joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mangaia

Mangaia on saari Cookinsaarilla. Se on Cookinsaarista eteläisin ja pinta-alaltaan toiseksi suurin Rarotongan jälkeen. Mangaian on arveltu olevan Tyynenmeren vanhin tuliperäinen saari. James Cook kävi Mangaialla 29. maaliskuuta 1777. Saarella oli 493 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa. Saaren asukkaat puhuivat aiemmin mangaiaa, joka on sittemmin sulautunut rarotongan kieleen.

Maantiede
Mangaia on kaikkein eteläisin Cookinsaarista ja sen toiseksi suurin saari. Sen pinta–ala on 51,8 km². Geologisten tutkimusten perusteella sen iäksi on arvioitu 18 miljoonaa vuotta. Sen korkein kohta on 4 750 metriä merenpohjasta ja 169 metriä merenpinnasta. Monien muiden Cookinsaarien tapaan saarta ympäröi kivettyneistä koralleista muodostunut rengas eli makatea, jonka keskellä on tuliperäinen ylänkö. Saaren kalkkikiveen on muodostunut useita luolia, joista suurin on nimeltään Teruarere. Saaren keskustan kukkuloilta tulee useita puroja, mutta makatean takia mikään niistä ei laske mereen. Kukkuloilla kasvaa myös karibianmännyistä muodostunutta metsää, joka istutettiin saarelle alun perin estämään eroosiota ja luomaan puutavaraa. Metsä on kuitenkin jäänyt sittemmin taloudellisesti käyttämättä.

Historia
Mangainan historiallinen paikallinen nimitys oli A'u A'u. Sen syntylegendan mukaan jumala Rongon kolme poikaa nostivat sen syvyyksistä ja heistä tuli sen ensimmäiset asukkaat. Legenda poikkeaa monista alueen muista asutuslegendoista siinä, että muualla ensimmäiset asukkaat tulivat usein kanootein paikan päälle. James Cook vieraili paikalla 29. maaliskuuta 1777, mutta asukkaiden epäystävällisyyden vuoksi hän jatkoi matkaansa Atiulle. Lähetyssaarnaajia tuli saarelle vuodesta 1823 eteenpäin. Vaikka Cookin tavoin heidät otettiin aluksi vastaan vihamielisesti, saarelaiset kääntyivät lopulta kristinuskoon. Nykyisin Mangaia kärsii sen asukkaiden muutosta muualle. Kun saarella oli vuonna 1970 noin 2 000 asukasta, nykyisin heidän määränsä on tippunut noin neljännekseen tuosta luvusta.

Lähteet

Viitteet

Cookinsaarten maantiede
Lex Kallio

Laki maan hankkimisesta asutustarkoituksiin vuodelta 1922 tunnetaan Suomessa nimellä Lex Kallio (Kallion laki).

Laki oli maanlunastuslaki, jolla 1918 maansa lunastamaan päässeet maanvuokrajaat eli torpparit pystyivät hankkimaan itselleen lisämaita pientilojensa elinkelpoistamiseksi. Myös niillä maaseudulla asuvilla maattomilla, joilla ei ollut ollut torpan sopimusta, oli mahdollisuus saada edullisin ehdoin maata viljeltäväkseen.

Laki kärjisti Maalaisliiton suhteita erityisesti Kansalliseen kokoomukseen, joka suhtautui kriittisesti ei pelkästään maalaisliittolaiseen Kyösti Kallioon, vaan myös valtiollisia vankeja nopeaan tahtiin vapauttamaan pyrkineeseen edistyspuoluelaiseen tasavallan presidentti Ståhlbergiin.

Koska valtion maat sijaitsivat usein epäedullisesti ja otaksuttiin, ettei yksityismaita ole paljoakaan myytävänä, poliitikot päättivät torpparilain (135/1918) esikuvan mukaisesti käyttää pakkoluovutusta. Uusi laki nimettiin aloitteentekijänsä Kyösti Kallion mukaan. Pakkolunastuspykälän (4 §) vuoksi laki tuli säätää perustuslain säätämisjärjestyksessä. Lakia kannattivat sosialidemokraatit. Oikeisto äänesti lain lepäämään seuraavaan eduskuntaan.

Lain nojalla maata voitiin hankkia henkilölle, joka oli täysi-ikäinen, hallitsi itseään ja omaisuuttaan, jolla oli kansalaisluottamus, joka ei ennestään omistanut tai hallinnut maata ja sitoutui kolmessa vuodessa rakentamaan tilalle asunnon. Lisäksi henkilöllä piti olla ammattitaito maan viljelemiseen ja tarvittavat maataloustyökalut. Tilan koon yläraja oli 20 hehtaaria peltomaata ja 20 hehtaaria metsämaata Etelä- ja Keski-Suomessa tai 75 hehtaaria metsämaata Lapissa. Maata voitiin pakkolunastaa vain tiloilta, joilla oli Etelä- ja Keski-Suomessa maata yli 200 hehtaaria ja Oulun läänissä yli 400 hehtaaria.

Lex Kalliota täydensi eduskunnassa kolmen vuoden kiistelyn jälkeen vuonna 1925 hyväksytty laki puutavarayhtiöiden laittomasti hankkimien kiinteistöjen palauttamisesta (Lex Pulkkinen). Kyseessä olivat maaseutujen metsäalueet, joita puutavarayhtiöt olivat vastoin eduskunnan vuonna 1915 hyväksymää asetusta hankkineet omistukseensa ja jotka oli tarkoitus palauttaa valtiolle käytettäväksi asutustarkoituksiin.

Pakkoluovutusta jouduttiin käyttämään melko harvoin, sillä maata sai vapaaehtoisilla kaupoilla ja  talouspulan aikana vararikkohuutokaupoista. Lex Kallion kumosi vuoden 1938 alussa voimaan tullut asutuslaki (332/1936).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laki maan hankkimisesta asutustarkoituksiin (278/1922)

Asutustoiminta
Suomen maatalouden historia
Henkilön mukaan nimetyt lait
Kyösti Kallio
1922
Maareformi
Lex Tulenheimo

Lex Tulenheimo oli Tokoin senaatin keväällä 1917 eduskunnalle antama lakiesitys, jonka tarkoituksena oli helmikuun vallankumouksen jälkeisessä tilanteessa siirtää huomattava osa entisestä Suomen suuriruhtinaan vallasta Suomen senaatille. Esitys nimettiin senaatin oikeustoimituskunnan päällikkönä toimineen Antti Tulenheimon mukaan. Lakiesitys perustui yhteisymmärrykseen Suomen senaatin ja Venäjän väliaikaisen hallituksen kanssa. Esityksen valiokuntakäsittelyn aikana vasemmistoenemmistöinen eduskunta kuitenkin muokkasi siitä huomattavasti radikaalimman version eli niin sanotun valtalain, jonka mukaan ylin valtiovalta olisikin siirtynyt eduskunnalle.

Lex Tulenheimo olisi jättänyt Venäjän hallitukselle oikeuden hajottaa valtiopäivät ja määrätä uudet vaalit sekä normaalin valtiopäivien koollekutsumisen ja päättämisen. Venäjän hallitukselle olisivat jääneet myös "Venäjän etua" koskevat kysymykset. Suomen kenraalikuvernöörin tuli antaa lausunto siitä, mitkä Suomen senaatin käsiteltäväksi tulevista asioista olisivat koskeneet Venäjän etuja. Sen sijaan valtalaissa Suomen eduskunnalle olisi siirretty sellaisiakin valtaoikeuksia, jotka Lex Tulenheimo jätti Venäjän hallitukselle, kuten valtiopäivien koollekutsuminen.

