi kahden vuoden jälkeen.
Vuonna 2001 hän kihlautui lyhytaikaisesti Ian Mosbyn kanssa, jolle myös synnytti pojan Max Harrison Mosbyn.

Mandy julkaisi vuonna 2003 Greatest Hits -albumin, jolla oli lähes kaikki debyyttilevyn raidat, muutaman julkaisemattoman Stock Aitken Waterman -raidan sekä kaksi uutta kappaletta. Mandyn musikaalinen ura ei ole näyttänyt noususuuntaa keskinkertaisesti menestyneen debyytin jälkeen.

Vuonna 2009 Pete Watermanin omistama PWL Records julkaisi Mandyn debyyttialbumin maailmanlaajuisesti uudestaan remasteroituna versiona, jossa on mukana sinkkujen B-puolia, muita harvinaisuuksia ja remixejä vuosilta 1987–1989.

Diskografia

Singlet
1987 I Just Can't Wait
1987 Positive Reaction
1988 Boys and Girls
1988 Say It's Love (Love House) (Promo)
1988 Victim of Pleasure
1989 Don't You Want Me Baby
1992 I Just Can't Wait ('92 Remixes)
1995 I Just Can't Wait ('95 Remixes)

Albumit
1988 Mandy
1993 Mandy (uudelleenjulkaisu, 17 kappaletta)
2003 Mandy – Greatest Hits (kaksi uutta kappaletta)
2009 Mandy (Remastered) (19 kappaletta / bonuksena mm. Terry, Got to Be Certain + remixejä)

Aiheesta muualla
Mandy's Official website, Website Kiss PR

Englantilaiset näyttelijät
Englantilaiset poplaulajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Jukka Pitkänen

Jukka Tapani Pitkänen (s. 13. kesäkuuta 1960 Toijala) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa televisiosarjoissa, muun muassa Pekka Halosta sarjassa Venny sekä Ahti Kiiskeä Maalaiskomedia-sarjoissa. Maaliskuussa 2010 hän esitti Salatuissa elämissä yksityisetsivää, jonka sukunimi oli Hirvonen. Pitkänen on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri, hän valmistui vuonna 1985. Pitkäsellä on myös opintoja Actor's Centressä vuodelta 1995.

Yksityiselämä 
Jukka Pitkänen on naimisissa Katarina McAlesterin kanssa. Heillä on kaksi lasta.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Aiheesta muualla 

Jukka Pitkänen Helsingin freelancer-näyttelijöiden sivuilla

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Salonpää

Salonpää voi tarkoittaa ainakin seuraavia maantieteellisiä kohteita:

 Salonpää, kylä Joroisilla
 Salonpää, kylä Kiteellä
 Salonpää, kylä Lappajärvellä
 Salonpää, kaupunginosa Oulussa
 Salonpää, kylä Savonlinnassa
 Salonpää, kylä Teuvalla.
Killing Zoe

Killing Zoe on vuonna 1994 rikoselokuva. Elokuvan on ohjannut Roger Avary ja pääosissa ovat Eric Stoltz ja Julie Delpy.

Elokuva kertoo Zedistä, joka matkustaa Yhdysvalloista Pariisiin tapaamaan vanhaa ystäväänsä Ericiä, heidän pitäisi ryöstää pankki ja Ericin "iskuryhmän" kanssa. Ericin iskuryhmä koostuu narkomaaneista ja sekopäistä joiden mukaan Zed myös lähtee. Ryöstöstä ei minkäänlaisia suunnittelmia, sillä Ericin mukaan homma on niin yksinkertaista ettei siihen sellaista tarvita. Porukka viettää illan huumeita ja alkoholia reilusti käyttäen ja heti aamutuimaan lähtevät ryöstämään pankkia. Huumehöyryissä sisään astuva porukkaa ei paljoakaan aseitaan säästele ja homma riistäytyy heti käsistä...

Näyttelijät 

Roger Avaryn käsikirjoittamat elokuvat
Ranskalaiset draamaelokuvat
Vuoden 1994 ranskalaiset elokuvat
Ranskalaiset rikoselokuvat
Aschwin Wildeboer

Aschwin Wildeboer Faber (s. 14. helmikuuta 1986 Sabadell, Espanja) on espanjalainen uimari, jonka vanhemmat ovat alankomaalaisia, mutta he muuttivat Espanjaan vuonna 1978. Hänen veljensä Olaf on myös uimari, joka on edustanut Espanjan lisäksi myös Alankomaita.

Ateenan olympialaisissa 2004 Wildeboer sijoittui 35:nneksi 100 metrin selkäuinnissa ja 29:nneksi 200 metrin selkäuinnissa. Pekingissä 2008 hän oli 100 metrin selkäuinnissa seitsemäs ajalla 53,51. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän sai pronssia 100 metrin selkäuinnissa ajalla 52,38. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 50 metrin ja viidenneksi 200 metrin selkäuinnissa. Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa 2010 hän sai hopeaa 50 metrin ja pronssia 100 metrin selkäuinnissa.

Lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007 Wildeboer sai pronssia 50 ja 200 metrin selkäuinnissa. Rijekassa 2008 hän sai kultaa 200 metrin selkäuinnissa sekä hopeaa 50 ja 100 metrin selkäuinnissa. Istanbulin EM-kilpailuissa 2009 hän oli kolmas 50 ja 100 metrin selkäuinnissa. Szczecinissä 2011 hän voitti 50 metrin selkäuinnin sekä oli toinen 100 ja 200 metrin selkäuinneissa.
 
Wildeboer teki Välimeren kisoissa 2009 100 metrin selkäuinnin maailmanennätyksen 52,38. Ennätys on sittemmin rikottu.

Lähteet 
Espanjan olympiakomitea 
Elmundo.es 
JocsOlimpics.net

Viitteet 

Espanjalaiset uimarit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
McCarthy

McCarthy-nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:

 Aaron McCarthy (s. 1961), yhdysvaltalainen koripallovalmentaja
 Alex McCarthy (s. 1989), englantilainen jalkapallomaalivahti
 Andrew McCarthy (s. 1962), yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja
 Benni McCarthy (s. 1977), eteläafrikkalainen jalkapalloilija
 Brenda Schultz-McCarthy (s. 1970), alankomaalainen tennispelaaja
 Cormac McCarthy (s. 1933), yhdysvaltalainen kirjailija
 David McCarthy (s. 1983), irlantilainen juoksija
 Doris McCarthy (1910–2010), kanadalainen kuvataiteilija
 Eugene McCarthy (1916–2005), yhdysvaltalainen senaattori
 James McCarthy (s. 1990), irlantilais-skotlantilainen jalkapalloilija
 Jenny McCarthy (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä
 John McCarthy (1927–2011), yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä
 John McCarthy (s. 1986), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 John Edward McCarthy (1930–2018), yhdysvaltalainen katolinen piispa
 Joseph McCarthy (1908–1957), yhdysvaltalainen senaattori, jonka mukaan on nimetty mccarthyismi
 Joseph McCarthy (1885–1943), yhdysvaltalainen sanoittaja
 Joseph Priestley McCarthy (1936–1995), yhdysvaltalainen radiotoimittaja
 Justin McCarthy (1899–1976), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Karen McCarthy (1947–2010), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
 Kevin McCarthy (1914–2010), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Kevin McCarthy (s. 1965), yhdysvaltalainen poliitikko
 Mary McCarthy (1912–1989), yhdysvaltalainen kirjailija, teatterikriitikko ja esseisti
 Melissa McCarthy (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Mick McCarthy (s. 1959), irlantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Mike McCarthy (s. 1963), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Nicholas McCarthy (s. 1970), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Nick McCarthy (s. 1974), englantilainen muusikko
 Patrick McCarthy, pohjoisirlantilainen levytuottaja
 Perry McCarthy (s. 1961), brittiläinen autourheilija
 Stephen McCarthy (s. 1988), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
 Steve McCarthy (s. 1981), kanadalainen jääkiekkoilija
 Tom McCarthy (s. 1966), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä
Hakola

Hakola on kylä entisen Alahärmän kunnan alueella Kauhavalla Etelä-Pohjanmaalla. Kylä on Lapuanjoen varrella lähellä valtatie 19:ää ja muutaman kilometrin koilliseen Ylihärmän kirkonkylästä. Hakolassa on noin 400 asukasta ja siellä on muun muassa entisen Härmän sairaalan tiloissa toimiva terveyskeskuksen vuodeosasto, päiväkoti sekä 80 oppilaan Hakolan koulu.

Kirkonrakentaja Antti Hakola asui Hakolan kylässä.  

Alahärmän kylät
Planckin epookki

Planckin epookki on saksalaisen fyysikon Max Planckin mukaan nimetty ajanjakso maailmankaikkeuden historiassa, kun kaikkeus oli 10−43 s vanha. Planckin epookki on varhaisin hetki koko maailmankaikkeuden historiassa. Epookkia ei voida kuvailla nykytietämyksen mukaan yleisellä suhteellisuusteorialla, vaan sen kuvaamiseen tarvittaisiin kvanttigravitaatiomallia, jota ei ole vielä onnistuttu kehittämään. Luotettava tietämys epookista on siis erittäin vähäinen. Nykyfysiikan teoriat pätevät siitä alkaen, kun maailmankaikkeuden ikä oli noin yhden mikrosekunnin luokkaa.

Alkuräjähdyksen katsotaan alkaneen ajanhetkestä t=10−43 s (Planckin aika) eli ei ajanhetkestä t=0. Nykyisen tiedon mukaan Planckin epookin aikana kaikki perusvuorovaikutukset olivat "sulautuneita" yhteen eli olivat yksi voima. Planckin epookin lopussa gravitaatio irtaantui tasapainotilasta ja gravitonit eli gravitaation välittäjähiukkaset (ei löydetty) levittäytyivät koko maailmankaikkeuteen luoden painovoiman. Irtautumista kutsutaan spontaaniksi symmetriarikoksi.

Lähteet 

Kosmologia
Vaasan kauppahalli

Vaasan kauppahalli on goottilaistyylisesti rakennettu kauppahalli Vaasan keskustassa. Rakennus on kaavasuojeltu ja se onkin rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti merkittävä. Rakennuksen on suunnitellut Vaasan silloinen lääninarkkitehti A. W. Stenfors ja se on rakennettu kahdessa osassa. Ensimmäinen osa, niin sanottu alahalli, valmistui 2. tammikuuta 1902. Jälkimmäinen osa, niin sanottu ylähalli, joka rakennettiin myös Stenforsin piirustusten mukaan, valmistui vasta vuonna 1927. Kulkuyhteys näiden kahden välille avattiin vuonna 1963. Vaasan kauppahallin rakennuttaja ja omistaja on Halli Oy, jonka perustivat hovioikeuden neuvos Oskar Rewell, lääninarkkitehti A. W. Stenfors ja pankinjohtaja K. H. Majantie vuonna 1900.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vaasan kauppahallin kotisivut
Halli oy:n kotisivut 

Vaasan rakennukset ja rakennelmat
Kauppahallit
Keskusta (Vaasa)
Leonberg

Leonberg on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion Böblingenin piirikunnassa. Se sijaitsee noin 13 kilometrin päässä Stuttgartista länteen. Leonbergin pinta-ala on 48,7 neliökilometriä ja siellä on arviolta 48 733 asukasta (vuonna 2018).

Kaupunki tunnettaneen parhaiten siitä, että siellä kehitettiin aikoinaan uusi koirarotu, leonberginkoira.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin viralliset internetsivut

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Italian vuoristojoukot

Italian vuoristojoukot eli vihreät liekit tai alpinistit syntyivät vuonna 1872, jolloin kapteeni Giuseppe Perrucchetti ehdotti niiden perustamista sotilaslehteen kirjoittamassaan artikkelissa ja jo saman vuoden aikana muodostettiin kuninkaallisella määräyksellä 15 komppanian suuruinen Alppien puolustamiseen sopiva sotilasyksikkö, vuoristojoukot. Ne saivat tulikasteensa vuonna 1896 Abessinian sodassa. Etiopialaiset joukot tuottivat vuoristojääkäreille kovan mieshukan, jääkärit menettivät viidestäsadasta miehestään 450 ja näiden mukana kaatui myös joukkojen komentaja.

Vuoristojoukot maailmansotien aikana

Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan aikana vuoristojoukot taistelivat Itävalta-Unkarin vastaisella rajalla. Sodan aikana tuhannet sotilaat saivat surmansa Alppien lumivyöryissä. Tappioluvut osoittavat, ettei vuorilla sotiminen ollut helppoa: vuoristojoukot menettivät tappioina yli neljäsosan. Vuorilla taisteltaessa etulyöntiasemassa on yleensä se osapuoli, jonka asemat sijaitsevat korkeammalla. Niinpä sekä italialaiset että itävaltalaiset alkoivat kaivaa tunneleita vuorten alle ja täyttivät niitä räjähteillä. Vuori puolustajineen voitiin räjäyttää sananmukaisesti ilmaan.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen suurin osa Alpinirykmenteistä hajotettiin, mutta fasistien noustua 1920-luvulla valtaan niitä alettiin muodostaa uudelleen.

Toinen maailmansota
Toisessa maailmansodassa vuoristojoukot taistelivat Ranskassa, Albaniassa, Jugoslaviassa, Neuvostoliitossa ja Kreikassa. Suurimmat tappiot muodostuivat kolmen divisioonan (Tridentina, Julia ja Cuneense) taisteluissa itärintamalla. Tosin vuoristojoukkoja ei sijoitettu Kaukasuksen vuorille vaan arolle. Ne joutuivat sellaisiin taisteluihin, joihin niitä ei ollut koulutettu, kuten panssarintorjuntaan ja kamppailuun avoimella taistelukentällä. Tammikuussa 1943 italialaiset joutuivat mottiin itärintaman puolustuksen murtuessa. Osa joukoista onnistui suurin tappioin murtautumaan motista. Esimerkiksi Tridentina-divisioonasta palasi omille linjoille kolmasosa ja Juliasta ainoastaan kymmenesosa. Cunensee tuhottiin täydellisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Italian maavoimat
Erikoisjoukot
Hengen uudistus kirkossamme

Hengen uudistus kirkossamme on Suomen evankelisluterilaisen kirkon piirissä toimiva karismaattinen liike ja kattojärjestö yli 50 kirkon sisällä toimivalle yhteisölle. Yhdistyksen tarkooituksena on tukea uusien jumalanpalvelusyhteisöjen syntymistä ja auttaa niitä rakentumaan. Yhdistyksen toiminnanjohtaja on pastori Timo Pöyhönen.

Hengen uudistus-liikettä yhdistää opillisesti Pyhän Hengen toiminta, armolahjat, renotus ja yhteisöllisyys sekä yleinen pappeus, joka mahdollistaa kaikkien osallistumisen ja vastuun kantamisen. Luterilaisen karismaattisena uudistusliikkeenä liike painottaa yksilön ja seurakunnan hengellisen uudistumisen tarvetta.

Toiminta 
Hengen uudistus-liike toimii kirkon sisässä sillä useat suomalaiset kokevat luterilaisuuden kirkolliseksi identiteetikseen. Hengen uudisus-liike tukee yhteisöjen syntymistä ja antaa työkaluja toiminnan järjestämiseen. Hengen uudistus kirkossamme järjestää myös Spirit-tapahtumaa. Hengen uudistus on halunnut tuoda kulttuurista muutosta luterilaisuuden sisälle korostamalla Pyhän Hengen työtä ja laajentamalla yhteisöllisyyden roolia.

Liike on julkaissut Kädenojennus-lehteä sekä järjestänyt Sanan ja rukouksen iltoja, ylistys- ja armolahjakoulutusta sekä rukouspalvelua. Yhteisön toiminta tapahtuu yhteistyössä paikallisseurakuntien, hiippakuntien ja järjestöjen kanssa.

Kirkonrakentajien foorumi 
Hengen uudistus-liike perusti vuonna 2007 Kirkonrakentajien foorumin. Foorumi on koonnut yhteen seurakunnallisia vaikuttajia käymään keskustelua hengellisyydestä ja karismaattisuudesta evankelis-luterilaisen kirkon sisällä.

Tavoitteet 
Hengen uudistus–liikkeen tavoitteena on uudistaa kirkkoa synnyttämällä seurakuntayhteisöjä paikallisseurakuntien yhteyteen. Liike on korostanut yhteisöjen monimuotoisuutta ja hengellistä uudistumista yhteisöjen kautta. Liike tukee yhteisöjä valmennuksien, koulutuksien ja mentoroinnin avulla sekä yhteisten tapahtumien välityksellä.

Historia 
Yhdistyksen juuret ulottuvat 1970-luvun loppuun ja Niilo Yli-Vainion karismaattiseen herätykseen. Hengen uudistus-liike syntyi korodinoimaan karismaattista herätystä. Aktiivisimmin kirkon herätysliikkeistä toimintaan ovat osallistuneet Kansan Raamattuseura ja Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys. Vuonna 1983 liikkeellä oli toimintaa 173 seurakunnassa, joista 31:ssä toiminta oli säännöllistä.

Liike rekisteröity 1980-luvun lopussa ja ryhtyi painottamaan hengellistä seurakuntauudistusta ja rakentamaan uudistusta etsivien seurakuntien verkostoa. Yhdistyksellä oli vuonna 2011 noin 900 henkilöjäsentä. Yhteisö juhli vuonna 2018 40-vuotista taivaltaan Turun Mikaelinkirkossa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Järjestön kotisivut
Seurakuntalainen.fi

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon herätysliikkeet
Suomalaiset kristilliset järjestöt
Ron Perlman

Ronald Francis ”Ron” Perlman (s. 13. huhtikuuta 1950 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Elämäkerta 
Perlman syntyi juutalaiseen perheeseen. Hänen näyttelijänurasa sai alkunsa teatterinäytöksissä, minkä jälkeen 1980- ja 1990-luvulla hän näytteli ensi kerran televisiossa eri televisiosarjoissa vierailevissa rooleissa. Tänä aikana Perlman sai ensimmäisen roolin, josta hän tuli tunnetuksi: sarjassa Beauty and the Beast (1987–1990) hän näytteli Vince-nimistä miestä, jolla on leijonan kasvot. Sittemmin Perlman onkin usein näytellyt rooleja, joihin tarvitaan paljon meikkausta. Vincen roolista hänet palkittiin Golden Globe -palkinnolla. Perlman on esiintynyt useissa elokuvissa, tosin usein sivurooleissa, kuten Sean Conneryn tähdittämässä Ruusun nimessä (1986) sekä elokuvissa Mafian otteessa (1993), Poliisiopisto 7: Moskovan keikka (1994), Alien – ylösnousemus (1997) ja Blade II (2002) sekä Star Trek: Nemesis (2002). Ensimmäisen pääroolinsa Perlman teki vuonna 1995 valmistuneessa elokuvassa Kadonneiden lasten kaupunki. Toisen kerran hän sai esittää pääroolia vuonna 2004 Hellboy-elokuvassa ja neljä vuotta myöhemmin sen jatko-osassa Hellboy II: The Golden Army.

Vuodesta 2008 alkaen Perlman on näytellyt Clay Morrowia televisiosarjassa Sons of Anarchy.

Elokuvien ja televisiosarjojen lisäksi Perlman on tehnyt äänirooleja videopeleihin ja animaatiosarjoihin, joista kenties tunnetuimmat animaatioroolit ovat olleet Savinaama (Batman) ja Slade (Teen Titans). Videopeleistä hänen kenties tunnetuin roolinsa on Halo 2- ja Halo 3 -pelien Lord Hood sekä Fallout-pelisarjan kertoja.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Voice Chasers 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikanjuutalaiset 
Seulonnan keskeiset artikkelit
Metsäkylä (Taivalkoski)

Metsäkylä on Taivalkosken kunnassa sijaitseva noin 370 asukkaan kylä, joka sijaitsee noin 35 kilometrin päästä kunnan keskustasta etelään Puolankaan päin, seututie 800:n varressa. Metsäkylä on pinta-alaltaan Taivalkosken kunnan suurimpia kyliä, yli 25 neliökilometriä. Kylällä sijaitsee muun muassa 58 oppilaan 1920-luvulla rakennettu ala-aste, esikoulu, huoltoasema, kauppa, asiamiesposti sekä baari.

Metsäkylän luonto houkuttelee matkailijoita ja mökkilomailijoita, sillä alueella on useita vetovoimaisia luonnonnähtävyyksiä. Tunnetuimpia on Ölkky, jyrkkäreunainen kalliojärvi, jonka reunamilta on hyvät näköalat. Järvelle vie pitkospuut ja siellä on nuotiopaikka (laavu). Portinloma on Metsäkylässä sijaitseva jyrkkäreunainen kuru, jonka pohjalla virtaa pieni puro Isoonjärveen. Suomen geologisen historian kannalta merkittävä on Saarijärvi, 600 miljoonaa vuotta sitten maahan syöksyneen meteoriitin seurauksena syntynyt kraatterijärvi. Järvestä saatavasta savesta valmistetaan paikallisia keramiikkatuotteita. Metsähallituksen mukaan Metsäkylän alue on koko Pohjanmaan arvokkaimpia vanhoja metsiä, kaikkiaan noin 1000 hehtaarin rauhoitettu alue jossa on aarnimetsää, arvokkaita soita, jokivesistöjä ja harvinaisia kasveja.  Mielenkiintoinen ja kaunis on esimerkiksi helmenkalastuksestakin tunnettu Korvuanjoki. Vuonna 1925 joelta löydettiin tiettävästi Suomen suurin ja arvokkain helmi. Tosin vuonna 1950 joki ruopattiin uittojoeksi ja simpukkakannat hävisivät kokonaan. 

Muita nähtävyyksiä kylällä ovat Halkolan talonpoikaisesineistöä ja työkaluja esittelevä museo sekä Mylly- ja uittomuseo.

Kylässä harjoitetaan pääasiassa maataloutta, mutta sen rinnalla on muutakin yritystoimintaa.  Kirjailija Kalle Päätalon synnyinjuuret ovat kylällä, jossa hänen äitinsä Riitu Päätalo syntyi.

Metsäkylässä sijaitsee myös huomattavan korkea Digita Oy:n radio- ja televisiomasto. Masto rakennettiin seututie 800:n varteen vuonna 1980 korkean vaaran päälle, mutta korkeasta sijainnistaan huolimatta mastolla on korkeutta jopa 280 metriä. Masto on korkeimpia rakennelmia Koillismaalla. 

Kylällä sijaitsee myös lakkautetulla Pesiökylä–Taivalkoski -rataosuudella oleva Korvuan rautatieasema.

Metsäkylässä vietettiin kylän asutuksen 400-vuotisjuhlaa 12. syyskuuta 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Metsäkylän kotisivut 
 Korvuanjoki – elämän valtaväylä 

Taivalkosken kylät
Stolen Babies

Stolen Babies on yhdysvaltalainen avant garde metallia soittava yhtye, joka levyttää yhdysvaltalaiselle rock- ja metallimusiikkia julkaisevalle The End Records -levy-yhtiölle.

Jäsenet
 Dominique Lenore Persi – laulu, harmonikka
 Rani Sharone – basso
 Ben Rico – kosketinsoittimet
 Gil Sharone – rummut

Diskografia

Albumit
 There Be Squabbles Ahead (2006)
 Naught (2012)

Muut julkaisut
 Demo 2004 
 EP 2002 
 Demo 2002

Aiheesta muualla 
 Stolen Babiesin virallinen kotisivu
 Stolen Babiesin virallinen MySpace -sivu

Yhdysvaltalaiset metalliyhtyeet
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Vaihteistoöljy

Vaihteistoöljy tai vaihdeöljy on voiteluöljyä, jota käytetään vaihteistossa. Vaihteistoöljyä käytetään voitelemaan mm. ajoneuvojen vaihdelaatikkoja, alennusvaihteistoja ja vetopyörästöjä.

Vaihteistoöljyn pitää kestää suuria pintapaineita, nopeuksia, iskumaisia kuormituksia ja korkeita lämpötiloja. Vaihteistoöljyn viskositeetti ja laatu (esim. synteettinen, mineraaliöljy) vaihtelee vaihteistosta riippuen ja on erilainen esim. auton automaattivaihteistossa kuin manuaaliseessa. On tärkeää, että vaihteistoon ja vetopyörästöön laitetaan täsmälleen sitä öljylaatua, mitä vaaditaan. Liian huono tai jopa vaatimukset ylittävä, suuremman API GL-luokan öljy voi aiheuttaa ongelmia, koska öljyn lisäaineistus poikkeaa paljon erilaisissa vaihteisto- ja vetopyörästöratkaisuissa. Öljy vanhenee käytössä ja on sen tähden määrävälein vaihdettava. On myös suljettuja vaihteistoja, joiden öljyä ei tarvitse koskaan vaihtaa tai lisätä.

Vaihteisto- / vetopyörästö-öljyn tarkastus 
Ajoneuvo vaakasuoralla alustalla
Moottori ollut sammuksissa vähintään 2 minuuttia
Avaa tarkastus- / täyttöruuvi vaihteiston kyljestä
Kokeile sormella tulpan reiästä, että pinta on noin reunan tasalla tai maksimissaan puoli senttiä alapuolella. Lisää öljyä tarvittaessa
Sulje ruuvi. Katso hetken ajon jälkeen, ettei vuotoja ole.

Edellä mainittu oli käsin tehtävä tarkastus yksinkertaisessa muodossa. Joissakin vaihteistoissa saattaa olla öljyn mittatikku tai ajotietokoneen kautta tehtävä tarkastus. Tutustu ajoneuvosi ohjekirjaan.

Laatuluokitukset 
SAE-luokitus  määrittelee öljyn viskositeetin. Esimerkiksi 80w-90; 80w ilmoittaa juoksevuuden kylmässä, mitä pienempi luku sitä juoksevampaa, samoin luku 90 ilmoittaa juoksevuuden kuumassa (100 °C). Vaihteistoöljyjen SAE-viskositeetti ei ole suoraan verrannollinen moottoriöljyissä käytettyyn SAE-viskositeettiin.

API GL-luokitus ilmoittaa minkälaiseen käyttöön ja minkälaiselle vaihteistolle öljy on suunniteltu. Mitä isompi kirjaimia seuraava numero on, sitä raskaammin öljy on lisäaineistettu ja sitä raskaampaan käyttöön se on tarkoitettu.

Automaattivaihteisto-, eli ATF-öljyjä ei luokitella API- tai SAE-luokitusten mukaisesti, vaan niitä kehittävät ajoneuvovalmistajat. Automaattivaihteistoöljyt ovat yleensä matalaviskositeettisia ja hyvin pakkasta kestäviä. Automaattivaihteistoöljy on yleensä väriltään punaista eikä se sovi käytettäväksi manuaalivaihteistoissa. Automaattivaihteistoöljyä käytetään myös ajoneuvojen ohjaustehostimissa.

Lähteet
NESTE, Oikean moottoriöljyn valinta 

Öljyt
Autotekniikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tommi Kitti

Tommi Tapani Kitti (28. marraskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen tanssija ja koreografi. Hän on vuonna 2000 perustamansa, omaa nimeään kantavan tanssiryhmän Tommi Kitti & Co:n taiteellinen johtaja. Tommi Kitti on saanut Pro Finlandia -mitalin vuonna 2003.

Kitin tanssijanura alkoi 1970-luvun alussa. Hän on vaikuttanut mm. Helsingin Kaupunginteatterin tanssiryhmässä, Tanssiteatteri Raatikossa, Suomen Kansallisbaletissa sekä Cullberg-baletissa. Vuodesta 1975 hän on tehnyt runsaat 40 koreografiaa.

Vuonna 2010 Tommi Kitti ilmoitti lopettavansa aktiivisen toimintansa tanssin parissa ja hänen ryhmänsä teki runsaasti median kiinnostusta herättäneen jäähyväiskiertueen suomessa syksyllä 2010. Ryhmä jatkaa toimintaansa vuoden 2012 loppuun, jo sovittujen kansainvälisten esiintymisien puitteissa.

Tommi Kitti on naimisissa akateemikko Marjo Kuuselan kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Teoksia
 Tytöt ja pojat (2009, Tommi Kitti & Co)
 Riffi (2008, Tommi Kitti & Co)
 Darlings (2007, Tommi Kitti & Co)
 Du-dun-duu (2006, Tommi Kitti & Co)
 Pasos nuevos (2006, Suomen Kansallisbaletti)
 Hyppy (2005, Tommi Kitti & Co., säv. Iiro Rantala)
 Pienen näyttämön juttu (2004, Tommi Kitti & Co)
 Väärä Sävellaji... (2003, Tommi Kitti & Co)
 Pieniä asioita hiljaisuudessa (2002, Tommi Kitti & Co)
 Kolme osaa joista kaksi huilulle (2002, Tommi Kitti & Co)
 Kolmetoista (2001, Suomen Kansallisbaletti)
 Tasanko (2001, Tanssiryhmä Damaru)
 Asetelma neljälle tanssijalle (2000, Tommi Kitti & Co)
 Spiraali (2000, Tommi Kitti & Co.)		
 Harmaa Sointu (2000, sooloteos, säv. Iiro Rantala)
 A Trip (1995, sooloteos)
 Leonardo (1996, Helsingin Juhlaviikot)
 Kilimanjaro (1990, Kuopio tanssii ja soi, 2004 Tommi Kitti & Co.)
 Loviisa (1987, Suomen Kansallisbaletti)

Kiinnitykset
 1982–1993 Suomen Kansallisbaletti
 1981–1982 Tanssiteatteri Raatikko
 1980–1981 Cullberg Ballet
 1974–1975 Helsingin Kaupunginteatterin Tanssiryhmä
 1973–1980 Tanssiteatteri Raatikko

Palkinnot ja tunnustukset
Tanssitaiteen valtionpalkinto 2000
Pro Finlandia -mitali 2003
Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2000 ja 2006
Tanssin Maineteko Palkinto 2011

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tommi Kitti & Co 
 Haastattelu Liikekieli.comissa
 Tanssin tietokanta -artikkeli 
 Twitter
 YouTube
 Vimeo
 Viides Rooli -artikkeli
 Savon Sanomat - artikkeli
 YLE - artikkeli
 Pohjalainen - artikkeli

Kirjallisuutta
 Tanssintekijät, 35 näkökulmaa koreografin työhön, Like, 2005

Suomalaiset nykytanssijat
Suomalaiset koreografit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Osuuskauppa Arina

Osuuskauppa Arina on Pohjois-Suomen alueella toimiva S-ryhmän alueosuuskauppa, joka on perustettu vuonna 1917. Sillä on runsaat 178 000 omistajaa, noin 70 prosenttia alueen kotitalouksista. 

Vuonna 2021 osuuskaupan liikevaihto oli 901,2 miljoonaa euroa. Arinan ylijäämä (tulos ennen veroja) oli 28,3 miljoonaa euroa. Toimipaikkoja Osuuskauppa Arinalla on 180 (2021). Toimipaikkoja ovat Kauppakeskus Valkea, Prisma, S-market, Sale, Prisma Rauta, ABC-liikennemyymälä, LähiStoppi, Sokos, Emotion, Amarillo, Puistokahvila Makia, Coffee House, Bacaro Doppio, Fafa's, Frans & Camille (Oulu) ja Frans & Chérie (Rovaniemi), Hesburger ABC, Hesburger Prisma, Kiisa, Presso, Buffa, Rosso, Sokos Hotellit, Uitto Pub, Robson`s ja SuperPark Oulu.

Osuuskauppa Arinaa koskevista päätöksistä vastaa osuuskunnan jäsenistä koostuva edustajisto. Heidän tehtävänään on muun muassa käsitellä ja vahvistaa Osuuskauppa Arinan tilinpäätös, valita tilintarkastajat sekä hallintoneuvoston jäsenet. Hallintoneuvoston tehtävänä puolestaan on valvoa liiketoimintaa, vahvistaa strategiat sekä valita hallitus ja toimitusjohtaja.

Arinaan sulautuneita paikallisia osuuskauppoja

 Hailuodon Osuuskauppa 1972
 Haukiputaan Osuuskauppa 2009, johon sulautui Osuuskauppa Turva (Ii) 1991
 Kellon Osuuskauppa (Haukipudas) 1964
 Lamujoen Osuuskauppa (Pulkkila) 1991
 Limingan Osuuskauppa 2006
 Lumijoen Osuuskauppa 1984
 Osuuskauppa Koskiseutu (Muhos) 2009
 Osuuskauppa Raahenseutu 1984
 Osuuskauppa Siikalatva (Kestilä) 1991
 Paavolan Osuuskauppa (tuolloinen kotikunta Ruukki) 1984
 Pudasjärven Osuuskauppa 1992
 Pyhäjoen Osuuskauppa 1984
 Rantsilan Osuuskauppa 1972
 Tervolan Osuuskauppa 1992
 Tyrnävän Osuuskauppa 1984
 Ylikiimingin Osuuskauppa 1993

Vuonna 1990 Arinaan yhdistettiin Lapissa vuosina 1985–1990 toiminut Pohjois-Suomen Osuuskauppa, johon olivat sulautuneet:

 Osuuskauppa Suur-Lappi (Rovaniemi, yhdistetty 1985 Osuuskauppa Pohjanseudun kanssa), vuoteen 1970 Rovaniemen Osuuskauppa
 Inarin Osuuskauppa 1984, vuoteen 1944 Petsamon Osuuskauppa (per. 1924)
 Kittilän Osuuskauppa 1984
 Länsi-Lapin Osuuskauppa (Pello) 1970
 Ranuan Osuuskauppa 1970
 Sodankylän Osuuskauppa 1970
 Osuuskauppa Pohjanseutu (Kemi, yhdistetty 1985 Osuuskauppa Suur-Lapin kanssa)
 Kuivaniemen Osuuskauppa 1973
 Länsi-Pohjan Osuusliike (Tornio) 1966
 Osuusliike Keminseutu 1966

Lähteet

Kirjallisuutta

Alueosuuskaupat
Oulu
Pohjois-Pohjanmaa
Lapin maakunta
Rauno Ahonen

Rauno Henrikki Ahonen (s. 11. heinäkuuta 1962 Hyrynsalmi) on suomalainen näyttelijä.

Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1994 ja on sen jälkeen näytellyt teattereissa ja suomalaisissa televisiosarjoissa kuten Kaunis mies, Venny, Hurja joukko ja Roba. Ahonen on myös tehnyt äänirooleja suomeksi dubatuihin animaatiosarjoihin, elokuviin ja peleihin.

Koulutus ja ura

Ahonen innostui teatterista Kajaanin kaupunginteatterin katsomossa ja alkoi harrastaa alaa kansalaisopiston ryhmässä. Sen sijaan ammattia hän kaavaili hoitoalasta ja opiskeli kuntohoitajaksi Kajaanin sairaanhoito-oppilaitoksessa, josta valmistui 1985. Ahonen pääsi avustajaksi Kajaanin kaupunginteatterin Tukkijoella-näytelmään 1985. Näyttelemisen lisäksi Ahosta innosti teatterin humaani ja ihmisarvoa puolustava ilmapiiri. Lopullinen päätös teatterialan valitsemisesta ammatiksi syntyi 1986, kun hän pääsi vierailevana kitaristina muutamalle teatterinomaisesti esiintyvän Motelli Skronkle -yhtyeen keikalle.

Vuonna 1986 Ahonen pääsi opiskelemaan Lahden kansanopiston teatterilinjalle ja toimi 1987–1990 näyttelijäharjoittelijana Kajaanin kaupunginteatterissa. Hän aloitti 1990 opinnot Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui näyttelijäksi 1994, sekä teatteritaiteen maisteriksi 2005.

Syksyllä 1996 Ahosen kurssikaveri Kristian Smeds alkoi kaavailla omaa teatteriryhmää, joka sai nimekseen Teatteri Takomo. Sen perustajajäseniin kuului myös asiasta innostunut Ahonen. Koska uudella teatterilla ei ollut alkuaikoina varaa maksaa kunnon palkkaa, Ahonen teki vierailuja muihin teattereihin ja koki sen toisaalta onnekseen saadessaan näytellä vaihtelevia rooleja. Ahonen näytteli Takomossa 1996–2007 ja aloitti 2008 työskentelyn Helsingin Kaupunginteatterissa.

Filmografia

Elokuvat 
Syrjähyppyjä (1996)
Poika ja ilves (1998)
 Pala valkoista marmoria (1998)
 Hurmaava joukkoitsemurha (2000)
 Haaveiden kehä (2002)
 Rumble (2002)
 Tappava säde (2002)
 Mosku – lajinsa viimeinen (2003)
 Kolme suudelmaa (2006)
 Tali-Ihantala 1944 (2007)
 Päätalo (2008)
 Täällä Pohjantähden alla (2009)
 Täällä Pohjantähden alla II (2010)
 Ei kiitos (2014)
 Saattokeikka (2017)
 95 (2017)
 Peruna (2021)

Televisiosarjat
 Puhtaat valkeat lakanat (1993-1996)
 Kovaa maata (1994–1997)
 Akkaa päälle (1995)
 Pimeän hehku (1996)
 Sydän toivoa täynnä (1997)
 Samaa sukua, eri maata (2000)
 Kaverille ei jätetä (2001, 2003)
 Kylmäverisesti sinun (2002)
 Vakavaa viihdettä (2002)
 Tummien vesien tulkit (2002)
 Hurja joukko (2002)
 Venny (2003)
 Kaunis mies (2003)
 Tahdon asia (2005)
 Presidentit (2005)
 Tää ei jää tähän (2006)
 Rakkauden nälkä (2007)
 Kotikatu (2007)
 Helppo elämä (2009)
 Puolustuksen puheenvuoro (2009)
 Hiphop Hamlet (2010)
 Apinatasavalta (2011)
 Helsingin herra (2012)
 Roba (2012–)
 Keisari Aarnio (2018)
 Kolmistaan (2018)
 Modernit miehet (2020)
 Pohjolan laki (2020)
 Karuselli (2021)

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Rauno Ahonen Voice Chasersissa 

Suomalaiset televisionäyttelijät
Suomalaiset ääninäyttelijät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Sopot

Sopot () on rantakaupunki Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee Itämeren rannalla Gdańskin ja Gdynian kaupunkien lähellä. Vuoden 2019 arvion mukaan kaupungissa asui 35 719 asukasta. Sopot on yksi Puolan suosituimmista matkailukohteista, ja siellä järjestetään Sopotin laulufestivaalit ja Sopotin ATP-tennisturnaus.

Sopot on kuuluisa kilometrien mittaisista hiekkarannoistaan, joiden ansiosta sitä kutsutaankin Puolan Rivieraksi. Hiekkarantaa hallitsee Grand Hotel, jonka loistosta ovat nauttineet erinäiset hallitsijat, muun muassa Adolf Hitler aikanaan. Grand Hotelin edustalla on 516 metriä pitkä puulaituri, joka on Euroopan pisin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin englanninkieliset sivut 
 Kylpemistä ja politiikkaa Itämeren rannalla, Aamulehti, 16.08.1936, nro 220, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Zoppot - Danzigin Monte Carlo, Kuva, 06.07.1938, nro 14, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Pommerin voivodikunnan kaupungit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pommerin piirikunnat
Mérida (Meksiko)

Mérida on Yucatánin osavaltion pääkaupunki ja myös tämän osavaltion suurin kaupunki. Kaupungissa asuu 827 000 ihmistä (2014), joten se on kolmanneksitoista suurin Meksikon kaupungeista. Kaupungin on perustanut 1542 Francisco de Montejo mayakaupungin paikalle.

Kaupunki on tärkeä rautatieristeys ja kauppakeskus sen lisäksi kaupungissa toimii yliopisto. Kaupunki on myös merkittävä matkailukohde, sillä sen lähistöllä sijaitsee raunioituneita mayakaupunkeja, kuten Chichén Itzá. Sen lisäksi turisteja kiinnostaa kaupungin museossa oleva arvokas hopeakokoelma.

Mérida valittiin vuonna 2000 Amerikan kulttuuripääkaupungiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaupungin nettisivut (sisältää matkailuinfoa monilla kielillä)

Meksikon kaupungit
Pesäpallomaila

Pesäpallomaila on pesäpallossa käytettävä maila. Pesäpallomailat on perinteisesti valmistettu puusta, mutta 1980-luvulla kuitumateriaalit, hiili- ja lasikuitu ovat syrjäyttäneet puun sarjapeleissä käytettävissä mailoissa. Vain nuorimpien junioreiden mailoille on määritelty enimmäispituus. Miesten ja naisten mailojen pituuden määritelmät poistettiin 1960-luvulla, mutta mailat eivät ole sen jälkeen kooltaan juurikaan muuttuneet.

Koko ja materiaali 
Pesäpallosäännöissä ei erikseen määritellä miesten ja naisten mailan kokoa ja painoa. Nuorempien junioreiden mailan pituus saa olla enintään 90 senttimetriä. Peleissä käytettävien mailojen pitää olla kuitenkin Pesäpalloliiton hyväksymiä. Pelaaja saa vahvistaa mailaansa esimerkiksi eristysnauhalla tai jollain vastaavalla valmisteella.

Pesäpalloliitto hyväksyi vuodelle 2016 neljän eri valmistajan mailoja. Ne on valmistettu joko puusta, lasikuidusta tai hiilikuidusta. Niiden pituus vaihtelee 70 ja 100 senttimetrin välillä.

Historia 
Pesäpallon kehittäjä Lauri Pihkala antoi vuonna 1915 ensimmäiset tarkat mailoja koskevat ohjeet. Tuolloin mailan pituus sai olla enintään 105 senttimetriä ja läpimitta 6 senttimetriä. Mailasääntöihin lisättiin pian myös maininta, että mailan piti olla puusta. Varhaisimmat mailat tehtiin itse, mutta tehdasvalmisteisia välineitä alkoi saada 1920-luvulla. Silti kyläpeleissä käytettiin omatekoisia mailoja vielä 1930-luvullakin. Mailojen kysyntä oli niin suurta, että monet huonekalutehtaat ja puusepänverstaatkit alkoivat myydä pesäpallomailoja. Toisen maailmansodan aikana mailojen valmistuksessa ei ollut pula-ajasta huolimatta ongelmia, sillä haapaa oli tarjolla runsaasti ja valmistajia useita.

Pelaajat innostuivat 1950- ja 1960-luvuilla päällystämään mailansa iskukohdan halkaistulla rottingilla, minkä tarkoituksena oli parantaa mailojen kestävyyttä ja lyöntiominaisuuksia. Mailan koko-ominaisuuksien määrittäminen säännöissä poistettiin 1960-luvulla. Mailojen koot eivät kuitenkaan ole sen jälkeen juurikaan muuttuneet.

Puumailat hallitsivat markkinoita aina 1980-luvulle asti, jolloin alettiin käyttää myös hiilikuitua. Kuiturakenteiset mailat ovat tämän jälkeen syrjäyttäneet puumailat, joita käytetään enää lähinnä koulujen peleissä.

Katso myös
 Baseballmaila

Lähteet

Viitteet 

Pesäpallotermit
Mailat
Mika Kari

Mika Pekka Kari (s. 19. elokuuta 1967 Lahti) on suomalainen SDP:n kansanedustaja Hämeen vaalipiiristä. Lahden kaupunginvaltuustossa Kari on ollut vuodesta 2005, vuosina 2013–2017 hän toimi valtuuston puheenjohtajana.

Ura
Koulutukseltaan Kari on yhteisöpedagogi. Hän on työskennellyt Lahdessa pitkäaikaistyöttömien ja vajaakuntoisten työkeskuksessa toimialapäällikkönä.

Kari valittiin Lahden kaupunginvaltuustoon vuoden 2004 kunnallisvaaleissa. Vuosina 2005–2006 hän oli Lahden kaupunginhallituksen jäsen. Kaupunginvaltuuston puheenjohtajana hän on toiminut vuosina 2013–2017 sekä kaupunginvaltuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 2006–2012 ja vuodesta 2017 alkaen. Kari toimi Päijät-Hämeen maakuntahallituksen puheenjohtajana vuosina 2006–2013 ja uudelleen vuodesta 2017 alkaen.

7. kesäkuuta 2008 Kari valittiin SDP:n puoluehallitukseen. Vuoden 2011 vaaleissa Kari nousi kansanedustajaksi. Kari valittiin jatkokaudelle 2015 vaaleissa ja sai jatkoa vuonna 2019 jolloin hän tuli valituksi kolmannelle kaudelle. Eduskunnassa hän on puolustusvaliokunnan varapuheenjohtaja ja hallintovaliokunnan jäsen kaudella 2015−2019. Kari valittiin uuden tiedusteluvalvontavaliokunnan puheenjohtajaksi 26.6.2019 ja jatkaa kolmannella kaudellaan puolustusvaliokunnan jäsenenä. Kari on myös Yleisradion hallintoneuvoston 18.06.2019– sekä Pohjois-Atlantin liiton parlamentaarisen yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan jäseninä.  Hän on toiminut SDP:n eduskuntaryhmän työvaliokunnan jäsenä koko kansanedustaja uransa ajan.

Aiemmin Kari on toiminut muun muassa Etelä-Suomen maakuntien liittouman puheenjohtajana 2007–2008, Lahden sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen puheenjohtajana 2006–2008, SDP:n puoluevaltuuston jäsenenä 2005–2008, Lahtelaisten demarien kunnallisjärjestön puheenjohtajana 2001–2005 ja Lahden teknisen lautakunnan jäsenenä 2001–2004.

Huomionosoitukset

Maanpuolustusmitalin toimikunta myönsi 2017 Mika Karille yhden vuoden kahdestakymmenestäkahdeksasta myönnetystä maanpuolustusmitalista miekkojen kera, numeron 613.

Yksityiselämä
Kari on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi. Sotilasarvoltaan Kari on reservin sotilasmestari.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Mika Karin verkkosivut

Nykyiset kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Lahden kaupunginvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Päijät-Hämeen hyvinvointialue
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Musta jää (elokuva)

Musta jää on 19. lokakuuta 2007 ensi-iltaan tullut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Petri Kotwica. Kyseessä on Kotwican toinen pitkä elokuva. Elokuva suunnattiin myös kansainvälisille markkinoille. Ennen varsinaista ensi-iltaa se esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla saman vuoden syyskuun 26. päivänä. 

Mustan jään on tuottanut Kai Nordberg (Making Movies), ja se on suomalais-saksalainen yhteistuotanto. Kotwica käsikirjoitti ja suunnitteli elokuvaa vuosikausia, ja hankkeen välissä ehti valmistua syksyllä 2005 ensi-iltansa saanut Koti-ikävä. Elokuvan alkuperäismusiikin on säveltänyt Apocalyptica-yhtyeen Eicca Toppinen, ja tunnuskappaleen ”Black Ice” laulaa Hanna Pakarinen. 

Musta jää sai kaikkiaan kuusi Jussi-palkintoa, muun muassa sarjoissa paras elokuva, ohjaus (Kotwica), naispääosa (Mäenpää) ja käsikirjoitus (Kotwica).

Juoni
Elokuvan juoni käsittelee mustasukkaisuutta. Saara (Outi Mäenpää) saa selville, että hänen arkkitehtimiehellään Leolla (Martti Suosalo) on suhde nuoren opiskelijan (Ria Kataja) kanssa. Asian suoran kohtaamisen sijaan Saara alkaa suunnitella monimutkaista kostoa ja tutustuu Tuuliin ystävänä.

Arviot
Elokuvan ensi-illan yhteydessä kriitikot olivat yksimielisiä sen ansioista. Esimerkiksi Markus Määttänen (Aamulehti) totesi: ”Petri Kotwica pelasti juuri suomalaisen elokuvan”.
 
Televisioesityksen yhteydessä Tv-maailman kriitikko pitää elokuvaa ”lähes täysosumana”. Trillerin alku on hänen mukaansa nautittavan hillittyä, pidätellyn väkivallan uhalla leikittelyä. Elokuvassa on sopivasti melodraamaa, realismia ja pelottavuutta, joskin juonessa on liikaa uskomattomia käänteitä.

Näyttelijät

Uudelleenfilmatisointi
Mustasta jäästä tehtiin Etelä-Koreassa uudelleenfilmatisointi, mikä on harvinaista suomalaisessa elokuvassa. Kolmiodraaman korealaisversio on kansainvälisessä jakelussa nimellä Love, In Between (”Rakkauden välissä”). Kotwica myi tarinansa oikeudet korealaisille keväällä 2010. Puoli vuotta myöhemmin valmistunut elokuva keräsi elokuvateattereissa yli 100 000 korealaiskatsojaa.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Elokuvan kotisivut
 Suomen elokuvasäätiö: Musta jää

Vuoden 2007 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Petri Kotwican ohjaamat elokuvat
Jussi-palkitut elokuvat