joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Libertina Amathila

Libertina Inaviposa Amathila, kutsumanimeltään Meme Doctor (o.s. Appolus, s. 10. joulukuuta 1940 Fransfontein, Kunenen alue) on namibialainen lääkäri ja poliitikko. Hän toimi Namibian varapääministerinä vuosina 2005–2010.

Amathila aloitti alakoulun luterilaisen lähetysaseman koulussa (Lutheran Mission School) ja jatkoi alkeisopintojen jälkeen Otjiwarongon alakoulussa. Yläkoulun hän kävi Okahandjan Augustineum Collegessa (1955–1957).  Vuonna 1962 Amathila  pakeni kotimaastaan Botswanan kautta Tansaniaan. Hän sai SWAPOn kansakuntaohjelman kautta apurahan opiskella lääketiedettä Puolassa. Hän valmistui ensimmäisenä namibialaisena naislääkärinä Varsovan lääketieteellisestä akatemiasta. Hän työskenteli myös poliittisesti ollen SWAPOn keskuskomiteassa terveyden ja hyvinvoinnin varaministeri ja SWAPOn naisneuvoston johtaja (1969-1976). Hän opiskeli Ruotsissa Karoliinisessa instituutissa ja sai sieltä lääkärin lupakirjan. Hän täydensi opintojaan ravitsemus- ja kansanterveystieteen diplomilla Lontoon School of Hygiene and Tropical Medicinestä ja epidemiologian diplomilla (ranskankielellä) Bamakosta Malista (1980). 

Lontoossa opiskelun jälkeen hänen pätevöitymisensä lastenlääkäriksi keskeytyi, koska hän lähti vapaaehtoisena Lusakaan Sambiaan työskentelemään SWAPOn pakolaisleireille. Sieltä hänet siirrettiin Angolaan Kwanza Sulin lastenkeskuksen johtajaksi. Hän työskenteli useilla leireillä ja organisoi terveyteen liittyviä hankkeita. Kaikkiaan hän työskenteli lähes 20 vuoden ajan lääkärinä eri pakolaiskeskuksissa hoitaen muun muassa namibialaisia pakolaisia, ja hän hoiti myös haavoittuneita taistelijoita. UNHCR palautti hänet kotimaahansa vuonna 1989. 

Kotimaassaan hän on pitkäaikainen kansanedustaja ja ministeri. Hän vannoi ministerinvalan (paikallishallinnon ja asutuksen ministeri) Namibian itsenäistymispäivänä 21. maaliskuuta 1990. Tästä tehtävästä hän siirtyi Namibian terveys- ja sosiaaliministeriksi (1996–2005). Vuonna 2005 Amathilasta tuli Namibian varapääministeri (-2010). Vuonna 2010 hän luopui julkisista tehtävistä ja on luopunut myös politiikasta.

Amathilan kirjoittamiin kirjoihin kuuluu teos Making A Difference (University of Namibia Press, Windhoek, 2012; ISBN 978-9991687087). Hänen saamista tunnustuksista mainittakoon muun muassa Omungulumbashe-mitali (1987) urheudesta ja pitkäaikaisesta palvelusta sekä YK:n pakolaisjärjestön (UNHCR) Nansen-palkinto (1991).

Amathila on naimisissa poliitikon ja aiemman ministerin Ben Amathilan (s. 1938) kanssa.

Lähteet 

Namibialaiset poliitikot
Lääkärit
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Agrarismi

Agrarismi on poliittinen suuntaus, joka ajaa maalais- ja maatalousväestön etuja sekä vastustaa kaupunkien poliittista ja taloudellista ylivaltaa. Agrarismi korostaa maatalouden ja karjankasvatuksen merkitystä yhteiskunnassa. Sen tavoitteena on myös kehittää maanviljelijöiden taloudellista asemaa suhteessa rikkaisiin. Kehittyneissä maissa agrarismia on muun muassa maan omavaraisuuden tukeminen kannustimilla ja kaupunkien laajenemisen hillitseminen.

Näkemykset 
Agrarismi voidaan luokitella poliittiseksi tavoitteeksi sekä elämänkatsomukseksi. Polittisena tavoitteena agrarismi ajaa maalais- ja maatalousväestön etuja sekä vastustaa kaupunkien poliittista ja taloudellista ylivaltaa. Elämäntavallisena näkemyksenä agrarismi näkee maaseutumaisen elämänmuodon sekä pien- ja perheviljelykseen pohjautuvan omavaraisen tuotantotavan moraalisesti arvokkaampana kuin urbaanis-teollisen elämäntavan.

Agraristisen puolueen tärkein tuntomerkki on maaseutukeskeisyys. Agraaripuolueet ovat usein katsoneet puolustavansa yksityis- ja pienyrittäjyyttä, mikä juontuu talonpoikaispuolueiden maan omistusoikeudesta sekä kriittisestä suhtautumisesta maan tai tuotantovälineiden kollektivisointiin. Joissain tapauksissa agraaripuolueet ovat kuitenkin olleet valmiita hyväksymään pitkällekin meneviä valtiovallan ohjaustoimia, mikäli kyse on ollut maatalouden tai maaseudun eduista. Agrarismi korostaa ihmisen ja luonnon läheistä suhdetta.

Aatteellisissa kysymyksissä agraaripuolueiden aatesisällöt ovat vaihdelleet eri aikoina ja eri maissa hyvin paljon. Ideologioissa on paljon vapaamielisiä aineksia, mutta yksittäisissä kysymyksissä kannat ovat vaihdelleet suuresti. Agraaripuolueiden näkemykset ovat voineet olla sekä konservatiivisia että kulttuuriradikaaleja.

Poliittinen ideologia 
Agrarismi sijaitsee liberalistisen porvarismin ja sosialismin välimaastossa. Usein agrarismiin voidaan viitata myös agraarisosialismina. Agraaripuolueet itse korostavat mielellään "taloudellisen keskitien" ja "kolmannen vaihtoehdon" olemassaoloa tarkoittaen sijoittumistaan kahden vastakkaisen näkemyksen välimaille.

Agrarismi vetoaa populismin kanssa samaan kannattajaryhmään, maatalous- ja maaseutuväestöön. Agraaripuolueita ovat mm. pohjoismaiset keskustapuolueet.

Katso myös 
 Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto
 Suomen Keskusta
 Suomen Maaseudun Puolue
 Perussuomalaiset
 Pohjoismaiset agraaripuolueet

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Poliittinen ideologia
Agraaripuolueet
Reetta Ylä-Rautio

Reetta Ylä-Rautio (s. 2003 Espoo) on suomalainen näyttelijä ja malli. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Kullannuput (2021, 2023), Syke (2022), Harjunpää (2022) ja Ei Haukku haavaa tee (2020–2021).

Ylä-Raution näyttämödebyytti oli Suomen Kansallisteatterin tuotannossa Luulosairas (Molière) (2014-2018).

Kesäkuussa 2021 Ylä-Rautio, Roosa Björkstam ja Pernilla "Piippu" Böckerman alkoivat julkaista 02210 -podcastia Supla-äänisisältöpalvelussa. Ylä-Rautio, Björkstam ja Böckerman viettivät lapsuutensa Espoon Olarissa, jonka postinumero on 02210.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Virallinen sivusto

Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Heidi Leppämäki

Heidi Leppämäki (s. 16. syyskuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti juniorina Seinäjoen Mimmejä ja Vasa IFK:ta sekä kaudella 2020 Naisten Ykkösessä FC Sport -junioreita. Kaudella 2021 hän voitti Kansallisessa liigassa mestaruuden Kuopion Palloseuran joukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2021 Helsingin Palloseuraa vastaan. Hän pelasi kauden aikana KuPS:issa 13 liigaottelua mutta ei missään niistä täysiä minuutteja. Touko-kesäkuussa hän pelasi lainalla liigajoukkue Jyväskylän Pallokerhossa kolme liigaottelua, joista kahdessa täydet minuutit. Hän teki jyväskyläläisten ainoan maalin tappiollisessa ottelussa Pallokerho-35:tä vastaan. Kaudella 2022 Leppämäki voitti toistamiseen KuPS:in joukkueessa liigamestaruuden. Hän pelasi kauden aikana kymmenen liigaottelua mutta jälleen parhaimmillaankin vain 45 minuuttia yhdessä ottelussa. Hän teki syyskuussa maalin Pallokerho-35:tä vastaan.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Hitbox

Hitbox (kirjaimellisesti törmäyslaatikko) on videopeleissä näkymätöntä geometriaa, joka kertoo pelille milloin ja miten kappaleet törmäävät. Hitboxit ovat olennaisia useille peleille, jotka vaativat matematiikkaa ja käsityksen siitä mikä on "reilua". Esimerkkejä tapauksista ovat osuuko lyönti tai luoti tiettyyn kohtaan. Toteutukset vaihtelevat eri peleissä niiden muodon, koon ja käyttäytymisen mukaan. Hitboxia käytetään osumisen havaitsemiseen kun taan näkyvä polygonimalli on liian monimutkainen vaadittavaan reaaliaikaiseen laskentaan.

Esimerkiksi Dark Soulsissa laatikko täsmää melko tarkoin hahmon näkyvään malliin tämän liikkuessa, joka mahdollistaa väistämisen pelkkää asentoa muuttamalla. 
Räiskintäpeleissä laatikko voi olla paljon pienempi kuin pelaajan alus väistelyn helpottamiseen.

Nimestä huolimatta laatikon muoto voi vaihdella. Matematiikkaa käytetään havaitsemaan koska kaksi aluetta leikkaavat toisensa eli törmäävät. Jokaista kuvaa kohden peli voi tarvita tarkistuksen milloin hahmon jalat osuvat maahan, milloin hahmo osuu seinään sekä jokaisen vastustajan ja kappaleen kanssa. Hitboxin rinnalla käytetään termiä hurtbox, kun halutaan erottaa "minne pelaaja aiheuttaa vahinkoa" ja "pelaajan saama vahinko" toisistaan. Kolmas tyyppi pushbox kertoo hahmon käyttämän tilan ja estää eri hahmoja viemästä samaa tilaa. Laatikoiden muoto ja koko voi muuttua hahmon liikkeiden ja toimintojen mukana jotta niitä ei tarvita useita eri tapauksia varten.

Kun laatikot toimivat oikein pelaaja ei huomaa niiden olemassaoloa; kun ne toimivat huonosti pelaajan ennakko-odotukset rikkoutuvat ja peli tuntuu epäreilulta.

Amigassa pystyi laitteiston avulla havaitsemaan spritejen törmäyksiä ja automaattisesti reagoimaan niihin.

Laatikot voi määrittää itse tai tietyt aputyökalut voivat luoda ne.

Lähteet 

Videopelikäsitteet
Marie Doro

Marie Doro, alkuperäiseltä nimeltään Marie Katherine Stewart (25. toukokuuta 1882 Duncannon – 9. lokakuuta 1956 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja varhaisen mykkäelokuvakauden tähti.

Doron ura alkoi monen muun aikalaisen tavoin näyttämöllä, kevyissä musikaaleissa. Niistä hänet keksi Broadwaylle kuuluisa impressaari Charles Frohman. Broadwaylla hän esiintyi melodraamoissa, trillereissä ja komedioissa, kuten "Sherlock Holmes", "The Admirable Chrichton" ja "Electricity". Häntä ohjasi usein William Gillette. Kiertueellaan Iso-Britanniaan hän näytteli  tuolloin vielä täysin tuntemattoman Charles Chaplinin kanssa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki vuonna 1915.

Parhaiten Doro muistettaneen roolistaan elokuvassa "Oliver Twist", joka valmistui vuonna 1916, ohjaajanaan James Young. Kaikkiaan hän teki roolin 15 eri elokuvassa. 1920-luvulle tultaessa Doro alkoi olla pettynyt Hollowoodiin ja sen realiteetteihin. Hän palasi teatterinäyttelijäksi ja teki muutaman roolin kunnes muutti Eurooppaan vuonna 1921.

Euroopassa Doro teki elokuvia Italiassa ja Iso-Britanniassa. Viimeiseksi elokuvaksi jäi vuonna 1924 filmattu "Sally Bishop". Elokuvan ohjasi Maurice Elvey ja miespääosan teki Henry Ainley. Doro oli lyhyen ajan avioliitossa näyttelijä Elliot Dexterin kanssa. Liitto päättyi eroon ja jäi lapsettomaksi.

Elämänsä loppupuolella Doro kiinnostui hengellisyydestä ja erakoitui. Hän vältteli vanhoja ystäviään ja tuttaviaan.

Lisää aiheesta 
 http://walkoffame.com/marie-doro/
 http://www.ibdb.com/broadway-cast-staff/marie-doro-38343

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvien näyttelijät
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
Satu Rämö

Satu Rämö (s. 1980) on suomalainen kirjailija, viestintäalan yrittäjä ja sosiaalisen median vaikuttaja. Hänellä on Instagram-palvelussa yli 24 000 seuraajaa.

Rämö on kauppatieteiden maisteri ja humanististen tieteiden kandidaatti. Hän asuu Islannissa, on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Rämölle on myönnetty Mondon Vuoden matkakirja-palkinto vuonna 2015 kirjastaan Islantilainen voittaa aina.

Teokset 
 Mondo Islanti, Image Kustannus & A-Kustannus (2008, 2013) ISBN 9789525678482
 Vuoden mutsi, Otava (2012). Toinen tekijä Katja Lahti ISBN 9789511282747
 Vuoden mutsi 2, Otava (2014). Toinen tekijä Katja Lahti ISBN 9789511278290
 Islantilainen voittaa aina, WSOY (2015) ISBN 9789510409657
 My Journey to Iceland, Odinseye Publishing (2016)
 Unelmahommissa, WSOY (2017). Toinen tekijä Hanne Valtari ISBN 9789510419359
 Tripsteri Islanti, Readme (2017) ISBN 9789523215115
 Islantilainen kodinonni, WSOY (2018) ISBN 9789510430637
 Viesti perille!, Edita Publishing (2019). Digikirja. ISBN 9789513774882
& Haimelin, Mirjami. Kynä - Kaikki tärkeä kirjoittamisesta. Jyväskylä: Tuuma-kustannus, 2020. ISBN 978-952-370-010-9.
& Haimelin, Mirjami. Kynä - Tehtäviä oman äänen löytämiseen. Jyväskylä: Tuuma-kustannus, 2020. ISBN ISBN 978-952-370-011-6.
 Talo maailman reunalla, WSOY (2021). ISBN 9789510462515
 
Lähde:

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1980 syntyneet
Ella Andberg

Ella Andberg (s. 1994) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän siirtyi Pohjois-Haagan Urheilijoista kaudeksi 2015 Kakkosessa pelanneeseen Helsingin Palloseuraan. Kausina 2017–2020 HPS pelasi Ykkösessä, jossa Andbergille kertyi 83 ottelua ja 56 tehtyä maalia. Hän oli sarjan paras maalintekijä 18 maalillaan kaudella 2017 ja 21 maalillaan kaudella 2018. Kaudella 2021 HPS pelaa Kansallisessa liigassa, jossa Andberg pelasi ensimmäisen ottelunsa huhtikuussa 2021 Kuopion Palloseuraa vastaan.

Andberg aloitti marraskuussa 2019 työt Helsingin Palloseuran seurasihteerinä.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
The Haunting of Hill House

The Haunting of Hill House on amerikkalainen kauhudraamasarja. Sen on kehittänyt ja ohjannut Mike Flanagan, ja se perustuu Shirley Jacksonin samannimiseen kirjaan vuodelta 1959. The Haunting of Hill House on ensimmäinen kausi Flanaganin The Haunting-antologiasarjassa, ja se julkaistiin Netflixissä 12. lokakuuta 2018. Toinen kausi, nimeltään The Haunting of Bly Manor, julkaistiin 9. lokakuuta 2020.

The Haunting of Hill House kertoo tarinansa kahdessa aikatasossa: viisi aikuista sisarusta kamppailee lapsuudessaan saamiensa traumojen kanssa, ja takaumien kautta näytetään, mitä tapahtui kun he asuivat vanhempiensa kanssa Hill Housessa ja joutuivat eräänä yönä pakenemaan sieltä.

Tuotanto 
Shirley Jacksonin The Haunting of Hill House on sovitettu elokuvaksi kahdesti aiemmin: vuonna 1963 valmistui ensimmäinen sovitus, Yö kauhujen talossa, ja vuonna 1999 The Haunting – paholaistalo. Vuonna 2017 Netflix ilmoitti tilanneensa 10 jakson mittaisen kokonaisuuden kauhuohjaajana kunnostautuneelta Mike Flanaganilta, Steven Spielbergin Amblin Television -yhtiöltä sekä Paramount Television -yhtiöltä.

Näyttelijät

Jaksot

Vastaanotto 
The Haunting of Hill House sai ilmestyessään valtavan positiiviset arvostelut; erityisesti näyttelijätyötä ja ohjausta kehuttiin. Elokuvasivusto Rotten Tomatoes ilmoittaa 97 prosentin kriitikoista arvostelleen sarjan positiivisesti. Sivustolla sarjaa kehutaan "tehokkaaksi kummitustarinaksi". Kirjailija Stephen King, joka pitää Jacksonin alkuteosta suuressa arvossa, kutsui sarjaa loistavaksi ja nerokkaaksi, arvellen Jacksonin itsensäkin antavan sarjalle hyväksyntänsä, jos eläisi. Elokuvaohjaaja Quentin Tarantino kutsui The Haunting of Hill Housea ehdottomaksi suosikkisarjakseen Netflixissä.

Lähteet 

 Yhdysvaltalaiset kauhusarjat
 2010-luvun televisiosarjat
 Antologiasarjat
Maija Järvelä

Maija Järvelä, os. Löytynoja (s. 17. tammikuuta 1984) on suomalainen paralympiaurheilija.  Hänen lajejaan ovat paramaasto- ja para-ampumahiihto.  Järvelällä on kädessään synnynnäinen hermovaurio.

Järvelä on saavuttanut yli kymmenen vuotta kestäneen kilpailu-uransa aikana ampumahiihdon paralympiahopeaa Kanadan Vancouverissa vuonna 2010. Hän on voittanut kuusi MM-mitalia, joista yhden maastohiihdossa. Vuoden 2014 paralympialaisissa Venäjän Sotšissa hän jäi niukasti neljänneksi. 

Järvelä voitti ampumahiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun vuosina 2011 ja 2012. Vuoden 2012 Urheilugaalassa Järvelä oli ehdokkaana Läpimurto-palkintoluokassa tyttönimellään Löytynoja. Aktiiviuransa Järvelä päätti  vuonna 2015.

Järvelä on opiskellut insinööriksi Centria ammattikorkeakoulussa.   

Järvelä asuu Ylivieskassa.

Lähteet

Suomalaiset paralympiamitalistit
Suomalaiset vammaisurheilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Barbro Westerholm

Barbo Westerholm (s. 16. kesäkuuta 1933, os. Lagergren) on ruotsalainen lääkäri, tutkija ja poliitikko, joka on toiminut valtiopäivien edustajana vuodesta 1988 asti. Hän edustaa liberaaleja ja on valtiopäivien vanhin edustaja.

Tausta ja yksityiselämä 
Westerholm syntyi vuonna 1933 Tukholmassa, ja hänen vanhempansa olivat Helge ja Gunhild Lagergren. Lapsuudenkoti tuli toimeen, mutta ylimääräistä rahaa ei Westerholmin mukaan juurikaan ollut.

Westerholm valmistui lääkäriksi Karoliinisesta instituutista vuonna 1959 ja väitteli tohtoriksi viisi vuotta myöhemmin. Hän työskenteli lääketieteen parissa 1960-luvulta lähtien. Westerholm toimi mm. Ruotsin sosiaalihallinnon pääjohtajana, ja oli ensimmäinen nainen kyseisessä virassa, vuosina 1979–1985. Tuolloin Sosiaalihallinto mm. määritteli, ettei homoseksuaalisuus ole sairaus. Sosiaalihallinnon jälkeen hän toimi kolme vuotta Karoliinisessa instituutissa apulaisprofessorina..

Vuonna 1959 Barbro meni naimisiin suomenruotsalaisen lääkärin Peter Westerholmin kanssa. Parilla on yksi tytär ja kolme poikaa.

Poliittinen ura 
Westerholm valittiin Ruotsin valtiopäivien edustajaksi ensimmäistä kertaa vuonna 1988. Hän edustaa Tukholman vaalipiiriä, ja on kertonut, että kiinnostus politiikkaan heräsi sosiaalihallinnossa vietettyjen vuosien aikana. Suurimman osan valtiopäivillä viettämästään ajasta Westerholm on toiminut sosiaalivaliokunnassa. 

Vuonna 1990 Westerholm oli mukana koordinoimassa kansainvälisen liberaalien naisten verkoston perustamista Helsingissä.

Westerholm jätti valtakunnan politiikan vuonna 1999, kun hän siirtyi Ruotsin eläkeläisten liiton puheenjohtajaksi. Hän toimi tässä virassa vuoteen 2005 asti.. Uudelleen valtiopäivien edustajaksi Westerholm valittiin vuoden 2006 vaaleissa.

Kunnianosoituksia 
Vuonna 2007 Westerholm nimitettiin Uppsalan yliopiston kunniatohtoriksi. Vuonna 2016 hän sai kunniatohtorin arvon Malmön korkeakoulussa.

Lähteet 
 
Ruotsalaiset poliitikot
Ruotsalaiset lääkärit
Vuonna 1933 syntyneet
Ruotsalaiset professorit
Elävät henkilöt
Anto Raukas

Anto Raukas (17. helmikuuta 1935 Tartto – 19. huhtikuuta 2021) oli virolainen geologi ja tiedejohtaja.

Vuonna 1958 hän valmistui Tarton yliopistosta.

Vuodesta 1958 hän työskenteli Viron tiedeakatemian geologian instituutissa . Vuodesta 1993 hän oli Viron meriakatemian professori ja vuodesta 1995 lähtien ympäristötekniikan johtaja.

Vuosina 1991, 1996, 2003 ja 2015 hän sai Viron tasavallan tiedepalkinnon.

Jäsenyydet
Viron tiedeakatemia (vuodesta 1977) 
Royal Geographic Society (Lontoo) (vuodesta 1999) 
Kansainvälinen kvaternaarinen tutkimusliitto (INQUA) (vuodesta 1999; kunniajäsen)

Lähteet

Virolaiset geologit
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Essity

Essity Aktiebolag on ruotsalainen pehmopaperiyritys, jonka pääkonttori sijaitsee Tukholmassa. Essity perustettiin vuonna 2017 SCA:n jakautuessa kahtia.

Suomessa Nokian paperitehdas on Essityn omistuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Essity

Ruotsalaiset paperinvalmistajat
Ruotsalaiset pörssiyhtiöt
Plutarkhos. Mielen tyyneydestä

Plutarkhos. Mielen tyyneydestä on neljä Plutarkhoksen tekstiä sisältävä kirjoituskokoelma. Kirjoitukset on suomentanut Juhana Torkki, ja kokoelman on julkaissut vuonna 2020 Otava.

Kokoelmaan sisältyvät teokset:
 ”Mielen tyyneydestä”
 ”Vihan hallinnasta”
 ”Turhasta uteliaisuudesta” 
 ”Lohdutukseksi puolisolle”

Teoksen esipuheessa suomentaja Juhana Torkki esittelee Plutarkhoksen (noin 45–125 jaa.) ja huomauttaa, että vaikka stoalaisuudesta on tullut muoti, "miksi tyytyä stoalaisuuteen, kun meillä on Plutarkhos". Ihmiselle, joka etsii antiikista opasta omaan retriittiinsä, hän suosittelee Plutarkhosta, sillä tämä tarjoaa stoalaisuudesta parempaa versiosta.

Torkki vetää linjoja Plutarkhoksesta nykyajan somekeskustelijaan, kun hän huomauttaa, että vihaa käsittelevä pohdinta on hämmästyttävän ajankohtainen. Kun raivo-loppuiset sanat ovat lisääntyneet kuin virukset, hän pohtii, onko syytä olla niin paljon raivoissaan, onko pakko naputtaa kiukkuinen vastine saman tien, ja antaa Plutarkhoksen vastata ja kehottaa malttamaan mielensä rankaisemisessa:

Siteerattuaan Plutarkhoksen vinkkiä, ettei viestejä tarvitse päätä pahkaa mennä avaamaan ja lukemaan, Torkki ihastelee:

Julkinen huomio
Teos sai runsaasti julkista huomiota, kun Valtiontalouden tarkastusviraston virasta pidätetty pääjohtaja Tytti Yli-Viikari kantoi sitä kainalossaan tullessaan pois eduskunnasta, jossa hän oli kansliatoimikunnan kuultavana.

Karo Hämäläinen huomauttaa Suomen Kuvalehden blogissaan, ettei kirjan kanniskelu ollut sattumaa, sillä Yli-Viikari tiesi, että paikalla on runsaasti toimittajia ja valokuvaajia tarkkailemassa häntä ja hänen tekemisiään. Politiikantoimittaja Jorma Melleri arvioi, että Yli-Viikari halusi viestittää kirjan näyttävällä kantamisella, että hän "pysyy tyynenä tällaisissa myrskyissä, ja että hän lukee vanhoja opetuksia".

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mielen tyyneydestä Otavan sivulla

Vuoden 2020 kirjat
Antiikin kirjat
Jeanna Bauck

Jeanna Maria Charlotta Bauck (1840 Tukholma – 1926 München) oli ruotsalainen taidemaalari. Bauck maalasi etupäässä maisemia. 

Jeanna Bauck syntyi kulttuuriperhesseen, hänen isänsä Wilhelm oli musiikinopettaja ja kriitikko. Vuonna 1863 Bauck muutti Saksaan opiskelemaan taidetta aikansa johtavien professoreiden yksityisoppilaana. Dresdenissä häntä opetti Adolf Erhard, Düsseldorfissa Albert Flamm ja Münchenissä Dietrich Langko sekä Josef von Brandt. 

Emansipoitunutta elämää viettänyt Bauck tapasi Münchenissä tanskalaisen Bertha Wegmannin, jonka kanssa jakoi ateljeen ja kodin. Taiteellaan heidän onnistui murtautua tuon ajan naistaiteilijoille varatusta ahtaasta roolista. Bauck maalasi ystävättärestään muotokuvan, jossa hän työskentelee maalaustensa parissa niihin täysin uppoutuneena. Vuonna 1880 he päättivät muuttaa Pariisiin ja nyt oli Bauckin vuoro päätyä ystävättärensä ikuistamaksi. Wegmann esittää Bauckin istumassa pöydällä, katsomassa suoraan kohti. Teos esittää itsenäisen naisen joka on tilanteessa läsnä. Bauckin teoksia oli esillä Pariisin salongissa. 

Müncheniin Bauck palasi vuonna 1882 perusti naisten taidekoulun. Hän opetti myös Berliinin naistaiteilijoiden taidekoulussa. Kyseessä oli vaikutusvaltainen taideseura, jonka antama opetus oli erittäin arvostettua. Paula Modersohn-Becker kirjoitti myöhemmin, että hän vakuuttui Bauckista opettajana ja lähimmäisenä., joka oli täynnä elämäniloa ja voimaa. Modersohn-Beckeristä tuli aikoinaan merkittävä ekspressionistinen maalari. Ruotsissa oli Bauckin näyttelyitä vuosina 1866, 1868 ja 1887. Hänen töitään pääsi Chicagon maailmannäyttelyyn vuonna 1893 ja niitä esiteltiin Liljevalchs konsthalletissa vuonna 1911. 

Ruotsissa Bauckin töitä oli esillä viimeksi vuonna 2016.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://arthistoryproject.com/artists/jeanna-bauck/

Ruotsalaiset taidemaalarit
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Nicolás Tagliafico

Nicolás Alejandro Tagliafico (s. 31. elokuuta 1992 Buenos Aires) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia. Hän on edustanut Argentiinan jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elävät henkilöt
Vuonna 1992 syntyneet
Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Johanna Valkama

Johanna Valkama (s. 1982) on suomalainen kirjailija. Tampereelta kotoisin oleva Valkama asuu Nokialla aviomiehensä, kahden poikansa, kolmen kissansa, kahden koiransa ja kolmen hevosensa kanssa.

Ura 
Valkaman esikoisromaani Itämeren Auri julkaistiin vuonna 2016. Se aloitti neliosaisen kirjasarjan Metsän ja meren suku. Sarjan seuraavat osat julkaistiin seuraavina vuosina, Linnanvuoren Tuuli (2017), Kaukosaarten Aino (2018) ja Jäävuonon Ruusu (2019). Vuoden 2021 maaliskuussa ilmestyi Valkaman uusin romaani Katariinanpyörä, joka aloitti samalla uuden sarjan Ilkkalan Susanna.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 johannavalkama.com - kotisivut

Suomalaiset historiallisten romaanien kirjoittajat 
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Nicola Beer

Nicola Beer (s. 23. tammikuuta 1970) on saksalainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2019 alkaen Euroopan parlamentin edustajana. Hän edustaa vapaa vapaata demokraattista puoluetta (FDP).

Tausta ja yksityiselämä 
Beer kävi lukion saksaksi ja ranskaksi. Tämän jälkeen hän työskenteli pankissa vuoteen 1991 asti, kunnes alkoi opiskelemaan oikeustiedettä. Beer valmistui Frankfurtin yliopistosta vuonna 1999 ja toimi sen jälkeen juristina vuoteen 2009 asti.

Beer oli naimissa Volker Steinin kanssa vuoteen 2001 asti. Parilla on kaksospojat.. Vuodesta 2018 lähtien Beer on ollut naimisissa Jürgen Illingin kanssa.

Uskonnolliselta vakaumukseltaan Beer on luterilainen.

Vuonna 2011 Beer aloitti Max Planck -seuran alaisuudessa toimivan Euroopan oikeushistoriallisen instituutin edunvalvonnasta vastaavan komitean jäsenenä.

Poliittinen ura 
Beer liittyi FDP:n nuorisojärjestöön vuonna 1988 asuessaan Frankfurtissa. Hänet valittiin Hessenin osavaltion parlamenttiin vuonna 1999. Vuosina 2009–2014 hän toimi osavaltion maapäivien hallituksessa..

Vuonna 2013 Beer aloitti FDP:n puoluesihteerinä. Tätä ennen hän toimi Hessenin osavaltion kulttuuriministerinä, mutta menetti asemansa hallituksen menetettyä enemmistön tukensa maapäivillä.. Puoluesihteerin virka kesti vuoteen 2019 saakka, jolloin Beer nousi EU-parlamenttiin. 

Euroopan parlamentissa Beerin FDP-puolue kuuluu Renew Europe -ryhmään. EU-vaalien 2019 yhteydessä Beer oli puolueensa kärkiehdokas. Hänet valittiin EU-parlamenttiin puolueensa äänikuningattarena ja hänen tilalleen liittopäiväedustajaksi nousi Peter Heidt. Parlamentissa hän istuu ITRE-valiokunnassa, jonka vastuulla ovat teollisuus, tutkimus ja energia.

Galleria

Lähteet 
 
Vuonna 1970 syntyneet
Saksalaiset poliitikot
Elävät henkilöt
Milla-Maj Majasaari

Milla-Maj Majasaari (s. 15. lokakuuta 1999 Pori) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ruotsin Damallsvenskanissa pelaavaa AIK:ta. Hän on aikaisemmin pelannut Naisten Liigaa NiceFutiksessa, Turun Palloseurassa sekä FC Hongassa.

Ura

Seurajoukkueet 
Majasaari aloitti uransa porilaisessa NiceFutiksessa. Hän pelasi ensimmäisen Naisten Liigan ottelunsa NiceFutiksen maalilla 14-vuotiaana syksyllä 2014. Kaudet 2016–2018 Majasaari pelasi TPS:ssa, joka voitti 2016 Naisten Liigan hopeaa. Kaudeksi 2019 Majasaari siirtyi FC Honkaan, joka sijoittui sillä kaudella Naisten Liigassa hopealle.

Joulukuussa 2019 Majasaari teki sopimuksen Ruotsin toisella sarjatasolla Elitettanissa pelanneen AIK:n kanssa. Ensimmäisellä Ruotsin kaudellaan (2020) Majasaari pelasi kahta vaille kaikissa AIK:n otteluissa täydet minuutit ja torjui 13 nollapeliä. Hänet valittiin Elitettanin kauden parhaaksi maalivahdiksi. Kausi päättyi AIK:n voittoon ja sarjanousuun Damallsvenskaniin. Marraskuussa 2020 hän solmi kolmen vuoden jatkosopimuksen AIK:n kanssa. Ensimmäisen sarjaottelunsa Damallsvenskanissa hän pelasi 17.4.2021. Ensimmäisen Damallsvenskan-kautensa päätteeksi Majasaari valittiin ehdolle Ruotsin pääsarjan kauden parhaaksi maalivahdiksi.

Maajoukkueet 
Suomea Majasaari on edustanut 16-, 17-, 18- ja 19-vuotiaiden maajoukkueissa sekä naisten U23-maajoukkueessa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 14-vuotiaana U16-tyttöjen maajoukkueessa Islantia vastaan kesällä 2014. Maaotteluita on kertynyt kaikkiaan 18. Suomen A-maajoukkueen mukana Majasaari oli ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 Skotlantia vastaan pelatussa EM-karsintaottelussa, johon hänet kutsuttiin loukkaantuneen Paula Myllyojan korvaajaksi. Toisen kerran Majasaari valittiin Suomen naisten A-maajoukkueeseen helmikuussa 2022 Ranskan jalkapalloliiton järjestämään neljän maan turnaukseen Tournoi de Franceen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Milla-Maj Majasaari Suomen Palloliitto.
Milla-Maj Majasaari Svensk Fotboll.
Milla-Maj Majasaaren ottelut Naisten Liigassa 2014–2019 Kansallinen Liiga. 

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Margaret Woodrow Wilson

Margaret Woodrow Wilson (16. huhtikuuta 1886 – 12. helmikuuta 1944) oli Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin ja Ellen Luise Axsonin vanhin lapsi. Hänen kaksi nuorempaa sisarustansa olivat Jessie and Eleanor. Äitinsä kuoleman jälkeen vuonna 1914 Margaret sijaisti isänsä ensimmäisenä naisena, kunnes Woodrow meni uudelleen naimisiin vuonna 1915.

Syntymä ja koulutus 
Margaret Woodrow Wilson (Hänen toinen nimensä oli hänen isoäitinsä sukunimi sekä hänen isänsä toinen nimi.) syntyi Gainesvillessä Georgian osavaltiossa. Wilson kävi kasvaessaan paikallisia kouluja ja myöhemmin yliopistoa, jossa hänen isänsä toimi opettajana.

Ura 
Wilsonin isä testamenttasi hänelle vuotuisen 2 500 Yhdysvaltain dollarin elinkoron (tämänhetkinen arvo noin 37 296 $) siihen saakka kunnes hän menisi naimisiin. Wilson myös lauloi ja teki useita levytyksiä ja Columbia Records -levy-yhtiö julkaisi laulun ”My Laddie” vuonna 1914.

Vuonna 1938 Margaret Wilson matkusti Puducherryyn Intiaan, missä hän osallistui Sri Aurobindon hengellisen yhteisöön, johon hän kuului kuolemaansa saakka. Hänestä tuli ashramin jäsen sekä palvoja ja hän sai uuden nimen ”Nistha”, joka tarkoittaa ”omistautumista” sanskritiksi. Hän sekä Joseph Cambell käänsivät klassisen hinduteoksen Sri Ramakrishna, Gospel of Sri Ramakrishna by Swami Nikhilananda, jonka Ramakrishna-Vivekananda keskus New Yorkissa julkaisi vuonna 1942.

Wilson kuoli vuonna 1944 uremiaan Puducherryssä Intiassa, mihin hänet myös haudattiin.

Lähteet 

Yhdysvaltain presidenttien lapset
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Marcos Acuña

Marcos Javier Acuña (s. 28. lokakuuta 1991) on argentiinalainen jalkapalloilija pelipaikaikaltaan vasen laitapuolustaja. Acuña edustaa La Ligassa pelaavaa Sevillaa. Hän on edustanut Argentiinan jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Operation Stealth

Operation Stealth (Yhdysvalloissa nimellä 007: James Bond - The Stealth Affair) on Delphine Softwaren kehittämä seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  Amigalle, Atari ST:lle ja DOS:lle.

Pelaaminen 
Peli on kokonaan hiirellä ohjattu. Verrattuna saman kehittäjän aiempaan peliin Future Warsiin esineitä voi yhdistää pelaajan inventaariossa ja apuna on suurennuslasi johtolankojen etsimistä varten.

Yhdysvaltalaisessa julkaisussa päähenkilön nimi on muutettu John Glamesistä James Bondiksi.

Vastaanotto 
Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1990 videopelit
Amiga-pelit
Atari ST -pelit
DOS-pelit
Seikkailupelit
Birgitta Recksén

Birgitta Recksén (1919–2004) oli suomalainen taiteilija, joka tunnetaan freskoistaan ja lasimaalauksistaan. Recksén on tehnyt kirkkomaalauksia Italiassa, Tanskassa ja Suomessa sekä pitänyt näyttelyitä eri puolilla Eurooppaa.

Viisivuotiaana Recksén sairastui tuberkuloosin muotoon, joka vaikutti luihin. Tauti oli aikoinaan hyvin yleinen ja sitä hoidettiin kipsaamalla potilaan koko vartalo, joten Recksén makasi sairaalassa kipsattuna kolme vuotta. Taudin seurauksena hänelle jäi vaurioita selkärankaan. Toipuessaan kotona Recksén kulutti aikaansa piirtäen, kun ei päässyt ulos leikkimään. Samoihin aikoihin Maria-äiti huomasi tyttärensä taiteellisen potentiaalin.

Perhe oli muuttanut Turkuun vuosia aikaisemmin, ja vuonna 1936 tuolloin 17-vuotias Recksén pääsi Turun piirustuskouluun. Kaksi vuotta myöhemmin hän jatkoi opiskelujaan Tukholmassa. Opintojensa jälkeen Recksén työskenteli keraamikkona Kupittaan Saven tehtaalla. Vuosia myöhemmin hänestä tuli Turun Kaakelitehtaan muotoilu- ja suunnitteluosaston päällikkö. 

Sodan jälkeen Recksén matkusti Roomaan, jossa hänellä oli kaksi näyttelyä. Näyttelyiden ansiosta hän sai Italiasta stipendin, jonka turvin hän pystyi jatkamaan matkaansa Etelä-Euroopassa. Hän opiskeli italialaisen Assisin kaupungin Pyhän Birgitan luostarissa, jossa hän teki maalauksia kappeliin ja opiskeli freskomaalauksen stucco lustro -tekniikkaa, jonka avulla seinänpinta saadaan näyttämään marmorimaisen kiiltävältä. Venetsiassa hän opiskeli lasimaalausta. Kaikkia näitä tekniikoista Recksén on sittemmin käyttänyt töissään Turun Pyhän Birgitan kirkossa ja useissa tanskalaisissa kirkoissa.

Birgitta Recksén tapasi tulevan puolisonsa Hilding Lindholmin Nauvossa. He asuivat Turussa, ja puoliso antoi täyden tukensa Birgitan taiteelliselle työlle. Hildingin päästyä eläkkeelle pari muutti Kristiinankaupunkiin, jossa he asuivat loppuelämänsä. 

Recksén on vaikuttanut myös taiteen alan yhdistyksissä ja opetuksessa. Hän oli mukana perustamassa Kaskisten, Kristiinankaupungin ja Närpiön kansalaisopistoja ja taiteilijaseuroja. Vuonna 1987 hän sai valtion taiteilijaeläkkeen ja jatkoi taiteen tekemistä aina kuolemaansa asti.

Lähteet 
 

Suomalaiset keramiikkataiteilijat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Suomalaiset taidemaalarit
Talviparalympialaiset 2026

Talviparalympialaiset 2026 ovat Italian Milanossa ja Cortina d’Ampezzossa 6.–15. maaliskuuta 2026 järjestettävät XIII talviparalympialaiset. Paralympialaiset ovat toiset Italiassa järjestettävät talviparalympialaiset ja kaikkiaan kolmannet paralympialaiset Italiassa. Italia isännöi myös vuoden 2006 talviparalympialaisia ja vuoden 1960 kesäparalympialaisia.

Vuoden 2026 olympialaisten ja paralympialaisten virallinen logo julkaistiin maaliskuussa 2021.

Valintaprosessi 
Talviparalympialaisten pitopaikka päätettiin 24. kesäkuuta 2019 Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa Sveitsin Lausannessa. Kilpailujen järjestäjäksi oli kaksi hakijaa:

Lajit 
Lajeja on kuusi.

Kilpailupaikat

Milano
PalaSharp – kelkkajääkiekko
Piazza del Duomo – mitaliseremoniat ja päättäjäiset

Cortina d’Ampezzo
Olimpia delle Tofane – alppihiihto ja lumilautailu
Stadio Olimpico del Ghiaccio – pyörätuolicurling

Val di Fiemme
Stadio del fondo di Lago di Tesero, Tesero – ampuma- ja maastohiihto

Verona
 Arena di Verona – avajaiset

Lähteet:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kisasivusto 
 Official website of the Paralympic Movement 

Paralympialaiset
Vuoden 2026 urheilu
Italian urheilu
Milanon urheilu
Cortina d’Ampezzo
Kesäparalympialaiset 2028

Kesäparalympialaiset 2028 ovat Los Angelesissa, Yhdysvalloissa 22. elokuuta – 3. syyskuuta 2028 järjestettävät XVIII kesäparalympialaiset. Paralympialaiset ovat kolmannet Yhdysvalloissa järjestettävät kesäparalympialaiset ja kaikkiaan neljännet paralympialaiset Yhdysvalloissa. Yhdysvallat isännöivät vuosien 1984 ja 1996 kesäparalympialaisia sekä vuoden 2002 talviparalympialaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kisasivusto 
 Official website of the Paralympic Movement 

Paralympialaiset
Vuoden 2028 urheilu
Los Angelesin urheilu
Elina Pitkäkangas

Elina Pitkäkangas (s. 1990, Hollola) on suomalainen nuortenkirjailija. Hän on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä. Hän tekee myös Youtube-videoita kanavalle For YA yhdessä kollegansa ja ystävänsä Sini Helmisen kanssa. Pitkäkangas on kirjoittanut ihmissusista kertovan nuorten aikuisten urbaania fantasiaa edustavan trilogian, johon kuuluu osat Kuura, Kajo ja Ruska. Kuura-trilogian maailmaan sijoittuva ennen varsinaista trilogiaa tapahtuva lisäosa, Hukan perimät, oli vuonna 2021 Topelius-ehdokkaana.

Teokset 
 Kuura. Myllylahti, 2016. ISBN 978-952-202-709-2.
 Kajo. Myllylahti, 2017. ISBN 9789522027917.
 Ruska. Myllylahti, 2018. ISBN 978-952-202-947-8.
 Hukan perimät. Myllylahti, 2020. ISBN 978-952-356-076-5.

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Nuortenkirjailijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Norjan Naisasialiitto

Norjan Naisasialiitto (norjaksi Norsk Kvinnesaksforening, lyh. NKF) on norjalainen puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö, joka työskentelee tyttöjen ja naisten ihmisoikeuksien edistämiseksi.

Historia 
NKF:n toiminnan pohjana oli kuuden naisen perustama Skuld-niminen yhdistys. Se kampanjoi naisten kouluttautumisoikeuden puolesta ja sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Norjan ensimmäinen ylioppilas Cecilie Thoresen. Skuld järjestäytyi syksyllä 1883.

Naisasialiitto perustettiin 28. kesäkuuta 1884. Sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin miespuolinen juristi ja toimittaja Hagbart Berner, joka toimi myöhemmin Oslon (silloin nimellä Christiania) pormestarina. Berner toimi virassa vain vuoden ja 1885 valittiin Anna Stang.. Syynä Bernerin eroon olivat järjestön sisäiset ristiriidat koskien naisten äänioikeutta: Berner ehdotti äänioikeuden vaatimista ensin kuntavaaleissa ja sitten kaikissa vaaleissa, kun taas Stang halusi vaatia äänioikeutta saman tien samoilla ehdoilla miesten äänioikeuden kanssa.

NKF kampanjoi koulutuksen lisäksi myös naisten taloudellisen itsenäisyyden puolesta sekä prostituutiota ja lähisuhdeväkivaltaa vastaan. Vuoteen 1913 asti liiton tärkein asia oli kuitenkin saada naisille äänioikeus.. Ensimmäiset ehdotuksen naisten äänioikeudesta ja siihen liittyvästä perustuslain muutoksesta tulivat käsiteltäviksi vuonna 1886, mutta äänioikeus naisille saatiin vasta vuonna 1913.

Toiminta 
Liiton nykyinen puheenjohtaja on Anne Hege Grung. Ammatiltaan hän on teologi ja on tutkinut mm. uskontojen välistä dialogia ja naisten näkökulmaa.

Liiton toiminta näkyy edelleen erilaisina kampanjoina. Kun Norjan tasa-arvo- ja syrjimättömyysvaltuutettujen virat yhdistettiin vuonna 2006, NKF ilmaisi huolensa, jonka mukaan naisten asiat jäisivät nyt vähemmälle huomiolle. Liitolla paikallistoimintaa kolmella paikkakunnalla: Oslossa, Bergenissä ja Drammenissa. Liitto on Naisten Kansainvälisen Allianssin jäsenliitto.

Liiton päämaja sijaitsee osoitteessa Majorstuveien 39 Oslossa. Toimitilat olivat lahja nimettömäksi jääneiltä liiton jäseniltä..

NKF:n jäsenlehti on nimeltään Feministen. Se sai alkunsa vuonna 1887 nimellä Nylænde, ja nykyinen nimi on peräisin vuodelta 2015..

Liitto jakaa perustajiinsa kuuluneen Gina Krogin mukaan nimettyä Gina Krog -palkintoa, jonka saaja voi olla niin henkilö kuin järjestö, joka on tehnyt merkittävän panostuksen naisten asioiden edistämiseksi.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Liiton kotisivu
 Liitto Facebookissa
 Liitto Twitterissä

Norjalaiset järjestöt
Naisjärjestöt
Agnes Marshall

Agnes Marshall (o.s. Smith, 24. elokuuta 1855 – 29. heinäkuuta 1905) oli brittiläinen keittokirjailija ja liikemies. Hän julkaisi useita keittokirjoja, aiheesta kertovaa lehteä, sekä myi jäätelökoneita ja muotteja. Hänen kirjansa Fancy Ice vuodelta 1894 sisältää ensimmäisen englanninkielisen viittauksen jäätelötötteröön.

Elämäkerta

Agnes Marshall (o.s Smith) syntyi 24. elokuuta 1855 Walthamstowissa Englannin Essexissä. Hänen isänsä oli virkailija John Smith ja äiti Susan. Perheen isä kuoli Agnesin ollessa vielä nuori. Äiti meni uudelleen naimisiin. Agnes alkoi laittaa ruokaa ilmeisesti jo lapsena, joskaan tarkkaan ei tiedetä, mistä hän taidon oppi. Hänen sittempi aviomiehensä kuvaili eräässä haastattelussa hänen "tehneen ruokaa lapsesta saakka" ja "opiskelleen kuuluisten kokkien kanssa Pariisissa ja Wienissä.

Aviomies oli Alfred William Marshall, jonka kanssa Agnes meni naimisiin vuonna 1878 Pyhän Yrjön kirkolla Hanover Squarella Lontoossa. Vuonna 1883 Agnes osti asunnon Mortimer Street-kadun varrelta. Tätä voidaan pitää epätavallisena, sillä naiset ylipäätään olivat saaneet oikeuden ostaa asuntoja vasta 1870. Agnes Marshall alkoi johtaa omaa kokkikouluaan. Alun hitaan liikkeellelähdön jälkeen hänen tunneilleen osallistui jopa 40 oppilasta viitenä tai kuutena päiivänä viikossa.

Marshall jukaisi useita keittokirjoja. The Book of Ices julkaistiin vuonna 1885, Mrs. A. B. Marshall’s Book of Cookery vuonna 1888, Mrs. A. B. Marshall’s Larger Cookery Book of Extra Recipes vuonna 1890 ja viimen Fancy Ice vuonna 1894. Marshallia pidettiin suhteessa aikaansa hyvänä liikemiehenä. Jäätelöt muodostivat liiketilaisuuden. Marshall oli alkanut myydä käsin veivattavia jäätelökoneita, sekä muotteja jäätelön tekoa varten. Vuoden 1894 teos Fancy Ice sisältää ensimmäisen englanniksi tehdyn viittauksen jäätelötötteröön. Marshall oli myös alkanut vuonna 1886 julkaistia viikoittaista lehteä The Table, jossa hän vuonna 1892 ehdotti ensimmäisenä nestemäisen kaasun käyttöä jäätelön kotivalmistuksessa.

Agnes Marshall kuoli 29. heinäkuuta 1905.

Lähteet

Keittokirjailijat
Brittiläiset kirjailijat
Brittiläiset liikemiehet
Vuonna 1855 syntyneet
Vuonna 1905 kuolleet
Ethel Clayton

Ethel Clayton (8. marraskuuta 1882, Champaing - 6. kesäkuuta 1966 Oxnard) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvakauden elokuvanäyttelijä.

Clayton oli esiintynyt aluksi teatterin lavalla musikaaleissa. Hän oli mukana kuuluisassa The Ziegfeld Follies musikaalissa ja sai kuuluisuutta laulutaidoillaan. Tehtyään esiintymisen vuonna 1912 New Yorkissa The Country Boy musikaalissa, hänet kiinnitettiin elokuviin. Elokuvadebyyttinsä hän teki Barry O´Neilin elokuvassa For The Love of a Girl. Debyytin jälkeen Claytonille kertyi kaikkiaan 180 elokuvaroolia.

Claytonin ura elokuvanäyttelijänä loppui lähes kokonaan, kun äänielokuva valtasi alaa. Hän teki vielä pieniä rooleja aina vuonna 1948 tapahtuneeseen eläköitymiseensä asti.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.ibdb.com/broadway-cast-staff/ethel-clayton-35544
 Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvien näyttelijät
 Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
 Vuonna 1882 syntyneet
 Vuonna 1966 kuolleet
Doina Cornea

Doina Cornea (30. toukokuuta 1929 – 4. toukokuuta 2018) oli romanialainen Nicolae Ceaușescun johtamaa kommunistihallintoa vastustanut toisijnajattelija ja ranskan kielen professori.

Elämäkerta
Doina Cornea syntyi 30. toukokuuta 1929 Brașovin kaupungissa Romaniassa. Perhe kuului kreikkalaiskatoliseen kirkkoon. Hän lähti opiskelemaan ranskan kieltä Babeș-Bolyain yliopistolle Cluj-Napocassa ja valmistui vuonna 1952. Vuosina 1952–1958 Cornea toimi opettajana Zalăussa ja vuonna 1959 hänestä tuli yliopiston ranskan kielen ja kulttuurin oppituolin haltijana.

Cornea alkoi harjoittaa toisinajattelijatoimintaa Romanian hallintoa vastaan. Vuonna 1980 Cornea julkaisi ensimmäisen teoksensa Încercarea Labirintului sensuroimattomana painoksena. Vuonna 1982 hänen tyttärensä puolestaan salakuljetti Ranskaan Cornean Nicolae Ceaușescua vastaan suunnatun avoimen kirjeen Scrisoare către cei care n-au încetat să gândească. Kirje luovutettiin Radio Free Europelle. Ensimmäistä avointa kirjettä seurasi useita muita. Vuosien 1982 ja 1989 mvälillä Cornea julkaisi 31 tekstiä Ranskassa. Romaniassa hänen toimintaansa alettiin tutkija. Vuonna 1983 hänet irtisanottiin yliopistoltaan. Hän joutui sittemmin myös useampaan otteeseen kuulustelluksi ja hakatuksi. Cornea jatkoi kuitenkin toimintaansa, jossa häntä auttoi hänen poikansa Leontin Iuhaş. 

Marraskuussa 1987 Brașovissa syttyi työläismellakoita. Cornea jakoi heitä tukeneita manifesteja ja joutui jälleen pidätetyksi. Viiden viikon pidätyksen jälkeen Cornea vapautettiin tapauksen saatua laajaa huomiota ulkomailla. Kommunistihallinnon alkaessa horjua vuonna 1989 Cornea asetettiin kotiarestiin hänen otettuaan useampaan otteeseen yhteyttä Ison-Britannian yleisradioyhtiö BBC:n ja Radio Free Europeen. Hänet vapautettiin vasta 21. joulukuuta 1989 ja hän otti osaa Ceaușescun eroa vaatineisiin mielenosoituksiin. Ceaușescun hallinto kaatui lopulta kommunistiaktivistien vallankaappauksessa. Cornean tietämättä hänet nimettiin tapahtumien jälkeen perustettuun Kansalliseen pelastusrintamaan (Frontul Salvării Naționale). Aivan vuoden lopulla Cornea ja 50 muuta oppinutta perustivat järjestön Grupul pentru Dialog Social. Seuraavan vuoden puolella hän jätti pelastusrintaman uskoen sen yrittävän toteuttaa vain osittaisia uudistuksia koko järjestelmän lakkauttamisen sijaan. Vuodesta 1989 lähtien hän julkaisi yli 100 artikkelia demokratian puolesta ja vuonna 1991 hän oli mukana perustamssa kommunistien vastaisten ja demokraattisten voimien liittoa Convenţia Democrată Română jättäytyen kuitenkin pois sen suorasta toiminnasta. Cornea ajoi demokraattisten ajatusten lisäksi Romanian kuningasvallan palauttamista ja kreikkalaiskatoliseen kirkkon menettämän omaisuuden palauttamista.

Cornea julkaisi vuodesta 1990 lähtien myös useita teoksia. Liberté? julkaistiin vuonna 1990, Scrisori deschise şi alte texte vuonna 1991 ja Fața nevăzută a lucrurilor vuonna 1999. Vuonna 2000 hän sain ranskalaisen Kunnialegioonan kunniamerkin ja Romanian Tähtiritarikunnan kunniamerkin. Cornea kuoli 4. toukokuuta 2018.

Lähteet

Romanialaiset kirjailijat
Toisinajattelijat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Björt Ólafsdóttir

Björt Ólafsdóttir (s. 2. maaliskuuta 1983) on islantilainen poliitikko ja maan entinen ympäristöministeri. Hän edustaa Valoisaa tulevaisuutta, joka putosi parlamentista vuonna 2017.

Tausta ja yksityiselämä 
Björt syntyi vuonna 1983 Biskupstungurissa. Hänen molemmat vanhempansa olivat perheterapeutteja sekä maanviljelijöitä. Hän on opiskellut psykologiaa ja sukupuolen tutkimusta Islannin yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 2007.

Björt on naimisissa Birgir Viðarssonin kanssa, joka on ammatiltaan insinööri. Parilla on kolme lasta.

Poliittinen ura 
Björt valittiin Islannin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2013. Hänen vaalipiirinsä oli Pohjois-Reykjavík.

Vuonna 2014 hän pani alulle lakialoitteen, jonka tarkoituksena olisi kriminalisoida kostoporno (pornografisen materiaalin levittäminen kostomielessä). Tavoitteena oli, että kostopornon levittämisestä saisi enimmillään kahden vuoden vankeustuomion.

Björt nousi otsikoihin vuonna 2015, kun hän osallistui Free the nipple -kampanjaan julkaisemalla Twitterissä kuvan paljaasta rinnastaan saatesanoin "tällä ruokitaan lapsia. Tunge se patriarkaattisi".

Tammikuussa 2017 Björt nimitettiin maansa ympäristöministeriksi. Toisen puolueen ministerinpaikan sai puheenjohtaja Óttarr Proppé, josta tuli terveysministeri.

Heinäkuussa 2017 Björt aiheutti skandaalin, kun Galvan London -muotitalo julkaisi Instagram-tilillään kuvan, jossa Björt esiintyi muotitalon mekossa parlamentin salissa. Björt on pitkäaikainen Galvan Londonin taiteellisen johtajan kanssa, ja Björtin katsottiin käyttäneen ministerin asemaansa väärin. Saman vuoden marraskuussa hänet valittiin puolueensa puheenjohtajaksi ylimääräisessä kokouksessa. Björt oli ainoa ehdokas.

Lähteet 

Islantilaiset poliitikot
Ympäristöministerit
Islannin ministerit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna-Malin Karlsson

Anna-Malin Karlsson (s. 1969) on ruotsalainen kielitieteen professori, joka työskentelee Tukholman yliopistossa. 

Karlsson väitteli tohtoriksi Tukholman yliopistosta vuonna 2002 aiheenaan pohjoismaiset kielet.

Karlsson on toiminut professorina vuodesta 2008, jolloin hän aloitti ruotsin kielen professorina Södertörnin korkeakoulussa. Vuosina 2012–2018 hän siirtyi Uppsalan yliopistoon saman oppiaineen professoriksi painottaen sosiolingvistiikkaa..

Karlssonin tutkimusintresseihin kuuluvat kirjoitettu kieli ja kieli merkityksen luojana.

Tieteellisen tutkimuksen lisäksi Karlsson kirjoitti vuoteen 2019 säännöllisesti myös Svenska Dagbladetille kieliä käsitteleviä artikkeleita, jotka käsittelivät ruotsin kieltä.

Valikoituja teoksia:

 Kapa ben och tappa blod: historien om konsten att bota (yhdessä Fibben Haldin kanssa, 1994)
 Navel fram och prutt där bak: en bok om kroppen (yhdessä Pija Lindenbaumin ja Maria Boreliuksen kanssa, 1999)
 Grammatik med betydelse: en introduktion till funktionell grammatik (yhdessä Per Holmbergin kanssa, 2019)

Lähteet 

Vuonna 1969 syntyneet
Ruotsalaiset kielitieteilijät
Ruotsalaiset professorit
Elävät henkilöt
Talviolympialaiset 2030

XXVI talviolympialaiset järjestetään vuonna 2030. Kisojen isäntäkaupunki valitaan Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa Mumbaissa, Intiassa vuonna 2023.

Potentiaaliset ehdokkaat

Aasia 
  Sapporo, Japani

Eurooppa 
  Barcelona–Pyreneet, Espanja
  Lillehammer, Norja

Pohjois-Amerikka 
  Vancouver-Whistler, Kanada
  Salt Lake City, Yhdysvallat

Perutut hakemukset 
  Quebec, Kanada

Lähteet 

Talviolympialaiset
2030-luvun urheilu
Virpi Salmi


Virpi Salmi (s. 1973 Jyväskylä) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Salmi on työskennellyt toimittajana muun muassa Suur-Jyväskylän Lehdessä, Me Naisissa ja Helsingin Sanomissa. Vapaana toimittajana hän kirjoittaa muun muassa Suomen Kuvalehteen, Me Naisiin, Imageen, Long Playhin ja Gloriaan. Hänen luomansa humoristinen Epäolennaiset-palsta (aiemmin Olennaiset) on ilmestynyt Me Naisissa vuodesta 2003.

Salmi on erikoistunut henkilö- ja reportaasijuttuihin sekä tasa-arvoaiheisiin.

Teokset 
 
 
Olisin mieluummin raptähti – ja muita naisajatuksia taiteen maailmasta. Jyväskylä: Atena, 2021. ISBN 978-952-300-812-0.

Lähteet 
 Atena Kustannus: Virpi Salmi Viitattu 21.4.2021.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset feministit
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt