joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Keltainen lehdistö

Keltainen lehdistö eli sensaatiolehdistö tai juorulehdistö (varsinkin muissa kielissä usein tabloidi- tai bulevardilehdistö) on lehdistö (tai laajemmassa merkityksessä mikä tahansa media), jonka jutut ovat värikkäitä, sensaatiohakuisia, juoruja sisältäviä ja jotka eivät juuri sisällä tutkivaa journalismia. 

Suosittuja juttujen aiheita ovat muun muassa julkisuuden henkilöiden yksityiselämää ja ihmissuhteita koskevat juorut. Näitä tietoja keltainen lehdistö saa usein salaiselta tietolähteeltä, jollaisia sanotaan syväkurkuiksi. Maailmalla keltaisen lehdistön suosikkihenkilöt ovat usein kuninkaallisia, Suomessa missejä, laulajia, urheilijoita tai poliitikkoja. Keltaisessa lehdistössä esiintyy runsaasti niin kutsuttuja turhia julkkiksia. Keltaisen lehdistön palveluksessa työskentelee toimittajien lisäksi paparazzikuvaajia.

Suomessa keltaista lehdistöä edustavat juoruihin keskittyvät aikakauslehdet, kuten Seiska ja Hymy. Väitöskirjan iltapäivälehdistä kirjoittanut mediatutkija Pasi Kivioja määrittelee suomalaiset iltapäivälehdet vakavien-populaarien lehtien kategoriaan, koska suomalaisissa iltapäivälehdissä on voimakkaampi uutisellinen painotus verrattuna esimerkiksi moniin brittitabloideihin.

Lähimpiä ulkomaisia verrokkeja suomalaisille iltapäivälehdille ovat pohjoismaiset iltapäivälehdet, kuten Ruotsin Aftonbladet ja Expressen sekä Norjan Verdens Gang eli VG ja Dagbladet. Paperisessa maailmassa lehtien erottelu oli Kiviojan mukaan vielä helppoa, mutta verkossa iltapäivälehdet ja muut suomalaiset päivälehdet tuottavat jo hyvin samankaltaista sisältöä toistensa kanssa.

Ulkomaisia keltaisen lehdistön edustajia ovat esimerkiksi brittiläiset Daily Mail ja The Sun.

Termin alkuperä

Nimitys ”keltainen lehdistö” tulee Richard F. Outcaultin sarjakuvasta The Yellow Kid (”Keltainen poika”), jota pidetään usein maailman ensimmäisenä sarjakuvana. Sen tarkoitus oli lisätä sanomalehden levikkiä. Sarjakuva ilmestyi 1800–1900-lukujen taitteessa kahdessa yhdysvaltalaisessa sanomalehdessä, Joseph Pulitzerin New York Worldissä ja William Randolph Hearstin New York Morning Journalissa, joita pidetään nykyaikaisen sensaatiolehdistön ensimmäisinä edustajina. Keltainen lehdistö julkaisee edelleen runsaasti sarjakuvia.

Aiheesta muualla 
 Uutisnälkä. Miten eräät amerikkalaiset lehdet "tarjoilevat" sensatiouutisia ja miten hädän tullen niitä vieläpä tekaisevatkin, Suomen Kuvalehti, 09.01.1932, nro 2, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Lähteet 
Lehdistö
Yyteri

Yyteri () on Porin 60. kaupunginosa. Se sijaitsee Meri-Porin alueella Yyterinniemen länsiosassa. Yyteri tunnetaan myös samannimisestä hiekkarannastaan, joka on yksi Suomen pisimpiä. Rock-yhtye The Rolling Stones esiintyi Yyterissä vuonna 1965, jolloin alue oli vielä osa Porin maalaiskuntaa.

Hiekkarannat 
Yyterissä on 5 kilometrin pituinen hiekkaranta. Ranta tunnetaan laajasta dyynialueesta. Vanhin ja kaikkein korkein dyynivalli Keisarinpankki on heti sannoille tultaessa. Yyterissä voi harrastaa monenlaista liikuntaa, muun muassa golfia, ratsastusta, rantalentopalloa ja surffausta. Yyterissä on yli 30 kilometriä retkeilyreittejä, luontopolkuja ja yli kymmenen lintutornia. Yyterin hiekkarantojen omaleimaiseen luontoon voi tutustua esimerkiksi paikoitusalueelta alkavalla 1,8 kilometrin pituisella luontopolkulenkillä. Yyteriin rakennettiin 1970-luvulla Yyterin kylpylähotelli, joka oli pahoissa taloudellisissa vaikeuksissa 1990-luvun lamavuosina, mutta on sittemmin päässyt jaloilleen.

Yyterin mäntyjen hyvinvointia uhkaa tähtikudospistiäinen, jonka torjunnassa kokeillaan sukkulamatoja.

Nähtävyyksiä ja palveluita

Yyterin hiekkarannat ja dyynit
Yyterin kylpylähotelli
Golfrata ja ravintola 19. reikä
Yyterin Kievari, Yyterinsantojentie 10

Kuvia

Katso myös
 Yyterin kartano
 Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet Suomessa

Lähteet

Aiheesta muualla 

www.visityyteri.fi

Porin nähtävyydet
Porin kaupunginosat
Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet Suomessa
Suomen luonnonnähtävyydet
Suomen uimarannat
Seulonnan keskeiset artikkelit

sv:Ytterö
Kaarle VIII (Ranska)

Kaarle VIII (30. kesäkuuta 1470 – 7. huhtikuuta 1498) oli Ranskan kuningas vuosina 1483–1498. Hän oli edellisen kuninkaan Ludvig XI:n poika.  Kaarle VIII astui valtaistuimelle 13-vuotiaana isänsä kuoltua, mutta valtaa piti alussa sijaishallitus. Kaarle VIII:n lapset kuolivat jo ennen häntä itseään, joten hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi hänen kaukainen serkkunsa Ludvig XII.

Kaarle VIII aloitti pitkäkestoiset ranskalais-italialaiset sodat hankkiakseen Napolin kuningaskunnan kruunun, johon hän katsoi olevansa oikeutettu isänäitinsä Anjoun Marian kautta. Valmistautuakseen Italian sotaretkelle hän teki epäedullisina pidetyt rauhat Itävallan ja Englannin kanssa. Vuonna 1494 hän saapui massiivisen sotajoukon kanssa Italiaan ja marssi läpi niemimaan Napoliin saakka. Siellä hän kohtasi Venetsian liigan joukot, joihin oli liittynyt niin Napolin kuningas, Itävalta kuin Milanon hallitsijakin. Kaarle VIII voitettiin 1495 ja suuri osa ranskalaisjoukoista tuhottiin. Perääntyvä Ranskan armeija voitti kuitenkin Venetsian liigan armeijan Fornovon taistelussa samana vuonna; liigan ylipäällikkö kondottieeri Carmagnola kaatui ja Ranskan armeijan rippeet pääsivät vetäytymään turvallisesti Alppien yli kotimaahansa. Loppukautensa Kaarle VIII yritti huonolla menestyksellä uudelleenrakentaa armeijaansa. Hän kuoli 27-vuotiaana kallovammoihin, jotka sai pään osuessa kivestä valmistettuun hevosrampin ovenkamanaan.

Kaarle VIII:n sotamenestys perustui ranskalaisten käsityöläisten kehittämään uuteen tykkiin, joka oli aiempia ratkaisevasti nopeampi liikuttaa ja käyttää. Uusia tykkejä saattoi kuljettaa muun sotajoukon mukana, eikä niitä näin ollen tarvinnut perääntyessäkään hylätä. Tykkien maineen nopeasti levitessä sotareitille osuneet kaupunkivaltiot sekä Kirkkovaltio luopuivat vastarinnasta. Napolilainen San Giovannin linnoitus kukistui vain kahdeksassa tunnissa. Liitto kuningasta vastaan solmittiin näiden uutisten aiheuttamasta järkytyksestä.

Ranskan hallitsijat
Vuonna 1470 syntyneet
Vuonna 1498 kuolleet
Aineen taidemuseo

Aineen taidemuseo on Torniossa sijaitseva taidemuseo  ja Tornionlaakson visuaalisen kulttuurin keskus, jota pitää yllä 1974 perustettu Aineen Kuvataidesäätiö. Museon taustalla on torniolaisten Eila (1920-2013) ja Veli Aineen (1919–2008) vuosikymmenien mittainen taiteen keräily. Torniolaisarkkitehdin Matti Porkan suunnitteleman museorakennuksen, jossa on myös kaupunginkirjasto, rakennutti Tornion kaupunki. Rakennuksen vihki ja avasi Tellervo Koivisto 7. maaliskuuta 1986.

Museon kokoelma sisältää suomalaista taidetta 1800-luvulta nykypäivään, esimerkiksi Tyko Sallisen Kinkerit ja Elin Danielson-Gambogin Omakuvan vuodelta 1899. 

Aineen taidemuseon kokoelmaan pyritään hankkimaan muun muassa pohjoissuomalaista nykytaidetta.

Lähteet 

Suomen taidemuseot
Suensaari
Ludvig XII

Ludvig XII (27. kesäkuuta 1462 – 1. tammikuuta 1515) oli Ranskan kuningas vuosina 1498–1515. Ludvig, Orléansin herttua, oli edellisen kuninkaan Kaarle VIII:n kaukainen serkku, Kaarle V:n pojanpojanpoika. Kaarle VIII:n lapset olivat kuolleet ennen häntä.

Ludvig oli aiemmin naimisissa Ludvig XI:n tyttären Johannan kanssa, mutta hänen avioliittonsa mitätöitiin, jotta hän saattoi naida Kaarlen lesken Anna Bretagnelaisen, joka oli Bretagnen Frans I:n tytär, ja siten saada Bretagnen liittoon Ranskan kanssa. Annan kuoltua vuonna 1514 Ludvig nai Englannin Henrik VII:n tyttären Maria Tudorin yrityksenä saada perillinen Englannin valtaistuimelle, mutta epäonnistui tässä: Ludvig kuoli itse vain kolmen kuukauden kuluttua avioliiton solmimisesta.

Yrittäessään päästä Milanon herttuaksi Ludvig XII jatkoi edeltäjänsä aloittamia sotia Italiassa. Hän saikin Milanon Ranskan hallintaan, jossa se oli vuosina 1499–1511, kunnes paavi Julius II muodosti pyhän liigan vastustamaan Ranskan valtapyrkimyksiä Italiassa. Sveitsiläiset ajoivat viimeiset ranskalaisjoukot Milanosta vuonna 1513. Ludvig XII oli melko suosittu kuningas, koska hän uudisti oikeuslaitosta ja alensi veroja, mistä juontuu lempinimi ”Kansan isä”".

Jälkeläiset 

Ludvig XII:n ensimmäinen avioliitto Ludvig XI:n tyttären Johannan kanssa oli lapseton ja se mitätöitiin Ludvigin noustua Ranskan kuninkaaksi 1498. Toisesta avioliitostaan Anna Bretagnelaisen kanssa Ludvig sai yhteensä viisi lasta, joista kaksi tytärtä, Claudia (1499–1524) ja Renée (1510–1575), jäivät eloon. 1503, 1508 ja 1512 syntyneet pojat kuolivat heti. Ludvigin kolmas avioliitto Englannin kuninkaan Henrik VII:n tyttären Maria Tudorin kanssa päättyi lapsettomana Ludvigin kuolemaan pian häiden jälkeen.

Koska Ludvigilla ei kuollessaan ollut eläviä miespuolisia jälkeläisiä, häntä seurasi Ranskan valtaistuimelle hänen serkkunsa Frans I, joka oli myös naimisissa Ludvigin tyttären Clauden kanssa.

Ranskan hallitsijat
Keskiajan henkilöt
Vuonna 1462 syntyneet
Vuonna 1515 kuolleet
Tuusulan Moottorikerho

Tuusulan Moottorikerho on Järvenpäässä kotipaikkaansa pitävä moottorikerho. Kerho perustettiin vuonna 1952. Moni suomalainen enduron maailmanmestari (mm. Samuli Aro) on Tuusulan Moottorikerhon jäsen. Motocrossin puolella kerhon kärkinimiä ovat Eero Remes ja Erno Aro. Tuusulan moottorikerhon motocrossrata sijaitsee Ohkolassa Mäntsälässä.

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut

Moottoripyöräurheilu
Vesikrassit

Vesikrassit (Nasturtium) on ristikukkaiskasveihin kuuluva suku. Ne ovat monivuotisia kaalin ja sinapin sukuisia kasveja, jotka elävät villeinä Euroopassa ja Keski-Aasiassa.

Nasturtium-suvussa on 314 lajia.

Vesikrassit kasvavat vedessä tai hyvin kosteilla alueilla. Niiden varret ovat onttoja ja kelluvat, kukat pieniä ja valkoisia.

Vesikrassit ovat nopeakasvuisia lehtivihanneksia, joita on kasvatettu jo muinaisajoista asti. Suomessa vesikrassia kasvatetaan ja myydään usein versoina tai ituina heti itämisen jälkeen, kun sirkkalehti tai ensimmäiset kasvulehdet ovat näkyvissä. Mm. Briteissä ja Italiassa sitä kasvatetaan pienen salaatin kokoon ja käytetään kuten sinappikaalia.

Vesikrassissa on paljon rautaa, kalsiumia ja foolihappoa sekä A- ja C-vitamiinia.

Lajeja 
 pikkuvesikrassi (Nasturtium microphyllum tai N. microphylla)
 isovesikrassi (Nasturtium officinale)
 ojavesikrassi (Nasturtium × sterile, pikku- ja isovesikrassin risteymä)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Vesikrassit (Nasturtium)
 Vesikrassi Raholan syötävät sanat
 United States Department of Agriculture (USDA): Nasturtium 
 Flora of China: Nasturtium 

Ristikukkaiskasvit
Maustekasvit
Vihannekset
Yrtit
Rewantiikeri

Rewantiikeri eli valkoinen tiikeri on intiantiikerin värimuoto. Rewantiikeri ei ole kuitenkaan tiikerin alalaji.

Valkoisten tiikerien kantaisä on valkoinen uros, jonka Rewan maharadža pyydysti Pohjois-Intiassa vuonna 1951. Uros oli pohjaväriltään lähes valkoinen ja sillä oli mustanruskeat raidat ja siniset silmät. Se sai eläintarhassa jälkeläisiä väriltään normaalin intiantiikerinaaraan kanssa. Pennut olivat kuitenkin väriltään täysin normaaleja. Myöhemmin sama uros sai pentuja oman tyttärensä kanssa ja näiden joukossa oli myös valkoisia yksilöitä. Kaikki nykyään eläintarhoissa syntyneet valkoiset tiikerit ovat tämän uroksen jälkeläisiä. Rewantiikereitä on kaiken kaikkiaan noin 200 kappaletta. Valkoisia tiikereitä voi nykyisin nähdä muun muassa Bush Gardens -elämyspuistossa Orlandossa ja muutamissa eläintarhoissa.

Rewantiikerin vaalea turkki on periytyvä ominaisuus, jonka seurauksena tiikerin elimistössä ei ole punaista pigmenttiä. Tämän vuoksi sen turkki on valkoinen ja silmät siniset. Ominaisuus on resessiivinen eli peittyvä, joten valkoinen tiikeri ei voi saada valkeita pentuja toisen tiikerin kanssa, mikäli tällä ei ole samaa geeniä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tiger Territory

Kissaeläimet
Luettelo uikkulinnuista

Tämä on luettelo uikkulintujen lahkoon (Podicipediformes) ja uikkujen heimoon (Podicipedidae) kuuluvista suvuista ja lajeista BirdLife Suomen hyväksymän luokituksen mukaan. Sukupuuttoon kuolleet kolme lajia on merkitty ristillä.

Pikku-uikut (Tachybaptus)
 alaotrajärvenuikku (Tachybaptus rufolavatus) †
 australianuikku (Tachybaptus novaehollandiae)
 kääpiöuikku (Tachybaptus dominicus)
 madagaskarinuikku (Tachybaptus pelzelnii)
 pikku-uikku (Tachybaptus ruficollis)

Kirjonokkauikut (Podilymbus)
 atitlaninuikku (Podilymbus gigas) †
 paksunokkauikku (Podilymbus podiceps)

Titicacanuikut (Rollandia)
 titicacanuikku (Rollandia microptera)
 valkotöyhtöuikku (Rollandia rolland)

Australaasianuikut (Poliocephalus)
 mustaniskauikku (Poliocephalus poliocephalus)
 uudenseelanninuikku (Poliocephalus rufopectus)

Silkkiuikut (Podiceps)
 andienuikku (Podiceps andinus) †
 hopeauikku (Podiceps occipitalis)
 huppu-uikku (Podiceps gallardoi)
 härkälintu (Podiceps grisegena)
 isouikku (Podiceps major)
 juninjärvenuikku (Podiceps taczanowskii)
 mustakaulauikku (Podiceps nigricollis)
 mustakurkku-uikku (Podiceps auritus)
 silkkiuikku (Podiceps cristatus)

Pitkäkaulauikut (Aechmophorus)
 meksikonuikku (Aechmophorus clarkii)
 pitkäkaulauikku (Aechmophorus occidentalis)

Lähteet 

 BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 

Uikkulinnut
Narvik

Narvik (pohjoissaameksi Áhkánjárga) on satamakaupunki ja kunta Pohjois-Norjassa Nordlandin läänissä. Se on maailman pohjoisimpia kaupunkeja.

Narvikin rautatieasemalta johtaa rautatie Pohjois-Ruotsin Kiirunaan. Rataa pitkin kulkee yöjuna Tukholmaan. Suurin osa LKAB:n Kiirunan kaivoksissa tuotetusta rautamalmista tuodaan tätä rautatietä pitkin Narvikiin, jossa se lastataan laivoihin. Narvikin satama on narviklaisten tärkein tulonlähde; satama on rahtimäärältään Norjan suurimpia.

Historiaa 
Englantilais-ruotsalainen konsortio valitsi nykyisen Narvikin sataman 1882 reitiksi, jota pitkin Pohjois-Ruotsin ja -Norjan rautamalmia kuljetettaisiin vuoden ympäri.

Narvikin satama ja sen kautta saatava rautamalmi olivat strategisesti erittäin tärkeitä natsi-Saksalle. Narvikin hallintaa voidaan pitää jopa tärkeimpänä syynä Saksan hyökkäykselle Tanskaan ja Norjaan vuonna 1940. Taisteluissa satama vaurioitui pahoin ja kaupunki paloi käytännössä maan tasalle. Norjalaiset joukot pitivät Narvikin lähistöllä puoliaan maihinnousseita saksalaisia vastaan ja jopa ajoivat nämä mottiin. He eivät kuitenkaan päässeet purkamaan mottia, ennen kuin maan eteläosa oli menetetty saksalaisille ja maan hallitus antautunut. Narvik vapautui miehityksestä vasta vuonna 1945.

Norjassa otettiin käyttöön uusi aluejako 1. tammikuuta 2020, minkä johdosta Narvikin kunta laajentui. Vanhoista kunnista Ballangen liitettiin osaksi Narvikia ja Tysfjordistakin osa.

Liikenne 

Narvikista on junayhteys Ruotsin puolelle maisemistaan tunnettua Ofotbania pitkin. Junamatka valtakunnarajalle (Riksgränsen) kestää tunnin, Kiirunaan kolme tuntia. Pohjoiseen päin pääsee linja-autoilla, matka Tromssaan kestää 4,5 tuntia. Narvikin omalta pieneltä lentokentältä on yhteyksiä lähikaupunkeihin, muut lennot lähtevät Evenesistä puolentoista tunnin automatkan päästä.

Ystävyyskaupungit 

 Nowy Sącz, 
 Rovaniemi, 
 Kiiruna,

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Narvikin kunnan sivut 
 Turisti-info
 Narvikin sataman sivut  (narvikhavn.no)

Seulonnan keskeiset artikkelit
Pyhittäjä

Pyhittäjä on ortodoksisessa kirkossa käytetty nimitys kanonisoiduista munkeista. Luostarin perustajista käytetään nimitystä pyhittäjäisä tai -äiti. Muita kirkossa käytettyjä pyhien elämää tai toimintaa kuvaavia nimityksiä ovat esimerkiksi vainojen aikana kärsineestä käytetty nimitys tunnustaja, joistakin paikallisista pyhistä käytetty nimitys autuas (poiketen katolisen kirkon autuas-käsitteestä, joka on heillä yksi pyhyyden aste), itsensä tai muiden ihmisten pelastuksen tähden hulluksi tekeytyvistä käytetty nimitys Kristuksen tähden houkka, apostolien työn jatkajista käytetty nimitys apostolienvertainen ja niin edelleen.

Aiheesta muualla 
Ortodoksi.net / Pyhä
Ortodoksi.net / Pyhien arvonimiä

Pyhät
Ortodoksinen kirkko
Tuuri

Tuuri on yksi Alavuden kaupungin kylistä ja taajamista. Aiemmin se sijaitsi Töysän kunnassa, mutta vuonna 2013 tapahtuneen kuntaliitoksen jälkeen se on ollut osa Alavutta. Vuoden 2011 lopussa taajamassa oli 760 asukasta, joista 747 asui Töysän ja 13 Alavuden puolella. Tuuriin lasketaan kuuluvaksi myös Salonkylä ja Holkonkylä.

Tuuri sijaitsee valtatien 18 varrella, ja lisäksi kylässä on Haapamäki–Seinäjoki-radan seisake. Tuuri tunnetaan Tuurin kauppakylästä, jossa sijaitsee Suomen suurin kyläkauppa Veljekset Keskinen Oy. Tuurin kylässä, kyläkaupan pihassa, sijaitsee kullanvärinen ja hevosenkengän muotoinen OnnenKenkä-monumentti. 

Miljoona Rock järjestetään vuosittain Tuurin kyläkaupan paikoitusalueella. Tuurissa on myös lukuisia muita tapahtumia vuosittain.

Nelonen esitti vuosina 2010–2013 Tuuri-nimistä tosi-tv-sarjaa, joka kertoi kauppakeskuksen elämästä ja sen henkilökunnasta.

Alueita

Riiho
Riiho sijaitsee noin 2 kilometrin päässä kauppakylästä ja siellä toimii Riiho-yhtiöt, joka on erikoistunut maansiirtokone- ja teräskauppaan. Alueella sijaitsee tuulivoimala.

Alueen läheisyyteen avattiin kesällä 2014 Tuuri Resorts -niminen lomakylä.

Saurakallio
Saurakallio on omakotitaloalue. Alueella on järjestetty vuonna 2006 Koti sinulle -näyttely. Alueen erikoisuutena on todella suuri tonttikoko. Suurin tonteista on lähes kahden hehtaarin suuruinen ja pieninkin lähes 4 000 m2.

Talasniitty
Omakotitaloalue. Alueella on järjestetty Koti sinulle -näyttely vuonna 2008.

Tuurinportti
Alueelle rakennettiin kunnallis­tekniikka vuonna 2011. Yle uutisoi talvella 2011 Tuurin­portin kiinnostaneen yrityksiä, mutta edelleenkin alue on rakentamaton.

Tuurinportin viereiselle metsäalueelle avattiin kesällä 2014 köysiseikkailupuisto.

Holkonkylä ja Salonkylä 
Holkonkylä ja Salonkylä sijaitsevat noin 7 kilometriä Tuurin kyläkaupasta kaakkoon. Alueella toimii Tuurin Salonkylän kyläyhdistys ry.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tuuri.fi
 Kauppakylä 

Töysän kylät
Etelä-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Ushma Karnani

Ushma Susanna Karnani (oik. Ushma Olava o.s. Karnani, s. 4. elokuuta 1981 Helsinki) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi ollessaan Suomen ensimmäisen Popstars-yhtyeen Gimmelin jäsen. Yhtyeen hajottua Karnani aloitti vuonna 2004 opiskelun Teatterikorkeakoulussa, jonne hän pääsi opiskelemaan toisella yrittämällä. Teatteritaiteen maisteriksi hän valmistui vuonna 2009.

Hän on näyttelijän urallaan esiintynyt pääasiassa teatterissa. Vuodet 2013–2014 hänet oli kiinnitetty Hämeenlinnan Teatteriin. Televisiossa hänet on nähty muun muassa sarjoissa Donna Paukku (2006–2007) sekä brittiläisen The Office -sarjan suomalaisessa versiossa Konttori (2017–2019). Syksyllä 2019 hänet nähtiin Lahden kaupunginteatterin tuotannossa Nunnia ja konnia -musikaalin pääosassa. Syksyllä 2021 hän palasi Lahden kaupunginteatteriin vierailevana näyttelijänä musikaalissa  Waitress - Unelmien resepti.

Karnanin isä on intialainen ja äiti suomalainen. Hän on ollut vuodesta 2005 naimisissa valosuunnittelija Pekka Olavan kanssa.

Filmografia

Televisiosarjat

Lähteet 

Gimmel
Suomalaiset poplaulajat
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
BeBox

BeBox oli Be Incorporatedin kehittämä henkilökohtainen tietokone, joka kehitettiin yhtiön BeOS-käyttöjärjestelmän kanssa. Tietokone oli varustettu kahdella PowerPC-suorittimella.

Ensimmäinen BeBox malli (BeBox Dual603-66) tuli markkinoille lokakuussa 1995. Paranneltu malli jossa oli nopeampi 133 MHz:n suoritin (BeBox Dual603e-133) julkaistiin elokuussa 1996. Malleissa oli kaksi kappaletta PowerPC 603 suorittimia.

Tietokone tuki sekä IDE että SCSI kiintolevyjä.

Koneen valmistaminen keskeytettiin loppuvuodesta 1996, jolloin BeOS -käyttöjärjestelmä käännettiin Macintoshille ja yhtiö keskittyi pelkästään ohjelmistojen kehittämiseen. Kaiken kaikkiaan 66 MHz:n malleja myytiin vain n. 1000 kappaletta ja 133 MHz:n malleja 800 kappaletta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 BeBox Zone 
 BeBox -galleria

Be Inc
Mikrotietokoneet
Vuoden 1995 tietokoneet
Victoria (Seychellit)

Victoria (joskus myös Port Victoria) on Seychellien pääkaupunki, joka sijaitsee Mahén saaren koillisrannalla. Vuonna 2010 siellä oli 26 450 asukasta.

Victoria on Seychellien ainoa varsinainen satamakaupunki. Sen syväsatamaan mahtuu useita aluksia kerrallaan, ja lähempänä kaupunkia on matalampi satama pienemmille aluksille. Kaupungin lähelle valmistui kansainvälinen lentokenttä vuonna 1971.  

Victoria on myös Seychellien ainoa merkittävän kokoinen kaupunki. Siellä asuu noin kolmannes koko Mahen saaren väestöstä.  Vuonna 1997 kaupungin asukasluku oli 24 701, vuoden 2002 väestönlaskennassa siellä oli 23 632 asukasta.

Victorian päivälämpötila vaihtelee +27 ja +30 asteen välillä. Eniten sadetta saadaan joulu–tammikuussa, vähiten elokuussa. 

Vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristys aiheutti vahinkoja Victoriassa tuhoten muun muassa yhden sillan.

Lähteet

Aiheesta muualla
Psi (mittayksikkö)

psi (, ’paunaa (naulaa) neliötuumaa kohti’, tunnuksena myös lbf/in²) on vanha angloamerikkalaisissa maissa käytetty paineen yksikkö. Yksikkö psi on yhä käytössä muun muassa Yhdysvalloissa.

1 psi on 6,894 76 kPa eli 0,068 947 6 bar

Lähteet 

Paineyksiköt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Samuel L. Jackson

Samuel Leroy Jackson (s. 21. joulukuuta 1948 Atlanta, Georgia) on gabonilais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Quentin Tarantinon elokuvasta Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta, josta hän sai Oscar-ehdokkuuden, George Lucasin Tähtien sodan esiosatrilogiasta sekä Marvel Cinematic Universe -tuotannoista.

Lapsuus ja nuoruus 
Jacksonin vanhemmat erosivat ennen hänen syntymäänsä. Isä muutti Kansas Cityyn Missouriin ja kuoli myöhemmin alkoholismiin. Äiti muutti lapsensa kanssa Chattanoogaan Tennesseehen. Nuori Jackson oli hyvin musikaalinen ja harrasti käyrätorven ja trumpetin soittoa. Jackson valmistui Morehouse Collegesta Atlantasta pääaineenaan teatteritaide. Hänen opiskelutoverinsa oli tuleva elokuvaohjaaja Spike Lee.

Näyttelijän ura 
Jacksonin ensimmäinen elokuvarooli oli Michael Schultzin ohjaamassa elokuvassa Together for Days vuonna 1972, jolloin hän oli vielä opiskelija. Vuonna 1976 hän muutti New Yorkiin ja aloitti ammattinäyttelijän uransa. Aluksi hän esiintyi televisioelokuvissa, mutta 1990-luvulla näyttelijänura lähti nousuun. Jackson sai sivuosarooleja amerikkalaisissa menestyselokuvissa, ja vuonna 1994 hän teki yhden ikimuistoisimmista rooleistaan Jules Winnfieldina Quentin Tarantinon elokuvassa Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta. Juuri Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta, jonka ansiosta Jackson oli Oscar-ehdokkaana, teki hänestä yhden Hollywoodin suosituimmista näyttelijöistä. Nykyisin hänet muistetaan myös rooleistaan jedimestari Mace Winduna George Lucasin uudemmassa Tähtien sota -trilogiassa ja Nick Furyna Marvel Cinematic Universessa.

Jackson on toiminut myös ääninäyttelijänä videopeleissä Grand Theft Auto: San Andreas ja Afro Samurai. Ensin mainitussa hän esittää pelin antagonistia, komisario Tenpennyä.

Jackson valitaan usein rooleihin valkoisen sankarin nokkelana mustana apurina. Hänen rooleissaan esiintyy usein sukkelaa ja nasevaa kielenkäyttöä. Jacksonia pidetään tärkeänä ”älykkäiden nuorten mustien miesten” roolimallina.

Yksityiselämä 
Jackson on ollut vuodesta 1980 naimisissa näyttelijä LaTanya Richardsonin kanssa. Heillä on tytär Zoe Jackson.
Jackson pitää golfin pelaamisesta ja on tunnustautunut myös innokkaaksi koripallofaniksi. Hän on sanonut kannattavansa Harlem Globetrotters -joukkuetta.

Valikoitu filmografia

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
BAFTA-palkinnon saajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Martti Suosalo

Martti Juhani Suosalo (s. 19. heinäkuuta 1962 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa koti­maisissa elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa. Häntä pidetään lahjakkaana muuntautujana, joka on esittänyt tunnettuja suomalaisia kulttuuri­hahmoja, kuten Reino Helismaata, Jean Sibeliusta, Irwin Goodmania ja Kari Hotakaista.

Suosalosta ilmestyi huhtikuussa 2022 WSOY:n kustantama Johanna Venhon kirjoittama kirja Martti Suosalon tähänastinen elämä.

Nuoruus 

Suo­salon iso­isä oli vuonna 1954 kuollut näyttelijä ja teatterin­johtaja Martti Suo­salo, jonka mukaan hänet myös nimettiin, ja iso­isän isä kansan­edustaja Kalle Suosalo.

Ura 
Suo­salo kävi Teatteri­korkea­koulun Jouko Turkan kaudella. Suosalo pääsi kouluun kolmannella yrittämällä ja on arvioinut, että ei olisi koskaan päässyt kouluun opiskelemaan ilman Turkkaa.

Suuren yleisön tietoisuuteen Suosalo tuli kun hän näytteli Aapoa Turkan ohjaamassa televisio­sarjassa Seitsemän veljestä. Myöhemmin Suosalo vaikutti osana Ryhmäteatterin näyttelijä­kaartia. Hän kuuluu Helsingin Kaupunginteatterin henkilö­kuntaan.

Suo­salo on myös laulanut sekä elo­kuvissaan että itse sanoitettuja Jacques Brel -tulkintoja Pekka Tegel­manin kanssa.

Palkinnot 
Suo­salo on voittanut kolme Jussi-palkintoa: paras mies­sivu­osa elo­kuvasta Palkka­soturi, paras mies­pää­osa Kulkuri ja joutsen ja paras mies­pää­osa Rentun ruusu ja myös yksi vuoden suosikki­näyttelijän palkinto Thalia-gaalassa vuonna 2011. Vuonna 2012 Suo­salo palkittiin parhaan mies­näyttelijän Kultaisella Venlalla, vuonna 2014 hän sai Oulun OP:n myöntämän Taitaja-stipendin. Vuonna 2016 hän sai Pro Finlandia -mitalin ja hänet palkittiin vuonna 2020 Britannian televisio- ja elo­kuva­taiteiden akatemian BAFTA Games Awards -gaalassa parhaasta sivu­osasta video­pelissä Control.

Yksityiselämä 
Martti Suosalon aviopuoliso on dokumentti­ohjaaja Virpi Suutari. Heillä on poika Iivari sekä tyttäret Siiri ja Aino. Suosalon tytär Siiri Suo­salo on esiintynyt isänsä kanssa elo­kuvassa Kalteva torni.

Filmografia 

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta
 Johanna Venho, Martti Suosalon tähänastinen elämä, Helsinki: WSOY 2022 ISBN 978-951-0-45524-1

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset näyttelijät
Pro Finlandia -palkitut
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Karlström

Karlström on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Fredrik Karlström (s. 1973), ahvenanmaalainen poliitikko (kok.)
Fredrik Karlström (s. 1998), ruotsalainen jääkiekkoilija
Hjalmar Karlström (1872–1942), suomalainen liikemies ja lahjoittaja
Linda Karlström, suomalainen verkkovaikuttaja ja salaliittoteoreetikko
Perseus Karlström (s. 1990), ruotsalainen kilpakävelijä
Sanna Karlström (s. 1975), suomalainen runoilija.

Entinen nimi
 Lauri Kartemo, vuoteen 1930 Karlström (1911–1979), pankin- ja yritysjohtaja, yrittäjä, kauppaneuvos
Einari Karvetti, ent. Karlström (1897–1979), kansanedustaja (Maalaisliitto)
Östersund

Östersund on Ruotsin Jämtlandin läänin ja Jämtlandin maakunnan ainoa kaupunki ja suurin taajama. Se sijaitsee Storsjön-järven rannalla. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 44 327 asukasta. Östersundin taajama kuuluu pääosin Östersundin kuntaan, mutta pieniltä osin myös Krokomin kuntaan.

Östersund toimi 1900-luvulla varuskuntakaupunkina, mutta varuskuntaa on lakkautettu 2005–2006. Frösön-saarella on eläinpuisto ja säveltäjä Wilhelm Peterson-Bergerin koti.

Kaupungin perusti vuonna 1786 Ruotsin kuningas Kustaa III. Kaupungissa asui pitkään vain muutama sata asukasta, kunnes 1880-luvulla sinne rakennettiin rautatie. Rautatien ja metsäteollisuuden ansiosta kaupunki kasvoi nopeasti.

Östersund on hakenut yhdessä Åren kanssa talviolympialaisia vuosiksi 1994, 1998 ja 2002, mutta hanke kariutui joka kerta. Vuoden 1994 kisat myönnettiin Norjan Lillehammerille, 1998 kisat Japanin Naganolle ja 2002 kisat Yhdysvaltain Salt Lake Citylle. Östersund järjesti vuoden 2008 ampumahiihdon MM-kilpailut.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kaupungin kotisivut

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kaupungit
Pomeranssi

Pomeranssi eli hapanappelsiini (Citrus aurantium) on ruutakasveihin (Rutaceae) kuuluva sitruspuu (Citrus). Sen hedelmää kutsutaan myös samalla nimellä.

Pomeranssipuun korkeus vaihtelee kolmesta kymmeneen metriin. Sen oksasto on tiiviimpi kuin appelsiinipuulla.

Marmeladi tehdään pomeranssista, ja lisäksi jauhettua, kuivattua pomeranssinkuorta käytetään mausteena esimerkiksi piparkakuissa ja mämmissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pomeranssi eli hapanappelsiini (Citrus aurantium)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Citrus aurantium 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Citrus aurantium (sour orange) 

Sitruspuut
Sitrushedelmät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sukaattisitruuna

Sukaattisitruuna (Citrus medica) on ruutakasveihin (Rutaceae) kuuluva sitruspuu (Citrus). Se on peräisin Itä-Aasiasta, jossa se kasvaa sekä villinä että viljeltynä, mutta nykyään sitä viljellään eniten Välimeren maissa. Sukaattisitruunasta tunnetaan myös viljelymuunnos, jonka hedelmät ovat uurteisia tai sormimaisesti jakaantuneita. Sen hedelmää on kutsuttu "Buddhan kädeksi" tai "sormisukaattisitruunaksi".

Sukaattisitruunan on arveltu olevan pomelon ja mandariinin ohella yksi kolmesta kantalajista, joiden risteytymistä muut sitruspuut ovat saaneet alkunsa. Sukaattisitruuna on myös Euroopassa kauimmin tunnettu sitrushedelmä. Se tuli Kreikassa tunnetuksi Aleksanteri Suuren sotaretkien jälkeen noin 300 eaa., ja jo Theofrastos kuvasi sen tarkoin. Vanhalla ajalla sitä käytettiin etupäässä lääkekasvina, mutta sitä arvostettiin myös sen hienon aromin vuoksi. Nimi Citrus, jota nykyään käytetään koko suvusta, tarkoitti alkujaan nimenomaan sukaattisitruunaa.

Sukaattisitruunaa ei käytetä tuoreina hedelminä, mutta sen kuoresta saatavaa sukaattia käytetään varsinkin leivonnaisissa. Sen hedelmiä käytetään sokeroituina, kuivattuina ja kuutioituina muun muassa englantilaisen jouluhedelmäkakun mausteeksi.

Sukaattisitruunaa käytetään rituaalisesti juutalaisten sukkot-juhlassa. Tässä yhteydessä siitä käytetään nimeä etrog.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Sukaattisitruuna (Citrus medica)
Kassu - Kasvien suomenkieliset nimet: Sukaattisitruuna (Citrus medica)
United States Department of Agriculture (USDA): Citrus medica 
Flora of China: Citrus medica 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Citrus medica 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Citrus medica (citron) 
Plant List: Citrus medica 
Pherobase: Floral volatiles of Citrus medica 

Sitruspuut
Tikru

Tikru tai Tiikeri () on kuvitteellinen hahmo A. A. Milnen kirjoittamissa Nalle Puh -satukirjoissa ja Disneyn Nalle Puh-tarinoissa. Hän asuu Puolen hehtaarin metsässä, puumajassa.

Tikru on pehmolelutiikeri, joka voi pomppia hännässään olevalla vieterillä. Tikru on iloinen ja rakastaa pomppimista yli kaiken. Tikru on saanut inspiraation A. A. Milen pojan, Christopher Robin Milnen pehmolelusta. Tikrun esitellessään itseään, hän kertoo useimmiten tavan, jolla hänen nimensä kirjoitetaan.

Tikru tavataan ensimmäistä kertaa kirjassa Nalle Puh rakentaa talon (engl. The House at Pooh corner). 

Disney on myös käyttänyt hahmoa omissa Nalle Puh -piirroselokuvissaan ja niiden oheistuotteissa. Disney on myös tehnyt Tiikeristä kokoillan piirroselokuvan Tiikerin oma elokuva vuonna 2000 ja lyhytelokuvan Nalle Puh ja Tiikeri kans! (engl. Winnie The Pooh and Tigger too) vuonna 1974.

Nalle Puh
Kuvitteelliset kissaeläimet
Lokit

Lokit (Laridae) on rantalintujen lahkoon kuuluva heimo, johon kuuluu 15 sukua. Varsinaisten lokkien (alaheimo Larinae) täysikasvuisten yksilöiden höyhenpeitettä hallitsevat tyypillisesti musta ja valkoinen väri sekä harmaan eri sävyt. Nuoret ja talvipukuiset linnut ovat hyvin erivärisiä, usein ruskeankirjavia.

Saksinokat (suku Rynchops) luettiin aiemmin erilliseen saksinokkien heimoon Rynchopidae, mutta nykyisin nekin kuuluvat lokkeihin. Myös tiiroja on toisinaan pidetty omana heimonaan.

Elintavat
Lokit pesivät rannikoilla, sisävesillä ja soilla, yleensä suurissa yhdyskunnissa. Pesän ne tekevät maahan ja munivat lähes aina kolme munaa. Pesä on yksinkertainen kasveista rakennettu syvennys matalan kasvillisuuden joukossa.

Varsinkin pesimäajan ulkopuolella lokit kerääntyvät usein monen lajin sekaparvina suojaisille vesistöille, järville, satamiin ja keinoaltaiden lähettyville yöpymään tai etsimään ravintoa. Väliä ruokailu- ja yöpymispaikoilla voi olla 40 kilometriä. Lokit lentävät ruokailu- ja yöpymispaikoille aamu- ja iltalennoilla korkealla jonoissa tai auramuodostelmassa.

Pienikokoiset lokkilajit pyydystävät ravintonsa yleensä veden pinnalta, mutta voivat kastautua veteen saadakseen kalan kiinni. Kesällä ne voivat kokoontua isoina parvina saalistamaan korkealta ilmasta surviaissääskiä ja lentomuurahaisia. Suurikokoisemmat lajit syövät haaskoja, kalaa, jätteitä, lintujen poikasia ja -munia ja joskus myös aikuisia vesilintuja. Sekä pienet että suuret lajit kerääntyvät usein pelloille ja niityille syömään kastematoja.

Kuvagalleria

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Martti Hario. Itämeren lokkilinnut - määritys ja esiintyminen. Lintutieto 1986.
 Bergman, Göran 1982: Population dynamics, colony formation and competition in Larus argentatus, fuscus and marinus in the archipelago of Finland. Ann. Zool. Fennici 19:143–164.
 Götmark, F. 1984: Food and foraging in five European Larus gulls in the breeding season: a comparative review. Ornis Fennica 61:9–18.
 Hario, Martti 1992: Myyttinen heuglini – tietoja ja otaksumia. Lintumies 3.1992 s. 113–117. LYL.
 Juvaste, Risto 1992: Lokkilentoja ultralla. Lintumies 3.1992 s. 108–110. LYL.
 Kilpi, Mikael, Puntti, Harri & Toivonen, Timo 1980: Suomenlahden pohjoisrannikolla pesivien lokkilajien levinneisyydestä ja lukumääristä. Ornis Fennica 57:153–160.
 Kilpi, Mikael 1987: Lokkikannat Hangon Läntisellä selällä 1978–1986. Lintumies 1.1987 s. 13–18. LYL.

Seulonnan keskeiset artikkelit
Tiirat

Tiirat (Sterninae) on rantalintujen ryhmä, johon kuuluvia lajeja elää kaikkialla maailmassa. Tiirat viettävät suuren osan elämästään merellä. Sukupuolet ovat ulkonäöltään samanlaiset.

Tiirat luokiteltiin aiemmin omaksi Sternidae-heimokseen, mutta nykyisin niiden katsotaan kuuluvan lokkien Laridae-heimoon yhtenä sen kolmesta alaheimosta.

Suomessa on tavattu yhdeksän tiiralajia:

 Hietatiira (Gelochelidon nilotica)
 Räyskä (Hydroprogne caspia)
 Riuttatiira (Sterna sandvicensis)
 Kalatiira (Sterna hirundo)
 Lapintiira (Sterna paradisaea)
 Pikkutiira (Sternula albifrons)
 Valkoposkitiira (Chlidonias hybrida)
 Mustatiira (Chlidonias niger)
 Valkosiipitiira (Chlidonias leucopterus)
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Saurola, Pertti 1978: Rengaslöytöjä tiirojen ja kihujen muuttoreittien varrelta. Lintumies 2.1978 s. 44–50. LYL.
SOS

SOS on kansainvälinen morseaakkosilla annettava hätämerkki. Se koostuu kolmesta lyhyestä, kolmesta pitkästä ja kolmesta lyhyestä merkistä (· · · – – – · · ·) eli Morsen aakkosin annetuista kirjaimista S, O ja S.

SOS voidaan antaa sähköttämällä, äänimerkinantolaitteilla, valolla, signaalilipuilla tai lippuviittomilla, jopa paukuttamalla laivan runkoa tai muuta kiinteää esinettä. SOS on yleismaailmallisesti pätevä hätämerkki.

Yleisen uskomuksen mukaan lyhenne SOS tulee sanoista "save our souls" (pelastakaa sielumme), joskus myös "save our ship" (pelastakaa laivamme) tai "send our savior" (lähettäkää pelastajamme). Todellisuudessa kirjainyhdistelmä SOS valittiin, koska se on tarpeeksi yksinkertainen kenen tahansa muistaa, lähettää ja tunnistaa ja se on helposti erottuva koodi Morsen aakkosilla ilmaistuna. Jopa täysin kokematon henkilö osaa lähettää tai tunnistaa SOS-merkin.

Toisen uskomuksen mukaan RMS Titanic olisi ollut ensimmäinen hädässä ollut laiva, joka olisi käyttänyt SOS-hätäkutsua. Todellisuudessa ensimmäinen SOS-hätäkutsu lähetettiin jo kolmea vuotta aiemmin.

Alun perin lennätinliikenteessä käytetty hätämerkki oli CQD (CQ tarkoittaa kutsu kaikille), jota ehdotti Guglielmo Marconi ja joka hyväksyttiin vuonna 1904. Saksalaisesta SOS-merkistä tehtiin virallinen hätämerkki Berliinin konferenssissa vuonna 1906.
Tällöin se korvasi CQD-merkin. SOS hyväksyttiin virallisesti vuonna 1908.

Katso myös
Mayday

Lähteet

Aiheesta muualla 

Palo- ja pelastustoimi
Merenkulku
Lennätin
Seulonnan keskeiset artikkelit
Frans I (Ranska)

Frans I (12. syyskuuta 1494 – 31. maaliskuuta 1547) oli Ranskan kuningas vuosina 1515–1547. Frans I oli edellisen kuninkaan Ludvig XII:n serkku ja Orléansin herttuan Kaarlen poika. Hänet tunnetaan Ranskan renessanssikuninkaana: oppineena ja hienostuneena taiteiden suosijana ja kuninkaanvallan vahvistajana. 

Frans sai houkuteltua Leonardo da Vincin muuttamaan Ranskaan, jonne täten päätyi Leonardon eräitä tärkeitä teoksia, kuten Mona Lisa. Pyhä ehtoollinen kuitenkin jäi Milanoon, koska sen siirtäminen olisi vaatinut koko seinän purkamista ja kuljettamista Ranskaan. Frans I:n vaikutus Ranskan kulttuurin kehitykseen on huomattava.

Ulko- ja sotapolitiikan saralla Frans I oli vähemmän menestyksekäs. Hän tavoitteli turhaan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kruunua. Hän halusi palauttaa Ranskan vallan Italiassa ja valloitti Milanon vuonna 1515, mutta kärsi pahan tappion Pavian taistelussa joutuen Habsburgien vangiksi. Häntä pidettiin vankina Madridissa ja vapautettiin vasta huomattavien lunnaiden hinnalla. Frans I:n merkittävimpiin ulkopoliittisiin saavutuksiin kuului kontaktien luominen ottomaanien Turkkiin. Frans I:tä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Henrik II. Hän rakensi Loiren laaksoon renessanssityylisen metsästyslinnan Chāteau de Chambordin, jonka upeiden kaksoiskierreportaiden uskotaan olevan Leonardo da Vincin suunnittelemat. Myös Fontainebleaun palatsi on Fransin rakennuttama.

Frans ei ehtinyt nähdä Chambordin linnaa valmiina, sillä hän kuoli sydänkohtaukseen 1547. Linna valmistui vasta 12 vuotta myöhemmin. Tällöin Ranskan valtiontalous oli kääntynyt alamäkeen hovin tuhlailevan tyylin ja monien sotaretkien vuoksi. Lisäksi maata köyhdytti katolisten ja protestanttien välinen sisällissota. Keskusvalta kuitenkin voimistui edelleen ja Pariisista tuli uudelleen maan pääkaupunki sisällissodan päätyttyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan hallitsijat
Vuonna 1494 syntyneet
Vuonna 1547 kuolleet
Roy Buchanan

Roy Buchanan (23. syyskuuta 1939 Ozark, Arkansas, Yhdysvallat – 14. elokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen kitaristi. Hän aloitti kitaransoiton yhdeksänvuotiaana saavuttaen vähitellen asiantuntijoiden keskuudessa maineen bluesin ”kitaristien kitaristina”. Buchanan kehitti persoonallisen, vahvasti Yhdysvaltain juurimusiikkityyleistä ammentavan soittotyylin. Erityisen merkillepantavaa on hänen kykynsä loihtia 1953-mallin Telecasteristaan mitä erilaisimpia ääniefektejä ilman minkään efektilaitteen apua.  

Buchanan kärsi alkoholi- ja huumeongelmista. Hän teki traagisesti itsemurhan pidätyssellissä.

Tärkeimpiä levytyksiä

 Roy Buchanan, 1972, Polydor
 Second Album, 1973, Polydor
 Live Stock, 1975, Polydor
 When a Guitar Plays the Blues, 1985, Alligator
 Dancing on the Edge, 1986, Alligator
 Hot Wires, 1987, Alligator

Yhdysvaltalaiset kitaristit
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Schwenckfeldiläisyys

Schwenckfeldiläisyys on kristinuskon suuntaus. Se on saanut nimensä Casper Schwenckfeldiltä (1489-1561). Liike hylkää lapsikasteen ja opettaa ihmisen voivan tulla synnittömäksi. Nykyään schwenckfeldiläisiä on noin 3000. He asuvat Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa.

Kristinusko Yhdysvalloissa
Protestanttiset kirkot
Uudet uskonnolliset liikkeet
Kaarle V (täsmennyssivu)

Kaarle V on usean hallitsijan nimi:

 Kaarle V, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1519–1556 (hallitsi myös Espanjaa nimellä Kaarle I)
 Kaarle V, Ranskan kuningas vuosina 1364–1380
 Kaarle V, Lothringenin herttua vuosina 1675–1690
 Kaarle V, Napolin kuningas vuosina 1665–1700 (hallitsi myös Espanjaa nimellä Kaarle II)
 Don Carlos, Espanjan kruununtavoittelija nimellä Kaarle V vuodesta 1833
Dornier Do 22Kl

Dornier Do 22Kl oli saksalainen ylätasoinen yksimoottorinen lentokone.

Tausta
Claudius Dornier alkoi suunnitella Do 22 konetta vuonna 1934. Luftwaffe ei ostanut konetta, mutta sitä myytiin Kreikkaan, Latviaan ja Jugoslaviaan. Kirjain K koneen tunnuksessa merkitsi Saksassa, että kone oli vientiversio.

Tekniikka
Kone oli ylätasoinen ja yksimoottorinen. Moottori oli Hispano Suiza 12 V -rivimoottori ja teholtaan 630 kW (860 hv).

Spesifikaatio
 Kärkiväli 16,2 metriä
 Pituus 13,1 metriä
 Korkeus 4,8 metriä
 Tyhjäpaino 3 000 kg, lentopaino 4 100 kg (vesikoneversio)

Suoritusarvot
 Huippunopeus 276 km/h merenpinnan tasolla
 Lakikorkeus 7 000 metriä
 Lentomatka 1 500 km

Aseistus
 rungossa 7,7 mm konekivääri ja ampujalla kaksi konekivääriä
 200 kg pommikuorma

Käyttö Suomessa
Kun Neuvostoliitto miehitti Latvian, sen tilaamat koneet jäivät Dornier-Werken GmbH:n tehtaalle Friedrichshafeniin. Suomen ilmavoimat osti syyskuussa 1941 Latvian tilaamat koneet Saksasta. Tunnukset olivat DR-195-DR-198. Koneita käytettiin sukellusveneiden etsimisessä. Kaksi upposi sodan aikana, kaksi romutettiin vasta vuonna 1952 vaikka käyttö päättyi 1944.

Lähteet
Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska, Meritoimintakoneet - Suomen ilmavoimien historia 15, Apali Oy, Tampere 1995, ISBN 952-5026-03-5

Meritoimintakoneet
Kaarle VI

Kaarle VI voi tarkoittaa seuraavia:

 Kaarle VI (1368–1422), Ranskan kuningas
 Kaarle VI (1685–1740), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
 Don Carlos (1818–1861), Espanjan kruununtavoittelija nimellä Kaarle VI
 Kaarle VI, Fromental Halévyn ooppera.
Amerigo Vespucci

Amerigo Vespucci (9. maaliskuuta 1454 – 22. helmikuuta 1512) oli italialainen löytöretkeilijä. Hän syntyi Firenzen seudulla sijaitsevassa kylässä. Hänen syntymäajastaan ei olla täysin varmoja. Osa lähteistä ilmoittaa syntymävuodeksi 1451 vuoden 1454 sijaan. Ennen kuin hänestä tuli tutkimusmatkailija, hän oli opiskellut luonnontiedettä ja työskennellyt Medicin suvun omistamissa yrityksissä.

Vespucci teki vuosina 1497–1504 useita matkoja Keski- ja Etelä-Amerikkaan. Etelä-Amerikan hän löysi vuosina 1501–1502, vaikka Kolumbus oli saapunut mantereelle Venezuelan alueella jo vuonna 1498. Maanosa onkin nimetty Vespuccin etunimen perusteella (), sillä Vespuccia pidetään Amerikan varsinaisena löytäjänä, koska hän tiesi löytäneensä uuden mantereen, kun taas ensimmäisenä varsinaisena löytöretkeilijänä Amerikkaan purjehtinut Kristoffer Kolumbus oletti purjehtineensa Intiaan. Vespucci kävi etelämpänä kuin Kolumbus ja näin hän oli ensimmäinen eurooppalainen, joka ylitti päiväntasaajan Etelä-Amerikan merialueella. Hän kävi Amazonjoella ja Trinidanin saarella.

Espanjan kuningatar Johanna Mielipuoli nimitti 6. elokuuta 1508 Vespuccin piloto mayorikseen ja toimimaan Sevillan Casa de Contrataciónin alaisuudessa. Määräyskirjan tekstistä selviää, että Uuden maailman merenkulku oli vaikeuksissa, koska ammattinsa osaavia merenkulkijoita ei ollut tarpeeksi.

Katso myös 
 Amerikan löytäminen

Lähteet 
 Navarrete, Fernandez de: Viajes de Amérigo Vespucio. Madrid 1999.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Italialaiset tutkimusmatkailijat
Amerikan löytäminen
Vuonna 1454 syntyneet
Vuonna 1512 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Paasion I hallitus

Paasion I hallitus oli Suomen tasavallan 50. hallitus, jonka muodostivat SDP, Keskustapuolue, SKDL ja TPSL. Hallitus toimi vajaa kaksi vuotta vuosina 1966–1968. Koska hallitus oli ensimmäinen 18 vuoteen, jossa SKDL oli mukana, kutsuttiin sitä äärivasemmiston piirissä ”kansanrintamahallitukseksi”. SDP koki vähemmän leimaavaksi nimitykseksi ”laajapohjainen yhteistyöhallitus”. Hallituksella oli takanaan 152 kansanedustajan kannatus, jollaiseen yksikään hallitus ei ollut yltänyt 20 vuoteen.

Paasion I hallitus toteutti useita sosiaalisia ja taloudellisia uudistuksia. SDP ajoi eduskunnassa läpi puoluetuen, joka otettiin käyttöön vuoden 1967 alusta. Kustannuksista välittämättä eduskunnassa saatiin hyväksyttyä peruskoulu-uudistus. Vuonna 1967 säädettiin myös vähimmäistoimeentulon turvaamiseksi tarkoitettu perhe-eläkelaki. Alkoholilain uudistus, johon kuului keskioluen myynnin salliminen ruokakaupoissa,  alkoi Paasion hallituksen aikana. Uusi keskiolutlaki astui voimaan Koiviston I hallituksen aikana 1. tammikuuta 1969.

Hallitus joutui ongelmiin, kun valtiontalous osoittautui odotettua heikommaksi. Ulkomaankaupan vaihtotaseen ollessa alijäämäinen vientikauppa väheni. Ratkaisuna huonoon taloudelliseen tilanteeseen Paasion hallitus joutui lokakuussa 1967 toteuttamaan vasemmiston, sekä valtiovarainministeri Mauno Koiviston vastustaman yli 30 % devalvaation.

Rafael Paasion eroon pääministerin paikalta johti hänen oman puolueensa SDP:n sisältä häneen kohdistunut kritiikki. SDP:n johto katsoi, ettei pääministeri, joka samalla oli puolueensa puheenjohtaja, ollut onnistunut parantamaan puolueensa ja NKP:n suhteita. Paasiota syytettiin myös siitä, ettei hän ollut kyennyt pitämään puoliaan presidentin valtapyyteitä vastaan.

Paasion I hallitus oli Suomen viimeinen hallitus, jossa ei ollut ministerinä yhtään naista. Se oli myös viimeinen hallitus, joka on jättänyt paikkansa täytettäväksi tasavallan presidentin toimikauden alkamisen vuoksi (poikkeuksena pääministerin valinta presidentiksi), vaikka parlamentarismissa ei edellytetäkään nimittäjän antamaa luottamusta.

Paasion hallituksessa tapahtui sen toiminta-aikana neljä ministerinvaihdosta. Toinen kulkulaitosministeri Niilo Ryhtä siirtyi Oulun läänin ja toinen sosiaaliministeri Esa Timonen Pohjois-Karjalan läänin maaherraksi syyskuun alussa 1967, ja uusiksi ministereiksi tulivat Ryhdän tilalle kansanedustaja Matti Kekkonen ja Timosen tilalle kansanedustaja Toivo Saloranta. Sisäministeri Martti Viitanen siirtyi Vaasan läänin maaherraksi joulukuun alussa 1967, ja hänen tilalleen tuli kansanedustaja Antero Väyrynen. Valtiovarainministeri Mauno Koivisto siirtyi Suomen Pankin pääjohtajaksi vuoden 1968 alussa ja hänen tilalleen tuli kansanedustaja Eino Raunio.

Kokoonpano

Lähteet 

Suomen hallitukset
Kelly Osbourne

Kelly Michelle Lee Osbourne (s. 27. lokakuuta 1984 Lontoo, Iso-Britannia) on Yhdysvalloissa asuva englantilainen rocklaulaja. Hänen isänsä on Ozzy Osbourne ja äitinsä Sharon Osbourne. Hänellä on yksi veli, Jack Osbourne, ja yksi sisko, Aimee Osbourne. Kelly on tullut tutuksi vuonna 2004 lopetetusta The Osbournes -tositelevisiosarjasta.

Perhe 
Äiti: Sharon Osbourne (s. 1952)
Isä: Ozzy Osbourne (s. 1948)
Veli: Jack Osbourne (s. 1985)
Sisko: Aimee Osbourne (s. 1983)
Velipuoli: Louis Osbourne (s. 1975) (Ozzyn ensimmäisestä liitosta Thelma Rileyn kanssa)
Siskopuoli: Jessica Osbourne (s. 1972) (Ozzyn ensimmäisestä liitosta Thelma Rileyn kanssa)
Adoptoitu velipuoli: Elliot Kingsley (s. 1966) (Thelma Rileyn poika, jonka Ozzy adoptoi)

Ura ja elämä 
Kelly joutui vuonna 2004 huumevieroitukseen, kun paparazzikuvaaja otti hänestä valokuvan ostamassa vahvoja kipulääkkeitä katukauppiaalta. Terapiasta päästyään Kelly kertoi avoimesti käyttäneensä huumeita jo 13-vuotiaasta lähtien. Huumeidenkäyttöön Kelly kertoi ajautuneensa televisiosarjan aiheuttamien paineiden ja stressin takia. 

Kelly sai teinitytön roolin Music Televisionilla pyörivästä Life As We Know It -sarjasta vuonna 2005. Hän on myös suunnitellut oman Stiletto Killers -vaatemalliston, joka lopetettiin vuonna 2006.  

Laulajanuransa menestyneimmät kappaleet Kellyllä ovat Madonna-cover "Papa Don't Preach", "Shut Up", "One Word" sekä "Changes" yhdessä Ozzy Osbournen kanssa.

Kelly Osbourne joutui palaamaan hoitoon kesäkuussa 2005, sillä hänen äitinsä kertoi Kellyn kyllästyneen hänen persoonallisen ulkonäkönsä pilkkaamiseen ja murtuneen uusimman levynsä kylmähköstä menestyksestä. Hoidosta päästyään Kelly kertoi heikosta menestyksestä huolimatta jatkavansa musiikkiuraansa. Hän on laulanut tulevaa albumiaan varten coverin "Girls Just Wanna Have Fun" -kappaleesta Cyndi Lauperin kanssa.

Kelly sortui jälleen huumeisiin ja oli vuoden ajan (kesä 2017–kesä 2018) vieroituksessa.

Diskografia

Albumit 

Papa Don't Preach (2002 - US #101, UK #31)
Changes (2003 - Ei noussut listoille)
Live In London (DVD, 2003)
Sleeping In The Nothing (2005 - US #117,UK #57)
Do Not Take It (2008 - US #111,UK #54

 Singlet Papa Don't Preach (2002 - UK #3, FIN #5)Shut Up (2003 - UK #11)Changes (Ozzy Osbournen kanssa 2003 - UK #1)Come Dig Me Out (2003)One Word (2005 - US #82, UK #9)One Word (Chris Cox Remix) (2005)Redlight (2005 - UK #73)Remix'' (2008 - FIN #1)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kelly Osbournen virallinen sivusto
The Osbournes -sarjan sivusto

Englantilaiset rocklaulajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt