joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Paavali (nimi)

Paavali on suomalainen ja virolainen miehen etunimi.

Paavali on suomenkielinen versio roomalaisesta sukunimestä Paulus, joka merkitsee latinaksi "pientä" tai "nöyrää".
Nimen espanjalainen versio on Pablo
ja italialainen Paolo.

Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä rekisteröity 6 528 Paavali-nimen saanutta miestä ja alle 10 naista. Paavalin nimipäivä on 25. tammikuuta, jota kristinuskon alueella on vanhastaan vietetty apostoli Paavalin kristinuskoon kääntymisen vuosipäivänä.

Historiallisia Paavaleja 
 Paavali, apostoli
 Paavali I, Venäjän keisari 1796–1801
 Ristin Paavali, alk. Paolo Francesco Danei (1694–1775), italialainen pyhimys, pappi ja näkijä, passionistisääntökunnan perustaja
 Paavali-nimisiä paaveja:
 Paavali I (paavina 757–767)
 Paavali II (1464–1471)
 Paavali III (1534–1549)
 Paavali IV (1555–1559)
 Paavali V, (1605–1621)
 Paavali VI (1963–1978)
 Johannes Paavali I (1978, 34 päivää)
 Johannes Paavali II (1978–2005)

Suomalaisia 
 Paavali, Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa 1960–1987
 Paavali Halonen, uudisraivaaja ja sotapäällikkö 1600-luvulla, Kemijärven ensimmäinen kanta-asukas
 Paavali Juusten, Viipurin (1554–1563) ja Turun piispa (1563–1575)
 Paavali Krogius, Porvoon piispa 1789–1792
 Paavali Pelkonen, uudisraivaaja, Pelkosenniemen ensimmäinen suomalainen uudisasukas
 Paavali Scheel, Turun tuomiorovasti 1500-luvun alussa

Nykyajan Paavaleja 
 Paavali Jumppanen, pianisti
 Paavali Kaski, jääkärivänrikki
 Risto "Paha Paavali" Poutiainen, kiihdytysautoilija

Kuvitteellisia Paavaleita
 Paavali Pisa, Olavi Ahosen esittämä opettaja ja sotilaspastori elokuvassa Pojat (1962)

Lähteet

Etunimet
Siiri

Siiri on suomalainen naisen etunimi.

Siiri on suomalaisversio skandinaavisesta nimestä Sigrid. Ruotsin kielessä nimi esiintyy kirjoitettuna Siri. 
Sigrid puolestaan juontaa muinaisnorjalaisesta nimestä Sigríðr, joka muodostuu "voittoa" ja "kaunista" merkitsevistä sanoista. 

Suomessa on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä rekisteröity 18 225 Siiri-nimen saanutta henkilöä. Lisäksi muodossa Siri on annettu 883 naiselle ja muutamalle miehelle.

Tunnettuja Siirejä  
 Siiri Angerkoski (o.s Palmu), näyttelijä
 Siiri Autiomäki-Paananen, uskonnollinen kirjailija
 Siiri Enoranta, kirjailija
 Siiri Hannikainen, kirjallisuuden suomentaja
 Siiri Juva (Juvelius), kirjailija
 Siiri Koivula, jalkapalloilija
 Siiri Lehmonen, kansanedustaja (SKDL), kunnallisneuvos
 Siiri Loimaranta, opettaja ja kristillinen järjestötyöntekijä
 Siiri Louhi (o.s. Lemberg), ammattiyhdistysvaikuttaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko
 Siiri Magga-Miettunen, saamelainen opettaja ja kirjailija
 Siiri Mekri, muistelmakirjailija
 Siiri Nordin, muusikko
 Siiri Oviir, virolainen poliitikko
 Siiri Partanen, muusikko ja näyttelijä
 Siiri Perälä, futsalpelaaja ja jalkapalloilija
 Siiri Pulkkinen, pesäpalloilija
 Siiri Rantanen, maastohiihtäjä, juoksija ja pyöräilijä
 Siiri Siegberg, kirjallisuuden suomentaja ja sanakirjan tekijä
 Siiri Siirtola, pika-aitajuoksija
 Siiri Sinnemäki, näyttelijä
 Siiri Teirilä, suomentaja
 Siiri Vihantola, kirjailija
 Siiri Välimaa, jalkapalloilija
 Siiri Åkerberg, matkapuhuja ja muistelmakirjailija

Tunnettuja Sirejä 

 Siri Dahlquist, ruotsalainen teologi ja virsirunoilija
 Siri Eftedal, norjalainen käsipalloilija
 Siri Eskola, suomalainen pesäpalloilija
 Siri von Essen, suomalainen näyttelijä
 Siri Hustvedt, norjalais-yhdysvaltalainen kirjailija
 Siri Kolu, suomalainen kirjailija ja teatteriopettaja
 Siri Pettersen, norjalainen kirjailija
 Siri Svegler, ruotsalainen näyttelijä
 Siri Thornhill, norjalainen oopperalaulaja

Kuvitteellisia Siirejä
 Siiri, päähenkilö Tiina Nopolan samannimisessä kuvakirjasarjassa
 Siiri, Kärt Tomingasin esittämä päähenkilö elokuvassa Lomalla (2000)
 Siiri, Eija Inkerin roolihahmo komediaelokuvassa Lumikki ja 7 jätkää (1953)
 Siiri, animaatiosarjassa Siiri ja Krokotiili
 Siiri Forss, Gunvor Sandkvistin esittämä päähenkilö elokuvassa Sininen viikko (1954)
 Siiri Grönroos, Tuija Ernamon roolihahmo televisiosarjassa Paavo ja Raili
 Siiri Sipinen, siili Beatrix Potterin kirjassa Rouva Siiri Sipinen

Nimen muita merkityksiä 
 Siri, Applen henkilökohtainen puhetunnistukseen perustuva avustaja

Lähteet

Etunimet
Nuutti Takkinen

Nuutti Takkinen (s. 6. helmikuuta 1982) on helsinkiläinen toimittaja, juontaja ja muusikko.  Hän on opiskellut elokuvatuottamista Helsingissä ja valmistunut medianomiksi. Vuosina 2004–2007 Takkinen juonsi Ylellä nuorten kesäohjelma Summeria ja on toiminut sen jälkeen ohjelman taustajoukoissa. Summerin lisäksi Takkinen on juontanut television puolella mm. Farmi-ohjelmaa (2004–2005) ja radiossa YleX:lle tehtyjä X-Raati- ja Supersetti-ohjelmia (2007–2008). Vuonna 2007 hän ohjasi Ceebrolistics-yhtyeestä kertovan dokumenttielokuvan "Nämä aallot - Ceebrolistics". Vuonna 2010 Takkinen ohjasi Ylen Rock-Suomi -dokumenttisarjaan kotimaista hip hop -kulttuuria käsittelevän Kotipojat-jakson. Hänen tuorein tv-esiintymisensä on MGP Nordic -laulukilpailun suomenkielisenä kommentaattorina.

Tällä hetkellä Takkinen toimii radiojuontajana Koirankoppi-nimisessä radio-ohjelmassa Radio Helsingissä yhdessä Karri Koiran kanssa. 

Takkinen tunnetaan myös Posteljoona & Ystävät-yhtyeestä jossa hän esiintyy taiteilijanimellä Paha-Nuutti. Kesällä 2012 Slipoveri Records julkaisi hänen soolodebyyttinsä Oman elämän freelancer.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset juontajat
Suomalaiset muusikot
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Bojnice

Bojnice (, ) on kaupunki Slovakiassa. Kaupungissa oli 4983 asukasta vuoden 2005 lopussa. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 97,0 % oli slovakkeja ja 0,7 % tšekkejä. Sekä saksalaisten että unkarilaisten osuus oli 0,2 %. Uskonnoltaan 74,6 % ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 2,0 % protestantteja, mutta 19,0 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.

Bojnice sai kaupunkioikeudet vuonna 1966. Bojnicessa sijaitsee Slovakian vanhin eläintarha (vuodelta 1955) sekä keskiaikainen linna, jonka läheisyyteen kaupunki on rakentunut. Kaupunki on tunnettu myös kylpylästään. Bojnice sijaitsee Nitra-joen yläjuoksulla, missä maasto on vuoristoista.

Ystävyyskaupungit 
 Jeseník, Tšekki
 Bad Krozingen, Saksa
 Rosta, Italia

Lähteet 

Slovakian kaupungit
Merope

Merope () viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useaan eri hahmoon. Lisäksi Merope on Harry Potter -kirjasarjassa Lordi Voldemortin äiti, Merope Kolkko.

Helioksen tytär 
Merope oli Helioksen tytär, yksi heliadeista

Polyboksen puoliso 
Merope oli Oidipuksen sijaisäiti, Polyboksen puoliso.

Okeanidi 
Merope oli yksi okeanideista, Okeanoksen ja Tethyksen tytär. Hän sai Helioksen kanssa pojan, Faethonin. Merope tunnettiin tässä yhteydessä myös Klymenenä.

Plejadi 
Merope oli yksi seitsemästä plejadista, Atlaksen ja Pleionen tytär. Hän oli ainoa, joka meni naimisiin Sisyfoksen, kuolevaisen, kanssa, ja on siksi himmein tähti heidän nimeään kantavassa tähtikuviossa. Hänellä oli Sisyfoksen kanssa poika, Glaukos.

Khioksen Merope 
Khioksen Merope oli Oinopionin puoliso tai tytär, johon Orion rakastui. Merope ei kuitenkaan halunnut tämän kanssa naimisiin, jolloin Orion makasi hänet väkisin. Kostoksi Oinopion juotti Orionin humalaan, puhkaisi tämän silmät ja heitti merelle ajelehtimaan.

Messenian kuningatar 
Merope oli Messenian kuningatar, jonka miehen Kresfonteen Polyfontes murhasi. Merope kätki kuitenkin murhaajalta kolmannen pienokaisensa, jonka Hyginus kertoo olleen Telefon ja Apollodoros Aipytos. Kasvettuaan aikuiseksi Meropen poika palasi takaisin ja tappoi Polyfonteen kesken tämän uhritoimituksen.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Okeanidit
Profile Vehicles

Profile Vehicles on Iisalmessa sijaitseva erikoisajoneuvoja valmistava yritys. Profile Vehicles valmistaa ambulansseja, pikkubusseja, johtoautoja, poliisiautoja, arvokuljetusajoneuvoja. Yhtiöllä on Iisalmen lisäksi kokoonpanotehtaat Budapestissä ja Tallinnassa.

Profile Vehicles Oy on suomalainen konserni, jonka toimialana on erikoisautojen valmistus. Suurin yksittäinen osa on ambulanssien valmistus, jossa konserni on markkinajohtaja pohjoismaissa. Yhtiö on toimittanut yksityisambulansseja useiden valtioiden päämiehille mm. Thaimaan kuninkaalle, Saudi-Arabian kuninkaalle ja Venäjän presidentille.

Historia

Yhtiö perustettiin vuonna 1982 Iikorin nimellä. Iikori Ky erikoistui nopeasti ambulanssien valmistamiseen ja jo saman vuosikymmenen aikana kehittyi Suomen suurimmaksi ambulanssivalmistajaksi.

Yhtiömuoto muuttui 1990-luvun alussa konserniksi ja myöhemmin alkoi myös vientitoiminta. Sittemmin konserni on perustanut myyntitoimiston Tallinnaan ja tytäryhtiöt Ruotsiin, Saksaan ja Isoon-Britanniaan.

Profilen tuotteet 
 2015 Advanz-ambulanssi
 2007 Neo-ambulanssi
 2006 Genios-ambulanssi
 2004 Volkswagen Transporter T5 Profile -ambulanssi  
 2004 Volkswagen Transporter Profile -poliisiauto  
 2002 Profile-moduuliambulanssi  
 2002 Profile-koulubussi  
 2001 Ford Transit Profile -ambulanssi  
 1999 Mercedes-Benz 100 & 140 Profile -ambulanssi  
 1997 Profile-luksusbussi  
 1996 Mercedes-Benz Vito Profile -ambulanssi (Valmistus lopetettu)  
 1996 Chevy Van Profile -ambulanssi  
 1996 GAZ Profile-moduuliambulanssi (Valmistus lopetettu)
 1995 Mercedes-Benz Sprinter Profile -ambulanssi
 1993 Mercedes-Benz 210 & 310 ambulanssi (Valmistus lopetettu)
 1992 Volkswagen Transporter T4 Profile -ambulanssi (Valmistus lopetettu)
 1990 Kehitettiin ensimmäinen ambulanssin modulaarinen osa, jota alettiin kutsua Profile-komponentiksi.   
 1982–1989 Yrityksen aloittaessa toiminnan 1982 tuotanto koostui monenlaisista pienen kokoluokan erikoisajoneuvoista.

Aiheesta muualla
 Profile Vehicles 

Autonvalmistajat
Maailman paras kylä

Maailman paras kylä on Arto Paasilinnan vuonna 1992 kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY.

Kirja kertoo Eemeli Toropaisesta, jonka isoisä Asser Toropainen on kuollut ja testamentissaan vaatii Eemeliä rakentamaan kirkon. Tämä siksi, koska Asser on nuoruudessaan polttanut useita kirkkoja ja haluaa näin tehdä eräänlaisen hyvityksen Jumalalle. Eemeli perustaa testamentin mukaisesti kuolinkirkkosäätiön ja alkaa rakentaa kirkkoa. Kuitenkaan kirkon rakentaminen keskelle erämaata ei ole niin yksinkertaista. 

Lopulta valmiin kirkon ympärille alkaa syntyä kylä, joka ajan myötä kasvaa ja katselee maailman mullistuksia sivusta.

Vastaanotto
Antti Majander kirjoitti Maailman parhaasta kylästä: Parasta Paasilinnassa on hulluus. Hän kehittelee uskomattomia tilanteita ja luo niihin uskottavuutta.

Lähteet

Vuoden 1992 kirjat
Arto Paasilinnan teokset
Wartburg 353

Wartburg 353 oli itäsaksalaisen autonvalmistaja VEB Automobilwerk Eisenachin pisimpään valmistama Wartburg-automalli. Valmistus alkoi vuonna 1965 ja päättyi vuonna 1988. Mallin edeltäjä oli Wartburg 312 ja sen seuraaja oli Wartburg 1.3.

Wartburg 353 perustuu II-maailmansotaa edeltäviin DKW-autotehtaan malleihin, jotka käyttivät samaa kolmisylinteristä moottoria ja rungollista korirakennetta.  Autoa valmistettiin neliovisena sedan-, viisiovisena farmari- ja avolavamallina.

Tekniikan Maailman 13/1974 koeajossa kiitettiin Wartburg 353 de Luxen etuistuimia, matkustamon ja tavaratilan väljyyttä ja kuormankantokykyä huonoillakin teillä. Moitetta saivat yllättävä kaarrekäytös, vaihteensiirto, polttoaineen kulutus ja viimeistelyn taso.

Wartburg uudisti mallia vuonna 1975, ja uuden mallin nimeksi tuli 353W. W-kirjain tulee saksan kielen sanasta Weiterentwicklung eli pidemmälle kehitetty. Tuolloin autoon tulivat vaihtovirtalaturi, levyjarrut eteen ja kaksipiiriset jarrut. Vuonna 1978 varusteisiin lisättiin H4-valot ja 353-mallin keulan ulkonäköä uudistettiin hieman vuonna 1985.

Tekniikka
Erillinen kotelopalkkirunko ja erillisjousitus. Edessä päällekkäiset kolmiotukivarret, takana vinoheilurituenta. Kierrejouset ja teleskooppivaimentimet. 
Vuoteen 1974 asti rumpujarrut kaikissa pyörissä. 1975 alkaen edessä levyjarrut, joissa nelimäntäiset satulat. Taka-akselilla tehonsäätöventtiili. Ei jarrutehostinta.
Moottori edessä pitkittäin 
Kolmisylinterinen kaksitahtimoottori, tilavuus 992 cm³, teho 37 kW @ 4250 r/min (55 hv @ 4500 r/min SAE), suurin vääntö 100 Nm @ 3000 r/min
Seosvoitelu (öljy sekoitettiin bensiinin suhteessa 1:40 eli litra öljyä 40 litraan bensiiniä) .
Tankin koko 42 litraa
Vesijäähdytys (vuoteen 1986 jäähdytin sijaitsi moottorin takana ja keulassa oli ilmanvirtausta säätävä kaihdin)
Vapaakytkin kaikilla neljällä vaihteella (kaksitahtisen moottorijarrutus on epämiellyttävä ja moottorin voitelu vaarantuu liiallisella moottorijarrutuksella esimerkiksi vuoristossa)
Jokaisella sylinterillä oma sytytys (kolmet katkojankärjet, kolme puolaa ja kolme kondensaattoria. Ajoitus 3,6 mm e.y.k.k)
Takaovien lukitusnapit toimivat päinvastaisesti kuin yleensä (alhaalla auki ja ylhäällä lukittu).
huippunopeus 130 km/h

Kuvia

Lähteet

353
1960-luvun autot
1970-luvun autot
1980-luvun autot
Liipola

Liipola on Lahden Kerinkallion kaupunginosaan kuuluva noin 4 500 asukkaan osa-alue. Alue ostettiin Lahteen suuntautuneen voimakkaan muuttoliikkeen vuoksi, ja tarkoituksena oli rakentaa 5 000 uutta asuntoa. 

Liipola sijaitsee alun perin puutarhuri Onni Liipolalta, kuvanveistäjä Yrjö Liipolan veljeltä, 1967 ostetulla alueella. Se on Launeen itäpuolella noin kolmen kilometrin päässä  Salpausselän harjulta. Liipolan pohjoispuolella sijaitsee Saksala ja eteläpuolella Renkomäki ja Venetsia.

Liipolassa on enimmäkseen omistusasuntoja, mutta myös Lahden Talot Oy ja VVO vuokraa asuntoja paljon alueelta.

Vuonna 2008 Liipola valittiin Päijät-Hämeen vuoden kyläksi.

Liipolasta on tehty tutkimus Takaisin liipolaan vuonna 2011. Tilastojen mukaan 2000-luvulla Liipolan asema on huonontunut ja asukkaiden usko alueen tulevaisuuteen on heikentynyt. Liipola on jäänyt jälkeen muusta kaupungista koulutuksen, tulojen ja työllisyyden suhteen. Liipolan työttömyysaste oli yli 30 prosenttia vuonna 2010. Alle 35-vuotiaista muuttoa suunnittelevien osuus on jopa kaksinkertaistunut.

Palvelut Liipolassa

Liipolan peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu Liipola-Kaikuharjun koulu sijaitsi sivukirjaston vieressä. Koulurakennus on purettu ja tilalle rakennetaan monitoimitaloa. 

Liipolassa on kolme päiväkotia, joista 106-päivähoitopaikkainen Mustikkamäen päiväkoti sijaitsee Ylä-Liipolassa Pihtikatu 1:ssä, toinen, 108-päivähoitopaikkainen Kallion päiväkoti Ostoskatu 3:ssa lähellä paikallista seurakuntakeskusta ja kolmas, 60-paikkainen Liipolan päiväkoti Lehtokatu 2:ssa, Ala-Liipolassa, jonne pääsee linja-autovuorolla 1.

Suurin osa Ostoskatu 3:ssa sijaitsevan Kallion päiväkodin lapsista on tilapäisesti Keijupuistossa Juhonkatu 1:ssä ja Kivikadulla. Kallion päiväkodin kaikki toiminnot palautuvat Liipolaan, kun Liipolan monitoimitalo valmistuu 2015.

Ostoskeskuksessa on elintarvikeliike, ravintola, ja muita palveluja. Ylä-Liipolassa on myös elintarvikeliike ja sen vieressä ravintola. Liipolasta on lyhyt matka myöhemmin rakennettuihin Launeen automarketteihin. Lähin posti sijaitsee Saksalassa. Terveyskeskus on Launeella. Apteekit sijaitsee Prisman ja Citymarketin automarkettien rakennuksessa.

Liikuntareitit toimivat talvisin hiihtolatuina ja kesäisin lenkkipolkuina. Kuusimetsässä on merkittyjä luontopolkuja ja siellä on myös laavuja, joissa voi muun muassa grillata ja lepäillä.

Bussiyhteydet: Linja 1 kiertää Eteläisen ja Pohjoisen Liipolankadun vastapäivään ajaen kauppatorille, josta se jatkaa Jalkarantaan. Päätepysäkki sijaitsee Pohjoisen Liipolankadun ja Huippukadun risteyksessä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Suomen Kotiseutuliitto 
 Lahden kaupunki – Liipola 

Kerinkallio
Päijät-Hämeen vuoden kylät
Suomen lähiöt
Vetykarbonaatti

Vetykarbonaatti eli bikarbonaatti, jonka kemiallinen kaava on HCO3−, on hiilihaposta (H2CO3) dissosioitunut anioni. Bikarbonaatti on muun muassa hiilidioksidin (CO2) tärkein kuljetusmuoto veressä. Bikarbonaatilla on tärkeä tehtävä pH:n puskuroinnissa. Bikarbonaattia käytetään myös ruoanlaitossa natriumbikarbonaattina.

Vetykarbonaatteja 
 Ammoniumvetykarbonaatti eli ammoniumbikarbonaatti (CH5NO3 / NH4HCO3), CAS-numero 1066-33-7
 Natriumbikarbonaatti eli natriumvetykarbonaatti (NaHCO3), CAS-numero 144-55-8

Lähteet

Vetykarbonaatit
Alholman ratapiha

Alholman ratapiha (, ) on Suomen rataverkon liikennepaikka Pietarsaaren Leppäluodossa. Liikennepaikka sijaitsee Pietarsaaren satamassa paperitehtaan luona. Ratapihan eteläistä osaa hallinnoi Ratahallintokeskus, mutta Pormestarinsaareen johtava kiskotus on Pietarsaaren kaupungin hallinnassa. Liikennepaikalla on ainoastaan tavaraliikennettä.

Pietarsaaren liikenne
Pietarsaaren rakennukset ja rakennelmat
Pohjanmaan rautatieliikennepaikat
Pietarsaaren rautatieasema

Pietarsaaren rautatieasema (, ) on rautatieasema Pietarsaaren kaupungissa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee noin neljäntoista kilometrin päässä Pännäisten rautatieasemalta, jossa rataosuudesta  haarautuu sivurata Pietarsaareen ja edelleen paperitehtaille.

Asema avattiin marraskuussa 1887, mutta ensimmäinen juna kulki jo saman vuoden kesäkuussa. Henkilöliikenne asemalla lakkautettiin varsinaisesti vuonna 1956, mutta sinne oli makuuvaunuyhteys Pohjanmaan radan yöjunasta aina vuoteen 1974 saakka. Nykyisin asemalla on vain tavaraliikennettä.

Uudempi asemarakennus laajempine tavaratiloineen valmistui vanhan eteläpuolelle vuonna 1960. Osa rakennuksesta purettiin vuonna 2005 uuden linja-autoaseman tieltä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
vaunut.org: Kuva vanhemmasta asemarakennuksesta

Pietarsaaren liikenne
Pietarsaaren rakennukset ja rakennelmat
Pohjanmaan rautatieliikennepaikat
Tunnuslaji

Tunnuslaji on kasvilaji, jonka perusteella määritellään metsätyyppioppiin liittyvin perustein metsän tai suon kasvupaikkatyyppi. Tunnuslajia kutsutaan myös luonnehtijalajiksi tai metsätyyppien nimikkolajiksi.

Kenttäkerroksen tunnuslajeja ovat muun muassa mustikka, puolukka ja kanerva. Koska samoja tunnuslajeja voi olla jopa kymmenen eri metsätyypin tunnuksena, on tunnuslaji välttämätön muttei riittävä ehto metsän kasvupaikkatyypin määrittämiseksi. Tätä varten määritystä täydennetään erotuslajilla, joita kutsutaan myös opaskasviksi.

Metsätyyppioppi
Erotuslaji

Erotuslaji, opaskasvi tai indikaattorilaji on kasvilaji joka perusteella tarkennetaan metsätyyppioppiin liittyvin perustein metsän tai suon kasvupaikkatyyppiä siitä, mihin on päädytty tunnuslajin perusteella joka taas puuttuu toisesta kasvillisuustyypistä.

Kenttäkerroksen tunnuslajeja ovat muun muassa käenkaali. Jos mustikkaa kasvavassa metsässä on lisäksi vielä huomattavissa määrin lisäksi käenkaalia, voi kysymys olla käenkaali-mustikkatyyppiin kuuluvasta metsästä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Metsätyyppioppi
Skra Bełchatów

KPS PGE Skra Bełchatów SSA on puolalainen lentopalloseura Bełchatówin kaupungista. Seuran edustusjoukkue voitti kaudella 2008–2009 muun muassa Puolan liigan mestaruuden sekä Puolan cupin pronssia. Lisäksi joukkue osallistui Mestareiden liigaan menestyksellisesti voittamalla pronssia maailman arvostetuimmassa seurajoukkuekilpailussa.

Kotihalli 
Kotiottelunsa joukkue pelaa Hala Energia-hall nimisessä paikassa. Halliin mahtuu yleisöä 2 295 katsojaa. Joukkueen ottelut ovat yleensä loppuunmyytyjä.

Historia 
Bot Skra Bełchatów perustettiin vuonna 1957 Keski-Puolassa sijaitsevaan Bełchatówin pikkukaupunkiin. Seuran menestys on ollut Puolan lentopalloliigan ammattilaistuttua häikäisevää kun Bełchatów on vienyt peräti viisi kertaa Puolan mestaruuden peräkkäin vuosina 2005-2009. Lisäksi se on saavuttanut liigassa pronssia kaudelta 2002 sekä voittanut Puolan Cupin mestaruuden kolme kertaa peräkkäin vuosina2005, 2006, 2007 ja neljännen kerran vuonna 2009. Puolan Cupissa joukkue voitti hopeaa kaudella 2004 sekä pronssia 2008 kaudelta. Menestys ei ole ainoastaan rajoittunut kotimaan rajojen sisälle vaan joukkue otti kaudella 2008 seuralentopallon arvostetuimman seurajoukkuekilpailun pronssiset mitalit kotikentällään.

Saavutukset 

Puolan liiga:
 Puolan mestaruus(8): 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2014
 Puolan liiga-hopea(1): 2012
 Pronssia liigassa(3): 2002, 2015, 2016

Puolan cup:
 Puolan Cup-mestaruus(7): 2005, 2006, 2007, 2009, 2011, 2012, 2016
 Puolan Cup-hopea(1): 2004

Puolan supercup:
 Puolan Cup-mestaruus(2): 2012, 2014

Mestareiden liiga:
 Mestareiden liiga-hopea(1): 2012
 Mestareiden liigan pronssia(2): 2008, 2010
 Mestareiden liigan neljäs merkintä(1): 2015

Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut:
 Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut-hopea(2): 2009, 2010
 Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut pronssia(1): 2012

Muuta
Suomalaisista joukkueessa on pelannut keskitorjuja Janne Heikkinen vuosina 2006–2009.

Aiheesta muualla 
 Seuran virallinen sivusto

Skra Belchatow
Turun tuomiokirkon kortteli v. 1756

Turun tuomiokirkon kortteli v. 1756 on Bruno Aspelinin tekemä veistos. Se sijaitsee Turussa Brahenpuistossa.

Veistos on valmistettu pronssista ja sen jalusta punagraniitista. Sen lahjoitti Turun kaupungille Gustav Albert Petreliuksen lahjoitusrahasto, ja se paljastettiin vuonna 1931.

Teos tunnetaan myös nimellä Vanha kirkkokortteli ja se esittää nimiensä mukaisesti Turun tuomiokirkon korttelia vuonna 1756, ennen vuoden 1827 Turun paloa.

Lähteet

Teos kuvattuna eri puolilta 

 Turun patsaat ja veistokset
Pride Park Stadium

Pride Park Stadium on jalkapallojoukkue Derby Countyn kotistadionina toimiva jalkapallostadion Derbyssa, Englannissa. Stadion on kapasiteetiltaan 33 597 katsojapaikan suuruinen, mutta kaudeksi 2008/2009 sitä suurennettaneen 44 000-paikkaiseksi.

Stadion valmistui vuonna 1997 ja se korvasi Derby Countyn edellisen stadionin Baseball Groundin. Stadionin avasi virallisesti 18. heinäkuuta kuningatar Elisabet II. Avajaisottelussa 4. elokuuta Derby kohtasi Sampdorian. Ensimmäinen virallisen ottelun Derby County pelasi Wimbledonia vastaan.

Pride Park on isännöinyt kolmea Englannin alle 21-vuotiaiden maaottelua ja yhden miesten maaottelun, kun Englanti voitti Meksikon 4–0 toukokuussa 2001. Ottelussa tehtiin stadionin katsojaennätys 33 597. Korkein katsojamäärä Derby Countyn ottelussa on ollut 33 475.

Aiheesta muualla 
Stadion worldstadiums.comissa
Kotisivut

Derbyn rakennukset ja rakennelmat
Englannin jalkapallostadionit
Raimo Lindholm

Raimo Allan Lindholm (17. marraskuuta 1931 Helsinki – 20. marraskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija. Lindholm on ainoa suomalainen kaksissa olympiakisoissa pelannut koripalloilija, ja lisäksi hän pelasi kuusissa EM-kilpailuissa. Lindholm valittiin Vuoden koripalloilijaksi kuudesti 1950-luvulla. Miesten SM-sarjassa hän edusti Työväen Mailapoikia saavuttaen kuusi hopea- ja kolme pronssimitalia ja kuuluen useilla kausilla sarjan parhaisiin korintekijöihin. Hän oli myös pesäpallon SM-mitalisti.

Urheilu-ura 

”Spike” Lindholm on ainoa suomalainen koripalloilija, joka on pelannut kaksissa olympiakisoissa. Helsingissä 1952 Suomen pelit päättyivät kolmeen tappioon, mutta Tokiossa 1964 Suomi sijoittui 11:nneksi 16 maan joukossa voitettuaan yhdeksästä ottelusta neljä. Lindholm ei osallistunut kisapaikan varmistaneeseen Geneven olympiakarsintaan mutta valittiin kokeneena pelaajana itse kisoihin.

Lindholm osallistui EM-kisoihin kuusi kertaa, ja paras sijoitus oli yhdeksäs. Hän voitti 1960-luvulla kolme PM-kultaa mutta ei yhtään Suomen mestaruutta. Himmeämpiä SM-mitaleja hän sai Työväen Mailapoikien riveissä koripallon lisäksi pesäpallossa, jossa hän pelasi myös viisi Itä–Länsi-ottelua. Koripallomaajoukkueessa Lindholm pelasi yhteensä 116 kertaa ja oli pitkään joukkueen kapteeni. Vuoden koripalloilijaksi 190-senttinen Lindholm valittiin kuudesti 1950-luvulla.

Yksityiselämä 

Lindholm toimi Työväen Mailapoikien puheenjohtajana 1970–1972. Lindholmin tytär Riitta Lakaniemi (o.s. Lindholm) pelasi koripallossa 34 maaottelua ja voitti Suomen mestaruuden kahdesti. Tyttärentytär Noora Lakaniemi pelaa SM-tasolla, ja myös muut lapsenlapset ovat saavuttaneet mitaleja niin koripallossa, yleisurheilussa, jääkiekossa, golfissa kuin telinevoimistelussakin.

Saavutukset

Pesäpalloilijana 
 2 SM-hopeaa: 1956, 1957
 2 SM-pronssia: 1955, 1962
 5 Itä-Länsi-ottelua: 1956, 1958, 1960, 1962, 1963

Katso myös 
 Luettelo 5 000 pistettä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista

Lähteet 
 
 Raimo Lindholm Suomen Koripalloliitto
 Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset koripalloilijat
Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
University of Bolton Stadium

University of Bolton Stadium on stadion Horwichissa, Englannissa, lähellä Boltonia. Stadion on Englannin ykkösliigassa pelaavan Bolton Wanderersin kotistadion.

Historia 
Moderni 28 723 -paikkainen stadion avattiin vuonna 1997, korvaten Boltonin vanhan Burnden Park -stadionin. "The Reebok" on saanut paljon kritiikkiä fanien keskuudessa muun muassa se takia että se sijaitsee kaupungin ulkopuolella ja on kapasiteetiltaan pieni. 25 miljoonaa puntaa maksanut stadion nimettiin pääsponsorinsa mukaan, mikä on myös monien fanien mielestä huono juttu.

Ensimmäinen Valioliigaottelu stadionilla pelattiin 1. syyskuuta 1997 Evertonia vastaan. Ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Ensimmäinen maalintekijä stadionilla oli Boltonin Alan Thompson, joka upotti rangaistuspotkunsa varmasti maaliin 1–1 tasapeliin päättyneessä ottelussa Tottenhamia vastaan 23. syyskuuta -97.

Boltonin yleisökeskiarvot

Lähteet

Aiheesta muualla 

Worldstadiums.com: stadionin esittely
Informaatiota

Englannin jalkapallostadionit
Sunnuntairaportti

Sunnuntairaportti  (alk. Sunnuntaitelevisio) oli MTV:n kanavalla (myöhemmin MTV3:n) vuosina 1981-2001 esitetty uutis- ja ajankohtaisohjelma, jota lähetettiin nimensä mukaisesti sunnuntaisin. Jokainen lähetys kesti 30 minuuttia mainoksineen.

Ohjelmaa esitettiin 1980-luvulla, kun MTV:llä ei vielä ollut omaa kanavaa, TV1:llä kello 18.00 alkaen. 1980-luvun lopussa ohjelman alkamisaikaa siirrettiin viisi minuuttia myöhemmäksi Sääruutu-ohjelman takia. 1990-luvun alussa ohjelman alkamisaikaa siirrettiin vielä kymmenen minuuttia myöhemmäksi, koska Yle alkoi lähettää TV-nytt-ohjelmaa myös sunnuntaisin kello 18.00. Sunnuntairaporttia ei lähetetty vuosina 1991–1992.

Vuonna 1993, kun MTV aloitti lähetykset omalla kanavallaan, Sunnuntairaportti palasi ohjelmistoon, jolloin sen alkamisaika oli 19.40. Ohjelman lähetysaika lyheni 20 minuuttiin ja sitä esitettiin ilman mainoskatkoa, ja yleensä sitä ennen esitetyn Karpolla on asiaa -ohjelman jälkeen. Se oli yksi vuoden katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 14. maaliskuuta 1993 lähetetty jakso sai 1,4 miljoonaa katsojaa.

Ohjelman juontajia ovat olleet muiden muassa Riitta Snellman (ent. Freundlich), Marja Juonala, Esa Nieminen ja Tiina Hiekkaranta. Sähköisen median 1990-luvun lopulta kiristynyt kilpailu Suomessa (mm. Internetin yleistyminen, Nelosen aloitus 1998) johtivat MTV:ssä sarjaan ulkoistuksia ja yhteensä 150 henkilötyövuoden vähennyksiin, mikä pakotti lakkauttamaan ohjelman syksyllä 2001.

Lähteet

Makasiiniohjelmat
Suomalaiset uutisohjelmat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Albertslundin kunta

Albertslund on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 27 647 asukasta, ja sen pinta-ala oli 23,4 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Albertslund.

Kunta sijaitsee 15 kilometriä Kööpenhaminasta länteen. Se perustettiin vuonna 1970 Herstedernes-nimisenä, mutta joutui vaihtamaan nimeä vuonna 1973, koska maan sisäministeriö ei enää halunnut monikkomuotoisia paikannimiä.

Seurakunnat
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.

 1: Herstedvester Sogn
 2: Herstedøster Sogn
 3: Opstandelseskirkens Sogn

Lähteet
 Kommunefakta

Aiheesta muualla

 Albertslundin kunnan kotisivut 

Tanskan pääkaupunkialueen kunnat
Aawastock

Aawastock on Ylitorniolla Aavasaksan vaaralla järjestettävä rockfestivaali. Festivaali järjestetään Aavasaksan Kruununpuiston luonnonsuojelualueella 8.–9.7.2022. Tapahtumaa on aiemmin järjestetty vuosina 2002−2007 ja 2009. Päälavana toimii Kruununnäyttämö ja toinen lava on sijoitettu Keisarinmajan pihalle.

Vuonna 2022 Aawastockissa esiintyvät muun muassa Arppa, Litku Klemetti, Samae Koskinen, Risto, Absoluuttinen Nollapiste, Lyyti, SUAD ja Joose Keskitalo & Mystic Revelation of Teppo Repo.

Vuonna 2007 Aawastock järjestettiin 21.–22. heinäkuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Jukka Poika & Tiskipekka, Gommi ja Pommi, Absoluuttinen Nollapiste, Amoc, Laakso, Viikate, Maj Karma, Morley ja Stalingrad Cowgirls.

Vuonna 2008 Aawastock vietti välivuoden palaten uudelleen juhannuksena 2009. Taloudellisen tilanteen kiristymisestä johtuen tapahtuma ei kuitenkaan saanut jatkoa vuonna 2010.

Lähteet 

Rockfestivaalit Suomessa
Ylitornio
Mauno Tamminen

Mauno Johannes Tamminen (14. elokuuta 1920 Turku – 15. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Kansan Demokraattisen Liiton pääsihteerinä vuosina 1962–1964 ja Yleisradion apulaisjohtajana vuosina 1965–1977. Tamminen kuului myös Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomiteaan vuosina 1960–1969.

Tamminen kävi vuonna 1940 kauppakoulun. Hän taisteli jatkosodassa sen alkuvaiheessa, mutta hän karkasi rintamalta tammikuussa 1942. Rauhan tultua Tamminen ryhtyi opiskelemaan suorittaen aluksi Sirola-opiston. Hän valmistui ylioppilaaksi keväällä 1950 ja pääsi tämän jälkeen opiskelemaan oikeustiedettä SKP:n stipendillä. Valmistuttuaan yliopistosta lainopin kandidaatiksi vuonna 1956 Tamminen siirtyi Moskovaan puoluekouluun.

Opintojensa ohella Tamminen työskenteli SKDL:n kunnallissihteerinä vuosina 1950–1957. Hän myös opetti Sirolassa kirjanpitoa. Moskovasta paluun jälkeen Tammisesta tehtiin SKDL:n toiminnanjohtaja vuosiksi 1958–1961 ja myöhemmin pääsihteeri. Tamminen kuului myös Rakennusliiton hallitukseen vuodesta 1959 ja hän toimi Sukeltajaliiton sihteerinä vuodesta 1960.

SKDL:n johdossa Tamminen ajoi 1960-luvun alussa linjaa, joka korosti voimakkaasti vasemmiston yhteistoiminnan tarvetta. Hän tahtoi yhdistää työväenpuolueiden voimat hallitusyhteistyön merkeissä. Vuonna 1964 hänet päätettiin kuitenkin siirtää syrjään puoluetehtävistä ja hänet lähetettiin Yleisradion palvelukseen. Hän toimi vuosina 1965–1975 Yleisradion talousasiain apulaisjohtajana ja siirtyi vuoden 1976 alusta talousjohtajaksi sosiaalidemokraatti Aarne Paanasen jäätyä eläkkeelle. Yleisradion vuosinaan Tamminen alkoholisoitui ja hän kuoli ennenaikaisesti. Hänen seuraajakseen tuli SKDL:n Aimo Haapanen.

Lähteet

SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Suomen Kansan Demokraattisen Liiton pääsihteerit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Assens

Assens on Tanskassa Etelä-Tanskan alueella sijaitsevan Assensin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 6 072 asukasta.

Assens on taajaman lisäksi ollut aiemmin myös kaupunki. Paikkakunta sijaitsee Fynin saaren länsiosassa.

Historia 
Kaupungin nimi mainitaan ensi kertaa kuningas Valdemarin maakirjassa vuodelta 1231. Vuonna 1524 paikkakunta sai kaupunkioikeudet () kuningas Fredrik I:ltä. Joitakin vuosia myöhemmin kuningas Kristian III hajotutti paikan lähes maan tasalle Øksnebjergin taistelun jälkeen. Samalla hajotettiin kaupunkia aiemmin ympäröinyt muuri.

Kristian IV:n aikana kaupunki linnoitettiin uudelleen, mutta ruotsalaissotien aikana kaupunki ryöstettiin uudelleen vuonna 1658, nyt tekijöinä ruotsalaisten joukot, kun ne pyyhkäisivät talvella aina Vähä-Beltiltä Jyllantiin.

Keskiajalla Assens oli pääasiallinen Slesvigistä tulevan ja Kööpenhaminan–Hampurin liikenteen risteyskohta. Kaupungin kahdeksankulmaisesta tornistaan tunnettu ”Meidän Rouvamme kirkko” () juontaa juurensa 1400-luvulle.

1800-luvulla kaupunki kehittyi voimakkaasti saadessaan kunnollisen sataman 1820, kaasulaitoksen 1855 ja rautatieyhteydet Tommerupista 1884.

1900-luvun puolivälissä Assens menetti merkityksensä Jyllannin ja Fyn-saaren liikenteen solmukohtana, kun Middelfartiin rakennettiin ensimmäinen Vähä-Beltin ylittävä silta. Samalla kaupungin kehitys taantui.

Lähteet

Aiheesta muualla

Tanskan kaupungit
Tanskan kuntien keskustaajamat
Assensin kunta
Jorma Hentilä

Jorma Hentilä (s. 5. helmikuuta 1937) on suomalainen poliitikko, joka on toiminut muun muassa Suomen kansan demokraattisen liiton pääsihteerinä (1977–1984), Setan puheenjohtajana sekä kaupunginvaltuutettuna Oulussa (1964–1967) ja Helsingissä (–2004).

Oulussa nuoruutensa viettänyt Jorma Hentilä syntyi vasemmistolaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa kuuluivat SKDL:ään, jonka toimintaan myös Jorma liittyi 1950-luvun lopussa. Hentilä aloitti politikointinsa muutettuaan Helsinkiin opiskelemaan. Hän liittyi Akateemiseen sosialistiseuraan ja kirjoitti järjestön Soihtu-lehteen. Jorma Hentilä oli vielä
1960-luvun puolivälissä Oulun kaupunginvaltuuston jäsen SKDL:n edustajana. 

Helsingin nuorisofestivaalien jälkeen vuonna 1962 Hentilä nostettiin SKDL:n sihteeristöön ja hän oli mukana liiton kulttuuriohjelman laadinnassa. Vuonna 1967 Hentilästä tehtiin SKDL:n poliittisen osaston päällikkö ja, yhdessä Ele Aleniuksen ja Aimo Haapasen kanssa, hän oli puolueen politiikan keskeisimpiä muotoilijoita. Hentilä oli myös SKP:n jäsen ja hän kuului puolueen keskuskomiteaan. Hentilä kuitenkin puolusti SKP:ssä SKDL:n itsenäistä päätösvaltaa yhteisissä asioissa.

Varsovan liiton miehitettyä Tšekkoslovakian syksyllä 1968 Hentilä tuomitsi toimenpiteet jyrkästi. Hentilän suorasanaisuutta ei katsottu hyvällä ja hän sai kommunisteilta revisionistin leiman. 

Vieroksuntaa näissä piireissä aiheutti myös Hentilän lukeutuminen harvojen suomalaisten avoimesti olevien homoseksuaalien joukkoon. Vuosina 1983–1991 hän toimi Setan puheenjohtajana. Hentilä on edelleen aktiivinen järjestössä ja on Seta-säätiön hallituksen puheenjohtaja.

Hentilä oli ministeri Paavo Aition poliittinen sihteeri Miettusen II hallituksessa 1975–1976. Hän on ollut myös muun muassa Kansan Sivistystyön Liiton pääsihteeri, Kulttuurityön keskuksen valistusosaston puheenjohtaja ja Uudenmaan maakuntavaltuuston jäsen.

Hentilän puoliso oli toimittaja Max Rand.

Lähteet

Helsingin kaupunginvaltuutetut
SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Vasemmistoliiton poliitikot
Oulun kaupunginvaltuutetut
Setan puheenjohtajat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Kansan Demokraattisen Liiton pääsihteerit
Aristandros

Aristandros Telmessoslainen (syntyi ennen vuotta 256 eaa. ja kuoli vuoden 323 eaa. jälkeen.) oli Aleksanteri Suuren suosikkitietäjä, jolla oli Aleksanteriin suuri vaikutus. 

Antiikin lähteiden mukaan hän teki useita ennustuksia, joista ensimmäinen tapahtui ennen Aleksanterin syntymää ja viimeinen vasta Aleksanterin kuoleman jälkeen. Osa näistä tapahtumista on luultavasti keksittyjä. Aristandros kirjoitti tiettävästi myös teoksia, jotka esimerkiksi Plinius vanhempi mainitsee.

Antiikin kreikkalaiset
Rostislav Klesla

Rostislav Klesla (s. 21. maaliskuuta 1982 Novy Jicin Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen aktiiviuransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän on yksi tunnetuimmista niin sanotun uudemman aallon tšekkiläisistä pelaajista.

Juniorivuotensa Klesla pelasi Kanadan juniorisarjoissa. Hän teki paljon pisteitä varman ja tehokkaan puolustuspelin lisäksi, ja hänet varattiinkin neljäntenä NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2000. Hän pelasi Columbus Blue Jacketsin riveissä varausvuodestaan alkaen kymmenellä kaudella. 

Helmikuussa 2011, kesken kauden , Klesla siirtyi Phoenix Coyotesiin pelaajakaupassa, jossa Coyotes sai hänen lisäkseen hyökkääjä Dane Byersin, ja jossa Blue Jackets sai puolustaja Sami Lepistön ja hyökkääjä Scottie Upshallin.

Lähteet 
  Viitattu 25.7.2010
  Viitattu 25.7.2010
  Viitattu 25.7.2010

Viitteet 

Tšekkiläiset jääkiekkoilijat
Columbus Blue Jacketsin varaamat pelaajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Sogdiana

Sogdiana eli Sogd (, muinaispersiaksi Sughuda, , ) oli muinaisten sogdien asuttama maakunta Zeravšan- ja Kaškadarja-jokien varsilla nykyisten Uzbekistanin ja Tadžikistanin alueella. Sen keskuksena toimi Marakanda eli nykyinen Samarkand.

500–300-luvuilla eaa. Sogdiana kuului akemenidien valtakuntaan. Vuosina 329–328 sen asukkaat kävivät Spitamenesin johdolla sitkeää taistelua Aleksanteri Suuren joukkoja vastaan. Aleksanterin kuoltua alue kuului seleukidien valtakuntaan, 200-luvulta eaa. Kreikkalais-baktrialaiseen kuningaskuntaan ja ajanlaskumme ensimmäisinä vuosisatoina Kušana-valtakuntaan. 300–400-luvuilla Sogdianan valtasivat valkoiset hunnit, 500–600-luvuilla turkkilaiset ja 600–700-lukujen vaihteessa arabit.

300–700-luvuilla Sogdianassa oli useita autonomisia ruhtinaskuntia. Alueella oli huomattava merkitys idän kansojen talous- ja kulttuurielämässä. Sogdilaiset kauppiaat hallitsivat silkkikauppaa. Kiinan ja Keski-Aasian Mervin välisille karavaaniteille perustettiin sogdilaisia siirtokuntia. 400–700-luvuilla rakennettiin monumentaalirakennuksin koristettuja linnoitettuja kaupunkeja. Kuvataiteessa on turkkilaisia, iranilaisia, intialaisia, kiinalaisia ja bysanttilaisia vaikutteita. Sogdin kieli tunnetaan 300–900-luvuilla laadittujen buddhalaisten, manikealaisten ja nestorialaisten tekstien perusteella.

Lähteet
 

Aasian entiset valtiot
Keski-Aasian historia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hero (Divinefiren albumi)


Hero on kristillistä metallia soittavan Divinefiren toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2005.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  (Queen -cover)

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 9+/10

Lähteet 
 Divinefire

Viitteet 

Vuoden 2005 albumit
Divinefiren albumit
Into a New Dimension


Into a New Dimension on suomalais-ruotsalaisen kristillistä metallia soittavan Divinefiren kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2006. Albumi on edeltäjäänsä Heroa selvästi raskaampi.

Kappaleet

Euroopan painos 
Free Like an Eagle

Japanin painos 
Masters & Slave
Special Message to Japan

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 
 Divinefire

Viitteet 

Vuoden 2006 albumit
Divinefiren albumit
Tikkurilan Palloseura

Tikkurilan Palloseura (TiPS) on Itä-Vantaalla Tikkurilan ja Hakunilan alueella toimiva erityisesti jalkapalloon erikoistunut urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1958.

Tikkurilan Palloseuran miesten edustusjoukkue on pelannut Ykkösessä vuosina 1996–1997 ja Kakkosessa 1980–1985, 1991–1992, 1995, 1998, 2004 ja 2011. Kaudella 2022 miesten edustusjoukkue pelaa miesten Kolmosta.

Seuran naisten edustusjoukkue on pelannut ylimmällä sarjatasolla, nykyisessä Kansallisessa Liigassa, vuosina 1995–1997, 2004–2010, 2016 ja 2018–2021. Lokakuussa 2021 seura ilmoitti luopuvansa naisten edustusjoukkueen Kansallisen Liigan sarjapaikasta.

Tikkurilan Palloseura, Vantaan Jalkapalloseuran ja joukko muita vantaalaisseuroja perustivat AC Vantaan vuonna 1998.

Toiminta-ajatus 
Tikkurilan Palloseuran tavoitteena on antaa alueen lapsille ja nuorille turvallinen ja sosiaalinen kasvuympäristö jalkapallon parissa ja luoda heille mahdollisuudet kehittyä pelaajana valmennuslinjansa avulla.

Kaikilla halukkailla on mahdollisuus liittyä seuraan. Seura kouluttaa valmentajansa ja toteuttaa Suomen Palloliiton Kaikki pelaa -ohjelmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran sivusto

Suomalaiset jalkapalloseurat
Vantaalaiset urheiluseurat
Vuonna 1958 perustetut urheiluseurat
Suomen Neito

Suomen Neito on perinteinen suomalainen kauneuskilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1952. Suomen Neito valitaan jälleen vuonna 2023, ensimmäistä kertaa sitten 2007 jälkeen . Suomen vanhin kauneuskilpailu on kuitenkin vuodesta 1931 järjestetty Miss Suomi. 

Ensimmäisen Suomen Neito -kilpailun järjestivät Sotainvalidien Veljesliitto ja Seura-lehti. Kilpailun ideoi Sotainvalidien Veljesliiton silloinen jaostopäällikkö Johannes Reitamo suunnitellessaan järjestönsä työmuotojen uudistamista. Reitamo oli syksyllä 1951 kiinnittänyt huomionsa Seura-lehdessä  julkaistuun kirjoitukseen, jossa vaadittiin kauneuskilpailujen tason kohottamista. Kirjoittajaa oli häirinnyt Miss Suomi -kisoihin pesiytynyt amerikkalaisperäinen pin-up -tyyli, ja hän oli halunnut tilalle enemmän suomalaiskansallisia piirteitä.

Vuosien 1953 ja 1954 Suomen Neito -kilpailut järjesti Sotainvalidien Veljesliiton Lahden osasto. Tämän jälkeen järjestö luopui kilpailun järjestämisestä, kun valtio oli alkanut tukea sotainvalidien toimintaa taloudellisesti.

Vuonna 1952 Armi Kuusela voitti Suomen Neito -kilpailun, mikä oikeutti hänet kaikkien aikojen ensimmäiseen, kansainväliseen Miss Universe -kilpailuun, jonka hän myös voitti. Vuosina 1990–2006 Suomen Neito osallistui Miss Maailma -kilpailuun, vuoden 2007 edustaja valittiin uudessa kilpailussa.

Vuosina 1962 ja 1991 Suomen Neito valittiin Miss Suomi -kilpailun yhteydessä.

Voittajat

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen Neito -kilpailun kotisivut
Suomalainen Missifoorumi

Suomen kauneuskilpailut
Marcoussis

Marcoussis on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Essonnen departementissa ja siten myös Île-de-Francen hallintoalueella.

Kunta oli keskittynyt aina 1960-luvulle saakka vihannesten viljelemiseen. Kunta toimitti Pariisin halleille niin tomaatteja kuin vadelmiakin sekä muita puutarhatuotteita. Vuodesta 1894 aina vuoteen 1938 juna, joka ajoi Pariisin ja Arpajonin välillä, toimitti kunnan vihannekset ennen kello neljää Pariisin kaupungin kulutuksen tarpeisiin.

Historia 
Kaupungin alueella on merkkejä hyvin varhaisesta asutuksesta, erityisesti tällainen paikka sijaitsee alueen eteläisen laakson eräällä mäellä, jossa on kaivettu esiin kiviesineiden valmistamo. Kuitenkin kylä kehittyi voimakkaasti vasta kun Saint Wandrillen vaatimattoman luostarin ympärille. Tämä luostari oli samannimisen normandialaisluostarin sivuluostari. Vuonna 854 eräässä Kaarle Kaljupään antamassa asiakirjassa mainitaan Marcoussis. Alussa ei toki ole kyse kuin eräänlaisesta viinitarhasta, joka on Butin alainen ja lähellä Arpajon kaupunkia. Kun munkit menettivät Bution luostarin niin ne siirtyivät Marcoussis’n 1100-luvun alkupuolella.

Kuitenkin arkistoiden puuttuminen estää mahdollisuuden tarkempaan kuvaukseen tuon aikakauden luostarista. Tiedetään vain se, että vuonna 1296 oli luostarissa vain yksi ainut munkki, kun kylässä oli kuitenkin noin 120 asukasta. Kuitenkin 1400-luvulla uudet munkit saapuivat ottamaan raunioituneen luostarin haltuunsa.

Marcoussis’n historiaan liittyy myös Ranskan kuninkaan Kaarle VI Mielipuolen valtiovarainministerin Jean de Montagun henkilö. Hän rakennutti paikkakunnalle linnan, josta on jäljellä vain perustuksen rauniot ja eräs torni. Myös Kaarle VI sedällä Berryn herttualla on pieni roolinsa kaupungin historiassa, sillä hän lahjoitti luostarin kirkolle marmorisen Netsyt Marian patsaan, tämä oli ehkä lukusista kuninkaallisten alueelle tekemistämetsästysretkistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin viralliset sivut
 de la Baume Pluvinel perheen sivusto, he olivat viimeisia Montagoun linnan omistajia
 Jokunen valokuva Bineau karnevaalista vuonna 2007

Ranskan kaupungit
Essonnen kunnat
Dallas Wayne

Dallas Wayne on yhdysvaltalainen muusikko. Hän asui Suomessa joitakin vuosia. Wayne on tehnyt covereita J. Karjalaisen kappaleista (mm. "Hän" englanniksi "She") Hän on julkaissut julkaissut 14 albumia vuosina 1990–2005. Hän on Yhdysvaltain suurimman satelliittiradion Outlaw Country -aseman kuunnelluimpia DJ:tä sekä dallasilaisen KHYI-radiokanavan ohjelmapäällikkö. Western Artists -akatemia valitisi hänet vuoden 2006 Classic Country DJ:ksi.

Diskografia
 I'll Take the Fifth (2009)
 I'm Your Biggest Fan (2005)
 Touch my Heart: A Tribute to Johnny Paycheck (2004)
 Chowdogs: Not the Same (2004)
 26 Days on the Road (2002)
 Here I Am in Dallas (2001)
 Big Thinkin’ (2000)
 Freight Train Boogie compilation (2000)
 Invisible Man (1999)
 Screamin' Down The Highway (1997)
 Part of the Crew (1994)
 Buckle Up Baby (1993)
 Lucky 13 (1992)
 Hey Y'all (1990)
 Georgia Dreamin' (1990)

Aiheesta muualla 
 Dallas Waynen kotisivut

Yhdysvaltalaiset DJ:t
Yhdysvaltalaiset laulajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Sverre Fehn

Sverre Olav Fehn (14. elokuuta 1924 Kongsberg, Buskerudin lääni – 23. helmikuuta 2009) oli norjalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Oslossa vuonna 1949. Matkusteltuaan vuosina 1952–1953 Marokossa Fehn työskenteli kaksi vuotta Pariisissa arkkitehti Jean Prouvén arkkitehtitoimistossa. Tuolloin hän myös tutustui Le Corbusierin töihin. Palattuaan takaisin Norjaan Fehn perusti oman arkkitehtitoimistonsa. Vuosina 1971–1995 hän toimi professorina Oslon arkkitehtikorkeakoulussa (Arkitekthøgskolen i Oslo). Arvostetulla arkkitehtuurin Pritzker-palkinnolla Fehn palkittiin vuonna 1997.

Töitä 
 Norjan paviljonki, Brysselin maailmannäyttely (1958)
 Pohjoismainen paviljonki, Venetsian biennaali (1962)
 Villa Holme, Holmsbu (1972–1979)
 Hedmarkin museo, Hamar (1968)
 Villa Busk, Bamble (1987)
 Norjan jäätikkömuseo, Fjærland (1989–1991)
 Ivar Aasen-tunet, Ørsta (2000)
 Norjan valokuvausmuseo, Horten (2001)

Aiheesta muualla 
 Tietoa Sverre Fehnistä Norjan suurlähetystön sivuilla 

Norjalaiset arkkitehdit
Pritzker-palkinnon voittajat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Kunnas (Lahti)

Kunnas on Lahden kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin koillisosassa, kahdentoista kilometrin päässä Lahden keskustasta. Kunnakseen kulkee keskustasta linja-autoliikennettä 20 minuutin välein.

Kaupungin palvelut

Kunnaksen päiväkoti 
Kunnaksessa toimii 49 päivähoitopaikan Kunnaksen päiväkoti Ristimäenkatu 10:ssä, jonne pääsee linja-autovuoroilla 2 ja 3.

Kunnaksen peruskoulu 
Kunnaksessa Ahtialantien varrella lähellä Nastolan entistä rajaa sijaitsee alakoulu, jossa on luokat 1-6. Koulussa on 250 oppilasta.

Koulussa on tarjolla kolmannella luokalla alkavana A2-kielenä espanja, saksa ja kiina. Espanjan ja saksankieli toteutetaan yhteistyössä Myllypohjan koulun kanssa. Kiinaa opetetaan kaikille lahtelaisille opiskelijoille etäyhteyden kautta. 2021 alkaen neljännen luokan oppilaat voivat valita englannin A2-kieleksi, mikäli he aloittavat kolmannella luokalla toisen kielen.

Sydänkankaan luonnonsuojelualue 
Kunnaksessa sijaitsee sydänkankaan luonnonsuojelualue. Alueelta löydettiin merkittävä kangasvuokkoesiintymä, jonka vuoksi alue rauhoitettiin vuonna 1980. Kangasvuokko viihtyy valoisilla karuilla mäntykankailla. Suomessa sitä esiintyy lähinnä salpausselillä ja niiden välisillä harjuilla.

Alueella kasvaa tasaista puolukkatyypin kangasmaata. Se sijaitsee harjualueella, jolle tyypillistä on kallioperän murroslinjat ja mannerjään sulavesivirtojen lajittelemat maa-ainekset. Alueelle pääsee kävellen ja linja-autolla. Alue on rajattu riukuaidalla.

Lähteet 

Lahden kaupunginosat
Myllysaari (Lahti)

Myllysaari on pieni saari Lahdessa. Saari on  Vesijärvessä Tapanilan kaupunginosassa. Saareen pääsee kävellen siltoja pitkin. Saaressa on huvivenesatama ja myös jotkin Vesijärvellä risteilevät laivat pysähtyvät Myllysaaressa. Saarelle rakennetussa paviljongissa toimii myös suosittu kesäravintola Myllysaari.

Historia

Myllysaaresta on löytynyt rautakautinen hauta, josta löytyi vuonna 1910 keihään osia ja kaksiteräisen miekan katkelma. Nämä ovat Kansallismuseon kokoelmissa. Ne löytyivät pursiseuran pavinjongin rakentamisen yhteydessä. Löytökohde on luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Kalmistolöydöistö kertova opastaulu sijaitsee paviljongin vieressä. Saari on ollut huomattavasti nykyistä pienempi, vain muutaman neliömetrin suuruinen ennen Vääksynojan perkausta (joka vuonna 1910 kerrottiin tehdyn noin 100 vuotta aiemmin). 

1800-luvun lopulla saari kuului Ali-Köllin taloon, jonka isäntä rakensi saaren keskikohdalla sijainneelle kumpareelle tuulimyllyn. Sen myötä saari nimettiin Myllysaareksi. Aiemmin saari oli tunnettu nimellä Vähäsaari pienen kokonsa vuoksi. Mylly oli paikallaan vielä 1900-luvun alussa, jolloin saari oli myös tunnettu nuorison tanssi- ja huvittelupaikkana.

Myllysaari laajassa virkistyskäytössä sai alkunsa, kun Mallasjuoman panimomestari Ernst Mattson osti saaren Köllin suvulta 1905 perustettavaa Lahden purjehdusseuraa varten. Saaren korkeimmalle kohdalle rakennettiin paviljonki syksyllä 1909 tehdyn päätöksen mukaisesti. Rakennustyöt alkoivat 20.11.1909 ja paviljonki tuli valmiiksi huhtikuussa 1910. Varsinainen vihkiäisjuhla pidettiin 15.7.1910. Mattson myi saaren kiinteistöineen seuralle 1910. Myllysaaren paviljonki kuuluu Lahden kaupungin suojeltavien luetteloon. Sen on suunnitellut arkkitehti Uno Alanco. Myllysaareen on rakennettu 1980-luvulla silta.

Lähteet

Lahden saaret
Suomen rautakautiset muinaisjäännökset
Lahden historia