joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jari Mäkipää

Jari Mäkipää (s. 22. kesäkuuta 1978 Tampere) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja käsikirjoittaja.

Mäkipää kirjoittaa Etsiväkerho Hurrikaani -kirjasarjaa, jossa on syksyyn 2016 mennessä julkaistu neljätoista teosta. Lähiaikoina häneltä on ilmestymässä myös uusi, itsenäinen lastenromaani.

Etsiväkerho Hurrikaani kerhoa pidettiin ohjelmassa Lasten aamu, jota kerhoa veti Jari Mäkipää.

Mäkipää on käsikirjoittanut myös useita tv- ja verkkosisältöjä Ylen lasten- ja nuortenohjelmille, kuten Bofori, Galaxi Play ja R05AN K00D1.

Mäkipää on ollut mukana ohjelmissa Hetkinen, kolmasluokkalaisten karkkitietovisassa, ja Syrhämä-seikkailusarjassa.

Mäkipää valmistui medianomiksi Tampereen ammattikorkeakoulusta vuonna 2003. Hän suoritti ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon vuonna 2009 ja elokuvakäsikirjoittamisen erikoistumisopinnot vuonna 2010. Vuonna 2011 Mäkipää suoritti käsikirjoituksen MA-tutkinnon brittiläisessä Salfordin yliopistossa.

Vuonna 2014 Mäkipää sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon teoksesta Etsiväkerho Hurrikaani ja hämärän majatalo. Hän oli myös Anni Polva -palkintoehdokas vuonna 2011.

Vuosina 2002–2011 Mäkipää työskenteli vakituisesti Ylen lastenohjelmien toimituksessa tuottajana, ohjaajana ja toimittajana. Hän juonsi muiden muassa Lasten aamua, Galaxia ja Operaatio Hurrikaania, jotka ovat molemmat suosittuja lasten- ja varhaisnuorten ohjelmia. Lokakuussa 2011 Mäkipää siirtyi vapaaksi kirjoittajaksi. 

Jari Mäkipää aloitti Ylen lastenohjelmissa noin 10-vuotiaana varhaisnuorten Kasmasiini-ohjelmassa.

TV-työt 
 Lasten aamu, toimittaja ja juontaja, 2002–2005
 Höpöhöpö, juontaja, 2003
 3,2,1 – Videox!, toimittaja, 2004
 Katinkontti, ohjaaja, 2003–2005
 Galaxi, tuottaja, toimittaja ja juontaja, 2005–2009
 Operaatio Hurrikaani, tuottaja, ohjaaja ja juontaja, 2006–2009
 Poinzi, tuottaja, 2008
 POPsis!, tuottaja, 2009
 Futaajat, tuottaja, 2009
 Aivokeskus, tuottaja, 2010 
 Bofori, tuottaja, 2010–2011
 Bofori,tv- ja nettikäsikirjoittaja, juontaja, 2011–2014
 Bofori, ohjaaja (6. tuotantokausi), 2014
 Kynä käteen!, suunnittelu ja toteutus (Päämaja), 2014
 Galaxi Play, pääkäsikirjoittaja, 2016-
 R05AN K00D1, käsikirjoittaja, 2016
 Robomestarit, juontaja, 2018-
Lähde

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sankareiden matkassa - Jari Mäkipään blogi

Suomalaiset juontajat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Hilarius Sorjonen

Heino Hilarius Sorjonen (16. elokuuta 1908 Pielisjärvi  – 3. huhtikuuta 1954 Pyhäjärvi Ul) oli suomalainen rikollinen, joka herätti huomiota 1950-luvun alkupuolella tekemillään kassakaappiryöstöillä. Hänet
tunnettiin myös nimellä Hentomielinen Hilarius.

Nuoruus 

Sorjonen varttui Lieksassa kunnan hoidokkina veljensä Viktorin kanssa eräässä maatalossa, jossa heitä kohdeltiin huonosti. Hän oli jonkin aikaa rakennustöissäkin, mutta siirtyi sitten tekemään rikoksia. Sorjonen teki monia aseistettuja ryöstöjä ja karkasi usein vankiloista. Vuonna 1929 Sorjonen tuomittiin Kuopion raastuvanoikeudessa 58 eri varkausrikoksesta. Hän pääsi vankilasta keväällä 1936 ja 13. lokakuuta 1936 hän ryösti Savo-Karjalan Osake-Pankin Viipurin Talikkalan konttorin avustajinaan kaksi miestä. Ryöstön jälkeen Sorjonen matkusti Turkuun, jossa hänet pidätettiin.

8. maaliskuuta 1950 hän suunnitteli ja toteutti rikostoveriensa kanssa Helsingin Vuorimiehenkadun postin ryöstön ja keräsi saaliina 2 miljoonaa silloista markkaa (nykyrahassa 64 000 euroa). Tästä ryöstöstä Sorjonen joutui Turun lääninvankilaan, mutta pakeni sieltä taas 1953.

Illalla 14. tammikuuta 1954 Sorjonen yritti ryöstää Vihdin Säästöpankin konttorin, koska hän oli saanut tietää, että pankin kassaholvissa oli sillä hetkellä useita miljoonia markkoja seuraavana päivänä tapahtuvaa meijeritilien maksua varten.  Sorjonen ei kuitenkaan saanut pankkivirkailijoilta kassaholvin avainta ja joutui poistumaan ilman rahoja. Tapauksessa oli huvittaviakin piirteitä ja siitä uutisoitiin laajalti. Pankinjohtaja Saara Forsiuksen rohkeus vaikutti osittain hänen valintaansa kansanedustajaksi vuoden 1954 eduskuntavaaleissa

Hilarius Sorjonen ampui itsensä huhtikuussa 1954, kun hänen Ul. Pyhäjärven, eli nykyisen Karkkilan, Ahmoolla sijainnut piilopaikkana pitämänsä lato joutui poliisien piirittämäksi.

Kirjailija Jussi Kylätasku kirjoitti 1974 Sorjosesta radiokuunnelman "Hentomielinen Hilarius", josta tehtiin myös 1985 näytelmä (ensi-ilta Tampereen Työväen Teatterissa 3. lokakuuta 1985). Vuonna 1987 ohjasi Taavi Kassila kuunnelman ja näytelmän perusteella elokuvan Petos, jossa Hilariusta esitti Paavo Pentikäinen. Elokuvaa varten Juice Leskinen sävelsi ja sanoitti kappaleen "Hilarius Hentomielinen"

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rohkea ryöstö tuotti lähes 2 milj. mk ryöstäjille Helsingissä, Laatokka, 10.03.1950, nro 57, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Punapukuista naista suuteli postiryöstöstä tuomittu Waenerberg oikeussalissa - Vuorimiehenkadun juttu oikeudessa, Laatokka, 17.06.1950, nro 136, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset rikolliset
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Gekkeiju Online

Gekkeiju Online on suomalaisen Coolhousen ilmaiseksi pelattava MMORPG/3D MUD. Pelissä yhdistyvät ominaisuudet niin vanhoista MUD-pohjaisista tekstipeleistä kuin nykyaikaisista MMORPG:stä.

Perusominaisuudet 
3D-grafiikat ja äänet
Jatkuvasti kasvava maailma
3 erilaista kamera-moodia
Pelaajien komennettavissa olevat laivat
Vuokrattavia taloja, joita voi kalustaa monilla eri tavoilla
Monesta elementistä koostuva loitsujärjestelmä
Helppokäyttöinen sisäänrakennettu ohjejärjestelmä
Viikoittaisia organisoituja tapahtumia kuten PvP-turnauksia
Kesytettäviä eläimiä, joita voidaan käyttää ratsuina tai apuna taistelussa
Tuki pelaajien luomille organisaatioille eli klaaneille
Useita yleisiä keskustelukanavia
Erilaisia esineitä luovia hahmoluokkia kuten seppä
Yli 50 erilaista materiaalia esineiden luontiin
Hirviökristalli-järjestelmä, joka mahdollistaa aseiden ja haarniskoiden lumoamisen
Myyntikojut, joissa pelaajat voivat myydä tavaroitaan silloinkin kun eivät ole pelissä
5 hahmoluokkaa omine kiltoineen
Sadoittain taitoja
Tuki 8 hengen partyille
Reinkarnaatio-järjestelmä, joka mahdollistaa hahmoluokan sekä rodun vaihtamisen

Gekkeiju Onlinen maailma

Rodut 
 Human (ihminen)
 Wood Elf (metsähaltia)
 Dark Elf (musta haltia)
 Wild Elf (villihaltia)
 Halfling (puolituinen)
 Catfolk (kissaihminen)
 Half Giant (puolijätti)
 Goblin (hiisi)

Hahmoluokat 
 Warrior (soturi)
 Commoner
 Magic User (maagikko)
 Divine Arts
 Dark Arts

Killat 
Gekkeiju Onlinen maailmassa killat ovat hallitsevia ammatteja. Hahmo voi liittyä yhteen tai useampaan kiltaan, joka hyväksyy pelaajan hahmoluokan omaavia jäseniä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pelin kotisivut 
Virallinen keskustelupalsta 
Virallinen wiki 
Peliä tekevä yritys 

MMORPG-pelit
Ilmaispelit
Suomessa kehitetyt videopelit
Vuoden 2002 videopelit
Windows-pelit
Raamatunkäännöskomitea

Raamatunkäännöskomitea on kirkolliskokouksen tai muun tahon asettama komitea Raamatun kääntämiseksi.

Suomessa

Historia
 Vuoden 1642 Biblia: käännöskomiteat perustettu vuosina 1602 ja 1638.
 Vuonna 1861 asetettiin raamatunkäännöskomitea, joka työskenteli vuosina 1869–86. Käännöstä ei kuitenkaan koskaan hyväksytty käyttöön.
 Vuosien 1933 ja 1938 käännös eli Vanha kirkkoraamattu: käännöskomitea työssä vuosina 1861–1938.
 Vuoden 1992 käännös eli Uusi kirkkoraamattu: käännöskomitea työssä vuosina 1973–1991.

Käännöskomitea vuosina 1973–1991 
Kirkolliskokouksen asettaman komitean ensimmäinen kokoonpano käsitti Vanhan testamentin ja seemiläisen filologian edustajina professorit Jussi Aron ja Ilmari Soisalon-Soinisen sekä piispa Aarre Lauhan, Uuden testamentin ja kreikkalaisen filologian edustajina professori Aimo T. Nikolaisen, apul.prof. Esko Haavan, professori Heikki Koskenniemen sekä vt. prof. Jukka Thurénin, kirkon opin edustajana apul.prof. Kalevi Toiviaisen sekä suomen kielen ja tyylin edustajina professori Osmo Ikolan ja kirjailija Lassi Nummen. Koko käännöstyön ajan puheenjohtajana työskenteli piispa Nikolainen. Vuodesta 1974 komitean sihteerinä työskenteli teologian tohtori Aarne Toivanen.

Aloittaessaan vuoden 1974 alussa työskentelynsä komitea päätti – kirkolliskokouksen siviilivaliokunnan mietinnön mukaisesti – pyytää Suomen ortodoksista kirkkoa ja Suomen Vapaitten Kristittyjen Neuvostoa (SVKN) nimeämään komiteaan edustajansa. Ortodoksikirkon kirkon nimeäminä ovat komitean työskentelyyn osallistuneet teol. lis. Johannes Seppälä, sittemmin arkkipiispa Johannes, sekä vuodesta 1984 lähtien fil. maist. Merja Merras. SVKN:a on komiteassa koko ajan edustanut päätoimittaja, toimitusjohtaja Valtter Luoto varamiehenään Suomen Vapaakirkon pastori, rehtori Väinö A. Hyvönen. Roomalaiskatolinen kirkko on koko työn ajan lähettänyt komitealle palautetta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aarne Toivanen: Suomalaisen Raamatun vaiheita

Raamattu
Suomalaiset komiteat
Formula 1 -kausi 1980

Formula 1 -kausi 1980 oli 31. Formula 1 -kausi. Kausi alkoi 13. tammikuuta ja päättyi 5. lokakuuta. Kauden aikana  ajettiin yhteensä 14 kilpailua. Mestariksi kruunattiin kauden päätyttyä Alan Jones ja Williams otti 1. valmistajien mestaruutensa.

Valmistajien pisteet

Kuljettajien lopullinen järjestys
Thelma Barlow

Thelma Barlow (s. 19. kesäkuuta 1929 Yorkshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt enimmäkseen televisiossa.

Barlow’n ura alkoi 1950-luvun lopulla, mutta hän tuli tunnetuksi vasta saatuaan roolin Britannian kuuluisimmasta ja pisimpään jatkuneesta televisiosarjasta Coronation Street. Hän näytteli Mavis Rileyn roolihahmoa yli 26 vuotta. Hän lopetti työnsä Coronation Streetissä vuonna 1997.

Toinen televisiosarja, josta Barlow muistetaan, on manchesteriläiseen tehtaaseen sijoittuva Dinnerladies, jossa Thelman vastanäyttelijöinä työskentelivät muun muassa Victoria Wood, Julie Walters sekä myös Coronation Streetistä tuttu Anne Reid. Dinnerladies-sarjassa Thelma työskenteli vuosina 1998–1999.

Muita Barlow’n tunnettuja töitä on Charles Dickensin romaaniin perustuva minisarja David Copperfield, jossa hän näytteli petollisen Uriah Heepin äitiä, ja vuonna 2005 valmistunut Stephen Frearsin elokuva Mrs. Henderson esittää, jossa Barlow näytteli Judi Denchin tärkeilevää ystävätärtä Lady Margotia. Mrs. Henderson esittää on hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa.

Barlow’lla on kaksi poikaa, Clive ja James. Hän väitti vuoteen 2005 asti syntyneensä vuonna 1937, vaikka todellinen syntymävuosi on 1929.

Osittainen filmografia

Coronation Street (1971–1997) Mavis Riley (TV)
David Copperfield (1999) Rouva Heep
Dinnerladies (1998–1999) Dolly Belfield (TV)
Lihavat ystävät (2000) Rouva Ashburn (TV)
Kyläsairaala (2004) Ada (TV)
Sydän paikallaan (2004) Helen Ashworth (TV)
Mrs. Henderson esittää (2005) Lady Margot Conway
Marple: The Moving Finger (2006) Emily Barton
Midsomerin murhat (2006) Mrs Beverley (TV)
Doctor Who (2007) Lady Thaw (TV)

Lähteet

Aiheesta muualla

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Lohjan sähkörautatie

Lohjan sähkörautatie oli Lohjalla sijainnut sähköistetty raideleveydeltään 750 millimetrin kapearaiteinen rautatie, joka yhdisti vuosina 1906–1907 Lohjanjärven rantaan Pitkäniemeen rakennetun selluloosatehtaan ja Valtionrautateiden Lohjan rautatieaseman. Rautatien rakennutti selluloosatehtaan omistaja, kamariherra Hjalmar Linder.

Radan pituus oli 4,4 kilometriä. Se oli lähinnä tarkoitettu selluloosatehtaan kuljetuksia varten, mutta vuodesta 1912 alkaen se oli avattu myös yleiselle liikenteelle ja radalla kuljetettiin matkustajia, postia ja muuta rahtia.

Vuonna 1930 kaikki liikenne siirtyi 1928 valmistuneelle leveäraiteiselle Lohjan satamaradalle ja sähkörautatie purettiin samana vuonna. Matkustajaliikenne kapearaiteisella radalla oli loppunut jo 1928.

Radalla liikennöi yksi sähköveturi ja myöhemmin kaksikin höyryveturia, joista ensimmäinen vain vuoden 1916, jonka jälkeen se liian raskaana radalle myytiin Harvialan metsäradalle. Tämä veturi on säilynyt ja on Jokioisten Museorautatien hallussa.

Sähköveturi työskenteli vielä neljännesvuosisadan ajan tehtaan sisäisessä ajossa, lähinnä rannan paperipuukentällä, kunnes se romutettiin ja kiskotus purettiin.

Vuonna 1987 Lohjalla paljastettiin sähköradan muistomerkki, kun sen avaamisesta oli kulunut 80 vuotta.

Aiheesta muualla
Lohjan sähkörautatie ja sen historia

Lohjan liikenne
Lohjan historia
Suomen kapearaiteiset rautatiet
Suomen entiset rautatiet
Vierumäki-yhtiöt

Vierumäki-yhtiöt omistavat Vierumäen urheiluopiston ja hallinnoivat opiston alueella tapahtuvaa toimintaa. Konserni koostuu useista yhtiöistä, joista merkittävimmät ovat Vierumäki Country Club Oy ja Suomen Urheiluopiston Kannatusosakeyhtiö. Enemmistön, 51 prosenttia, molemmista yhtiöistä omistaa Mika Anttosen omistama Keele Oy. Toinen merkittävä omistaja on Jääkiekkosäätiö sr. 

Yhtiöt työllistävät ympäri vuoden noin 300 henkilöä ja lisäksi kesäisin 30–60 henkilöä.

Yhtiöiden historia alkaa vuodesta 1927, jolloin perustettiin Suomen urheiluopisto. Opiston perustamisessa aloitteentekijänä oli Tahko Pihkala.

Päijät-Hämeen liitto myönsi Vierumäki-yhtiöille Päijät-Häme-mitalin vuonna 2007.

Lähteet
Itä-Häme

Viitteet 

Suomalaiset yritykset
Heinola
Gunnar Uotila

Gunnar Uotila (9. tammikuuta 1913 Hämeenlinna – 14. kesäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen, erityisesti puuveistoksistaan tunnettu kuvanveistäjä. Puun käsittelyn hän oppi jo lapsena, sillä hänen isänsä oli puuseppä. Eri puulajit olivat Uotilan tärkein materiaali, vaikka hän käytti myös kiveä ja pronssia.

Uotila opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1934–1937. Ensi kerran hänen töitään oli näytteillä vuonna 1940 ja siitä lähtien lukuisissa näyttelyissä kotimaassa sekä Berliinissä, Kiirunassa ja Prahassa. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli vuonna 1945 ja viimeinen vuonna 1995.

Gunnar Uotilan veistoksia on Ateneumissa ja muissakin Suomen taidemuseoissa. Julkisia veistoksia on monissa kirkoissa kuten Herttoniemen, Puistolan ja Vartiokylän kirkoissa Helsingissä, Pieksämäen Uudessa kirkossa, Maarianhaminan, Vaasan, Rajamäen, Pääskylahden ja Rovaniemen kirkoissa. Hän veisti myös naapurinsa Reino Helismaan hautamuistomerkin sekä muistopatsaan Helsingin Puistolan kaupunginosaan.

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
SexyBack

SexyBack on ensimmäisenä julkaistu single poplaulaja Justin Timberlaken toiselta sooloalbumilta FutureSex/LoveSounds. Kappaleessa esiintyy Timberlaken lisäksi myös yksi tuottajista, Timbaland.

Kappale menestyi eri puolilla maailmaa ja pysyi esimerkiksi Billboardin singlelistan ykkösenä seitsemän viikkoa. Myös Britanniassa, Saksassa ja Australiassa SexyBack saavutti listojen ykkössijan.

Kappaleet 
 Main Version (Explicit)
 Instrumental

Justin Timberlaken kappaleet
Timbalandin kappaleet
Vuoden 2006 kappaleet
Allectus

Allectus (k. 296) oli roomalainen usurpaattori, joka hallitsi Britanniassa ja Pohjois-Galliassa vuosina 293–296. 

Alkujaan Allectus oli usurpaattori Carausiuksen valtionvarainhoitaja. Länsi-Rooman caesar Constantius I Chlorus valtasi kuitenkin Carausiuksen hallitsemat alueet Galliassa ja alkoi piirittää usurpaattoria Bononiassa. Allectus murhasi Carausiuksen ja julistautui itse keisariksi. Allectuksen hallituskaudesta ei tiedetä paljoakaan. Hänen lyömiään rahoja on löytynyt Britanniasta ja Gallian pohjoisosista. 

Vuoden 296 syyskuussa Constantius hyökkäsi Allectusta vastaan Bononiasta käsin. Huono sää myöhästytti kuitenkin hänen laivastoaan. Toinen laivasto, jota johti pretoriaaniprefekti Asclepiodotus pääsi perille. Allectus kärsi tappion Constantiuksen joukkoja vastaan ja hän kuoli taistelussa.

Aiheesta muualla 
 Roman Emperors – Allectus 

Rooman keisarit
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 296 kuolleet
Tapani Raittila

Tapani Johannes Raittila (25. joulukuuta 1921 Kannus – 2. tammikuuta 2018 Helsinki) oli modernistina tunnettu suomalainen taidemaalari. Hänet tunnettiin muotokuvistaan ja niukasta värien käytöstä. Hänen työnsä ovat herkkäsävyisiä ja tekniikaltaan hienostuneita.

Raittila palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1966, Kuvataiteen valtionpalkinnolla 1985 sekä Suomen Kulttuurirahaston palkinnolla vuonna 2000.


Elämäkerta 
Raittila aloitti opinnot Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1938, mutta toinen maailmansota keskeytti ne. Palattuaan rintamalta sodan päätyttyä hän viimeisteli opintonsa vuonna 1947 ja muutti Joensuuhun piirustuksenopettajaksi. Raittilan maisemamaalauksista monet kuvaavatkin Joensuun aikaa. Hän muutti Helsinkiin vuonna 1953, jossa toimi pitkään muun muassa opettajana Suomen Taideakatemian koulussa.

Raittilan vanhemmat olivat rakennusmestari Viljo Raittila (1890–1950) ja Kaisa o.s. Jokinen (1895–1955). Raittilan sisko Anna-Maija Raittila oli tunnettu runoilija, ja teologi Pekka Raittila oli hänen veljensä. Kirjailija Hannu Raittila on Tapani Raittilan poika.

Lähteet

Kirjallisuus
 Helsingin Sanomien artikkeli Tapani Raittilan näyttelystä.
 Joensuun taidemuseon esittely taiteilijasta.
 Otavan Iso Fokus: Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja, osa 6, s. 3391. Otava 1974. ISBN 951-1-01236-3

Viitteet

Aiheesta muualla
 Tapani Raittila Valtion taidemuseon kokoelmissa
 Tapani Raittilan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
 

Suomalaiset taidemaalarit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Luettelo Suomen rataverkon moniraiteisista rataosista

Seuraavassa on lueteltu Suomen rataverkon kaksi- ja useampiraiteiset rataosuudet sekä niiden rakentamis- tai valmistumisajankohdat.

Kaksi raidetta 

 Pietari–Viipuri (1877–1903, toinen raide purettiin 1923 Sykjärvi–Rajajoki-väliltä)
 Pasila–Riihimäki (1898–1910)
 Pasila–Huopalahti (1911–1920, toinen raide purettiin 1945 Huopalahti–Espoo-väliltä)
 Uusikylä–Koria (1914–1918)
 Kaipiainen–Taavetti (1914–1918, toinen raide purettiin 1945)
 Tampere–Sääksjärvi (1933)
 Koria–Kouvola (1935)
 Sääksjärvi–Toijala (1947–1953)
 Pieksämäki–Nikkarila (1940-luvulla, toinen raide pois käytöstä 1967 ja purettu)
 Seinäjoki–Rahkola (purettu 196x)
 Kouvola–Inkeroinen (1953)
 Riihimäki–Uusikylä (1954)
 Riihimäki–Ryttylä (1955)
 Huopalahti–Kirkkonummi (1956–1966)
 Ryttylä–Hämeenlinna (1958)
 Toijala–Hämeenlinna (1960)
 Kouvola–Luumäki (1962)
 Tampere–Orivesi (1968)
 Tampere–Lielahti (1974)
 Huopalahti–Martinlaakso (1975, uusi rata)
 Martinlaakso–Vantaankoski (1991, uusi rata)
 Kytömaa–Hakosilta (2006, uusi rata)
 Vantaankoski–Hiekkaharju (2015, uusi rata)
 Etelä-Seinäjoki–Lapua
 Pohjois-Louko–Seinäjoki
 Seinäjoki–Ruha (2011)
 Ruha–Lapua (2016)
 Kokkola–Ylivieska (2017)
 Joutseno–Imatra (2022)

Rakenteilla 
Turku-Kupittaa

Suunnitteilla
Hajala-Nunna
Espoo-Salo
Lielahti-Lakiala
Oulu-Liminka

Kolme raidetta 
 Hiekkaharju–Kerava (1981)
 Lustikulla–Purola (19xx)
 Tampere–Sääksjärvi (2002)

Neljä raidetta 
 Pasila–Hiekkaharju (1996)
 Kolmas raide 1972
 Rekola–Korso (2000)
 Pasila–Leppävaara (2001)
 Korso–Kerava (2003)
 Hiekkaharju–Rekola (2004)
 Ainola–Purola (2018)

Rakenteilla 
 Kytömaa–Ainola (Helsinki–Riihimäki-rataosan välityskyvyn nostaminen, 2. vaihe)

Suunnitteilla 
 Purola–Jokela (Helsinki–Riihimäki-rataosan välityskyvyn nostaminen, 2. vaihe)
 Leppävaara – Espoon keskus / Kauklahti (Espoon kaupunkirata)
 Jokela–Riihimäki (Pasila–Riihimäki-radan välityskyvyn parantaminen, 3. vaihe)

Lähteet 

Rataverkon kaksi- tai useampiraiteiset
 Kaksi- tai useampiraiteiset
Carcano

Carcano-kiväärit ovat italialaisia pulttilukkokivääreitä.
Italian armeija käytti erimallisia Salvatore Carcanon suunnittelemia kiväärejä vuodesta 1891 toisen maailmansodan loppuun saakka.

Käyttö Suomessa
Talvisodan jälkeen Suomeen saapui Italiasta kymmeniä tuhansia Carcano M91/38 -kiväärejä, joita suomalaiset joukot tiettävästi vihasivat; aseen epästandardi 7,35×51 mm patruuna vaikeutti patruunahuoltoa, ja aseen tähtäinten säätöjen puute (pysyvästi asetettu 300 metriin) saivat aikaan sen, että monet hylkäsivät carcanonsa ja ottivat tilalle sotasaalis-Mosinin, jossa voitaisiin sentään käyttää kotimaista 7,62×53R -patruunaa.

Jatkosotaan mennessä Päämaja ymmärsi viestin ja "Ternit" jaettiin mm. merivoimille sekä kotirintaman ilmatorjunnalle sekä muille selustan joukoille. Myös tapojen vastaisesti, Helsingin ilmatorjunnan valonheittimiä käyttäneille lotille annettiin asekoulutus ja jaettiin "Terni" kiväärit vihollisten maahanlaskujen varalta suurpommitusten aikana.

1950-luvulla Suomesta myytiin noin 74 000 Carcanoa eri puolille maailmaa, ja moni päätyi keräilijöille Yhdysvaltoihin.

John F. Kennedyn murha
Lee Harvey Oswald käytti kiikaritähtäimellä varustettua, 6,5×52mm Mannlicher-Carcano -patruunalle pesitettyä Carcano M91/38 -kivääriä murhatessaan presidentti Kennedyn marraskuussa 1963.

Kirjallisuutta 
Helminen Martti – Lukander, Aslak: Helsingin suurpommitukset helmikuussa 1944. WSOY 2004, 2. painos 2014.
Jukka L. Mäkelä: Helsinki liekeissä – suurpommitukset helmikuussa 1944. WSOY 1967, 2. painos 1994.

Lähteet 

Kiväärit
Suomen puolustusvoimien kalusto
Frauenkirche (Dresden)

Frauenkirche on luterilainen kirkkorakennus Dresdenin kaupungissa Saksassa. Se on vihitty Neitsyt Marialle. Kirkko rakennettiin alun perin vuosina 1726–1743, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti George Bähr.

Dresdenin pommituksissa toisessa maailmansodassa kirkko tuhoutui lähes täysin maan tasalle. Kirkko romahti vasta varsinaisten pommitusten jälkeen. Muutama seinämä jäi osittain pystyyn. Dresdenin jäätyä Saksan jaossa kommunistisen Saksan demokraattisen tasavallan puolelle maan ateistiset valtionjohtajat päättivät olla koskematta kirkon raunioihin. Rauniot jätettiin muistuttamaan sotien tuhoisuudesta.

Saksan yhdistyttyä jälleen vuonna 1990 dresdeniläiset aloittivat maailmanlaajuisen keräyksen saadakseen palautettua Frauenkirchen sen entiseen loistoon. Yksityisten ihmisten ja yritysten, Saksin osavaltion ja Saksan liittotasavallan sekä Dresdenin kaupungin avustusten turvin kirkon jälleenrakennustöiden suunnittelu saatiin aloitettua tammikuussa 1993. Peruskivi valettiin vuonna 1994, ja 30. lokakuuta 2005 Dresdenin siluettia jälleen koristamaan kohonnut Frauenkirche vihittiin käyttöön. Jälleenrakennustyöt maksoivat 182,6 miljoonaa euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut

Dresdenin rakennukset ja rakennelmat
Saksan kirkot
Katedraalit
Saksan uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat
Kivikirkot
Viktor Maltsev

Viktor Fjodorovitš Maltsev (22. kesäkuuta 1917 – 1. lokakuuta 2003) (Мальцев) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi suurlähettiläänä Tukholmassa vuosina 1967–1971, Helsingissä 1971–1973 ja New Delhissä 1974–1977.

Aleksei Beljakovin ongelmallisen suurlähettiläskauden jälkeen Helsinkiin haluttiin nimittää puoluemiehen sijasta perinteisempi diplomaatti. Tällöin päädyttiin Viktor Maltseviin, joka siirrettiin Tukholman suurlähettilään paikalta Suomeen toukokuussa 1971.

Maltsev vastusti jyrkästi Suomen EEC-sopimuksen solmimista, mutta hän toimi myös viestinviejänä neuvostojohdon suuntaan Kekkosen perustellessa sopimuksen tarpeellisuutta Suomen etujen kannalta.

Neuvostoliittolaiset poliitikot
Neuvostoliiton suurlähettiläät
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Visegrád

Visegrád [] on kaupunki Unkarin pohjoisosassa Pestin läänissä Tonavan mutkassa. Kaupungin asukasluku on 1 831 (vuonna 2009) ja sen pinta-ala on 33,27 neliökilometriä. Visegrádin nähtävyyksiin kuuluu keskiaikainen, hienosti entisöity rauniolinna. Linnan rakensi kuningas Kaarle Robert vuonna 1323. Visegrád sijaitsee Budapestin pohjoispuolella.

Kaupungissa perustettiin 1991 Visegrád-ryhmä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut

Visegrad
Vladimir Sobolev

Vladimir Mihailovitš Sobolev (1. lokakuuta 1924 – 23. kesäkuuta 2010) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi lähetystöneuvoksena Algerissa vuosina 1965–1968 sekä suurlähettiläänä Brysselissä 1971–1975 ja Helsingissä 1979–1988. Toisessa maailmansodassa Sobolev taisteli Puna-armeijan sotilaana Keskustan ja 1. Valko-Venäjän rintamilla.

Sobolev nimitettiin suurlähettilääksi Suomeen Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön Skandinavian osaston päällikön paikalta. Nimitykseen suhtauduttiin Suomessa myönteisesti, sillä länsimaistyyppiseksi ammattidiplomaatiksi luonnehditun Sobolevin odotettiin tuovan helpotusta idänsuhteiden hoitoon kovaotteisen Vladimir Stepanovin jälkeen. Näin myös tapahtui, kun Sobolev pitäytyi enimmäkseen suurlähettilään ulkoisten tehtävien parissa, ja tärkeiden asioiden hoidosta vastasi yhä useammin ministerineuvos Viktor Vladimirov.

Neuvostoliittolaiset poliitikot
Neuvostoliiton suurlähettiläät
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Tähtikokoontuminen

Tähtikokoontuminen on sitä, että tähtitieteen harrastajat kokoontuvat mahdollisesti valtakunnallisesti. Suomessa tähtitieteellisiä esitelmätilaisuuksia on pidetty siitä lähtien, kun Ursa vuonna 1921 perustettiin. Esitelmien järjestämistä harrastavat kaikki tähtiyhdistykset.

Vuodesta 1971 on pidetty vuosittain tähtipäivät. Ensimmäiset pidettiin Turussa, sitten Helsingissä ja Tampereella. Tähtipäivistä on muodostunut merkittävä yleisötapahtuma paikkakunnalla, jonne myös tähtiharrastajat kokoontuvat ympäri maata. Tähtipäivillä järjestetään esitelmiä, näyttely ja retkiä ympäristön kohteisiin. Tähtipäivien illanvietossa jaetaan Stella Arcti -palkinto.

Vuodesta 1987 on pidetty Ursan jaostojen Cygnus-kesäpäivät. Niille kokoontuu toistasataa aktiiviharrastajaa ympäri maata.

Vuodesta 1984 on pidetty Laitepäiviä, aluksi mikropäivän ja tietokonepäivän nimellä.

Useat Ursan jaostot järjestävät omia valtakunnallisia tapaamisia, tunnetuimpia ovat Syvä taivas -jaoston DS-päivät. Vuodesta 2006 lähtien 
Tähtikallion havainto- ja koulutuskeskuksessa on pidetty enenevässä määrin varsinkin jaostojen valtakunnallisia kokoontumisia.

Tähtitieteen harrastus
Erkki Hautamäki

Erkki Johannes Hautamäki (s. 28. elokuuta 1930 Lapua) on suomalainen opetusneuvos ja eläkkeellä oleva historioitsija. Hän oli 1960-luvulla erikoistehtävässä Pääesikunnassa ja Vuokatin urheiluopiston rehtorina 1970–1990. Hän jäi reserviin majurina. Teoksessaan Suomi myrskyn silmässä hän on käyttänyt hyväkseen Mannerheimin salaiseksi leimattua S32-kansiota tulkitessaan Suomen historiaa.

Hautamäki osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 kymmenottelussa, mutta keskeytti ennen viimeistä lajia. Hän saavutti kymmenottelussa SM-hopeaa 1952 ja -pronssia vuonna 1951.

Kirjallinen tuotanto 
 Suomi myrskyn silmässä, Osa 1, 1932-1940, 2005, ISBN 952-91-8984-2 (ruots. Finland i stormens öga, 2004)
 Suomi myrskyn silmässä, Osa 2, 1941-1949, 2020, ISBN 978-952-91-8984-7

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomi myrskyn silmässä. ProKarelia 29.8.2005.

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Suomen oppilaitosten rehtorit
Suomalaiset historioitsijat
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Formula 1 -kausi 1986

Formula 1 -kausi 1986 oli 37. kausi. Kausi avattiin 23. maaliskuuta Brasilian Grand Prixillä ja loppui 26. lokakuuta Australian osakilpailuun. Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Alain Prost ja valmistajien mestaruuden Williams. Lotus-talli ja sen kuljettaja Ayrton Senna saavutti joka toisessa aika-ajossa paalupaikan.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

MM-pisteet

Kuljettajat

Valmistajat
Elements Pt. 2

Elements Pt. 2 on Stratovarius-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003. Albumilla on mukana myös kuoro ja Joensuun kaupunginorkesteri.

Levystä julkaistiin myös kahden cd:n erikoispainos, jota painettiin vain 800 kappaletta. Toinen levy sisältää muun muassa kappaleiden ”Alpha & Omega” ja ”Liberty” (nimellä ”Vapaus”) demoversiot sekä livemateriaalia Elements-maailmankiertueelta.

Levyn ilmestymisen jälkeen yhtye hajosi hetkellisesti. Myöhemmin hajoamisen kerrottiin olleen vain julkisuustemppu.

Kappaleet 

Sävellykset ja sanoitukset Timo Tolkki, ellei toisin mainita.

Rajoitetun painoksen bonus-cd:

Kokoonpano 

 Timo Kotipelto – laulu
 Timo Tolkki – kitara
 Jörg Michael – rummut
 Jens Johansson – koskettimet
 Jari Kainulainen – basso

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 8½/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Stratovariuksen albumit
Vuoden 2003 albumit
Çorovodë

Çorovodë () on Skraparin kunnan keskustaajama Etelä-Albaniassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 4 051. Kaupungin nimi tulee bulgarian sanoista Черна вода (Cherna voda), joka tarkoittaa "musta vesi". Çorovodë-joki  virtaa kaupungin lävitse ja siellä on myös kanjoni, "Pirogosh". Väitösten mukaan se on nimetty kahden kuninkaan, Piron ja Goshin, mukaan. Çorovodë on kolmen tunnin matkan päässä Tiranasta.

Arkeologit uskovat, että Çorovodë on Albanian vanhin kaupunki. He ovat löytäneet linnan ja kirkon raunioita, jotka voivat olla vanhempia kuin Beratin linna.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Albanian kaupungit
Albanian entiset kunnat
Miguel Pardeza

Miguel Pardeza Pichardo (s. 8. helmikuuta 1965 La Palma del Condado, Huelvan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen Real Madridin urheilutoimenjohtaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti urallaan Real Madridia ja Real Zaragozaa Espanjassa sekä Pueblaa Meksikossa.

Ura 

Pardeza valittiin 14-vuotiaana Espanjan parhaaksi juniorijalkapalloilijaksi, jonka jälkeen Real Madrid hankki hänet junioreihinsa. Kaudella 1983–1984 hän pelasi seuran reservijoukkueessa Castillassa, kun joukkue sijoittui Segunda Divisiónin ensimmäiseksi. Castillassa hän muodosti kuuluisan Quinta del Buitren () yhdessä Emilio Butragueñon, Míchelin, Manolo Sanchísin ja Rafael Martín Vázquezin kanssa. Samalla kaudella 31. joulukuuta 1983 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa. Kaudeksi 1985–1986 Pardeza lainattiin Real Zaragozaan, jossa hän oli mukana voittamassa cup-mestaruutta. Vuonna 1986 hän voitti myös alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Espanjan paidassa.

Kaudella 1986–1987 Pardeza kuului Real Madridin vakiokokoonpanoon ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan liigamestaruutta. Seuraavaksi kaudeksi hän päätti kuitenkin palata takaisin Zaragozaan, jota hän edusti aina vuoteen 1997 asti. Pardeza toimi joukkueen kapteenina vuodesta 1990 ja oli tärkeä osa joukkueen menestystä 1990-luvulla. Joukkue sijoittui kolmanneksi liigassa ja voitti cup-mestaruuden kaudella 1993–1994 sekä Cup-voittajien cupin kaudella 1994–1995. Uransa viimeiset vuodet 1998–1998 Pardeza pelasi Meksikon pääsarjan Pueblassa.

Espanjan maajoukkueessa Pardeza esiintyi viidessä ottelussa, ja oli mukana vuoden 1990 MM-kilpailuissa.

Pardeza on opiskellut lakia ja kielitiedettä Zaragozan yliopistossa. Vuosina 2002–2008 hän toimi Real Zaragozan urheilutoimenjohtajana. Kesäkuusta 2009 lähtien hän on toiminut samassa tehtävässä Real Madridissa.

Saavutukset 

 Espanjan-mestaruus (1): 1987
 Espanjan cup (2): 1986, 1994
 Cup-voittajien cup (1): 1995
 Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruus (1): 1986

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Miguel Pardeza Gran Enciclopedia Aragonesassa 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Linda Cardellini

Linda Edna Cardellini (25. kesäkuuta 1975 Redwood City, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hän esitti Samantha Taggartia televisio­sarjassa Teho-osasto ja Velma Dinkleytä kahdessa Scooby-Doo-elo­kuvassa vuosina 2002 ja 2004.

Ura 

Cardellini tunnetaan hoitaja Samantha Taggartin roolista televisio­sarjassa Teho-osasto. Hän on ollut mukana sarjassa vuodesta 2003 alkaen. Cardellini on näytellyt Lindsay Weirin roolissa televisio­sarjassa Freaks and Geeks vuodelta 1999 ja tehnyt vierailuja muihin televisio­sarjoihin kuten Kolmas kivi auringosta ja Robot Chicken. Linda on mukana televisio­mini­sarjassa Comanche Moon.

Cardellini on työskennellyt valko­kankaan puolella. Hänet on nähty elo­kuvissa Scooby-Doo ja salaperäinen saari (2002) ja sen jatko-osassa Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla (2004), joissa hän esitti Mysteeri­poppoon jäsentä Velma Dinkleyta. Sen lisäksi Cardellini on näytellyt Oscar-palkitussa elo­kuvassa Brokeback Mountain vuonna 2005. Vuonna 2016 hän näytteli elo­kuvassa The Founder.

Filmografia

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Anders Wirenius

Anders Wirenius (; 29. huhtikuuta 1850 Pietari – 29. elokuuta 1919 Hatsina) oli keisarillisessa Venäjän laivastossa palvellut suomalainen vara-amiraali.

Wireniuksen isä oli suomalainen kauppa-asiamies Pietarissa. Wirenius aloitti merikadettikoulutuksensa 1865 saavuttaen luutnantin arvon 1874. Hän toimi useiden sota-alusten päällikkönä vuosina 1886–1901 (risteilijä Afrika, risteilijä Pamjatj Asova, eskaaderipanssarilaiva Pobeda, panssarilaiva Orjol). Hänestä tuli pääesikunnan merisotatieteellisen osaston johtaja 1901 yleten kontra-amiraaliksi 27. huhtikuuta 1902. Muita tehtäviä sen jälkeen olivat laivaston pääesikunnanpäällikön apulainen, esikuntapäällikkö ja meriministeri. Hänelle myönnettiin ero palveluksesta vara-amiraalina 2. marraskuuta 1908.

Vara-amiraali Anders Wireniukselle alkoi tämän jälkeen 10. lokakuuta 1909 ura Suomen suuriruhtinaskunnan venäläistyneessä senaatissa, jossa hän toimi ensin kuukauden päivät talousosaston vt. varapuheenjohtajana ennen kenraaliluutnantti Vladimir Markovin nimitystä. Wirenius itse toimi Markovin senaatissa ensin kirkollisasian toimituskunnan päällikkönä 1909–1911, sen jälkeen kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkönä 1911–1912 ja uudelleen kirkollisasian toimituskunnan päällikkönä 1912–1917 Markovia seuranneessa Borovitinovin senaatissa. Mihail Borovitinov samoin kuin kenraalikuvernööri F. A. Seyn vangittiin 16. maaliskuuta 1917, jonka jälkeen Anders Wirenius toimi talousosaston vt. puheenjohtajana aina parlamentaarisen suomalaisen Tokoin senaatin nimittämiseen asti eli 26. maaliskuuta 1917.

Kirjallisuutta
Håkon Holmberg: (Keisarillisen) Suomen senaatin talousosaston puheenjohtajat, jäsenet ja virkamiehet 1909-1918 - elämäkerrallinen luettelo, Helsinki, 1964.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809-1917

Suomalaiset senaattorit
Suomalaiset amiraalit
Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1919 kuolleet
Living Loving Maid (She’s Just a Woman)

Living Loving Maid (She's Just a Woman) on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Kappale on julkaistu yhtyeen toisella albumilla Led Zeppelin II vuonna 1969. Se on myös julkaistu ”Whole Lotta Love” -singlen kääntöpuolella. Kappale kertoo bändäristä, joka ärsytti yhtyettä sen uran alkuaikoina.

Yhtyeen kitaristi Jimmy Pagen on usein mainittu vihaavan kappaletta, ja siksi sitä ei esitetty Led Zeppelinin konserteissa. Se on myös yksi harvoista Led Zeppelinin kappaleista, jossa Page lauloi taustalla. Toisin kuin Page, yhtyeen laulaja Robert Plant piti kappaleesta, ja esittikin sen usein vuoden 1990 soolokiertueellaan.

Suomalainen Eläkeläiset-humppayhtye on tehnyt kappaleesta cover-version, ”Kipin kapin mä riennän alkoon”. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran Humppakäräjät-albumilla ja uudestaan Humppa-akatemia-kokoelmalla.

Aiheesta muualla
Kappaleen sanat

Led Zeppelinin kappaleet
Vuoden 1969 kappaleet
Air Togo

Air Togo  oli Togon kansallinen lentoyhtiö. Sen kotikenttä sijaitsi Loméssa. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1998 ja lopetti sen 2000.

Air Togolla oli lentoja Pariisiin sekä suurimpiin kaupunkeihin Länsi-Afrikassa (Accra, Bamako, Cotonou, Ouagadougou). Lisäksi yhtiöllä oli kotimaanlentoja kuuden kaupungin välillä. Yhtiön laivastoon kuului muun muassa yksi Airbus A300B4-200 lentokone.

Koodit 

IATA: YT
ICAO: TGA
Kutsukoodi: Air Togo

Lähteet 

Togolaiset lentoyhtiöt
Kansalliset lentoyhtiöt
Entiset lentoyhtiöt
Säilyke

Säilyke on elintarvike, joka on käsitelty säilyvään muotoon lämpö- tai muulla käsittelyllä tiiviissä pakkauksessa. Säilykkeet voidaan jaotella täys- ja puolisäilykkeisiin. Täyssäilykkeet voivat säilyä huoneenlämmössä jopa monia vuosia. Puolisäilykkeet on käsitelty yleensä suolalla, sokerilla tai säilöntäaineilla ja niiden säilymisaika voidaan laskea kuukausissa. Toisin kuin täyssäilykkeet, puolisäilykkeet vaativat kylmäsäilytystä.

Säilykkeiden avulla turvataan ruokavalion monipuolisuutta satokausien välisenä aikana sekä esimerkiksi pitkillä matkoilla. Tärkeitä säilykkeiden käyttäjäryhmiä ovat sotilaat ja retkeilijät, joille muonan säilyvyys, keveys ja energia tiiviissä muodossa ovat tärkeitä kriteereitä. Suomeen perustettiin Oy Sotilassäilyke Ab -niminen yritys vuonna 1926. 

Ranskan keisari Napoleon I julisti Venäjän sotaretkeä valmistellessaan kilpailun ruuansäilöntämenetelmien kehittämiseksi. Luvatun 12 000 frangin palkinnon voitti 1809 Nicolas Appert, joka vuonna 1795 aloittamiensa pohdintojen ja kokeilujen pohjalta keksi että lasipurkeissa kuumentaminen paransi ruuan säilyvyyttä. Ranskan laivasto otti Appertin kehittämät menetelmät käyttöön vuoteen 1806 mennessä lihan, vihannesten, hedelmien ja jopa
maidon säilömisessä.

Keksijä Peter Durand patentoi metallisen säilyketölkin Englannissa vuonna 1810. Yhdysvalloissa ensimmäinen patentti säilyketölkille myönnettiin 1825.

Katso myös
Sterilointi
Botulismi
Clostridium botulinum

Lähteet

Kirjallisuutta
Kai Vaine

Kai Vaine (s. 11. heinäkuuta 1978) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt televisiossa, elokuvissa ja teatterissa.

Vaine opiskeli vuosina 2002–2006 Tampereella Nätyssä ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2006. Vuosina 2002–2003 hän näytteli Ilari Pesosta saippuasarjassa Salatut elämät. Hän oli kiinnitettynä Hämeenlinnan kaupunginteatterissa vuosina 2006–2008, mutta on työskennellyt sittemmin freelancerina. Vaine näytteli vuodesta 2011 lähtien Yle TV2:n Uusi päivä -sarjassa Niklas Järvelää, kunnes roolihahmo poistui sarjasta marraskuussa 2015, mutta palasi takaisin sarjaan vuonna 2017. Vaine osallistui Selviytyjät Suomi -tosi-tv-sarjaan vuonna 2018. Hänet äänestettiin ulos kilpailusta juuri ennen heimojen yhdistymistä.

Yksityiselämä 
Vaine seurusteli noin kuuden vuoden ajan näyttelijä Iina Kuustosen kanssa. He erosivat toukokuussa 2013. Vaine oli kihloissa elokuusta 2016 syksyyn 2017 tanssija-näyttelijä Laura Allosen kanssa. Sittemmin Vaine on asunut avoliitossa näyttelijäkollegansa Sanni Haahdenmaan kanssa Tampereella ja he saivat pojan syksyllä 2018.

Elokuvat ja televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Kai Vaine Suomen Näyttelijäliiton sivuilla

Suomalaiset televisionäyttelijät
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Puhtaana käteen

Puhtaana käteen (Melvin and Howard) on yhdysvaltalainen draamakomedia, jonka käsikirjoitti Bo Goldman ja ohjasi Jonathan Demme. Elokuva valmistui vuonna 1980, ja se perustuu utahilaisen huoltoasemanomistajan Melvin Dummarin vaateisiin saada yksi kuudestoistaosa Howard Hughesin perinnöstä eli noin 156 miljoonaa dollaria. Dummar väitti, että Hughes lupasi hänelle osan omaisuudestaan, kun hän oli auttanut Hughesia eräänä joulukuisena iltana vuonna 1968. Oikeudenkäynneissä havaittiin kuitenkin, että Dummarin väitteet olivat perusteettomia. Elokuva ei kuitenkaan keskity suoranaisesti Hughesiin ja Dummarin väitteisiin. Aivan elokuvan alussa on kohtaus, jossa Hughes ja Dummar tapaavat, ja lopussa käydään lyhyesti läpi oikeusjuttu. Elokuva on enemmän Dummarin henkilökuva.

Elokuvan keskeisissä rooleissa ovat Howard Hughesina Jason Robards, Melvin Dummarina Paul Le Mat ja tämän ensimmäisenä vaimona Mary Steenburgen. Sivurooleissa nähdään mm. Charles Napier, Dabney Coleman ja Gloria Grahame.

Puhtaana käteen voitti kaksi Oscar-palkintoa. Mary Steenburgen palkittiin parhaasta naissivuosasta ja Bo Goldman parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Lisäksi Jason Robards oli ehdolla parhaasta miessivuosasta. Steenburgen voitti naisivuosapalkinnon myös Golden Globe -gaalassa, jossa elokuvalla oli kolme muutakin ehdokkuutta: paras musikaali- tai komediaelokuva, paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa ja paras miessivuosa.

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet 

Vuoden 1980 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat
Jonathan Demmen ohjaamat elokuvat
Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Nokia Communicator

Nokia Communicator on Nokian älypuhelinsarja, joka on suunnattu mobiiliin yrityskäyttöön. Sarjan tuotekehitys alkoi vuonna 1993 ja ensimmäinen malli julkaistiin 1996. Communikator-nimitys on lainattu 1994 markkinoille tulleesta ensimmäisestä älypuhelimesta IBM SimonPersonal Communicatorilta.

Nokian Communicatorit ovat saranallisia ja kahdella nestikidenäytöllä varustettuja avattavia malleja, jotka näyttävät normaaleilta suurehkoilta kapula-mallisilta matkapuhelimilta suljettuina, mutta avattaessa paljastavat lähes täysikokoisen näppäimistön ja leveän nestekidenäytön. Tuoteperheen viimeinen malli on Nokia E90 Communicator.

Communicator-sarjassa on julkaistu seuraavat päämallit:

 1996 – Nokia 9000 (GEOS V3.0 16-bittinen käyttöjärjestelmä)
 1998 – Nokia 9110 (GEOS V3.0)
 2001 – Nokia 9210 (Symbian OS -käyttöjärjestelmän versio 6.0)
 2002 – Nokia 9210i Communicator
 2004 – Nokia 9500 Communicator (Symbian OS versio 7.0s)
 2007 – Nokia E90 Communicator (Symbian OS versio 9.2)

Communicator -sarjaan läheisesti liittyviä malleja:
 2005 - Nokia 9300 (9500:n tekniikka ilman kameraa ja WLAN:ia)
 2005 - Nokia 9300i (Nokia 9300 + WLAN)
 2010 – Nokia E7-00 (Symbian^3)

Mallien välillä on julkaistu lisäksi päivitettyjä i -malleja (esimerkiksi 9210i vuonna 2002), joissa on parannettu tietoliikenneyhteyksiä.

Lähteet

Communicator
Kai Hahto

Kai Juhani Hahto (s. 31. joulukuuta 1973 Vaasa) on suomalainen rumpali. Hän on toiminut Nightwishin rumpalina elokuusta 2014 lähtien. Tätä ennen hän soitti jyväskyläläisessä Swallow the Sunissa, jossa hän soitti vuodesta 2009 Nightwish-pestiin asti. Lisäksi Hahto on soittanut yhtyeissä Wintersun, Max on the Rox ja Rotten Sound. Hänet palkittiin vuoden 2006 soittajana Finnish Metal Awards -gaalassa 16. helmikuuta 2007. Hahdolla on kaksi lasta. Näyttelijä-muusikko Aki Hahto on hänen pikkuveljensä.

Ura
Rotten Soundin edellisen rumpalin lähtiessä vuonna 1994 yhtyeestä tuli Hahto hänen tilalleen. Rotten Sound oli alun perin tarkoitettu vain lyhytaikaiseksi projektiksi soittaa grindcorea. Vuoden 2000 jälkeen yhtye on käynyt ainakin kerran maailmankiertueella ja soittanut noin 15 maassa. Hahto lähti yhtyeestä perhesyistä.

Hahto on soittanut myös yhtyeissä Cartilage, Vomiturition, Wings, Misantropia, Agressor, Enochian Crescent ja Tiny Tones sekä Vaasa Big Bandissä ja Vaasan kaupunginorkesterissa. Hän opettaa rumpujen soittoa Vaasan Kuula-opistossa. sekä pitää yksityistunteja erityisesti rumpujen soiton ergonomiasta. Hahdon opetuksessa ovat käyneet muun muassa Patrik Fält (Feastem, Brymir), Panu Posti (Afgrund, Murdershock), Sami Latva (Rotten Sound, Deathbound), Teppo ”Kake” Velin (Stam1na), Timo Häkkinen (Sotajumala) ja Mikael Ahlsten (0xist, Saattue).

Wintersunin debyyttiä varten Jari Mäenpää lähetti konerummuilla tehdyn demon, jonka päälle Hahto harjoitteli ja levytti albumin Wintersun tämän jälkeen. Time I -levyllä Hahto oli enemmän mukana rumpusovituksissa.

Hahto tuurasi Nightwishin Jukka Nevalaista tämän ilmoitettua siirtyvänsä sivuun ajoittaisen unettomuuden takia. Yhtye kiinnitti aiemmin muun muassa rumputeknikkona toimineen Hahdon vakituiseksi jäsenekseen elokuussa 2014.

Diskografia
Rotten Sound
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Enochian Crescent
 
 

Max on the Rox
 
 
 
 Marilyn's Favorites (2014, Kinkt)

Wintersun
 
 

Swallow the Sun
 
 

Nightwish
 
 Human. :||: Nature. (2020)

Darkwoods My Betrothed
 

Auri

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset metallimusiikin rumpalit
Nightwishin jäsenet
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Esofagiitti

Esofagiitti (ICD-10 K20#) eli ruokatorven tulehdus johtuu yleensä refluksitaudista. Tällöin käytetään termiä refluksiesofagiitti. Ruokatorven alaosan tulehdus on refluksitaudin yleisin lisäsairaus (komplikaatio). Sen oireena on jatkuva ylävatsan tai rintalastan takainen kipu. Muita syitä esofagiitille voivat olla trauma, syövyttävät aineet tai mikrobit, joista yleisimpiä ovat hiiva (Candida albicans), Herpes simplex tai sytomegalovirus.

Refluksiesofagiitti (ICD-10 K21.0) on yleensä lievä ja komplikoitumaton. Se voi kuitenkin aiheuttaa Barrettin ruokatorven, ruokatorven ahtauman tai verenvuotoa. Refluksiesofagiitti hoidetaan hoitamalla refluksitauti.

Kuvia esofagiitista

Lähteet

Ruoansulatuselinten sairaudet
Islington

Islington (London Borough of Islington, ['ɪzlɪŋtən]) on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee Lontoon Cityn pohjoispuolella. Sen pinta-ala on 15 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin  ihmistä. Alueelle kulkevat Lontoon metron linjat Northern Line, Victoria Line ja Piccadilly Line.

Alueella on asunut julkisuuden henkilöitä, kuten Tony Blair, George Orwell, Nick Hornby, Douglas Adams, Boris Johnson ja paremmin Johnny Rottenina tunnettu John Lydon.

Islington on jalkapalloseura Arsenalin kotipaikka. Alueella sijaitsevat seuran entinen kotistadion Highbury ja nykyinen Emirates Stadium.

Lähteet 

Lontoon kaupunkipiirit
Monacon Grand Prix 2007

Monacon Grand Prix 2007 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2007) oli Formula 1 -kauden  viides osakilpailu, joka ajettiin 27. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt McLarenin Fernando Alonso, joka ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Viikonlopun tapahtumia
 Harjoituksissa ja aika-ajojen viimeisessä osiossa oli osittain märkää, mutta kisassa rata oli kuiva.
 Tulokaskuljettaja Lewis Hamiltonin kaidetörmäystä harjoituksissa pidettiin hänen ensimmäisenä virheenään loistavasti alkaneella kaudella.
 Kimi Räikkönen ajoi aika-ajojen toisella osiolla liian rajusti reunakorokkeen yli, minkä seurauksena oikean eturenkaan tukivarsi vioittui. Räikkönen pystyi ajamaan varikolle, mutta autoa ei ehditty korjata.
 David Coulthard sai aika-ajoissa sijoitusta pudottaneen rangaistuksen, koska ei päästänyt nopealla kierroksella ollutta Heikki Kovalaista ohitseen.
 Kisassa nähtiin Monacon kisaksi ennätyksellisen vähän keskeytyksiä. Mutta maaliin ajaneita oli edellisen kerran yhtä paljon vuoden 1972 Monacon GP:ssä.
 Kilpailun jälkeen Hamilton kritisoi talliaan, koska se ei antanut hänelle lupaa kisata voitosta Fernando Alonson kanssa. Tallipäällikkö Ron Dennis myönsi, että kuljettajia oli pyydetty hidastamaan ensimmäisten varikkokäyntien jälkeen, koska kaksoisjohto oli jo siinä vaiheessa selvä. FIA tutki tapauksen epäillen McLarenin käyttäneen kiellettyjä tallimääräyksiä. Perusteellisen tutkinnan jälkeen FIA ilmoitti, että McLarenin toiminnassa ei ollut moitteen sijaa ja ettei McLaren ollut käyttänyt kiellettyjä tallimääräyksiä.

Tulokset

Aika-ajot

Kilpailu

Johtokierrokset

Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

Katso myös 
 GP2 Monacon Grand Prix 2007
 Porsche Supercup Monacon Grand Prix 2007
 Formula Renault 3.5 Monacon Grand Prix 2007

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Monacon GP 2007 F1-ruutu

Formula 1 -kausi 2007
Monacon Grand Prix
Jack Meatbeat & the Underground Society

Jack Meatbeat & the Underground Society oli suomalainen psykedeelinen rock-yhtye, joka perustettiin Ilmajoella vuonna 1989. Yhtye siirtyi 1990-luvun alkupuolella asumaan Helsinkiin.

Historia 

Yhtye äänitti kolme albumia ja kiersi aktiivisesti Eurooppaa 1990-luvulla. Toiminta hiipui vuosikymmenen lopulla, kun Jukka Suksi, Eduardo Martinez ja Marko Perälä siirtyivät The Flaming Sideburnsin riveihin. Petri Mukkala ja Ewo Rytkönen (nyk. Pohjola) soittivat myöhemmin Babylon Whores -yhtyeessä. Hannu-Pekka Björkman tunnetaan nykyään näyttelijänä ja Rytkönen/Pohjola Nightwishin managerina.

Kokoonpanot

1989-1992

 Vesa Hellsten - laulu
 Jukka Suksi - kitara
 Pekka Hellsten - kitara
 Hannu-Pekka Björkman - kitara
 Marko "Kostaja" Perälä - basso
 Petri "Pete Liha" Mukkala - rummut

1992-

 Eduardo Martinez - laulu
 Jukka Suksi - kitara
 Pekka Hellsten - kitara
 Marko "Kostaja" Perälä - basso
 Petri "Pete Liha" Mukkala - rummut
 Ewo Rytkönen - basso (8 kuukautta vuonna 1994)

Julkaisut

Albumit 

 Misplaced Devotion (Smokin' Troll, 1994)
 Neptuno (Metamorphos, 1997)
 Back From World War III (Munster, 1999)

Aiheesta muualla 
 
Yhtye Archive.orgin sivulla 

Jack Meatbeat & the Underground Society
Psykedeelisen musiikin yhtyeet