Venäjän väliaikaisen hallituksen vastustuksen vuoksi valtalaki ei koskaan tullut voimaan, vaikka se hyväksyttiin Suomen eduskunnassa kesällä 1917. Sen sijaan Lex Tulenheimon sisältö pääosin tosiasiallisesti toteutui heikentyneen Venäjän väliaikaisen hallituksen 12. syyskuuta antaman niin sanotun Kornilovin manifestin kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Senaatin oikeuksien maltillinen laajentaminen muuttui valtalaissa laajaksi eduskuntavallaksi, Svinhufvud, Suomen itsenäisyyden tekijät ja vaiheet, Itsenäisyys100.fi

Henkilön mukaan nimetyt lait
Suomen politiikka 1910-luvulla
1917
Nitriitti

Nitriitti on ioni NO2- tai typpihapokkeen (HNO2) suola.

Nitriittiä muodostuu typpiyhdisteiden (mm. ammoniumin NH4+) epätäydellisen hapettumisen seurauksena. Nitriittiä joutuu juomaveteen vesijohdoissa vedenottamossa elävien bakteereiden tuottamana.

Elintarvikkeiden lisäaineena käytetään E-koodilla E 249 kaliumnitriittiä (KNO2) ja E 250 natriumnitriittiä (NaNO2).

Saanti 
Suomalaiset saavat nitriitiä etenkin juomavedestä sekä monista muista lähteistä. EU:n elintarviketurvallisuusviranomainen on asettanut nitraatin käytölle elintarvikkeissa ylärajaksi 150 milligrammaa kiloa kohden. Helsingin yliopiston professori Anne-Maria Pajari on arvioinut, että suomalaiset valmistajat lisäävät lihajajosteisiinsa tätä huomattavasti vähemmän nitrittiä. Lihajalosteiden osuus saannista on Suomessa keskimäärin 17 prosentin luokkaa.  Lihajalosteisiin lisätty nitriitti alkaa hajota heti lisäyksen jälkeen niin että sitä on vähiten pisimpään säilytetyissä jalosteissa.

Monet kasvikset, kuten punajuuri, sisältävät elimistössä nitriitiksi muuntuvaa nitraattia.

Terveysvaikutukset 
Nitriitti vaikuttaa verisuonten pintakerroksen toimintaan, mikä johtaa 1-3 tunnin sisällä nauttimisesta lihasten parempaan hapensaantiitn ja suorituskyvyn paranemiseen.

Nitriitin epäillään kuitenkin olevan osallisena myös elimistön reaktioissa, joissa syntyy syöpäriskiä lisääviä N-nitrosoyhdisteitä. Hemirauta kiihdyttää tätä reaktiota ja C-vitamiini estää. Nitriitin lähteitä sisältävillä aterioilla kannattaa siksi nauttia C-vitamiinipitoista ruokaa ja välttää paljon hemirautaa sisältävia elintarvikkeita, kuten naudanlihaa ja maksaa.

Nitriittejä 

Isoamyylinitriitti (C5H11NO2) CAS-numero 110-46-3
Isobutyylinitriitti (C4H9NO2 / (CH3)2CHCH2NO2) CAS-numero 542-56-3
Kaliumnitriitti (KNO2) CAS-numero 7758-09-0
Natriumnitriitti (NaNO2) CAS-numero 7632-00-0

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Human Metabolome Database: Nitrite 
 Should we be concerned about the amounts of additives in our diet? 

Nitriitit
Anionit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Louhela

Louhela (ruots. Klippsta) on pääosin vuosina 1965–1968 rakennettu asuinalue Vantaan Myyrmäen kaupunginosan koilliskulmassa, Kehäradan läntisen osan (Vantaankosken radan) itäpuolella. Rakennuskanta koostuu kerrostaloista, joista korkeimmat ovat 8-kerroksisia, ja talojen yleisväri on vihertävä.

Louhelaa ja Myyrmäen pohjoisosaa palvelee Louhelan rautatieasema (1975), jolla pysähtyvät I- ja P-junat. Myyrmäen kirkko (1984) sijaitsee rautatieaseman vieressä. Louhelassa on myös uudelleenrakennettu Louhelan ostoskeskus (2012). Sen taakse puretun ostoskeskuksen (1967–2010) paikalle on rakennettu uusi viisikerroksinen kerrostalo (2012). Eräkuja 2:ssa ollut toimistorakennus purettiin vuoden 2015 lopussa. Tilalle rakennettiin kerrostalo. Päiväkotirakennukset ovat valmistuneet 1979 ja 1990.

Valokuvia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kuvia Myyrmäen alueelta, kuva-karttana – Louhelan tori 
 Kuvia Myyrmäen alueelta, kuva-karttana – Louhelan seutu muuttuu 

Vantaan lähiöt
Myyrmäki
Lomonosovin harjanne

Lomonosovin harjanne on vedenalainen vuorijono Pohjoisella Jäämerellä. Se ulottuu 1 800 kilometrin matkan Uuden-Siperian saarista yli Jäämeren keskiosien Ellesmerensaarelle Kanadan arktisessa saaristossa. Vuorijono jakaa Pohjoisen jäämeren kahteen pääaltaaseen: Ameraasian- ja Euraasian altaisiin. Harjanteen leveys vaihtelee välillä 60–200 kilometriä ja se kohoaa 3 300–3 700 metriä ympäröivästä merenpohjasta. Korkein huippu on 975 metriä merenpinnan alapuolella. Rinteet ovat suhteellisen jyrkkiä, kanjoneiden rikkomia ja sedimenttikerroksen peitossa.

Harjanteen löysi neuvostoliittolainen pohjoisten alueiden tutkimusretkikunta vuonna 1948 ja se nimettiin Mihail Lomonosovin mukaan.

Lähteet 

Pohjoinen jäämeri
Vuoristot
Vitim

Vitim () on  1 978 kilometriä pitkä Lenan oikeanpuolinen sivujoki Itä-Siperiassa Venäjällä. Se saa alkunsa Baikaljärven itäpuolelta Burjatiassa, josta se virtaa kohti koillista Taka-Baikaliaan ja edelleen pohjoiseen Irkutskin alueelle, jossa se laskee Lenaan Sahan tasavallan rajalla. Jokien yhtymäkohdassa vastarannalla on Vitimin taajama. Vitim soveltuu laivaliikenteelle alajuoksultaan Lenasta Bodaibon kaupunkiin asti. 

Burjatian joet
Irkutskin alueen joet
Taka-Baikalian aluepiirin joet
Lenan vesistö
Antti Rannanjärvi

Antti Rannanjärvi (4. huhtikuuta 1828 Ylihärmä – 12. elokuuta 1882 Ylihärmä) oli Antti Isotalon ohella puukkojunkkareiden eli häjyjen toinen päämies ja ylihärmäläisen maatalon isäntä, joka eli rikollista elämää. Rannanjärvi oli Ylihärmän Haapojan kylässä sijaitsevan verotalon isäntä.

Rannanjärven ensimmäinen käräjäsakko tuli syyskäräjillä 1847 hänen rikottuaan Lapuan lain öistä ulkonaliikkumiskieltoa. Rannanjärvi oli kyseisen vuoden toukokuun 25. päivänä liikkunut yhdessä kolmen muun nuorukaisen kanssa yöaikaan Ylihärmän Lööparin talon läheisyydessä, minkä kaikki syytetyt myönsivät. Tämän perusteella kihlakunnanoikeus tuomitsi heidät pitäjän poliisijärjestyksen 7 §:n mukaan kahden ruplan sakkoon yöjuoksusta. Myös Rannanjärven kaksi veljeä ja jokunen muukin lähisukulainen saivat omat tuomionsa Lapuan hallitussäännön rikkomisesta.

Joulukuussa 1851 Rannanjärvi terrorisoi kolmen muun puukkojunkkarin kanssa häitä Lapualla muun muassa puukottamalla yhden häävieraan kuoliaaksi ja haavoittamalla kahta. Päätekijä Hermanni Mäki tuomittiin taposta elinkautiseen pakkotyöhön Siperiaan ja Rannanjärvi osallisuudesta tappoon ja väkivaltaisuuksiin raipaniskuihin ja viideksi vuodeksi pakkotyöhön Suomenlinnaan.

Kauhavan nimismies Adolf Hägglund pidätti Rannanjärven lokakuussa 1867, ja pitkän oikeuden­käynnin jälkeen hänet tuomittiin vuoden 1869 alussa juopottelusta, murtovarkaudesta, väärentämisestä ja eläinvarkaudesta sakkoihin ja raipparangaistukseen. Sakot olivat niin suuret, ettei hänen uskottu pystyvän niitä maksamaan. Hän sai ne kuitenkin suoritetuiksi, sillä hän oli varakas talollinen, mutta osan rangaistuksestaan hän joutui suorittamaan yhden kuukauden vesileipävankeutena.

Rannanjärvi jatkoi elämänsä loppupuolellakin ajoittain ”häjyilyä” mutta ei joutunut enää viranomaisten kanssa tekemisiin. Hänet surmasi Erkki Fränti (”Prännin Erkki”) tappokroopilla.

Rannanjärvi tunnetaan nykyään parhaiten laulusta ”Isontalon Antti ja Rannanjärvi”, jonka sanat alkavat seuraavasti: ”Isoontalon Antti ja Rannanjärvi ne jutteli kaharen kesken…”

Lähteet

Aiheesta muualla
Pohjanmaan Väylän matkailuhakemisto 

Puukkojunkkarit
Suomalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1828 syntyneet
Vuonna 1882 kuolleet
Janne Tulkki

Janne Tulkki (s. 18. kesäkuuta 1975 Orivesi) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko. Äänialaltaan bassobaritoni, Tulkki soittaa tenorisaksofonia, pianoa, klarinettia ja kitaraa. Vuonna 1999 ensimmäisen albuminsa julkaissut Tulkki tunnetaan myös Syksyn Sävel -kilpailun voittajana vuonna 2001. Hän voitti kilpailun kappaleellaan ”Yksinäinen pitkä tie”.

Tulkki teki läpimurtonsa vuonna 1999 kappaleella ”Sinisen taivaan sateenkaari”. Hänen suuria hittejään ovat myös ”Tulvii Pohjanmaa”, ”Yksinäinen pitkä tie”, ”Tulinen sydän”, ”Sisältä kultaa” ja ”Kulkurin kuu”. Hänet valittiin vuoden solistiksi 1999 ja vuonna 2000 hän sai vuoden 1999 miesartistitulokkaan Emman.
Tulkin ensimmäinen albumi Janne Tulkki on myynyt tuplaplatinaa ja kolme hänen muuta levyään kultalevyn verran. Viimeisin single ”Kiitollinen sinusta” julkaistiin tammikuussa 2019. Kappaleen kantaesitys oli Sirpa Selänteen kirjan julkistamistilaisuudessa Hotel Kämpissä Helsingissä 2019.

Konserttisaleissa Janne Tulkki on vieraillut vuonna 2000 Sisältä kultaa -kiertueen ja vuonna 2003 Janne Tulkki Valkokankaalla -show'n merkeissä. Seuraava konserttikiertue Elämää Tulkiten oli syksyllä 2008 Tulkin 10-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Kesän 2012 Janne Tulkki sekä orkesteri Tulinen sydän viettivät kiertäen eri kaupunkien kesäteattereita Tapio Rautavaaran musiikin merkeissä.

Vuonna 2017 Tulkki alkoi tehdä lauluja tilauksesta muille artisteille, muun muassa Nina Åkermanille ”Aikuinen oon” ja Mervi Koposelle ”Tuhkimotarina”.

Tulkki toimii hierojana. Hän lopetti laulajan uransa tammikuussa 2021.

Yksityiselämä 
Tulkki asuu Lopella. Hän sai avopuolisonsa Anna Orkolan kanssa pojan kesäkuussa 2019, he erosivat talvella 2021.

Tulkilla on aiemmista liitoista poika ja tytär. Tulkki on ollut naimisissa kolmesti. Hän on aiemmin kärsinyt pahoista taloudellisista ongelmista ja myös alkoholiongelmista.

Diskografia

Albumit 
 Janne Tulkki (1999) kultalevy, platinalevy, tuplaplatina
 Tähtitaivaan tuhat kynttilää (1999) kultalevy
 Sisältä kultaa (2000) kultalevy, platinalevy
 Tulinen sydän (2001) kultalevy, platinalevy
 Unten erämaa (2002)
 Kaikkeni oot (2004)
 Tarinoita (2005)
 Viimeinen satama (2007)
 Graniittia (2009)
 Vieläkö muistat (2011)
 Janne Tulkki – Toiset on luotuja kulkemaan – Tapio Rautavaara-tribuutti (2012)
 Tulvii Pohjanmaa 20 vuotta (2018)

Singlet 
 Huntuvalkoinen (2008)
 Aika nautinnon (2009)
 Jos sulla on aikaa (2009)
 Koti kultainen (2011)
 Linnunradan tuolla puolen (2011)
 Toiset on luotuja kulkemaan (2012)
 Risaiset tossut ja särkynyt sydän (2014)
 Jotain mihin luottaa (2015)
 Jotakin ja jotakin ei (2016)
 Miehet mustissaan (2017)
 Älä putoa (2017)
 Niinkö sä luulet (2018)
 Kiitollinen sinusta (2019)

Kokoelmat  
 Suomihuiput (2003)
 Parhaat (2005)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Janne Tulkki viralliset kotisivut
 Janne Tulkin ohjelmatoimiston sivut 
 Janne Tulkki lauluntekijänä - Fono.fi

Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Emma-palkinnon saajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Isaac Albéniz

Isaac Manuel Francisco Albéniz y Pascual (29. toukokuuta 1860 Camprodon, Girona – 18. toukokuuta 1909 Cambo-les-Bains) oli espanjalainen pianisti ja säveltäjä. Hänen pianomusiikissaan on vaikutteita muun muassa espanjalaisesta kansanmusiikista. 

Albéniz syntyi Camprodonissa, Kataloniassa ja esiintyi ensimmäistä kertaa nelivuotiaana. Hän opiskeli muun muassa Madridissa, Leipzigissä ja Brysselissä.

Vuonna 1883 Albéniz tapasi säveltäjä Felipe Pedrellin, joka inspiroi häntä säveltämään espanjalaisesta kansanmusiikista vaikutteita saanutta musiikkia, kuten Suite Españolan. Francisco Tárrega sovitti myöhemmin sen viidennen osan  (Asturias) kitaralle. 

1890-luvulla Albéniz asui Lontoossa ja Pariisissa. Vuonna 1900 hänellä todettiin munuaistauti, johon hän kuoli 48-vuotiaana vuonna 1909.

Aiheesta muualla 

 
Vapaasti käytettävissä olevia Albénizin partituureja Mutopia Project

Espanjalaiset pianistit
Espanjalaiset säveltäjät
Romantiikan säveltäjät
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1909 kuolleet
Martin Agricola

Martin Agricola (6. tammikuuta 1486, Ala-Sleesia – 10. kesäkuuta 1556, Magdeburg) oli saksalainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hänen oikea saksalainen nimensä oli Sohr tai Sore. Vuodesta 1524 kuolemaansa saakka Agricola asui Magdeburgissa, jossa hän toimi opettajana. Vuonna 1529 hän kirjoitti soittimista kertoneen kirjan Musica instrumentalis deudsch. Hänen kirjoittamistaa kirjoista on saatu arvokasta tietoa sen ajan sottimista, niiden sormituksista, virityksistä ja tekniikasta. Hän käänsi latinan kielisiä lauluja ja musiikkitermejä saksaksi.

Muiden töidensä lisäksi Agricola sävelsi ensimmäisenä neliosaisen Martti Lutherin koraalin Ein' feste Burg (Jumala ompi linnamme). 

Martin Agricolan julkaisi ainakin nämä kirjat:
 Ein kurtz deutsche Musica (1528)
 Musica instrumentalis deudsch (1529, 1530, 1532, 1542, 1545)
 Musica figuralis deutsch (1532)
 Von der proportionibus (noin 1532)
 Rudimenta musices (1539)
 Duo libri murices (1561)

Lähteet

Aiheesta muualla  

 

Saksalaiset säveltäjät
Renessanssisäveltäjät
Vuonna 1486 syntyneet
Vuonna 1556 kuolleet
Recife

Recife on Pernambucon osavaltion pääkaupunki Brasiliassa. Kaupungin asukasluku oli noin 1,64 miljoonaa vuoden 2018 arvioiden mukaan, kun vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli 1,54 miljoonaa. Kaupunki sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla. Kaupungin siluettia hallitsevat tornitalot.

Yksi kaupungin tärkeimmistä nähtävyyksistä on orjien aikoinaan Afrikasta tuoma ja istuttama yli 500-vuotias valtava apinanleipäpuu kuvernöörin palatsin puistossa.

Maantiede 
Refice sijaitsee Pernambucon osavaltiossa Brasilian itäosissa Atlantin valtameren rannikolla. Kaupunki on rakennettu Capibaribe- ja Beberibe-jokien yhtymäkohtaan. Sitä on kutsuttu "Brasilian Venetsiaksi", sillä monet vesialueet jakavat kaupunkia. Useat sillat yhdistävät kaupunginosia.

Ilmasto 
Recifessa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan monsuuni-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 26 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 800 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 24 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 290 millimetriä. Marraskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 35 millimetriä.

Historia 
Portugalilaiset perustivat Recifen vuonna 1537. Se oli alun perin Olindan kaupungin esikaupunkialue, jossa toimi tuonti- ja vientisatama. Vuonna 1630 Alankomaat valtasi kaupungin, ja piti sitä hallinnassaan 24 vuoden ajan. Vanhaa hollantilaista rakennuskantaa on vielä nähtävissä vanhankaupungin alueelta. Saó Jósen kauppapaikka on etenkin paikallisten suosiossa.

Talous 
Recifen talous on kasvanut erityisesti 1960-luvulta lähtien. Esimerkiksi vähittäiskauppa on kasvanut voimakkaasti väestön lisääntyessä. Kaupungissa toimii myös useita sekä kotimaisia että ulkomaisia pankkiyrityksiä. Maantiet, rautatiet ja merireitit yhdistävät Recifen maan muiden osien kanssa. Kaupungissa on oma lentokenttä, jonka kautta kulkee maan sisäisiä ja kansainvälisiä lentoja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pernambucon kunnat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Brasilian osavaltioiden pääkaupungit
Juha Jokinen (rumpali)

Juha Jokinen (s. 25. huhtikuuta 1971 Pori) on suomalainen rumpali. Jokisen yhtyeitä ovat olleet muun muassa Merkattu Maa, Dingo, Jano, Julkisivu, Haven ja Flying Slipper. Hän on musisoinut myös yhtyeissä Stresszone ja Boycott, jota luotsaa Tommi Läntinen. Nykyään Jokinen toimii melkoista suosiota osakseen saaneessa yhtyeessä nimeltä Remix.

Aiheesta muualla 
 Remixyhtye.fi

Suomalaiset rockrumpalit
Dingon jäsenet
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha Jokinen

Juha Jokinen on seuraavien henkilöiden nimi:

 Juha Jokinen (s. 1971), porilainen muusikko
 Juha Jokinen (s. 1937), suomalainen urheiluselostaja
 Juha Jokinen (s. 1967), suomalainen raviselostaja
 Juha Jokinen (s. 1987), suomalainen salibandymaalivahti.
Juha Jokinen (urheiluselostaja)

Juha Jokinen (s. 10. lokakuuta 1937 Nurmijärvi) on eläkkeellä oleva suomalainen urheiluselostaja. Alun perin Jokinen oli liikunnanopettaja.

Jokinen aloitti pitkän televisio-uransa Yleisradion freelance-toimittajana vuonna 1961. Jokinen toimi vuodesta 1979 Yleisradion vakituisena toimittajana vuoteen 1993 saakka. Selostajan uransa Jokinen lopetti vuoden 1992 Barcelonan kesäolympialaisiin. 

Kimaltelevista koruistaan ja kestorusketuksestaan tunnettu Jokinen muistetaan useiden suurien suomalaisten urheiluhetkien, kuten Tapio Korjuksen Soulin olympialaisten kultamitaliheiton selostajana. Hän toimi myös useiden vuosien ajan Ylen selostajana Wimbledonin tennisturnauksessa. Monien suomalaisten mieliin ovat syöpyneet myös Jokisen suunnistusjutut, erityisesti Jukolan viestistä. 

Jokinen lausui selostaessaan järjestysluvut omintakeisesti. Hän ei esimerkiksi sanonut norminmukaisesti kahdeskymmeneskolmas, vaan käytti muotoa kaksikymmentäkolmas. Jokisen mukaan aloite tuli kielitoimistolta ja hänen ystävältään suomen kielen professori Terho Itkoselta. Näyttelijä Pirkka-Pekka Petelius imitoi Juha Jokista komediasarjoissa Pulttibois ja  Manitbois.

Jokinen selosti muiden lajien ohessa myös F1-kisoja. Ensimmäinen Jokisen selostama F1-kilpailu oli Ruotsin Grand Prix 1975. Formula 1 -kausi 1982 oli ensimmäinen, josta lähtien Jokinen selosti useamman kuin yhden f1-kilpailun kauden aikana. Toukokuussa Jokinen selosti Monacon kilpailun paikan päällä. Jokinen oli selostamassa paikan päällä myös kauden kahdessa viimeisessä kilpailussa, Italian Monzassa ja Yhdysvaltojen Las Vegasissa. Jälkimmäisessä kilpailussa Keijo "Keke" Rosberg varmisti maailmanmestaruutensa vuonna 1982. Jokinen sai kritiikkiä erityisesti siitä, ettei hän saanut Rosbergia haastateltua Urheiluruutuun tämän voiton jälkeen. Jokinen selosti tyypillisesti F1-kilpailut yksin, mutta viimeisellä selostuskaudellaan 1991 hän selosti kaksi kilpailua Peter Geitelin toimiessa kommentaattorina. F1-selostajan uransa hän päätti vuoden 1991 Barcelonan kilpailuun. 

Juha Jokinen asuu osan vuodesta Espanjassa. Juha Jokisen poika on elokuvaohjaaja Antti J. Jokinen.

Lähteet 

Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset urheiluselostajat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Manserock

Manserock on yleisnimitys tamperelaisten rockmuusikoiden tekemälle musiikille. Yleensä käsitteellä viitataan 1970-lukuun, jolloin Tampereelta nousi useita yhtyeitä ja esiintyjiä maanlaajuiseen kuuluisuuteen.

Tamperelaisen kevyen musiikin keskeisen vaikuttajan, rockmuusikoiden ja -yhtyeiden managerina toimineen Epe Heleniuksen mukaan manserock "ei ole koskaan ollut mikään varsinainen ilmiö", vaan nimitys keksittiin Helsingissä ja oli alun perin "haukkumasana suomenkieliselle junttirockille", mutta "artistien saavutusten myötä – – nimitys on saanut ylimääräistä hohtoa". 

Manserockin niin kutsutun ensimmäisen aallon edustajat olivat tutustuneet toisiinsa tamperelaisissa opiskelijapiireissä 1970-luvun alussa. Tampereen kieli-instituuttiin opiskelemaan tullut Juice Leskinen muodosti Tampereen yliopistossa yhteiskuntatiedettä opiskelleiden Mikko Alatalon ja Harri Rinteen kanssa kokoonpanon Coitus Int, ja samoihin aikoihin Mauri "Moog" Konttinen ja Pertti "Veltto" Virtanen Virtanen-yhtyeen. Manserock-termin on yleisesti katsottu vakiintuneen Coitus Int- ja Alwari Tuohitorvi -yhtyeiden yhteisellä kiertueella vuonna 1975.  Alatalo työskenteli muutamia vuosia myöhemmin kangasalalaisen Tabula Rasa -yhtyeen kanssa.

Tunnettuja manserockin esittäjiä 
 Mikko Alatalo
 Alwari Tuohitorvi
 Eppu Normaali
 Kaseva
 Juice Leskinen
 Pate Mustajärvi
 Popeda
 Tabula Rasa
 Ilona
 Veltto Virtanen
 Pyhät Nuket sekä myöhempi Nuket
 Mustat Enkelit

Katso myös 
 Porirock

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Ilpo Rantanen: Vuonna 85 – Manserockin lyhyt oppimäärä. Helsinki: Kustannus Oy Siltala, 2012.

Aiheesta muualla 
 KOSKESTA VOIMAA – Manserock 
 Ylen Elävä arkisto – Manserock

Tampereen musiikki
Seppo Nevala

Seppo Väinö Ilmari Nevala () oli suomalainen poliisineuvos ja Suojelupoliisin päällikkö 1996–2007.

Ennen poliisiuraansa Nevala oli muun muassa pääministeri Kalevi Sorsan poliittinen sihteeri. Suojelupoliisissa Nevala aloitti vuonna 1978. Nevalan poliisiuran ylimmät virat olivat sisäministeriön poliisijohtaja (1991), suojelupoliisin apulaispäällikkö ja lopulta suojelupoliisin päällikkö (vuosina 1996–2007). Sisäasiainministeriössä toimiessaan Nevala kannatti suojelupoliisin lakkauttamista. Suojelupoliisin päällikkönä Nevala ehdotti parlamentaarisen valvonnan tehostamisen vaihtoehdoksi sitä, että suojelupoliisin päällikön tehtävä muuttuisi määräaikaiseksi viiden vuoden jaksoissa.

Seppo Nevala joutui syyskuussa 2004 virkavapaalle ja vastaamaan oikeudessa suojelupoliisin toiminnasta. Syytteen mukaan Nevala oli alaisensa, Petri Knapen, kanssa jättänyt saattamatta tutkittavaksi, että niin sanotussa Soneran teleurkintajutussa Supon tutkijana toimineella Martti Pitkäsellä oli laittomasti saatuja televalvontatietoja. Syytteen mukaan tutkinta käynnistettiin vasta sen jälkeen, kun Sonera-juttua tutkinut keskusrikospoliisi ilmoitti Supolle laittomien tietojen paljastumisesta. Syytteet hylättiin käräjäoikeudessa 22. joulukuuta 2004 ja hovioikeudessa 31. maaliskuuta 2005.

Nevala profiloitui myös niin sanottuihin Stasi-oikeudenkäynteihin johtaneissa vuoden 2002 tutkinnoissa valtiollisen poliisin päällikkönä, mikä huipentui tapaus Alpo Rusiin ja sen jälkipuintiin vuosina 2005–2007. Stasi-listojen asiassa Nevala oli ulkoasiainvaliokunnan kuulustelujen aikana sairauslomilla. Rusin tapauksesta suoritettu esitutkinta ei kuitenkaan johtanut syytteen nostamiseen.

Seppo Nevala jätti eroanomuksensa suojelupoliisin päällikön tehtävästä 27. heinäkuuta 2007 ja jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2007. Hän kuoli 4. joulukuuta 2008 61-vuotiaana kotonaan sairauskohtaukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seppo Nevalan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset juristit
Suomen turvallisuuspoliisin päälliköt
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Ponomari

Ponomari on ortodoksisen kirkon alttaripalvelija. Hänen tehtävänään on auttaa piispaa ja papistoa jumalanpalveluksissa alttarissa.

Ponomarina voi toimia papin luvalla kuka tahansa ortodoksinen mieshenkilö.  Alaikärajana pidetään seitsemää vuotta, koska jonkinasteinen lukutaito on tärkeä, joskin hiukan nuorempiakin on joskus nähty, yleensä isänsä tai kumminsa tiukassa ohjauksessa.  Suurissa seurakunnissa on yleensä runsaasti stikareita nuoriakin ponomareja varten.  Samoin mm. Helsingin ortodoksinen seurakunta on järjestänyt erityisen ponomarikerhon nuorten apulaisten kouluttamista varten. Helsingissä kerhoa on ohjannut ylidiakoni.

Aiheesta muualla 
Ponomari / Ortodoksi.net
Ponomarin tehtävät / Ortodoksi.net

Ortodoksinen kirkko
Ruosniemi

Ruosniemi () on yksi Porin kaupunginosista, joka sijaitsee Pohjois-Porissa. Ruosniemen alueita ovat Ylikylä, Alikylä, Järvikylä ja Viikeri. Myös Tuulikylä kuului aiemmin Ruosniemeen mutta alueen kasvettua siitä on tullut oma kaupunginosansa.

Ruosniemen naapurikaupunginosia ovat etelässä Toejoki, Murtosenmutka ja Isojoenranta, lännessä Hyvelä ja Tuulikylä, sekä idässä Ulvilan Harjunpää.

Ruosniemessä on kirkko, peruskoulun ala-aste ja kaksi päiväkotia. Koulun yhteydessä on myös sivukirjasto. Muita palveluita Ruosniemessä on mm. kioski, ravintola Kasi-Blanca, työkaluliike, autokorjaamo ja parturi-kampaamoja. Myös liikuntamahdollisuuksia riittää laskettelu­keskuksen lisäksi jääkiekkokaukalon ja jalkapallokenttien muodossa.

Ruosniemen kautta on kulkenut Porin ja Haapamäen välinen rautatie. Nykyisin rautatiestä on käytössä enää muutaman kilometrin pituinen Ruosniemeen päättyvä osuus. Ruosniemessä sijaitsi laiturivaihde, jolle rakennettiin arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus vuonna 1933. Henkilöliikenne loppui vuonna 1981 ja rataosa Ruosniemestä Kankaanpäähän poistettiin käytöstä vuonna 1985. Ruosniemestä Kullaalle menevän maantien ylittänyt rautatiesilta ja siihen liittynyt ratapenger on purettu, mutta laiturirakennus ja sivuraiteet ovat yhä jäljellä.

Katso myös 
Ruosniemen työväentalo

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ruosniemen kirjaston kotisivut 
 Ruosniemen koulun kotisivut
 

Porin kaupunginosat
Porin kylät
Katarsis

Katarsis eli katharsis (kreik. puhdistuminen) on äkkinäinen tunnetila tai kliimaksi, joka johtaa elämänhalun uudistumiseen, palautumiseen tai voimistumiseen.

Käsitettä on käytetty muun muassa teatterissa tragedian yhteydessä. Antiikin Kreikan runousoppien mukaan tragediassa esitetyn kärsimyksen herättämä pelko ja sääli puhdistavat lopulta näytelmän katsojan mielen. Katarsis-termiä käytetään myös uskonnollisesta puhdistautumisesta sekä jännityksen tai ahdistuksen laukeamisesta.

Katarsis liittyy myös mediaan ja mediaväkivallan tutkimukseen. Katharsismalli kuvaa mediaväkivallan vaikutuksia. 

Katarsis liittyy myös freudilaiseen teoriaan ja psykoanalyyttiseen käytäntöön.

Aiheesta muualla 
 Aristoteles ja katharsis

Psykoterapia
Teatteri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Käppärä

Käppärä on Porin  22. kaupunginosa, ja se sijaitsee noin kilometrin päässä kaupungin keskustasta Länsi-Porissa. Käppärän naapurikaupunginosia ovat idässä Rauhanpuiston toisella puolella Päärnäinen eli "Kuukkari" ja Tiilinummi, pohjoisessa Karjaranta, luoteessa Tikkula ja lännessä Valtatie 2:n toisella puolella Musa.

Käppärässä sijaitsevat muun muassa Käppärän koulu, Käppärän hautausmaa ja Porin ortodoksinen kirkko.

Käppärä on saanut nimensä hiekkakankaalla kasvaneista männynkäppyröistä joita käppärän puistossa vieläkin kasvaa.

Nähtävyyksiä  
 Juseliuksen mausoleumi
 Porin ortodoksinen kirkko

Rakennuksia Käppärässä 
 Käppärän kirjasto
 Käppärän koulu
 Kuntotorni
 Shell

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Porin kaupunginosat
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1998

Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ranskassa 10. kesäkuuta – 12. heinäkuuta.

Vuonna 1998 MM-lopputurnaukseen osallistui ensi kertaa 32 joukkuetta. Muita uudistuksia olivat kultaisen maalin käyttöönotto ja lisäajan näyttäminen avustavan erotuomarin elektronisella taululla. Turnauksen voitti kotijoukkue Ranska, joka kukisti loppuottelussa Brasilian maalein 3–0. Näin Ranskasta tuli seitsemäs maailmanmestaruuden voittanut maa. Kyseessä oli myös kuudes ja samalla viimeisin kerta, jolloin isäntämaa voitti mestaruuden.

Yhteenveto 

Turnauksen avausottelussa hallitseva maailmanmestari Brasilia voitti Skotlannin 2–1. Alkulohkovaiheen yllätys nähtiin, kun Norja kaatoi Brasilian viime hetkien rangaistuspotkumaalilla ja eteni jatkoon. Suurin pettymys oli alkulohkoonsa jäänyt Espanja. Maailmanpoliittisista syistä huomiota herätti Iranin voitto Yhdysvalloista.

Neljännesvälierissä isäntäjoukkue Ranska voitti Paraguayn 1–0 jatkoajalla Laurent Blancin tehtyä MM-historian ensimmäisen kultaisen maalin. Toisen kierroksen puhutuin ottelu käytiin kuitenkin Argentiinan ja Englannin välillä. Ottelu muistetaan erityisesti Englannin Michael Owenin upeasta soolomaalista ja David Beckhamin ulosajosta. Argentiina eteni lopulta jatkoon rangaistuspotkukilpailun jälkeen ottelun päätyttyä 2–2.

Puolivälierissä Ranska voitti Italian rangaistuspotkuilla maalittoman tasapelin jälkeen. Brasilia puolestaan kaatoi Tanskan värikkäiden vaiheiden jälkeen 3–2. Alankomaat voitti Argentiinan 2–1 Dennis Bergkampin upealla viime hetkien maalilla. Turnauksen yllätysjoukkueeksi noussut Kroatia taas kaatoi Saksan 3–0.

Välierissä Ranska voitti Kroatian 2–1 Lilian Thuramin tehtyä maajoukkueuransa ainoat maalit. Toisessa välierässä Brasilia kaatoi Alankomaat rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Ottelun varsinainen peliaika oli päättynyt 1–1 Alankomaiden Patrick Kluivertin tasoitettua viime hetkillä. Pronssiottelussa Kroatia voitti Alankomaat 2–1. Kroatian Davor Šuker teki ottelussa turnauksen kuudennen maalinsa ja voitti näin maalikuninkuuden.

Ennen loppuottelua suurta keskustelua herätti Brasilian tähtipelaajan Ronaldon saama mystinen sairauskohtaus. Ranska voitti loppuottelun vakuuttavasti maalein 3–0. Zinédine Zidane teki ensimmäisellä puoliajalla kaksi puskumaalia kulmapotkutilanteista. Kolmannen maalin viimeisteli aivan ottelun loppuhetkillä Emmanuel Petit. Ronaldo valittiin finaalitappiosta huolimatta turnauksen parhaaksi pelaajaksi.

Stadionit

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Lohko E

Lohko F

Lohko G

Lohko H

Pudotuspelit

Parhaat maalintekijät 
6 maalia
 Davor Šuker
5 maalia
 Christian Vieri
 Gabriel Batistuta 
4 maalia
 Ronaldo
 Marcelo Salas
 Luis Hernández
3 maalia
 Bebeto 
 César Sampaio
 Rivaldo 
 Thierry Henry
 Oliver Bierhoff  
 Jürgen Klinsmann
 Dennis Bergkamp

Katso myös 
 Virallinen kisapallo Adidas Tricolore

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan jalkapallo
Vuoden 1998 jalkapallo
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lapsinero

Lapsinero tai ihmelapsi on poikkeuksellisen lahjakas lapsi, joka kykenee jollain alueella aikuismaisiin, jopa ammattilaistasoisiin suorituksiin. Jonkun lapsen nimeäminen neroksi on määritelmäkysymys, kuten nerous ylipäätään.

Lapsineroja on eniten musiikissa, shakissa ja matematiikassa, koska ne ovat aloja, joissa on selvä ja johdonmukainen rakenne tai säännöt. Lapsineroja on vähemmän sellaisilla aloilla, jotka ovat vaikeammin mitattavia.

Lapsinerot syntyvät usein tavallisiin perheisiin. Poikkeuslahjakkuuden kehittymisessä on kyse psykologisten, sosiologisten, biologisten ja historiallisten tekijöiden yhteisvaikutuksesta. Lapsinerot katoavat yleensä julkisuudesta murrosiän jälkeen, ja heistä kasvaa tavallisia aikuisia. Joistakin harvoista lapsineroista kehittyy aikuisena oman alansa mestareita.

Kuuluisia lapsineroja ja ihmelapsia

 Arthur Rimbaud
 Blaise Pascal
 José Raúl Capablanca
 David Helfgott
 Frédéric Chopin
 Heimo Haitto
 Jeremy Bentham
 Maria Gaetana Agnesi
 Murray Gell-Mann
 S. E. Hinton
 Thomas Chatterton
 Thomas Young
 Pablo Picasso
 William James Sidis
 Felix Mendelssohn
 Wolfgang Amadeus Mozart

Katso myös
 Savant

Lähteet

Sosiologia
Perushahmot
Neville Marriner

Sir Neville Marriner (15. huhtikuuta 1924 Lincoln – 2. lokakuuta 2016) oli brittiläinen kapellimestari ja viulisti.

Marriner opiskeli musiikkia Royal College of Musicissa ja Pariisin konservatoriossa. Hän soitti viulua Philharmonia-orkesterissa  ja Lontoon sinfoniaorkesterissa sekä perusti Jacobean Ensemblen Thurston Dartin kanssa ennen lähtöä Yhdysvaltoihin Hancockiin, jossa hän opiskeli johtamista Pierre Monteuxin johdolla. Vuonna 1956 hän perusti Academy of St. Martin in the Fields -kamariorkesterin ja teki sittemmin runsaasti levytyksiä heidän kanssaan. Marriner johti Minnesotan orkesteria vuosina 1979–1986 ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesteria vuosina 1986–1989. Hän sai aatelisarvon 1985.

Marriner johti runsaasti erilaista ohjelmistoa, mutta oli erityisen tunnettu barokkimusiikin tulkitsijana. Hän valitsi ja sovitti musiikin Amadeus-elokuvaan ja johti Academy of St. Martin-in-the-Fieldsiä elokuvan ääniraidan äänityksissä.

Lähteet 

Brittiläiset kapellimestarit
Brittiläiset viulistit
Englantilaiset muusikot
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Khmerin kieli

Khmer (ភាសាខ្មែរ, phiasaa khmae) on khmerien puhuma austroaasialainen kieli. Se on saanut vaikutteita palista ja sanskritista. Khmeriä puhuu äidinkielenään yli 13 miljoonaa ihmistä pääasiassa Kambodžassa, jossa se on virallinen kieli. Khmer ei ole tonaalinen kieli, toisin kuin sen lähellä puhutut lao, thai ja vietnam. Khmeriä kirjoitetaan intialaisperäisillä khmer-aakkosilla, joka kuuluu abugidoihin.

Aiheesta muualla 

Khmerin kieli Ethnologuessa
Khmerin aakkoset suomalaisittain translitteroituna 

Kambodžan kielet
Austroaasialaiset kielet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Enthroned

Enthroned on belgialainen black metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1993. Heidän musiikissaan on vaikutteita muun muassa Emperorin musiikista. Vuonna 1997 yhtyeen alkuperäinen rumpali teki itsemurhan.

Jäsenet

Nykyiset
 Nornagest – laulu ja kitara
 Neraath – kitara
 Phorgath – basso
 Garghuf – rummut

Entiset
Ahephaim : rummut (2007-2009)
Alsvid : rummut (2001-2004-2007)
Sabathan : laulu ja basso (1994–2006)
Glaurung : rummut (2004-2007) 
Nguaroth : kitara (2004-2009) 
Namroth Blakthorn : rummut 1997-2001) 
Nebiros : kitara (1995-2000) 
Da Cardoen : rummut (1997
Asmodeus : kitara (1995-1995)
Cernunnos : rummut (1993-1997) 
Tsebaoth : kitara (1993-1995) 
Alexis : laulu (1993) (Hecate)

Diskografia

Studioalbumit 

Prophecies of Pagan Fire (1995)
Towards the Skullthrone of Satan (1997)
The Apocalypse Manifesto (1999)
Armoured Bestial Hell (2001)
Carnage in Worlds Beyond (2002)
Xes Haereticum (2004)
Tetra Karcist (2007)
Pentagrammaton (2010)

EP:t

Regie Sathanas (A Tribute to Cernunnos) (1998)
P-2000 (2000)
Goatlust (2003)

Live- ja kokoelma-albumit

Scared by Darkwinds/Longing For the Ancient Kingdom II (1994)
Towards the Skullthrone of Satan/The Trollish Mirror (1997) 
The Blackend Collection (2004)
Black Goat Ritual: Live in Thy Flesh (2005)

Demot 
Promo 94 (1994)

Belgialaiset black metal -yhtyeet
Trollech

Trollech on tšekkiläinen black metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 2000. Yhtyeen ensimmäinen virallinen albumi oli Ve Hvozdech (2001), jonka julkaisua ennen yhtye oli ehtinyt äänittää c-kasettidemon Dech pohanských větrů (2000). Yhtyeen jäsenet ovat laulaja Lord Morbivod, joka tunnetaan myös toisesta tšekkiläisestä black metal -yhtyeestä Stíny plamenů, Asura Godvar Gorgon's Ray (basso ja kitarat) sekä Johannes (kitara). Yhtye on suunnitellut uuden albuminsa Skryti v mlzen julkaisemista vuodenvaihteessa 2005–2006. Lähes kaikki yhtyeen sanoitukset ovat tšekiksi.

Levyt

Albumit

 Ve hvozdech (2001)
 Synové lesů (2001)
 V rachotu hromů (2003)

EP:t

 Tváře stromů (2003)
 Tumultus - Split Sorathin kanssa (2005)

Demot

 Dech pohanských větrů (2000)

Tšekkiläiset black metal -yhtyeet
Verdunin sopimus

Verdunin sopimus solmittiin Kaarle Suuren pojan Ludvig Hurskaan kuoleman jälkeen vuonna 843 Kaarlen pojanpoikien kesken. Sopimuksessa frankkien valtakunta jaettiin kolmeen osaan. Kaarle Kaljupää sai länsiosan, Lothar keskiosan ja Ludvig Saksalainen itäosan.

Ludvig Hurskaan kuoleman jälkeen vuonna 840 keisariksi nousi Lothar. Tätä eivät nuoremmat veljet Ludvig ja Kaarle hyväksyneet vaan aloittivat sodan saadakseen perintömaansa itsenäisiksi. Osapuolet kävivät 841 Fontenayn taistelun Loirejoen keskivaiheilla. Verisessä yhteenotossa Lothar jäi alakynteen. Nuorempien veljesten joukot vannoivat Strassbourgissa liittovalan (romaanisella ja germaanisella murteella), jonka jälkeen Lothar voitiin pakottaa Verdunissä valtakunnan jakamiseen.

Sopimuksen mukaan Ludvig sai valtakunnan Reinin itäpuoliset alueet (tulevan Saksan), Kaarle sai valtakunnan länsiosan (tulevan Ranskan) ja Lothar sai keisarin arvon sekä Italian, Provencen, Burgundin, Lothringenin ja Friisian. Lotharin alue siis ulottui nykyisiin Alankomaihin saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Keskiajan sotahistoria
Frankkien valtakunta
Saksan historia
Ranskan keskiaika
Italian historia
Strasbourgin historia
800-luku
Palacio Real de Madrid

Palacio Real de Madrid on Espanjan kuninkaan virallinen virka-asunto, joka sijaitsee maan pääkaupungissa Madridissa. Kuningas Felipe VI perheineen ei kuitenkaan asu palatsissa, vaan on valinnut kodikseen pienemmän, Madridin laitamilla sijaitsevan La Zarzuelan palatsin. Kuninkaallinen palatsi toimiikin lähinnä valtiollisten juhlatilaisuuksien pitopaikkana.

Palatsi sijaitsee Madridin keskustan länsiosassa Calle de Bailénin varrella, paikalla jolle Córdoban emiiri Muhammad I alun perin rakennutti linnoituksen 800-luvulla. Kastilian kuningas Alfonso VI valloitti linnoituksen vuonna 1085. 1500-luvulla paikalle rakennettiin linna (Antiguo Alcázar), joka tuhoutui tulipalossa jouluaattona 1734. Kuningas Filip V määräsi uuden palatsin rakennettavaksi samalle paikalle. Rakennustyöt suoritettiin vuosina 1738–1755 arkkitehti Juan Bautista Sachettin johdolla. Kuningas Kaarle III muutti palatsiin vuonna 1764.

Palatsi on 135 000 neliömetrin alallaan ja yli 2 800 huoneellaan suurin Länsi-Euroopassa. Se on sisustettu muun muassa Goyan, Velázquezin, El Grecon, Rubensin, Tiepolon, Mengsin ja Caravaggion teoksilla. Palatsi sisältää myös useita historiallisesti arvokkaita kuninkaallisia kokoelmia, kuten asekokoelman 1200-luvulta ja maailman suurimman Stradivarius-soitinkokoelman, sekä kuvakudos-, posliini- ja huonekalukokoelmia.

Palatsista länteen aukeavat Manzanaresjoen laakso ja Campo de Moron puutarhat. Itäpuolella sijaitsevat Plaza de Oriente, jolla on rivissä Espanjan kuninkaiden ja kuningattarien patsaita, ja Teatro Real, Madridin kuninkaallinen oopperatalo. Etelässä ovat palatsin pienempien siipien ympäröimä Plaza de la Armería ja Almudenan katedraali.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Patrimonio Nacional
 SPAIN.INFO

Espanjan palatsit
Madridin rakennukset ja rakennelmat
Espanjan virka-asunnot
Koivula

Koivula voi tarkoittaa seuraavia asioita:

Paikannimi

Koivula, Kotkan kaupunginosa.
Koivula, Porin kaupunginosa.
Koivula, Turun kaupunginosa.

Sukunimi
Antti Koivula, suomalainen tekniikan tohtori, Työterveyslaitoksen pääjohtaja
Antti Koivula (s. 1982), suomalainen laulaja, laulunopettaja ja basisti
Hannu Koivula (s. 1960), suomalainen kapellimestari
Heikki Koivula (1887–1947), suomalainen toimittaja, kanslianeuvos ja valtioneuvoston kirjapainon ja julkaisuvaraston johtaja
Heli Koivula-Kruger (s. 1975), suomalainen kirjailija, kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
Ilkka Koivula (s. 1966), suomalainen näyttelijä
Johan Koivula (1895–1957), suomalainen jääkärikapteeni
Johanna Koivula (s. 1980), suomalainen jääkiekkoilija 
Jussi Koivula (s. 1983), suomalainen nyrkkeilijä
Mai Koivula (s. 1951), suomalainen tiedottaja, toimittaja ja toimitusjohtaja
Markus Koivula (s. 1993), suomalainen pikajuoksija
Melinda Koivula (s. 1996), suomalainen jalkapalloilija
Miiro Koivula (1969–2017), suomalainen moottoriurheilu- ja radiotoimittaja
Oskari Koivula (k. 1918), suomalainen metsätyönjohtaja ja Hyvinkään punakaartin päällikkö
Otto Koivula (s. 1998), suomalainen jääkiekkoilija
Pertti Koivula (s. 1961), suomalainen näyttelijä ja laulaja
Pirjo Koivula, suomalainen tanssiurheiluvalmentaja, valmentajakouluttaja ja kansainvälinen tuomari
Reino Koivula (1917–2006), suomalainen arkkitehti
Ritva Koivula (s. 1933), suomalainen uimari
Sauli ”Sakke” Koivula (s. 1972), suomalainen rumpali
Siiri Koivula (s. 2000), suomalainen jalkapalloilija
Tapani Koivula (s. 1946), suomalainen arkkitehti, kirjailija ja ufotutkija
Väinö Koivula (1896–1992), suomalainen urheilutoimittaja, -johtaja ja -virkamies.

Muita
 Koivula ja tähdet, suomalainen viihteellinen television keskusteluohjelma
 Koivulan koulu, peruskoulu Kotkan Koivulan kaupunginosassa

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
American Airlines

American Airlines on vuonna 1930 perustettu yhdysvaltalainen, maailman suurin lentoyhtiö. Se operoi noin tuhannella koneella, joista 856 on American Airlinesin ja 286 tytäryhtiö Envoy Airin omistuksessa. Yhtiön pääkonttori on Fort Worthissä Texasissa Dallas-Fort Worthin kansainvälisen lentoaseman alueella. American Airlines lentää 344 kohteeseen ja kuljettaa noin 80 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Päivittäisiä lentoja yhtiöllä on noin 2 600. Lisäksi sillä on runsaasti codeshare-lentoja muun muassa British Airwaysin, Finnairin ja Japan Airlinesin kanssa.

American Airlines sponsoroi kahta monitoimiareenaa: Dallasin American Airlines Centeriä ja Miamin American Airlines Arenaa.

American Airlines on osa Oneworld-lentoyhtiöallianssia.

Marraskuussa 2011 American Airlanesin emoyhtiö AMR haki Yhdysvaltain liittovaltion konkurssilakien mukaista suojaa velkojiltaan. Yhtiö uskoi, että se voi jatkaa lentojaan normaalisti. Se selviytyi Chapter 11 -saneerauksesta 9. joulukuuta 2013 ja yhdistyi US Airwaysin kanssa samana päivänä. Se oli päässyt edellisessä kuussa sopuun yhdistymisestä Yhdysvaltain oikeusministeriön kanssa, joka oli aiemmin vastustanut yhdistymistä. Yhtiön johtajaksi tuli US Airwaysin entinen toimitusjohtaja Doug Parker. American Airlinesista tuli fuusion myötä maailman suurin lentoyhtiö.

American Airlinesin koneet olivat aikaisemmin täysin metallin värisiä, mutta laivastoa on pikkuhiljaa maalattu uudelleen harmaaksi.

Laivasto

Nykyinen laivasto 
Lokakuussa 2022 American Airlinesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 12,3 vuotta.

Laivaston kehitys
American Airlines ilmoitti kolme päivää saneerauksesta selviämisen ja US Airwaysin kanssa yhdistymisen jälkeen 12. joulukuuta 2013, tilanneensa 30 Bombardier CJR900 -lentokonetta, sekä 60 Embraer 175 -konetta. Kauppoihin sisältyi optio 40 Bombardierista ja 90 Embraerista. Bombardier-kaupan arvo oli optioineen 3,38 miljardia dollaria ja American Airlinesista tuli sen myötä ensimmäinen uudistettuja konemalleja saanut lentoyhtiö. Embraerilta tilattujen 60 lentokoneen listahinta oli 2,5 miljardia dollaria. Koneisiin valittiin 12 ensimmäisen luokan istuinta, 20 premium economy -luokan ja 44 normaaleja economy-luokan istuinta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 American Airlines
 Tietoja American Airlinesin laivastosta
 Vanhoja American Airlinesin aikatauluja ja reittikarttoja

Yhdysvaltalaiset lentoyhtiöt
Oneworld
Seulonnan keskeiset artikkelit
Matkailualan tuotemerkit
Moldavian kieli

Moldavian kieli  eli moldavia, moldova (; ) on Moldovassa käytetty nimitys maan virallisesta kielestä (alkaen 1994) eli romaniasta. 

Ajatus moldovan kielestä itsenäisenä kielenä syntyi Ukrainaan kuuluneen Moldovan autonomisen neuvostotasavallan perustamisen yhteydessä vuonna 1924, kun Neuvostoliitossa haluttiin luoda moldovalaisille romanialaisista eroava identiteetti. Toisen maailmansodan aikana autonomiseen neuvostotasavaltaan liitettiin laaja alue Romaniasta ja muodostettiin Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta. Moldavian neuvostotasavallassa otettiin käyttöön kyrilliset kirjaimet, jotka olivat käytössä 31.8.1989 asti. Transnistriassa kyrillisiä kirjaimia käytetään edelleenkin.

Moldovan itsenäisyysjulistuksessa 27.8.1991 valtion kieleksi mainitaan romania, mutta perustuslaissa 29.7.1994 kieleksi nimetään jälleen moldova . 

Moldovan kirjakieli on identtinen romanian kirjakielen kanssa. Virallisissa yhteyksissä käytetään kielestä usein nimitystä limba de stat eli 'valtion kieli', jolloin ei tarvitse ottaa kantaa kielen nimeen. Myöskään Moldovan kansallislaulu, joka on ollut virallinen vuodesta 1994, ei ota kantaa kielen nimeen, vaan käyttää nimeä "limba noastră" (meidän kielemme). 

Myös Moldovan kansallisrunoilija on sama kuin Romanian eli Mihai Eminescu.

Moldovan kielellä oli omat ISO-koodinsa marraskuuhun 2008 asti, jolloin ne korvattiin romanian kielen koodeilla.

Kielenhuolto tapahtuu Moldovan tiedeakatemiassa (mold. Academia de Ştiinţe a Moldovei), mutta myös Akatemia käyttää kielestä nimitystä romanian kieli.

Moldovan tasavallassa puhuttava kieli eroaa Romanian alueella puhuttavista murteista siinä, että kielessä on suhteellisen paljon uudissanoja venäjästä. 

Vuonna 2004 suoritetussa Moldovan väestönlaskennassa noin 60 % ilmoitti äidinkielekseen moldavian ja noin 16 % romanian.

1.10.2009 Moldovan pääministeri Vlad Filat totesi: "Samoin kuin amerikkalaiset puhuvat englantia, moldovalaiset puhuvat romaniaa." Filatin mukaan perustuslain muutos tullaan tekemään aikanaan. Syksyllä 2009 kielen nimi vaihdettiin myös Moldovan hallituksen ja parlamentin internet-sivustoissa.

5.12.2013 Moldovan perustuslakituomioistuin päätti, että maan virallinen kieli on itsenäisyysjulistuksen mukaisesti romania.

Moldavian kyrilliset aakkoset

Lähteet 

Moldovan kielet
Romaaniset kielet