joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Varden

Vardenit ovat Christopher Paolinin kirjoittamassa Perillinen-trilogiassa esiintyviä kapinallisia, jotka taistelevat kuningas Galbatorixia vastaan.

Vardenit saivat alkunsa, kun Brom kokosi yhteen joukon maanpakolaisia ja vapautti muutamia vankeja. He piiloutuivat Beor vuorille ja ottivat piilopaikakseen Farthen Dǔrin. Brom toimi Vardenien johtajana muutaman vuoden, mutta luovutti sitten paikkansa toiselle päästäksensä kostamaan Morzanille, joka oli tappanut hänen lohikäärmeensä.

Varden on muinaista kieltä ja tarkoittaa vartijoita.

Vardenien johtajia

Brom
Ajihad
Nasuada

Vanhimpien neuvosto

Vardenit valitsevat joukostansa Vanhimpien neuvoston jäsenet, joiden tehtävänä on edustaa heitä Vardenien johtajan edessä. Neuvoston jäsenet olivat Ajihadin luotettuja neuvonantajia. Neuvoston jäseniä ovat Jörmundur, Umérth, Falberd, Sabrae ja Elessari.

Perillinen-sarja

nl:Varden
Patrik Lomski

Patrik Lomski (s. 3. helmikuuta 1989 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa TPS:aa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta pystyy pelaamaan myös vasemmalla.

Lomski on myös pelannut otteluita Suomen eri ikäluokkien nuorten maajoukkueissa. Lomskilla on puolalaissyntyisen isänsä kautta puolalaiset sukujuuret.

Lähteet 
 Veikkausliigan Hall of Fame

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Lomski Turun Palloseuran sivuilla 
 Lomski Veikkausliigan sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Wade–Giles

Wade–Giles on kiinan kielen latinisointijärjestelmä.

Brittiläinen sinologi ja Cambridgen yliopiston ensimmäinen kiinan kielen professori Sir Thomas Francis Wade (1818–1895) esitteli luomansa kiinan kielen latinisointimenetelmän kirjassaan Peking Syllabry (1859).

Vuonna 1892 Herbert Allen Giles (1845–1935) auttoi Waden latinisointimenetelmää yleistymään käyttämällä sitä sanakirjassaan Chinese-English Dictionary.

Englannin kielen hallitseva asema on kiinan latinisoinnin kannalta merkinnyt sitä, että Wade–Giles vakiinnutti asemansa myös muiden kielialueiden latinisointijärjestelmänä.

Vuonna 1979 Kiinan kansantasavalta otti käyttöön uuden latinisointijärjestelmän, hanyu-pinyinin, jonka ISO hyväksyi samana vuonna. Euroopan unioni on hyväksynyt pinyinin viralliseksi kiinan latinisointijärjestelmäksi. Wade–Giles on yhä epävirallisesti käytössä erityisesti anglosaksisessa maailmassa. Virallisesti sitä käyttää vielä Taiwan.

Aiheesta muualla 
 Pinyin to Wade-Giles Conversion Table , Pinyin/Wade-Giles -konvertointitaulukko, Chicagon yliopiston kirjasto

Kirjoitusjärjestelmät
Kiinan kielet
Hietamäki

Hietamäki voi tarkoittaa seuraavia asioita:

Henkilöt
 Elina Hietamäki (o.s. Pienimäki, s. 1976), suomalainen maastohiihtäjä
 Juhamatti Hietamäki (s. 1985), suomalainen jääkiekkoilija
 Karri Hietamäki (s. 1969), suomalainen maastohiihtäjä
 Laura Hietamäki (s. 1991), suomalainen salibandyn pelaaja
 Mirja Hietamäki (s. 1991), suomalainen salibandyn pelaaja

Paikat
 Hietamäki (), luterilainen seurakunta Inkerissä
 Hietamäen kappeli, keskiaikainen seurakunta, joka toimi myöhemmin Mynämäen alaisena kappeliseurakuntana
 Hietamäki, kylä Mietoisissa
 Hietamäki, kylä Pieksämäellä
Lugburz

Lugburz on black metalia soittavan Summoningin ensimmäinen levy. Sen nimi on J. R. R. Tolkienin kehittämää Mordorin mustaa kieltä ja tarkoittaa Sauronin linnoitusta Barad-dûria. Levyn on julkaissut itävaltalainen Napalm Records vuonna 1995.

Albumi sisältää enimmäkseen demoja ja suurin osa riffeistä on sävelletty bassokitaralle, vaikka Protector lisäsikin joitakin melodisempia osuuksia kitaralla. Syntetisaattoria käytettiin vain säestyksessä, ei pääsoittimena kuten myöhemmillä albumeilla. ”Where Winters Forever Cry” -kappaleen on säveltänyt vain tällä albumilla soittava Trifixion.

Suurimman osan albumin sanoituksista on tehnyt Pazuzu, joka myös lausui puhutut kohdat kappaleissa ”Dragons of Time” ja ”Through the Valley of the frozen Kingdom”. Levy ei muistuta Summoningin nykyistä tuotantoa juurikaan, sillä se on paljon perinteisempää, vähemmän melodista black metalia kuin yhtyeen myöhemmät tuotokset.

Lugburz on julkaistu vuonna 2007 uudelleen 12" vinyylilevypainoksena, joka oli rajattu 300 kappaleeseen. Albumi sisältyy myös Temple of Darkness Recordsin samaisena vuonna julkaisemaan Sounds of Middle-Earth -laatikkoon, jonka painos oli rajoitettu 1 000 kappaleeseen.

Kappalelista 
 Grey Havens (1:44)
 Beyond Bloodred Horizons (3:42)
 Flight of the Nazgul (7:16)
 Where Winters Forever Cry (4:08)
 Through the Valley of the Frozen Kingdom (6:30)
 Raising with the Battle-Orcs' (5:44)
 Master of the Old Lure (4:14)
 Between Light and Darkness (3:34)
 The Eternal Lands of Fire(3:46)
 Dragons of Time (6:01)
 Moondance'' (4:46)

Muusikot 
Silenius
Protector
Trifixion
Pazuzu

Aiheesta muualta 

Vuoden 1995 albumit
Vuoden 1995 esikoisalbumit
Summoningin albumit
Minas Morgul (albumi)

Minas Morgul on black metalia soittavan Summoning-yhtyeen toinen kokopitkä albumi, jonka julkaisi itävaltalainen Napalm Records vuonna 1995. Albumi on saanut nimensä J. R. R. Tolkienin fantasiakirjoissa esiintyvästä Minas Morgulista, joka on pahojen sormusaaveiden valtaama ja komentama Gondorin kaupunki. Suomeksi levyn nimi tarkoittaa mustan velhouden tornia. 

Musiikillisesti Minas Morgul poikkeaa vahvasti edeltäjästään Lugburzista – se on paljon enemmän melodiapainotteisempi. Albumi sisältää kappaleet ”Lugburz”, ”Dor Daedeloth” ja ”Dagor Bragollach” promonauhalta, joskin ne on äänitetty uudelleen Minas Morgulia varten. Levy on äänitetty Hörnix Studiolla.

Albumi sisältyy myös Temple of Darkness Recordsin vuonna 2007 julkaisemaan Sounds of Middle-Earth -laatikkoon, jonka painos rajattiin tuhanteen.

Kappalelista 
 Soul Wandering (2:32)
 Lugburz (7:15)
 The Passing of the Gray Company (9:16)
 Morthond (6:44)
 Marching Homewards (8:11)
 Orthanc (1:39)
 Ungolianth (6:37)
 Dagor Bragollach (5:05)
 Through the Forest of Dol Guldur (4:47)
 The Legend of the Master-Ring (5:27)
 Dor Daedeloth (10:16)

Muusikot 
 Silenius
 Protector

Aiheesta muualta 
 

Vuoden 1995 albumit
Summoningin albumit
Dol Guldur (albumi)

Dol Guldur on black metalia soittavan Summoningin kolmas studioalbumi. Albumin nimi viittaa Sauronin hallitsemaan Dol Guldurin linnoitukseen J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa. Levyn on julkaissut itävaltalainen Napalm Records vuonna 1996.

Musiikillisesti Dol Guldur jatkaa edeltävän Minas Morgul -albumin linjoilla. Kappaleet ovat huomattavasti tunnelmallisempia ja melodisempia kuin yhtyeen ensimmäisellä albumilla, Lugburzilla. Dol Guldur on tähän mennessä Summoningin parhaiten myynyt albumi. Albumin viimeinen kappale ”Over Old Hills” perustuu lähes kokonaan erääseen Protectorin toisen yhtyeen, Ice Agesin, ensimmäisen levyn kappaleeseen. Dol Guldur, kuten Minas Morgulkin, on nauhoitettu Hörnix Studiolla, missä tuotoksiaan on äänittänyt myös muun muassa Abigor.

Albumi sisältyy myös Temple of Darkness Recordsin vuonna 2007 julkaisemaan Sounds of Middle-Earth -laatikkoon, jonka painos on rajoitettu 1 000 kappaleeseen.

Kappalelista 
 Angbands Schmieden (3:30)
 Nightshade Forests (10:48)
 Elfstone (10:51)
 Khazad Dúm (10:58)
 Kôr (11:00)
 Wyrmvater Glaurung (3:05)
 Unto a Long Glory... (9:37)
 Over Old Hills (8:58)

Muusikot 
 Silenius
 Protector

Lähteet

Aiheesta muualta 

Vuoden 1996 albumit
Summoningin albumit
Circus of Fools


Circus of Fools on heavy metal -yhtye Machine Menin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin Suomessa 14. helmikuuta 2007, muualla Euroopassa 19. helmikuuta 2007, sekä Japanissa 25. huhtikuuta 2007. Albumilta julkaistiin singlenä kappale "No Talk Without the Giant".

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.

Kappaleet 

'Til The End Of Her Days – 5.46 (Japanin julkaisu)
No Talk Without the Giant - video (Japanin julkaisu)

Kokoonpano 
 Antony Parviainen – laulu
 J-V Hintikka – kitara
 Jani Noronen – kitara
 Eero Vehniäinen – basso
 Jarno Parantainen – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Machine Menin albumit
Vuoden 2007 albumit
Stronghold (Summoningin albumi)

Stronghold on black metalia soittavan Summoningin neljäs studioalbumi. Levyn on julkaissut itävaltalainen Napalm Records vuonna 1999.

Musiikillisesti Stronghold on melodista black metalia, uutena lisänä on Where hope and daylight diessä esiintyvät naisvokaalit, jotka teki, muun muassa yhtyeessä Die verbannten Kinder Evas vaikuttava, Tania Borsky. Stronghold erosi edeltäjistään myös kitarapainotteisuutensa takia. Yhtye myös sisällytti kappaleisiinsa puhenäytteitä elokuvista Braveheart - taipumaton ja Legenda. Levy on äänitetty Protectorin kotona, Nachtschatten studiolla.

Kappalelista
 Rhûn (3.25)
 Long Lost to Where No Pathway Goes (7.23)
 The Glory Disappears (7.50)
 Like Some Snow-white Marble Eyes (7.20)
 Where Hope and Daylight Die (6.29)
 The Rotting Horse on the Deadly Ground (8.26)
 The Shadow Lies Frozen on the Hills (7.01)
 The Loud Music of the Sky (6.48)
 A Distant Flame Before the Sun (9.00)

Muusikot
 Silenius
 Protector
 Tania Borsky

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1999 albumit
Summoningin albumit
Let Mortal Heroes Sing Your Fame

Let Mortal Heroes Sing Your Fame on tunnelmallista black metalia soittavan Summoningin viides studioalbumi. Levyn on julkaissut itävaltalainen Napalm Records vuonna 2001.

Musiikillisesti albumi seuraa Strongholdin jälkiä, mutta siinä piilee myös yhteyksiä vanhempaan Summoningin materiaaliin. Vahvat kitarat jätettiin Strongholdista, mutta syntetisaattoria voimistettiin, kun ne oli Strongholdissa jätetty taka-alalle. Albumilla yhtye käytti paljon erinäisiä puhuttuja sampleja, jotka on otettu J. R. R. Tolkienin fantasiakirjoihin perustuvista radiokuunnelmista. Ensimmäistä kertaa yhtye käytti myös puhdasta laulantaa levyn päätösraidassa, Farewellissä. 

Yhtye hyödynsi levyn sanoituksia tehdessään tällä kertaa Tolkienin lisäksi myös toisen fantasiakirjailijan, Michael Moorcockin, materiaalia.

Kappalelista 
 A New Power is Rising (4:07)
 South Away (6:04)
 In Hollow Halls Beneath the Falls (8:55)
 Our Foes Shall Fall (7:01)
 The Mountain King's Return (8:52)
 Runes of Power (5:51)
 Ashen Cold (6:15)
 Farewell (9:18)

Muusikot 
 Silenius
 Protector

Aiheesta muualta 

Vuoden 2001 albumit
Summoningin albumit
C. Northcote Parkinson

Cyril Northcote Parkinson (30. heinäkuuta 1909 Durham – 9. maaliskuuta 1993 Guernsey) oli englantilainen historiantutkija ja kirjailija. Parhaiten hänet tunnetaan luomistaan Parkinsonin laeista.

Akateemisella urallaan Parkinson keskittyi merenkulun historiaan, etenkin Napoleonin aikaan. Hän luennoi Englannin, Malaijan ja Yhdysvaltain yliopistoissa. Vuonna 1960 hän luopui akateemisesta urastaan ja keskittyi kirjoittamiseen ja vierailuluentoihin. Hän kävi Suomessa vuonna 1961. Parkinson kirjoitti useita julkista hallintoa ja byrokratiaa ruotivia satiirisia teoksia, jotka aluksi ilmestyivät esseinä The Economistissa.

Lait 
Parkinsonin ensimmäisen lain mukaan työllä on taipumus paisua ja viedä tekijältään kaikki aika, joka siihen on käytettävissä. Tästä seuraa välillisesti, että henkilökunnan määrä virastoissa kasvaa ennalta määrätyllä nopeudella riippumatta suoritettavan työn määrästä. Byrokraatit pyrkivät moninkertaistamaan alaistensa lukumäärän ja keksimään työtä toisilleen. Parkinson kehitti tämän kuuluisimman lakinsa tutkittuaan Brittiläisen imperiumin kehitystä. Hänen tunnetuin esimerkkinsä koski Ison-Britannian siirtomaaministeriötä, jonka virkamiesten lukumäärä oli kasvanut vuosikymmenien ajan keskimäärin 5,7 prosenttia vuodessa, ja näin tapahtui jonkin aikaa vielä senkin jälkeen, kun monet suurimmat siirtomaat olivat itsenäistyneet.

Parkinsonin toisen lain mukaan menot nousevat automaattisesti yhtä suuriksi kuin tulot. Tämä pätee niin yksityisiin ihmisiin kuin kokonaisiin valtioihinkin. Kun henkilön – tai valtion – tulot nousevat, ryhdytään miettimään, miten ja mihin tulojen lisäys käytetään. Tulonlisä hupenee vähin äänin, ja lopulta menot kasvavat tulojen ohi.

Parkinsonin kolmas laki on vähenevän pätevyyden laki, jonka mukaan etenkin ylimmän virkamiesluokan epäpätevyys kasvaa ja koulutus jää riittämättömäksi virka-aseman vaativuuteen nähden.

Parkinsonin triviaalisuuden lain mukaan organisaatiot keskittyvät suhteettoman paljon triviaaleihin asioihin. Syynä tähän on se, että kaikki pystyvät esittämään näkemyksiään suhteellisen triviaaleista asioista, kuten polkupyöräsuojan katon materiaalista, mutta eivät oleellisimmista asioista, kuten ydinvoimalan rakentamisesta.

Teoksia 
 Parkinsonin laki eli tie menestykseen paperisodan kautta, Tammi 1958
 Tuhlaamisen taito eli Parkinsonin toinen laki, Tammi 1960
 Rouva Parkinsonin laki, Tammi 1969
 Viivytyksen laki, Tammi 1971
 Parkinsonin lait (kokoomateos), Tammi 1980

Lähteet

Kirjallisuus
 Otavan iso tietosanakirja, osa 6. 1963.
 Muistatko Parkinsonin lait? Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1994, s. 83. Otava 1993 ISBN 951-1-12765-9

Viitteet 

Englantilaiset kirjailijat
Brittiläiset historioitsijat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Kalevan kisat 1982

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1982 Kouvolassa 13.–15. elokuuta. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Lähteet

Viitteet

Kalevan kisat
Vuoden 1982 yleisurheilu
Kouvolan urheilutapahtumat
Terence Higgins

Sir Terence Langley Higgins, paroni Higgins KBE (s. 18. tammikuuta 1928) on eläkkeelle jäänyt brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä Worthingista vuosina 1964–1997.

Higgins toimi raha-asiainsihteerinä valtiovarainministeriössä vuosina 1972–1974. Hän on naimisissa Rosalyn Higginsin kanssa, ja hänestä tehtiin vuonna 1997 elinikäinen pääri. Hän on Privy Councilin jäsen. 

Higgins palveli Royal Air Forcessa vuosina 1946–1948. Hän on 1940-luvulla edustanut maataan aitajuoksussa esimerkiksi Kansainyhteisön kisoissa. Helsingin olympialaisissa 1952 Higgins juoksi Britannian joukkueessa, joka sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 3.09,3.

Lähteet

Brittiläiset poliitikot
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Krishna (joki)

Krishna (sanskriitiksi कृष्णा नदी ) on Intian keskiosassa virtaava joki. Sen pituus on noin 1 300 kilometriä.

Krishnan lähde on vain 64 kilometrin päässä länsirannikosta Mahabaleswarissa Maharashtran osavaltiossa, ja sieltä se virtaa lähes koko Intian niemimaan poikki ja laskee Bengalinlahteen idässä Hamasaladeevissa Andhra Pradeshin osavaltiossa. Krishnan merkittävimpiä sivujokia ovat Ghataprabha, Malaprabha, Bhima, Tungabhadra ja Musi. Sen valuma-alue on 258 948 km². Joen suisto on Intian hedelmällisimpiä alueita.

Krishna on hinduille pyhä joki.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hindulaisuuden pyhät paikat
Intian joet
Bengalinlahteen laskevat vesistöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tuomo Könönen

Tuomo Könönen (s. 29. joulukuuta 1977 Trollhättan, Ruotsi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PS Kemiä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai keskikenttäpelaaja.

Ura 

Könönen on kemiläisen Visan Pallon kasvatti. Suomessa hän on pelannut pääsarjatasolla Rovaniemen Palloseurassa, jossa hän debytoi kaudella 1998, ja Myllykosken Pallossa. Jälkimmäisessä hän voitti Suomen-mestaruuden kaudella 2005, SM-hopeaa 2002 ja Suomen cupin 2004.

Vuosina 2006–2008 Könönen pelasi Norjassa Odd Grenlandin joukkueessa. Kaudeksi 2010 hän palasi kotiseudulleen Kemiin ja teki kaksivuotisen sopimuksen Ykkösessä pelanneen PS Kemin kanssa.

Suomen maajoukkueessa Könönen on pelannut kuusi maaottelua vuosina 2004–2006. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 3. joulukuuta 2004 Omania vastaan.

Jalkapallon ohella Könönen on pelannut futsalia FTK:ssa ja Kanuunoissa.

Saavutukset 

 Suomen mestaruus 2005
 SM-hopea 2002
 Suomen Cup 2004, 2013

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Könönen Veikkausliigan sivustolla
 Könönen Palloliiton sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Edward Schreyer

Edward Richard Schreyer PC CC CMM OM CD, (s. 21. joulukuuta 1935) on kanadalainen poliitikko New Democratic Partyssa. Hän toimi Manitoban pääministerinä vuosina 1969–1977 ja Kanadan kenraalikuvernöörinä 1979–1984. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1965–1969.

Manitoban Beausejourissa syntynyt Schreyer meni 30. kesäkuuta 1960 naimisiin Lily Schulzin kanssa. Parille syntyi neljä lasta – kaksi tytärtä ja kaksi poikaa.

Schreyer on toiminut vuodesta 2002 Brandonin yliopiston rehtorina. Hän oli ehdolla parlamenttiin edustajainhuoneen jäseneksi vielä vuoden 2006 vaaleissa, mutta ei tullut valituksi.

Kanadalaiset poliitikot
Companion of the Order of Canada
Kanadan kenraalikuvernöörit
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Valeri Voronin

Valeri Ivanovitš Voronin (, 17. heinäkuuta 1939 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 22. toukokuuta 1984 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen jalkapalloilija. Voroninin pelipaikka oli keskikentällä, mutta häntä käytettiin myös keskuspuolustajana. 

Voronin oli tunnettu hyvistä teknisistä taidoistaan, ja hän pääsikin edustamaan Neuvostoliittoa MM-kilpailuihin vuosina 1962 ja 1966. Jälkimmäisissä kilpailuissa Neuvostoliitto oli lähellä mitalia, mutta hävisi lopulta pronssiottelun Portugalille viime hetken maalilla.

Seurajoukkueurallaan Voronin edusti vain Torpedo Moskovaa, jossa hän voitti muun muassa Neuvostoliiton-mestaruuden kahdesti.

Aiheesta muualla 
 Tilastot maajoukkueen sivuilla 

Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Kreab

Kreab Oy on yritys- ja yhteisöviestintään, talous- ja sijoittajaviestintään sekä yhteiskuntasuhteisiin erikoistunut viestintätoimisto.

Kreabin emoyhtiö on vuonna 1970 perustettu Kreab AB. Konserni on Pohjoismaiden suurin viestintätoimisto, ja sillä on 41 toimistoa viidellä mantereella. Konsernin pääkonttori sijaitsee Tukholmassa. Kreab-konsernissa työskentelee noin 400 henkilöä yli 25 maassa.

Historia 
Kreabin Helsingin-toimiston juuret ovat vuonna 1988 perustetussa H & B Communications Oy:ssä. Kreab osti H & B:n liiketoiminnan vuonna 1999 ja muodosti siitä Kreabin Suomen-yhtiön.

Veckans Affärer -lehti valitsi Kreabin Tukholman-toimiston vuosina 2000, 2004 ja 2007 Ruotsin parhaaksi viestintätoimistoksi. Ruotsin entinen pääministeri ja nykyinen ulkoministeri Carl Bildt oli Kreab-konsernin ja Kreab Oy:n hallitusten puheenjohtaja vuosina 2004–2006. Helmikuussa 2009 kansainväliseen Omnicom Groupiin kuuluva viestintätoimisto Gavin Anderson & Company yhdistettiin Kreabiin. Nimeksi tuli Kreab Gavin Anderson. Tammikuussa 2015 yhtiö muutti nimensä jälleen Kreabiksi.

