joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Riihimäen sairaala

Riihimäen sairaala eli Kanta-Hämeen keskussairaalan Riihimäen yksikkö (RYKS) (ent. Riihimäen aluesairaala) on Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiriin kuuluva sairaala Riihimäen Kirjauksella.

Historia 
Riihimäen ensimmäinen kunnansairaala perustettiin 1918. Sairaalaa varten ostettu yksityistalo osoittautui ajan myöhtä epäkäytännölliseksi ja liian pieneksi ja tilanahtaus alkoi haitata erityisesti 1930-luvulla. Vuonna 1951 valmistui arkkitehti Veikko Larkasen suunnittelema sairaalarakennus.

Kun uusi sairaalalaki tuli voimaan 1957, jaettiin yleissairaalat keskus-, alue- ja paikallissairaaloiksi. Vuotta aiemmin perustettiin myös Riihimäen seudun sairaalaan kuntainliitto, johon osakkaiksi tulivat myös Hausjärvi, Loppi ja Janakkala. Riihimäen seudun sairaala hyväksyttiin aluesairaalaksi vuoden 1961 alusta. 

Kun vuonna 1951 valmistunut sairaala Riihimäellä oli jatkuvasti täynnä, sen laajentamista suunniteltiin ensin samalla paikalla. Kuitenkin vuonna 1967 lahjoitti Riihimäen kaupunki tarkoitukseen kymmenen hehtaarin kokoisen tontin Kirjauksen kaupunginosasta. Uuden sairaalarakennuksen rakennustyöt alkoivat syksyllä 1967 ja sairaala valmistui 1970. Uusi sairaalarakennus oli myös Veikko Larkasen suunnittelema ja käsitti 64 sisätautien ja kirurgian, 32 naistentautien sekä 24 synnytysosaston hoitopaikkaa. Sairaalan matalaan kampamaiseen siipiosaan tulivat tutkimusosastot ja seitsenkerroksiseen rakennusosaan vuodeosastot. 

Uuden sairaalarakennuksen valmistuttua vanha sairaalarakennus jäi Riihimäen paikallissairaalaksi. Siitä tuli myöhemmin terveyskeskus, johon rakennettiin arkkitehtitoimisto Veikko Voutilaisen suunnittelema laajenusosa, joka valmistui 1987.

Riihimäen aluesairaalan kuntainliiton toimintapäättyi 1990, kun sairaala siirtyi osaksi Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiriä.

Palvelut 
Nykyisin Riihimäen sairaalassa toimii muun muassa päiväsairaala, useiden erikoisalojen poliklinikat sekä Riihimäen seudun terveyskeskuksen perusterveydenhuollon vastaanotot, mukaan lukien kiirellisen hoidon yksikkö. Erikoissairaanhoidon palveluista RIihimäellä toimii myös neurologinen kuntoutusosasto.

Riihimäen sairaala sijaitsee moottoritieliittymän läheisyydessä ja linja-autolla pääsee sairaalalta Riihimäen paikallisliikenteen linjalla 1 keskustaan noin tunnin välein. Sairaalan edustalla on myös pysäköintipaikkoja, joilla pysäköinti on sallittu neljäksi tunniksi. Sairaalan henkilökunnalta voi myös tarvittaessa pyytää lupalappua pidempää pysäköintiaikaa varten.

Katso myös 

 Kanta-Hämeen keskussairaala
 Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiri

Lähteet 
 Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö 2020  riihimaki.fi

Viitteet 

Riihimäen rakennukset ja rakennelmat
Suomen sairaalat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Herajoen työväentalo

Herajoen työväentalo on Riihimäellä sijaitseva työväentalo. Se sijaitsee Herajoen kylässä, Vanhan Kormuntien ja Kalliolantien risteyksessä, noin neljän kilometrin päässä Riihimäen keskustasta.

Herajoen työväenyhdistys perustettiin 1908, ja paikalle siirrettiin seuraavana vuonna Lopelta vanha hirsirakenteinen käräjätalo työväentaloksi. Työväentalolle tyypillisesti rakennus sisälsi myös vahtimestarin asunnon ja juhlasalin. Arkkitehti Heikki Siikosen suunnittelema kivirakenteinen lisärakennus valmistui vuonna 1927. Rakennusta korjattiin vuosina 1981–1984 rakennusmestari Jorma Leponokan suunnitelmin. Rakennusta korjattiin myös vuosina 1991–1993 rakennusmestari Matti Lehtosen suunnitelmin.

Herajoen työväentalon huoneistoala on 359 neliömetriä. Juhlasalissa on kiinteä näyttämö sekä kahviotila, tarjoilukeittiö sekä erillinen vaatteiden säilytystila. Istumapaikkoja salissa on pöytien ääressä 120–160. Lisäksi kahviossa on pöytien ääressä paikkoja n. 40. Piha-alueella on pysäköintitilaa noin 70 autolle.

Herajoen työväentalo on arvotettu maakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Herajoen työväentalo on myös näyttelijäprofessori Veikko Sinisalon synnyinkoti.

Lähteet 

Riihimäen rakennukset ja rakennelmat
Työväentalot
Giannina Braschi

Giannina Braschi (s. 1953 San Juan, Puerto Rico) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on postmoderni ja postkolonialistinen kirjailija, runoilija ja poliittinen filosofi. 

Hän kirjoittaa rakkaudesta, luovuudesta, maahanmuutosta, vankeudesta ja vallankumouksesta.

Hänen kirjoituksensa sekoittavat runoutta, romaania, dramaattista näytelmää, lauluja ja poliittisia manifesteja. Hänen tunnetuimmat kirjansa ovat Empire of Dreams (1988), Yo-Yo Boing! (1998) ja United States of Banana (2011). Romaani Yo-Yo Boing! oli ensimmäinen ”spanglishiksi” (sekoitus espanjan kieltä ja englantia) kirjoitettu kirja.

Hän asuu New Yorkissa.

Kirjallisuuspalkinnot 
Giannina Braschi voitti palkintoja näistä organisaatioista:  National Endowment for the Arts, New York Foundation for the Arts, PEN American Center, Puerto Rican Institute for Culture, Rutgers University, Ford Foundation, and Danforth Foundation.

Lähteet

Postmodernistinen kirjallisuus
Postmodernit filosofit
Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat
Yhdysvaltalaiset runoilijat
Puertoricolaiset kirjailijat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Anu Ubaud

Anu Ubaud on suomalainen journalisti ja Helsingin Sanomien päätoimittaja. Ubaud vastaa lehden hyvinvointi-, tiede-, feature- ja kulttuuritoimituksesta sekä Nyt-liitteestä ja Lasten uutisista.

Ubaud valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2010. Vuosina 2009–2016 hän toimi Sanoma-konsernissa eri tehtävissä, muun muassa Cosmopolitanin, Me Naisten ja Meidän perheen toimituksissa. Ubaud toimi projektijohtajana viestintäyritys Erassa vuosina 2016–2017. Joulukuussa 2017 Ubaud siirtyi Helsingin Sanomiin toimituspäälliköksi. Helsingin Sanomien toimituksen uudistuessa syyskuussa 2019 Ubaud nousi toiseksi päätoimittajaksi.

Näkemyksiä
Vuoden 2019 lokakuussa Journalisti-lehden haastattelussa aloitettuaan päätoimittajana Ubaud kertoi, että Helsingin Sanomissa ollaan tarkkana ettei tehdä sisältömarkkinointiyhteistyötä Kiinan kansantasavallan kanssa. Syyskuussa 2020 Ubaudin kirjoittamassa Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa Ubaudin mielestä Kiinalle on vaikea olla vihainen, sillä se on asettanut hiilineutraaliuden ilmastotavoitteekseen vuoteen 2060.

Yksityiselämä
Ubaud on kolmen lapsen äiti. Hän toimitti tekstit vuonna 2017 ilmestyneeseen teokseen Suuria unelmia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset päätoimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Schlegel

Schlegel tai von Schlegel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 August Wilhelm Schlegel (1767–1845), saksalainen kirjailija, kriitikko ja kirjallisuudentutkija
 Christian Hieronymus von Schlegel (1757–1842), saksalais-virolainen pappi ja kansanrunouden kerääjä
 Friedrich Schlegel (1772–1829), saksalainen filosofi, kirjailija, kriitikko, kirjallisuushistorioitsija ja kääntäjä
 Hermann Schlegel (1804–1884), saksalainen kirjailija, kriitikko ja kirjallisuudentutkija
 Johann Elias Schlegel (1719–1749), saksalainen runoilija ja esteetikko.
Paul Schlenther

Paul Schlenther (20. elokuuta 1854 Insterburg, Preussi – 30. huhtikuuta 1916 Berliini, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän opiskeli filosofiaa ja germanistiikkaa, valmistui 1880 filosofian tohtoriksi, oli 1886–1898 teatterikriitikko ja Vossische Zeitungin toimittaja, 1898–1910 Burgtheaterin johtaja Wienissä ja sitten teatteritoimittajana Berliner Tageblattissa. Schlenther oli Otto Brahmin läheinen ystävä ja oppilas, ja hän oli mukana perustamassa Freie Bühneä Berliinissä. Hän kuvasi sen syntyä teoksessa Wozu der Lärm? (1889). Muita hänen teoksiaan ovat Botho von Hülsen und seine Leute (1883), Der Frauenberuf im Theater (1894), Gerhart Hauptmann (1896), Bernhard Baumeister (1902) ja Adolf von Sonnenthal (1906). Lisäksi hän julkaisi saksankielisen Holberg-julkaisun (1888), Theodor Fontanen artikkeleita ja kirjeitä (1906 ja 1910), Brahmin kirjeitä 1913 alkaen ja niin edelleen. Schlenther pyrki edistämään realistisen kirjallisuuden viemistä näyttämölle ja suosi siinä mielessä usein pohjoismaisia kirjailijoita.

Schlentherin vaimo oli näyttelijä Paula Conrad, joka toimi ensin Schauspielhausissa Berliinissä ja vuodesta 1899 Burgtteaterissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset kirjailijat
Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
Keskipitkät rasvahapot

Keskipitkät rasvahapot (engl. medium-chain triglyceride, MCT) ovat tyydyttyneitä rasvahappoja, joiden hiiliketjut sisältävät 6–12 hiiliatomia, mutta joidenkin asiantuntijoiden mukaan vain 6–10 hiiliatomia. Keskipitkiksi rasvahapoiksi luetaan siten kapronihappo (6 hiiliatomia), kapryylihappo (8 hiiliatomia) ja kapriinihappo (10 hiiliatomia) sekä yleensä myös lauriinihappo (12 hiiliatomia). Kookosöljy sisältää lauriinihappo mukaan lukien 55 prosenttia keskipitkiä rasvahappoja, palmuydinöljy 54 prosenttia ja maitorasva 8 prosenttia.

Kookosöljystä eroteltu MCT-öljy sopii lääkinnälliseen käyttöön esimerkiksi ihmisille, jotka kärsivät rasvojen imeytymishäiriöistä sekä osana epilepsiapotilaiden ketogeenistä ruokavaliota. MCT-öljyn käytössä painonhallintaan on haittapuolena, että se saattaa aiheuttaa joillekin ihmisille vatsavaivoja.

Kookosöljyn sisältämillä keskipitkillä rasvahapoilla näyttäisi olevan jonkin verran edullista vaikutusta elimistön energian kulutukseen ja painonhallintaan. Kyseiset tutkimukset ovat olleet kuitenkin aika pieniä ja lyhytkestoisia.

Lähteet 

Rasvahapot
Povina

Povina () on kylä Kysucké Nové Meston alueella Žilinan aluepiirissä Slovakiassa. Povina kuuluu Tatran vuoristolalueen länsipuoliseen Kysucká vrchovinan ylängön alueeseen. Sen vakinainen asukasluku on noin 1 150. Siellä on tarjolla hotellipalvelua ja retkeilymahdollisuuksia turisteille. Kylä kuului aikoinaan ympäristöineen Itävallan keisarikuntaan.

Lähteet 
  

Slovakian vuoristot
Slovakian kylät
Based On a Novel


Based On a Novel on Olli Ahvenlahden kolmas studioalbumi vuodelta 1981. "Chorale" on omistettu Pekka Pöyryn muistolle.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Olli Ahvenlahti, ellei toisin mainita.

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Pekka Sarmanto – basso
 Olli Ahvenlahti – piano
 Esko Rosnell – rummut
 Markku Johansson – flyygelitorvi
 Juhani Aaltonen – huilu, alttohuilu, bassohuilu

Lähteet 
 Based On A Novel discogs.com -sivustolla

Viitteet 

Vuoden 1981 albumit
Olli Ahvenlahden albumit
Viva Lagerborg

Viva Sofia Lagerborg (28. lokakuuta 1871 Elimäki – 1941) oli suomalainen lääkäri ja lasten tuberkuloosin hoidon uranuurtaja.

Henkilöhistoria
Viva Lagerborgin vanhemmat olivat pääpostijohtaja Hjalmar Lagerborg ja Gertrud Maria von Kothen. Professori Rolf Lagerborg oli hänen veljensä. Viva Lagerborg tuli ylioppilaaksi 1896 ja  sai erivapauden opiskella lääketiedettä Helsingin yliopistossa, lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui 1904. Valmistuttuaan hän toimi ensin lääkärinä Kouvolassa 1905–1907 ja sitten apulaislääkärinä Helsingin yleisessä sairaalassa lastentautien osastolla 1907–1910, saaden lastentautien erikoislääkärin oikeudet. Hangossa Lagerborg toimi yksityisenä lääkärinä vuoteen 1923 asti ja oli siellä myös kaupunginvaltuuston jäsen 1919–1923. Jo vuonna 1913 myös tuberkuloosilääkärin oikeudet saanut Lagerborg toimi lisäksi Lappohjan Högsandin lastenparantolan lääkärinä, vt. kunnanlääkärinä Bromarvissä ja väliaikaisena kaupungin- ja koululääkärinä Hangossa. Hän rakennutti vuonna 1913 Hankoon Ljungbon keuhkotuberkuloosiparantolan, jonka suunnitteli Signe Lagerborg-Stenius. Parantolan lääkärinä hän toimi itse 1914–1916. Lappohjan Högsandin parantolan vakituiseksi lääkäriksi Lagerborg tuli 1923, toimien siellä aina kevääseen 1940 asti, jolloin alue vuokrattiin Neuvostoliitolle, ja vielä sen jälkeen parantolan lääkärinä Paraisilla. Lagerborg oli Tenholan kunnanvaltuutettu 1934–1937 sekä useiden lääkäriyhdistysten ja Lotta Svärd -järjestön jäsen.

Julkaisuja 
 Intryck av Ectesinbehandling, Finska Läkaresällskapets Handlingar, 1926
 Spondylitis tuberculosa, konservativ behandling, Finska Läkaresällskapets Handlingar, 1930
 Loevensteins antidifterisalva, Finska Läkaresällskapets Handlingar, 1932
 Högsand sanatorium 1923–1933: tioårsberättelse, 1934

Lähteet 

Suomalaiset lääkärit
 Hangon kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Työpato

Työpato  () on pato, joka rakennetaan vain lyhytaikaiseen käyttöön helpottamaan tai mahdollistamaan rakennustehtävää vesistössä sijaitsevalla työmaalla. Työpadot rakennetaan yleensä maapatona ja tilapaisen patoseinämän avulla, jotka puretaan toimenpiteen jälkeen pois. Työpato rakennetaan yleensä veteen ja padon valmistuttua vesi pumpataan yleensä pois. Työpadot ovat yleisiä kaivos-, silta- ja patotyömailla. Työpatoja käytetään myös tulvien torjunnassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Teräsyhtymä oy: Esite siirrettävän työpadon käytöstä

Padot
Bad Wolvesin diskografia

Bad Wolves on vuonna 2017 perustettu yhdysvaltalainen superyhtye, joka koostuu aiemmin muun muassa In This Momentissa, Divine Heresyssä, God Forbidissa sekä DevilDriverissa soittaneista muusikoista.

Studioalbumit 
 Disobey (2018)
 N.A.T.I.O.N. (2019)
 Dear Monsters (2021)

EP:t 
 False Flags, Volume 1 (2018)
 False Flags, Volume 2 (2018)
 Zombie EP (2018)
 Acoustic Sessions (2019)

Singlet 
 ”Zombie” (2018)
 ”Hear Me Now” (feat. Diamante) (2018)
 ”Remember When” (2018)
 "Killing Me Slowly" (2019)
 ”Sober” (2020)
 ”Learn to Walk Again” (2020)
 ”House Of Cards” (2021)

Promosinglet 
 ”Learn to Live” (2017)
 ”Toast to the Ghost” (2017)
 ”Better the Devil” (2018)
 ”No Masters” (2018)
 ”I´ll Be There” (2019)
 ”Crying Game” (2019)

Musiikkivideot

Lähteet 

Diskografiat
Joanna Macy

Joanna Rogers Macy on yhdysvaltalainen ympäristöaktivisti, tutkija ja kirjailija, jonka tuotanto käsittelee buddhalaisuutta, systeemiteoriaa ja syväekologiaa. Hänen pääteoksensa on Coming Back to Life: Practices to Reconnect Our Lives, Our World, joka käsittelee psykologisia toimintamalleja ympäristökriisien käsittelyssä.

Teokset

Lähteet

Katso myös 

 Syväekologia

Yhdysvaltalaiset ympäristöaktivistit
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Yami Gautam

Yami Gautam (s. 28. marraskuuta 1988 Bilaspur, Himachal Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten hindinkielisistä elokuvista, muutaman telugun- ja tamilinkielisen elokuvan lisäksi. Hän tuli tunnetuksi esiintymisistään Fair & Lovely -mainoksissa. Myöhemmin hän debytoi televisiossa sarjassa Chand Ke Paar Chalo (2008–2009) ja esiintyi myös sarjassa Yeh Pyar Na Hoga Kam (2009–2010). Tämän jälkeen hän esiintyi useissa eteläintialaisissa elokuvissa.

Gautam debytoi hindielokuvissa vuonna 2012 komediassa Vicky Donor, joka oli kriittinen ja kaupallinen menestys. Hän sai roolisuorituksestaan kiitosta sekä parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -ehdokkuuden. Hän näytteli nuorta vaimoa rikostrillerissä Badlapur (2015) ja sokeaa naista trillerissä Kaabil (2017). Vuonna 2019 hän näytteli tiedustelupäällikköä sotaelokuvassa Uri: The Surgical Strike (2019), joka oli yksi eniten tuottaneista intialaisista elokuvista, ja sai kriittistä suosiota TikTok-tähden näyttelemisestä satiirissa Bala (2019).

Yksityiselämä 
Gautam meni naimisiin elokuvaohjaaja Aditya Dharin kanssa 4. kesäkuuta 2021.

Filmografia

Televisio

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Intialaiset näyttelijät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Tyks Akuutti

Tyks Akuutti () on Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiriin kuuluva ensihoidon ja päivystyksen palveluita tuottava kunnallinen liikelaitos. Liikelaitos vastaa koko maakunnan alueella ensihoidon ja päivystyksen järjestämisestä.

Ensihoidon ja päivystyksen liikelaitoksen toiminta 
Ensihoitajat antavat ensihoitoa sairaalan ulkopuolella potilaan kotona tai onnettomuuspaikoilla. Ensihoitoyksikkö tekee arvion hoidon tarpeesta ja kiireellisyydestä. Kriittisimmissä tilanteissa hätäkeskus hälyttää ensihoitolääkärin, joka voi tulla paikalle joko autolla tai helikopterilla (FinnHems20 lääkäriyksikkö). Ensihoidon tehtävissä toimivat sairaanhoitopiirin alueella liikelaitoksen omat (6), Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen (12) ja yksityiset ambulanssiyksiköt (15 ambulanssia) sekä yksi Pirkanmaan sairaanhoitopiirin ambulanssi. Yhteensä 34 ambulanssi- eli ensihoitoyksikköä. Liikelaitos on tehnyt ostopalvelusopimukset Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen ja yksityisten ambulanssiyritysten kanssa. Ensihoitotoiminnan johtaminen, mukaan lukien kenttäjohtotoiminta, ovat liikelaitoksen tehtäviä.

Liikelaitoksen päivystyksellä on erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon yhteispäivystyksen toimintayksikkö Tyksin T-sairaalassa, johon on keskitetty Turun alueen päivystyspalvelut.  Lisäksi päivystyksellä on toimintayksiköt Tyksin lähisairaaloissa Loimaalla, Salossa ja Uudessakaupungissa. Päivystyksen palvelut toimivat Turussa ja Salossa ympäri vuorokauden sekä Loimaalla ja Uudessakaupungissa päivittäin kello 8.00-22.00.

Henkilökuntaa liikelaitoksessa on 569, josta 56 on lääkäreitä, 467 hoitohenkilökuntaan kuuluvaa ja 46 hallinto- ja huoltohenkilöä (tilanne vuonna 2019).  

Vuonna 2019 liikelaitoksen päivystyksen toimintayksiköissä kirjattiin yhteensä 141 232 päivystyskäyntiä. Eri potilaita oli 88 136. Ensihoitotehtäviä on vuosittain n. 65 000.

Toimintakulut olivat 82,2 milj. euroa vuonna 2019 ja toimintatuotot 83,4 milj. euroa. Toimintatuotoista 69,2 milj. euroa (83,0 %) oli myyntituottoja jäsenkunnilta. Muita tuottoja oli yhteensä 14,2 milj. euroa.

Liikelaitoksen perustaminen 
Ensihoidon ja päivystyksen liikelaitos perustettiin vuoden 2012 alusta yhdistämällä siihen Tyksin ensiapupoliklinikan ja Turun kaupungin perusterveydenhuollon päivystys. Terveydenhuoltolain muutoksella ensihoidon järjestämisvastuu siirtyi kunnilta sairaanhoitopiireille vuoden 2013 alusta. Tuolloin ensihoito tuli mukaan liikelaitoksen toimintaan. Vuoden 2015 alusta liikelaitokseen yhdistettiin Loimaan, Salon ja Vakka-Suomen lähisairaaloiden päivystykset, perusterveydenhuollon päivystykset mukaan lukien.

Ensihoito ja päivystystoiminta on organisoitu Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirissä kunnallisen liikelaitoksen muotoon. Toisin, kuin muissa sairaanhoitopiireissä, joissa ensihoito ja päivystys ovat pääsääntöisesti osa keskussairaalan toimintaa. Piirin jäsenkunnat pitivät tärkeänä talouden ja kuntalaskutuksen läpinäkyvyyttä ja kuntien edustajien osallistumista päätöksentekoon.  Kunnallisen liikelaitoksen erillistalous sairaanhoitopiirin muusta taloudesta ja johtokunta tekivät tämän mahdolliseksi.

Lähteet 

Kunnalliset liikelaitokset
Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri
Aseptiikka

Aseptiikka on lääketieteellinen termi, jolla viitataan menettelytapoihin, joiden avulla pyritään toimimaan mikrobittomasti (vrt. sterilointi).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aseptiikka pientoimenpiteessä - LSHP

Lääketieteellinen tekniikka
Vesa Annola

Vesa Antero Annola (s. 19. joulukuuta 1964 Evijärvi) on toiminut kauppaoikeuden professorina Vaasan yliopistossa vuodesta 2007. Hänen tutkimuksensa liittyvät etenkin sopimuksiin ja Contract Designiin sekä arvopaperimarkkinoihin ja pankkitoimintaan.

Annola väitteli oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistossa (2005) ja kauppatieteiden tohtoriksi Vaasan yliopistossa (2003). Ennen nykyistä tehtäväänsä Annola toimi eri tehtävissä Turun yliopistossa ja Turun kauppakorkeakoulussa. Annola on saanut varatuomarin arvon Vaasan hovioikeudesta.

Hän on kirjoittanut monografioita muun muassa sopimuksen dynaamisuudesta, sisäpiirisääntelystä, sopimustulkinnasta sekä tukikirjeistä. Hänen tieteelliset artikkelinsa liittyvät näiden teemojen ohella myös yhtiöoikeuteen, sopimussuunnitteluun ja vakuuksiin.

Annola on toiminut välimiehenä sekä institutionaalisissa että ad hoc -menettelyissä. Hän on laatinut lukuisia asiantuntijalausuntoja sopimusoikeudellisiin ja arvopaperimarkkinaoikeudellisiin oikeudenkäynteihin. Oikeudellisena takausasiantuntijana Annola on toiminut Postipankki Oy:n yrityspankin rahoituspalveluissa sekä kansallisissa että kansainvälisissä transaktioissa. Annola oli sihteeri Takauslain säätämiseen johtaneessa Takauskomiteassa Oikeusministeriössä. Hän on myös säännöllinen kouluttaja Oikeusministeriön toteuttamassa tuomareiden koulutuksessa.

Tällä hetkellä Annola toimii lääkemarkkinoinnin valtakunnallisen itsesääntelyelimen, Lääkemarkkinoinnin valvontakunnan puheenjohtajana. Annola on myös mm. arvopaperimarkkinoiden itsesääntelyelimen, Sijoituslautakunnan varajäsen.

Julkaisut 
Saarnilehto, Ari; Annola, Vesa. (2018). Sopimusoikeuden perusteet. Alma Talent. Helsinki. ISBN 978-952-14-3468-6 

Annola, Vesa. (2016). Sopimustulkinta : Teoria, vaiheet, menettely. Talentum. Helsinki. ISBN 978-952-14-2605-6

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Professori Vesa Annolan julkaisut ja asiantuntijatehtävät Vaasan yliopiston tutkimustietokannassa

 Professori Vesa Annolan haastattelu: Yle Uutiset 17.11.2016: "Raja yksityisen ja julkisen välillä on yksi kuumimpia, mistä viime aikoina on keskusteltu" – oli sitten kyse parkkisakoista tai sotesta

Vaasan yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Rheinland-Pfalzin maapäivät

Rheinland-Pfalzin maapäivät () on Saksan osavaltion Rheinland-Pfalzin yksikamarinen lakia säätävä elin. Maapäivät kokoontuu Deutschhaus-rakennuksessa Mainzissa, johon kokoontui myös  Saksan ensimmäinen demokraattisesti valittu parlamentti, lyhytikäisen Mainzin tasavallan kansalliskokous.

Rheinland-Pfalzin perustuslain 79 §: n 1 momentissa säädetään: "Maapäivät on kansan valitsema poliittisen päätöksenteon ylin elin. Se edustaa kansaa, valitsee ministeripresidentin ja vahvistaa hallituksen, hyväksyy lait ja budjetin, valvoo toimeenpanoviranomaista ja ilmaisee kansan tahdon julkisten asioiden hoidossa, Euroopan politiikan kysymyksissä sekä Maapäivien ja kabinetin välisten sopimusten mukaisesti."  Maapäivävaalit pidetään viiden vuoden välein. Nykyisessä vuoden 2021 vaaleissa valitussa maapäivillä on 101 edustajaa. Viimeisimmissä maaliskuussa 2021 pidetyissä vaaleissa maapäivien suurin puolue oli Saksan sosiaalidemokraattinen puolue. Saksan kristillisdemokraattinen unioni sen sijaan kärsi historiansa huonoimman tuloksen.

Vaalijärjestelmä
Vuoden 2021 vaaleissa oli tarjolla vähintään 101 edustajan paikat. Vaaleissa on 5 % äänikynnys. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille yhden edustajan vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle. Edustajista 52 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitavalla ja loput edustajanpaikat täytetään puoluelistoilta suhteellisesti. Ylijäämäpaikat ovat mahdollisia eli maapäivien edustajanmäärä voi ylittää minimiksi asetetun 101 edustajaa.

Viitteet

Aiheesta muualla

 Maapäivien viralliset sivut (saksaksi)

Rheinland-Pfalz
Saksan osavaltioparlamentit
Baijerin maapäivät

Baijerin maapäivät (saks. Bayerischer Landtag) on Saksan osavaltion Baijerin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Maapäivät kokoontuu Maximilianeumissa Münchenissä. Vuoden 2018 vaaleista lähtien Baijerin maapäivillä on ollut 205 edustajaa.

Maapäivävaalit pidetään joka viides vuosi, ja ne on pidettävä sunnuntaina tai pyhäpäivänä. Seuraavat vaalit on pidettävä aikaisintaan 59 kuukautta ja viimeistään 62 kuukauden kuluttua edellisestä vaalista, ellei maapäivät ennen sitä hajota itseään.

Historia
Baijerin maapäivät perustettiin Baijerin kuningaskunnassa vuonna 1818. Ensimmäinen yleiskokous pidettiin 4. helmikuuta 1819. Sen alkuperäinen nimi oli Ständeversammlung, ja se jaettiin ylempään huoneeseen, Kammer der Reichsräte ja alahuoneeseen, Kammer der Abgeordneten. Vuonna 1834 Ständeversammlung nimettiin uudelleen nimelle Landtag eli maapäivät.

Weimarin tasavallassa, vuodesta 1919 lähtien, Bambergin perustuslain nojalla maapäivien ylähuone lakkautettiin ja sen alahuoneesta tuli yksikamarinen demokraattisesti valittu osavaltion parlamentti. Natsi-Saksassa Landtag kärsi Gleichschaltungista, kuten kaikki Saksan silloisten osavaltioiden maapäivät ja se hajotettiin 30. tammikuuta 1934.

Toisen maailmansodan jälkeen Baijerin uusi perustuslaki hyväksyttiin ja ensimmäiset uudet maapäivävaalit pidettiin 1. joulukuuta 1946. Vuosien 1946 ja 1999 välillä oli jälleen ylähuone, Baijerin senaatti, kunnes sen jälkeen siirryttiin jälleen yksikamariseen järjestelmään.

Vaalitapa
Baijerin osavaltion maapäivät valitaan suhteellisella vaalitavalla joka viides vuosi. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle. Yhden edustajan vaalipiirejä 90 ja loput ehdokkaat valitaan puoluelistoilta. Baijerin seitsemän hallintopiiriä toimivat "vaalialueina". Yhden edustajan vaalipiirin ehdokkaat ovat yleensä myös puolueensa listan ehdokkaita ja voivat siten saada tarpeeksi ääniä voidakseen päästä maapäiville puoluelistan kautta, vaikka he eivät olisi voittaneet omaa vaalipiiriänsä.

Aiheesta muualla
 Maapäivien viralliset sivut (saksaksi)

Saksan osavaltioparlamentit
Baijerin politiikka
Sauli Saarinen

Sauli Saarinen on suomalainen kapellimestari ja muusikko. Hän on opiskellut trumpetin soittoa Tampereen konservatoriossa ja musiikin johtamista Sibelius-Akatemiassa sekä Wienissä Universität für Musik und darstellende Kunst Wien -musiikkikorkeakoulussa.  Saarinen on johtanut mm. Juhani Nuorvalan Flash Flash -oopperan Espoon kaupunginteatterin ensi-illan vuonna 2019, sekä Tze Yeung Hon Minn(i)e -oopperan maailman ensi-illan Tallinnassa vuonna 2021. Hän soittaa trumpettia Tasavallan Presidentin edustusorkesterissa (Kaartin soittokunta), joka esiintyy vuosittain itsenäisyyspäivän juhlavastaanotolla (Linnan juhlat).

Lähteet 

Suomalaiset trumpetistit
Suomalaiset sotilaskapellimestarit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Ronald Good

Ronald D'Oyley Good (5. maaliskuuta 1896 Dorchester, Englanti – 11. joulukuuta 1992) oli englantilainen kasvitieteilijä, kasvimaantieteilijä ja topografi. Good on kirjoittanut teoksen The Geography of the Flowering Plants (1948), johon on viitattu lukuisissa kasvitieteellisissä julkaisuissa.

Good syntyi Dorchesterissa vuonna 1896. Hän joutui keskeyttämään opintonsa kun ensimmäinen maailmansota alkoi. Hän astui palvelukseen Dorsetin rykmenttiin josta myöhemmin siirtyi Lincolnshiren rykmenttiin. Hän haavoittui rintamalla ja hänet kotiutettiin rintamlta. Sodan jälkeen hän meni Downing Collegeen, Cambridgen yliopistoon josta hän valmistui maisteriksi ja tohtoriksi. Sen jälkeen hän meni Natural History Museumin kasvitieteelliselle osastolle jossa oli vuosina 1922–1928.

Good siirtyi Hullin yliopistoon kasviteteelliseen tiedekuntaan vuonna 1928. Hän oli lopulta sen johdossa. Good kirjoitti tuona aikana teoksen The Geography of the Flowering Plants. Se oli kirjoitettu valmiiksi jo vuonna 1939 mutta toisen maailmansodan vuoksi se julkaistiin vasta vuonna 1948. Se oli vuosikymmeniä keskeinen teos kasvitieteessä. Hän jäi Hullin yliopistosta eläkkeelle vuonna 1959. 

Good on nimennyt 146 kasvia. Hänen nimeämiensä kasvien nimessä käytetään tieteellisen nimen jälkeen liittettävää auktorilyhenettä R.D.Good.

Kirjallinen tuotanto 
 Plants and Human Economics, (1933)
 The Old Roads of Dorset, (1940)
 A Geographical Handbook of the Dorset Flora, (1948)
 The Geography of the Flowering Plants, (1948)
 Features of Evolution in Flowering Plants, (1956)
 The Last Villages of Dorset, (1979)
 The Philosophy of Evolution, (1981)
 Concise Flora of Dorset, (1984)
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Brittiläiset kasvitieteilijät
Tomioka (täsmennyssivu)

Tomioka voi tarkoittaa:

Maantiede 
 Tomioka, Japanin kaupunki Gunman prefektuurissa
 Tomioka, Japanin maaseutukaupunki Fukushiman prefektuurissa
 Tomioka, Japanin entinen maaseutukaupunki Tokushiman prefektuurissa

Henkilöt 
 Taeko Tomioka (s. 1935), japanilainen kirjailija ja runoilija
 Tomioka Tessai (1836–1924), japanilainen taidemaalari
Ensio Lumes

Emil Ensio Lumes, sukunimi aik. Lucenius (8. joulukuuta 1919 Helsinki – 30. tammikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen elokuvaäänittäjä.

Lumes aloitti uransa Suomi-Filmissä toimimalla apupoikana Kaikki rakastavat -elokuvan (1935) kuvauksissa. Koskenlaskijan morsian -elokuvaa kuvattaessa 1937 hän oli Vilho Auvisen näyttelemän Kulku-Matin sijaisena koskenlaskukohtauksessa. Lumes opiskeli sitten äännitystä ja miksausta äänittäjä Pertti Kuuselan opastuksella. Hän toimi äänittäjän apulaisena useissa elokuvissa ja sotavuosina hän oli mukana Puolustusvoimain uutiskatsausten äänityksessä ja miksauksessa. Lumes oli 1940-luvulla äänitysassistenttina monissa Teuvo Tulion elokuvissa ja vuonna 1947 hän oli ensimmäisen kerran itsenäisenä äänittäjänä valmistettaessa Tulion Levoton veri- ja Intohimon vallassa -elokuvien ruotsinkielisiä rinnakkaisversioita.

1950-luvulla Lumes oli päätoimisesti Suomi-Filmin Finlandia-katsausten ja tilauselokuvien äänittäjänä mutta hän osallistui edelleen myös useiden pitkien elokuvien äänitykseen. 1960-luvun alussa Lumes siirtyi Fennada-Filmin palvelukseen äänittäjäksi. Hän oli äänittäjänä muun muassa Maunu Kurkvaaran elokuvissa, Risto Jarvan Työmiehen päiväkirja -elokuvassa (1967), Matti Kassilan kahdessa elokuvassa Vodkaa, komisario Palmu (1969) ja Haluan rakastaa, Peter (1972) sekä Edvin Laineen ohjaamissa elokuvissa Täällä Pohjantähden alla (1968) ja Akseli ja Elina (1970). Viimeiset pitkät elokuvansa Luottamus ja Kuumat kundit Lumes äänitti vuonna 1976. Hän jatkoi kuitenkin äänittäjänä muissa tehtävissa aina 1980-luvun lopulle saakka.

Lähteet 

Suomalaiset elokuvaäänittäjät
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Jyrki Nurminen

Jyrki Nurminen (s. 2. marraskuuta 1990 Ristijärvi) on Suomen menestynein miespuolinen rantalentopallopelaaja. Hän pelaa puolustajana. Nurminen on voittanut rantalentopallon Suomen mestaruuden peräti kahdeksan kertaa vuosina 2012 ja 2016-2022. Kaikkiaan hän on voittanut ennätykselliset kaksitoista SM-mitalia. Hän on ainoa suomalainen miespelaaja, joka on voittanut Suomen mestaruuden seitsemän kertaa peräkkäin. 

Elokuussa 2021 Nurminen ja hänen parinsa Santeri Sirén toivat Suomen ensimmäisen osakilpailuvoiton beach volleyn maailmankiertueella Unkarin Budapestissa pelatussa niin sanotun 1-tähden turnauksessa. Nurminen ja Sirén alkoivat pelata yhdessä vuonna 2017.

Nurminen on pelannut urallaan myös lentopalloa Mestaruusliigassa sekä suorittanut ykköstason valmentajatutkinnon lentopallossa. Beach volleyn pelaamisen ohella hän toimii myös valmentajatehtävissä lentopallossa ja rantalentopallossa. Hän on myös yksi rantalentopallotapahtumia järjestävän yrityksen perustajista.

Ura 
Nurminen on pelannut lentopalloa 6-vuotiaasta lähtien. Juniorivuosien jälkeen hän sai vuonna 2010 paikan yleispelaajana liigajoukkue Oulun Ettassa, joka pelaa Suomen mestaruusliigassa. Vuonna 2012 hän päätti keskittyä rantalentopallon pelaamiseen enemmän ja muutti parempien harjoitusmahdollisuuksien perässä Helsinkiin. Hän kuitenkin jatkoi edelleen perinteisen lentopallon pelaamista Korson Vedon liigajoukkueessa.

Jyrki Nurminen voitti ensimmäisen rantalentopallon Suomen-mestaruutensa vuonna 2012, parinaan Pekka Piippo. Tämän jälkeen Nurminen ja Piippo päättivät keskittyä kilpailuihin ulkomailla. He liittyivät Suomen rantalentopallomaajoukkueeseen jatkaakseen uraansa kohti ammattilaisuutta.

Vuonna 2017 Nurminen ja Piippo kilpailivat rantalentopallon EM-kisoissa Jūrmalassa, Latviassa.  He päättivät turnauksen 25. sijalle.

Vuonna 2018 Nurmisen uudeksi pariksi tuli Santeri Sirén. Nurminen ja Sirén saivat neljän vuoden sponsorointisopimuksen TMR Invest OY:n kanssa ja rahoituksen Beach Volley Finland -organisaatiolta. Yhdessä he nousivat maailmantilastoissa sijalta 126 sijalle 55. Nurminen ja Siren uusivat sponsorisopimuksensa TMR Invest Oy:n kanssa vuonna 2020 seuraaviksi kahdeksi kaudeksi. Neljän vuoden 2018–2022 aikana Nurminen ja Sirén eivät ole hävinneet yhtään ottelua suomalaisille vastustajille: heidän saldonsa on 74 voittoa ja nolla tappiota.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jyrki Nurminen fivb
 tmrinvest
 Lentopallolitto
 yle
 karjalainen
 yle
 https://www.lentopalloliitto.fi/urheilua/beach-volley/sm-kiertueet-ja-turnaukset/jnbt-kiertue.html
 https://yle.fi/urheilu/3-11470572

Elävät henkilöt
Vuonna 1990 syntyneet
Suomalaiset rantalentopalloilijat
Lentopallo
Suomalaiset lentopalloilijat
Rantalentopallo
Lasitehtaan koulu

Lasitehtaan koulu on Riihimäen Hirsimäellä sijaitseva alakoulu. Koulu sijaitsee nimensä mukaisesti Riihimäen vanhan lasitehtaan lähellä. Koulussa toimii perusopetusluokat (1-5) sekä yksilöllisen opetuksen pienryhmä YPR ja esiopetuksen ryhmät. Koulussa järjestetään myös iltapäivätoimintaa 1-2. luokkalaisille. Yhteistyössä koulun kanssa toimii myös lasinpuhaltajakerho, joka pitää vuosittain pari kertaa kummitunteja 4. luokkalaisille, jolloin oppilaat tutustuvat lasinpuhalluksen historiaan.

Lasitehtaan koulu perustettiin 1915, mutta alkuperäinen koulurakennus on purettu. Nykyään koulun tilat käsittävät rakennusmestari Urho Mäkisen suunnitteleman vanhemman rakennuksen ns. sinisen talon vuodelta 1954, arkkitehtitoimisto Juha Laurilan suunnitteleman uudemman rakennuksen  ns. valkoisen talon vuodelta 1991 sekä vuonna 2014 siirretyn ns. harmaan talon.

Lähteet 

Riihimäen oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Nude (albumi)

Nude on englantilaisen Dead or Alive -yhtyeen vuonna 1988 julkaistu studioalbumi.

Kappaleet

Listasijoitukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1988 albumit
Brittiläiset albumit
Dead or Aliven albumit
You Spin Me Round (Like a Record)

You Spin Me Round (Like a Record) on englantilaisen yhtyeen Dead or Aliven kappale ja yhtyeen studioalbumi Youthquaken ensimmäinen single. Kappale on yhtyeen menestynein kappale. You Spin Me Round (Like a Record) oli Stock Aitken Watermanin ensimmäinen julkaisu, joka ylti Isossa-Britanniassa myyntilistalla sijalle 1. Dead or Alive teki kappaleesta useita uusintaversioita vuosien 1984–2010 välillä.

Isossa-Britanniassa kappale sijoittui myyntilistalla ensimmäiselle sijalle kahdeksi viikoksi. Suomessa kappale sijoittui myyntilistalla sijalle 9. Isossa-Britanniassa kappale on noussut viimeksi listasijoituksille vuonna 2006. Listasijoitus oli 5.

Useat artistit ovat tehneet kappaleesta remixejä. Tunnetuimman uusintaversion tekijä on Flo Rida.

Lähteet
 http://suomenlistalevyt.blogspot.com/2015/08/de-dia.html

Vuoden 1984 kappaleet
Lover Come Back (To Me)

In Too Deep on englantilaisen yhtyeen Dead or Aliven kappale vuodelta 1985 ja yhtyeen studioalbumin Youthquaken toinen single.

Kappale sijoittui Japanin myyntilistalla sijalle 9, Ison-Britannian myyntilistalla sijalle 11 ja Suomen myyntilistalla sijalle 21.

Lähteet
 https://dead-or-alive-band.fandom.com/wiki/Lover_Come_Back_to_Me
 http://suomenlistalevyt.blogspot.com/2015/08/de-dia.html
In Too Deep (Dead or Aliven kappale)

In Too Deep on englantilaisen yhtyeen Dead or Aliven kappale vuodelta 1985 ja yhtyeen studioalbumin Youthquaken kolmas single.

Kappale sijoittui Ison-Britannian myyntilistalla sijalle 14. Suomessa kappale sijoittui myyntilistalla sijalle 30.

Lähteet
 https://dead-or-alive-band.fandom.com/wiki/In_Too_Deep
 http://suomenlistalevyt.blogspot.com/2015/08/de-dia.html

Vuoden 1985 kappaleet
Brand New Lover

Brand New Lover on englantilaisen yhtyeen Dead or Aliven kappale vuodelta 1986 ja yhtyeen studioalbumin Mad, Bad and Dangerous to Know ensimmäinen single.

Kappale sijoittui Japanin myyntilistalla sijalle 2, Ison-Britannian myyntilistalla sijalle 31.

Kappale on yhtyeen myydyin single Suomessa. Kappale sijoittui Suomen myyntilistalla sijalle 6.

Lähteet
 https://dead-or-alive-band.fandom.com/wiki/Brand_New_Lover
 http://suomenlistalevyt.blogspot.com/2015/08/de-dia.html

Vuoden 1986 kappaleet
Oldenburg (täsmennyssivu)

Oldenburg voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Oldenburg, kaupunki Ala-Saksissa Saksassa
Oldenburg in Holstein, kaupunki Schleswig-Holsteinissa Saksassa
Oldenburg, kaupunki Indianassa Yhdysvalloissa
Oldenburgin piirikunta (Landkreis Oldenburg), piirikunta Ala-Saksissa
Oldenburg, historiallinen valtio Saksan alueella
Oldenburgin kreivikunta, valtio vuosina 1091–1774
Oldenburgin herttuakunta, valtio vuosina 1774–1810
Oldenburgin suurherttuakunta, valtio vuosina 1815–1918
Oldenburgin vapaavaltio, Saksan osavaltio vuosina 1919–1946
Oldenburg, eurooppalainen hallitsijasuku
SMS Oldenburg, vuonna 1884 valmistunut Saksan keisarillisen laivaston sotalaiva
SMS Oldenburg, vuonna 1910 valmistunut Saksan keisarillisen laivaston sotalaiva
Oldenburg, Suomen Joutsen -laivan aiempi nimi

Sukunimenä
Claes Oldenburg (1929–2022), ruotsalaissyntyinen yhdysvaltalainen taiteilija
Hampus Julius Oldenburg (1819–1876), ruotsalaissyntyinen suomalainen tehtailija
Hannu von Oldenburg (k. 1599), saksalaissyntyinen suomalainen sotilas, Suomen maaprofossi
Henry Oldenburg (n. 1619 – 1677), saksalaissyntyinen englantilainen oppinut, Royal Societyn ensimmäinen sihteeri
Hermann Oldenburg (1854–1920), saksalainen uskonnonhistorioitsija ja indologi
Johan Oldenburg (1797–1861), ruotsalaissyntyinen suomalainen arkkitehti
Sergei Oldenburg (1863–1934), venäläinen orientalisti
Labiodentaalinen nasaali

Labiodentaalinen nasaali on äänne, joka tuotetaan asettamalla ylähampaat alahuulien päälle ja puhaltamalla ilmaa nenän kautta. Sen symboli kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa on ɱ. Suomen kielessä se esiintyy sanoissa joissa on konsonanttipari mf (lausutaan ɱf), kuten pamfletti.

Lähteet

Konsonantit
Anja Levoranta

Anja Helena Levoranta (o. s. Hänninen, 15. toukokuuta 1938 Noormarkku – 2. kesäkuuta 2021 Nokia) oli suomalainen taidemaalari. Hänen työnsä ovat pääosin öljyväritöitä ja akvarelleja. Varhainen tuotanto edusti realistista tyyliä, jonka jälkeen hänen tyylinsä oli vahvan ekspressiivinen.

Opinnot 
Levoranta kouluttautui ensin lastentarhanopettajaksi vuosina 1958–1959. Hän siirtyi kuitenkin taideopintojen pariin Vammalan opistoon vuosiksi 1966–1972. Levoranta on tehnyt kurssimuotoisia opintoja muun muassa Vapaassa taidekoulussa, Oriveden opistossa, Kuusamon kansanopistossa ja Helsingin Taiteilijaseuran kursseilla.

Ura 
Levorannan ensimmäinen valtakunnallinen näyttely oli vuonna 1972. Hänellä on ollut Suomessa yksityisnäyttelyitä muun muassa Seinäjoen taidehallissa vuosina 1999–2000 sekä useissa gallerioissa eri puolilla Suomea. Yhteisnäyttelyissä hänen teoksiaan on ollut esillä muun muassa Porin Taiteilijaseuran näyttelyissä Porin taidemuseossa vuosina 1982, 1987, 1992 ja 1997, Vaasan taidehallissa vuonna 2004 sekä eri aluenäyttelyissä, esimerkiksi Rauman taidemuseossa 1981. Hänen teoksiaan on hankittu muun muassa Sastamalan, Porin, Huittisten, Rauman ja Harjavallan kaupunkien, Emil Cedercreutzin museon ja Tampereen yliopistollisen sairaalan kokoelmiin. Hän on Taidemaalariliiton, Suomen akvarellitaiteen yhdistys ry:n, Porin Taiteilijaseuran ja Vammalan seudun taideyhdistyksen jäsen. Levoranta on kuvataiteilijana toimimisen lisäksi työskennellyt muun muassa Vammalan opiston ja Tyrvään käsi- ja taideteollisen oppilaitoksen tuntiopettajana sekä akvarellikurssien opettajana.

Taide 
Jo alle vuoden ikäisenä Levoranta sommitteli tilkkutöitä lattialla istuessaan. 1970-luvulla Levorannan taide oli tarkkaa realismia, jonka jälkeen tuli vahva ekspressiivinen kausi. Työskennellessään taideterapeuttina hän kuvasi töissään potilaiden kokemaa tuskaa. Hänen töissään on myös kuvattu olevan yhtymäkohtia norjalaisen Edvard Munchin edustamaan saksalaistyyppiseen ekspressionismiin. Akvarelleissaan hän on kuvannut muun muassa arjen estetiikkaa maalamalla arkisia, pieniä yksityiskohtia. Osa töistä liikkuu abstraktin ja esittävän rajamaastossa. Levorannan tuotantoon kuuluu erityisesti öljyväritöitä ja akvarelleja, mutta myös akryylejä ja guasseja. Hänelle ympäröivä luonto ja valo ovat tärkeitä. Hänen mukaansa joskus pitkään mietityttänyt asia kiteytyy kookkaaksi öljyvärimaalaukseksi. Akvarellien aiheet pulpahtavat mielikuvista ja tunteista.

Tunnustukset 
Levoranta on saanut Vammalan kaupungin kulttuuripalkinnon ja apurahan 1976, Turun ja Porin läänin kohdeapurahan 1981 ja 1982, Porin Saskiat ry:n näyttelystipendin 1983 ja Suomen kulttuurirahaston Satakunnan rahaston stipendin 1983.

Yksityiselämä 
Anja Levorannalla on kolme lasta. Hänen miehensä, autoliikkeen toimitusjohtaja Matti Levoranta menehtyi lento-onnettomuudessa Äkäslompolossa vuonna 2004. Levoranta asui Nokian Siurolla. Hänellä oli fengshui-henkinen puutarha, jolla hän on osallistunut Avoimet Puutarhat -tapahtumaan. Levoranta menehtyi nopeasti edenneeseen sairauteen kotonaan.

Lähteet 

Vuonna 2021 kuolleet
Vuonna 1938 syntyneet
Suomalaiset taidemaalarit
Old Bailey

Englannin ja Walesin keskusrikostuomioistuin (), yleisesti Old Bailey, on Lontoon Cityssä sijaitseva rakennus, jossa Englannin ja Walesin kruununoikeus kokoontuu Lontoossa. Nykyinen rakennus otettiin käyttöön vuonna 1907.  Keskiajalta vuoteen 1902 Old Baileyn viereisellä tontilla sijaitsi Newgaten vankila. Viimeiset hirttäjäiset tuomioistuimen edustalla pantiin täytäntöön vuonna 1868.

Old Baileyssä käsitellään noin 400 rikosjuttua vuodessa. Tuomioistuimessa työskentelee vakituisesti 15 tuomaria. Tunnettuja Old Baileyssä tuomittuja henkilöitä ovat muun muassa Ronnie ja Reginald Kray, tohtori Crippen, Yorkshiren teurastaja sekä Britannian viimeinen kuolemaantuomittuna teloitettu nainen Ruth Ellis. Myös eräitä Harold Macmillanin hallituksen eroon vuonna 1963 johtaneen Profumo-skandaalin sivujuonteita käsiteltiin Old Baileyssä.

Old Bailey vaurioitui Lontoon pommituksissa vuonna 1941 sekä IRA:n pommi-iskussa vuonna 1973.

Thamesin sivujoki Fleet virtaa Old Baileyn alitse siltarumpua pitkin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 History of The Old Bailey Courthouse

Tuomioistuimet
Lontoon Cityn rakennukset ja rakennelmat
Chuy Bravo

Jesús Melgoza (7. joulukuuta 1956 Tangancícuaro, Michoacán – 14. joulukuuta 2019 México City, México) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja koomikko.

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset koomikot
Cale Fleury

Cale Fleury (s. 19. marraskuuta 1998 Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija. Fleury edustaa NHL-seura Seattle Krakenia. Montreal Canadiens varasi Fleuryn vuoden 2017 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 87. Fleury on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään right. Fleury on 28. syyskuuta 2020 mennessä pelannut urallaan 41 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt yhden maalin.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Seattle Krakenin pelaajat
Montreal Canadiensin varaamat pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Juffi Seponpoika

Juffi Seponpoika, oikealta nimeltään Juha Vuorsola voitti The Voice of Finland -laulukilpailun vuonna 2020. Hän sai äänistä 32 % finaalilähetyksessä. Seponpoika kuului ohjelmassa Toni Wirtasen ja Sipe Santapukin joukkueeseen.

Lähteet 
 https://www.satakunnankansa.fi/a/004f95c2-b9ff-4c2c-95ac-d74f0543edea
https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/b50542c4-bb7d-4221-a138-d34ffdb50689

Suomalaiset laulajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Hendrik Goltzius

Hendrik Goltzius (tammikuu tai helmikuu 1558 Brugge – 1. tammikuuta 1617 Haarlem) oli Saksassa syntynyt alankomaalainen varhaisen barokkikauden taidegraafikko ja taidemaalari. Goltzius oli aikakautensa taiteen merkittävä ja arvostettu vaikuttaja. Hänen uransa alkuvaiheen taidegrafiikan manierismin jälkeen Italiaan suuntautunut opintomatka toi teoksiin myöhäisen renessanssin klassisia piirteitä. Goltzius ryhtyi taidemaalariksi uransa loppuvaiheessa maalaustaiteen arvostuksen noustua Alankomaissa.

Elämä ja ura
Goltzius oli lasimaalarin poika, jonka ensimmäinen opettaja oli hänen oma isänsä vuodesta 1561 alkaen. Hän loukkaantui onnettomuudessa lapsena, eikä pystynyt suoristamaan oikeaa kättään kunnolla. Myöhemmin Goltziuksesta tuli Dirck Coornhetin oppilas. Hän muutti oppimestarinsa kanssa Haarlemiin, jossa sai tilaustöitä ja perusti oman grafiikkapainonsa vuonna 1582. Hänen uransa alkuvaiheen painotöissä näkyivät manierismin liioitellut asennot ja monimutkaiset sommitelmat. 

Goltzius sairastui luultavasti alkoholismin seurauksena ja lähti matkalle Italiaan vuonna 1590, jossa hän vieraili Roomassa, Napolissa, Venetsiassa ja Firenzessä. Hän piirsi matkallaan runsaasti taiteilijoiden muotokuvia, jäljensi tunnettujen taiteilijoiden töitä ja kuvasi varsinkin Rooman arkkitehtuurin yksityiskohtia. Palattuaan matkaltaan Haarlemiin 1591 Goltzius jatkoi työtä taidegraafikḱona ailahtelevasta terveydestään huolimatta. Hänen grafiikkaansa oli tullut matkalla uusia myöhäisrenessanssin klassisia piirteitä. Vuonna 1605 Goltzius alkoi maalata ja käytännössä lopetti taidegrafiikan tekemisen.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuonna 1558 syntyneet
Vuonna 1617 kuolleet
Alankomaalaiset taidemaalarit
Lammaskaali

Lammaskaali (norjaksi Fårikål) on Norjan kansallisruoka ja perinteinen liharuoka norjalaisessa keittiössä. Lammaskaali valmistetaan lampaan- tai karitsanlihasta, valkokaalista ja jauhamattomasta mustapippurista. Kaikki ainesosat kypsennetään yhdessä kattilassa. Lammaskaali tarjoillaan tavallisesti keitettyjen perunoiden kera. Lammaskaalia pidetään Norjan kansallisruokana, ja sen asema vahvistettiin viimeksi vuonna 2014 Norjan maatalousministeriön järjestämässä äänestyksessä.

Lähteet 

Lampaanliha
Kaaliruoat
Norjalainen keittiö
Gustav Heinrich Schüdlöffel

Gustav Heinrich Schüdlöffel (1798–1859) oli virolainen pappi ja kirjailija. Hän tuli tunnetuksi kansanrunouden kerääjänä: hän keräsi muun muassa Kalevipoegia koskevia satuja. Hän on ensimmäinen, joka eräässä 1844 julkaisemassaan kirjasessa Tooms Westen, Lapo rahva uso ärataja norra maal on noudattanut viron kielen oikeinkirjoituksessa suomen kielen mukaista kirjoitustapaa, ilmeisesti Eduard Ahrensin vaikutuksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Schüdlöffel, Gustav Heinrich (1798–1859), BBLD – Baltisches biografisches Lexikon 
 Schüdlöffel, Gustav Heinrich, eestigiid.ee 

Virolaiset kirjailijat
Virolaiset papit
Folkloristit
Baltiansaksalaiset
Vuonna 1798 syntyneet
Vuonna 1859 kuolleet
Sergiño Dest

Sergiño Gianni Dest (s. 3. marraskuuta 2000 Almere, Alankomaat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sergiño Dest WhoScored-sivustolla.

Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Kasvot väkijoukossa (albumi)

Kasvot väkijoukossa on suomalaisen pop-laulaja Beritin studioalbumi vuodelta 2000. Se on esittäjänsä seitsemästoista. Albumin tuottivat Berit ja Esko Koivumies. Kasvot väkijoukossa edustaa texmex-musiikkia.

Kappaleet

Muuta 
Kasvot väkijoukossa sisältää Beritin 1970-luvun menestyskappaleen "Sattuma kuljettaa". Albumin kuvat otti Pekka Kuparinen ja kannen suunnitteli V. Vuori.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Fono.fi: Äänitteen tiedot : Kasvot väkijoukossa
Pomus : Berit

Beritin albumit
Vuoden 2000 albumit
Teollisuuden Keskusliitto

Teollisuuden Keskusliitto (lyhenne TK) oli työnantajajärjestö, joka syntyi vuonna 1976 Suomen Teollisuusliiton ja Teollisuuden harjoittajain liiton yhdistyessä. Metsäteollisuus liittyi TK:oon toimialajärjestönä.

Teollisuuden Keskusliitto oli teollisuuden talouspoliittinen järjestö. Liiton tehtäviin kuuluivat yleisten talouspoliittisten kysymysten lisäksi mm. kauppapolitiikkaan, teknologiaan, verotukseen ja ympäristönsuojeluun liittyvät teollisuuden yhteiset asiat.

Vuonna 1992 Suomen Työnantajain Keskusliitto (STK) ja Teollisuuden Keskusliitto yhdistyivät, minkä tuloksena syntyi Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliitto (TT). Vuonna 2005 TT ja Palvelutyönantajat yhdistyivät muodostaen nykyisen Elinkeinoelämän keskusliiton.

Teollisuuden Keskusliiton toimitusjohtajina ovat toimineet:

Timo Laatunen 1976 – 1979
Stig Hästö 1979 – 1983
Timo Relander 1983 – 1991

Lähteet

Suomalaiset työnantajajärjestöt