joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nusantara

Nusantara on Indonesian tuleva pääkaupunki. Suunnitelma uudesta pääkaupungista aloitettiin vuonna 2019, ja tammikuussa 2022 Indonesian parlamentti hyväksyi lain maan uuden pääkaupungin rakentamisesta. Sen sijaintipaikka on Borneon saaren itäosassa nykyisestä pääkaupungista Jakartasta koilliseen. Uuteen pääkaupunkiin päädyttiin Jakartan ympäristöongelmien takia. Jakartan ilmanlaatu on huono, ja pohjavesivarojen liikakäytön takia se on maailman nopeimmin vajoavia kaupunkeja. Samalla Indonesian hallitus haluaa jakaa vaurautta maan taloudellisesta keskittymästä myös muualle. Nusantaran rakentamisen pelätään kuitenkin aiheuttavan uusia ympäristötuhoja Borneolle.

Vaiheet 
Indonesian presidentti Joko Widodo julkisti elokuussa 2019 maan suunnittelevan pääkaupungin siirtämistä Borneon saarelle Itä-Kalimantaniin. Hallitus oli kolmivuotisen tutkimuksen seurauksena päättänyt, että pääkaupunki rakennettaisiin osittain Penajam Paser Utaran ja osittain Kutai Kartanegaran hallintoalueelle. Jo Widodon hallintoa ennen useat Indonesian presidentit ovat ehdottaneet pääkaupungin siirtämistä, mutta mikään suunnitelmista ei edennyt.

Indonesian parlamentti hyväksyi tammikuussa 2022 pääkaupungin siirtosuunnitelman ja samalla kaupungin nimeksi vahvistettiin Nusantara. Jaavankielinen sana nusantara tarkoittaa myös saaristoa. Nimen päätti Indonesian presidentti Joko Widodo.

Tammikuussa 2022 ilmoitettiin myös, että Nusantaran rakentaminen voidaan aloittaa vielä saman vuoden aikana. Rakennuskustannuksiksi arvioitiin 28 miljardia euroa.

Siirron syyt ja kritiikki 
Indonesian nykyistä pääkaupunkia Jakartaa sanotaan sietämättömäksi asuinpaikaksi. Kaupungissa on valtavia ympäristöongelmia, ja sen ilmanlaatu on huono. Esimerkiksi kesäkuussa 2019 Jakartan ilmanlaatu oli heikompi kuin saasteista tunnetuissa Delhissä ja Pekingissä. Jakarta on myös yksi maailman nopeimmin vajoavista kaupungeista, ja kaupungin pohjoisosa vajoaa paikoin jopa 25 senttimetriä vuodessa. Vajoamisen syynä on pohjavesivarojen holtiton poraaminen kaupungin alta. Alavassa rantamaastossa vajoamisen pelätään aiheuttavan entisestään pahenevia tulvia.

Indonesian hallitus toivoo pääkaupungin siirtämisen myös levittävän vaurautta. Jaavan saarella asui vuonna 2022 noin 60 prosenttia Indonesian asukkaista ja se tuotti yli puolet bruttokansantuotteesta. Borneon Indonesian puoleinen osa Kalimantan on pinta-alaltaan melkein neljä kertaa Jaavaa suurempi, mutta sen bruttokansantuote on vain kymmenesosa Jaavan vastaavasta. Siirtosuunnitelman perusteella Jakarta säilyisi edelleen Indonesian talouden keskuksena, mutta hallinnollinen pääkaupunki olisi uuden kaupungin valmistuttua Kalimantanilla.

Indonesia on saanut myös kritiikkiä erityisesti ympäristöjärjestöiltä, joiden mukaan siirto aiheuttaa Itä-Kalimantanille huomattavia saasteita sekä edesauttaa Borneon saaren metsäkatoa. Luonnonsuojelijoiden mukaan siirron seurauksena saatetaan luoda toinen ympäristöllisesti saastunut alue jo ennestään saastuneen Jakartan rinnalle.

Lähteet 

Indonesian kaupungit
Mandimai Sundberg

Edina Mandimai Sundberg (s. 2000 Nousiainen),on suomalainen tubettaja, joka aloitti uransa 15-vuotiaana. Heinäkuussa 2022 Sundbergilla oli YouTubessa yli 190 000 ja Instagramissa 115 000 seuraajaa. Hän on kihloissa lukioaikaisen poikaystävänsä kanssa, ja he asuvat Tampereella. Sundbergille syntyi poikavauva helmikuussa 2022. Sundberg on varttunut Haapajärvellä Pohjois-Pohjanmaalla.

Sundberg on kertonut kärsineensä nuorempana anoreksiasta, ja vuonna 2017 hänen aihetta käsittelevä videonsa oli ehdolla Vuoden videoksi Pohjoismaiden suurimmassa Youtube-tapahtumassa Tubeconissa.

Lähteet 

Suomalaiset tubettajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Britta Byström

Britta Byström (s. 1977 Sundsvall) on ruotsalainen säveltäjä.

Elämä ja ura 
Byström aloitti musiikillisen kouluttautumisensa trumpetinsoiton opinnoilla. Hän aloitti säveltämisen teini-ikäisenä ja opiskeli sävellystä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Tukholmassa vuosina 1995–2001. Hänen pääopettajansa siellä olivat Pär Lindgren ja Bent Sørensen.  

Byströmin tuotannossa pääpaino on ollut orkesterimusiikissa, mutta hän on säveltänyt myös kamari- ja vokaalimusiikkiteoksia sekä oopperaa. Hänen teoksiaan ovat esittäneet muiden muassa International Youth Wind Orchestra, Musica Vitae, Kroumata-perkussioyhtye, Tukholman kuninkaallinen filharmoninen orkesteri, BBC:n sinfoniaorkesteri, Kölnin Gürzenich-orkesteri, Detroitin sinfoniaorkesteri ja Ruotsin radion sinfoniaorkesteri. Lisäksi hän on säveltänyt teoksia sellaisia solisteille kuin Malin Bromanille, Rick Stotijnille, Radovan Vlatkovićille ja Janine Jansenille.

Byström sai vuonna 2014 Da Capo -palkinnon Brandenburger Biennalessa A Walk After Dark -konsertollaan alttoviululle. Teoksen esittänyt solisti oli Ellen Nisbeth. Vuonna 2016 Byström voitti yhdysvaltalaisen Elaine Lebenbomin muistopalkinnon naissäveltäjille. Laulusarja Notes From the City of the Sun (solistina Malin Byström) oli yksi kymmenestä suositellusta teoksesta Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa 2019. Vuonna 2020 Byströmin Malin Bromania ja Rick Stotijnia varten viululle/alttoviululle ja kontrabassolle säveltämä kaksoiskonsertto sai Suuren Christ Johnson -palkinnon. Näyttämöteos Gállábártnit (libretto: Rawdna Carita Eira), joka kantaesitettiin Toronton Soundstreamsissa marraskuussa 2019, sai kanadalaisen Dora Mavor Moore Award -ehdokkuuden "erinomaisen uuden oopperan" (outstanding new opera) kategoriassa vuonna 2020.

Muihin Byströmin teoksiin kuuluvat Many, Yet One (2016, esittänyt James Gaffiganin johtama Detroitin sinfoniaorkesteri) sekä John Storgårdsin johtamien BBC:n filharmonikkojen elokuussa 2021 kantaesittämä Parallel Universes, jonka BBC Proms oli tilannut Royal Albert Hallin 150-vuotisjuhlaa varten. Byströmin teoksia on kustantanut Edition Wilhelm Hansen.

Byströmin musiikin CD-levy Invisible Cities oli Grammis-ehdokas vuonna 2015.

Byström valittiin vuonna 2016 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.

Lähteet 

Ruotsalaiset säveltäjät
Oopperasäveltäjät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Tiia Rantanen

Tiia Rantanen (s. 23. elokuuta 1983) on suomalainen toimittaja ja sisällöntuottaja.  Rantanen on tullut tutuksi Yleisradion suositusta Kaverin puolesta kyselen -podcastista, jota hän juontaa yhdessä kirjailija ja toimittaja Anna Karhusen kanssa.

Teokset 
 Tiia Rantanen: Kädet taskussa. Kosmos 2022. 
 Tiia Rantanen & Anna Karhunen: Kaverin puolesta kyselen. Kosmos 2018.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Terry Ablade

Terry Ablade (s. 13. lokakuuta 2001 Accra) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa AFC Wimbledonia.

Ura

Seurajoukkueet 
Ghanassa syntynyt Ablade aloitti jalkapalloilun Vaasassa, jossa hänen isänsä Seth Ablade pelasi. Vuonna 2016 Abalde siirtyi porilaisen FC Jazzin junioreihin ja teki myös sopimuksen seuran edustusjoukkueen kanssa. Kausina 2017–2018 hän pelasi FC Jazzissa 20 Kakkosen ottelua ja teki niissä neljä maalia. 

Kesällä 2018 Ablade siirtyi lontoolaisen Fulhamin U18-joukkueeseen. Tammikuussa 2022 Ablade solmi Fulhamin kanssa vuoteen 2025 ulottuvan sopimuksen ja siirtyi samalla lainaan Wimbledoniin. Hän teki debyyttinsä Ykkösliigassa 15. tammikuuta 2022 ottelussa Morecambea vastaan.

Ablade oli ensimmäisen kerran Fulhamin edustusjoukkueen kokoonpanossa Valioliigan ottelussa Brentfordia vastaan elokuussa 2022. Muutamaa päivää myöhemmin hän pääsi ensimmäistä kertaa kentälle Liigacupin ottelussa.

Maajoukkueet 
Ablade on edustanut Suomen alle U18, U19 ja U21-maajoukkueita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Terry Ablade Suomen Palloliitto.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Niklas Pyyhtiä

Niklas Pyyhtiä (s. 25. syyskuuta 2003 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Bolognaa.

Ura 
Pyyhtiä on Turun Palloseuran kasvatti, joka pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa kaudella 2020. Talvella 2021 Pyyhtiä siirtyi FC Honkaan, jossa hän pelasi kauden aikana 17 Veikkausliigan ottelua. Syyskuussa 2021 Pyyhtiä teki sopimuksen Bolognan kanssa ja debytoi Serie A:ssa tammikuussa 2022 ottelussa Napolia vastaan.

Muuta 
Pyyhtiän veljet Tuomas ja Mikael pelaavat jääkiekkoa. Veljesten isä Tomi Pyyhtiä on pelannut jalkapalloa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Niklas Pyyhtiä Suomen Palloliitto.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Museo Leikki

Museo Leikki (ent. Suomen Lelumuseo Hevosenkenkä) on lelun, leikin ja lapsuuden historiaan erikoistunut museo. Museo Leikki rakentuu kevään 2022 aikana uudisrakennukseen, Näyttelykeskus WeeGeen viereen Espoon Tapiolassa. Museon omistaa Teatteri Hevosenkengän kannatusyhdistys.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Museo Leikki

Lelumuseot
Espoon museot
Tapiola
Melodi Grand Prix 2011

Melodi Grand Prix 2011 oli Norjassa 15. tammikuuta - 12. helmikuuta 2011 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu koostui kolmesta semifinaalista, toisesta mahdollisuudesta ja finaalista. Jokaisessa semifinaalissa kilpaili seitsemän kappaletta, joista puhelinäänestäjät äänestivät kaksi finaaliin, ja puhelinäänestyksen seuraavat kaksi pääsivät toiseen mahdollisuuteen. Lisäksi semifinaalien jälkeen kaksi eniten semifinaaleissa ääniä saanutta semifinaalin viidettä pääsi toiseen mahdollisuuteen. Toisessa mahdollisuudessa kahdeksan kappaletta jaettiin neljään pariin, joista jokaisesta toinen äänestettiin toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella neljä kappaletta jaettiin kahteen kappalepariin, joista kummastakin toinen äänestettiin finaaliin.

Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät kahdeksasta kappaleesta neljä toiselle kierrokselle, jossa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja neljä alueraatia. Kilpailun voitti Stella Mwangi kappaleella Haba Haba.

Kilpailun kulku

Ensimmäinen semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 15. tammikuuta Ørland Hovedflystasjonissa Ørlandissa.

Toinen semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 22. tammikuuta Florø Idrettssenterissä Florøssä.

Kolmas semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 29. tammikuuta Fritidsparkissa Skienissä.

Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 5. helmikuuta Sparta Amfissa Sarpsborgissa.

Finaali
Finaali kilpailtiin 12. helmikuuta Oslo Spektrum -areenalla Oslossa.

Lähteet
https://escnorge.no/mgp-2011/
https://eurovisionworld.com/national/norway/melodi-grand-prix-2011
http://natfinals.50webs.com/10s_20s/Norway2011.html

Aiheesta muualla
Koko karsintafinaali NRK:n sivuilla

Eurovision laulukilpailu 2011
Melodi Grand Prix
Rosopallopuu

Rosopallopuu (Kiggelaria africana) on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Sen koko ja ulkomuoto vaihtelevat noin kolme metriä korkeasta pensaasta korkeimmillaan noin 17 metriä korkeaksi puuksi. Rosopallopuu on ainavihanta tai lyhyeksi aikaa lehtensä pudottava, kausivihanta kasvi. Rosopallopuu on kaksikotinen ja hyvin muunteleva laji.

Rosopallopuu kasvaa luonnossa sademetsissä sekä muissa kosteissa metsissä 1370–2550 metrin korkeudella merenpinnasta. Toisinaan lajia tavataan metsien reunoilla. Luonnossa lajia tavataan Etelä-Afrikassa.

Käyttö ja kasvatus 
Rosopallopuuta kaadetaan luonnosta siitä saatavan puutavaran vuoksi, mutta lajia myös kasvatetaan aidanteena. Rosopallopuun puuaines on vaaleanpunertavaa sekä kovaa ja se soveltuu moniin erilaisiin puusepäntöihin, sisustukseen, parketteihin tai huonekalujen valmistukseen. Aikoinaan puuta käytettiin myös kärryjen pyörien pinnoihin.

Kasvatettuna rosopallopuu menestyy subtrooppisilla ja trooppisilla alueilla. Laji sietää alimmillaan noin –2°C:n lämpötiloja, mutta menestyy myös alueilla, joilla päivälämpötila voi nousta +36°C:een. Rosopallopuu kasvaa parhaiten runsaasti orgaanista ainesta sisältävässä maaperässä aurinkoisella kasvupaikalla. Rosopallopuu tarvitsee keskimääräisen paljon vettä, mutta on myös kuivuutta kestävä. Suotuisissa olosuhteissa rosopallopuu kasvaakin nopeasti ja voi kukkia jo kaksivuotiaana. Tavallisesti laji alkaa muodostaa oksia melko läheltä varren tyveä, jolloin alimmat oksat on leikattava, mikäli haluaa rosopallopuusta enemmän puumaisennäköisen.

Lähteet 
 Useful Tropical Plants: Kiggelaria africana

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Rosopallopuu (Kiggelaria africana)
 JSTOR Global Plants: Kiggelaria africana 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Kiggelaria africana 

Kapikkikasvit
Leprapuut

Leprapuut (Hydnocarpus) on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 40 lajia. Leprapuut on sijoitettu aiemmin Flacourtiaceae-heimoon.

Leprapuut ovat puita tai joskus harvoin pensaita. Lajit ovat tavallisesti myös kaksikotisia, mutta joskus harvoin yksikotisia tai sekasopuisia. Lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat yleensä ruodillisia. Korvakkeet ovat pienet. Lehtilavat ovat nahkamaisia, sulkasuonisia sekä ehyt- tai hammaslaitaisia. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa viuhkomaisissa kukinnoissa. Joskus kukinnot ovat vain yksikukkaisia, joskus harvoin pitkiä ja terttumaisia. Kukissa on yleensä neljä tai viisi verholehteä, mutta verholehtien lukumäärä voi vaihdella kolmesta yhteentoista. Terälehtiä on niin ikään neljä tai viisi tai joskus jopa neljätoista. Hedekukkien heteiden määrä vaihtelee viidestä lukuisiin – heteitä voi olla jopa yli sata kappaletta. Heteiden palhot ovat erillisiä ja joskus hyvin lyhyitä. Emikukissa on viisi tai useampia joutoheteitä, jotka muistuttavat varsinaisia heteitä, mutta niiden ponnet ovat surkastuneet tai puuttuvat kokonaan. Emissä on kolmesta kuuteen vartaloa ja sikiäimessä useita siemenaiheita. Leprapuiden hedelmä on muodoltaan pallomainen tai munanmuotoinen, joskus harvoin pitkulainen ja kussakin hedelmässä on muutamia tai useita siemeniä.

Leprapuut kasvavat luonnossa trooppisessa Aasiassa. Kiinassa tavataan kolmea leprapuulajia.

Lajeja 
 Hydnocarpus annamensis
 Hydnocarpus anomalus
 Hydnocarpus anthelminthicus
 Hydnocarpus calophyllus
 Hydnocarpus hainanensis
 Hydnocarpus kunstleri
 Hydnocarpus kurzii – leprapuu eli chaulmoogra
 Hydnocarpus macrocarpus
 Hydnocarpus pentandrus
 Hydnocarpus sumatranus

Lähteet
Futurians

Futurians oli Yhdysvalloissa, lähinnä New Yorkissa, vuosina 1938–1945 vaikuttanut tieteiskirjallisuuden kirjoittajien ja harrastajien ryhmä. Ryhmän jäsenet olivat vakuuttuneita siitä, että tieteiskirjallisuuden harrastajien tulisi olla tulevaisuuteen suuntautuneita ja luonteeltaan rakentavia.

Ryhmä sai nimensä J. Michael Rosenblumin perustaman brittiläisen fanzine-julkaisu The Futurianin mukaan. Futurians-ryhmän jäseniä olivat muun muassa Isaac Asimov, James Blish, Cyril M. Kornbluth, Walter Kubilius, David A. Kyle, Robert A. W. Lowndes, John B. Michel, Frederik Pohl ja Judith Merril.

Lähteet 

Kirjailijaryhmät
Hydnocarpus hainanensis

Hydnocarpus hainanensis on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon ja leprapuiden (Hydnocarpus) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puu, joka voi kasvaa 6–12 metriä korkeaksi. Lajin lisääntyminen on kuitenkin heikkoa ja laji on luokiteltu yleisesti vaarantuneeksi (VU) lajiksi.

Hydnocarpus hainanensis kasvaa ainavihannissa metsissä 300–1800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luonnossa Kiinan eteläosissa sekä Vietnamissa.

Hydnocarpus hainanensis -lajia on kerätty luonnosta paikalliseen käyttöön lääkinnällisiin tarkoituksiin sekä puutavaraksi. Lajin siemenissä on suhteellisen paljon chaulmoogra-öljyä, joka on paikallisesti tärkeä aine ihovaivojen hoidossa. Hydnocarpus hainanensis -lajin puuaines on kovaa, painavaa sekä kestävää ja sitä käytetään muiden leprapuulajien puuaineksen tavoin talojen ja aitojen rakentamiseen, sisustukseen, panelointiin sekä ovien karmeihin ja ikkunoiden puitteisiin.

Lähteet 
 Useful Tropical Plants: Hydnocarpus hainanensis

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hydnocarpus hainanensis 
 Flora of China: Hydnocarpus hainanensis 

hainanensis
Uhanalaiset kasvit
Punakarhunköynnös

Punakarhunköynnös (Convolvulus dahuricus) on valkokarhunköynnöksen lähisukuinen ja myös samaan lajiin luokiteltu kiertokasvi. Lajien näkyvin ero löytyy kukan väristä, joka punakarhunköynnöksellä on vaaleanpunainen, valkokarhunköynnöksen kukat yleensä ovat enintään heikosti punertavat. Punakarhunköynnös esiintyy alkuperäisenä Venäjän Kaukoidässä, Koillis-Kiinassa, Koreassa, Japanissa ja Sahalinilla. Laji on vakiintunut tulokas Pohjoismaissa ja Isossa-Britanniassa. Suomessa sitä tavataan viljelykarkulaisena monin paikoin varsinkin maan eteläosassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2021: Punakarhunköynnöksen (Convolvulus dahuricus) levinneisyys Suomessa.

Kierrot
Kausalan junaturma (tammikuu 1942)

Kausalan junaturma tapahtui Kausalan rautatieaseman lähellä lauantaiyönä 17. tammikuuta 1942, kun tavarajuna ajoi ratalinjalle pysähtyneen Savon pikajunan perään. Onnettomuudessa kuoli 20 ihmistä ja 31 loukkaantui. 

Helsingistä Savoon perjantai-iltana 16. tammikuuta lähtenyt pikajuna oli ohittanut Kausalan aseman lauantaina kello 0.16. Pikajunan perään lähetettiin sitten tavarajuna. Pikajuna oli kuitenkin pysähtynyt ratalinjalle, koska junan veturista loppui vesi ja tällöin perässä tulleen tavarajunan veturi törmäsi pikajunan viimeiseen vaunuun, joka murskautui täysin. Tavarajunan veturissa syttyi tulipalo ja tavarajunasta vaurioitui 4–5 vaunua, sen sijaan pikajunan vaunut viimeistä vaunua lukuun ottamatta vaurioituivat vain lievästi. Pikajunan viimeinen vaunu oli ollut täynnä matkustajia ja heistä 16 sai heti surmansa ja 35 loukkaantui. Loukkaantuneet toimitettiin Kotkaan, jossa osa heistä vietiin kunnallissairaalan ja osa prikaatin sairaalaan. Loukkaantuneista neljä kuoli sairaalassa. Onnettomuuden uhreihin kuului sekä sotilaita että siviileitä.

Rata oli onnettomuuspaikalla kaksiraiteinen, joten liikenne saattoi jatkua onnettomuuden raivaustöistä huolimatta. Radan puhdistus kesti myöhään lauantai-iltaan saakka.

Yhdentoista Kausalan onnettomuudessa menehtyneen henkilön hautamuistomerkki sijaitsee Iitin kirkon hautausmaalla.

Lähteet

Iitin historia
Vuoden 1942 junaonnettomuudet
1940-luvun onnettomuudet Suomessa
Junaonnettomuudet Suomessa
Thièsin alue

Thièsin alue () on hallintoalue Senegalin länsiosassa. Sen keskus on Thièsin kaupunki. Alueen pinta-ala on 6 601 neliökilometriä. Asukkaita on 2 105 700 (vuonna 2019, arvio).

Thièsin alue sijaitsee Kap Verden niemimaan tyvessä. Se rajoittuu pohjoisessa Lougan, idässä Diourbelin ja etelässä Fatickin alueisiin sekä lännessä Dakarin alueeseen ja Atlantin valtamereen. Alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa, jonka yllä kohoavat Thièsin ylänkö ja Diassin massiivi.  Luonnonalueita ovat pohjoinen Niayesin rannikkovyöhyke eli Grande Côte, eteläinen rannikkovyöhyke eli Petite Côte ja keskiosan ylänköalue. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, basaltti ja fosfaatti.

Alueen sudanilais-sahelilaista ilmastoa leudontaa lännessä valtameri. Vuotuinen sademäärä on 400–600 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on ihmisen toiminnasta kärsinyttä savannia.

Alue jakautuu Mbourin, Thièsin ja Tivaouanen departementteihin. Kuntia on 49. Thiès on Dakarin jälkeen Senegalin kaupungistunein alue ja sen asukastiheys on Dakarin ja Diourbelin alueiden jälkeen kolmanneksi suurin. Kaupunkiväestön osuus on 49 prosenttia. Suurimmat asutuskeskukset ovat kolmeen kuntaan jakautuva Thiès, Mbour, Tivaouane ja Joal. Asukkaat ovat etupäässä wolofeja ja sererejä. Alueella puhutaan myös pieniä cangin-kieliä. Tivaouane on tärkeä tidjaniittien keskus ja etelässä on paljon katolisia.

Alueella on Dakarin läheisyyden ansiosta hyvät liikenneyhteydet. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, matkailu, käsityöammatit, kaupankäynti ja kaivostyö. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maapähkinä, lehmänpapu, maissi, durra ja maniokki. Myös vihannesten ja hedelmien viljely on laajaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Perinteisin menetelmin harjoitettu kalastus tuottaa 55 prosenttia Senegalin kalansaaliista. Kaivosteollisuus tuottaa sementtiä ja fosfaattia. Etelärannikon Mbour, Saly ja Toubab Dialaw hotelleineen ja hiekkarantoineen ovat Senegalin tärkeimpiä matkailukohteita.

Lähteet

Senegalin alueet
Päivystysapu

Päivystysapu 116 117 on sairaanhoitopiirien järjestämä neuvonta- ja ohjauspalvelu, josta voi kysyä neuvoja äkillisiin terveydellisiin ja sosiaalisiin ongelmiin. Päivystysapu palvelee 24/7.

Palvelu toimii kaikkialla muualla Suomessa, paitsi Lapin maakunnassa, Turun saaristossa, Ahvenanmaalla sekä Hailuodossa.

Katso myös 
 Hätänumero

Aiheesta muualla 
 116117.fi

Lähteet 

Terveydenhoito
Sosiaalihuolto
Neuvontapalvelut
Keniantähtioksa

Keniantähtioksa (Lannea rivae) on sumakkikasvien (Anacardiaceae) heimoon, tähtioksien (Lannea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta pensas tai pieni puu, jolla on laakea latvus. Keniantähtioksa voi kasvaa 1,5–9 metriä korkeaksi. Keniantähtioksan hedelmät ovat tiheäkarvaisia, munanmuotoisia ja enintään noin 1,4 cm pitkiä.

Keniantähtioksa kasvaa metsäsavanneilla ja pensastomailla 300–2000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan usein kallioisilla alueilla, joiden kallioperä on vulkaanista alkuperää. Keniantähtioksaa kasvaa luonnossa trooppisessa Itä-Afrikassa Etiopian eteläosissa, Keniassa sekä Tansanian pohjoisosissa.

Keniantähtioksan hedelmät ovat syötäviä ja niitä voi syödä kypsentämättöminä. Hedelmät ovat mehukkaita sekä makeita ja niitä syövät erityisesti lapset sekä matkamiehet. Keniantähtioksan kuorta on käytetty perinteisessä lääkinnässä ja kuorittuja juuria köysien valmistukseen.

Lähteet 
 Useful Tropical Plants: Lannea rivae

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Keniantähtioksa (Lannea rivae)
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lannea rivae 

Sumakkikasvit
Eleonoora Kauhanen

Eleonoora Kauhanen (s. 1999) on suomalainen näyttelijä ja musikaaliartisti, joka tuli tunnetuksi roolistaan elokuvassa Tytöt tytöt tytöt (2022). Elokuva valittiin ensimmäisenä suomalaisena pitkänä näytelmäelokuvana Sundancen elokuvajuhlille kansainväliseen kilpailuun sekä Berliinin elokuvajuhlien Generation-kilpasarjaan.    

Kauhanen on käynyt Kallion lukion ja opiskellut musikaaliteatteria Lärkkullan kansanopistossa 2019-2020 sekä skene-musiikkiteatterikoulutuksessa 2020-2021 

Kesällä 2022 Kauhanen nähdään Rauman kesäteatterin Dingo-musikaalissa, jossa hän näyttelee pääroolin Nipan tyttöystävää.

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Impera

Impera on ruotsalaisen heavy metal -yhtye Ghostin viides studioalbumi, joka julkaistiin 11. maaliskuuta 2022.

Kappaleet

Arvostelut 
 Helsingin Sanomat: 
 Imperiumi: 6½/10
 Kaaoszine: 
 Soundi: 
 V2.fi: 
 Inferno:

Lähteet 

Vuoden 2022 albumit
Ghostin albumit
Santena

Santena () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.  Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 10 534 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Markku Rummukainen

Markku Rummukainen (s. 1966, Turku) on suomalainen meteorologi ja tutkija. Hän toimii ilmastotieteen professorina Lundin yliopistossa Ruotsissa.

Rummukainen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1997. Rummukaisen väitöskirjan aiheena oli "Stratosfäärin ilmakemian kolmedimensionaalinen tietokonemallitus. 'SSCTM-1' mallin kehittäminen Suomessa ja Norjassa" 

1997–2011 Rummukainen oli töissä Ruotsin meteorologisessa ja hydrologisessa instituutissa SMHI:ssa. Vuonna 2011 hänet nimitettiin klimatologian professoriksi Lundin yliopistoon. Vuosina 2016–2018 Rummukainen oli tutkimuskeskus Formaksen pääsihteeri.

IPCC 
Rummukainen edustaa Ruotsia Yhdistyneiden kansakuntien ilmastopaneelissa IPCC:ssa. Hän on myös  Klimatpolitiska rådetin (Swedish Climate Policy Council) jäsen.

Lähteet 

Suomalaiset professorit
Lundin yliopiston professorit
Suomalaiset meteorologit
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Mitšurinski prospektin metroasema

Mitšurinski prospekt () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Moskovan metroasemat
Pensaspaloyrtti

Pensaspaloyrtti (Phlomis fruticosa) on paloyrtteihin kuuluva huulikukkaiskasvilaji. Se esiintyy pääosin itäisen Välimeren ja Mustanmeren alueella Sardiniasta Turkkiin ja Kaukasiaan. Laji on myös tulokas Azoreilla.

Kasvi on nuorena ruohomainen ja tulee vanhempana leveäksi puuvartiseksi pensaaksi. Lehdet ovat ryytisalviaa muistuttavat ja kukinnot kasvavat lehtihangoissa kiehkuramaisesti varren ympärillä. Kukat ovat kirkkaan keltaiset, 25–35 millimetriä pitkät, kukan huuli on leveä ja kaksiliuskainen.

Lähteet 

Paloyrtit
Tivaouane

Tivaouane on kaupunkikunta ja samannimisen departementin keskus Thièsin alueella Senegalissa. Se sijaitsee 25 kilometriä Thièsistä koilliseen. Kunnassa on 81 900 asukasta (vuonna 2019, arvio).

Kayoriin kuuluneesta Tivaouanesta tuli Senegalin viides kunta vuonna 1904. Se on yksi tidjaniittien uskonnollisista keskuksista ja vuosittainen pyhiinvaelluskohde. Asukkaat ovat etupäässä wolofeja.

Tivaouanen kautta kulkee Dakarin ja Saint-Louisin välinen maantie RN2. Kaupunki on yksi Senegalin maapähkinävyöhykkeen kaupallisista keskuksista. Lähistöllä louhitaan fosfaattia. Nähtävyyksiin kuuluvat Malick Syn mausoleumi, Babacar Syn moskeija ja vanha rautatieasema.

Lähteet

Senegalin kaupungit
Amanda Tenfjord

Amanda Klara Georgiadis Tenfjord (, s. 9. tammikuuta 1997 Ioánnina, Kreikka) on kreikkalais-norjalainen laulaja ja lauluntekijä. Tenfjord eli ensimmäiset vuotensa Kreikassa, ennen kuin hän perheineen muutti Norjan Tennfjordiin. Hän edusti Kreikkaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella Die Together. Tenfjord kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 10. toukokuuta, sijoittui semifinaalin kolmanneksi ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa Tenfjord sijoittui kahdeksanneksi.

Lähteet  

kreikkalaiset laulajat
Kreikan euroviisuedustajat
Vuoden 2022 euroviisuedustajat
Margareeta Burgundilainen (1290-1315)

Margareeta Burgundilainen (1290-1315) oli Ranskan kuninkaan Ludvig X Itsepäisen vaimo ja Ranskan kuningatar. Lisäksi hän oli Navarran kuningatar.

Margareeta Burgundilainen oli Burgundin herttua Robert II:n ja Ranskan Agneksen tytär. Ranskan Agnes oli Ranskan kuningas Ludvig IX. Margareeta Burgundilainen vietti osan nuoruudestaan Couches’n kunnassa olleessa Burgundin herttuoiden linnassa Château de Couches’sa.

Margareeta Burgundilainen meni naimisiin vuonna 1305 tulevan Ranskan kuninkaan Ludvig X Itsepäisen kanssa. Hänet tuomittiin aviorikoksesta, suljettiin Château Gaillardin linnoitukseen, ja lopulta tapettiin vuonna 1315. Heillä oli avioliitosta tytär Johanna II.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ranskan kuninkaalliset
Navarran kuninkaalliset
Vuonna 1290 syntyneet
Vuonna 1315 kuolleet
Be My Guest

Be My Guest on ukrainalaisen Gaitanan esittämä kappale, jolla hän edustui Ukrainaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin Ukrainan edustuskappaleeksi sen voitettua ukrainalaisen Vidbir 2012 -laulukilpailun 18. helmikuuta 2012. Kappale pääsi Eurovision laulukilpailun toisesta semifinaalista finaaliin, jossa se sijoittui 15:nneksi.

Listasijoituksia

Lähteet
https://eurovision.tv/participant/gaitana

Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Ukrainan euroviisuedustuskappaleet
Pauliina Aarva

Pauliina Aarva on suomalainen terveystutkija ja tietokirjoittaja. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden tohtori, erikoisalanaan terveyden edistäminen. Aarva väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1992. Vuodesta 2005 hän on ollut Tampereen yliopiston dosentti.

Aarva on työskennellyt tutkijana ja kouluttajana Suomessa ja kansainvälisissä terveydenhuollon kehittämistehtävissä, muun muassa EU:n, Maailmanpankin ja Suomen ulkoministeriön rahoittamissa hankkeissa. Hän on työskennellyt ja asunut Ukrainassa sekä Venäjällä, jossa hän johti vuosina 1998–2008 useita kansainvälisiä terveydenhuollon tutkimus- ja kehittämishankkeita, joihin osallistui asiantuntijoita useista Euroopan maista.

Suomessa Aarva on työskennellyt Lääkintöhallituksen ylitarkastajana 1979–1984, Terveys 2000 -lehden toimitussihteerinä 1985, UKK-instituutin tiedotus- ja koulutuspäällikkönä 1985–1994, Stakesin (nykyinen THL) projektipäällikkönä 1994–1996, osa-aikaisena tutkijana Tampereen yliopistossa 2002–2008 sekä yrittäjänä.

Aarva on julkaissut kolme tietokirjaa. Vuonna 2021 hän sai Vuoden Luontaishoitoteko -palkinnon. Perusteluna oli tieteellisen näkökulman tuominen osaksi luontaishoitoalaa koskevaa keskustelua.

Aarva on pitänyt terveysaiheista blogia (liinanblogi.com) vuodesta 2012.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Suomalaiset tietokirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Harri Leskinen

Harri Topi Antero Leskinen (4. helmikuuta 1964 Rautalampi – 16. tammikuuta 2022 Pieksämäki) oli suomalainen näyttelijä, säveltäjä,  ohjaaja ja laulaja.

Varhainen elämä 
Harri Leskisen vanhemmat olivat Ritva Leskinen ja Eero Leskinen. Lapsuuden Harri Leskinen vietti Rautalammilla ja myöhemmin muutti Pieksämäelle. Opiskeli Suomen Teatterikorkeakoulussa.

Ura

Näyttelijänä 

Ryhmäteatteri 1988-1989
Taru Sormusten Herrasta
Rooli Ted Hiesuli, hobitti, Briin porttivahti:, Gimlin saattaja, 

Lahden Kaupunginteatteri.

Kokkolan Kaupunginteatteri.
 Harri Leskinen: ”Gardan kivi”. Ohjaus Harri Leskinen. Rooli: Staut.

Laulajana

Säveltäjänä ja sanoittajana 

Merkittävimpiä julkaisuja on Samuli Edelmannin ensimmäisellä levyllä olleet kappaleet, Outi – 3.00 , Säveltäjä ja Sanoittaja Harri Leskinen, Oi taivas – 2.40 , Säveltäjä ja Sanoittaja Harri Leskinen, Lasihelmi – 4.59 , Säveltäjä ja Sanoittaja Harri Leskinen.

Muita sävellyksiä ja sanoituksia Santeri Kinnunen – Aallonmurtaja / Viereeni Jää,

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Discogs
 Jouninmaailma
 Kontuwiki
 YLE
 Ryhmäteatteri Historiikki

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1964 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Beinasco

Beinasco () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 17 557 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Ayanami-luokka

Ayanami-luokka oli Japanin meri-itsepuolustusvoimain seitsemän hävittäjän muodostama alusluokka.

Suunnittelu 
Alukset oli suunniteltu sukellusveneiden torjuntaan ja siten ne oli alun perin luokiteltu runkonumerolla DDK. Alusten pääaseina oli kolme 5 tuuman 38 pituuskaliiperin tykein varustettua kaksiputkista tykkitornia eli Yhdysvaltain laivaston Mk 35 tykkitornia, joiden kilpi oli japanilaista suunnittelua. Sukellusveneiden torjuntaan kaksi sukellusveneidentorjuntatorpedosarjaa, kaksi Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä, kaksi Y-tykkiä. Lisäksi aluksilla oli neljä 533 millimetrin torpedoputkea.

Propulsiojärjestelmänä oli kahteen akseliin kytkettynä Mitsubishi/Escher Weiss -turbiinimoottorit, joiden vaatima höyry tuotettiin kahdella Mitsubishi-Nagasakin valmistamalla CE-kattilalla. Järjestelmä tuotti 35 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 32 solmun huippunopeuden. Alusten toimintamatka oli 6 000 merimailia 18 solmun nopeudella.

Niiden elektroniikka koostui OPS-1- ja OPS-15-tutkista ja OQS-12 tai OQS-14-kaikuluotaimesta. Alusten pituus oli vesirajassa 109,0 metriä. Niiden leveys oli 10,7 metriä ja syväys 3,7 metriä. Standardiuppouma oli 1 720 tonnia ja täysin kuormattuna uppouma kasvoi 2 500 tonniin. Miehistöä aluksilla oli 220 henkeä.

Alukset 
Aluksista neljän hankinta vahvistettiin vuoden 1955 laivasto-ohjelmassa, minkä lisäksi vahvistettiin yhden hankinta vuoden 1957 laivasto-ohjelmassa ja kahden hankinta vuoden 1958 laivasto-ohjelmassa.

Lähteet

Viitteet
Kultapensaat

Kultapensaat (Galphimia) on akerolakasvien (Malpighiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 25–30 lajia.

Kultapensaat kasvavat luontaisina Meksikosta ja Teksasista Uruguayhun ja Argentiinaan ulottuvalla alueella lukuun ottamatta Costa Ricaa, Panamaa, Ecuadoria sekä Amazonasin pohjoisosia. Ihmisen mukana levinneinä vieraslajeina kultapensaita tavataan myös muun muassa Floridassa, Karibian saarilla, Bangladeshissa sekä Jaavalla.

Kultapensaiden suvun tieteellinen nimi (Galphimia) on muodostettu anagrammina samaan heimoon kuuluvien akerolien (Malpighia) suvun tieteellisestä nimestä.

Lajeja 
 Galphimia angustifolia
 Galphimia brasiliensis – brasiliankultapensas
 Galphimia elegans
 Galphimia glandulosa
 Galphimia glauca – sinikultapensas
 Galphimia gracilis – meksikonkultapensas
 Galphimia grandiflora
 Galphimia hirsuta
 Galphimia multicaulis
 Galphimia paniculata

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kultapensaat (Galphimia)
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Galphimia 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Galphimia 
 UniProt: Taxonomy – Galphimia 
 The Plant List: Galphimia 

Akerolakasvit
Diourbelin alue

Diourbelin alue () on hallintoalue Senegalin länsiosassa. Sen keskus on Diourbelin kaupunki. Alueen pinta-ala on 4 769 neliökilometriä. Asukkaita on 1 802 000 henkeä (vuonna 2019, arvio).

Diourbelin alue rajoittuu pohjoisessa Lougan, idässä Kaffrinen, etelässä Fatickin ja lännessä Thièsin alueisiin. Alue vastaa historiallista Baolin valtakuntaa.

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400 millimetriä. Pysyviä vesistöjä ei ole. Luonto on kärsinyt kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta.

Alue jakautuu Bambeyn, Diourbelin ja Mbackén departementteihin. Kaupunkikuntia ovat Bambey, Diourbel ja Mbacké. Maalaiskuntia on 36.

Diourbel on virallisesti yksi Senegalin vähiten kaupungistuneista alueista. Vuonna 2019 kaupunkiväestön osuus oli 16 prosenttia. Mbackén lähellä sijaitsevassa Touba Mosquéen maalaiskunnassa asuu kuitenkin 906 500 henkeä, yli puolet alueen väestöstä.

Asukkaista 67 % on wolofeja, 25 % sererejä ja alle 7 % fulbeja. Muslimeja on 99 %. Heistä 85 % kuuluu muridien ja 10 % tidjaniittien suufilaisveljeskuntiin.

Diourbeliin johtaa Dakarista Dakarin–Nigerin rautatie ja maantie RN3. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja lehmänpapu sekä myyntiin tuotetut maapähkinä, seesami, maniokki ja vesimelonit. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, vähäisessä määrin siat sekä siipikarja. Vähäinen teollisuus jalostaa etupäässä maapähkinää. Varsinainen matkailu on vähäistä, mutta muridien pyhä kaupunki Touba on tärkeä pyhiinvaelluskohde.

Lähteet

Senegalin alueet
Earthling

Earthling (tyyliteltynä EART HL I NG) on David Bowien 21. studioalbumi, joka julkaistiin 3. helmikuuta 1997. Albumin levittäjinä toimivat Yhdistyneessä kuningaskunnassa RCA Records, Yhdysvalloissa Virgin Records sekä muualla Artista Records.

Albumilla on samankaltaisia musiikillisia tyylejä aikaisempaan albumiin Outsideen (1995) verrattuna. Earthlingin musiikki on 1990-luvun industrial- ja drum and bass- kulttuureista vaikutteita ottanutta rockmusiikkia, jossa on myös jonkin verran teknon ja jungleksi kutsutun elektronisen tanssimusiikin piirteitä.

Kappaleet 

Kaikki kappaleet on tehnyt David Bowie, ellei toisin mainita.

Kokoonpano 

 David Bowie – laulu, kitara, alttosaksofoni, kosketinsoittimet
 Reeves Gabrels – syntetisaattori, kitara, ohjelmointi, taustalaulu
 Mark Plati – kosketinsoittimet, ohjelmointi
 Gail Ann Dorsey – bassokitara, taustalaulu
 Zack Alford – rummut, sähkörummut
 Mike Garson – piano, kosketinsoittimet

Arvostelut 

Allmusic: () linkki
Pitchfork: 8,5/10

Lähteet 

David Bowien albumit
Vuoden 1997 albumit
Armotonta menoa – Hoivatyön lauluja

Armotonta menoa – Hoivatyön lauluja on Susanna Helken ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.

Elokuva on musiikkipitoinen dokumentti, joka käsittelee hoitotyötä. Siinä kritisoidaan hoitotyön arkea hoitajien sekä hoidattavien vahusten muodostamien kuorojen esittämien laulujen kautta.

Lähteet 

Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Emma Corrin

Emma-Louise Corrin (s. 13. joulukuuta 1995 Royal Tunbridge Wells, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.

Corrin on noussut kuuluisuuteen Netflix-sarjasta The Crown, jossa hän esitti nuorta prinsessa Dianaa sarjan neljännellä tuotantokaudella (2020). Corrinille myönnettiin tästä roolityöstä parhaan naisnäyttelijän Golden Globe -palkinto keväällä 2021.

Corrin on opiskellut näyttelemistä Cambridgen yliopistossa. The Crownin lisäksi hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Pennyworth (2019) ja elokuvassa Misbehaviour (2020).

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Englantilaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Birger Lindberg (pituushyppääjä)

Birger Karl Eugen Lindberg (28. heinäkuuta 1917 Heinola – 1975) oli suomalainen pituushyppääjä. Lindberg edusti urallaan Tampereen Kisa-Veikkoja, Pirkkalan Urheilijoita, Nokian Urheilijoita ja Tampereen Pyrintöä.

Kalevan kisoissa Lindberg saavutti pituushypyssä suomenmestaruuden vuonna 1940 sekä SM-pronssia vuosina 1939 ja 1943. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Lindberg oli Tampereen Pyrinnön vuonna 1945 suomenmestaruuden voittaneen 4 × 100 metrin viestijoukkueen toisen osuuden juoksija. Lindberg edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1938–1940. Lindbergin ennätys on vuonna 1939 Tampereella hypätty 726.

Lähteet 

Suomalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Kauko Uusila

Kauko O. Uusila (s. 18. elokuuta 1962 Rauma) on suomalainen helluntailainen pastori ja kirkkokunnan johtaja. Uusila on Oulun helluntaiseurakunnan johtava pastori. Uusila on toiminut vuodesta 2022 lähtien Suomen Helluntaikirkon johtajana. Aikaisemmin Uusila on toiminut pastorina Nastolassa, Kausalassa, Kuusankoskella ja Riihimäellä. Uusila on toiminut lähetystyöntekijänä Boliviassa ja Uruguayssa 20 vuoden ajan 1990- ja 2000-luvuilla.

Lähteet 

Suomalaiset helluntailaiset pastorit
Suomen helluntaiherätyksen lähetystyöntekijät
Syntymävuosi tuntematon
Elävät henkilöt
Suomen Helluntaikirkko
Lohjan seurakuntakeskus

Lohjan seurakuntakeskus (ruots. Lojo församlingscentrum) on Lohjan seurakunnan omistama, vuonna 1951 valmistunut seurakuntakeskus. Seurakuntakeskuksen on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi. Rakennus edustaa tyyliltään 1940-luvun romantiikkaa ja on yksi tyylisuunnan merkittävimpiä edustajia Suomessa.

Arkkitehtuuri ja historia 
Lohjan seurakuntakeskuksessa sijaitsee seurakuntasali, kappelikirkko Pikku-Lauri, päiväkerhotilat, diakoniatoimisto, keittiö ja vuokra-asuntoja. Rakennuksessa on ennen toiminut Lohjan kirkkoherranvirasto. Rakennuksen yksiä huomattavimpia piirteitä on seiniin upotetut liuskekivilaatat. Seurakuntakeskuksta laajennettiin vuosina 1997-1999 arkkitehti Vuokko Jouhikaisen piirustusten mukaan. Tällöin lisättiin muun muassa siipi laitoskeittiötä varten. Seurakuntakeskuksen asuntosiivessä sijaitsee kolme kaksiota ja kaksi viiden huoneen asuntoa.

Lähteet 

Lohjan rakennukset ja rakennelmat
Lost Cause

The Lost Cause of the Confederacy lyhyemmin Lost Cause on yhdysvaltalainen näennäishistoriallinen mytologia, joka väittää, että Konfederaation syyt ja motiivit Yhdysvaltain sisällissodan aikana olivat oikeudenmukaisia ja kunniallisia, eivätkä ne johtuneet pyrkimyksistä orjuuden säilyttämiseksi.

Lost Causen kannattajat ylistävät tyypillisesti eteläisen Yhdysvaltain perinteistä kunnia- ja ritarikulttuuria. He väittävät, että orjuutettuja ihmisiä kohdeltiin hyvin, ja kiistävät, että heidän olotilansa olisi ollut sodan keskeinen syy. Sen sijaan he näkevät sodan "osavaltioiden oikeuksien" puolustamisena suojellakseen maataloustalouttaan "pohjoiselta aggressiolta". Unionin voitto selitetään siten sen suuremman koon ja teollisen vaurauden seurauksena, kun taas konfederaation puolestaan kuvataan olleen moraalisesti ylempi ja omanneen sotilaallisesti paremmat taidot.

Lähteet

Näennäishistoria
Yhdysvaltain sisällissota
Yhdysvaltain historia
Äärioikeisto Yhdysvalloissa
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Elisa Balsamo

Elisa Balsamo (s. 27. helmikuuta 1998 Cuneo) on Italialainen rata- ja maantiepyöräilijä. Hän on maantieajon maailmanmestari sekä moninkertainen ratapyöräilyn Euroopan-mestari ja MM-mitalisti.

Saavutuksia

Ratapyöräily 
Lähteet: Cycling Archives, The-sports.org
2015
Junioreiden EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa
Junioreiden MM-kilpailut, linja-ajossa kultaa
2016
Junioreiden EM-kilpailut, omniumissa ja joukkuetakaa-ajossa kultaa 
Junioreiden MM-kilpailut, omniumissa ja joukkuetakaa-ajossa kultaa
EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa, omniumissa neljäs
2017
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa neljäs, omniumissa seitsemäs
Alle 23-v. EM-kilpailut, omniumissa ja joukkuetakaa-ajossa kultaa, pariajossa pronssia
EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa, omniumissa pronssia
Maailmancup, Pruszków, joukkuetakaa-ajossa voitto
2018
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa pronssia, omniumissa neljäs
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa pronssia, omniumissa neljäs
EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa hopeaa, pudotusajossa viides
Alle 23-v. EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa, pariajossa pronssia
Pariajon Italian-mestaruus
2019
Maailmancup, Hongkong, joukkuetakaa-ajossa voitto
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa viides
Euroopan kisat, joukkuetakaa-ajossa kultaa, omniumissa pronssia
Alle 23-v. EM-kilpailut, pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa kultaa
EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa pronssia
2020
MM-kilpailut, pariajossa pronssia, joukkuetakaa-ajossa seitsemäs
EM-kilpailut, omniumissa ja pariajossa kultaa, joukkuetakaa-ajossa hopeaa
2021
Olympialaiset, joukkuetakaa-ajossa kuudes, pariajossa kahdeksas
Omniumin Italían-mestaruus
MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa hopeaa, omniumissa pronssia

Maantiepyöräily 
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats, The-sports.org
2015
MM-kilpailut, junioreiden maantieajossa kuudes
2016
Maantieajon junioreiden Italian-mestaruus
EM-kilpailut, junioreiden maantieajossa hopeaa
MM-kilpailut, junioreiden maantieajossa kultaa
2018
Omloop van Borsele, voitto
Prudential RideLondon Classique, kolmas
GP Bruno Beghelli, voitto
2019
Classic Brugge-De Panne, kuudes
Trofee Maarten Wynants, voitto
Kalifornian ympäriajo, 3. etapin voitto
Dwars door de Westhoek, voitto
Euroopan kisat, maantieajossa viides
Prudential RideLondon Classique, toinen
Giro delle Marche en Rosa, 2. etapin voitto
2020
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa kultaa
Challenge by La Vuelta, 3. etapin voitto
2021
GP Oetingen, voitto
Classic Brugge-De Panne, viides
Gent–Wevelgem, neljäs
MM-kilpailut, maantieajossa kultaa
The Women's Tour, 6. etapin voitto
2022
Volta Comunitat Valenciana Fémines, 1. etapin voitto
Ronde van Drenthe, toinen
Trofeo Alfredo Binda, voitto
Classic Brugge-De Panne, voitto
Gent–Wevelgem, voitto
RideLondon Classique, kokonaiskilpailussa toinen
Tour de Suisse women, 3. etapin voitto
Maantieajon Italian-mestaruus
Giro Rosa, pistekilpailussa toinen, 2. ja 5. etapin voitto, 1. etapilla (aika-ajo) ja 3. etapilla kolmas
EM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
Challenge by La Vuelta, 5. etapin voitto

Lähteet 

Italialaiset ratapyöräilijät
Italialaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
And Just Like That...

And Just Like That... on yhdysvaltalainen suoratoistosarja, jonka on kehittänyt Michael Patrick King. Se esitettiin HBO Max -palvelussa joulukuun 2021 ja helmikuun 2022 välisenä aikana. Sarja pohjautuu vuosina 1998–2004 esitettyyn Sinkkuelämää-draamakomediaan ja sitä seuranneisiin kahteen elokuvaan. Sarjan pääosissa ovat Sarah Jessica Parker, Cynthia Nixon ja Kristin Davis.

And Just Like That... -sarjan tapahtumat sijoittuvat 11 vuoden päähän edellisestä Sinkkuelämää-tuotannosta, Sex and the City – Sinkkuelämää 2 -elokuvasta (2010). Sarjassa seurataan Sinkkuelämää-sarjasta tuttujen Carrie Bradshaw'n, Miranda Hobbesin ja Charlotte York Goldblattin elämää keski-iässä. Sarjassa nähdään myös sarjasta tutut Kiho (Chris Noth), Anthony Marentino (Mario Cantone), Steve Brady (David Eigenberg), Stanford Blatch (Willie Garson) ja Harry Goldenblatt (Evan Handler). Uusia hahmoja ovat muun muassa Che Diaz (Sara Ramirez) ja Seema Patel (Sarita Choudbury). Aiemmista Sinkkuelämää-kausista ja -elokuvista poiketen And Just Like That... -sarjassa ei nähdä Samantha Jonesia (Kim Cattrall).

Sarja nousi HBO Max -palvelun katsotuimmaksi sen julkaisun jälkeen. Se sai kuitenkin varsin kielteistä palautetta kriitikoilta; esimerkiksi Rotten Tomatoes -sivustolla sen keskiarvio on vain 5,60 asteikolla nollasta kymmeneen.

Lähteet

Sinkkuelämää
Tilannekomediat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
HBO:n televisio-ohjelmat
Helena Ranta – Sodan viimeinen sana

Helena Ranta – Sodan viimeinen sana on Elli Rintalan ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.

Elokuva on dokumentti Kosovon sodasta ja sen tapahtumien selvittämisestä. Sen päähenkilönä on suomalainen oikeushammaslääkäri Helena Ranta, joka johti sotaa tutkivaa suomalaista oikeuslääketieteellistä tutkijaryhmää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Areena: Helena Ranta - Sodan viimeinen sana (2022)

Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Thorns (Tony Martinin albumi)

Thorns on Tony Martinin kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin 14. tammikuuta 2022.

Albumilla esiintyvät rumpali Danny Needham, basisti Magnus Rosen, basisti Greg Smith sekä sävellystyössä mukana ollut kitaristi Scott McClellan.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 6½/10
 Inferno: 
 Kaaoszine:

Lähteet 

Vuoden 2022 albumit
Hockey Dreams

Hockey Dreams on Oskari Pastilan ja Janne Niskalan ohjaama suomalais-eteläkorealais-tšekkiläis-norjalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2022.

Elokuva käsittelee Etelä-Korean miesten jääkiekkomaajoukkuetta, joka sai kisojen isäntämaan roolissa Pyeongchangin talviolympialaisiin automaattisen kisapaikan. Maajoukkue ei tätä aiemmin ollut koskaan pelannut jääkiekon arvokisoissa.

Lähteet 

Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Etelä-Karjalan hyvinvointialue

Etelä-Karjalan hyvinvointialue on Etelä-Karjalan maakunnan kattava hyvinvointialue, joka perustetaan osana maakunta- ja soteuudistusta.

Kunnat 
Hyvinvointialueeseen kuuluu 9 kuntaa, joista kaksi on kaupunkeja.

 Imatran kaupunki
 Lappeenrannan kaupunki
 Lemin kunta
 Luumäen kunta
 Parikkalan kunta
 Rautjärven kunta
 Ruokolahden kunta
 Savitaipaleen kunta
 Taipalsaaren kunta

Vuoden 2022 huhtikuussa hyvinvointialueella asui 125 661 asukasta.

Palvelut 
Lakisääteinen sosiaali- ja terveydenhuollon sekä pelastustoimen järjestämisvastuu siirtyy kunnilta hyvinvointialueelle 1. tammikuuta 2023 alkaen.

Sairaanhoito 
Etelä-Karjalan hyvinvointialueen kunnat kuuluvat Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiiriin. Alueen keskussairaalana toimii Etelä-Karjalan keskussairaala Lappeenrannassa. Alueella toimii myös Honkaharjun sairaala.

Pelastustoiminta 
Pelastustoiminnan osalta hyvinvointialueen kunnat kuuluvat Etelä-Karjalan pelastuslaitoksen toimialueeseen.

Aluevaltuusto 
Ensimmäiset aluevaalit järjestettiin 23. tammikuuta 2022, ja aluevaltuustot aloittivat toimintansa maaliskuussa 2022. Vuoden 2021 elokuun väestötietojen perusteella Etelä-Karjalan hyvinvointialueen aluevaltuustoon valittiin 59 valtuutettua.

Lähteet 

Hyvinvointialue Suomen hyvinvointialueet
Etelä-Savon hyvinvointialue

Etelä-Savon hyvinvointialue on Etelä-Savon maakunnan kattava hyvinvointialue, joka perustetaan osana maakunta- ja soteuudistusta.

Kunnat 
Hyvinvointialueeseen kuuluu 12 kuntaa, joista kolme on kaupunkeja.

  Enonkosken kunta
  Hirvensalmen kunta
  Juvan kunta
  Kangasniemen kunta
  Mikkelin kaupunki
  Mäntyharjun kunta
  Pertunmaan kunta
  Pieksämäen kaupunki
  Puumalan kunta
  Rantasalmen kunta
  Savonlinnan kaupunki
  Sulkavan kunta

Vuoden 2022 huhtikuussa hyvinvointialueella asui 131 310 asukasta.

Palvelut 
Lakisääteinen sosiaali- ja terveydenhuollon sekä pelastustoimen järjestämisvastuu siirtyy kunnilta hyvinvointialueelle 1. tammikuuta 2023 alkaen.

Sairaanhoito 
Etelä-Savon hyvinvointialueen kunnat kuuluvat Hirvensalmen, Juvan, Kangasniemen, Mikkelin, Mäntyharjun, Pertunmaan, Pieksämäen ja Puumalan osalta Etelä-Savon sairaanhoitopiiriin. Enonkosken, Rantasalmen, Savonlinnan ja Sulkavan kunnat kuuluvat Itä-Savon sairaanhoitopiirin. Alueella toimii kaksi keskussairaalaa, joista yksi toimii Mikkelissä ja toinen Savonlinnassa. Alueella toimii myös Moision sairaala.

Pelastustoiminta 
Pelastustoiminnan osalta hyvinvointialueen kunnat kuuluvat Etelä-Savon pelastuslaitoksen toimialueeseen.

Aluevaltuusto 
Ensimmäiset aluevaalit järjestettiin 23. tammikuuta 2022, ja aluevaltuustot aloittivat toimintansa maaliskuussa 2022. Vuoden 2021 elokuun väestötietojen perusteella Etelä-Savon hyvinvointialueen aluevaltuustoon valittiin 59 valtuutettua.

Lähteet 

Hyvinvointialue Suomen hyvinvointialueet