Kreab Suomessa 
Viestinnän ammattilaiset ProCom ry palkitsi vuonna 2019 Kreabin tekemän Metson vuosikertomuksen vuoden 2018 parhaaksi listattujen yhtiöiden sarjassa. Taloustutkimus Oy on tutkinut Kreabin vuosina 2014, 2012, 2010, 2008, 2006, 2004 ja 2002 Suomen parhaaksi talousviestinnän osaajaksi Viestintäalan yritysten imagotutkimuksessa.

Kreabin Helsingin-toimisto sijaitsee Helsingin keskustassa Kluuvin kaupunginosassa.

Johto ja hallinto 
Kreabin Helsingin-toimiston toimitusjohtajaksi nimitettiin helmikuussa 2015 Mikael Jungner. Jungnerille on vahva tausta politiikassa ja hän on toiminut hallintoministeri Jouni Backmanin,[4] oikeusministeri Johannes Koskisen[5] sekä pääministeri Paavo Lipposen[6] poliittisena erityisavustajana. Jungner on ollut SDP:n kansanedustajana vuosina 2011-2015, SDP:n puoluesihteerinä vuosina 2010–2012 sekä Yleisradion toimitusjohtajana vuosina 2005–2010. SDP:stä Jungner erosi joulukuussa 2017. 

Kreab Oy:n hallituksen puheenjohtaja on Matti Saarinen. Saarinen työskenteli Kreabin toimitusjohtajana vuodesta 2001 vuoteen 2013. Ennen Kreabia Saarinen johti Nokian, Nesteen ja Leonian viestintää. Viestinnän ammattilaiset ProCom ry palkitsi hänet vuonna 2011 elämäntyöstään viestinnän parissa. 

Konsernin hallituksen puheenjohtaja on Peje Emilsson ja konsernijohtajana toimii Charlotte Erkhammar. Hallituksen varapuheenjohtaja on Dale Adams.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Konsernin internet-sivusto

Suomalaiset viestintäyhtiöt
Harri Pesonen

Harri Pesonen (s. 6. elokuuta 1988 Muurame) on suomalainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.

Pesonen pelasi ensimmäiset ottelunsa JYPin SM-liigajoukkueessa kaudella 2007–2008. Seuraavalla kaudella Pesonen pelasi 47 ottelua ja oli voittamassa Suomen-mestaruutta. Hän edusti kausien 2008–2011 aikana myös D Teamiä. Kauden 2011–2012 Pesonen pelasi kokonaan JYP:ssä. Tuolloin hän teki 35 pistettä 60 ottelussa ja voitti uransa toisen Suomen-mestaruuden. Kaudeksi 2012–2013 hän teki sopimuksen NHL-seura New Jersey Devilsin kanssa. Suurimman osan kaudesta Pesonen pelasi AHL-joukkue Albany Devilsissä. NHL-otteluita kertyi neljä. Kaudella 2013–2014 Pesonen pelasi pelkästään AHL:ssä. Kaudet 2014–2018 hän edusti Lausannea ja 2018–2020 SCL Tigersia. Kaudella 2020–2021 Pesonen pelasi Metallurg Magnitogorskissa ja Ak Bars Kazanissa.

Pesonen oli myös mukana vuoden 2008 U20-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa hänen tehopisteensä olivat 3+0. Ensimmäiset A-maaottelunsa hän pelasi kaudella 2014–2015. Harri Pesonen oli mukana voittamassa Suomelle MM-kultaa ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Slovakiassa 2019. Hän teki turnauksen kymmenessä ottelussa neljä maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Hän teki loppuottelussa Kanadaa vastaan viimeisen, 3–1-maalin. Hän voitti olympiakultaa vuonna 2022.

Harrin isoveli Jussi Pesonen on myös jääkiekkoilija. Pesonen on naimisissa ja pariskunnalla on yksi poika.

Tilastot

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pesosen profiili Jatkoaika.comissa

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset olympiavoittajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Rachael Lillis

Rachael Lillis (s. 8. heinäkuuta 1978 Niagara Falls, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on dubannut Mistyn ja Jessien äänet Pokémonissa.

Historia
Lillis opiskeli näyttelemistä Bostonissa ja New Yorkissa. Hän oli aiemmin keskeyttänyt opiskelun Harvardin yliopistossa pyrkiessään ääninäyttelijäksi. Hän on näytellyt teatterissa ja muutamissa lyhytelokuvissa, kuten I Just Want to Eat My Sandwich. Enimmäkseen Lillis on toiminut ääninäyttelijänä animesarjoissa mutta on myös tehnyt alkuperäisiä äänirooleja muun muassa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonniin sekä videopeleihin. Lillis on lisäksi äänittänyt useita äänikirjoja, joista Diary of a Fairy Godmotherissa hän ääninäytteli kaikkiaan 25 eri hahmoa. Lillis on ollut kertojaäänenä Seesamtiessä ja useissa mainoksissa.

Aiheesta muualla 
 Anime News Network 
 Enchanting the rachael lillis fanlisting 
 TV.com 
 Fansview.com 
 Voice Chasers 
 CrystalAcids 

Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Aurinko laskee länteen

Aurinko laskee länteen on Viktor Klimenkon esittämä kappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 1965 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen sävelsi Toivo Kärki ja sanoitti Reino Helismaa. Sanoitus jäi Helismaan viimeiseksi sanoitukseksi, eikä hän ehtinyt kuulla Klimenkon esitystä, sillä hän kuoli tammikuussa 1965.

Vuoden 1965 euro­viisu­karsinnassa oli mukana paikallisraati kymmenessä suomalaiskaupungissa sekä yhteispohjoismainen Pohjola-raati. Paikallisraatien äänien perusteella voittajaksi selviytyi Marjatta Leppäsen esittämä ”Iltaisin”, mutta Pohjola-raati kannatti Viktor Klimenkon laulua. Yleisradio jätti päätöksen pöydälle ja ilmoitti parin päivän päästä, että Suomen edustajaksi Napoliin lähtee Viktor Klimenkon ”Aurinko laskee länteen”.

Päätöksen jälkeen suomalainen lehdistö epäili melankolisen ”itkuvirren” menestymismahdollisuuksia kansainvälisessä seurassa, vaikka toisaalta laulussa kuultiin kansainvälisen viihdemusiikin perinteitä ja Klimenkon esityksessä Dean Martinin kaltaista miehekkyyttä. Sentimentaalisuudesta syytettiin myös suomalaisraatien suosikkia, Marjatta Leppäsen ja Lasse Mårtensonin laulua ”Iltaisin”, ja moni olisi halunnut Suomen euroviisuedustajaksi Katri-Helenan esittämän ja Toivo Kärjen säveltämän iloisen (vaikkakin mollissa kulkevan) letkajenkan ”Minne tuuli kuljettaa”.

”Aurinko laskee länteen” jäi Napolin loppukilpailun 18 osallistujasta jaetulle viimeiselle sijalle, koska ei saanut tuomaristolta ainuttakaan pistettä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ylen Elävä arkisto: Aurinko laskee länteen 

Vuoden 1965 euroviisuedustuskappaleet
Suomen euroviisuedustuskappaleet
Toivo Kärjen säveltämät kappaleet
Reino Helismaan sanoittamat kappaleet
Coliseum Alfonso Pérez

Coliseum Alfonso Pérez on jalkapallostadion Getafessa Madridin alueella Espanjassa. Se toimii Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavan Getafe Club de Fútbolin kotistadionina. Stadion sijaitsee Getafe Norten alueella kaupungin pohjoisosassa Madridin rajan ja M-45-moottoritien tuntumassa ja se on nimetty kaupungissa syntyneen entisen maajoukkuejalkapalloilijan Alfonso Pérezin mukaan.

Coliseum Alfonso Pérez avattiin syyskuussa 1998 Madridin aluehallituksen silloisen puheenjohtajan Alberto Ruiz-Gallardónin johdolla. Avajaispäivänä stadionilla pelattiin turnaus, johon ottivat osaa Atlético de Madrid, alankomaalainen Feyenoord ja saksalainen Borussia Dortmund. Kansanpuolue kritisoi stadionhanketta voimakkaasti sen rakennuskustannusten (800 miljoonaa pesetaa) ja tuolloin ylimitoitetun kapasiteetin vuoksi. Stadionin valmistuessa Getafe CF pelasi Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä ja sillä oli vain 2 000 jäsentä.

Stadionin nykykapasiteetti on 17 000 istumapaikkaa. Kenttää ympäröi kaksikerroksiset katsomot kaikilla neljällä sivulla. Pohjois- ja itäkatsomot on rakennettu pienten mäkien päälle, länsikatsomo on nykyään katettu. Coliseum Alfonso Pérez on Estadio Santiago Bernabéun ja Estadio Vicente Calderónin jälkeen Madridin alueen kolmanneksi suurin jalkapallostadion, mutta yksi Primera Divisiónin pienimmistä. Getafe CF:n kotiotteluissa yleisöä on keskimäärin 9 000 henkilöä.

Coliseum Alfonso Pérezillä on pelattu Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin otteluita alkaen kaudesta 2004–2005, jolloin Getafe CF nousi sarjaan ensimmäistä kertaa historiassaan. Kaudella 2007–2008 sillä pelattiin myös kansainvälisiä seurajoukkueotteluita Getafen CF:n ottaessa osaa UEFA-cupiin. Espanjan maajoukkue pelasi stadionilla ystävyysottelun Andorraa vastaan 5. kesäkuuta 2004. 20. toukokuuta 2010 stadionilla pelattiin Naisten mestarien liigan loppuottelu.

Stadionin itäpuolella sijaitsee seuran harjoituskeskus ja kaupungin uimala. Ennen nykyisen stadionin valmistumista Getafe CF pelasi kotiottelunsa Las Margaritasin urheilukeskuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Coliseum Alfonso Pérez Getafe CF:n sivustolla 
 Coliseum Alfonso Pérez Getafen kaupungin sivustolla  

Espanjan jalkapallostadionit
Getafe
Madridin itsehallintoalueen urheilu
Jyrki Sukula

Jyrki Mikko Tapani Sukula (s. 1965) on suomalainen kokki, joka on tullut tunnetuksi television ruoka-aiheisista ohjelmista, kuten Kaikilla mausteilla (1996–1999), Kokkisota (1999–2004), Ruokala (2002–2003), Liemessä (2004–2005), Hullu kokki Piemontessa (2008–2009), Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula! (2012–2018), Hotellit kuntoon, Jyrki Sukula! (2014), Sukulan suojatit (2016) sekä Suomalainen menestysresepti (2021). Televisio-ohjelmien resepteistä on myös koottu lukuisia kirjoja.

Sukulalla on vuonna 2000 perustettu Kaikilla mausteilla -niminen catering-palvelu ja viinitila Italian Piemontessa. Vuosina 2006–2011 Sukula toimi HK Ruokatalon luovana johtajana.

Vuonna 2007 Sukula esiintyi äänellään Pixarin Rottatouille-elokuvassa ja vuonna 2011 Smurffit-elokuvassa.

Sukula toimii luovana johtajana Savonia-ammattikorkeakoulun vuonna 2014 käynnistetyssä hankkeessa, jonka tavoitteena on kouluruokailun kehittäminen. Hankkeessa kiinnitetään huomiota tarjottavan ruuan laatuun, imagoon sekä ruokailutilojen viihtyisyyteen. Hankkeen pilottikouluna toimii kuopiolainen Pyörön koulu.

Jyrki Sukula on viihdetaiteilija Marja-Leena Sukulan poika. Sukula on sotilasarvoltaan kersantti.

Kirjat

Lähteet 

Keittokirjailijat
Suomalaiset kokit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Riikka Timonen

Riikka Timonen (o.s. Väyrynen), lyhyemmin Riikka on suomalainen laulaja, joka on vaikuttanut aiemmin muun muassa Värttinässä ja Adiemuksessa. Riikka julkaisi debyyttialbuminsa 'Käenkukuntayöt' 5. maaliskuuta 2008. Riikka on itse sanoittanut levyn kappaleet ja ne on säveltänyt Ville Laaksonen. Soolouransa ohella Riikka laulaa AiA-lauluyhtyeessä. Hänet tunnetaan suomenkielisestä pääroolista Disneyn animaatioelokuvassa Lumikki ja seitsemän kääpiötä.

Vuonna 2004 Riikka sijoittui Suomen Euro­viisu­karsinnoissa kolmanneksi Toarie-kappaleellaan. Riikka on laulanut Euroviisujen loppukilpailussa kahdesti: 1996 Oslossa Jasminen taustakuorossa ja 2004 Istanbulissa Jari Sillanpään taustalla. Riikka oli mukana myös vuoden 2009 Suomen Euroviisukarsinnoissa  yhtenä kahdestatoista kutsuartistista Meren-kappaleellaan. 

Oman soolotuotantonsa lisäksi Riikka on tehnyt sanoituksia AiA-yhtyeelle, Ahavalle ja Lauluyhtye Lindarille.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Riikan nettisivu www.riikkamusic.com
 Riikan MySpace-sivusto

Elävät henkilöt
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset sanoittajat
Syntymävuosi puuttuu
Antti Arnkil

Antti Arnkil (s. 1975 Vantaa) on suomalainen kustannustoimittaja ja kirjailija. Hän työskenteli vuosina 2008–2015 Otavalla, kunnes siirtyi Siltalalle.

Arnkil on opiskellut filosofiaa ja kirjallisuutta. Hän on toiminut Nuoren Voiman Liitossa, muun muassa Nuori Voima -lehden päätoimittajana (2006–2007). Arnkil on työskennellyt myös kustannustoimittajana WSOY:n kotimaisen kirjallisuuden osastolla (2001–2005), avustanut useita kulttuurilehtiä ja ollut niin&näin -lehden toimitusneuvostossa.

Arnkil on julkaissut kritiikkejä, esseitä, kolumneja ja muita kirjoituksia useissa kulttuurilehdissä ja kokoomateoksissa. Vuonna 2011 hän voitti toisen palkinnon Parnasson juhlavuoden esseekilpailussa. Arnkilin esikoisteos Lauantaiesseet ilmestyi syyskuussa 2014. Kirja oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Vuonna 2020 Arnkil sai Alvar Renqvist -palkinnon työstään kustannustoimittajana.

Teokset 
Kirjoituksia Väinö Linnasta, Teos 2006, toim. yhdessä Olli Sinivaaran kanssa
 
 Raittilan linja. Helsinki: Siltala, 2016. ISBN 978-952-234-349-9.
Sunnuntaiesseet. Helsinki: Siltala, 2019. ISBN 978-952-234-609-4.

Lähteet 

Suomalaiset kustannustoimittajat‎
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Gazpacho

Gazpacho on alun perin Andalusiasta tullut kylmä keitto. Keitto on yleinen ruokalaji koko Espanjassa, Portugalissa sekä monissa Latinalaisen Amerikan maissa. Alkuperäinen gazpacho oli leipäkeitto, joka valmistettiin yhdistämällä kuivahtanutta leipää, valkosipulia, oliiviöljyä, suolaa ja viinietikkaa. Tomaatti ja paprika yleistyivät gazpachon aineksina vasta löytöretkien jälkeen käynnistyneessä kolumbiaanisessa vaihdossa.

Vaikka tomaatti onkin tärkeä osa Suomessakin yleistyneessä gazpachon muodossa, muodostavat gazpachon aiemmin mainitut alkuperäiset ainekset. Andalusiassa tarjoillaan yhä useita gazpachoja, joissa ei ole lainkaan tomaattia. Eräs hyvin suosittu gazpachon muoto on valkoinen gazpacho eli ajo blanco malagueño. Se valmistetaan pääasiassa manteleista, leivästä, valkosipulista, viinietikasta ja oliiviöljystä.

Yhdysvaltalainen republikaaniedustaja Marjorie Taylor Greene sekoitti puheessaan gazpachon salaiseen poliisiin Gestapoon yrittäessään verrata demokraattien Nancy Pelosia natseihin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Gazpacho Raholan syötävissä sanoissa
 Yle Olotila: Gazpacho - grilliruokien alkupala

Andalusia
Keitot
Kasvisruoat
Portugalilainen keittiö
Espanjalainen keittiö
Graham Greene (näyttelijä)

Graham Greene (s. 22. kesäkuuta 1952) on kanadalainen näyttelijä. Hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden elokuvasta Tanssii susien kanssa vuonna 1991. Greene on esiintynyt uransa aikana useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on ollut mukana muun muassa elokuvissa Ukkossydän (1992), Maverick (1994), Vihreä maili (1999), Lumihauvat (2002) ja Transamerica (2005) ja vieraillut esimerkiksi tv-sarjoissa Murhasta tuli totta ja Num3rot. Hän on mukana myös vuoden 2009 elokuvassa Twilight – Uusikuu Harry Clearwaterin roolissa. Greene on Amerikan intiaani ja kuuluu oneida-heimoon. Hän on ollut naimisissa Hilary Blackmoren kanssa vuodesta 1994 lähtien.

Valikoitu filmografia 
 The Great Detective (1979)
 Running Brave (1983)
 Spirit Bay (1984)– TV-sarja
 Revolution (1985)
 9B (1988) TV-sarja
 Powwow Highway (1989)
 Lastentarhan kyttä (1990)
 Tanssii susien kanssa (1990)
 Clear Cut (1991)
 The Last of His Tribe (1992)
 Thunderheart (1992)
 Cooperstown (1993)
 Huck and the King of Hearts  (1993)
 Camilla  (1994)
 Medicine River (1994)
 Maverick (1994)
 Die Hard – koston enkeli (1995)
 The Pathfinder (1996)
 Äärirajoilla (1996) TV-sarja
 The Education of Little Tree (1997)
 Grey Owl (1999)
 Vihreä maili (1999)
 Shadow Lake (1999)
 Lost and Delirious (2001)
 Duct Tape Forever (2002)
 Skins (2002)
 Lumihauvat (2002)
 Shattered City: The Halifax Explosion (2003)
 Coyote Waits (2003)
 A Thief of Time (2004)
 Transamerica (2005)
 Spirit Bear: The Simon Jackson Story (2005)
 Into the West (2005) TV-minisarja
 A Lobster Tale (2006)
 Christmas in the Clouds (2005)
 Just Buried (2007)
 Turok: Son of Stone (2008) animaatio
 Twilight – Uusikuu (2009)
 Tales of an Urban Indian (2009)
 Casino Jack (2010)
 Gunless (2010)
 Being Erica (2010)

Lähteet 

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Hubert Auriol

Hubert Auriol (7. kesäkuuta 1952 – 10. tammikuuta 2021) oli ranskalainen moottoriurheilija. Hänestä tuli ensimmäinen Dakar-rallin sekä autolla että moottoripyörällä voittanut kuljettaja. 

Addis Abebassa, Etiopiassa syntynyt Auriol saavutti Dakar-voittonsa vuosina 1981, 1983 ja 1992. Moottoripyörällä hän otti kaksi ensimmäistä voittoansa, ja autolla hän voitti vuonna 1992. Auriol toimi tapahtuman johtajana vuosina 1995–2004. 
Omaisten mukaan Auriolin kuoleman taustalla olivat hänen pitkään potemaansa sydän- ja verisuonisairaudet. 

Hubert Auriol ja MM-ralleissa menestynyt Didier Auriol eivät tiettävästi olleet mitään sukua keskenään. Auriol kutsuttiin FIA Hall of Famen jäseneksi vuonna 2019.

Lähteet 

Ranskalaiset moottoriurheilijat
Vuonna 1952 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Hiroshi Masuoka

Hiroshi Masuoka (; s. 13. maaliskuuta 1960) on japanilainen ralliautoilija, joka voitti Mitsubishi Motorsin autolla Dakar-rallin perättäisinä vuosina 2002 ja 2003. 

Masuokan osallistuminen vuoden 2007 Dakar-ralliin oli hänen uransa kahdeskymmenes.

Lähteet 

Japanilaiset ralliautoilijat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Risto Karmavuo

Risto Karmavuo (s. 1977) on helsinkiläinen toimittaja ja kirjailija. Hänen erikoisalaansa ovat ruoka ja viini sekä näiden onnistunut yhdistäminen. Hän on kirjoittanut aiheesta useissa eri kirjoissa ja artikkeleissa sekä esiintynyt radio- ja televisio-ohjelmissa. Lisäksi Karmavuo on Hotelli-, ravintola- ja matkailualan liikkeenjohdon perinteikkäimmän oppilaitoksen Haaga-Helia ammattikorkeakoulun koulutusohjelmajohtaja

Teokset 
Edustamisen ABC, yhdessä Heikki Ursinin kanssa (Wine Academy of Helsinki, 2002) 
Viini ja ruoka. Opas makujen harmoniaan, yhdessä Juha Lihtosen kanssa (Tammi, 2002) 
Pruuvipäiväkirja, yhdessä Juha Lihtosen kanssa (Kolibri Kustannus, 2002)
Mestarien vieraana - Viinejä, ruokaa, tarinoita (Teos, 2004) 
Viinin ystävän kirja (Teos, 2005) 
Huippukokki - Aloittelijasta kodin keittiömestariksi (Teos, 2008)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Risto Karmavuo Teoksen sivuilla

Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Arto Kivimäki

Arto Kivimäki (s. 1963 Seinäjoki) on antiikin maailmaan erikoistunut kääntäjä ja kirjailija. Hän on asunut pitkään Joensuussa ja opiskellut Helsingissä ja Tampereella. Hän asuu Riihimäellä.

Teokset

Palkinnot 
Historian Ystäväin Liiton kunniamaininta yhdessä Pekka Tuomiston kanssa, 2001 
Yleisradion Kääntäjäkarhu-palkinto yhdessä Sampo Vesterisen kanssa, 2002 
Suomen tietokirjailijat ry:n Tietokirjailijapalkinto, 2010

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arto Kivimäki Teoksen sivuilla 

Suomalaiset kirjailijat
Suomentajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo miehille tarkoitetuista elämäntapalehdistä

Tämä artikkeli sisältää luettelon lehdistä, jonka asiakaskuntaa ovat pääasiassa miehet.

Lehdet
Arena (Iso-Britannia)
August Man Magazine (Singapore)
Complex magazine (Yhdysvallat)
Classic Style Magazine
Debonair Magazine (Yhdysvallat) Details (Yhdysvallat)Egorazzi (Suomi)Esquire (Yhdysvallat)Esquire(Iso-Britannia)Front (Iso-Britannia)Giant (Yhdysvallat)Gentlemen's Quarterly (Kansainvälinen)HOMBRE MagazineIndy Men's Magazine (Yhdysvallat)Men's Health (Kansainvälinen)Men's Fitness (Yhdysvallat)Men's Journal (Yhdysvallat)Men's Vogue (Yhdysvallat)Mob Candy (Yhdysvallat)Outdoor Life (Yhdysvallat)SmoothTrue (Yhdysvallat)UMM (Kanada)Weekly Asahi Geinō'' (Japani)

Homojulkaisut
Attidude (Iso-Britannia)
AXM (Iso-Britannia)
Butt Magazine
Blue (Australia)
DNA Magazine (Australia)
fab (Kanada)
Gay Times (Iso-Britannia)
Genre (Yhdysvallat)
Instinct (Yhdysvallat)
Out (Yhdysvallat)
The Advocate (Yhdysvallat)
XY (Yhdysvallat)
White Crane (Yhdysvallat)
Zero (Espanja)
Têtu (Ranska)
Blue

Blue voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Musiikki

Yhtyeet 
Blue, 2000-luvun brittiläinen pop-yhtye
Blue, 1980-luvun pop-duo
Blue, skotlantilainen 1970-luvun pop-yhtye

Albumit 
 Blue, Agentsin albumi
 Blue, Closterkellerin albumi
 Blue, Down by Law -yhtyeen albumi
 Blue, Flashlight Brownin albumi
 Blue, The Jesus Lizardin albumi
 Blue, Jorma Kääriäisen taiteilijanimellä Freddie Falcon julkaistu albumi vuodelta 1979
 Blue, Phil Keaggyn albumi
 Blue, The Missionin albumi
 Blue, Joni Mitchellin albumi
 Blue, LeAnn Rimesin albumi
 Blue, Diana Rossin albumi
 Blue, Simply Redin albumi
 Blue, Third Eye Blindin albumi

Kappaleet 
 ”Blue (Da Ba Dee)”, Eiffel 65 -yhtyeen singlekappale

Henkilöitä 

 Alektra Blue (s. 1983), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Barry Blue (oik. Barry Ian Green, s. 1950), englantilainen rocklaulaja, levytuottaja ja laulunkirjoittaja
 David Blue (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja
 Jimi Blue Ochsenknecht (s. 1991), saksalainen näyttelijä ja poplaulaja
 John Blue (s. 1966), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Jonas Blue (s. 1994), brittiläinen DJ ja musiikkituottaja
 Josh Blue (s. 1978), yhdysvaltalainen stand up -koomikko
 Lionel Blue (1930–2016), brittiläinen reformijuutalainen rabbi
 Marja Matinmikko-Blue (s. 1979), suomalainen diplomi-insinööri, tutkija ja dosentti
 Monte Blue (1887–1963), yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä
 Sarah Blue (oik. Katenna Blumenlova, s. 1983), tšekkiläinen pornonäyttelijä
 Violetta Blue (oik. Ada Mae Johnson, s. 1977), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Blue, hahmo animesarjassa Wolf’s Rain
 Blue, mangasarjassa Pokémon Adventures
 Rocky Blue, hahmo televisiosarjassa Shake It Up
 Ty Blue, Rocky Bluen isoveli televisiosarjassa Shake It Up

Muita merkityksiä 

 Blue, australialaisten homomiesten lehti
 Blue Microphones, Logitechin omistama äänituotantoyhtiö
 Blue1, lentoyhtiö
 Big Blue, IBM:stä käytetty nimitys.
Ikurin Vire

Ikurin Vire (IkVi) on länsitamperelainen voimistelu- ja urheiluseura, joka on perustettu 13. lokakuuta 1957. Tällä hetkellä seurassa toimii yleisurheilu-, hiihto-, jääkiekko-, jalkapallo-, voimistelu- ja harrastejaosto. Eri jaostoja on ollut toiminnassa enimmillään yli kymmenen. Ikurin Vireen puheenjohtajana toimii Timo Ahonen.

Seuran alkuajoista lähtien 1990-luvulle saakka Vireen näkyvin laji oli jääkiekko. Parhaimmillaan seuran edustusjoukkue pelasi I divisioonassa keväällä 1992. Tämän jälkeen seuralla oli joukkue II divisioonassa kaudella 1995–1996. Tämä jälkeen edustusjoukkueen toiminta ajettiin alas kunnes aloitettiin uudelleen III divisioonasta kaudella 2011–2012. Kevätkaudella 2013 joukkue kävi Suomi-sarjassa josta kuitenkin putosi takaisin II divisioonaan. Seuraavalla kaudella joukkue ylsi II divisioonassa neljänneksi. Kausi 2014–2015 meni huonosti ja joukkue putosi III divisioonaan. Edustusjoukkueen toiminta ajettiin jälleen alas kahdeksi vuodeksi ja aloitettiin uudelleen III divisioonasta kaudella 2017–2018. Joukkue taisteli tiensä II divisioonaan ja ylsi keväällä 2019 II divisioonan puolivälieriin. Kaudelle 2019–2020 Vire ei saanut miesten edustujoukkuetta kasattua. 

Ikurin Vireen historiasta on kirjoitettu 30-vuotishistoriikki Vireästi – 30 vuotta työtä nuorison ja urheilun hyväksi. Ikurin Vire 1957–1987. Kirjan on kirjoittanut Tuomo Koivisto.

Kilpakävely
Nykyään seura tunnetaan parhaiten kilpakävelijöistään, ja yleisurheilujaoston kilpailutoiminta onkin keskittynyt lähinnä kilpakävelyyn. Kaudella 2011 seuran kasvatti Jenni Lahtinen voitti SM-pronssia maantiekävelyssä.

Aiheesta muualla
 Seuran kotisivusto

Lähteet

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Tamperelaiset urheiluseurat
Ikuri
Muumi ja vaarallinen juhannus

Muumi ja vaarallinen juhannus (, ) on vuonna 2008 valmistunut elokuva, joka pohjautuu Tove Janssonin vuonna 1954 julkaistuun kirjaan Vaarallinen juhannus. Elokuva on koottu 1970- ja 1980-lukujen taitteessa puolalaisella Semafor-studiolla tehdyn pala-animaatiosarjan Muumien maailma materiaalista.

Animaatiosarjan kuvamateriaali on restauroitu täysin elokuvaa varten. Käsikirjoitus ja dialogi on tehty Suomessa alusta alkaen. Alkuperäisessä animaatiosarjassa ei ollut lainkaan dialogia. Animaatiosarjan oikeudet olivat pitkään epäselviä, kunnes suomalainen tuottaja Tom Carpelan ja Filmkompaniet Alpha onnistuivat saamaan sarjan kaikki elokuvaoikeudet itselleen.

Vuonna 2008 elokuva osallistui Malmön kansainvälisillä lastenelokuvajuhlilla lastenelokuvien kilpailusarjaan.

Juoni 

Seesteisen kesäpäivän Muumilaaksossa keskeyttää tulivuoren purkaus ja valtava tulva-aalto. Vesi nousee yhä korkeammalle, mutta Muumiperhe löytää viime hetkellä turvapaikan merkillisestä talosta, joka ajelehtii heidän eteensä. Sittemmin ilmenee, ettei kyse ole 
tavallisesta talosta, vaan näyttämöstä, joka on teatteria harrastavan Emman asumus. 

Hieman vastahakoisesti Emma suostuu auttamaan, kun Muumiperhe haluaa tehdä näytelmän, jota Muumipappa alkaa käsikirjoittaa. 
Matkaan tulee mutkia, kun Muumipeikko ja Niiskuneiti joutuvat vahingossa eroon muista. Retkensä aikana he kohtaavat Vilijonkan ja 
viettävät yhdessä riehakasta juhannusyötä kokon ympärillä. Seuraavan aamun väärinkäsityksen takia he joutuvat kuitenkin virkavallan takaa-ajamiksi. 

Samanaikaisesti myös Pikku Myy päätyy omille teilleen ja kohtaa sattumalta Nuuskamuikkusen. Kaksikko käy kapinoimassa itsevaltiasta puistovahtia vastaan ja saa kontolleen orpolapsilauman. Muumilaakson väki on joutunut toisistaan erilleen, mutta sattumien kautta he löytävät tiensä taas yhteen ja kaikki ehtivät viime tipassa paikalle, kun Muumiperheen näytelmä Jalopeuran morsiamet saa ensi-iltansa kelluvalla näyttämöllä.

Ääninäyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koulukino – Muumi ja vaarallinen juhannus

Muumi-elokuvat
Vuoden 2008 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset animaatioelokuvat
Suomalaiset lastenelokuvat
Lastenkirjoihin perustuvat elokuvat
Arto Rinne

Arto Rinne (virallisesti venäjäksi Ринне Арто Павлович) (s. 5. tammikuuta 1966 Petroskoi) on  synnyinkaupungissaan vaikuttava Karjalan Radion toimittaja sekä folk-muusikko. Koulutukseltaan hän on kielitieteilijä. Hän valmistui Petroskoin valtionyliopistosta vuonna 1990.

Rinne on sukujuuriltaan suomalainen. Hänen isovanhempansa Uuno ja Sanni Rinne loikkasivat Suomesta Neuvostoliittoon vuonna 1931. Isoisä teloitettiin Stalinin vainoissa ampumalla vuonna 1938.   Uunon poika, Pauli Rinne, eli Arto Rinteen isä (1934 - 2021), oli Petroskoissa tunnettu näyttelijä, ohjaaja  ja kulttuurivaikuttaja. 

Arto Rinne on soittanut ja laulanut Santtu Karhu & Talvisovat, Myllärit ja Sattuma-yhtyeissä. Vuonna 2006 hän teki yhteistyössä Peter Coonin kanssa ensimmäisen soololevynsä. Albumi Kiireen kääntöpuoli ilmestyi vuonna 2007.

Rinteen tytär Eila (s. 19. huhtikuuta 1990) on myös muusikko ja soittaa viulua Sattumassa.

Elokuussa 2021 Arto Rinteeltä julkaistiin Juminkeko-säätiön kustantamana kirja Karjalaan kaikonneita, suomalaisten pakolaisten kohtaloita sukutarinana

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.rinne-coon.com/ 

Venäläiset muusikot
Folkmuusikot
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Karjalan tasavallan kulttuuri
Mazo de la Roche

Mazo de la Roche (15. tammikuuta 1879 – 12. heinäkuuta 1961) oli kanadalainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten Jalna-romaanisarjastaan, joka kertoo kuvitteellisen Jalnan kartanon omistavan aristokraattisuvun vaiheista vuodesta 1854 vuoteen 1954. Sarjan ensimmäinen osa Jalna voitti Atlantic Monthly -lehden 10 000 dollarin palkinnon ennen julkaisuaan. Kirja ilmestyi vuonna 1927 ja suomeksi vuosikymmentä myöhemmin 1937. Sarjan kuudestoista ja viimeinen osa Jalnan aamu ilmestyi 1960. Romaanit eivät kuitenkaan ilmestyneet kronologisessa järjestyksessä; esimerkiksi sarjan kaikkein varhaisimpia tapahtumia kuvaava Jalnan synty (1944) ilmestyi vasta yhdeksäntenä osana.

Jalna-sarja

Aiheesta muualla 

Mazo de la Roche Society

Kanadalaiset kirjailijat
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Jim Henson

James Maury ”Jim” Henson (24. syyskuuta 1936 Greenville, Mississippi, Yhdysvallat – 16. toukokuuta 1990 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen nukketaiteilija ja elokuvantekijä, joka tunnetaan nukkeryhmä muppetien isänä.

Elämä ja ura
Henson syntyi Mississippissä ja varttui Hyattsvillessä, Marylandissa. Käydessään Marylandin yliopiston collegea Henson teki tulevan vaimonsa Jane Nebelin kanssa nukkeohjelmaa paikallistelevisioon. Kermit-sammakon ja muut muppetit hän kehitti viisiminuuttiseen ohjelmaan nimeltä Sam and Friends. Valmistumisensa jälkeen Henson teki avustajiensa kanssa televisiomainoksia ja spotteja eri ohjelmiin.

Henson teki vuonna 1965 lyhytelokuvan Time Piece, joka sai Oscar-ehdokkuuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi lyhytelokuvat The Wheels That Go ja Ripples sekä IBM-yhtiölle tehdyn elokuvan The Paperwork Explosion. Niiden jälkeen Henson kirjoitti televisiodokumentin Youth ‘68: Everything’s Changing...or Maybe It Isn’t (1968) sekä kirjoitti ja ohjasi surrealistisen televisioelokuvan The Cube (1969).

Hensonin ryhmän tekemä lasten nukkeohjelma Seesamtie alkoi televisiossa vuonna 1969, ja Hensonista tuli sen myötä maankuulu. The Muppet Show alkoi vuonna 1976 ja nosti Hensonin kansainväliseen maineeseen. Henson teki sarjan pohjalta useita elokuvia vuodesta 1979 alkaen. Hän myös ohjasi nukkeanimaatioelokuvat Tumma kristalli (1981) ja Labyrintti (1986) sekä avusti elokuvan The Witches (1990) teossa.

Vuonna 1990 Henson oli neuvottelemassa Disneyn kanssa muppetien oikeuksien myynnistä. Sopimus toteutui vuonna 2004. Henson kuoli vuonna 1990 keuhkokuumeeseen.

Tuotanto

Televisio 
 The Muppet Show ja muppetit
 Pikkumuppetit
 Seesamtie
 Fragglit

Elokuvat 
 Muppet-elokuva
 Tumma kristalli
 Labyrintti
 Muppetit Manhattanilla
 Muppetit ja jalokiviliiga

Lähteet

Aiheesta muualla 
 , , 
 
 

Nukeillanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat
Hollywood Walk of Fame
Grammy-palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
David McCallum

David Keith McCallum (s. 19. syyskuuta 1933 Glasgow) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiolevitykseen tehdyissä sarjoissa 1950-luvun lopulta alkaen. 

McCallumin tunnetuimpia roolihahmoja on agentti Illya Kuryakin sarjassa Napoleon Solo. 1970-luvulla hän näytteli toisen maailmansodan aikaan sijoittuneessa vankileiridraamassa Colditz ja sarjassa Näkymätön mies. 1980-luvulla hänet nähtiin suositussa mysteerisarjassa Safiiri ja Teräs yhdessä Joanna Lumleyn kanssa. 2000-luvulla McCallum on esiintynyt televisiosarjassa NCIS Rikostutkijat. Hieman aiemmin McCallum esitti samaista Ducky Mallardin roolihahmoa myös sarjassa Kunnian miehet.

McCallum on myös esiintynyt teatteriproduktioissa.

Lähteet
 

Skotlantilaiset näyttelijät
Skotlantilaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt