joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Äänen nopeus

Äänen nopeus ilmassa on noin 343 metriä sekunnissa eli 1 235 km/h (20 °C) taajuudesta riippumatta. Äänen nopeus vaihtelee kaikissa olomuodoissa materiaalista riippuen. Levymäisillä rakenteilla äänen nopeus riippuu taajuudesta. 

Seuraavassa äänen nopeuksia (m/s) joissakin materiaaleissa lämpötilassa 20 °C, ellei toisin mainita:
 beryllium: 12 550
 rauta: 5 120
 alumiini: 5 080
 graniitti: 4 000
 lasi: 4 000–5 000
 betoni: 4 300
 tiili: 3 650
 puu: 3 500
 jää (−4° C): 3 280
 vesi (l): 1 403–1 543
 korkki: 500
 ilma: 343

Äänen nopeus riippuu muun muassa lämpötilasta. Äänen nopeus on lämpöliikkeen nopeus kappaleessa. Jos jokin aalto etenee kappaleesta ääntä nopeammin, se on iskuaalto. Meressä äänen nopeus on riippuvainen paineesta, lämpötilasta ja suolaisuudesta.

Äänen nopeus kaasussa 

Äänen nopeuden yhtälö on
,
jossa
 on adiabaattinen vakio,
 kaasun paine ja
 kaasun tiheys.

Ideaalikaasulle:
,
jossa
 on kaasuvakio (287,05 J/(kg·K) ilmalle, jonka moolimassa on noin 29), yleinen kaasuvakio  on 8,314472[15] J · K−1 · mol−1,
 adiabaattinen vakio (ilmalle 1,402), joskus käytetään merkintää , ja
 lämpötila kelvineinä.

Ideaalikaasun molekyylien keskinopeus 

Äänen nopeus kaasussa on sama kuin ideaalikaasun molekyylien keskinopeus. Ideaalisen kaasumolekyylin keskinopeus  voidaan laskea seuraavasti:
,
jossa
 on Boltzmannin vakio,
 keskilämpötila kelvineissä ja
 kaasumolekyylin keskimääräinen massa.

Kaavasta voidaan kehittää likiarvo molekyylimassan funktiona:
,
jossa  on molekyylimassa. Esimerkiksi vedylle se on 1,008.

Usein kirjoitetaan , jossa nopeus  on yksikössä m/s, lämpötila  kelvineinä ja  on molekyylimassa. Todennäköisimmät kaasuhiukkasten nopeudet ovat 81,6 % tästä ja keskimääräiset nopeudet 92,1 % tästä. Kaasuhiukkasten nopeusjakauma riippuu Maxwellin–Boltzmannin nopeusjakaumasta.

Lähteet 

Akustiikka
Nopeusyksiköt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Matti Lähde

Matti Ensio Lähde (14. toukokuuta 1911 Joutseno – 2. toukokuuta 1978 Lappeenranta) oli suomalainen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.

Matti Lähde hiihti Suomen olympiakultaa voittaneen viestijoukkueen kolmannen osuuden Garmisch-Partenkirchenin 1936 olympialaisten viestihiihdossa. Samojen kisojen 18 kilometrillä hän sijoittui 15:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1938 hän sijoittui 18 kilometrillä 16:nneksi.

Seuratasolla Lähde edusti Korven Honkaa (Joutseno), Tainionkosken Urheilijoita (Imatra), Enson Kisailijoita (Jääski) ja Kuopion Poliisi-Urheilijoita. Hän voitti kaksi henkilökohtaista Suomen mestaruutta ja Salpausselän Kisoissa 50 kilometrin kilpailun vuonna 1941. Holmenkollenilla hän oli parhaimmillaan kolmas vuonna 1935. Vaasahiihdossa hän sijoittui yhdeksänneksi vuonna 1948. Puijolla 1946 hän sai viimeisen merkittävän voittonsa 50 kilometrillä.

Ammatiltaan Matti Lähde oli poliisikonstaapeli. Garmisch-Partenkirchenin olympiakisojen aikaan hän oli vielä viilarina Enso-Gutzeitin tehtailla Ensossa. Hän sai seitsemän lasta. Hänen poikansa Kyösti Lähde pelasi jääkiekon SM-sarjassa kausilla 1967–1968 ja 1972–1973.

Saavutuksia 

 Olympiakultaa Garmisch-Partenkirchen 1936 (hiihto, 4 × 10 km hiihto)
Olympiavalintakilpailut, Sotkamo 1936 (18 km): 3. sija
Lahden MM-hiihdot 1938 (18 km): 16. sija
Bodenin voitto, Ruotsi 1939 (15 km)
Piitimen voitto, Ruotsi 1939 (30 km)
Örnsköldsvikin voitto, Ruotsi 1941 (23 km)
Kranforsin voitto, Ruotsi 1941 (30 km)
Mäntyvaara, Ruotsi 1947 (20 km) 2. sija
 SM-kultaa 1935 (17 km), 1939 (17 km) ja 1945 (3 × 10 km)
SM-hopeaa 1941 (18 km), 1947 (3x10 km)
SM-pronssia 1941 (3x10 km), 1945 (30 km)
 Salpausselän voitto 1941 (50 km), 1935 (17 km) 2. sija, 1937 (17 km): 4. sija, 1947 (50 km) 2. sija
Puijon voitto 1943 (17 km) ja 1946 (50 km) ja 1937 (17 km): 3. sija
Joensuun voitto 1948 (30 km)
Porrassalmen (Mikkeli) voitto 1946: (15 ja 30 km)
Paimion voitto 1948 (30 km)
Enson voitto 1937 (17 km)
Vaasan voitto 1947 (30 km), 1946 (30 km) 2. sija
Lappeenrannan Huhtiniemen kisat: 1947 voitto (15 ja 30 km), 1937 (17 km): 2. sija
Suojeluskuntien Hiihtomestaruuskilpailut 1934, Nurmes (20 km): 3. sija
Suojeluskuntien Hiihtomestaruuskilpailut 1936, Tyrvää (20 km): 2. sija
Holmenkollen 1935 (17 km): 4. sija, 1947 (18 km): 5. sija, (50 km) 9. sija
Vasa-hiihto, Ruotsi 1948: (85 km): 9. sija

Kunnianosoituksia
 Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki solkineen (SL R I sk.)
 Suomen Hiihtoliiton mestariluokan hiihtäjä 1939
 Suomen Hiihtoliiton ansiomerkki numero: 102 (1947)

Lähteet 
 
 Antti O. Arponen: Viestisankarit. Olympiavoittajien Kalle Jalkasen ja Matti Lähteen elämäntarinat. 2005.
Osmo Kärkkäinen: Suomalaiset viestihiihdon sankarit 1934–2019. Kannessa ja sisäsivuilla, lisäksi harjoituspäiväkirja. Minerva-kustannus, 2020. ISBN: 9789523750685
Jussi Kirjavainen: Suomalaiset suurhiihtäjät  Veli Saarisesta Eino Olkinuoraan. 1955
Sotapolku: https://www.sotapolku.fi/henkilot/l-hde_matti-ensio_1911-05-14_kuopio/

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset olympiavoittajat
Suomalaiset poliisit
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Lohjansaari

Lohjansaari () on Lohjanjärven suurin saari. Sen pinta-ala on 20 neliökilometriä ja se on Suomen 64. suurin saari. Saari sijaitsee Lohjan kaupungin alueella. Ennen vuoden 2013 kuntaliitosta saaren läntinen osa kuului Karjalohjan kuntaan.

Lohjansaaresta on 1800-luvulla louhittu sekä kuparia että rautaa.
Myös kalkkia louhittiin 1900-luvun alkupuolella.
Lohjansaarelle johtaa maantie Kirkniemestä. Saarella on sekä ympärivuotista että kesäasutusta. Saaressa sijaitsevat muun muassa Ciderbergin viinitila sekä aiempi Lohjansaaren koulu, jonka opetus lakkautettiin vuonna 2014. Talvisodan aikana koululle tuotiin suojaan äitejä ja lapsia Helsingistä asti.

Halkaisijaltaan noin 400-metrinen Innoonlampi on saaren ainoa merkittävä vesistö.

Lohjansaaressa sijaitsi myös työväentalo 1930-luvulla, joka kuitenkin tuhoutui tulipalossa vain muutama vuosi valmistumisestaan.
Myös motelli toimi saarella aina 1980-luvun loppuun saakka, jolloin sekin paloi.

Lähteet 

Karjalohja
Lohjan luonto
Suomen sisävesien saaret
Kalle Jalkanen

Kalle Jalkanen (10. toukokuuta 1907 Suonenjoki – 5. syyskuuta 1941 Kirjasalo, Inkeri) oli suomalainen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.

Jalkasen suoritus vuoden 1936 talviolympialaisten viestinhiihdon ankkuriosuudella on jäänyt suomalaiseen urheiluhistoriaan. Viimeisessä vaihdossa matkaan lähtiessään Jalkanen oli jäljessä Norjan Bjarne Iversenia minuutin ja 22 sekuntia. Kun osuutta oli hiihdetty vähän yli puolet, oli Jalkanen ottanut Iversenin jo kiinni. Eräässä alamäessä Jalkanen kuitenkin sylkäisi ja samalla hänen tekohampaansa lensivät hankeen. Hän palasi hakemaan ne ja norjalainen pääsi uudelleen johtoon. Puoli kilometriä ennen maalia Jalkanen saavutti Iversenin ja voitti lopulta kuudella sekunnilla. Lisäksi hänen osuusaikansa oli koko kilpailun nopein.

Seuratasolla Jalkanen edusti Iisveden Vesaa (TUL), Iisveden Kiriä, Helsingin Hiihtäjiä ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. Hän oli 1930-luvun huippuhiihtäjistä ainoa Työväen urheiluliiton kasvatti. Jalkasen uran erikoisuus oli se, että hän voitti olympiakullan ja maailmanmestaruuden, mutta ei koskaan Suomen mestaruutta.

Jalkanen työskenteli uransa aikana maatyömiehenä, sahatyömiehenä, suksivoidevalmistajana ja kahvilanpitäjänä Suonenjoella ja vuodesta 1937 varastokirjanpitäjänä Paraisten Kalkkivuori Oy:llä Lappeenrannassa. Jalkanen oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi tytärtä, joista nuorempi syntyi vasta hänen kuolemansa jälkeen.

Korpraali Jalkanen kaatui rintamalla jatkosodassa astuttuaan miinaan Inkerin Kirjasalossa.

Saavutuksia 
 olympiakultaa Garmisch-Partenkirchen 1936 (hiihto, 4 × 10 km viesti)
 maailmanmestari Lahti 1938 (50 km)
 kaksi MM-hopeaa 1937 (18 km ja viesti)
 MM-pronssi 1938 (18 km)

Lähteet 
 Antti O. Arponen: Viestisankarit. Kalle Jalkasen ja Matti Lähteen elämäntarinat. 2005.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Harju (täsmennyssivu)

Harju voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 harju tai harjujakso, geologinen muodostuma

Paikannimiä 
 Harju, Alppiharjun kaupunginosan osa-alue Helsingissä
 Harju, kaupunginosa Jyväskylässä
 Harju, puistoalue Jyväskylässä Harjun kaupunginosassa
 Harjun seurakunta Tampereella
 Harju, kylä Somerolla
 Harjun kartano (myös Rantakartano), kartano Somerolla
 Harju, kylä Valkealassa
Harju, rautatieasema Valkealassa
 Harju, maakunta Virossa.
 Harjun kartano (myös Harjun hovi), kartano Virolahdella
 Harjun oppimiskeskus, luonnonvara-alan oppilaitos Virolahdella, entisessä Harjun kartanossa

Henkilönnimiä
 Aaro Harju (s. 1954), kansalais- ja järjestötoiminnan kehittäjä, Sivistysliitto Kansalaisfoorumin pääsihteeri
 Armi Harju (1928–2008), suomalainen toimittaja ja journalistialan ammattiyhdistysaktiivi
 Arsi Harju (s. 1974), suomalainen kuulantyöntäjä
 Beata Harju (s. 1990), suomalainen näyttelijä, elokuvantekijä ja käsikirjoittaja
 Eerik Harju (s. 1998), suomalainen koripalloilija
 Efraim Harju (1889–1977), keskimatkojen ja kestävyysjuoksija
 Erkki Harju (1942–2011), suomalainen jääkiekkoilija
 Hannele Harju (1951–2022), suomalainen yleisurheilija
 Hannu Harju (s. 1947), suomalainen poliitikko
 Heikki Harju (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija
 Janne Harju (s. 1979), suomalainen kolmiloikkaaja
 Janne Harju, suomalainen lentopalloilija ja valmentaja
 Johan Harju (s. 1986), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Johan K. Harju (1910–1976), suomalainen kansanperinteen kerääjä
 Jori Harju (s. 1964), suomalainen lippueamiraali, merivoimien komentaja 2019–
 Juha Harju (s. 1981), suomalainen muusikko
 Juho Harju (1892–1918), suomalainen jääkärivaravääpeli
 Jukka Harju (s. 1975), suomalainen käyrätorven soittaja
 Kaj Harju, suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
 Kari Harju, suomalainen koripalloilija
 Martti Harju, suomalainen kunnan- ja kaupunginjohtaja
 Matti Harju (s. 1943), suomalainen jääkiekkoilija
 Mikko Harju (s. 1991), suomalainen laulaja-lauluntekijä
 Mirella Harju (s. 1982), suomalainen maantiepyöräilijä
 Osvald Harju (1910–1993), ruijansuomalainen vastarintamies ja vankileirimuistelmien kirjoittaja
 Pauli Harju (s. 1960), maakuntajohtaja
 Riikka Harju (s. 1963), suomalainen koripalloilija
 Risto Harju (1929–2015), suomalainen arkkitehti
 Saara Harju (1935–2017), suomalais-ruotsalainen tekstiili- ja kuvataiteilija
 Timo Harju (s. 1958), suomalainen koripalloilija
 Ville Harju (s. 1993), suomalainen pesäpalloilija.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Pirjo Nuotio

Pirjo Nuotio (entinen Nuotio-Korhonen, o.s. Nuotio, s. 8. heinäkuuta  1952) on suomalainen entinen uutisankkuri.

Ura MTV:llä 

Nuotio aloitti työt MTV:llä vuonna 1974. Tuolloin hän teki töitä televisiokuuluttajana. Vuonna 1983 hän siirtyi uutistoimitukseen.

Hän toimi MTV3:n uutisankkurina vuodesta 1983 vuoden 2016 jouluun asti. MTV3:n vakituisena uutisankkurina hän oli vuodesta 1990 aina vuoteen 2016 asti, jolloin joulupäivänä 25. joulukuuta hän jäi eläkkeelle. Nuotio on koulutukseltaan puheterapeutti.

Opinnot 

Nuotion pro gradu -työ valmistui vuonna 1975, ja sen otsikko on Eräiden toiminnallisten äänihäiriöiden kokeellisfoneettinen analyysi. Se on samalla hänen lisensiaatintyönsä.

Palkinnot 

Nuotio palkittiin vuonna 2012 Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton jakamalla Olli-palkinnolla.

Muuta 

Nuotio esiintyy omana itsenään elokuvassa Pahat pojat (2003) ja televisiokuuluttajana elokuvassa Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976).

Nuotio oli myös Mannerheimin Lastensuojeluliiton palveluksessa 1980-luvulta alkaen vuoteen 1990. Hän on edelleen mukana lastensuojelutyössä.

Yksityiselämä 
Nuotio on eronnut vuonna 1992, hänellä on kaksi aikuista lasta ja hän harrastaa golfia. Hän on seurustellut vuodesta 2004 teollisen muotoilijan Reijo Markun kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Suomalaiset uutisankkurit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Vapaat markkinat

Vapaat markkinat on taloudessa tilanne, jossa tietyn hyödykkeen hinta muodostuu myyjien ja ostajien yhteisellä päätöksellä ilman rajoitteita tai säädöksiä. 

Käytännössä vain hyvin harva markkina on täysin vapaa säätelystä. Säädöksiä voidaan perustella esimerkiksi informaation epäsymmetrisyydellä, jonka vuoksi kuluttajan asemaa halutaan parantaa. Monien hyödykkeiden markkinoilla on myös epätäydellistä kilpailua, joka voi aiheuttaa markkinoille tehottomuutta. 

Vapaat markkinat voivat myös viitata talouteen, jossa kaikkien hyödykkeiden hinnat muodostuvat alussa mainitulla tavalla. Hallinnon rooli on rajattu pelkästään omistusoikeuksien valvomiseen. Tämä on tietyssä mielessä markkinatalouden pisimmälle viety muoto, jossa ei ole veroja, tulleja tai muita säädöksiä kuten pakollisia vakuutuksia tai vähimmäispalkkaa. Vapaiden markkinoiden vastakohta on suunnitelmatalous, jossa hallinto määrittää hinnat; näiden välimaastossa on sekatalous. 

Jotkut poliittiset aatteet, kuten markkinaliberalismi, pitävät markkinoiden vapautta tavoiteltavana asiana (kaikki hyödykkeet tuotettava markkinaehtoisesti).

Katso myös
Markkinat (taloustiede)

Talousliberalismi
Talousjärjestelmät
Koskela (Oulu)

Koskela on Oulun kaupunginosa, joka sijaitsee noin neljä kilometriä pohjoiseen keskustasta Oulu–Tornio-rautatien ja valtatien 4 välisellä alueella. Asukkaita kaupunginosassa on noin 3 500. Koskelan kaupunginosaan kuuluvat myös Mustasuon, Niittyaron ja Simpsinkankaan eli Simpsin osa-alueet.

Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Rajakylään ja Teknologiakylään, idässä valtatiehen sekä Iskon kaupunginosaan, etelässä Alppilaan, lounaassa Toppilaan ja lännessä Taskilaan.

Niittyarossa järjestettiin vuoden 1976 asuntomessut. Messutalot olivat ajalle tyypilliseen tapaan pääasiassa tasakattoisia, mutta messualueelle rakennettiin myös niin sanottuja käkikellotaloja. Mustasuon alue on pääasiallisesti omakotitalo- tai rivitaloasumista suosivaa lähiöaluetta. Kerrostaloja on lähinnä Simpsinkankaalla. Vanhimmat rakennukset sijaitsevat aivan rautatien varressa.

Historiaa
Koskela syntyi 1800-lopun lopulla Toppilan sahan työläisten asuntoalueeksi, jolloin alue kuului Oulun maalaiskuntaan (myöhemmin Oulujoki). Tuolloin alue tunnettiin nimellä Koskelankylä. Se muodostui tuolloisen Toppilan tilan maille kaavoittamattomasti, mikä on vieläkin näkyvissä alueen tieverkossa. Työläiset muuttivat alueelle ympäri Pohjois-Suomea, joten he muodostivat alueelle varsin heterogeenisen asujaimiston, jolta puuttuivat perinteiset sukulaisuuteen perustuvat turvaverkostot, joihin olisi pystynyt samaistumaan. Koskelankylän asukkaille yhteiseksi tekijäksi ja identiteetiksi muodostui koskelankyläläinen työläisstatus. Vanha Koskelankylä-nimitys näkyy edelleen Koskelassa sijaitsevan työväentalon, Koskelankylän Walon nimessä. Vuonna 1938 Koskelankylä liitettiin Oulunjoen kunnasta Oulun kaupunkiin.

Palvelut
Palvelut ovat keskittyneet Koskelan koulun läheisyyteen. Sieltä löytyvät kirjasto, neuvola, ostoskeskus, päiväkoti, Wellamo-koti, Koskelan palvelukeskus sekä palvelukeskus Runola. Toinen päiväkoti sijaitsee Purjehtijantiellä. Urheilukenttä on Niittyarossa.

Liikenne ja luonto
Koskelasta on hyvät kulkuyhteydet keskustan suuntaan. Alueella sijaitsi vuoteen 1970 asti Koskelankylän seisake. Oulun yliopisto sekä Teknologiakylä ovat lyhyen pyöräilymatkan päässä, samoin Linnanmaan market-alue.

Kaupunginosan viheralueet ovat suurimmaksi osaksi luonnontilaisia metsikköjä. Suurimmat metsäalueet ovat Keulapuisto, Annanpuisto, Niittyaronpuisto sekä Sylvianpuisto. Suurin hoidettu puistoalue on Koskelanpuisto ja lisäksi hoidettua puistoaluetta on muun muassa Niittyaron puistossa. Koskelan alueelta löytyy myös viljelyalue palstaviljelyyn. Viljelyalue sijaitsee Mustansuon osa-alueella.

Nähtävää 
Nasaretin pyhän perheen kirkko

Lähteet

Aiheesta muualla 

Oulujoen kylät
Äimäraution ravirata

Äimäraution ravirata sijaitsee Oulussa Äimäraution kaupunginosassa, noin kolme kilometriä kaupungin keskustan eteläpuolella. 

Vuonna 1908 rakennettu Äimärautio on Suomen pisimpään samalla paikalla toiminut ravirata. Sen katsomorakennuksessa on muun muassa 300-paikkainen ravintola. Radalla tehtiin suuri remontti vuonna 2007. Sen yhteydessä korjattiin myös kaviouran profiilia.

Äimäraution vuosittaisia suurkilpailuja ovat vanhemmille lämminverisille tarkoitettu Number One sekä 3-vuotiaiden lämminveristen ja 4-vuotiaiden suomenhevosten Oulu Expressit. Kuninkuusravit radalla on järjestetty vuosina 1954, 1969, 1981, 1994 ja 2010.

Raviradan katsomorakennuksessa syttyi tulipalo tiistain vastaisena yönä 20. helmikuuta 2018. Tulipalossa tuhoutui rakennuksen toisessa kerroksessa olleet toimistotilat ja tuomaritorni, jossa sijaitsivat raviradan selostamo ja tekniikka. Tulipalon syttymissyy oli sähkövika ja palo alkoi rakennuksen ylimmästä kerroksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Oulun raviradan kotisivut 

Ravirata
Ravirata
Suomen raviradat
Ravirata
Taylor Hawkins

Oliver Taylor Hawkins (17. helmikuuta 1972 Fort Worth, Texas – 25. maaliskuuta 2022 Bogotá, Kolumbia) oli yhdysvaltalainen rock-muusikko, joka toimi vuodesta 1997 Foo Fighters -yhtyeen rumpalina. Hawkins liittyi yhtyeeseen The Colour and the Shape -albumin äänityksen jälkeen. Sitä ennen hän soitti kanadalaisen Alanis Morissetten yhtyeessä.

Oliver Taylor Hawkins syntyi vuonna 1972 Texasin Fort Worthissa. Perhe muutti Kalifornian Laguna Beachiin, kun Taylor oli neljävuotias. Hän soitti teini-ikäisenä useissa yhtyeissä ja toimi jonkin aikaa rocklaulaja Sass Jordanin rumpalina. Sitten Hawkins sai paikan Alanis Morissetten rumpalina Jagged Little Pill -albumin kiertueelta.

Dave Grohlin Foo Fighters etsi rumpalia keväällä 1997, kun William Goldsmith oli jättänyt paikan äänityskonfliktien takia yhtyeen The Colour and the Shape -äänitysten aikana. Grohl kysyi Hawkinsilta suosituksia uudesta rumpalista eikä uskonut tämän itse olevan kiinnostunut jättämään Morissetten yhtyettä. Hawkins kuitenkin halusi vastata kutsuun ja liittyi maaliskuussa 1997 Foo Fightersiin.

Hawkins oli mukana kahdeksalla Foo Fightersin albumilla aina vuoteen 2022 asti. Hän soitti pääosin rumpuja mutta sai välillä myös lauluvastuita. Hän lauloi muun muassa singlekappaleella ”Cold Day in the Sun” ja Concrete and Gold -albumin kappaleella ”Sunday Rain”. Ensin mainittu on myös Hawkinsin kirjoittama, ja Foo Fighters on soittanut sitä säännöllisesti konserteissaan. Hawkins ja Grohl on konserteissa vaihtanut paikkaa, ja Hawkins myös itse lauloi konserteissa kyseisen kappaleen Grohlin toimiessa rumpalina.

Hawkins soitti Foo Fightersin lisäksi muissakin yhteyissä ja teki yhteistyötä muidenkin muusikoiden kanssa. Hän perusti vuonna 2006 sooloprojektin Taylor Hawkins and the Coattail Riders, johon tuli mukaan Morrisonin yhtyeessä mukana ollut, Jane’s Addiction -basisti Christ Chaney. Taylor Hawkins and the Coattail Riders julkaisi kolme albumia, ja yhtyeen levyillä oli mukana muun maussa Dave Grohl, Queenin Brian May ja Roger Taylor sekä Elliot Easton ja Perry Farrell. Hawkins on itse tehnyt yhteistyötä Coheed and Cambrianin, Guns N’ Rosesin kitaristin Slashin ja Foo Figthersin Chris Shiflettin sooloprojektin Jackson Unitedin kanssa. Hawkins on soittanut Jane’s Addictionin entisen basistin Eric Averyn ensimmäisellä sooloalbumilla ja Queenin Brian Mayn sooloalbumilla Another World.

Hawkins löytyi maaliskuussa 2022 kuolleena hotellihuoneestaan. Foo Fighters oli Etelä-Amerikan-kiertueella, ja yhtyeen oli tarkoitus soittaa myöhemmin samana iltana Bogotássa järjestetyllä Estéreo Picnic -festivaalilla. Ruumiinavauksessa hänestä löytyi jäämiä kymmenestä eri huumeesta tai lääkeaineesta, muun muassa bentsodiatsepiinieista, opioidieista sekä marihuanasta. Lisäksi Hawkinsin sydän painoi yli 600 grammaa, mikä on kaksinkertainen verrattuna hänen ikäisensä miehen keskimääräiseen sydämen painoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Foo Fightersin jäsenet
Yhdysvaltalaiset rocklaulajat
Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Yhdysvaltalaiset rumpalit
Vuonna 1972 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Mylly (täsmennyssivu)

Mylly voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 mylly, laite tai laitos, jossa jotain ainesta hienonnetaan, esimerkiksi jyvistä jauhetaan jauhoja. Tämän ohella se voi tarkoittaa myös voimanlähdettä.
 höyrymylly, höyrykattilassa tuotetusta paineenalaisesta höyrystä energiansa saava laite
 kahvimylly, kahvinpapujen hienontamiseen tarkoitettu laite
 kuulamylly (myös: pallomylly), mylly jossa jauhaminen tapahtuu kuulien avulla
 tuulimylly, pyörivien siipien avulla tuulesta energiansa saava laite
 vesimylly, virtaavasta vedestä energiansa saava laite
 vuorovesimylly, vuorovedestä energiansa saava laite

Muita merkityksiä
 mylly, lautapeli
 Mylly, kaupunginosa Järvenpäässä
 Mylly, kauppakeskus Raisiossa
 Mylly, monikulttuurinen toimintakeskus Kotkassa
 Mylly, luovien alojen keskus Kuopiossa
 Liikuntamylly, monitoimihalli Itä-Helsingissä
 Mylly, Töölön Ketterä -yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 2018
 Mylly, sukunimenä:
 Jarkko Mylly, kilpa-ampuja ja vammaisurheilija
 Jorma Mylly (s. 1948), valokuvaaja
 Markku Mylly (s. 1951), Euroopan meriturvallisuusviraston johtaja.
Farah Pahlavi

Farah  Pahlavi (azeriksi: Fərəh Pəhləvi, persiaksi: فرح دیبا Faraḥ Dība) (o.s. Diba, s. 14. lokakuuta 1938 Teheran) oli Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavin kolmas vaimo.  Farah Pahlavi oli Iranin kuningatar vuosina 1959–1967 ja Iranin keisarinna vuodesta 1967 islamilaiseen vallankumoukseen asti. Hän oli ensimmäinen Iranin keisarinna, joka kruunattiin nykyaikana. 

Farah Pahlavi syntyi azerivanhempiensa Sohrab Diban ja Farideh Diban ainoana lapsena. Hänen isänsä Sohrab oli Iranin kuninkaallisen kaartin upseeri. Farah Pahlavin isän suku on kotoisin Iranin Azerbaidžanista, joka sijaitsee Luoteis-Iranissa aivan Azerbaidžanin rajan tuntumassa.

Farah Diba on opiskelut Teheranin ranskalaisessa lukiossa ja École Spéciale d'Architecture'issa Pariisissa. Opiskeluaikana Farah tapasi šaahin pari kertaa.

Farah Pahlaville ja Mohammed Reza Pahlaville syntyi neljä lasta:

 Reza Pahlavi II (syntynyt 31. lokakuuta 1960) 
 Farahnaz Pahlavi (12. maaliskuuta 1963) 
 Ali Reza Pahlavi (28. huhtikuuta 1966, kuoli 4. tammikuuta 2011)
 Leila Pahlavi (27. maaliskuuta 1970, kuoli 10. kesäkuuta 2001) 

Iranin islamilaisen vallankumouksen jälkeen 1979 Farah on asunut maanpaossa. Ensin šaahi ja Farah matkustivat Assuaniin, Egyptiin, jossa presidentti Anwar Sadat otti heidät vastaan lämpimästi. Egyptistä he muuttivat Rabatiin Marokkoon, jossa kuningas Hassan II otti heidät vieraakseen. Šaahin syövän takia sairaalahoito oli järjestettävä, joten he saivat hoitopaikan Sveitsistä, mutta Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter antoi šaahin tulla New Yorkiin hoitoon. Yhdysvalloista he muuttivat Bahamalle ja sieltä edelleen Panamaan, jossa he asuivat eräällä saarella. Lopulta he muuttivat Egyptiin, jossa šaahi kuoli 27. heinäkuuta vuonna 1980. 

Presidentti Sadat järjesi šaahille valtiolliset hautajaiset. Farah asui šaahin kuoleman jälkeen kaksi vuotta Kairossa. Kun presidentti Anwar Sadat salamurhattiin vuonna 1981, Farah lähti Egyptistä.

Presidentti Ronald Reagan antoi Farahille luvan tulla Yhdysvaltoihin. Farah asui ensin Williamstownissa, Massachusettsissa, jonka jälkeen hän muutti Greenwichiin, Connecticutiin. Leilan kuoleman jälkeen vuonna 2001 Farah muutti  Potomaciin, Marylandiin Washington D.C.:hen lähelle. Farah asuu Washington D.C.:n sekä Pariisin välillä. Farah Pahlavi oli suomalaisen kuvanveistäjä Eila Hiltusen hyvä ystävä.

Farah puhuu sujuvasti englantia, ranskaa sekä azeria.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Farah Pahlavin viralliset kotisivut

Pahlavin hallitsijasuku
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Kampus

Kampus eli korkeakoulualue tarkoittaa yliopiston tai muun korkeakoulun aluetta ja sen rakennuksia. Suomen kieleen sana tulee englannin kautta latinan sanasta campus, joka on suomeksi ’kenttä’ tai ’tasanko’.

Moderni kampus voi olla myös kokoelma rakennuksia ja maa-alueita, jotka kuuluvat jollekin organisaatiolle. Esimerkkinä tästä Applen, Microsoftin ja Googlen kampukset.

”Kampusyliopistoksi” kutsutaan yliopistoa, jonka tutkimus- ja opetustilat, opiskelija-asunnot ja viheralueet on rakennettu samalle alueelle.

Yliopisto
LabVIEW

Labview (tulee sanoista Laboratory Virtual Instrument Engineering Workbench) on National Instrumentsin tekemä ohjelmointiympäristö, joka perustuu graafiseen G-kieleen. Siitä on saatavissa versiot Windowsiin, Linuxiin, Maciin, Solarikseen ja joillekin PDA-laitteille. Labview-ohjelmat ovat siirrettävissä eri käyttöjärjestelmien välillä, ottaen huomioon tietyt rajoitukset, kuten vaaditut ActiveX-komponentit. Muista eroista esimerkiksi erilaiset tiedostopolut sovitetaan käsin .ini-tiedoston avulla tai tunnistamalla käyttöjärjestelmän automaattisella työkalulla.

Labview julkaistiin vuonna 1986 Macintosh-alustoille. Vuonna 1992 se sai versiot Sun- ja Windows-alustoille. 1994 julkaistiin versio Windows NT -ympäristöön.

Kieli on suunniteltu yksinkertaisten ja yhtäaikaisten toimintojen suorittamiseen. Käytettävissä ovat muun muassa tapahtumat (events), varmat jonot (semaphores, FIFOs), OpenGL-grafiikka, TCP/IP-tuki ja aihekohtainen aliohjelmakirjasto.

Käyttötarkoitus 
Labviewtä käytetään mittaus- ja testaussovelluksissa, sekä se soveltuu myös yleisohjelmointikieleksi. Haastavien merkkijonojen käsittelyoperaatioihin, hajautustaulujen tai muiden toteuttaminen tekeminen Labviewtä ei ole optimoitu.

Tyypillisiä muita kohteita ovat muun muassa PC-pohjaiset teollisuusautomaatiosovellukset, laajat ja hajautetut tiedonvarastointi- ja analysointisovellukset.

Kritiikki 
Labview on National Instruments omistama ja kehittämä, joten toisin kuin esim. C-kieli tai Fortran sitä ei valvota ANSI:n tai IEEE:n toimesta.

Itsenäisesti ajavan ohjelman tekeminen vaatii maksullisen Professional Development System -version ostamisen. Labview 6.0 ja sitä uudemmilla versioilla luotujen suoritettavien ohjelmien taustalla on ajettava LabVIEW run-time moottoria jokaisella kohdelaitteella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 National Instruments/Labview
 LAVA - LabVIEW Advanced Virtual Architects (news and discussion forums). 
 National Instruments - NI Products Downloads 
 The LabVIEW FAQ 
 LabVIEW360 Chinese LabVIEW Community 

Ohjelmointiympäristöt
Paavo Lonkila

Paavo Lonkila (alk. Lång,  11. tammikuuta 1923 Kiuruvesi – 22. syyskuuta 2017 Kiuruvesi) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja. 

Lonkila, joka 157-senttisenä on Suomen maastohiihtohistorian lyhyin olympiamitalimies, saavutti Oslon talviolympialaisissa 1952 ensin 18 kilometrillä pronssia ja sitten 4×10 kilometrin viestin toisen osuuden hiihtäjänä kultaa. Rumfordin MM-kisoissa 1950 Lonkila sai viestissä hopeaa ja sijoittui 18 kilometrillä viidenneksi. Uran arvokkaimpia saavutuksia on myös Holmenkollenin kisojen 18 kilometrin voitto vuonna 1951.

Lonkila edusti Kiuruveden Jännettä. Suomen mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan.

Ammatiltaan Lonkila oli maanviljelijä. Hän sai opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2001.


Saavutuksia 
 Olympiakultaa Oslossa 1952 4 × 10 kilometrin viestissä
 Olympiapronssia Oslossa 1952 18 kilometrillä
 MM-hopeaa Lake Placidissa 1950 4 × 10 kilometrin viestissä
 MM-kisoissa viides Lake Placidissa 1950 18 kilometrillä
 Holmenkollenin kisojen voitto 18 kilometrillä 1951
 SM-hopeaa 18 kilometrillä 1949–50
 SM-pronssia 18 kilometrillä 1952 ja 1955

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Paavo Lonkila, a famous Kiuruvesi sportsman (mm. arkistokuvia Lonkilasta).

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Mikkelin ammattikorkeakoulu

Mikkelin ammattikorkeakoulu (lyh. Mamk) oli Etelä-Savon maakunnassa toiminut ammattikorkeakoulu, jolla oli toimipisteet Mikkelissä ja Savonlinnassa.  Mikkelin ammattikorkeakoulu perustettiin 1992 ja sen toiminta päättyi vuoden 2016 lopussa, kun se yhdistyi Kymenlaakson ammattikorkeakoulun kanssa muodostaen Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun eli Xamkin.

Koulutustarjonta 
Mikkelin ammattikorkeakoulussa oli tarjolla 
 7 koulutusalaa
 18 ammattikorkeakoulututkintoon johtavaa koulutusohjelmaa, joista 3 englanninkielisiä
 9 ylempään ammattikorkeakoulututkintoon johtavaa koulutusohjelmaa 
 täydennyskoulutusta 
 avoimen ammattikorkeakoulun opintojaksoja
 korkea-asteen oppisopimustyyppinen koulutusta

Kirjallisuutta

Lähteet

Lakkautetut ammattikorkeakoulut
Mikkelin oppilaitokset
Savonlinnan oppilaitokset
Nuijamies
Urpo Korhonen

Urpo Pentti Korhonen (8. helmikuuta 1923 Rautalampi – 10. elokuuta 2009 Lahti) oli suomalainen maastohiihdon olympiavoittaja ja sotakirjailija. Korhonen oli myös kansallisen tason kestävyysjuoksija.

Oslon talviolympialaisissa 1952 Korhonen joutui karsimaan paikastaan viestijoukkueessa. Karsintahiihdossa hän voitti Veini Kontisen kahdella sekunnilla ja pääsi hiihtämään viestin kolmannen osuuden. Suomi voitti viestissä kultaa.

Korhonen voitti 1951 ylivoimaisesti Bodenin kisojen 18 kilometrin kilpailun. 

Korhonen edusti Kerkonkosken Ketterää, Rautalammin Urheilijoita, Evon Metsäpoikia ja Jämsänkosken Ilvestä. Hiihdossa hän voitti kaksi viestin Suomen mestaruutta vuonna 1951 Jämsänkosken Ilveksen ja 1954 Evon Metsäpoikien riveissä, ja kestävyysjuoksijana hän sijoittui vuoden 1952 Kalevan kisoissa 10 000 metrillä viidenneksi. 

Ammatiltaan Korhonen oli metsätyönjohtaja ja koulutukseltaan metsäteknikko. Vuonna 2001 hän sai opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon.

Urpo Korhosen isä oli kirjailija ja toimittaja Veikko Matias Korhonen (1888–1942)

Urheilusaavutuksia 

 olympiakultaa Oslo 1952 (hiihto, viesti 4 x 10 km)
 kaksi SM-kultaa (1951 ja 1954) (hiihto, viesti 3 x 10 km)

Teoksia 
 Sissinä Rukajärvellä. 1993. Karisto. Muistelma.
 Sissiosasto. Partiotoimintaa Rukajärvellä. 1995. Karisto. Muistelma.
 Ritaripartio. 14. Divisioonan kaukopartio. 1997. Karisto. Muistelma.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Korhonen Jämsänkosken Ilveksen sivuilla (Internet Archive)

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset sotakirjailijat
Suomalaiset olympiavoittajat
Kaukopartiomiehet
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Antti Hyvärinen (mäkihyppääjä)

Antti Abram Hyvärinen (21. kesäkuuta 1932 Rovaniemi – 13. tammikuuta 2000 Bad Nauheim, Saksa) oli suomalainen mäkihyppääjä, olympiavoittaja ja mäkihyppyvalmentaja.

Olympiavoittaja
Hyvärinen oli ensimmäinen suomalainen mäkihypyn olympiavoittaja, voitettuaan kultaa talvikisoissa Cortina d'Ampezzossa 1956. Siihen asti norjalaiset olivat voittaneet kaikki olympiakisojen mäkihyppykilpailut. Cortinassa Hyvärinen oli ensimmäisellä kierroksella vasta neljäs 81 metrin mittaisella hypyllään, toisella kierroksella hän teki pisimmän 84 metrin hypyn alemmalta lähtölavalta. Hopeaa sai Hyvärisestä kaksi pistettä taakse jäänyt Suomen Aulis Kallakorpi ja pronssia Saksojen yhteisjoukkueen Harry Glaß.

Hyppyura 
Rovaniemellä syntynyt Hyvärinen hyppäsi ensimmäisiä kertoja Ounasvaaran mäestä jatkosodan talvina. Vuonna 1951 hän sai hopeaa nuorten sarjassa Suomen mestaruuskipailussa. Vuoden 1952 olympialaisissa Hyvärinen oli seitsemäs ja Falunin MM-kisoissa 1954 yhdeksäs. Lahden MM-hiihtoihin 1958 hän ei päässyt kaaduttuaan marraskuussa 1957 Ounasvaaran mäessä ja jouduttuaan lonkkamurtuman vuoksi jättämään koko talven kilpailut väliin. Myös Keski-Euroopan mäkiviikolla Hyvärinen koki kovia: Oberstdorfin kisassa joulukuussa 1955 hän kaatui menettäen tajuntansa, mutta talvi jatkui paremmissa merkeissä, sillä olympiavoiton lisäksi Hyvärinen nappasi ykkössijan Holmenkollenin mäkikisassa. Helmikuussa 1955 hän voitti Cortinan olympialaisten esikisat.

Hyvärinen valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1956. Helmikuussa 2017 hänet nimettiin Hiihtomuseon pohjoismaisten hiihtolajien kunniagalleriaan.

Seuratasolla Hyvärinen edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa, jonka puheenjohtajanakin hän myöhemmin toimi. Ainoan Suomen mestaruutensa hän saavutti vuonna 1954. Samana vuonna hän hyppäsi Planicassa koko uransa pisimmän hypyn, 105 metriä. Vuosina 1960–1964 hän oli Suomen Hiihtoliiton mäkivalmentajana.

Antti Hyvärisen veljenpoika Pekka Hyvärinen voitti mäkihypyn Suomen mestaruuden vuonna 1977.

Lähteet
   (kirjoittanut Timo Soukola)

Viitteet

Aiheesta muualla
 Antti Hyvärisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Jorma Erkkilä.
 YLE Elävä arkisto: Cortinan mäestä tuplapotti
 

Suomalaiset mäkihyppääjät
Suomalaiset olympiavoittajat
Suomalaiset mäkihyppyvalmentajat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Farahnaz Pahlavi

Farahnaz Pahlavi (s. 12. maaliskuuta 1963 Teheran, Iran) on Iranin shaahi Mohammad Reza Pahlavin vanhin tytär.  Farahnaz opiskeli Niavaran Special Schoolissa ja Cairo American Collegessa vuosina 1980–1981. Myöhemmin hän opiskeli myös Columbian yliopistossa sosiaalialaa. Hän asuu New Yorkissa, ja työskentelee siellä sairaalassa ja vanhainkodissa.

Pahlavin hallitsijasuku
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Melodinen trance

Melodinen trance on yksi suosituimmista trance-musiikin alalajeista. Sille ovat tyypillisiä korostettu melodisuus ja tunteisiin vetoavat nostatusosiot. Suomessa sitä kutsutaan myös nimellä "kiksu" tai "kikkelitrance".

Tavallisia elementtejä melodisissa trance-kappaleissa ovat pitkät breakdownit, joiden aikana muuten hyvin vahva rytmi häivytetään pois lähes kokonaan ja melodiaosuudet tuodaan esiin. Tempo on tavallisesti 136–140 iskua minuutissa, kun taas esimerkiksi tyypillinen psy- tai goa trance -kappale on noin 150 BPM tai yli. Tyylinä kiksu on hyvin lähellä morning trance- ja dream trance -tyylilajeja. 

Erityisesti Hollantia pidetään yhtenä genren johtavista maista, ja joskus melodisesta trancesta puhutaankin myös "hollantitrancena" tai "hollantikiksuna". Hollannista ovat kotoisin muun muassa maailmanlaajuisesti menestyneimpiin trance-artisteihin kuuluvat Tiësto ja Armin van Buuren.

Myös Suomessa järjestetään säännöllisesti tämän tyylisuunnan tanssimusiikkitapahtumia, kuten vuosittainen Laserpoint Helsingin Kaapelitehtaalla. 
Nykyään Hallmarkit ja Ravenation järjestää

Levy-yhtiöitä  

Anjunabeats
Unity Records
Armada
Euphonic
Electric Sauna Records
Lost Language

Lähteet

Trance
Broadway (katu)

Broadway on etelä-pohjoissuuntainen katu New Yorkin kaupungissa Yhdysvalloissa. Broadway kulkee Manhattanin ja Bronxin läpi Yonkersiin kaupungin ulkopuolella. Sen varrella sijaitsee useita tunnettuja kohteita, kuten Times Square. Broadwayn varren teatterit tekivät siitä puolestaan yhdysvaltalaisen teatterin synonyymin.

Sijainti

Broadway on pituudeltaan 34 kilometriä. Se alkaa kulkien Manhattanin läpi Bronxiin ja edelleen New Yorkin kaupungista Yonkersiin ja kohti Albanya.

Historia ja kulttuuri
Nykyisen Broadwayn paikalla oli aikanaan weckquasgeek-intiaanien käyttämä kulkureitti, joka kulki pitkin Manhattanin harjannetta. Hollantilaisten saavuttua Manhattanille reitti sai nimen Heere Straat. Heere Straat johti linnoitukselle saaren eteläosassa ja siitä tuli tärkeä Uuden Amsterdamin siirtokuntaa satamaan yhdistävä kauppareitti.

Vuonna 1811 tehtiin uusi suunnitelma New Yorkin ruutukaavasta. Suurin osa nykyistä Broadwaytä jäi kaavan ulkopuolelle ja se kulki edelleen epäsäännöllistä reittiään kaupungin poikki. Vuonna 1899 siihen liitettiin Bloomingdalen ja Kingsbridgen tiet. Vielä 1800-luvulla kadun varsi oli pääosin asuinaluetta.

1900-luvun alkupuolelta lähtien Broadwayn varteen alkoi kasvaa muodikkaita tavarataloja, hotelleja ja pilvenpiirtäjiä. Broadwayn ja pohjois-etelä-suuntaisten avenue-teiden yhtymäkohtiin perustettiin puistoja ja aukioita, kuten Columbus Circle, Union Square, Madison Square, Herald Square ja Times Square. Niistä tuli myös New Yorkin metron asemia vuonna 1904. Itä-länsi-suuntaisia katuja laajennettiin.

Ensimmäiset Broadwayn teatterit avattiin jo 1800-luvulla. Broadway teatterialue siirtyi katua pitkin kohti pohjoista, kunnes se asettui Times Squaren paikkeille 1900-luvun alussa. Nimi Broadway laajeni sittemmin viittaamaan kaupungin teatteri- ja viihdealaan yleensä. Huippukaudella vuonna 1925 Broadwayn varrella oli 80 teatteria, ja vuosina 1927–1928 esitettiin 280 uutta näytelmää. Teatterit itsessään ovat monessa tapauksessa siirtyneet pois varsinaisen Broadwayn varrelta.

Lähteet

Manhattanin kadut
Bronx
Westchesterin piirikunta
Nummi

Nummi tarkoittaa seuraavia asioita:

 nummi, puuton varpukangas
 Nummi, Halikon kylä
 Nummi, Hämeenlinnan lähiö
 Nummi, Mietoisten kylä
 Nummi, Nousiaisten kylä ja keskustaajama 
 Nummi, entinen Suomen kunta Uudenmaan maakunnassa, 1981–2012 osa Nummi-Pusulaa, vuodesta 2013 osa Lohjaa
 Nummen kirkonkylä, taajama ja entisen Nummen kunnan kirkonkylä
 Nummi, Rauman kaupunginosa
 Nummi, Turun kaupunginosa, aiemmin kylä Kaarinassa, myös Kaarinan kirkkopitäjän aiempi rinnakkaisnimi

Sukunimenä 
Nummi on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Arvi Nummi, neuvostokarjalaisen kirjailijan Arvi Pakarisen (1895–1925) kirjailijanimi
 Erkki Nummi (1911–2003), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Heikki Nummi (s. 1898), keihäänheittäjä
 Heikki Nummi, yksi kirjailija Martti Merenmaan (1896–1972) käyttämistä nimimerkeistä
 Ilari Nummi (s. 1961), elokuva- ja teatteriohjaaja
 Jyrki Nummi (s. 1953), kirjallisuuden professori ja kirjailija
 Kirsti Nummi (s. 1959), koripalloilija
 Lassi Nummi (1928–2012), kirjailija
 Markus Nummi (s. 1959), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Rauli Nummi (1947–2021), jalkapalloilija
 Seppo Nummi (1932–1981), runoilija, säveltäjä ja kulttuurivaikuttaja
 Taika Nummi (s. 1997), kilpakävelijä
 Toni Nummi (s. 1980), koripalloilija
 Yki Nummi (1925–1984), muotoilija.
Gezelius

Gezelius on pohjoismainen suku, joka on tuottanut kolme piispaa. Suku on kahdesti aateloitu, yksi sukuhaara on ottanut käyttöönsä nimen Olivecreutz.

Suvun jäseniä 
 Johannes Gezelius vanhempi s. 1615, Turun piispa 1664–1690
 Johannes Gezelius nuorempi s. 1647, Turun piispa 1690–1718,  Johannes vanhemman poika
 Johannes Gezelius s. 1686, Porvoon piispa 1721–1733, Johannes nuoremman poika
 Johan Olivecreutz (s. Gezelius, 1721–1804), kartanonomistaja ja valtiopäivämies, aateloitiin 1751 ja otti käyttöön nimen Olivecreutz
 Georg Gezelius (1735–1789), ruotsalainen pappi ja kirjailija

Aiheesta muualla 
 Tietoa Gezelius-sukua koskevista lähteistä (Arkistolaitos)

Lähteet 

Suomalaiset suvut
Ruotsalaiset suvut
Saint-Martin

Saint-Martin eli Sint Maarten on trooppinen saari Karibian koillisosassa, noin 240 kilometriä Puerto Ricosta itään. Saaren pinta-ala on 93 neliökilometriä ja se on jaettu kahtia Ranskan ja Alankomaiden kesken. Yhdessä näitä kahta osaa kutsutaan nimellä ”St.-Martin/St. Maarten”, ”St. Martins” tai yksinkertaisesti ”SXM” (SXM on IATA:n tunnus Prinsessa Julianan lentoasemalle, saaren tärkeimmälle lentoasemalle).

Syyskuussa 2017 hurrikaani Irma tuhosi saaren rakennuskannan ja infrastruktuurin lähes kokonaan. Korjausten arvellaan vievän vuosia.

Maantiede 
Saaren eteläinen alankomaalainen osa on nimeltään Sint Maarten, ja se on Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluva autonominen alue. Vuoteen 2010 saakka se kuului Alankomaiden Antilleihin. Alankomaalaisen alueen pinta-ala on 34 neliökilometriä ja asukasluku lähes 40 000 (2013).

Saaren pohjoinen ranskalainen osa on nimeltään Saint-Martin, ja se on hallinnollisesti Ranskan merentakainen yhteisö (COM collectivité d’outre-mer). Helmikuuhun 2007 asti se oli Ranskan merentakaisen Guadeloupen departementin osa. Ranskalaisen osan pinta-ala on 53 neliökilometriä ja asukasluku 31 500 (2014).

Saaren korkein kohta on Pic du Paradis (424 m). Saari on alttiina hurrikaaneille heinäkuusta marraskuuhun. Lämpötila on koko vuoden 25–30 astetta.

Väestö 
Sint Maartenin puolella englanti on virallinen kieli ja sitä puhuu 67,5 prosenttia väestöstä. Toisen puolen virallinen kieli on ranska.

Matkailu työllistää noin 80 prosenttia saaren työvoimasta. Maatalous tuottaa sokeria, luonnonvaroiksi lasketaan kala ja suola.

Merkittävimmät kaupungit ovat Marigot ranskalaisella alueella ja Philipsburg alankomaalaisella alueella. Valuuttana käytetään euroa.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Ivano-Frankivsk

Ivano-Frankivsk (, vuoteen 1962 Stanyslaviv, Станиславів, ) on kaupunki ja Ivano-Frankivskin alueen pääkaupunki Ukrainan länsiosissa, historiallisesti Galitsiaksi  kutsutulla alueella. Kaupungissa oli vuoden 2013 alussa 226 018 asukasta.

Historiaa

Paikkakunta tunnettiin vuosina 1437–1662 ja 1919–1939 nimellä Zabolote. Ivano-Frankivsk sai vuonna 1662 Magdeburgin kaupunginoikeudet ja nimeksi tuli Stanisławów alueen maita hallinneen puolalaisen Potocki-magnaattisuvun edustajan etunimen mukaan. Se oli ollut osa Puolaa jo 1300-luvulta lähtien.

Kulttuurinsa vuoksi kaupunkia alettiin kutsua seudun tärkeimmän kulttuurikeskuksen mukaan myös pikku-Lviviksi. 

Kaupunki joutui Puolan ensimmäisessä jaossa 1772 Itävallalle (vuodesta 1867 Itävalta-Unkari), jolloin Puolasta lohkottu alue järjestettiin Galitsian ja Lodomerian kuningaskunnaksi, jonka pääkaupunki oli Lviv (Lemberg). Stanislavivilaiset osallistuivat myös Euroopan hullun vuoden kapinaan 1848 Itävaltaa vastaan. Kaupunkiin järjestettiin riippumaton neuvosto, oma järjestyskaarti ja lehti alkoi ilmestyä. 

1800-luvulla kaupungin asukkaista noin puolet oli puolalaisia ja vajaa puolet juutalaisia. Loput olivat ukrainalaisia, armenialaisia ja saksalaisia. Kaupunki oli tärkeä armenialaisen kulttuurin keskus, ja siellä oli myös armenialainen kirkko.

Vuonna 1918 kaupunki lähiseutuine kuului lyhyen aikaa vasta perustettuun Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan, jonka pääkaupunkina Stanivlaviv toimi 2. tammikuuta – 26. toukokuuta 1919. Riian rauhansopimuksessa 1921 kaupunki jäi kuitenkin uudelleen itsenäistyneelle Puolalle.

Neuvostoliitto valtasi kaupungin osana aloittamaansa Itä-Puolan interventiota 17. syyskuuta 1939 samaan aikaan kuin natsi-Saksa valtasi Puolan länsiosat. 

Kesäkuusta 1941 lokakuun alkuun 1944 kaupunki alueineen kuului Saksan Ukrainan-kuvernementtiin. Saksalaiset toteuttivat miehitysaikanaan juutalaisten kansanmurhan. Sen yhteydessä myös Stanisławówin noin 30 000 hengen juutalaisväestö surmattiin. Kaupungissa toimi myös getto.

Toisen maailmansodan jälkeisissä rajajärjestelyissä Puolat itäiset alueet liitettiin Neuvostoliittoon. Entinen Itä-Galitsia ja sen mukana myös Stanisławów liitettiin Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan.

Kaupunki sai vuonna 1962 nykyisen nimensä runoilijan ja kirjailija Ivan Frankon mukaan.

Ivano-Frankivsk on viime vuosikymmenet ollut erittäin ukrainalaismielinen ja länsisuuntautunut. Suurella ääntenenemmistöllä kannatettiin 1991 Ukrainan itsenäisyyttä Neuvostoliitosta. Myös presidentinvaaleissa kannatettiin voimakkaasti länsisuuntautunutta ja vaalit toisen kierroksen uusinnassa voittanutta ehdokasta.

Merkittävä rautatieasema, kaupungin lounaisreunalla kansainvälinen lentokenttä. Kaupungin eteläpuolella nousevat vähitellen Ukrainan Karpaatit, ja siellä Ivano-Frankivskin alueen puolella sijaitsee esimerkiksi Karpaattien kansallispuisto (esim. Hoverla-vuori, 2 061 m).

Lähteet

Aiheesta muualla

Valokuvagalleria  (mvk.if.ua)

Ivano-Frankivskin alueen kaupungit
Tribuuni

Tribuuni () oli antiikin Roomassa useiden virkamiesten ja upseerien virkanimi:
 tribunus plebis eli kansantribuuni.
tribunus aerarii – virkamiehet, joiden tehtävä oli koota tributum, eli varallisuusvero. Kukin tribunus aerarii maksoi oman tribuksensa sotilaiden palkat tällä verolla.
tribunus militum eli sotatribuuni – komensi aluksi tribuksen asettamia sotajoukkoja. 300-luvulta eaa. alkaen sotatribuunit toimivat legioonien esiupseereina. Heitä oli kuusi legioonaa kohden.
tribunus militum consulari potestate – varhaisen tasavallan aikana 3–8 virkamiestä, jotka toimivat konsulien sijaan, silloin kun oli tarvetta useammasta imperiumilla varustetusta virkamiehestä. Preettorin viran myötä tämä virka jäi tarpeettomaksi.

Tribuuni oli virkanimi myös Bysantin valtakunnassa – katso bysanttilaiset arvonimet.

Kansantribuuni
Kansantribuuni (lat. tribunus plebis) oli Rooman valtakunnan aikainen virkamies, jonka ensisijainen tehtävä oli edustaa plebeijiä. Tribuunit valittiin vaaleilla vuodeksi kerrallaan plebeijien kansankokouksessa (Concilium plebis tai Comitia tributa). Vain kansantribuunit saivat kutsua kokouksen koolle, he myös johtivat kansankokouksia ja plebeijien ediilivaaleja. Kansantribuuneja valittiin kaksi kerrallaan, eivätkä nämä olleet riippuvaisia toisiinsa nähden. Kansantribuuneilla oli veto-oikeus senaatin päätöksiin, mikä tekikin virasta poliittisen aseen, sillä lahjomalla tribuunin puolelleen saattoi estää itselleen haitallisten lakien voimaantulon. Virka oli tarkoitettu vain plebeijeille, mutta vuonna 59 eaa. Publius Clodius Pulcher onnistui juonittelemaan itsensä virkaan, vaikka olikin patriisi. Tämän hän mahdollisti adoptoimalla itsensä varakkaaseen plebeiji-sukuun.

Kansantribuunin oikeuksista (tribunicia potestas) tuli Augustuksen myötä osa Rooman keisarin valtaoikeuksista. Kansantribuunien valta väheni keisarikaudella, vaikka heidän virkansa ei kokonaan hävinnytkään.

Lähteet

Viitteet  

Roomalaiset virat ja arvonimet
Yoweri Museveni

Yoweri Kaguta Museveni (s. 15. syyskuuta 1944 Ntungamo, Uganda) on Ugandan pitkäaikainen presidentti. Hän astui virkaan 29. tammikuuta 1986.

Museveni kävi lähetyssaarnaajien kouluja ja pääsi opiskelemaan Tansaniaan Dar es Salaamin yliopistoon. Siellä hänestä tuli vasemmistolaisen opiskelijajärjestön puheenjohtaja. Kun Idi Amin nousi valtaan 1971, Museveni palasi Tansaniaan maanpakoon.

Museveni osallistui kapinaliikkeisiin, jotka kukistivat entiset johtajat Idi Aminin (1971–1979) ja Milton Oboten (1980–1985). Maan pohjoisosia lukuun ottamatta Museveni onnistui tuomaan vuosien sisällissodan repimään maahan jonkinlaista vakautta. 

1990-luvun loppupuolella Museveniä ylistettiin lännessä yhtenä uuden sukupolven afrikkalaisjohtajista. Hänen presidenttikauttaan ovat kuitenkin varjostaneet osallistuminen Kongon demokraattisen tasavallan sisällissotaan sekä alueen muihin yhteenottoihin. Maan pohjoisosat olivat vuosikymmeniä taistelukenttää, jossa toimi hallitusta vastustava Lord's Resistance Army eli LRA. LRA ja NRM ovat lopettaneet vihollisuudet kokonaan vuonna 2022.

Museveni nousi valtaan Oboten syrjäyttäneessä kaappauksessa 1986. Hänet valittiin 16 vuoteen ensimmäisissä vaaleissa suoralla vaalilla 1996 (70 prosenttia äänistä) ja uudelleen 2001 ja 2006 ja neljännen kerran 2011. Hänen puolueensa NRM oli maan ainoa vuoteen 2005, jolloin maa päätyi kansanäänestyksellä monipuoluejärjestelmään.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ugandan presidentit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiljainen Kevät

Hiljainen Kevät on Astro Lihjamon ja Inehmon Keuruulla 1990-luvun lopulla perustama Terveet Kädet -henkinen HC-yhtye. Sanoitukset – tekijöinä Lihjamo, Inehmo ja vierailevat runoilijat Läjä Äijälä ja Pupu Lihavisto – edustavat enemmän tiivisti muutamalla sanalla ilmaistua miehistä keskuslyriikkaa ja psykedeelistä, surrealistis-dadaistista mielenmaisemien haikumaista asettelua kuin HC:lle muuten niin tyypillisiä kantaa ottavia poliittisia sanoituksia.

Aiheesta muualla
 Hiljaisen Kevään kotisivut

Suomalaiset hardcore punk -yhtyeet
Euroopan oikeusasiamies

Euroopan oikeusasiamies valvoo hallinnon laillisuutta Euroopan unionissa eli käsittelee kanteluja yhteisön toimielinten ja laitosten toiminnassa ilmenneistä epäkohdista, lukuun ottamatta unionin tuomioistuimen ja yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen lainkäyttötoimintaa.Euroopan parlamentti nimittää oikeusasiamiehen parlamentin toimikaudeksi. 

Oikeusasiamies suorittaa kantelun perusteella perusteltuina pitämänsä tutkimukset. Oikeusasiamies pyrkii sovintoratkaisuun, mutta mikäli sovinta ei synny jo tutkimusvaiheessa, oikeusasiamies voi ryhtyä toimenpiteisiin ja esittää suosituksia asianomaiselle toimielimelle. Toimielimen on annettava oikeusasiamiehelle lausuntonsa kolmen kuukauden kuluessa, minkä jälkeen oikeusasiamies voi antaa asiasta kertomuksen Euroopan parlamentille ja asianosaiselle toimielimelle.

Kanteluoikeus on unionin kansalaisen perusoikeus. Kanteluoikeus on lisäksi kaikilla niillä luonnollisilla henkilöillä, yrityksillä, yhdistyksillä ja muilla elimillä, joiden asuin- tai kotipaikka on jossakin unionin jäsenvaltiossa. Oikeusasiamies voit ottaa asioita käsiteltäväkseen myös omasta aloitteestaan, ja oikeusasiamiehen tehtävänä on puuttua yhteisössä ilmenevään huonoon hallintoon.

Oikeusasiamiehen toimisto perustettiin Maastrichtin sopimuksella vuonna 1992. Euroopan oikeusasiamiehen tehtävänä on tutkia Euroopan unionin toimielimiä, elimiä ja laitoksia vastaan tehtyjä kanteluita. Oikeusasiamies ottaa vastaan kanteluja kaikilla EU:n virallisilla kielillä.  Oikeusasiamiehenä toimii irlantilainen Emily O'Reilly. Ensimmäinen Euroopan oikeusasiamies oli suomalainen Jacob Söderman vuosina 1995–2003.

Euroopan oikeusasiamiehet 
 Jacob Söderman 1995–2003
 Nikifóros Diamantoúros 2003–2013
 Emily O'Reilly 2013–

Katso myös 
 Eduskunnan oikeusasiamies

Aiheesta muualla 
 Euroopan oikeusasiamiehen kotisivut

Lähteet 

Euroopan unionin politiikka
Oikeusasiamies