joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jääkiekon Suomen Cup 1971

Jääkiekon Suomen Cup 1971 oli kahdestoista Suomen Cup ja viimeinen ennen vuotta 2017.

Karsinnat
City-Kiekko – Tapion Honka 11-2
Raahen Vesa – Oulun Palloseura 4-6
VIFK – Sport 4-6
Pieksämäen Pallo-Sepot – Jyväskylän Palloilijat 4-7
Kaukasten Voima – Kiekko-Kissat 3-5
Kuparikiekko – Laitilan Jyske 3-6
Kampin Pallo -50 – Karhu-Kissat 2-5

1. kierros
Lahden Reipas – Heinolan Peliitat 5-0 (luovutusvoitto)
KooKoo – SaiPa 0-9
Sunilan Sisu – Kotkan Reipas 1-4
Imatran Ketterä – Savonlinnan Pallokerho 1-2
Joensuun Kiekko-Pojat – Jyväskylän Palloilijat 7-4
Oulun Kärpät – Oulun Palloseura 4-2
Sport – Porin Ässät 7-6
Laitilan Jyske – Rauman Lukko 0-5 (vastalauseella)
Porvoon Urheilijat – Jokerit 2-11
Forssan Palloseura – Ilves 4-5
Hämeenlinnan Pallokerho – Tappara 3-8
Hilpara – Koo-Vee 5-10
Lohjan Kisa-Veikot – HJK 4-8
Kiekko-Kissat – Peikot 2-8
City-Kiekko – Karhu-Kissat 2-7
Panda-Karhut – Mäntän Kiekko-Pojat 2-8

2. kierros
Reipas – Karhu-Kissat 4-5
SaiPa – KoRe 10-1
SaPKo – JoKP 5-4
Kärpät – Sport 5-0 (luovutusvoitto)
Jokerit – Peikot 5-0 (luovutusvoitto)
Ilves – HJK 7-5
KiePo – Tappara 6-4
Lukko – Koo-Vee 1-3

3. kierros
SaiPa – KiePo 5-0 (luovutusvoitto)
Ilves – SaPKo 5-0 (luovutusvoitto)
Koo-Vee – Karhu-Kissat 5-6
Kärpät – Jokerit 1-17

Välierät
SaiPa – Karhu-Kissat 3-2
Jokerit – Ilves 3-5

Loppuottelu
Ilves – SaiPa 10-2 (3-0, 6-1, 1-1)

Lähteet

 

Jääkiekon Suomen Cup
Vuoden 1971 jääkiekko
Kaskisten keskustaajama

Kaskisten keskustaajama () on taajama ja Kaskisten kaupungin hallinnollinen keskus sekä Kaskisten ainoa taajama. Taajama sijaitsee pääosin Kaskisilla, mutta pieni osa siitä on myös Närpiön puolella. Vuoden 2019 taajamarajauksessa keskustaajamassa asui yhteensä 1 247 ihmistä, joista 1 230 asui Kaskisilla ja loput 17 Närpiössä. Taajaman maapinta-ala oli 3,05 km² ja väestöntiheys 408,9 as./km².

Taajaman alueella asuu lähes koko Kaskisten väestö, kaupungin taajama-aste oli 99,5 % vuonna 2019. Kuusi ihmistä asui keskustaajaman ulkopuolella ja 10 asukkaan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-alue käsittää alle kolmasosan koko kaupungin maapinta-alasta.

Kuvia Kaskisten keskustaajaman alueelta

Katso myös
Kaskisten kirkko
Kaskisten rautatieasema

Lähteet

Kaskinen
Närpiö
Pohjanmaan maakunnan taajamat
Suomen kuntakeskukset
Jacques-François Roger

Jacques-François Roger (26. tammikuuta 1787 Longjumeau – 20. toukokuuta 1849 Pariisi) oli ranskalainen juristi, joka toimi Senegalin kuvernöörinä ja Ranskan parlamentin jäsenenä.

Roger syntyi verovirkailijan perheeseen. Hän valmistui juristiksi, työskenteli kassaatio-oikeudessa ja osallistui vapaamuurarien toimintaan.

Roger matkusti vuonna 1819 Senegaliin, jossa hän toimi mallitilan johtajana ja yleisenä syyttäjänä. Vuonna 1821 hänet nimitettiin Senegalin kuvernööriksi. Orjakaupan kieltämisen jälkeen Roger yritti kehittää maataloutta ja puutarhaviljelyä sekä säännellä arabikumin kauppaa, mutta hänen innokas toimintansa ei johtanut kestäviin tuloksiin. Nykyään siitä muistuttavat Richard-Tollin keinokastelualue ja kaupungissa sijaitseva kuvernöörin virka-asunto.

Roger, joka nimitettiin paroniksi vuonna 1824, palasi Ranskaan vuonna 1827. Vuoden 1830 vallankumouksen jälkeen hän meni mukaan politiikkaan, ja seuraavana vuonna hänet valittiin ensimmäisen kerran Ranskan edustajainhuoneen jäseneksi. Vuonna 1848 Roger valittiin yleisillä vaaleilla perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Hän kuoli koleraan pian sen jälkeen, kun hänet oli valittu uudelleen kansalliskokoukseen vuoden 1849 vaaleissa.

Roger toimi Maantieteen seurassa ja oli perustamassa Ranskan orjuuden lakkauttamisen seuraa vuonna 1834. Hän julkaisi wolofin kieliopin, Senegal-aiheisen romaanin ja kokoelman senegalilaisia faabeleita Jean de La Fontainen tyyliin runomuotoon puettuna. Teoksillaan Roger pyrki osoittamaan, että afrikkalaiset ovat henkisiltä kyvyiltään eurooppalaisten veroisia.

Lähteet

Ranskalaiset poliitikot
Ranskalaiset viranhaltijat
Vuonna 1787 syntyneet
Vuonna 1849 kuolleet
Magnus Cort

Magnus Cort Nielsen (s. 16. tammikuuta 1993 Bornholmin kunta) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Concordia Forsikring–Himmerland -joukkueessa 2012, ja edusti seuraavat vajaat kaksi vuotta Cult Energy Pro Cyclingia. Lokakuusssa 2014 hän aloitti harjoittelijana Orica-GreenEDGEssä ja edusti australialaistallia vuoden 2017 loppuun saakka. Kaudet 2018–2019 hän ajoi Astana Teamissa ja vuodesta 2020 EF Education -tallissa.

Cort voitti Ranskan ympäriajossa 15. etapin 2018 ja kymmenennen etapin 2022. Espanjan ympäriajossa hän on voittanut kuusi etappia, joista kolme vuonna 2021, jolloin hän voitti myös kilpailun yritteliäimmän ajajan palkinnon.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2011
Cyclocrossin nuorten Tanskan-mestaruus
Course de la Paix Juniors, kokonaiskilpailun sekä 3b. ja 4. etapin voitto
Maantieajon nuorten Tanskan-mestaruus
2013
Thüringen Rundfahrt (alle 23-v. kilpailu), mäkikirikilpailun ja 6. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, 1. ja 4. etapin voitto
2014
Istrian Spring Trophy, kokonaiskilpailun sekä 1. ja 2. etapin voitto
Himmerland Rundt, voitto
Destination Thy, voitto
Ringerike GP, voitto
Tour des Fjords, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
Ronde de l'OIse, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 3. ja 4. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, 1. etapin voitto
2016
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 18. ja 21. etapin voitto, 2. etapilla kolmas
2017
Volta a la Comunitat Valenciana, 3. etapin voitto
Clasica de Almeria, voitto
Prudential RideLondon-Surrey Classic, toinen
2018
Dubai Tour, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
Tour of Oman, 4. etapin voitto
Milano – San Remo, kahdeksas
Tour de Yorkshire, 2. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 15. etapin voitto
BinckBank Tour, 5. etapin voitto
2019
Pariisi–Nizza, 4. etapin voitto
Saksan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
2020
Etoile de Bessèges, pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 16. etapin voitto
2021
Pariisi–Nizza, 8. etapin voitto
Route d'Occitanie, 4. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 7. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 6., 12. ja 19. etapin voitto, 21. etapilla (aika-ajo) toinen, 4. etapilla kolmas
2022
Gran Camiño, 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, 18. etapilla kolmas
Ranskan ympäriajo, 10. etapin voitto

Lähteet 

Tanskalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaarina Kivilahti

Kaarina Kivilahti (ent. Kihlberg, o.s. Aalto, s. 11. syyskuuta 1945) on helsinkiläinen vaatekauppias ja julkisuuden henkilö.

Kivilahti toimi lentoemäntänä Pan Amilla ja Finnairilla, kunnes lopetti työt avioiduttuaan 1970-luvulla metallialan liikemiehen Kari Kivilahden (1938–2019) kanssa. Avioliitto oli molempien toinen, ja heillä on kaksi tytärtä, Klara ja Karina.

Vuonna 1986 Kivilahti avasi Helsinkiin muotiliikkeen Boutique Kaarina K, joka toimii aviomiehen perheyrityksen Helsingin Rauta Oy:n aputoiminimenä. Tyttäristä ainakin Klara on mukana muotiliikkeen toiminnassa. Kupari- ja messinkitukkuna tunnettuun yritykseen kuuluu myös Koskensaaren naulatehdas Petäjävedellä.

Lähteet

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Suomalaiset kauppiaat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Kalle Heinonen

Kalle Einari Heinonen, vuoteen 1919 Heinänen (28. joulukuuta 1898 Jyväskylän maalaiskunta – 1. kesäkuuta 1984 Jyväskylä) oli suomalainen kauppaneuvos, yrittäjä ja yritysjohtaja.

Heinosen vanhemmat olivat kirvesmies Kalle Heinänen ja Selma Takala ja puoliso vuodesta 1919 Aino Sigrid Hanhinen. Vuorineuvos Juhani Heinonen oli heidän poikansa. Heinonen toimi ensin asesepän oppipoikana, opintomatkat Yhdysvaltoihin hän teki 1932 ja 1952. Heinonen oli sähköasentaja 1917, sitten monttööri ja ylimonttööri Schaumanin vaneritehtaalla 1922–1923, Jyväskylän radioaseman perustajia ja kuuluttaja 1925–1927, Sähköverstas Kalle Kerttusen toinen osakas 1924 ja omistaja vuodesta 1929, Keski-Suomen Auto -yrityksen perustaja 1929 ja Are-yhtiön perustaja, toimitusjohtaja 1938–1966 ja hallituksen puheenjohtaja 1938–1979. Heinonen oli myös Oro- ja Sähköliikkeiden-yhtiöiden perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja ja Jyväskylän Liikenne -yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1953–1980. Keski-Suomen kauppakamarin puheenjohtajana hän toimi 1951–1965. Kauppaneuvoksen arvon Heinonen sai 1961. 

Kalle Heinonen sai Jyväskylä-mitalin ensimmäisten joukossa 1967. Kaksi muuta palkittua olivat akateemikko Alvar Aalto ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Eino Palander.

Lähteet

Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Pub Sirdie

Pub Sirdie on Helsingin Kalliossa sijaitseva ravintola. Se sijaitsee Kalliossa Kolmannella linjalla, vuonna 1935 valmistuneen asuinkerrostalon katutason liiketilassa osoitteessa Kolmas linja 21.

Historia

Pub Sirdien tiloissa on alun perin toiminut maitokauppa, joka vuonna 1966 muutettiin baariksi nimeltä Alppi-Baari. Tuon baarin ostivat Sirpa ja Dieter Gehring, joiden etunimien yhdistelmästä baarin nimi muodostui. Pariskunta luopui paikasta 2002 ja myi sen Petar Petroville, joka piti paikkaa aina kuolemaansa asti vuoteen 2015, jonka jälkeen vetovastuussa oli Ritva Hiironen aina kesään 2018 asti. Tämän jälkeen baarin osti Helsingin Klassikkoravintolat Oy, joka on lähes tuhannen yksityishenkilön omistama yhteisöllinen yhtiö.

Kulttuurissa

Pub Sirdiessä on kuvattu Aki Kaurismäen Calamari Union -elokuvaa sekä Tuomari Nurmion Dumarillumarei-levyn ja Kotiteollisuuden Helvetistä itään -levyn kansitaidetta. Yleisradion Aikuiset-sarjan ensimmäisen kauden kuvauksia on tehty baarin sisätiloissa, kuten myös Paola Suhosen Miehiä Keskiyön Auringossa -elokuvaa.

Vuonna 2004 Pub Sirdiessä kuvattiin muutamia kohtauksia elokuvaan Uuno Turhapuro – This Is My Life.

Damn Seagullsin One Night At Sirdie´s -levyn nimi on saanut inspiraationsa Pub Sirdiestä.

Aiheesta muualla 

Helsingin Sanomat 2.3.2016  
Länsiväylä  12.4.2018 
Yle uutiset 3.2.2017 YLE
Helsingin Uutiset 19.7.2018
Helsingin Sanomat 7.5.2017

Kallio
Helsingin kulttuuri
Ravintolat Helsingissä
Thomas Hudson

Thomas Hudson (1701-  26. tammikuuta 1779 Twickenham) oli englantilainen taidemaalari. Hudson teki etupäässä muotokuvia ja niitä kehuttiin omana aikanaan erittäin hyvästä näköisyydestä. Hudson opetti monia nuoria taiteilijoita ja hänen tunnetuin oppilaansa oli Joshua Reynolds.

Elämänvaiheita 
Hudson pääsi omana aikanaan tunnetun muotokuvamaalarin, Jonathan Richardsonin oppilaaksi ja solmi avioliiton hänen tyttärensä kanssa. Hänellä oli useita ystäviä taiteilijapiireissä, kuten William Hogarth ja Francis Hayman. Hän teki opintomatkat Ranskaan ja Alankomaihin. Italiaan hän matkusti vuonna 1752 yhdessä kuvanveistäjä Louis-François Roubiliacin kanssa.  

Hudson perusti oman ateljeen ja hänestä tuli Lontoon menestyksekkäin muotokuvamaalari. Hänen malleinaan olivat kuninkaalliset ja varakas yläluokka. Hän ei lopulta maalannut töitään kokonaan itse, vaan taustat maalasi lukuisien avustajien joukko. Aktiiviuransa Hudson lopetti 1760-luvun alussa.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://artuk.org/discover/artists/hudson-thomas-17011779
 http://www.artcyclopedia.com/artists/hudson_thomas.html
 Englantilaiset taidemaalarit
 Vuonna 1701 syntyneet
 Vuonna 1779 kuolleet
Muotokuvamaalarit
Jonathan Richardson

Jonathan Richardson (12. tammikuuta 1667 Lontoo - 28. toukokuuta 1745 Lontoo.) joskus kutsuttu myös nimellä Jonathan Richarson vanhempi  oli englantilainen taidemaalari ja taidekeräilijä. Hän saavutti muotokuvamaalarina huomattavaa taloudellista menestystä. 

Nykyään Richardsonia pidetään enemmän kirjailijana kuin kuvataiteilijana. Hänen teoksensa An Essay on the Theory of Painting joka ilmestyi vuonna 1715 on ensimmäinen englanninkielinen taideteoria. Nykyään hänet tunnetaan  monista omakuvistaan.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.askart.com/artist/Jonathan_Richardson_I/9000185/Jonathan_Richardson_I.aspx
 Englantilaiset taidemaalarit
 Vuonna 1667 syntyneet
 Vuonna 1745 kuolleet
Muotokuvamaalarit
Daevat

Daevat olivat jumalia tai demoneja muinaisessa Iranissa. Zarathustralaisuuden perustaja Zarathustra piti heitä aluksi merkityksettöminä olentoina, mutta alkoi myöhemmin pitää daevoja langenneina enkeleinä tai demoneina ja siten todellisen uskon vihollisina. Daevat ovat väriltään mustia, ja ne syövät ruumiita ja kiduttavat sieluja helvetissä.

Useimmat daevat olivat miespuolisia, mutta drujeiksi kutsutut olennot olivat naisia. Pahuuden henkilöitymä Angra Mainyun eli Ahrimanin katsottiin olevan daevojen hallitsija. Daevat olivat petollisia pahoja henkiä, ja ne yrittivät kaikin mahdollisin tavoin estää hyvät teot.

Daevat olivat enkelimäisten Amesha Spentas -olentojen eli ”Pyhien kuolemattomien” päävastustajia. Yksi pahoista demoneista odotti Chinvatin sillalla, joka sielujen oli ylitettävä päästäkseen Ahura Mazdan paratiisiin. Jos ilkeä daeva onnistui sieppaaman sielut, hän syöksi ne alhaalla olevaan kuiluun. Toinen demoni pyrki taivuttelemaan hallitsijoita olemaan tyranneja ja kolmas puolestaan yllytti ihmisiä ylpeyteen ja kapinointiin. Jotkut daevoista aiheuttivat vanhuutta ja seniiliyttä, toiset taas raivoa ja tuhovimmaa.

Sankari Rustem taisteli alinomaa daevoja vastaan. Erään tarinan mukaan demoni Arzang sieppasi ja sokeutti kuninkaan. Rustem onnistui lopulta vapauttamaan kuninkaan ja palauttamaan hänen näkökykynsä käyttämällä demonin sydämestä tehtyä lääkettä.

Armenialaisessa mytologiassa daevoja kutsutaan nimellä devit.

Lähteet 
 Cotterell, Arthur & Storm, Rachel: Ultimate encyclopedia of mythology. London. Anness Publishing, 2017. ISBN 9781780191881.
 Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

Viitteet 

Zarathustralaisuus
Demonit
Italian Grand Prix 2021

Italian Grand Prix 2021 (virallisesti Formula 1 Heineken Gran Premio d’Italia 2021) oli Formula 1 -kauden  14. osakilpailu, joka ajettiin 12. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Tulokset

Aika-ajot

Sprinttikilpailu

Kilpailu 

 Sergio Pérez ajoi maalin kolmantena, mutta hän sai 5 sekunnin aikarangaistuksen hyötymisestä radan ulkopuolella ajamisesta.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Muuta 
 Radan kuuluisin mutka Parabolica nimettiin uudelleen Michele Alboreton mukaan.
Alfa Romeo Racing ja Aston Martin ajoivat erityisväritteisillä autoilla, koska Alfa Romeo juhli automerkkinsä 111. juhlavuottaan ja Aston Martin puolestaan mainosti James Bond -elokuvaa No Time to Die.
Max Verstappenille annettiin kilpailun jälkeen kolmen lähtöruudun rangaistus seuraavaan Venäjän osakilpailuun, koska hänen katsottiin aiheuttaneen kolarin Lewis Hamiltonin kanssa.
McLaren voitti ensimmäisen osakilpailun sitten vuoden  Brasilian osakilpailun ja sai kaksoisvoiton sitten vuoden  Kanadan osakilpailun.
Robert Kubican uran viimeinen kilpailu.

Huomioita

Lähteet 

Italian Grand Prix
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2021
Jääkiekon Suomen Cup 1970

Jääkiekon Suomen Cup 1970 oli yhdestoista Suomen Cup.

Karsinnat
Pakilan NMKY – Kampin Pallo-50 1-3
Kaukasten Voima – Riihimäen Pallonlyöjät 2-6
Mikkelin Palloilijat – Mikkelin Pallo-Kissat 4-3
Lapuan Virkiä – Sport 0-10
Kymen Kiekko-68 – Sunilan Sisu 3-11
Kotkan Reipas – Porvoon Akilles 1-2
Forssan Palloseura – Kuparikiekko 1-4
Tervakosken Pato – Porvoon Urheilijat 1-6
Heinolan Peliitat – Kouvolan Kiekko-65 5-0 (luovutusvoitto)

1. kierros
Jyväskylän Palloilijat – Vaajakosken Panda-Karhut 4-3
Mäntän Kiekko-Pojat – Tampereen Kilpa-Veljet 1-12
Sunilan Sisu – Lappeenrannan Kurra 8-5
Porvoon Urheilijat – Porvoon Akilles 6-3
Mikkelin Palloilijat – Heinolan Peliitat 5-0 (luovutusvoitto)
Raahen Vesa – Sport 2-6
Kampin Pallo-50 – Pitäjänmäen Tarmo 1-6
Oulun Palloseura – Oulun Kärpät 3-2
Pieksämäen Palloseura – Savonlinnan Pallokerho 2-13
Riihimäen Pallonlyöjät – Helsingin Jalkapalloklubi 0-12
Imatran Ketterä – Saimaan Pallo 4-3
Kuparikiekko – Porin Ässät 2-13
Nokian Palloseura – Rauman Lukko 1-16
Karhu-Kissat – Jokerit 2-6
Laitilan Jyske – Kiekko-67 8-8, uusintaottelu 5-1
Hämeenlinnan Pallokerho – Ilves 4-6

2. kierros
Sunilan Sisu – Pitäjänmäen Tarmo 3-1
Jyväskylän Palloilijat – Mikkelin Palloilijat 6-5
Imatran Ketterä – Savonlinnan Pallokerho 0-8
Porvoon Urheilijat – Jokerit 1-9
Oulun Palloseura – Sport 1-0
Laitilan Jyske – Helsingin Jalkapalloklubi 3-8
Rauman Lukko – Porin Ässät 2-7
Ilves – Koo-Vee 7-8 ja.

3. kierros
Jokerit – Sunilan Sisu 5-0 (luovutusvoitto)
OPS – JyP 2-1
SaPKo – Ässät 2-4
Koo-Vee – HJK 2-3

Välierät
Ässät – Jokerit 5-7
OPS – HJK 3-9

Loppuottelu
Jokerit – HJK 5-7

Lähteet

Jääkiekon Suomen Cup
Vuoden 1970 jääkiekko
Heat Waves

Heat Waves on englantilaisen Glass Animalsin elokuussa 2020 julkaisema single yhtyeen kolmannelta albumilta Dreamland. Se ylsi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 12. Kappaleen kasvamista ja etenemistä suureen suosioon edisti sen suuri suosio netissä.

Listasijoitukset

Lähteet

Vuoden 2020 kappaleet
Brittiläiset popkappaleet
Cornetto

Cornetto on italialainen jäätelönvalmistaja, joka valmistaa pääasiassa jäätelötuutteja. Sen omistaa brittiläinen jäätelöbrändi Wall's, joka taas on brittiläis-hollantilaisen Unileverin omistuksessa. Cornetto on yksi Unileverin suurimmista jäätelöbrändeistä. Cornetto on tunnettu myös todella laajasta makuvalikoimastaan.

Historia
Ensimmäinen Cornetto-jäätelö valmistettiin Napolin maakunnassa vuonna 1959 jäätelövalmistaja Spican tekemänä.
Cornetto oli ensimmäinen jäätelötuutti, jonka vohvelikartio eristettiin suklaalla, öljyllä ja sokerilla. Näin jäätelö ei vuotanut valmistusprosessin aikana. Spica rekisteröi nimen Cornetto vuonna 1960. Vuonna 1964 roomalainen Algida-yritys osti Cornetton. Algidan insinöörien ansiosta jäätelöä valmistettiin suurissa määrissä ja puoliteollisesti. Cornetton myynti kasvoi kuitenkin radikaalisti vasta 1976, kun Unilever osti sen ja aloitti massamarkkinointikampanjan koko Euroopassa. Cornetto on edelleen Ison-Britannian suosituimpia jäätelöitä.

Lähteet

Jäätelöt
Unileverin tuotemerkit
Kalle Louhela

Kalle Louhela, vuoteen 1907 Kaarlo Kustaa Jansson (8. tammikuuta 1888 Kokkola – 30. maaliskuuta 1957) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja koulun- ja yritysjohtaja.

Louhelan vanhemmat olivat lehtori Gustaf Richard Jansson ja Selma Odenwall ja puoliso vuodesta 1911 Maria Elviira Matturi. Ylioppilaaksi 1907 tultuaan Louhela suoritti Mustialan maanviljelys- ja meijeriopiston meijeriosaston tutkinnon 1908, jatkaen opintojaan Helsingin yliopistossa ja suntautuen karja-alalle. Hän toimi Oulun läänin talousseurassa ensin  kiertävän karjanhoitokoulun johtajana ja sitten karjantalouskonsulenttina 1910–1918. Louhela osallistui keskeisesti teurastamojen ja lihakaupan kehittämiseen Pohjois-Pohjanmaalla, ja kun  Oulussa perustettiin 1914 Karjanmyyntiosuuskunta Pohjola, Louhelasta tuli sen hallintoneuvoston puheenjohtaja. Muun työnsä ohella hän oli myös osuuskunnan sivutoiminen toimitusjohtaja ja päätoiminen toimitusjohtaja 1919–1920. Maatilahallitus nimitti itsekin maanviljelystä harjoittaneen Louhelan vuonna 1920 Koivikon tietopuolisen maanviljelykoulun johtajaksi Muhokselle. Koulun johtamisen lisäksi hän vastasi Koivikon koulutilan hoidosta ja opiskelijoiden harjoittelusta maakunnan alueella. Vuonna 1936 Louhela siirtyi Osuuskunta Karjapohjolan toimitusjohtajaksi, joksi hänen jo aiemmin johtamansa osuuskunta oli muuttunut 1934. Louhelan johdossa osuuskunnasta tuli alansa suurimpiin Suomessa kuuluva ja sillä oli myös muun muassa kala-, juurikas- ja poronlihaliiketoimintaa. Osuuskunnan teurastamoja oli useilla eri paikkakunnilla, Rovaniemellä oli makkaratehdas ja eineskeittolat Oulussa, Rovaniemellä ja Torniossa. Louhelalla oli useita alansa luottamustehtäviä ja hän oli Muhoksen kunnanvaltuuston jäsen ja toimi kahteen otteeseen Muhoksen kunnallislautakunnan esimiehenä. Eläkkeelle osuuskunnan toimitusjohtajan työstä maanviljelysneuvoksen arvon 1943 saanut Louhela jäi vuonna 1949.

Lähteet

Maanviljelysneuvokset
Suomalaiset maanviljelijät
Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Suomen koulujen rehtorit
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Amesha Spenta

Amesha Spenta tai Amesa Spenta (avestan kielellä “hyväntahtoinen kuolematon”) ovat zarathustralaisuudessa kuusi pyhää kuolematonta henkeä, jumalolentoja tai arkkienkeleitä. Luultavasti he olivat alun perin muinaisia iranilaisia jumalia, jotka zarathustralaisuuden perustaja Zarathustra omaksui opetuksiinsa. Zarathustran mukaan he ovat ylimmän henkiolennon Ahura Mazdan eri puolia ja palvelevat häntä. Ahura Mazda loi heidät auttamaan luomistyössä. Kolme näistä hengistä on miespuolisia, kolme naispuolisia. Amesha Spentat auttavat Ahura Mazdaa taistelussa pahaa henkeä Ahrimania vastaan, ja myöhemmässä zarathustralaisuudessa kullakin on lisäksi vastustajanaan määrätty arkkidemoni. 

Jokainen Amesha Spentoista hallitsee yhtä todellisuuden puolista. Näitä saattoivat olla jotkin olennot, elementit tai vuodenaika.

Amesha Spentat ovat:

 Vohu Mano tai Vohu Manah (”Hyvä mieli”), hyötyeläinten kuten karjan valtias. Hän on jumalallista viisautta, valaistusta ja rakkautta edustava henki. Juuri hän johdatti Zarathustran sielun taivaan valtaistuimen eteen.
 Asha Vahista tai Asha Vahishta (”Loistava järjestys” tai ”Totuus”), tulen valtias. Hän vastaa maailmankaikkeuden laillisesta järjestyksestä. 
 Khshathra Vahista tai Khshathra Vairya (”Toivottu valtakunta”), auringon ja taivaan liikuttaja sekä metallien valtias. Hän edustaa Ahura Mazdan valtakunnan voimaa.
 Spenta Armaiti (”Hyväntahtoinen omistautuminen”), maan valtiatar. Hän on uskon ja omistautumisen henki, joka ohjaa ja suojelee uskovaisia. 
 Haurvatāt (”Täyteys” tai ”täydellisyys”) veden valtiatar. 
 Ameretāt (”Kuolemattomuus”), kasvien valtiatar. Haurvatātin sisar.

Seitsemäs henki on Spenta Mainyu, ihmiskunnan valtias. Hänet joko lasketaan Amesha Spentojen joukkoon tai hänen katsotaan olevan itse Ahura Mazda.

Lähteet 
Cotterell, Arthur & Storm, Rachel: Ultimate encyclopedia of mythology. London. Anness Publishing, 2017. ISBN 9781780191881.

Viitteet 

Zarathustralaisuus
Enkelit
Disc Golf Pro Tour

Disc Golf Pro Tour on vuonna 2016 perustettu frisbeegolfin merkittävin kiertue. Disc Golf Pro Tour koostuu Elite series sekä Silver series -sarjoista, josta saa vaihtelevat määrät pisteitä kokonaispisteisiin. Kiertue huipentuu syksyllä pudotuspelimuodossa pelattavaan finaaliin, johon pääsevät eniten osakilpailuista pisteitä saaneet.

Kiertueen kolme parasta kausittain

Miehet

Naiset

Lähteet 

Frisbeegolfkilpailut
Luettelo maratonmelonnan Suomen-mestareista

Tämä on luettelo maratonmelonnan SM-mitalisteista.

Lähteet 

Suomen melonta
Luettelot suomalaisista urheilijoista
Juho Järvelä

Juho Järvelä (s. 14. heinäkuuta 2003 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Järvelä pelannee lähinnä seuran U20-joukkueessa.

Ura

Seuraura 
Järvelä on Mikkelin Jukureiden kasvatti. Hän oli kaudella 2018–2019 B-nuorten SM-sarjassa kuudella osumallaan joukkueensa paras maalintekijä Leevi Kukkasniemen kanssa. Kaudella 2019–2020 Järvelä nousi Jukureiden varakapteeniksi. Hän oli B-nuorten SM-sarjassa joukkueen paras syöttäjä 15 syöttöpisteellään.

Kaudeksi 2021–2022 Järvelä nostettiin Jukureiden SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 11. syyskuuta 2021 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Järvelä merkittiin Jukureiden kolmossentteriksi laidoilleen Joachim Rohdin ja Jesper Piitulainen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.45 minuuttia. Järvelä sai myös syöttöpisteen Rohdinin tekemään maaliin ja se jäi hänen ainoaksi tehopisteekseen Järvelän 12 pelaamassa liigaottelussa. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhdeksän ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa tehden niissä tehot 1+1=2.

Maajoukkueura 
Järvelä pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2019. Yhteensä Järvelä on pelannut kaksi nuorten ja 21 poikien maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Jukurien pelaajat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Luntoberget

Luntoberget on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva kukkula, joka kohoaa 92 metriä merenpinnasta. Kukkula on Siuntion kirkonkylän korkein kohta. Kukkula tunnetaan erityisesti sen huipulla sijaitsevasta pronssikautisesta hautaröykkiöstä.

Siuntiossa, kuten muualla Uudellamaalla on kartoitettu biologisesti, geologisesti ja maisemallisesti arvokkaita kallioalueita, joilla on valtakunnallista tai huomattavaa luonnonsuojelullista merkitystä. Luntoberget on yksi Siuntion yhteensä 14 arvokkaasta kallioalueesta. Luntobergetin huipulta aukeaa laajat näkymät Siuntion kirkonkylään. Maa-alueen omistaa Siuntion seurakuntayhtymä.

Lähteet 

Siuntio
Suomen mäet
Karis-Pojo svenska församling

Karis-Pojo svenska församling on ruotsinkielinen, evankelis-luterilainen seurakunta Raaseporissa Karjaan ja Pohjan alueella. Seurakunta kuuluu Raaseporin seurakuntayhtymään, Raaseporin rovastikuntaan, sekä Porvoon hiippakuntaan. Pentti Raunio toimii Karis-Pojo svenska församlingin kirkkoherrana.

Vuoden 2021 heinäkuussa seurakuntaan kuuluin noin 5 200 jäsentä. Seurakunnan merkittävimpiä kirkkoja ovat Pohjan keskiaikainen Pyhän Marian kirkko, Karjaan keskiaikainen Pyhän Katariinan kirkko, sekä Mustion kirkko.

Lähteet 

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Karjaa
Pohja
Raasepori
Ekenäsnejdens svenska församling

Ekenäsnejdens svenska församling on ruotsinkielinen, evankelis-luterilainen seurakunta Raaseporissa, Uudellamaalla. Seurakunnan toimialueita ovat Tammisaari, Tenhola, Bromarv ja Snappertuna. Ekenäsnejdens svenska församlingiin kuului noin 9 400 jäsentä vuonna 2020 tehden siitä Raaseporin suurimman seurakunnan. Seurakunta perustettiin 1. tammikuuta 2015, kun alueen entiset kaksikieliset, pienemmät seurakunnat yhdistettiin yhdeksi ruotsinkieliseksi, isommaksi seurakunnaksi.

Ekenäsnejdens svenska församling kuuluu Raaseporin seurakuntayhtymään, Raaseporin rovastikuntaan ja Porvoon hiippakuntaan. Seurakuntaa johtaa kirkkoherra ja lääninrovasti Anders Lindström.

Seurakunnan kirkot 
Lista seurakunnan kirkoista:

 Tammisaaren kirkko
 Bromarvin kirkko
 Snappertunan kirkko
 Tenholan kirkko

Lähteet 

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Tammisaari
Tenhola
Bromarv
Snappertuna
John Wick: Chapter 4

John Wick: Chapter 4 on vuonna 2023 ensi-iltansa saava yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Se on neljäs osa John Wick -elokuvasarjassa ja suora jatko-osa elokuvalle Chapter 3 – Parabellum (2019). Pääosissa jatkavat Keanu Reeves, Laurence Fishburne, Lance Reddick ja Ian McShane. Uusia näyttelijöitä ovat muun muassa Bill Skarsgård, Donnie Yen, Hiroyuki Sanada, Rina Sawayama, Scott Adkins, Shamier Anderson ja Clancy Brown.

Näyttelijät

Tuotanto 
Elokuvan kuvaukset alkoivat kesäkuussa 2021. Kuvauspaikkoja ovat muun muassa Berliini, Pariisi,  New York ja Japani. Alun perin Chapter 4 oli tarkoitus kuvata viidennen osan kanssa samaan aikaan, ja suunniteltu ensi-ilta oli vuonna 2021. Koronapandemia ja Keanu Reevesin sitoutuminen The Matrix Resurrections -elokuvan kuvauksiin kuitenkin lykkäsivät ensi-iltaa vuodella, ja myös viidennen osan samanaikaisesta kuvaamisesta luovuttiin. Viidennen osan tuotannon ajankohdasta ei ole tietoa. Neljännen osan ensi-illaksi suunniteltiin 27. toukokuuta 2022, mutta joulukuussa 2021 ensi-illan tiedotettiin lykkääntyvän maaliskuuhun 2023.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

John Wick -elokuvat
Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat
Turning Point USA

Turning Point USA (TPUSA) tai lyhyemmin Turning Point on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tarkoituksena on edistää konservatiivisia arvoja high schoolien ja korkeakoulujen kampuksilla. Järjestön perustivat vuonna 2012 Charlie Kirk ja Bill Montgomery. Se tekee läheistä yhteistyötä muun muassa konservatiivisen viestintäyhtiö PragerU:n kanssa.

Turning Point USA pitää ”Professor Watchlist” -nimistä listaa, jossa se kertoo paljastavansa professoreita, jotka ”syrjivät konservatiivia opiskelijoita ja edistävät vasemmistolaista propagandaa” opetuksessa. Anti-Defamation League on väittänyt TPUSA:n jäsenillä olevan yhteyksiä poliittiseen ektremismiin, ja heidän esittäneen rasistisia ja syrjiviä kommentteja.

Järjestön rahoitus tapahtuu lahjoitusten avulla, joita antavat muun muassa jotkut Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikot.

Lähteet 

Poliittiset opiskelijajärjestöt
Yhdysvaltalaiset järjestöt
Konservatismi
Lydia Davis

Lydia Davis (s. 1947 Northampton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoittaa lyhyitä kertomuksia, jotka ajoittain lähenevät runoa. MacArthur -säätiön palkinnon luovutuksen yhteydessä hänen tuotantoaan luonnehdittiin "kirjallisiksi miniatyyreiksi" ja  palkitsijoita ihastutti että se,  “miten niissä yksi sanaa sanoo ja jättää sanomatta, pitää lukijan kiinnostuksen vireillä”.

Davisin isä oli opetti englantia Northamptonissa Smith Collegessa ja myöhemmin Columbian yliopistossa ja oli nuorempana myös itse julkaissut. Davisin äitikin oli kirjailija, ja kodin ilmapiiri oli hyvin kielen kyllästämä. Isä tarkkaili Davisin puhetta, ja se aiheutti tässä epävarmuutta.

Davisin teki nuorena vaikutuksen John Dos Passos ja Samuel Beckettin teos "Malone Dies". Davisin ensimmäinen puoliso oli Paul Auster, jonka kanssa hän teki yhdessä käännöksiä heidän asuessaan Ranskassa. Lapsena hän asui perheen kanssa vuoden verran Itävallassa.

Palkinnot ja tunnustukset
 MacArthur Foundation  “genius” award

Suomennetut teokset
 Kafka valmistaa päivällistä: valitut novellit, suom. Aki Salmela, Helsinki: Siltala, 2021. ISBN 978-952-234-722-0. (Novelleja kokoelmista Break it down, Almost no memory, Samuel Johnson is indignant, Varieties of disturbance ja Can't and won't.)

Suomennettuja runoja
Davisin runoja on suomentanut Markku Into, ja ne on julkaistu antologiassa: Lännen kieli: valikoima uudempaa amerikkalaista runoutta, toim. Markku Into, Helsinki: Tammi 1993 ISBN 951-31-0086-3
 Isoisoäidit
 Kala
 Koiramies
 Mitä hän tiesi

Lähteet

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Onni Nisonen

Onni Akseli Nisonen (10. syyskuuta 1898 Mikkeli – 13. kesäkuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja yritysjohtaja.

Nisosen vanhemmat olivat aseseppä, käsityönopettaja Adam Nisonen ja Ida Karoliina Ollikainen ja puoliso vuodesta 1923 Hilja Maria Nordberg. Nisonen tuli ylioppilaaksi Sortavalassa 1917 ja osallistui Suomen sisällissotaan, haavoittuen taistelussa Kivennavalla. Hän oli sodan jälkeen ensin Mercantilen rautaosaston palveluksessa ja sitten saksalaisen konsernin suomalaisen G. H. H. -nimisen tytäryhtiön palveluksessa 1926–1941, sekä rauta- ja koneosaston että hiiliosaston johtajana. Vuonna 1942 Nisosesta tuli Hiili ja Koksi -yhtiön toimitusjohtaja, Suomen Hiilentuojain Yhdistyksen toiminnanjohtaja hän oli 1947–1949. Polttoaine Osuuskunnan apulaisjohtaja Nisosesta tuli vuoden 1948 lopussa ja vuodesta 1956 osuuskunnan toimitusjohtaja. Hän oli ollut myös Helsingin Polttoaine -yhtiön toimitusjohtaja 1949–1956. Polttoaine Osuuskunta, joka tunnetaan nykyään Aspona, harjoitti myös kuljetus-, ahtaus- ja varustamoliiketoimintaa, mutta keskittyi 1960-luvulla öljykauppaan. Nisonen, joka oli saanut 1958 kauppaneuvoksen arvon, oli osuuskunnan johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1961, eläkkeelle hän jäi 1966. Nisosella oli hiilikaupan asiantuntijatehtävien ohella merkittävä rooli Vapaussodan Invaliidien Liitossa, jonka perustajiin hän kuului. Eläkkeellä hän harjoitti maanviljelystä ja siipikarjan kasvatusta Nurmijärvellä.

Lähteet

Suomen sisällissodan valkoiset
Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset maanviljelijät
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Arniika Kuusisto

Arniika Kuusisto (s. 27. kesäkuuta 1976 Helsinki) on suomalainen professori ja kasvatustieteen tutkija.

Kuusisto on koulutukseltaan filosofian tohtori ja kasvatustieteen dosentti. Vuodesta 2018 alkaen hän on toiminut Tukholman yliopistossa lapsuuden- ja nuorisotutkimuksen, erityisesti varhaiskasvatuksen professorina. Kuusisto on myös Oxfordin yliopiston kasvatustieteen laitoksen kunniatutkija sekä tutkimusjohtaja ja dosentti Helsingin yliopiston kasvatustieteellisessä tiedekunnassa.. 

Kuusiston tutkimus tarkastelee arvojen ja maailmankuvan rakentumista lapsuus- ja nuoruusiällä sekä yksilön toimijuuden ja kasvuympäristön merkityksiä kasvuprosessissa. Hänen johtamansa, Suomen Akatemian rahoittama (2018-2023) tutkimushanke 'Radikaaliksi kasvamassa? Koulun merkitys nuorten maailmankatsomusten rakentumisessa' on tuottanut tutkimustietoa erityisesti liittyen suomalaisten nuorten arvoihin sekä ääriajattelun ennaltaehkäisemiseen koulussa. Hän on tutkinut myös varhaiskasvatus- ja alkuopetusikäisten lasten arvoja ja maailmankuvan ja katsomuksen rakentumista, esimerkiksi teknologia-avusteisen autobiografian keinoin, niin ikään Suomen Akatemian rahoituksella ('Teknologia-avusteinen monimenetelmätutkimus lasten arvojen oppimisesta koulusiirtymässä omaelämäkerrallisella tutkimusotteella', 2016-2018). Kuusisto on myös tutkinut kulttuurista ja katsomuksellista moninaisuutta suomalaisessa varhaiskasvatuksessa sekä koulussa (Encountering Diversity in Education EDEN) sekä näihin kytkeytyviä opettajan ammatillisuuteen ja opettajankoulutukseen liittyviä kysymyksiä.

Kuusisto on väitellyt vuonna 2011 Helsingin yliopistossa. Väitöstutkimuksessaan hän tarkastelee nuorten kokemuksia uskonnollisen vähemmistöyhteisön yhteydessä kasvamisesta, identiteettiä ja sosiaalista pääomaa sekä jäsenyys- ja arvoneuvotteluja enemmistön ja vähemmistön rajapinnoilla.

Lähteet 

Suomalaiset professorit
Suomalaiset kasvatustieteilijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Ágios Ioánnis

Ágios Ioánnis (, ”Pyhä Johannes”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

 Ágios Ioánnis, kylä Kreetan saarella Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä
 Ágios Ioánnis, saari Argo-Saronisten saarten saariryhmässä lähellä Aíginaa
 Ágios Ioánnis, saari Argo-Saronisten saarten saariryhmässä lähellä Hydraa
 Ágios Ioánnis, saari Kykladien saariryhmässä lähellä Folégandrosta
 Ágios Ioánnis, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä lähellä Sámosta
 Ágios Ioánnis Réntis, kaupunki Níkaia-Ágios Ioánnis Réntiksen kunnassa Pireuksen alueyksikössä Attikan alueella
 Ágios Ioánniksen metroasema, Ateenan metron asema
 Póchis eli Ágios Ioánnis, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä lähellä Lesbosta
Hangö svenska församling

Hangö svenska församling on ruotsinkielinen, evankelis-luterilainen seurakunta Hangossa, Uudellamaalla. Seurakunta kuuluu Hangon seurakuntayhtymään, Raaseporin rovastikuntaan ja Porvoon hiippakuntaan. Vuoden 2021 heinäkuussa seurakuntaan kuului noin 2 770 jäsentä. Hangö svenska församlingin pääkirkko on Hangon kirkko.

Seurakunnan kirkkoherrana toimii Nina Mura.

Kirkot 

 Hangon kirkko
 Lappohjan kirkko

Lähteet 

Hanko
Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Bernice

Bernice on naisen etunimi. Se on muunnelma kreikkalaisesta nimestä Berenike, joka merkitsee ’voiton tuojaa’.

Suomessa Bernice on ollut käytössä etunimenä jo 1900-luvun alussa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan tämännimisiä naisia on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 330. Suurin osa Suomen Berniceistä on syntynyt 1940–1950-luvuilla.

Bernice-nimi lisättiin suomenruotsalaiseen almanakkaan vuonna 2005. Nimipäivä on 2. joulukuuta.

Tunnettuja Bernicejä 
 Bernice Brummer (s. 1934), suomalainen kanttori ja kuoronjohtaja
 Bernice Lapp (1917–2010), yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti

Kuvitteellisia Bernicejä 
 Bernice Hibbert, Julius Hibbertin vaimo televisiosarjassa Simpsonit

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etunimien taivutus: Bernice (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Call of the Wild (albumi)

Call of the Wild on saksalaisen power metal -yhtyeen Powerwolfin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 16. heinäkuuta 2021.

Kappaleet

CD 1

CD 2

CD 3

Kokoonpano 
 Attila Dorn – laulu
 Falk Maria Schlegel – urut
 Charles Greywolf – kitara
 Matthew Greywolf – kitara
 Roel van Helden – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi: 8-/10
 Kaaoszine: 6/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Powerwolfin albumit
Eleanor Fortescue-Brickdale

Eleanor Fortescue-Brickdale (25. tammikuuta 1872 - 10. maaliskuuta 1945) oli englantilainen taidemaalari joka tunnetaan maalauksistaan, kuvitustöistään ja lasimaalauksistaan. Häntä kutsutaan viimeiseksi prerafaeliittiksi.   

Eleanor Fortescue-Brickdale syntyi nelilapsisen perheen nuorimmaiseksi. Perhe oli erittäin varakas. Täytettyään seitsemäntoista Fortescue-Brickdale pääsi Chrystal Palacen taidekouluun, jossa häntä opetti Herbert Bone. Hän pääsi kuninkaalliseen taideakatemiaan kolmannella yrityksellä vuonna 1896. Seuraavana vuonna hän sai palkinnon seinämaalauksestaan. Hänen ensimmäiset työnsä olivat näytteillä vuonna 1899.  

Vuosi 1901 oli Fortescue-Brickdalelle ammatillisen menestymisen vuosi. Hän piti näyttelyn Lontoossa Dowdeswell Galleryssa, jossa oli esillä hänen 40 akvarelliaan. Ne menivät niin hyvin kaupaksi, että hän saattoi ostaa oman ateljeen. 

Vuodesta 1909 alkaen Fortescue-Brickdale työskenteli Alfred Tennysonin Idylls of the King teoksen kuvittamisen parissa. Teos perustuu Kuningas Arthurin legendaan. Hän maalasi siihen liittyen 28 akvarellia ja ne olivat näytteillä vuonna 1911. Kirja julkaistiin vuonna 1913. Tämän jälkeen hän teki luultavasti kuuluisimman työnsä, Golden Book of Famous Women, joka esittelee kuuluisia naisia kautta kirjallisuuden historian, alkaen Troijan Helenasta päättyen Charles Dickensin ja George Eliotin luomiin hahmoihin. 

1920- luvulla Fortescue-Brickdale työskenteli historiamaalausten parissa. Iän kertyessä hänen näkönsä alkoi heiketä ja hän maalasi nyt pienempiä töitä ja työskenteli lasimaalausten parissa. Hän kärsi halvauksesta vuonna 1938 ja kuoli vuonna 1945. 

Osa taidehistoriotsijoista on kutsnut Fortescue-Brickdalea viimeiseksi prerafaeliitiksi. Hän ei ollut kuitenkaan mukana heidän liikkeessään ja oli vain kymmenenvuotias kun Dante Gabriel Rossetti  kuoli. Häntä kuitenkin kutsutaan viimeiseksi prerafeliitiksi, sillä maalasi heidän tyylillään.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.askart.com/artist/Eleanor_Fortescue_Brickdale/9000563/Eleanor_Fortescue_Brickdale.aspx

Englantilaiset taidemaalarit
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Call of the Wild

Call of the Wild voi tarkoittaa seuraavia:

 Call of the Wild, Powerfolfin albumi vuodelta 2021
 Call of the Wild, Deep Purplen kappale vuodelta 1987
 Call of the Wild, Black Sabbathin kappale vuodelta 1989.
Tampereen Kiakkoradio

Tampereen Kiakkoradio on Tampereella toimiva kaupallinen radioasema. Se aloitti 1.9.2021 FUN Tampereen taajuudella.

Lähteet 

Suomalaiset radioasemat
Tampereen media
Otto Hokkanen

Otto Hokkanen (s. 10. helmikuuta 2004 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Saimaan Pallossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Hokkanen laukoo oikealta.

Ura

Seuraura 
Hokkanen on Imatran Ketterän kasvatti. Hän toimi kaudella 2018–2019 Saimaan Pallon ja Ketterän C-nuorten yhdistelmäjoukkueen varakapteenina. Hokkanen oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 9+26=35. Kaudella 2019–2020 hän oli samassa sarjassa SaiPa/Ketterän paras maalintekijä 16 osumallaan. Hokkanen pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin SaiPan B-nuorissa, jonka paras maalintekijä hän oli 16 osumallaan. Kaudella 2020–2021 hän murtautui vain 16-vuotiaana seuran U20-joukkueeseen, jonka sisäisen pistepörssin neljännen sijan Hokkanen jakoi Valtteri Ojantakasen ja Hugo Rikkilän kanssa tehoilla 8+15=23. Helmikuussa 2021 SaiPa lainasi hänet kasvattajaseuransa Ketterän Mestis-joukkueeseen, jossa pari päivää ennen debyyttiään vain 17 vuotta täyttänyt Hokkanen pelasi kaksi runkosarjaottelua.

Huhtikuussa 2021 Hokkanen teki SaiPan kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki SM-liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana kauden 2021–2022 avauskierroksella 10. syyskuuta 2021 KooKoota vastaan. Hokkanen merkittiin SaiPan kolmossentteriksi laidoilleen Ville Petman ja Ville Vainikainen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.33 minuuttia. Liigauransa ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen maalinsa ja tehopisteensä Hokkanen teki 26. helmikuuta 2022 Kalevan Palloa vastaan. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa 30 runkosarjaottelua. Marraskuussa SaiPa lainasi Hokkasen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella hänen kasvattajaseuransa Ketterän Mestis-joukkueeseen, jossa Hokkanen pelasi kaksi ottelua. Hän pelasi ison osan kaudestaan vielä myös SaiPan U20-joukkueessa.

Maajoukkueura 

Hokkanen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Hokkanen pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2021. Hän edusti Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2021, jolloin Hokkanen voitti kultaa. Hän edusti myös alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Sveitsin Lausannessa järjestetyissä nuorten olympiakisoissa vuonna 2020. Yhteensä hän on pelannut 30 poikien maaottelua.

Pelityyli 
EP Rinksiden suomenkielisten sivujen päätoimittaja Lassi Alasen mukaan Hokkanen on isokokoinen sentteri, joka liikkuu kokoisekseen pelaajaksi varsin hyvin. Alasen mukaan hän pystyy haastamaan puolustajia tehokkaasti transitioissa räjähtävyydellään ja kiekonkäsittelytaidoillaan. Alanen hakeutuu aktiivisesti kohti keskustaa ja hän pystyy viimeistelemään maalinedustalta sekä antamaan oivaltavia syöttöjä.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Saimaan Pallon pelaajat
Vuonna 2004 syntyneet
Elävät henkilöt
Laura Moisio

Laura Moisio (s. 1987 Tampere) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Spiraali vuonna 2014. Toinen albumi Ikuinen valo (2015) oli Teosto-palkinto-ehdokas.


Albumit
 Spiraali (Lumpeela Julkaisut, 2014)
 Ikuinen valo (Ratas Music Group, 2015)
 Laura Moisio (Texicalli, 2018)
 Laulaa kun ei voi muutakaan (Texicalli, 2020)

EP
 Hyvä päivä, (omakustanne, 2011)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset lauluntekijät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Henri Välikangas

Henri Välikangas (s. 10. kesäkuuta 1992, Pori) on porilainen näyttelijä, esiintyjä, tuottaja ja muusikko. Hän on näytellyt teattereissa ja kameran edessä sekä Suomessa että Irlannissa. Hän valmistui teatterin kandidaatiksi Trinity College Dublinista vuonna 2018. 

Henri on kiinnitetty näyttelijä Rakastajat-teatterissa elokuusta 2021 alkaen. Hän aloitti teatteriharrastuksensa Porin Teatterinuorissa ja Vihreässä Teatterissa.

Teatteritöitä mm. 

 2021 Alaston kaupunki -musikaali (ohj. Tapio Kankaanpää), Rakastajat-teatteri
 2021 VOOOSH! (ohj. Reetta Vehkalahti), Rakastajat-teatteri
 2020 Metroporis -huumaavan 20-luvun iltamat (ohj. Meri-Maija Näykki), Rakastajat-teatteri
 2019 My Fair Lady (ohj. Tommi Kainulainen), Porin Teatteri
 2019 Hotelli Humina (ohj. Kari Kinnaslampi), Taivallahden kesäteatteri
 2012 Kaikkea hyvää eli Annukka ja aaveet (ohj. Juha Siltanen), Rakastajat-teatteri
 2009 Koirien Kalevala (ohj. Christian Lindroos), Porin Teatteri

Kameratöitä 

 2022 Pysäyttäkää Nyqvist
 2020 I Remember
 2020 Pirjo
 2019 Roba
 2019 Elvis ja Onerva
 2018 Five Letters to the Stranger Who Will Dissect My Brain

Viitteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1992 syntyneet
Suomalaiset näyttelijät
Varejoki

Varejoki on Tervolassa sijaitseva joki. Joki saa alkunsa Varajärvestä ja se laskee Kemijokeen. Varejoella on pituutta 34 kilometriä ja siihen laskee Sihtuunajoki sekä yhdeksän ojaksi luokiteltua vesistöä. Varejoen valuma-alueelta lähtevä valuma on 1,74 kuutiometriä.

Historia 
Varejoki perattiin 1920–1930 -luvuilla uittoja varten. Viimeiset uitot joessa tehtiin vuonna 1948. Uiton jälkeisissä kuntoonpanotöissä perkaukset katsottiin vähäisiksi, eivätkä ne aiheuttaneet kunnostustoimenpiteitä. 

Varejoen asutusalue perustettiin Petsamon evakkojen asutusalueeksi vuonna 1946. Valtion toimesta rakennettuihin rakennuksiin muutti ensin vuonna 1946 neljä-viisi perhettä, jonka jälkeen  tulleet saivat itse ottaa vastuun rakentamisesta. Asutusalueen perustamistöitä on kuvaillut kirjailija Erno Paasilinna seuraavasti:

Kalasto 
Ennen Kemijoen valjastamista ja voimakkaita ympäristömuutoksia joessa lisääntyi luontaisesti taimen, harjus sekä muita alueelle tyypillisiä kalalajeja. Nykyisin joesta saadaan saaliiksi haukea, ahventa sekä joessa luontaisesti lisääntyvää harjusta. Varejoki toimii lähinnä paikallisten kalastajien sekä satunnaisesti vieraspaikkakuntalaisten kalastuskohteena.

Kalaistutuksia on toteutettu satunnaisesti vaihtelevin kalamäärin ja lajeina. Istuttajina ovat olleet lähinnä kalastuskunnat ja istukkaina Ossauskosken kalanviljelylaitokselta Kemijoen kalakantojen hoitovelvoitteen ulkopuolelle jääneet poikaset. Varejoen vesialueet omistavat Ylipaakkolan, Lapinniemen, Ylivojakkalan osakaskunnat sekä yksi yksityinen henkilö.

Lähteet 

Tervola
Suomen joet
Ahmattiankerias

Ahmattiankerias (Saccopharynx ampullaceus) on ahmattiankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä Atlantista.

Koko ja ulkonäkö
Ahmattiankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 160 cm pitkäksi. Ruumiin osuus pituudesta on useimmiten noin 30 cm ja lopun muodostaa pitkä siimamainen pyrstö.  Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen. Kalalla on pienet silmät ja hyvin suuri suu ja kita sekä venyvä vatsa. Ahmattiankerias on väriltään tumman ruskea tai musta. Pyrstön kärjessä on bioluminoiva valoelin. Ahmattiankeriaalla ei ole uimarakkoa vaan sen tehtävän korvaa werikoistuneet munuaiset.

Levinneisyys ja elintavat
Ahmattiankeriasta tavataan Pohjois-Atlantilta ja eteläisimmät havainnot ovat Kap Verdestä. Laji on syvän veden kala ja elää useimmiten 1 000–3 000 metrin syvyydessä. Elinkierron varhaiset leptocephalus-vaiheet elävät matalammissa vesissä. Ahmattiankeriaan ravintoa ovat kalat, jotka voivat olla sitä pidempiä ja ahmattiankerias käyttää mahdollisesti valoelintään niiden houkutteluun. Sukukypsät ahmattiankeriaat eivät enää syö ja niiden leuat ja hampaat surkastuvat.

Lähteet

Ahmattiankeriaskalat