joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pyhätunturi

Pyhätunturi on Pelkosenniemen kunnan ja Kemijärven kaupungin alueilla sijaitseva usean tunturilaen ryhmä. Tunturijono on vajaan kymmenen kilometrin pituinen ja itä-länsisuuntainen. Se on muodostunut yli kaksi miljardia vuotta sitten, jolloin paikalla sijaitsi korkea vuorijono. Pehmeä kiviaines on rapautunut pois ja jäljelle on jäänyt lähinnä kova kvartsiitti.

Tunnetuin huippu on itäinen Kultakero. Muut laet eli kerot länteen päin ovat Ukonhattu ja korkein huippu Noitatunturi (540 m, aiemmalta nimeltään Seitakero). Seuraavina lännessä ovat matalammat Laakakero ja Peurakero. Tunturijono jatkuu edelleen luoteeseen Luosto-tuntureille saakka. Kultakeron koillispuolella Pyhäjärven itärannalla on 370-metrinen Soutaja.

Kultakeron ja Ukonhatun välissä sijaitsee vajaan kilometrin pituinen, jyrkkäreunainen Isokuru eli Pyhäkuru. Pyhätunturin alueella on saamelaisten muinaisia uhri- ja muita palvontapaikkoja. Uhriharjun läheisyydessä on Karhunjuomalampi. Saamelaisia kastettiin 1600-luvulla kristinuskoon, jolta ajalta ovat nimistössä peräisin Isokurun perillä sijaitsevat Pyhänkasteenlampi ja Pyhänkasteenputous. 

Osia Taivaan tulet -televisiosarjasta kuvattiin Pyhätunturilla ja sen ympäristössä. Jukolan viesti kilpailtiin Pyhä-Luoston alueella vuonna 1994.

Kansallispuisto 
Lähes koko Pyhätunturin alue kuuluu vuonna 1938 perustettuun kansallispuistoon, joka yhdistettiin vuonna 2005 Luoston alueen kanssa Pyhä-Luoston kansallispuistoksi. Alueella on kävelyreittejä, tupia, laavuja ja nuotiopaikkoja retkeilijöiden käytössä. Isokurun lohkareisella pohjalla on kulkemista helpottavat pitkospuut. Talvella siellä esiintyy lumivyöryjä.

Laskettelukeskus 
Pyhätunturin laskettelukeskus eli Pyhä matkailupalveluineen sijaitsee Kultakerolla ja on Aho Groupin omistuksessa. Alueella on hotelli ja muuta majoituskapasiteettia. Laskettelukeskuksessa on 14 rinnettä. Laskettelukeskus sisältää FIS-luokitellun Piste Palander -laskettelurinteen, joka on Suomen suurin laskettelurinne. Hiihtokeskus valittiin 2010–2011 tehtyjen uudistusten ansiosta Vuoden hiihtokeskukseksi 2011.  Hiihtokeskus valittiin vuoden hiihtokeskukseksi myös vuonna 2017.

Katso myös
 Luettelo Suomen korkeimmista kohdista
 Luettelo Suomen suurimmista prominensseista

Lähteet

Aiheesta muualla

Luontoon.fi: Pyhä-Luoston kansallispuisto 
Pyha.fi, turistisivusto

Kemijärven tunturit
Suomen tunturit
Pelkosenniemen luonto
Suomen talviurheilukeskukset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Puuro

Puuro on yleensä viljasta vedessä tai maidossa keittämällä tehty paksuhko, lusikalla syötävä ruoka.  Puuroa voidaan tehdä esimerkiksi vehnästä, kaurasta, ohrasta, riisistä tai rukiista. Puuron mausteena käytetään yleisesti suolaa. Puuroon saatetaan joskus lisätä esimerkiksi voita ("voisilmä"), sokeria, hunajaa, maitoa  tai siirappia. Riisipuuron päälle ripotellaan usein kanelia. Puurojen lisukkeena voidaan käyttää puurosta riippuen myös esimerkiksi kiisseliä, marja- tai sekahedelmäkeittoa, tuoreita marjoja, marjasosetta tai hilloa. Puuroa syödään perinteisesti aamiaisella mutta myös lounaalla tai päivällisellä. Varsinkin vispi- tai riisipuuroa tarjotaan usein jälkiruoaksi. Varsinkin aiemmin oli tapana paistaa tähteeksi jäänyt puuro voilla voidellussa pannussa. Nestepitoista, laihaa puuroa sanotaan velliksi.

Puuro voidaan valmistaa esimerkiksi mikroaaltouunissa, kattilassa liedellä tai hauduttamalla uunissa. Mikroaaltouunissa valmistettavasta puurosta voidaan käyttää esimerkiksi nimitystä mikropuuro. 

Puuroja voidaan myös valmistaa keittämättä; tällaisia puuroja kutsutaan tuore- tai raakapuuroiksi. Tuore- ja raakapuuroja valmistetaan laittamalla hiutaleet esimerkiksi illalla nesteeseen turpoamaan, ja aamulla puuro on valmis nautittavaksi. Nesteen määrää voi vaihdella mielensä mukaan tai korvaamalla sen esimerkiksi jogurtilla. 

Ensimmäiset viittaukset veteen keitetystä puurosta löytyvät Egyptistä ajanlaskun alusta. Skandinaavisissa lähteissä puuro mainitaan 1000-luvun alun viikinkisaagoissa. Puuro on balttialainen lainasana, ja Kannaksella sanasta on tunnettu muoto putro. Savossa ja Karjalassa puuroa on kutsuttu nimellä huttu, ja itäisimmissä osissa Suomea venäläisillä nimillä kaassa tai kaassu. Ruotsalaista alkuperää oleva sana velli on tarkoittanut löysää puuroa.

Puuro ruoanlaitossa
Puuronkeitto voi olla myös välivaihe muun ruokalajin valmistamisessa. Esimerkiksi porkkanalaatikko perustuu riisi-, ohraryyni- tai mannapuuroon ja porkkanasoseeseen. Myös karjalanpiirakat täytetään yleensä riisipuurolla.

Puuro kouluruokana
Erilaiset puurot ovat olleet suosittuja myös kouluruokana, ja nykyisinkin ne sopivat täyttämään vaatimusta kasvisruokien tarjoamisesta koulussa. Puurot ovat myös edullisia valmistaa. Puuro kouluruokana kuitenkin jakaa mielipiteitä aiempaa enemmän.

Erilaisia puuroja
 helmipuuro
 hirssipuuro
 kaurapuuro
 maissipuuro
grits
polenta
 mannapuuro
 suklaapuuro
 vispipuuro
 marjapuuro
ruismarjapuuro
 vispipuuro
 ohrapuuro
 ohraryynipuuro
 ohrajauhopuuro
 perunapuuro
 helmipuuro perunasuurimoista
 inkoonpuuro eli pastanttipuuro perunasta ja ohrajauhosta
 riisipuuro
 ruispuuro
 tattaripuuro
 tuorepuuro
 uunipuuro
 vehnäpuuro

Lähteet 
 Jani Kaaro: Ruoka-Kalevala. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2017

Viitteet

Aiheesta muualla

 Kotiliesi: Puuro on perusruokaa parhaimmillaan
 Uutta Helsinkiä: Puuropyörä tuli kaduille ja liikkuvien kioskien määrä moninkertaistui

Seulonnan keskeiset artikkelit
Aaron

Aaron (hepreaksi אַהֲרֹן) oli Vanhassa testamentissa Mooseksen vanhin veli. Hän oli myös juutalaisten ensimmäinen ylipappi.

Vanhassa testamentissa kerrotaan, kuinka Mooses vastusteli ja valitti kankeaa kieltään, kun Jumala käski hänen johtaa israelilaiset pois Egyptin orjuudesta. Siksi Jumala antoi Aaronin Moosekselle avuksi ja puhemieheksi. Aaron teki niin sanotun kultaisen vasikan Mooseksen ollessa hakemassa kymmentä käskyä. Kirkoissa yleisesti luettava Herran siunaus on alun perin Aaronin ylipapillinen siunaus kansalle. Vanhan liiton pappeudesta käytetään nimeä "Aaronin pappeus". Uuden liiton aikana voimassa on niin sanottu "yleinen pappeus". Aaron eli 123-vuotiaaksi.

Juutalaisen, kristillisen ja islamilaisen perinteen mukaan Aaronin hautapaikka sijaitsee Aaronin vuorella (Jabal Haroun) Jordaniassa.

Aaronin sauva 
Erämaavaelluksen aikana osa johtajista kyseenalaisti Aaronin auktoriteetin ylipappina. Jumala käski Mooseksen järjestämään testin, jossa kaikkien pappien sauvat koottiin yhteen. Seuraavana aamuna Aaronin sauva oli täynnä lehtiä, nuppuja ja kukkia ja kypsiä manteleita, kun taas muut sauvat pysyivät kuivina keppeinä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aaron suomenkielisessä Raamatun käännöksessä 1933/1938
 Aaron raamatunkäännöksessä vuodelta1992

Vanhan testamentin henkilöt
Aineias

Aineias (, ) oli troijalainen tarusankari, Ankhiseen ja Afroditen poika. Vergiliuksen mukaan Aineias onnistui pakenemaan Troijasta ja saapui monien vaiheiden jälkeen, käytyään mm. Afrikassa, lopuksi Italiaan, jonne perusti Laviniumin kaupungin. Mytologiassa hänestä polveutuivat Rooman perustajat Romulus ja Remus, sekä Julius Caesar ja keisari Augustus.

Aineiaassa personoituvat Vergiliuksen mukaan roomalaisten hyveet.

Katso myös
Aeneis

Lähteet

Aiheesta muualla

Roomalainen mytologia
Joseph P. Kennedy

Joseph Patrick ”Joe” Kennedy, Sr. (6. syyskuuta 1888 – 18. marraskuuta 1969) oli bostonilainen liikemies, poliitikko ja diplomaatti, joka tunnetaan myös niin kutsutun Kennedyn poliittisen klaanin perustajana ja presidentti John F. Kennedyn isänä.

Ura
Joe Kennedy opiskeli Harvardin yliopistossa ja valmistui 1912. Pian sen jälkeen hän suoritti pankkitarkastajan tutkinnon ja kierteli tarkastusmatkoillaan puolentoista vuoden ajan itäisen Massachusettsin pankkeja. Joen isällä Patrick Joseph Kennedyllä oli Bostonissa itsenäinen pankki Columbia Trust Company. Kennedy ei hyväksynyt toisen pankin ostotarjousta ja pyysi poikaansa Joeta johtamaan taistelua fuusiota vastaan. Joe onnistui ja hänestä tuli pankin pääjohtaja vain 25-vuotiaana.

Vuoden 1917 alussa Kennedy luovutti Columbia Trustin isälleen ja siirtyi telakan apulaispääjohtajaksi Quincyyn, Massachusettsiin. Ensimmäinen maailmansota toi telakalle paljon tilauksia. Sodan jälkeen Kennedy siirtyi pörssialalle ja myöhemmin pankkisektorille. Hän osti myös elokuvateattereita ja elokuvastudioita. Hän perusti RKO-studion, joka oli yksi ajan suurimmista elokuvastudioista. Hän kuitenkin veti useimmat sijoituksensa elokuvamaailmasta vuosien 1929–1930 aikana.

Vuonna 1931 Kennedy alkoi tukea demokraatti Franklin D. Rooseveltia tämän presidenttikampanjassa. Kennedy matkusti vuonna 1933 Eurooppaan ja neuvotteli sopimukset englantilaisten ja skottilaisten alkoholintuottajien kanssa, ennakoiden tuottoisasti Yhdysvaltain kieltolain loppumisen. Hänet nimettiin arvopaperi- ja pörssikomission puheenjohtajaksi 1934, ja hän avusti presidentti Rooseveltia tutkijana. Vuonna 1937 Kennedy alkoi johtaa liittovaltion merenkulkutoimikuntaa presidentin pyynnöstä. Presidentti nimitti Kennedyn Yhdysvaltain Lontoon-suurlähettilääksi 1938. Lontoossa Kennedy teki paljon työtä auttaakseen juutalaisia pakenemaan Hitlerin vainoja Etelä-Amerikkaan, Kaliforniaan ja Afrikkaan. Toinen maailmansota alkoi kuitenkin ennen kuin Kennedyn suunnitelma voitiin toteuttaa. Kennedy jätti suurlähettilään tehtävät Lontoossa 1941.

Kennedy tuki 1940-luvulla poikansa John F. Kennedyn orastavaa poliittista uraa.

Perhe
Joe Kennedy ja Rose Fitzgerald menivät naimisiin lokakuussa 1914. He saivat yhdeksän lasta:

 Joseph Patrick Kennedy Jr.
 John Fitzgerald Kennedy
 Rosemary Kennedy
 Kathleen Agnes Kennedy
 Eunice Mary Kennedy
 Patricia Kennedy
 Robert Francis Kennedy
 Jean Ann Kennedy
 Edward Moore Kennedy

Yksityiselämä ja kuolema
Ihmisenä Joe Kennedy oli melko syrjäänvetäytyvä eikä viihtynyt meluisilla cocktailkutsuilla. Hän nautti rauhallisesta perhe-elämästä ja lastensa kanssa touhuamisesta. Kennedy halvaantui joulukuussa 1961 ja menetti puhekykynsä. Hän kuoli 18. marraskuuta 1969.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset poliitikot
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Kennedy-suku
Simple Minds

Simple Minds on skotlantilainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1977 Glasgow:ssa. Sen jäseniä ovat Charles Burchill (kitara), Derek Forbes (bassokitara), Mey Gaynor (rummut), Jim Kerr (laulu), Micheal Macneil (syntetisaattori).

Yhtye on yksi suosituimmista yhtyeistä Briteissä. Heidän tunnetuin kappaleensa on "Don't You (Forget About Me)" elokuvasta The Breakfast Club. He saavuttivat albumeillaan kuusi ykköspaikkaa brittien listoilla.

Historia
Vuonna 1977 Jimm Kerr kysyi isältään 100 punnan lainaa perustaakseen yhtyeen. Työläisperheen pojan isä ajatteli pojan olevan hullu. 

Yhtyeen sai alkunsa vuonna 1978 eräässä Glasgow'n baarissa, kun Jim Kerr ja Bill Sloan äänittivät C60-kasetille kappaleen ”Life In A Day”. Pari vuotta myöhemmin (1980) he tekivät kappaleen ”I Travel”.

Suosion huipulla 
Vuonna 1984 ”The Breakfast Club” elokuvan ja aloituskappaleen  ”Don't You (Forget About Me)” myötä yhtye nousi kärkeen Yhdysvaltojen listalla viikon ajaksi. 

Ensimmäisen stadionkeikan yhtye teki Philadelphiassa Live Aid -konsertissa vuonna 1985. Se oli alku monelle stadionit täyttäville keikoille. Vuonna 1990 Wembleyn Stadionilla he lauloivat kappaleen "Mandela Day" joka oli hyvin suosittu, ja Stadion oli täynnä. Jopa fanit tulivat laulamaan lavalle kyseistä kappaletta.

Kokoonpano

Nykyinen
Jim Kerr - laulu
Charlie Burchill - kitara, koskettimet
Mel Gaynor - rummut
Eddie Duffy - basso

Muut jäsenet
Mark Taylor - koskettimet
Andy Gillespie - koskettimet & ohjelmointi (studio pohjainen)

Entiset jäsenet
Michael MacNeil - koskettimet (1978–1989)
John Giblin - basso (1985–1988)
Derek Forbes - basso (1978–1985, 1997–1998)
Brian McGee - rummut (1977–1981)
Duncan Barnwell - kitara (1978)
Tony Donald - basso (1977–1978)
John Milarky - kitara, laulu, saksofoni (1977)
Alan MacNeil - kitara (1977)

Diskografia

Studioalbumit
Life in a Day (1979)
Real to Real Cacophony (1979)
Empires and Dance (1980)
Sons and Fascination/Sister Feelings Call (1981)
Sons and Fascination (1981)
New Gold Dream (81-82-83-84) (1982)
Sparkle in the Rain (1984)
Once Upon A Time (1985)
Live in the City of Light (1987)
Street Fighting Years (1989)
Real Life (1991)
Good News from the Next World (1995)
Neapolis (1998)
Our Secrets are the Same (2000)
Neon Lights (2001)
Cry (2002)
Black & White 050505 (2005)
Graffiti Soul (2009)
Big Music (2014)
Acoustic (2016)
Walk Between Worlds (2018)

Kokoelmat, livealbumit & remixkokoelmat
Celebration (1982)
Live in the City of Light (1987)
Glittering Prize 81/92 (1992)
The Early Years 1977-1978 (1998)
The Best of Simple Minds (2001)
Early Gold (2003)
Silver Box (2004)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Simple Mindsin kotisivu
Dream Giver Redux, (unofficial website devoted to the band Simple Minds)
"Book of Brilliant Things"

1980-luvun yhtyeet ja sooloartistit
1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Brittiläiset popyhtyeet
Simeon Sakskoburggotski

Simeon Borisov Sakskoburggotski (; s. 16. kesäkuuta 1937 Sofia) entinen tsaari Simeon II, oli Bulgarian viimeinen tsaari vuodet 1943–1946 ja sittemmin Bulgarian pääministeri vuosina 2001–2005.

Elämäkerta 

Simeon on tsaari Boris III:n ja tsaaritar Giovannan, Savoijin sukua, poika. Hänestä tuli tsaari kuusivuotiaana 28. elokuuta 1943 isänsä yllättävän kuoleman jälkeen. Simeonin alaikäisyyden ajaksi Bulgarian johtoon asetettiin kolmihenkinen valtionhoitajakunta, johon kuuluivat hänen setänsä prinssi Kiril, pääministeri Bogdan Filov ja kenraaliluutnantti Nikola Mihov. Kommunistit ottivat vallan 9. syyskuuta 1945. Monarkia päätettiin lakkauttaa vuonna 1946 kansanäänestyksen jälkeen.

Simeon eli maapaossa 50 vuotta. Ensin hän asui Egyptissä, jonne tsaaritar Giovannan isä Viktor Emanuel III oli paennut Italiasta. Heinäkuussa 1951 Espanjan Francon hallitus antoi tsaariperheelle turvapaikan. Simeon opiskeli Yhdysvalloissa.

Vuonna 1962 hän nai espanjalaisen aristokraatin, Doña Margarita Gomez-Acebo y Cejuelan. Heillä on viisi lasta, pojat Kardam, Kyril, Kubrat ja Konstantin ja tytär Kalina. Simeon työskenteli liikemiehenä ja ranskalaisen puolustus- ja elektroniikka-alan yhtiön Thomsonin Espanjan toimintojen johdossa.

Vuonna 1996 Simeon sai palata Bulgariaan. Hän sai takaisin kommunistihallituksen takavarikoiman omaisuuden.

Vuonna 2001 Simeon muodosti uuden poliittisen puolueen, kansallinen liike Simeon II:n puolesta (Национално движение Симеон Втори), NDSV. Kesäkuun 2001 vaaleissa puolue sai 42,7 % äänistä ja 120 paikkaa 240:stä parlamentissa. Sakskoburggotski vannoi virkavalansa Bulgarian pääministeriksi 24. heinäkuuta 2001 ja muodosti hallituksen turkkilaisvähemmistöä edustavan  Oikeuksien ja vapauksien liikkeen kanssa. Näin hänestä tuli kautta historian ainoa monarkki, joka on noussut valtaan myös demokraattisten vaalien kautta.

Hallituksen suosio laantui nelivuotisen pääministerikauden aikana ja luvatun sadan päivän pikakuurin epäonnistuttua kohentamaan taloutta. Myös syytöksiä korruptiosta yksityistämisen yhteydessä esitettiin. 25. kesäkuuta 2005 vaaleissa NDSB jäi 20 %:n ääniosuuteen ja sosialistit voittivat 31 %:n ääniosuudella. Pitkään kestäneiden hallitusneuvottelujen jälkeen pääministeriksi nousi sosialistien Sergei Stanišev, joka muodosti koalition turkkilaisten ja Sakskoburggotskin puolueen kanssa.

Simeon käyttää nykyisin siviilinimeään Simeon Sakskoburggotski, mutta monissa maissa hänet tunnetaan Saksi-Coburg-Gotha-kuningassuvun englanninkielisen muodon Saxe-Coburg-Gotha mukaan. Hän puhuu äidinkielensä bulgaarin lisäksi saksaa, italiaa, arabiaa, espanjaa, ranskaa, portugalia ja englantia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Toisen maailmansodan henkilöt
Kuninkaat
Bulgarian pääministerit
Bulgarian hallitsijat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Linnea

Linnea (tai Linnéa) on naisen etunimi. Sen nimipäivä on 3. elokuuta. Nimi tarkoittaa ruotsiksi vanamoa ja tulee sen tieteellisestä nimestä Linnaea borealis. Kasvi on nimetty luonnontieteilijä Carl von Linnén mukaan.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on nimi Linnea annettu 31 649 naiselle ja alle 25 miehelle.

Tunnettuja Linnea-nimisiä henkilöitä

 Linnea Ceder (s. 2002), suomalainen taitoluistelija
 Linnéa Claeson (s. 1992), ruotsalainen käsipalloilija
 Linnea Dale (s. 1991), norjalainen laulaja
 Linnea Gustafsson (s. 1986), ruotsalainen suunnistuksen maailmanmestari
 Linnea Henriksson (s. 1986), ruotsalainen jazz- ja poplaulaja ja lauluntekijä
 Linnea Leino (s. 1994), suomalainen näyttelijä
 Linnea Meder (s. 1947), HYY Yhtymän entinen toimitusjohtaja
 Linnea Melotindos (s. 2000), suomalainen jääkiekkoilija
 Linnéa Mynttinen (s. 1936), suomalainen Punaisen Ristin palkitsema "Ennakkoluuloton Edelläkävijä"
 Linnea Nevalainen (s. 2005), suomalainen salibandyn pelaaja
 Linnea Parkkonen (s. 1995), suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija
 Linnea Piponius (1896–1979), suomalainen taidemaalari
 Linnea Röhr (s. 2002), suomalainen lapsinäyttelijä
 Linnea Skog (s. 2003), suomalainen lapsinäyttelijä
 Linnea Vihonen (s. 1985), suomalainen kokki
 Linnéa Åberg (s. 1996), ruotsalainen jalkapalloilija 
 Linnéa Ågren (s. 1991), ruotsalainen jalkapalloilija

Kuvitteellisia Linnea-nimisiä
 Christina Björkin lastenkirjojen Linnea kylvää ja kasvattaa sekä Linnea maalarin puutarhassa päähenkilö Linnea.

Muut
 Kansalliskirjaston tietokantapalvelu on nimeltään Linnea

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Rantanplan

Rantanplan (tai Ran-Tan-Plan) on Lucky Luke -sarjakuvassa ja sen spin off -sarjana julkaistussa omassa nimikkosarjakuvassaan esiintyvä poikkeuksellisen tyhmä koira. Hahmo on parodia elokuvakoira Rin Tin Tinistä. Rantanplan-albumien takakansien mukaan se on ”varjoaan tyhmempi koira”. Lucky Luke itse puhutteli sitä ”Tyhmimmäksi, mutta kilteimmäksi tällä puolen Mississippiä”.

Rantanplan esiintyi ensimmäisen kerran Lucky Luke -tarinassa Daltonien jäljillä, jossa se oli vankilan vahtikoira, joka ei tajua, mitä oikein on tekemässä. Rantanplan tajuaa kaiken yleensä päinvastoin. Esimerkiksi tarinassa Daltonin muori Rantanplan luulee Joe Daltonia, joka on kahlittu kädestä Rantanplanin kaulaan, isännäkseen.

Omassa nimikkoalbumissaan Ran-Tan-Plan saa perinnön Rantanplan perii erään Oggie Svensonin jättiomaisuuden. Tarinassa omaisuus siirtyisi Joe Daltonille, jos Rantanplan kuolisi ihan miten tahansa. Joe haluaa tappaa eläimen, josta on tullut Yhdysvaltain rikkain koira. Kun Lucky Luke kutsutaan suojelemaan koiraa ja hän kuljettaa sen Teksasista Virginia Cityyn yrittää Rantanplan päästä takaisin ”rakastetun isäntänsä” luo.

Rantanplan oli alun perin Morrisin luoma hahmo, jolle René Goscinny antoi sielun. Terence Hillin vuonna 1990 tähdittämässä elokuvassa Lucky Luke Rantanplan on nimeltään Bushwack. Myös ranskalaisen Lucky Luke -piirrossarjan englanninkielisessä versiossa Rantanplan on nimeltään Bushwack. Lucky Luke – Uudet seikkailut -animaatiosarjan englanninkielisissä käännöksissä Rantanplania kutsutaan usein nimellä Rintindumb, kun taas ruotsiksi joskus nimellä Ratata.

Suomessa julkaistuja Rantanplan-albumeita 

Otavan julkaisemat:

 Lännen maskotti (1988)
 Kummisetä (1989)

Sanoman ja Helsinki Median julkaisemat:

 Panttivanki (1992)
 Klovni (1993)
 Karkuri (1994)
 Kirjekoira (1995)
 Aivot (1996)
 Kameli (1997)

Egmontin julkaisemat:

 Pitkä matka (1998)
 Hurttahuumoria (2000)
 Hurttahuumoria 2 (2001)
 Kullannuppu ja karvaturri (2001)
 Hurttahuumoria 3 (2001)
 Hurttahuumoria 4 (2003)

Hurttahuumoria-albumeissa julkaistaan Rantanplan-sanomalehtisarjakuvia eli lyhyitä vitsisarjoja. Alkuperäisen sarjan kaksi ensimmäistä on julkaisematta suomeksi. Ensimmäinen Hurttahuumoria on alkukielellä numero 3.

Ääninäyttelijöitä

Ranska

Englanti

Suomi

Lähteet

Viitteet

Lucky Luke
Kuvitteelliset koirat
Sima

Sima on käyttämällä valmistettava alkoholi- ja virvoitusjuoma. Suomessa sima on suosittua etenkin vappuna.

Sima perustuu hunajaviiniin, jota Suomessa on vanhastaan kutsuttu simaksi. Suomalaisessa simassa on kuitenkin vähemmän alkoholia, ja siihen käytetään hunajan sijaan sokeria. Sima valmistuu muutamassa päivässä tai yhdessä viikossa.

Raaka-aineet
Siman perinteisiä raaka-aineita ovat veden lisäksi sitruuna, sokeri, hiiva ja rusinat. Ennen kuin sokeria oli Suomessa saatavilla, simaan käytettiin sen sijasta hunajaa. Simaan voidaan lisäksi käyttää monenlaisia marjoja, yrttejä, luonnonkukkia ja muita mausteita. Sokerina voi olla esimerkiksi valkoista kidesokeria, fariinisokeria, täysruokosokeria ja intiaanisokeria. Kidesokeri tuo käytettyjen mausteiden maun esiin – muut sokerit ovat voimakkaamman makuisia ja antavat juomalle väriä. Myös hunajaa ja erilaisia siirappeja voidaan käyttää makeuttajina.

Valmistus
Vesi kiehautetaan, siihen sekoitetaan raaka-aineet ja juoma kaadetaan sammioon. Kun juoma on jäähtynyt noin 42-asteiseksi, sekaan ripotellaan hiiva. Juoma peitetään esimerkiksi puuvillaisella kankaalla ja annetaan käydä huoneenlämmössä vuorokauden ajan. Sen jälkeen juoma siivilöidään ja pullotetaan. Pullojen pohjalle pudotetaan pari rusinaa. Kun rusinat muutaman päivän kuluttua nousevat pintaan, sima on valmista nautittavaksi. Viileässä käymisessä kestää noin viikon ajan. Huoneenlämmössä sima valmistuu nopeammin, mutta viileässä sen mausta tulee pirteämpää.

Käymisen aikana simaan muodostuu hiukan alkoholia. Kotisiman alkoholipitoisuus vaihtelee paljon valmistustavasta ja -olosuhteista riippuen, eivätkä kaikki asiantuntijat pidä suotavana siman antamista pienelle lapselle.

Historia
Hunajaviinin kaltaista vahvaa simaa tuotiin 1500-luvulla Suomeen Lyypekistä ja Riiasta. Se oli tuolloin viinin jälkeen suosituin tuontijuoma Suomessa. Turussa simakauppaan vaikutti paljon myös kauppiaanrouva ja laivanvarustaja Valpuri Innamaa, jonka kauppalaivoilla simaa kuljetettiin Itämeren satamien välillä. Kuningas Kustaa Vaasan kerrottiin olleen hyvin mieltynyt simaan. Olaus Magnuksen Pohjoisten kansojen historia -teoksessa vuodelta 1555 on piirros makeaa simaa tai hunajaolutta nauttineesta sammuneesta miehestä.

Siman alkoholipitoisuus aleni selvästi 1700-luvulle tultaessa. Silloin simaa alettiin Suomessa valmistaa virkistäväksi kesäjuomaksi, jota joivat varsinkin varakkaat ja aateliset, sillä vain heillä oli varaa sen raaka-aineisiin hunajaan, sitruunaan ja hiivaan. Sima valmistettiin ruotsalaisen Cajsa Wargin keittokirjan ohjeiden mukaan ja tarjoiltiin esimerkiksi pappilan vappukesteissä.

Työväellä alkoi Suomessa olla varaa simantekoon 1800-luvulla, kun hunaja voitiin alkaa korvata sokerilla ja raaka-aineiden saatavuus parani. 1900-luvulla simasta tuli koko kansan kesäjuoma, mihin vaikuttivat myös vuosien 1919–1932 kieltolaki sekä sen jälkeinen raittiusliike, joka kannusti juomaan simaa samppanjan sijaan. Myöhemmin 1900-luvulla sima yhdistettiin työväenliikkeeseen ja siitä tuli vapun juhlajuoma.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Valmistusohjeet Kotikokki.net

68 Kotitalous
Virvoitusjuomat
Alkoholijuomat
Vappu
Pehr Granstedt

Pehr Granstedt (1764–1828) oli linnoitusupseeri ja uusklassisen tyylin arkkitehti. Hän syntyi Karlskronassa Ruotsissa. Hän tuli Suomeen Kustaa III:n sotaan linnoitusupseeriksi linnoittamaan Hankoa ja toimi mahdollisesti myös Viaporissa. Hän jäi Suomen sodassa venäläisten vangiksi, miltä ajalta on jäljellä hänen päiväkirjansa sotavankeudesta Venäjällä. Sodan jälkeen hän jäi asumaan Suomeen.

Granstedt suunnitteli nykyisen Presidentinlinnan alkujaan 1814 varakkaan Heidenstrauch-suvun kauppiastaloksi. Valtio osti vuonna 1837 talon Venäjän keisareiden Suomen-palatsiksi, minkä jälkeen sitä muutettiin huomattavasti Carl Ludvig Engelin suunnitelmien mukaan. Granstedt oli 1800-luvun alkupuoliskon merkittävimpiä arkkitehteja Engelin ja Charles Bassin rinnalla.

Granstedtin poika oli arkkitehti Anders Fredrik Granstedt. Granstedtin hauta on säilynyt näihin päiviin saakka Helsingin Vanhassa kirkkopuistossa.

Granstedtin suunnitelemia rakennuksia
Riilahden kartano Bromarvissa, 1804–06
Balderin talo, Aleksanterinkatu 12, Helsinki, 1813
Kleinehin talo Pohjoisesplanadi 9, Helsinki vuodelta 1815
Heidenstrauch-suvun kauppiastalo nykyisin Presidentinlinna, Helsinki, 1814 
Pohjoisesplanadi 9, Helsinki, 1815
Herttoniemen kartanon päärakennus, Helsinki 1815
Kulosaaren kartano, Helsinki n. 1815
Munkkiniemen kartanon päärakennus, Helsinki 1815
Uschakoffin talo Pohjoisesplanadi 19 (nykyisin talo tunnetaan Jugendsalin rakennuksena), Helsinki, vuodelta 1816
Pohjoisesplanaadi 5, Helsinki, 1817
Cronstedtien hautakappeli Helsingin pitäjän kirkon hautausmaalla, Vantaa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Leinberg, K. G.:Dagboksanteckningar under rysk fångenskap af Pehr Granstedt (1905)

Suomalaiset arkkitehdit
Ruotsalaiset arkkitehdit
Vuonna 1764 syntyneet
Vuonna 1828 kuolleet
Uusklassinen arkkitehtuuri
Samuel Johnson

Samuel Johnson (7. syyskuuta 1709 / 18. syyskuuta 1709, Lichfield –  13. joulukuuta 1784) oli englantilainen kirjailija, esseisti, runoilija, elämäkertakirjoittaja ja kriitikko. Hän laati vuonna 1755 painetun englannin kielen sanakirjan A Dictionary of the English Language.

Johnson oli Lontoon kirjallisten piirien keskeinen hahmo 1700-luvulla. Hän perusti vuonna 1764 Literary Clubin, jonka jäseniä olivat Edmund Burke, Adam Smith ja James Boswell.  Boswell ja Johnson matkustivat yhdessä 1773 Skotlantiin ja Hebrideille, jota Johnson kuvasi teoksessa Journey to the Western Isles of Scotland (1775). Boswell kirjoitti Johnsonista niin tarkan ja elävän kuvauksen, että siitä on myöhemmin voitu päätellä, että Johnsonia vaivasi kroonisen masennuksen lisäksi Touretten oireyhtymä.

Monet Johnsonin lauseista elävät sitaatteina:

Huomautuksia

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Englantilaiset kirjailijat
Englantilaiset runoilijat
Brittiläiset esseistit
Brittiläiset kriitikot
Tourette-henkilöt
Vuonna 1709 syntyneet
Vuonna 1784 kuolleet
Nias

Nias on saari Indonesiassa noin 120 km Sumatran länsipuolella. Vuonna 2014 Niasin väkiluku oli 788 132 ja pinta-ala 5 125 km².

Saari oli kuuluisa hippien ja surffareiden matkakohde 1960-luvulla. Siellä on myöhemmin järjestetty useita kansainvälisiä surf-kisoja ja Lagundri Bayn rantaa pidetään yhtenä maailman parhaista surffauspaikoista.

Kulttuuri 
Niasin kulttuuri on kehittynyt omintakeisesti maantieteellisen eristyneisyyden tähden. Tunnettuja traditioita ovat muun muassa Indonesian 1000 rupian setelissä kuvattu kivihyppy ja paikallinen sotatanssi.

Vuoden 2004 ja 2005 maanjäristykset 
26. joulukuuta 2004 saaren pohjoispuolella tapahtunut maanjäristys aiheutti kymmenen metriä korkeat tsunamit ja tappoi 122 ihmistä. Satoja jäi kodittomaksi.

28. maaliskuuta 2005 maa järisi jälleen saaren lähistöllä. Ainakin 300 ihmistä kuoli järistyksen aiheuttamissa tuhoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 niasisland.com

Indonesian saaret
Vishnu

Vishnu (hindiksi विष्‍णु, IAST: Viṣṇu) on hindulaisuuden jumaluuden kolmiopin rakkautta ja elämää ylläpitävä jumala (Brahma on luojajumala ja Shiva on tuhoava ja uudelleenluova).  Vishnu tunnetaan myös nimellä Narayana. Vishnua ja hänen ruumiillistumiaan palvoo hindulaisuuden vaishnalainen (vishnulaisuus) suuntaus. Se on yksi hindulaisuuden pääsuuntauksista.

Vishnu kuvataan usein nelikätisenä ja sinisenä. Hänen tunnuksiaan ovat kiekonmuotoinen chakra/chakram ja kotilo. Vishnun puoliso on rikkauden, valon ja tiedon jumalatar Lakshmi. Vishnulaisten uskonnollisia harjoitteita kutsutaan nimellä Bhakti. Sana on johdettu juuresta "bhaj" ja se tarkoittaa "palvoa". Uushindulainen Krishna-liike on Vishnun ruumiillistumia palvovista traditioista länsimaissa tunnetuin. Krishna on Vishnun kahdeksas ruumiillistuma.

Hindulaisuuden mukaan Vishnu on ilmestynyt maan päälle kymmenessä erilaisessa ruumiillistumassa eli avataroissa. Nämä ovat:

 Matsya, kala joka pelasti maailman vedenpaisumukselta.
 Kurma, kilpikonna, jonka kilpeä käytettiin maitomeren kirnuamisessa.
 Varaha, urossika, joka torahampaillaan nosti maan jumalattaren alkumerestä.
 Narasimha, ihmisleijona, joka kukisti kynsillään demonin.
 Vamana, kääpiö, joka sai kuninkaalta maata kolmen askeleen verran. Kuninkaan suostuttua tähän Vamana kasvoi jättiläiseksi ja astui koko maan halki syösten kuninkaan manalaan.
 Parasurama, "Rama kirveen kanssa", vapautti bramiinit kshatriya-kastin sorrosta.
 Rama tai Ramachandra, sankari joka murskasi Ravana-demonin.
 Krishna, huilua soittava rakkausseikkailija.
 Buddha, otettu buddhalaisuudesta, etelässä Balarama, Krishnan isoveli.
 Kalki tai Kalkin, ilmestyy viimeisenä päivänä palauttaakseen järjestyksen, eräänlainen messiashahmo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hindulaiset jumalat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Shiva

Shiva (usein Šiva, devanagari: शिव, IAST: Śiva) on hindulaisuuden jumaluuden kolmiopin luova ja tuhoava jumala (Brahma on luojajumala, Vishnu ylläpitävä). Shivaa palvoo hindulaisuuden shaivistinen suuntaus.

Shivaa kuvataan monissa hahmoissa, mutta usein häntä palvotaan abstraktissa muodossa: palvonnan kohteena on linga, kivipaaden esittämä fallossymboli, joka seisoo yonin, feminiinisen periaatteen (eli voiman), päällä.

Shivan tunnusmerkit 

Shivan tärkein tunnusesine on kolmikärki, joka edustaa kolmea olemisen tasoa ja kolminaisuusjumalia Brahmaa, Vishnua sekä Rudraa (joka usein hieman harhaanjohtavasti samaistetaan myös suoraan Shivaan). Shivalla on myös usein askeettinuttura ja sininen kaula, ja hänen seurassaan on härkä. Shiva pitelee usein kapeaa rumpua, joka edustaa rytmin ja tanssin lisäksi maailman luomista ja on taiteellisuuden vertauskuva. Shiva kuvataan usein tanssivana, ja häntä pidetäänkin kosmisen tanssin tai joogan herrana. Yksi Shivan muodoista on jumala, joka on puoliksi mies ja puoliksi nainen. 

Shiva on kaikkien (jumal)ilmentymien taustalla – puhdas tietoisuus, joka suuntautuu joko "ulospäin" tai "sisäänpäin". Tästä syystä hänet kuvataan "kolmas silmä" puoliksi suljettuna, sillä kun hän avaa sen, maailmankaikkeus tuhoutuu. Tarinan mukaan Shivan puoliso Parvati hiipi salaa Shivan selän taakse ja laittoi kätensä tämän silmien eteen. Maan päälle levisi pimeys kun jumala oli sulkenut silmänsä. Siksi Shivan otsasta leimahti liekki, jonka takaa paljastui kolmas silmä. Se toi valon takaisin maan päälle.

Shivan puoliso 

Shivan puoliso ja hänen feminiininen energiansa on Parvati, jonka pahaa vastaan sotiva muoto on nimeltään Durga. Durgan suusta syntynyt raivoisa ilmenemismuoto on Kali, joka edustaa kaikkeuden voimaa vapautettuna täydessä voimassaan valmiina tappamaan kaiken tietämättömyyden. Shivan ja Parvatin poika on tunnettu elefantinpäinen Ganesha.

Shivan inkarnaatiot 

Sanotaan että Shiva ei inkarnoidu avataaraksi, koska hän on kaiken tuolla puolen. Sen sijaan hänen feminiininen puolensa tai periaatteensa inkarnoituu esimerkiksi Devin muodossa. Vishnun inkarnaatio Rama puolestaan palvoi Shivaa.

Shiva on sekä luoja, ylläpitäjä että tuhoaja. Shaivismin mukaan kaikki hindujen jumalat ja jumalattaret ovat osa Shivaa. Shivalla on viisi roolia:
 luoja
 säilyttäjä
 pahan tuhoaja
 syntien karkottaja
 siunaaja

Näistä siunaajan rooli katsotaan merkityksellisimmäksi.

Lähteet 

 

  Kuinka Shiva sai kolmannen silmänsä

Hindulaiset jumalat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ammus

Ammus eli projektiili on yleisnimitys, joka käsittää kaikki ampuma-aseella ammuttavat heittokappaleet eli heitteet. Ammusten päätyyppejä ovat luodit, kranaatit ja erikoisammukset. Historiallisesti tunnetaan lukuisia erilaisia ammuksia, joita ovat muun muassa terävät nuolet, tylppäpäiset vasamat, lingonkivet, tykinkuulat, srapnellit sekä katapulteilla ammuttavat kivet ja sytytysammukset.

Ammus voidaan laukaista joko heittoaseen kineettisellä energialla tai tuliaseen kemiallisella energialla. Tuliaseessa ajopanoksen palaessa vapautunutta lämpöä muuttuu kaasumaisten reaktiotuotteiden laajentuessa ammuksen liike-energiaksi. Tuliaseiden ammus-ajopanosyhdistelmät voivat olla joko patruunalaukauksia, joissa ajopanos ja ammus ovat yksi yhdistelmä, tai kartussilaukauksia, joissa ajopanos ja ammus ladataan aseeseen erikseen.

Patruuna tarkoittaa ampumatarvikeyhdistelmää, jossa ammus mahdollisine sytyttimineen, hylsy, ruutipanos ja nalli on liitetty yhdeksi kokonaisuudeksi. Patruuna sisältää yhtenä kokonaisuutena kaikki ammuksen liikkeelle saattamiseen tarvittavat elementit. Lähes kaikki pienikaliiberiset tuliaseet ovat patruunalaukausaseita. Ensimmäiset patruunalaukausaseet, ns. kammiotykit tulivat käyttöön 1400-luvulla.

Kartussilaukauksessa ammus ja ajopanos ladataan aseeseen erikseen. Tätä laukaustyyppiä käytetään varsinkin järeäkaliiberisissa (yli 100 mm) tykeissä, joissa patruunalaukauksen käyttö ei teknisistä syistä ole mielekästä: patruunan fyysinen koko ja paino kasvaisivat liian suuriksi. Tällöin ladataan panoskammioon ensin ammus ja sitten ajopanoksen sisältävä kartussi, joka voi olla sytyttimen sisältävässä messinkihylsyssä taikka tekstiili- tai pahvipakkauksessa, jolloin erillinen sytytin asetetaan viimeisenä ennen lukon sulkemista. Etenkin hyvin järeäkaliiberisissa laivatykeissä on suosittu tekstiilipakattuja ruutipusseja, jolloin ajopanoksen määrää voidaan helposti säätää ampumamatkan suhteen.

Mustaruutiaseissa on käytetty usein patruunaa muistuttavaa ”esilatausta”, kartussia, jossa luoti ja ruuti on koottu paperiseen kääreeseen. Kartussi on nopeuttanut suustaladattavan aseen lataamista. Suustaladattavien aseiden lataamisen apuna on käytetty myös nk. banderollia, olkavyötä, jossa on puisia säiliöitä laukauskohtaisesti esimitattua ruutia ja luotia varten. Tällöinkään ei ole voinut puhua patruunasta, sillä banderollin sisältö on pitänyt purkaa ja sijoittaa aseen piippuun ilman säiliötään.

Lähteet 
 
 

Ampumatarvikkeet
Asetekniikka
Hinajana

Hinajana (sanskritia; devanagari: हीनयान; IAST: hīnayāna; 'pieni vaunu') on mahajana-buddhalaisten käyttämä nimitys niistä vanhemmista buddhalaisista koulunkunnista, jotka sitoutuvat pali-kaanoniin. Muihin buddhalaisuuden suuntauksiin verrattuna hinajanaa pidetään konservatiivisena.

Termin käytöstä ja merkityksestä on useita mielipiteitä oppineiden ja buddhalaisten keskuudessa, monesti termiä on pidetty halventavana. Neutraalimpia termejä hinajana-buddhalaisuudelle ovat toisinaan käytetyt nikāya-buddhalaisuus ja tai śrāvakayāna. Näillä molemmilla termeillä on kuitenkin myös muita käyttöjä. Ainoa nykyään olemassa oleva hinajana-buddhalainen suuntaus on theravada-koulukunta.

Lähteet 

Buddhalaisuus
Maurice Utrillo

Maurice Utrillo, oikealta nimeltään Maurice Valadon (26. joulukuuta 1883, Pariisi – 5. marraskuuta 1955 Dax, Landesin departementti) oli ranskalainen, Pariisin koulukuntaan kuulunut taidemaalari.

Maurice Utrillo syntyi Montmartrella Pariisissa taidemaalari Suzanne Valadonin aviottomana lapsena. Espanjalainen kirjailija Miguel Utrillo tunnusti hänet pojakseen. Utrillon elämää hallitsivat voimakas alkoholisoituminen ja mielenterveydelliset ongelmat, joita hän purki maalaustaiteeseensa. Silti hän vietti mielisairaaloissa ja parantoloissa osia elämästään.

Utrillo maalasi konemaisesti, spontaanisti, valtavalla nopeudella ja kulki tarjoamassa vielä märkiä kankaitaan kapakoihin punaviiniä saadakseen. Erilaiset seinät ja muurit ovat hänen tuotannossaan keskeisellä sijalla. Pääosan maalauksistaan hän teki Montmartrella. Hänen taiteestaan voidaan erottaa valkoinen kausi 1908–1914, jolloin hän käytti paljon sinisen ja ruskean sävyjä valkoisia seiniä maalatessaan. Hän kuvasi vaaleita seinäpintoja sitomalla värit yhteen liiman ja liitujauhon sekoituksella. Herkkä värisommittelu tehostaa teoksen surullista tunnelmaa. Utrillon katsotaan kuvanneen Montmartren hökkeleiden ja kapakoiden lakastunutta viehätystä paremmin kuin kukaan muu. 

Utrillo alkoi saavuttaa menestystä taiteilijana vuoden 1910 tienoilla, ja hänestä tuli kansainvälisesti tunnettu taiteilija. Hän ei kuitenkaan koskaan päässyt yli sairaudestaan. Itsemurhayritystä seurasi pitkäkestoinen sekavuustila ja toipilasaika. Myöhemmin hän löysi uskonnosta helpotusta tilaansa. Hän yritti herättää huomiota käyttäytymällä erikoisesti: hänen luokseen sai tulla vain tietynväriseen asuun pukeutuneena. Hän soitti harmonia ja ilmoitti säveltävänsä suurta sinfoniaa, tai leikki pienellä sähkörautatiellä. Vuonna 1935 hän avioitui Lucie Valoren kanssa. Tämä alkoi valvoa hänen elämäänsä ja loi suuren omaisuuden keinottelemalla miehensä maineella ja tauluilla. Maurice Utrillo kuoli 5. marraskuuta 1955.

Kirjallisuutta

Lähteet

Ranskalaiset taidemaalarit
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Chuck Palahniuk

Charles ”Chuck” Palahniuk (s. 21. helmikuuta 1962 Pasco, Washington) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten romaanistaan Fight Club (1996), johon myös David Fincherin ohjaama Fight Club -elokuva perustuu. 

Provosoivat aiheet ovat Palahniukille tyypillisiä, ja häntä onkin kutsuttu ”shokkikirjailijaksi”. Palahniuk on Yhdysvalloissa kohonnut niin kutsutun X-sukupolven suosituimpien kirjailijoiden joukkoon. Hänellä on internetissa erittäin aktiivinen faniyhteisö. Palahniuk osallistuu itse aktiivisesti kotisivuillaan käytäviin keskusteluihin ja kommentoi faniensa kirjoituksia. 

Palahniuk on voittanut töistään useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa Pacific Northwest Booksellers Association Awardin Fight Clubista sekä Oregon Book Awardin romaanistaan Survivor. Palahniukilta on suomennettu romaanit Fight Club (1996), Eloonjäänyt (1999), Tukehtuminen (2001) ja Kirottu (2011).

Elämäkerta 
Palahniuk on koulutukseltaan toimittaja. Ennen menestymistä kirjailijana hän oman kertomansa mukaan työskenteli myös mekaanikkona. Palahniuk teki myös vapaaehtoistyötä ja kuljetti ihmisiä eri tukiryhmiin. Vuonna 1999 Palahniukin isä ja tämän naisystävä murhattiin. Murhaaja tuomittiin kuolemaan. Palahniuk on sittemmin kirjoittanut myös esseitä, tarinoita ja haastatteluja.

Teoksia

Suomentamattomia teoksia 
Invisible Monsters (1999)
Lullaby (2002)
Diary (2003)
Fugitives and Refugees: A Walk in Portland, Oregon (2003)
Non-Fiction: True Stories (2004)
Haunted (2005)
Rant (2007)
Snuff (2008)
Pygmy (2009)
Tell-All (2010)
Doomed (2013)
Beautiful You (2014)
Make Something Up (2015)
Bait: Off-Color Stories for You to Color (2016)
Legacy: An Off-Color Novella for You to Color (2017)
Adjustment Day (2019)

Aiheesta muualla 

 The Cult, virallinen fanisivu

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Moroni

Moroni on Komorien pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Arvion mukaan vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 48 543. Kaupunki sijaitsee Grande Comore -saaren länsirannalla. Sitä palvelee kaupungin pohjoispuolella sijaitseva  Moroni Hahayan kansainvälinen lentokenttä (IATA-koodi: HAH).

Historiaa  
Arabit perustivat Moronin luultavasti 10. vuosisadalla. Kaupunki oli Bambaon sulttaanikunnan pääkaupunkina. Kauppaa käytiin Sansibarin kanssa. Suuri  Badjanami-moskeija valmistui vuonna 1427. Ranskan valta alkoi alueella 1840-luvulla. Moronista tuli pääkaupunki vuonna 1958.

Talous
Moronin sataman kautta kulkee Komorien ulkomaankauppa. Satamasta viedään ulkomaille vaniljaa, kaakaota ja kahvia. Siellä on myös polttoaineiden varastotiloja. 

Kaupungin matkailuelinkeino on kehittynyt huonosti.

Nähtävyyksiä
 Vanha kaupunki (Medina)
 Karthalan tulivuori
 Palais du Peuple (kansan palatsi)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Moroni Lonely Planet
Triumfi

Triumfi (lat. triumphus) on kulkue, jolla palkittiin sotilasmenestystä saavuttanut komentaja antiikin Roomassa. Tapa saattaa olla lähtöisin etruskeilta, jo Rooman kuninkaiden kerrotaan viettäneen triumfeja. Alun perin kyseessä oli uskonnollinen kulkue, jolla pyrittiin puhdistamaan palaava armeija. Rooman senaatti myönsi triumfin, jos edellytykset täyttyivät, esimerkiksi vastustajia oli täytynyt surmata vähintään 5 000 vihollista. Myöhemmin kulkueesta tuli keisarien yksinoikeus ja sotapäälliköille saatettiin myöntää ainoastaan triumfin arvomerkit eli ornamenta triumphalia.

Triumfin viettäjä oli triumfaattori (triumphator). Hän matkusti neljän hevosen vetämissä vaunuissa kasvot punaisiksi maalattuina ja puettuna muistuttamaan Juppiter Optimus Maximusta esittäviä vanhoja terrakottapatsaita kaupungin halki pitkin sacra viaa eli pyhää tietä joukkojensa, sotasaaliin ja merkittävien sotavankien kanssa. Triumfikulkue lähti liikkeelle Campus  Martinukselta, kiersi Capitolin-ja Platiumin-kukkulat ja kulki lopulta Forum Romaniumin halki. Tuona päivänä triumfiraattoria kohdeltiin melkein jumalana, vaikka hänen takanaan vaunuissa seisoikin orja, joka kuiskaten muistutti, että hän oli kuolevainen. Triumfin yhteydessä uhrattiin Jupiterille valkoisia härkiä. Triumfi oli suuri kunnia, jota perhe saattoi muistella sukupolvia myöhemmin.

Lähteet  

Antiikin Rooman politiikka
Antiikin Rooman uskonto
Niuvanniemen sairaala

Niuvanniemen sairaala on Kuopion Niuvan kaupunginosassa sijaitseva psykiatrinen sairaala. Se on toinen valtion oikeuspsykiatrisista sairaaloista, joista toinen on Vanhan Vaasan sairaala. Niuvanniemen potilaista enemmistö on oikeuspsykiatrisia potilaita ja kaikki ovat tahdosta riippumattomaan hoitoon määrättyjä. Oikeuspsykiatrisella potilaalla tarkoitetaan rikokseen syyllistynyttä henkilöä, joka on jätetty yleensä kaksi kuukautta kestävässä mielentilatutkimuksessa ilmenneen mielisairauden vuoksi syyntakeettomina oikeudessa tuomitsematta. Vähemmistö potilaista on tahdosta riippumattomassa hoidossa sairaalassa oman sairaanhoitopiirinsä hakemuksella, vaikeahoitoisen potilaan statuksella.

Toiminta 
Sairaalassa on 12 osastoa, joista yksi on avo-osasto ja yksi nuoriso-osasto. Paikkoja sairaalassa on 296. Henkilökuntaa on noin 440. Osastoista seitsemän on miesosastoja, kolme sekaosastoa, yksi naisosasto ja yksi alaikäisten osasto (os. 20, NEVA).

Hoitoajat sairaalassa ovat yleensä pitkiä, oikeuspsykiatrisilla potilailla keskimäärin yli kahdeksan vuotta, ja vaikeahoitoisilla potilailla yli viisi vuotta. Niuvanniemen sairaalasta pois siirtyessä tuomitsematta jätetyt sekä vaaralliset ja/tai vaikeahoitoiset potilaat siirtyvät pääsääntöisesti sairaanhoitopiirien psykiatrisiin sairaaloihin, joskus avohoitoon.

Vuodesta 2000 lähtien eristämiset ja rajoittamiset on tilastoitu potilaan statuksen mukaan. Enemmistö aikuisikäisten rajoittamisista kohdistui vaarallisiin ja vaikeahoitoisiin eli 61–77 prosenttia vuosina 2000–2009 ja 90 prosenttia vuonna 2010. Vastoin yleistä luuloa suurin osa eristetyistä ei ole syyntakeettomiksi todettuja rikoksen tehneitä, sillä 2000-luvulla rajoittamisista vain noin 8−33 % on kohdistunut heihin.

Historia 
Niuvanniemen sairaala on Suomen vanhin toiminnassa oleva psykiatrinen sairaala, se perustettiin vuonna 1885. 

Vielä 1980-luvun alussa Niuvanniemessä ei juuri käytetty lepositeitä ja eristäminen oli varsin harvinaista. Eristystiloja oli kolmella osastolla. Sähköshokkihoidosta luovuttiin 1960-luvun taitteessa.

Tunnettuja Niuvanniemen sairaalan potilaita 

 Jean Boldt, teosofi ja anarkisti
 Kaarlo Kramsu, runoilija. Oli hoidossa 1800-luvun lopulla, kuoli sairaalassa.
 Sanna Sillanpää, murhaaja
 Jammu Siltavuori, murhaaja ja seksuaalirikollinen. Kuoli sairaalassa vuonna 2012.
 Rudolf Streng, Kuopion pormestari, kuoli sairaalassa.

Lähteet

Kirjallisuutta
Malmivuori, Jorma: Niuvanniemen sairaala 1885–1985. Kuopion yliopisto 1985.

Aiheesta muualla 

 Niuvanniemen sairaala
 Senaatti-kiinteistöt 
 Pimeä maailma paratiisillisen puiston keskellä. Kierros Niuvanniemen mielisairaalassa, Helsingin Sanomat, 12.09.1937, nro 245, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Kuopion sairaalat
Suomen psykiatriset sairaalat
Niuva
Vanhan Vaasan sairaala

Vanhan Vaasan sairaala on Vaasassa sijaitseva valtion oikeuspsykiatrinen sairaala. Se on toinen valtion omistamista mielisairaaloista; toinen on Kuopion Niuvanniemen sairaala.

Historia 
Vanhan Vaasan sairaala aloitti toimintansa vuokratiloissa vuonna 1768. Oman rakennuksensa se sai vuonna 1769. Sairaalan nimi oli Mustasaaren sairaala vuoteen 1988 asti. 

Sairaalan ensimmäinen lääkäri oli Barthold Rudolf Hast, joka oli myös Ruotsin vallan aikaisen Suomen ensimmäinen piirilääkäri. Potilasmäärä kasvoi sinä aikana kahdesta 30−50:een. 

Vuosina 1939−1963 johtavana ylilääkärinä toimi  Yrjö K. Suominen, joka vuonna 1945 julkaistussa lehtikirjoituksessaan kannatti mielisairaiden ihmisten tappamista rotuhygienian nimissä. Vuosina 1963–1992 ylijohtajana toimi myös kokoomuksen kansanedustajana työskennellyt Eeva Kauppi. Nykyinen johtava lääkäri on Pirjo Takala.

Lähteet
Vanhan Vaasan sairaala - Historiallinen katsaus. (Arkistolinkki, Internet Archive 2017.)

Viitteet

Aiheesta muualla 
Vanhan Vaasan sairaalan kotisivut

Vaasan sairaalat
Suomen psykiatriset sairaalat
Vanha Vaasa
Argos (taruolento)

Argos (, ), myös Argos Panoptes ('kaikkinäkevä'),  oli kreikkalaisessa mytologiassa satasilmäinen jättiläinen, jonka silmistä ainoastaan kahden tarvitsi nukkua kerrallaan ja muut jatkoivat vartioimista. Hera asetti Argoksen vartioimaan Io-neitoa, johon Zeus oli rakastunut. Argos vartioikin lehmäksi muuttunutta Ioa tunnollisesti, mutta vapauttaakseen rakkautensa kohteen Zeus lähetti Hermeen surmaamaan Argoksen.

Paimeneksi pukeutunut Hermes alkoi keskustella Argoksen kanssa, ja pian Argos pyysikin Hermestä soittamaan kanssansa. Hermes jatkoi tarinoitaan ja soittoaan, kunnes Argoksen kaikki silmät olivat yksi kerrallaan nukahtaneet. Välittömästi tämän jälkeen Hermes sivalsi jättiläiseltä pään irti yhdellä iskulla.

Kun Hera sai tietää Argoksen kuolemasta, hän otti tämän silmät haltuunsa ja levitti  ne riikinkukon viuhkamaiseen pyrstöön.

Sanaa argos voidaan käyttää myös vertauskuvallisesti, jolloin se tarkoittaa tarkkasilmäistä, valpasta vartijaa.

Lähteet

Kreikkalainen mytologia
Ariel (nimi)

Ariel () on juutalainen nimi, joka merkitsee ’Jumalan leijonaa’. Vanhassa testamentissa sitä käytetään paitsi henkilönnimenä myös Jerusalemin vertauskuvallisena nimityksenä. Tällöin sen merkitys on ’Jumalan lauma, asuinsija, liesi, alttari’. Suomessa Ariel saattaa olla Adiel-nimen (hepr. ’Jumala on koristautunut’) murteellinen muoto.

Tavallisesti Ariel on miehen etunimi. Se on kuitenkin yleistynyt englanninkielisissä maissa myös naisennimenä varsinkin sen jälkeen, kun Walt Disneyn elokuvassa Pieni merenneito (1989) esiintyi pääosassa merenneito Ariel. Suomessa 1990-luvulla ja sitä aiemmin syntyneet Arielit ovat pääosin miehiä, mutta 2010-luvulta alkaen nimeä on annettu selvästi enemmän tyttölapsille. Heinäkuuhun 2021 mennessä Ariel on annettu Suomessa etunimeksi noin 360 miehelle ja 270 naiselle.

Loitsuissa Ariel-nimi on viitannut vedenhaltiaan. Shakespearen näytelmästä Myrsky ja Goethen näytelmästä Faust tunnetaan myös tämänniminen ilman henki.

Tunnettuja Ariel-nimisiä henkilöitä
 Ariel Dorfman, chileläinen kirjailija
 Ariel Gade, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Ariel Garcé, argentiinalainen jalkapalloilija
 Ariel Ibagaza, argentiinalainen jalkapalloilija
 Ariël Jacobs, belgialainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Ariel Kaplan, australialainen näyttelijä, laulaja ja tanssija
 Ariel Lin, taiwanilainen näyttelijä ja laulaja
 Ariel Rebecca Martin, Baby Ariel, yhdysvaltalainen laulaja, näyttelijä ja aktivisti
 Ariel Mäki-Soini, suomalainen seiväshyppääjä
 Ariel Nahuelpan, argentiinalainen jalkapalloilija
 Ariel Ngueukam, kamerunilainen jalkapalloilija
 Ariel Olascoaga, uruguaylainen koripalloilija
 Ariel Ortega, argentiinalainen jalkapalloilija
 Ariel Ramírez, argentiinalainen säveltäjä ja pianisti
 Ariel Sharon, Israelin entinen pääministeri
 Ariel Edgardo Torrado Mosconi, argentiinalainen katolinen piispa
 Ariel Winter, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Ariel Zeevi, israelilainen judoka

Kuvitteellisia Arieleja 
 Ariel, ilman henki Shakespearen näytelmässä Myrsky ja Goethen näytelmässä Faust
 Ariel, merenneito Disneyn elokuvassa Pieni merenneito

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Aristagoras

Aristagoras (k. 497 eaa.) oli Persian alaisen Miletoksen hallitsija. Hän sai Vähän-Aasian joonialaisissa kaupungeissa aikaan niin kutsutun Joonian kapinan. Kapinointi laajeni niin, että persialaissodat syttyivät.

Antiikin kreikkalaiset