joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Soroca

Soroca (, ) on Moldovan 8. suurin kaupunki. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Dnestrin lounaisrannalla, noin 150 kilometriä pääkaupunki Chişinăusta pohjoiseen.

Vuoden 2014 alussa Sorocan kaupungissa arvioitiin olevan noin 37 500 ja koko Sorocan piirissä 100 100 asukasta. Vuosikymmen varhaisemmassa (2004) väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 28 362.

Kaupungista johtaa paikallistie joen vastarannalle Ukrainan Vinnytsjan alueelle ja tällä tiellä on paikallinen raja-asema. Noin 10 kilometriä kaupungin pohjoispuolella on kansainvälinen raja-asema ja suurempi siltayhteys Dnestrjoen vastarannalle Ukrainan Jampolin kaupunkiin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Tourist towns: Soroca  (tur.md) 
Sorocan kaupungin väestöjakauma 1897 väestönlaskennassa  (demoscope.ru)

Moldovan kaupungit
Geoffrey de Havilland

Kapteeni Sir Geoffrey de Havilland, OM, CBE, AFC, TKI, FRAeS, (27. heinäkuuta 1882 – 21. toukokuuta 1965) oli brittiläinen ilmailun pioneeri ja ilma-insinööri. Hänen suunnittelemaansa kaksimoottorista Mosquito lentokonetta on pidetty monipuolisimpana koskaan rakennettuna sotakoneena. de Havillandilla oli avioliitosta Louise Thomasin kanssa kolme poikaa; Peter, Geoffrey ja John joista Geoffrey ja John kuolivat koelento-onnettomuuksissa. Näyttelijät Olivia De Havilland ja Joan Fontaine olivat Geoffrey de Havillandin serkkuja.

Hän perusti de Havilland Aircraft Companyn 25. syyskuuta 1920 ostettuaan Aircraft Manufacturing Companyn ilmailuun liittyneet osat George Holt Thomasin tuella.

Lähteet 

Brittiläiset lentokonesuunnittelijat
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Krabbe

Krabbe tai Krabbé on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Albin Krabbe-Rosqvist (1879–1918), suomalainen näyttelijä
 Axel Henning Krabbe (1823–1865), suomalainen upseeri ja valtiopäivämies, Karl Arvid Krabben poika
 Jakob Fredrik Krabbe (1806–1875), suomalainen kenraalimajuri
 Jeroen Krabbé (s. 1944), alankomaalainen näyttelijä
 Karl Arvid Krabbe (1779–1835), suomalainen tuomari ja virka- ja valtiopäivämies
 Katrin Krabbe (s. 1969), saksalainen pikajuoksija
 Knud Haraldsen Krabbe (1885–1965), tanskalainen neurologi, jonka mukaan on nimetty Krabben tauti
 Magnus Arvid Krabbe (1818–1882), suomalainen juristi ja valtiopäivämies, Axel Henning Krabben velipuoli
 Oskar Krabbe-Rosqvist (1871–1951), suomalainen näyttelijä ja sanomalehtitoimittaja
 Tim Krabbé (s. 1943), alankomaalainen toimittaja ja kirjailija
Åsa Romson

Åsa Elisabeth Romson (s. 22. maaliskuuta 1972 Rönninge, Salemin kunta) on ruotsalainen juristi ja poliitikko. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2010 ja toimi Ympäristöpuolue vihreiden puoluejohtajana yhdessä Gustav Fridolinin kanssa vuosina 2011–2016. Romson oli Ruotsin ilmasto- ja ympäristöministerinä sekä varapääministerinä 2014–2016.

Romson väitteli Tukholman yliopistossa tohtoriksi ympäristöoikeudesta huhtikuussa 2012. Hän on aiemmin opiskellut Tukholman yliopistossa oikeustieteen kandidaatiksi vuosina 1996–2001.

Romson erosi ympäristöpuolueen johdosta toukokuussa 2016, kun puolueen vaalikomitea oli esittänyt hänen siirtämistään syrjään puoluejohdosta. Vaalikomitean mukaan Romsonilla ei ollut enää riittävää tukea ympäristöpuoluetta koetelleiden skandaalien jälkeen. Taustalla vaikutti puoluejohtoon kasvanut tyytymättömyys asuntoministeri Mehmet Kaplanin jouduttua eroamaan. Gustav Fridolinin pariksi ympäristöpuolueen johtoon Romsonin tilalle nousi kehitysministerinä toiminut Isabella Lövin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Romsonin blogi 

Ruotsalaisten puolueiden puheenjohtajat
Ruotsin ympäristöministerit
Ruotsin kansanedustajat
Ympäristöpuolue vihreiden poliitikot
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Punta del Este

Punta del Este on kaupunki ja lomakohde Maldonadon departementissä eteläisessä Uruguayssa. Kaupungissa on vakituisia asukkaita noin 15 000, mutta kesäisin lomakauden aikaan siellä on henkilöitä paljon enemmän.

Ensimmäiset eurooppalaiset, espanjalaiset, saapuivat Punta del Esteen 1500-luvulla. Vuonna 1907 Punta del Esten kylästä tuli kaupunki. Kaupunkia on kutsuttu Etelä-Amerikan Monacoksi, johtuen siitä, että Punta del Estessä on kasino, joista Monaco on tunnettu.

Punta del Esten katuradalla ajetaan sähköformuloiden Formula E -sarjan osakilpailuja.

Aiheesta muualla
Stefan Matteau

Stefan Matteau (s. 23. helmikuuta 1992 Chicago, Yhdysvallat) on Yhdysvalloissa syntynyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Colorado Avalanchea. Vasemmalta laukovan Matteaun pelipaikka on vasen laitahyökkääjä. New Jersey Devils varasi hänet numerolla 29 vuoden 2012 varaustilaisuudessa. Matteau debytoi NHL:ssä tammikuussa 2013 New York Islandersiä vastaan. Kauden aikana hän pelasi 17 peliä tehoin 1+2=3. Kauden 2013–2014 Matteau vietti kokonaan farmissa ja kauden 2014–2015 hän aloitti niin ikään farmissa. Matteaun isä Stéphane Matteau on myös entinen jääkiekkoilija ja Stanley Cup -voittaja vuodelta 1994 New York Rangersin riveistä.

Lähteet 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Colorado Avalanchen pelaajat
New Jersey Devilsin varaamat pelaajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Geoffrey Salmond

Sir William Geoffrey Hanson Salmond (19. elokuuta 1878 – 27. huhtikuuta 1933) oli Kuninkaallisten lentojoukkojen komentaja ensimmäisen maailmansodan aikana ja jatkoi Kuninkaallisissa ilmavoimissa sodan jälkeen toimien korkeissa viroissa Lähi-idässä, Britanniassa ja Intiassa.

Aiheesta muualla 

Brittiläiset ensimmäisen maailmansodan sotilaat
Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1933 kuolleet
Wyndham Deedes

Sir Wyndham Henry Deedes (10. maaliskuuta 1883 – 2. syyskuuta 1956) oli Britannian armeijan upseeri ja siviilivirkamies. Hän toimi muun muassa Palestiinan brittiläisen mandaatin korkeana edustajana (Chief secretary).

Deedesin perustama Anglo-Israel Association myöntää vuosittain hänen kunniaksi opiskelustipedenjä brittiläisistä yliopistoista valmistuneille henkilöille jatko-opiskeluun Israelissa.

Lähteet 

Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
Ilot, halut ja valheet

Ilot, halut ja valheet on Milla Rumin 3. lokakuuta 2014 julkaistu esikoisalbumi. Albumi ei julkaisunsa ole sijoittunut Suomen viralliselle albumilistalle. Albumin on tuottanut Anssi Växby, joka myös vastaa kappaleiden sovituksista. Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut artisti itse.

Albumin ensimmäinen single ”Sitä mikä vaan” julkaistiin elokuussa 2013. Myöhemmin albumilta julkaistiin myös kolme muuta singleä vuonna 2014: ”Luulaulu” tammikuussa, ”Hei ihminen” huhtikuussa ja viimeisimpänä albumin nimikappale syyskuussa. Singleistä ”Luulaulu” on tilastoitunut Musiikkituottajat – IFPI Finlandin keräämille listoille; radiolistan sijalle 100.

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Helsingin Sanomat: positiivinen
 Keskisuomalainen: positiivinen
 Smackthejack.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2014 esikoisalbumit
Suomalaiset popalbumit
Raija Rovamo

Raija Marjut Rovamo, o.s. Oksala, (s. 27. huhtikuuta 1926 Viipuri) on suomalainen kirjailija.

Henkilöhistoria
Rovamon vanhemmat olivat tehtaan virkailija Kaarlo Emil Oksala ja Hilja Maria Pamppunen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1946 Varkauden yhteiskoulusta. Rovamo avioitui vuonna 1951 lääketieteen lisensiaatti Yrjö Rovamon (ent. Romanov, s. 1918) kanssa.

Teoksia
Rovamon psykologinen romaani Pukuhuone sijoittui teatterimaailmaan:
 Pukuhuone : romaani. WSOY 1958

Lähteet 
 Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Raija Rovamo
 Kirjasampo.fi : Pukuhuone

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1926 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Janne Kuusela

Janne ”Jansku” Kuusela on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Liekki-yhtyeen laulaja-kitaristina sekä kappaleiden säveltäjänä ja sanoittajana. Sitä ennen hän vaikutti Karkkiautomaatissa vuosina 1993–1998 ja oli myös Tehosekoittimen ensimmäinen laulaja 1991–1992. Lisäksi Kuusela on ollut mukana yhtyeessä Cry Bar. 

Kuuselaa on kutsuttu jopa musiikilliseksi neroksi, hänen tajunnanvirtana tekemiä laulutekstejään puolestaan on pidetty vaikeaselkoisina.

Diskografia

Karkkiautomaatti 
 Karkuteillä (1994)
 Kaksi-nolla (1996) 
 Suudelmilla (1998)

Liekki 
Magio (2001)
Korppi (2003)
Rajan piirsin taa (2005)
Kalliot leikkaa (2007)
Hyönteinen (2008)
Paimen (2010)

Cry Bar 
We Built This Ship (2011)

Lähteet 

Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset sanoittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Berkshire Battalion

Berkshire Battalion on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin North Adamsista Massachusettsista. 
Se pelaa FHL-liigaa.

Aiheesta muualla 
 Berkshire Battalionin verkkosivut 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat
Malesian ePrix 2014

Malesian ePrix 2014 eli 2014 Putrajaya ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 toinen kilpailu ja samalla kaikkien aikojen toinen Formula E -sarjan kilpailu. Kilpailu ajettiin 22. marraskuuta Putrajayan katuradalla Malesian Putrajayassa. 

Kilpailu oli suunniteltu ajettavaksi jo 18. lokakuuta, mutta Malesian pääministerin Najib Razakin pyynnöstä kilpailun ajankohta siirrettiin marraskuun 22. päivään. Poiketen muista Formula E -osakilpailuista Malesian GP:n kilpailu ajettiin kaksi tuntia aikaisemmin, kello 14.00 alkaen paikallista aikaa. Syynä tähän oli odotettu sääennuste rankkasateesta.

Aika-ajoissa paalupaikalle ajoi Nicolas Prost, mutta hän kärsi 10 lähtöruudun rangaistuksen, jonka hän sai kolaroituaan edellisessä Kiinan GP:ssä yhdessä Nick Heidfeldin kanssa. Prost starttasi kilpailuun 11. ruudusta, mutta hän silti sai paalupaikan oikeuttamat kolme pistettä. 

Kilpailun voittoon ajoi Virgin Racingin Sam Bird.  Toiseksi sijoittui  Audi Sport ABT:n Lucas di Grassi ja kolmanneksi E.dams-Renaultin Sébastien Buemi.

Tulokset

Aika-ajot

Huomioita:
1 — Nicolas Prost ajoi paalupaikalle, mutta sai 10 lähtöruudun rangaistuksen edellisen kilpailun kolarista Nick Heidfeldin kanssa. Prost starttasi kilpailuun 11. sijalta, mutta hänen nimiinsä merkittiin silti paalupaikka ja hän sai paalupaikan oikeuttamat kolme pistettä.
2 — Jerome d'Ambrosio sai rangaistuksen ylitettyään 28 kWh käytön aika-ajon aikana ja hänet pudotettiin lähtöruudukon viimeiseksi.

Kilpailu

Huomioita:
1 — Katherine Legge sai 10 lähtöruudun rangaistuksen seuraavaan kilpailuun Ress systeemin vaihdoksen vuoksi.
2 — Nick Heidfeld poissuljettiin kilpailusta, koska hänen autonsa akkua ei ladattu tallin tiloissa. Heidfeldin keskeyttämisen jälkeinen 19. sija vaihtuu 20. sijaksi.

Muuta
 Matthew Brabham debytoi Andretti Autosportilla korvaten Charles Picin.
 António Félix da Costa debytoi Amlin Agurilla korvaten Takuma Satōn.
Andretti Autosportin Franck Montagny kärähti kokaiinin käytöstä kilpailun jälkeisessä dopingtestissä.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 
Kuljettajien pisteet

Valmistajien pisteet

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Lähteet

Malesian ePrix
Osakilpailut Formula E -kaudella 2014–2015
Get Up, Stand Up!

Get Up, Stand Up oli vuonna 2005 esitetty kykyjenetsintäkilpailu, jonka aiheena oli stand-up. SubTV:llä esitetyn 9-osaisen kilpailun voittajaksi selviytyi Sami Hedberg. Suuri osa kilpailuun osallistuneista on jatkanut uraansa menestyksekkäästi stand-up- tai viihdealalla.

Kilpailun tuomareina toimivat André Wickström, Stan Saanila ja Mika Eirtovaara.

Osallistujat
Kilpailuun haki parisataa ihmistä, joilla oli vähän aiempaa kokemusta. Voittaja pääsi koko Suomen kattaneelle G.U.S.U.-kiertueelle Mika Eirtovaaran kanssa.

Finalistit
Sami Hedberg
Pirjo Heikkilä
Riku Sottinen

Muut
Tatu Uimonen
Anitta Ahonen
Simo-Pekka Lahtinen
Marja-Leena Runonen
Jape Grönroos
Pete Kosonen
Harri Teittinen
Toni Jyvälä
Risto K. Järvinen
Tomi Välimaa
Anne Voutilainen
Fredi Lilius
Kimmo Kaarenoja
Mikko Jokipii
Marko Itkonen
Jussi Simola
Jussi Purontakanen

Lähteet
http://www.wtcomedy.com/fi/wall_of_fame/article-35872-15306-get-up-stand-up-kevat-2005?offset_35872=15 
http://www.imdb.com/title/tt0442873/epcast IMDb

Suomalaiset televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Kykyjenetsintäohjelmat
Stand up -komiikka
Predateurs de Laval

Prédateurs de Laval on kanadalainen jääkiekkoseura, 
joka on kotoisin Lavalista Quebecista. Se pelaa LNAH-liigaa. Seura tunnettiin aikaisemmin nimellä Valleyfield Braves.

Aiheesta muualla 
 Prédateurs de Lavalin verkkosivut 

Kanadalaiset jääkiekkoseurat
Kevin Hayes

Kevin Hayes (s. 8. toukokuuta 1992) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Philadelphia Flyersissa. Hayes on Chicago Blackhawksin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2010. Kevin Hayesin elokuussa 2021 kuollut isoveli Jimmy Hayes oli NHL-kiekkoilija. Myös heidän serkkunsa Tom Fitzgerald ja Keith Tkachuk ovat entisiä NHL-pelaajia.

Ura 
Hayes pelasi vuodet 2011–2014 Hockey Eastissa Bostonin yliopistossa. Ensimmäisten kolmen kautensa aikana hän teki 17 maalia ja yhteensä 67 pistettä. Viimeisenä vuotenaan hän muodosti ketjun nykyisten Calgary Flamesin pelaajien Bill Arnoldin ja Hobey Baker Awardin vuonna 2014 voittaneen Johnny Gaudreaun kanssa. Hän teki kauden aikana 28 maalia ja syötti 39 eli tuplasi kolmen ensimmäisen kauden aikana saamat pisteensä. Hän oli Hobey Baker Awardin kymmenen parhaan ehdokkaan joukossa ja hän on kerännyt mainetta kahden suunnan hyökkääjänä, jolla on tuottelias laukaus ja joka on hyvä ylivoimalla. Hänet nimettiin Beanpot -turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Chicago Blackhawks menetti oikeutensa Hayesiin 15. elokuuta 2014, kun ei ollut tehnyt hänen kanssaan sopimusta. 16. elokuuta hänestä tuli rajoittamattomasti vapaa pelaaja. Hayes ja New York Rangers solmivat 20. elokuuta tulokassopimuksen.

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Philadelphia Flyersin pelaajat
Chicago Blackhawksin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Angela Plöger

Angela Plöger (s. 1942) on saksalainen kääntäjä, joka on saksantanut suomenkielistä kirjallisuutta, kuten nykydraamaa, Sofi Oksasen teoksia ja Katja Ketun romaanin Kätilö. Plöger on valmistunut suomen kielen tohtoriksi Hampurin yliopistosta.

Plöger sai vuonna 2014 valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kääntäjäkohtaaminen käytävällä, Finlit.fi

Saksalaiset kielenkääntäjät
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
St. Louisin piirikunta

St. Louisin piirikunta () on Missouriin osavaltion piirikunta Yhdysvalloissa. Piirikunnassa oli vuonna 2013 arviolta 1 001 444 asukasta, mikä on kuudeosa koko osavaltion väestöstä. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Clayton, mutta suurin kaupunki on Florissant.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Missourin piirikunnat
Uruguayn ePrix 2014

Uruguayn ePrix 2014 eli 2014 Punta del Este ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 kolmas kilpailu. Kilpailu ajettiin 13. joulukuuta Punta del Esten katuradalla Uruguayn Punta del Estessa.

Päivän tapahtumat

Aika-ajot
Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika. 

Paalupaikalle ajoi debyytissään Jean-Eric Vergne.

Lähteet:

Kilpailun tulokset 

Lähteet:

Muuta 
Antonio García debytoi China Racingilla korvaten Ho-Pin Tungin.
Jean-Eric Vergne debytoi Andretti Autosportilla korvaten ensimmäisessä kilpailuissa ajaneen Charles Picin ja ensimmäisessä ja toisessa kilpailussa ajaneen Franck Montagnyn.
Salvador Durán debytoi Amlin Agurilla korvaten Katherine Leggen.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 
Kuljettajien pisteet

Valmistajien pisteet

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uruguayn ePrix
Osakilpailut Formula E -kaudella 2014–2015
Argentiinan ePrix 2015

Argentiinan ePrix 2015 eli 2015 Buenos Aires ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 neljäs kilpailu. Kilpailu ajettiin 10. tammikuuta Puerto Maderon katuradalla Argentiinan Buenos Airesissa.

Päivän tapahtumat

Aika-ajot
Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika. 

Paalupaikalle ajoi Sébastien Buemi.

Lähteet:

Kilpailun tulokset 

Lähteet:

Muuta 
Amlin Agurin Salvador Durán hylättiin liiallisen energian käytön johdosta.
Marco Andretti debytoi Andretti Autosportilla.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 

Kuljettajien pisteet

Valmistajien pisteet

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Lähteet

Argentiinan ePrix
Osakilpailut Formula E -kaudella 2014–2015
Zach Sill

Zach Sill (s. 24. toukokuuta 1988 Truro, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Saksan DEL liigassa pelaavaa Kölner Haiea. Vasemmalta laukovan Sillin pelipaikka on keskushyökkääjä. 

Sill debytoi AHL-seura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa kaudella 2009–2010. Toukokuussa 2011 Penguinsin emoseura Pittsburgh Penguins ilmoitti ostaneensa Sillin kaksivuotisella sopimuksella. Hän debytoi NHL:ssä marraskuussa 2013 New Jersey Devilsiä vastaan. Hän pelasi kauden aikana 20 runkosarjaottelua ollen välillä myös farmissa. Kauden 2014–2015 Sill aloitti jälleen ykkösjoukkueen mukana.

Sill pelasi kaudella 2014–2015 42 ottelua Penguinsissa, kunnes Toronto Maple Leafs hankki hänet ja kaksi varausoikeutta Penguinsilta vaihdossa Daniel Winnikiin. Maple Leafsissa Sill pelasi loppukauden aikana 21 ottelua. Kesällä 2015 hän teki vuoden sopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Sill pelasi kaudella 2015–2016 runkosarjassa kymmenen NHL-ottelua ja 63 AHL-ottelua Hershey Bearsissa. Hän oli mukana AHL:n pudotuspeleissä, kun Bears pääsi Calder Cupin finaaleihin saakka. Sill teki 10 pistettä 21 pudotuspeliottelussa. Kuudella maalillaan hän jakoi joukkueen sisäisen maalintekijätilaston toisen sijan. Kauden jälkeen Sill teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Capitalsiin.

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Rihards Bukarts

Rihards Bukarts (s. 31. joulukuuta 1995) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelasi kauden 2021–2022 KHL-joukkue Admiral Vladivostokissa.

Pelaajaura
Bukarts on SK Sagan kasvatti. Hän pelasi kaudella 2011–2012 Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa edustaen Kapitan Stupinoa, jossa hänestä tuli nuorin sarjassa maalin tehnyt pelaaja. Dinamo Riika varasi Bukartsin vuoden 2012 KHL:n varaustilaisuudessa. Hänestä tuli pienimmällä numerolla KHL:ään varattu latvialainen. Hänen veljensä Roberts varattiin vuonna 2009 neljä pykälää myöhempänä.

Bukarts siirtyi Dinamo Riian organisaatioon kaudeksi 2012–2013, mutta lähti seuraavana vuonna Pohjois-Amerikan juniorisarjoihin. WHL-sarjan Brandon Wheat Kings varasi Bukartsin kesällä 2013 CHL Import Draftissa ja hän pelasi Wheat Kingsissä kolme kautta. Viimeisen juniorikautensa aikana Bukarts siirtyi Portland Winterhawksiin.

Kaudelle 2016–2017 Bukarts teki yhden vuoden sopimuksen AHL-seura Springfield Thunderbirdsin kanssa, pelaten suurimman osan kaudesta Thunderbirdsin farmijoukkueessa ECHL-liigan Manchester Monarchsissa.

Kaudella 2017–2018 Bukarts palasi Eurooppaan. Hän aloitti kauden tšekkiläisessä HC Zlínissä, josta hän siirtyi marraskuussa Dinamo Riikaan. Helmikuussa 2018 Bukarts siirtyi vielä saksalaiseen Eisbären Berliniin. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Schwenninger Wild Wingsiin. Bukarts edusti Schwenningeriä yhden kauden ja teki sen aikana 22 pistettä 42 ottelussa. Hän oli joukkueen viidenneksi paras pistemies. Bukarts siirtyi Schwenningeristä kolmenteen saksalaisjoukkueeseen, Düsseldorfer EG:hen.

Bukarts pelasi yhden kauden Düsseldorfissa ja palasi sitten latvialaiseen Dinamo Riikaan. Kauden 2021–2021 hän puolestaan edusti KHL-seura Admiral Vladivostokia.

Maajoukkueura
Bukarts on edustanut Latvian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 ja 2013 sekä maan nuorten jääkiekkomaajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2013.

Latvian jääkiekkomaajoukkueessa Bukarts on pelannut maailmanmestaruuskisoissa 2017, 2018, 2019, 2021 ja 2022.

Lähteet

Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Latvialaiset jääkiekkoilijat
Jayce Hawryluk

Jayce Hawryluk (s. 1. tammikuuta 1996) on kanadalainen jääkiekkoilija. Florida Panthers varasi hänet toisella kierroksella vuoden 2014 varaustilaisuudessa.

Ura 
Brandon Wheat Kings varasi toisella kierroksella Hawrylukin WHL:ään. Hän on pelannut Wheat Kingsissä kaudesta 2011–2012 lähtien. Kaudella 2013–2014 hän teki joukkueessa 24 maalia ja 64 pistettä. Helmikuussa 2020 Hawryluk siirtyi waiwers-listan kautta Ottawa Senatorsiin. Saman vuoden lokakuussa hän teki yksivuotisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa.

Lähteet

 https://www.nhl.com/news/ottawa-senators-claim-forward-jayce-hawrlyuk/c-315182054

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Florida Panthersin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 1993

Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1993 kolmannen kerran. Kilpailut pidettiin Tšekin Slapyssa 28.–29. elokuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.

Mitalistit

Mitalitaulukko 
      Isäntämaa

Lähteet 
Tulokset  

Uinnin Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1993 urheilu
Tšekin urheilutapahtumat
William Rothenstein

Sir William Rothenstein (29. tammikuuta 1872 – 14. helmikuuta 1945) oli brittiläinen taidemaalari, piirtäjä ja taidekirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten sotataiteilijana ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa sekä muotokuvataiteilijana. Lontoossa sijaitsevassa National Portrait Gallery -näyttelyssä on näytteillä yli 200 Rothensteinin tekemää muotokuvaa. Rothenstein oli Royal College of Art -yliopiston rehtori 1920–1935 ja ritaroitiin 1931.

Aiheesta muualla 

 BBC: Your Paintings: William Rothenstein bbc.co.uk 
 Sir William Rothenstein 1872–1945 tate.org.uk 
 William Rothenstein -arkisto  oasis.lib.harvard.edu 

Englantilaiset taidemaalarit
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
MG FF

MG FF on toisessa maailmansodassa käytetty lentokonetykki. Se oli Natsi-Saksan ilmavoimien, Luftwaffen, lentokoneiden toinen pääase MG 17:n ohella sodan alkuvuosina. Asetta käytettiin lentokonetyypeissä sodan loppuun asti MG 151:n rinnalla erilaisina asennuksina. Toinen huomattava käyttäjä oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat nimillä Tyyppi 99-1 ja 99-2

Tausta ja kehitys

Reinhold Becker suunnitteli ensimmäisen maailmansodan aikana 20×70 mm:n RB -patruunaa käyttävän massasulkuisen tykin, jossa lukon toiminta perustui rekyyliin ja jouseen. Aseessa iskuri laukaisi nallin hieman ennen lukon sulkeutumista patruunan syttyessä lukon ollessa kiinni.

Rauhansopimus rajoitti aseiden kehittämistä, ja ehtojen kiertämiseksi Becker-tykin suunnitelmat myytiin Sveitsiin SEMAG-suunnittelutoimistolle, jolta ne osti Oerlikon. Patruunaksi tuli 20×72 RB, jonka keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat otti käyttöön 99-1-tykissä. Aseesta kehitettiin erilaisia versioita, joista 20×101-patruunaa käyttävän otti käyttöön keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat nimellä Tyyppi 99-2. Berliiniläinen Ikaria Werke muunsi tykin käyttämään 20×80-patruunaa, ja tämä versio oli Luftwaffen käyttämä ase. Tykin nimeksi vakiintui MG FF (Flügelfest, "siipiasennus") jota käytettiin varsinaisesta asennustavasta riippumatta.

Käyttötavat, ominaisuuksia
Tykki oli lipas- tai rumpusyöttöinen. Käytössä olivat 15 ammuksen tankolipas, 45, 60, sekä Fw 190 A-5:ssä 90:n patruunan rumpu. Ase laukaistiin sähköisesti. Ikaria/Veltenin vuonna 1941 suunnittelemaa vyösyöttöä ei otettu käyttöön, koska ase oli korvautumassa MG 151 -tykillä. MG FF:llä oli ongelmana rummun pienen kapasiteetin lisäksi matala lähtönopeus, 575–585 m/s sekä tulinopeus 520 laukausta minuutissa. Lisäksi sitä ei voinut käyttää  synkronoituna ampumaan potkurikehän läpi. Muihin saman kaliiperin tykkeihin verrattuna se oli kuitenkin kevyt, 26,3 kg.

MG FF tuli käyttöön Messerschmitt Bf 109E-3 -hävittäjässä, jossa sitä käytettiin siipiin asennettuna ampuen potkurikehän ulkopuolelta. Sitä kokeiltiin asennettuna sylinteriryhmien väliin ampumaan potkurinavan läpi, mutta sijoituksen aiheuttama korkea lämpötila heikensi luotettavuutta lukon palautusjousen menettäessä kimmoisuuttaan.

MG FF modifioitiin 1940 ampumaan ohutkuorista Minengeschoß-ammusta, joka sisälsi 18,6 g PETN-räjähdysainetta. Tämä aseen nimeksi tuli MG FF/M. Ammuksen kevyemmän painon vuoksi latausmekanismi oli suunniteltava uudelleen, koska massasulun jousen jäykkyyden ja lukon painon on vastattava patruunan rekyyliä.

Ammuksen lähtönopeus nousi 700 m/s ja tulinopeus nousi 540 laukaukseen minuutissa. 

MG FF/M tuli käyttöön ensimmäisenä Bf 109 E-4 ja Bf 110 C-4 -hävittäjissä kesällä 1940. Raskaasti aseistetuissa Fw 190 -hävittäjissä käytettiin tyypillisesti sisempänä MG 151 -tykkiä ja ulompana siivissä MG FF/M -tykkiä, joista MG FF/M voitiin jättää pois painon säästämiseksi. Keveytensä ja pienehkön kokonsa ansiosta tykki soveltui hyvin Schräge Musik- asennukseen sekä käsikäyttöiseksi puolustusaseeksi. Tykki oli luotettava, mutta Me 109 - hävittäjissä raportoitiin aseen jäätymisestä marraskuussa 1940.

Lähteet

Viitteet

Lentokoneiden konetykit
Tetradekanoli

Tetradekanoli eli 1-tetradekanoli eli n-tetradekanoli eli tetradekyylialkoholi eli myristyylialkoholi on primäärinen suoraketjuinen alkoholi, jossa on neljätoista hiiliatomia. Yhdiste on  huoneenlämmössä kiinteää vahamaista ainetta ja sen molekyylikaava on C14H30O ja rakennekaava CH3(CH2)13OH.

Tetradekanolin moolimassa on 214,387 g/mol, sulamispiste 37,6 °C, kiehumispiste 263 °C, tiheys 0,824 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 141 °C ja CAS-numero 112-72-1. Tetradekanoli ei liukene veteen, mutta liukenee hyvin etanoliin, eetteriin, asetoniin ja bentseeniin.

Tetradekanolia voidaan valmistaa pelkistämällä myristiinihappoa (C14H28O2), jota esiintyy kookosöljyssä. Tetradekanolia käytetään kosmeettisissa ja farmaseuttisissa salvoissa ja voiteissa. Tetradekanolin nimeä käytetään joskus virheellisesti kaupallisissa yhteyksissä tarkoitettaessa oikeasti yhdisteen isomeeriä 2-metyyli-7-etyyli-4-undekanolia (CAS 103-20-8).

Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Myristyl alcohol 
Human Metabolome Database (HMDB): Tetradecanol 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Myristyl alcohol 
ChemBlink: 1-Tetradecanol 
TCI America: 7-Ethyl-2-methyl-4-undecanol 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Tetradecan-1-ol 
Pherobase: Floral Compound - 14OH 
Pherobase: Semiochemical - 14OH 

Alkoholit
Aleksandras Antipovas

Aleksandras Antipovas (, s. 9. maaliskuuta 1955 Bagdonys, Panevėžys, Neuvostoliitto) on liettualainen, Neuvostoliittoa edustanut kestävyysjuoksija. Hän saavutti pronssia EM-kisojen 10 000 metrillä Prahassa 1978 ennätysajallaan 27.31,50. Neuvostoliittoa edustaessaan hänet tunnettiin paremmin nimellä Aleksandr Antipov.

Henkilökohtaiset ennätykset 
Ulkoradat
5 000 metriä: 13.17,9 (1979)
10 000 metriä: 27.31,50 (1978)
Sisäradat
3 000 metriä: 7.55,0 (1978)

Lähteet 
Aleksandras Antipovas Bio, Stats and Results | Olympics at Sports-Reference.com  

Neuvostoliittolaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Ignition (EP)

Ignition on saksalaisen hard rock/heavy metal -yhtye Unisonicin ensimmäinen EP. Siinä on kaksi tulevan albumin kappaletta, demokappale ja liveversio Helloweenin kappaleesta "I Want Out". Levy julkaistiin 27. tammikuuta 2012.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Michael Kiske – laulu
 Kai Hansen – kitara
 Mandy Meyer – kitara
 Dennis Ward – basso
 Kosta Zafiriou – rummut

Aiheesta muualla 
 Unisonicin viralliset kotisivut
 EarMusicin viralliset kotisivut 

Vuoden 2012 EP:t
Unisonicin albumit
Ekenäs IF (jalkapallo)

Ekenäs Idrottsförening eli EIF on tammisaarelainen jalkapalloseura ja osa vuonna 1905 perustettua samannimistä yleisseuraa. Jalkapallo on ollut mukana EIF:n lajivalikoimassa vuodesta 1907. EIF:n peliasu koostuu vihreästä paidasta sekä valkoisista shortseista ja sukista. Toisen peliasun paita on musta ja shortsit sekä sukat vihreät. EIF:n kotikenttä on Tammisaaren keskuskenttä. Kaudeksi 2015 EIF nousi Ykköseen Jari Rantasen valmentamana, ja on pelannut Ykkösessä siitä lähtien.

Historia

EIF pelasi ensimmäiset jalkapallo-ottelunsa 1907. Yhteensä neljästä ottelusta kaksi pelattiin Tammisaaressa ja kaksi Helsingissä, jolloin vastustajat olivat Unitas ja HJK. Vuonna 1907 EIF liittyi SPL:oon, ja seuran jalkapallojaosto perustettiin 6. tammikuuta 1908. Sarjajalkapalloilussa EIF oli mukana alusta alkaen: vuonna 1930 se pelasi B-sarjassa ja 1933 EIF käväisi yhden kauden ajan A-sarjassa. Kaudella 1933 jalkapallon pääsarjassa EIF hävisi kaikki 14 ottelua sijoittuen sarjassa viimeiseksi. 

EIF on pelannut kausi 1930 mukaan lukien kymmenen kautta 1930–1950-luvuilla Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla B-, Itä-Länsi ja Suomensarjassa. 1970-luvun sarjauudistuksen jälkeen EIF on pelannut säännöllisesti Kakkosessa, viimeksi kausilla 2012–2014. 

Seuran edustusjoukkueen toiseksi valmentajaksi valittiin kaudeksi 2014 entinen HJK:n ja A-maajoukkueen pelaaja Jari Rantanen. Kauden päätteeksi EIF nousi Ykköseen voittamalla nousukarsinnoissa helsinkiläisen Atlantiksen yhteismaalein 6–4. Seura oli ollut lähellä nousua jo edellisellä kaudella 2013, mutta tuolloin FC Jazz oli karsinnoissa parempi yhteistuloksella 4–2.

Ykkösen kaudella 2015 EIF sijoittui sarjassa kahdeksanneksi. Seuraavalla kaudella 2016 sijoitus oli jälleen kahdeksas, joten EIF säilytti toistamiseen viimeisenä joukkueena sarjapaikkansa. Kaudella 2017 EIF ylsi pykälää korkeammalle, seitsemänneksi.

Vuoden 2018 Suomen Cupissa EIF ylsi välieriin, jossa se hävisi kotonaan Veikkausliigan FC Interille 0–5.

Muut joukkueet 
EIF:n reservijoukkueista EIF/Akademi pelaa Kolmosessa ja EIF/2 Nelosessa. Naisten edustusjoukkue pelaa Naisten Kolmosessa. Lisäksi EIF:llä on muun muassa lukuisia juniorijoukkueita pojissa ja tytöissä.

Edustusjoukkueen pelaajat 
Päivitetty 1. elokuuta 2022.

Joukkueenjohto 
Joukkueenjohto kaudella 2022.

Päävalmentaja:
  Filipe Pedro
Apuvalmentajat:
  Daniel Bolufer
  Xhevdet Gela
  Joel Restuccia
Huoltajat:
  Kim Nyström
  Heikki Orasmaa

Muut toimitsijat:

Urheilutoimenjohtaja:
  Peter Haglund
Joukkueenjohtaja:
  Ville Orasmaa
  Thomas Virranvuo

Edustusjoukkueen sarjasijoituksia

Lähteet

Aiheesta muualla

Jalkapallojaoston virallinen sivusto 

Suomalaiset jalkapalloseurat
Raaseporin urheilu
Tammisaari
For the Kingdom (EP)

For the Kingdom on saksalaisen rockyhtye Unisonicin EP-levy, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2014. Se sisältää yhden tulevan albumin ja yhden eksklusiivisen kappaleen sekä neljä live kappaletta, jotka on äänitetty yhtyeen Masters of Rock Festival -keikalla vuonna 2012. Kansikuvan on toteuttanut Martin Haeuslerille.

Kappaleet

Jäsenet 
 Michael Kiske – laulu
 Kai Hansen – kitara, taustalaulu
 Mandy Meyer – kitara
 Dennis Ward – basso, taustalaulu
 Kosta Zafiriou – rummut

Arvostelut 
 Audiovideo.fi: positiivinen
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Unisonicin viralliset kotisivut
 EarMusicin viralliset kotisivut 

Vuoden 2014 EP:t
Unisonicin albumit
Koose

Koose on Kamerunissa puhuttu bantukieli. Sitä puhui SIL Internationalin mukaan äidinkielenään  ihmistä vuonna 2001.

Lähteet 

Bantukielet
Kamerunin kielet
Émile Reynaud

Charles-Émile Reynaud (8. joulukuuta 1844 Montreuil-sous-Bois, Ranska – 9. tammikuuta 1918) oli ranskalainen keksijä, taiteilija sekä piirroselokuvan pioneeri. Hän opetti professorina fysiikkaa ja luonnontieteitä Ecoles Industrielles du Puyssa vuosina 1873–1877. 21. joulukuuta 1877 hän sai patentin praksinoskoopille. Sylinterin muotoinen laite perustui phenakistiskoopin ja zoetroopin paranteluun ja se sai kunniamaininnan Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1878. Hän kehitteli tästä laitteesta kaksi paranneltua versiota. Vuonna 1888 hän esitteli Théâtre Optiquen, joka oli useammalle katselijalle tarkoitettu versio phenakistiskoopista. Esityksen kesto ei aikaisempien laitteiden tapaan enää ollut rajoitettu sylinterin sisäpinnalle piirrettyyn 12 kuvan määrään. Hänen Pariisin Musée Grevinin kanssa solmimansa sopimuksen perusteella ensimmäinen julkinen valkokankaalla esitetty animaatio (Pantomimes Lumineuses) esitettiin kyseisessä museossa 28. lokakuuta 1892. Tapahtuman johdosta kansainvälinen animaatioelokuvien yhdistys, Association Internationale du Film d'Animation (ASIFA) on julistanut 28. lokakuuta kansainväliseksi animaatiopäiväksi.

Rahaton ja unohdettu Reynaud tuhosi kaikki merkittävimmät laitteistonsa ja kaikki paitsi kaksi (Poor Pierrot ja Around a Cabin) animaatiotaan heittämällä ne Seineen.

Yksityiselämä
Reynaud avioitui Margueritte Rémiatten kanssa Pariisissa 21. lokakuuta 1879. He saivat kaksi poikaa – Paul (1880) ja Andre (1882).

Aiheesta muualla
 YouTube: ¡Pobre Pierrot! – Pauvre Pierrot! (1892) Emile Reynaud
 YouTube: Emile Reynaud: Autour d'une cabine (1894)

Lähteet

Ranskalaiset keksijät
Elokuvan historia
Vuonna 1844 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Hirsch

Hirsch on etu- ja sukunimi, joka saksan ja jiddišin kielissä tarkoittaa hirvieläintä. Se on yleinen esimerkiksi Saksan alueelta lähtöisin olevilla juutalaisilla.

Hirsch-nimisiä henkilöitä 
E. D. Hirsch (Eric Donald Hirsch, Jr., s. 1928), yhdysvaltalainen kirjallisuustieteiljä
Emile Hirsch (s. 1985), yhdysvaltalainen näyttelijä
Jorge E. Hirsch (s. 1953), argentiinalainen fyysikko
Judd Hirsch (s. 1935), yhdysvaltalainen näyttelijä
Julius Hirsch (1892–1945), keskitysleirillä murhattu saksalainen jalkapalloilija
Paul Hirsch (1868–1940), saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko
Peter Hirsch (s. 1979), tanskalainen jääkiekkoilija
Robert L. Hirsch, yhdysvaltalainen energia-alan asiantuntija, Hirschin raportin laatija
André Gorz (synt. Gerhard Hirsch 1923–2007), itävaltalaissyntyinen ranskalainen filosofi

Hirsch etunimenä 
Hirsch Drisin (1902–1972), suomenjuutalainen yleisurheilija
Grigori Zinovjev (myös Hirsch Apfelbaum, 1883–1936), venäjänjuutalainen vallankumouksellinen

Muuta 
h-indeksi eli Hirsch-indeksi

Lähteet 

Sukunimet
Etunimet
Juutalaisuus
Liquid funk

Liquid funk, liquid drum and bass, liquid DnB tai liquid on drum’n’bassin sub-genre. Muutamilla musiikkityyleillä kuten jazzilla, soulilla sekä jossain tapauksissa myös bluesilla on ratkaiseva vaikutus liquid funkiin. Lajityypin historia alkaa vuodesta 2000, kun Fabio alkoi kehittelemään drum’n’bassin uutta muotoa, jota hän kutsui nimellä ”liquid funk” sekä julkaisi samannimisen kokoelman hänen Creative Source-levy-yhtiön alaisena.

Lähteet

Funkin tyylilajit
Pentti Pullinen

Pentti Pullinen (s. 1954) on suomalainen taidemaalari, joka tekee pääasiassa muotokuvia. Hän maalaa perinteiseen tyyliin, ja on saanut koulutuksen  venäläisen taidekoulun tekniikkaan. Hänen esikuviaan ovat muun muassa Albert Edelfelt, Rembrandt ja Ilja Repin. 

Pullinen on tehnyt 60 julkista muotokuvaa. Niistä tunnetuin on kuuluisasta urheilukirurgista, professori Sakari Oravasta. Sen lisäksi hän on tehnyt parisen sataa yksityistä muotokuvaa, mm. Jukka Rintalasta, Aatos Tapalasta, Sam Vannista, Neumanista, Reetusta, Anna Hanskista, Anja Pohjolasta ja Antero Mertarannasta. 

Hänen mielestään taiteessa on tärkeintä esteettinen kauneus. Hänen linjaansa ei hyväksytty hänen nuoruudessaan, siksi hän hakeutui arkkitehtikoulutukseen. Hän maalaa joskus itsekin ei-esittävää ja sanoo yleisesti tyylistään: "Jos tähän asti olen tehnyt Edelfelt-tyyliä, voi sanoa, että nyt teen Zorn-tyylillä, joka on huomattavasti leveämmällä siveltimellä tehtyä."

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ateljee Pentti Pullinen

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Laikkajäkälät (lahko)

Laikkajäkälät (Pertusariales) on alaluokkaan Ostropomycetidae kuuluva lahkoja ovat laikkajäkälät (Pertusariaceae), turvejäkälät (Icmadophilaceae), Megasporaceae ja Orcholechiaceae.

Lähteet
Michel de Certeau

Michel de Certeau (17. toukokuuta 1925 − 9. tammikuuta 1986) oli ranskalainen kulttuurintutkija. Hän syntyi Savoijissa ja suoritti opintonsa Grenoblessa, Lyonissa ja Pariisissa. Lyonissa de Certeau vihittiin jesuiitaksi. 

Michel de Certeaun tuotanto on laaja-alainen ja ammentaa erilaisista lähteistä. Teoksessaan La Fable Mystique (1982) de Certeau kirjoittaa keskiajan katolisista mystikoista. Teoksessaan L'invention du quotidien (1980) Michel de Certeau puolestaan analysoi valtarakenteiden purkamista pienissä arkielämän käytännöissä. Kirjassaan hän jatkaa Michel Foucault'n ajatusta vallankäytön jakautumisesta arkisiin käytäntöihin ja ihmissuhteisiin.

Lähteet

Kirjallisuus

Aiheesta muualla 
 Michel de Certeaun esittely jesuiittojen sivuilla

Kulttuurintutkijat
Ranskalaiset filosofit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Mārtiņš Laksa

Mārtiņš Laksa (s. 26. kesäkuuta 1990 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen koripalloilija.

Laksa on tehnyt seurajoukkueuraansa latvialaisissa joukkueissa, joissa on Latvian pääsarjan lisäksi pelannut Baltian liigaa ja EuroChallengea.

Lähteet 
 Profiili fiba.com  
 Profiili fibaeurope.com 
 Profiili eurobasket.com 
 Profiili Baltic Basketball League 
 Profiili basket.lv

Viitteet 

Latvialaiset koripalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Junior Club World Cup

Junior Club World Cup (lyhennettynä JCWC; ) on kansainvälinen juniorijääkiekkoturnaus, jonka järjestää Kansainvälinen jääkiekkoliitto. Turnaukseen osallistuvat joukkueet ovat useimmiten A-junioriseurajoukkueita, mutta mm. myös Norjan ja Tanskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueet sekä EJHL-junioriliigan tähdistöjoukkue ovat osallistuneet turnaukseen.

JCWC pelattiin ensimmäisen kerran Venäjän Omskissa 30. elokuuta – 3. syyskuuta 2011. Se pelattiin siellä myös kahtena seuraavana vuonna. Suomalaisseurojen A-nuorista JCWC:hen ovat osallistuneet A-nuorten SM-liigan Suomenmestaruusvuosinaan Helsingin IFK vuonna 2012, Hämeenlinnan Pallokerho vuonna 2013, Espoo Blues vuonna 2014, TPS vuonna 2015 ja Oulun Kärpät vuonna 2019. Välillä Jokerit on osallistunut turnaukseen vuosina 2016, 2017 ja 2018. HPK saavutti vuoden 2013 turnauksesta hopeaa hävittyään finaalissa MHL-joukkue Omskije Jastrebylle lukemin 2–0. Kärpät polestaan saavutti vuonna 2019 pronssia voitettuaan itävaltalaisen EC Salzburgin lukemin 7–4.

Turnauksen mitalistit

Aiheesta muualla
Junior Hockey League - World Cup: JUNIOR CLUB WORLD CUP UFA-2014 
Junior Club World Cup details - Eurohockey.com 
Elite Prospects - JCWC 

Jääkiekkokilpailut
E. H. New

Edmund Hort (E. H.) New (1871–1931) oli brittiläinen taiteilija, kuvittaja ja Birmingham Group -taiteilijaryhmän jäsen. Hän teki kuvituksia muun muassa kirjoihin ja lehtiin.

Newin tunnettuihin oppilaisiin kuului muun muassa Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 E. H. Newin taideteoksia wikigallery.org 

Brittiläiset taiteilijat
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Englantilaiset kuvittajat
Patukaktukset

Patukaktukset (Harrisia) on 20-lajinen trooppisen Amerikan kaktuskasvisuku, joka on saanut nimensä William Harrisin mukaan, joka tutki Jamaikan kasvistoa. Patukaktukset ovat puumaisia tai pensastavia, hoikka- ja usein varsin rentovartisia sekä suurikukkaisia kaktuksia. Ne kukkivat yöllä.

Tuntomerkit 
Patukaktusten kasvutapa vaihtelee puumaisesta maanmyötäiseen tai köynnösmäiseen. Pituutta ne voivat saavutta jopa seitsemnän metrin verran. Juuret ovat toisinaan mukulamaisia, varret liereitä, nivelettömiä ja ilmajuurettomia. Pituussuuntaisten uurteiden määrä vaihtelee 4-12. Kussakin piikkiryhmässä (areolissa) on muutama tai paljon piikkejä. Kukat ovat suppilomaisia, valkoisia ja jopa 12 cm leveitä. Hoikassa kukkapohjuksessa on karvamaisia piikkejä tai villakarvaa. Hedelmä on mehevä, keltainen tai oranssinvärinen, toisinaan avautuva. Siemenet ovat leveän soikeita ja mustia sekä nystermäisiä.

Levinneisyys 
Patukaktusten levinneisyys käsittää Floridan, Karibian alueen, ja Etelä-Amerikassa Brasilian, Paraguayn, Bolivian ja Argentiinan.

Lajit 
Patukaktusten 20 lajia jaetaan kahdeksi alasuvuksi: Harrisia ja Eriocereus. Edelliseen kuuluu lajeja, joilla on avautumattomat hedelmät ja puumainen kasvutapa, jälkimmäiseen lajeja, joilla on avautuvat hedelmät ja köynnöstävä tai pensasmainen kasvutapa. Edellinen alasuku rajoittuu Floridaan ja Karibian alueelle, jälkimmäinen trooppiseen Etelä-Amerikkaan.
Harrisia aboriginum
Harrisia adscendens
Harrisia balansae
Harrisia brookii
Harrisia divaricata
Harrisia carlei
Harrisia eriophora
Harrisia fernovii
Harrisia fragrans
Harrisia gracilis
Harrisia hurstii
Harrisia martinii
Harrisia nashii
Harrisia pomanensis
Harrisia portoricensis
Harrisia simpsonii
Harrisia taetra
Harrisia taylori
Harrisia tetracantha
Harrisia tortuosa

Lähteet 
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

Viitteet 

 Kaktuskasvit
Shinonome (1927)

Shinonome () oli keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin osana vuoden 1935 laivasto-ohjelmaa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. elokuuta 1926. Alus laskettiin vesille 26. marraskuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 27. toukokuuta 1928.

Palvelus 
Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli sijoitettuna 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 12. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat Shirakumo ja Murakumo. Alus lähti 20. marraskuuta 1941 3. hävittäjälaivueen osana merelle lähteneen viirikön mukana Kuresta Samahiin Hainaniin, jonne viirikkö saapui 26. marraskuuta.

Alus suojasi 4.-11. joulukuuta viirikön kanssa joukkojenkuljetussaattueen Samahista Malakan niemimaan operaatioihin, missä viirikön alukset tukivat Khota Bharun maihinnousua. Operaatiosta vapauduttuaan viirikkö jatkoi matkaansa Cam Ranh Bayhin.

Alus kuului 16.-17. joulukuuta Brittiläiselle Borneolle hyökänneeseen osastoon. Hollanin Itä-Intian ilmavoimien GVT-7:n lentoveneen X-32 pudottamat kaksi pommia osuivat 18. joulukuuta 1941 alukseen Sarawakin rannikolla Mirin lähistöllä. Osumien seurauksena aluksen taaempi ammusvarasto räjähti tuhoten aluksen. Alus vei upotessaan mukanaan koko miehistön. Laivasto poisti aluksen 15. tammikuuta 1942 alusluettelosta.

Lähteet

Viitteet 

Fubuki-luokan hävittäjät
Japanilaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Ilpo Kaija

Tuomas Ilpo Kaija (1. kesäkuuta 1921 Alahärmä – 30. lokakuuta 1944 Vuotso, Sodankylä) oli suomalainen vänrikki ja runoilija, joka kaatui Lapin sodan aikana.

Kaija palveli tulenjohtajana Raskas Patteristo 14:ssä. Kaijan runo Rintaman kevät julkaistiin Olavi Paavolaisen toimittamassa runokokoelmassa Täältä jostakin – Suomen kenttäarmeijan runoja (WSOY 1943).

Kaija kaatui 30. lokakuuta 1944 Kaunispäällä suomalaisten hyökätessä Vuotsosta kohti Laanilaa. Vuonna 1922 ja sitä ennen syntyneet reserviläiset eivät käskyn mukaan saaneet osallistua hyökkäykseen, koska heidän oli määrä päästä seuraavana päivänä siviiliin, mutta tiedotuskatkon takia käsky saavutti patteriston liian myöhään, ja vuonna 1921 syntynyt Kaija joutui vastoin tarkoitusta tulenjohtajaksi. Kaija on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.

Vuonna 2011 Yle Radio 1:ssä esitettiin Todellisia tarinoita -sarjassa Ilpo Kaijasta kertonut radiodokumentti Tuntemattoman runoilijan kuolema.

Lähteet 

Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Kim Herold (albumi)

Kim Herold on Kim Heroldin 21. marraskuuta 2014 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumi on Heroldin ensimmäinen suomenkielinen albumi.

Albumin ensimmäinen single ”Kaikki okei” julkaistiin 14. tammikuuta 2014. Toukokuussa 2014 julkaistulla ”Hengitä”-singlellä Heroldin lisäksi esiintyy räppäri Tuomas Kauhanen. Viimeinen single albumilta julkaistiin lokakuussa 2014 kappaleesta ”Lähellä loppua”.

Kappaleet

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2014 albumit
Suomalaiset popalbumit
Kaarisillan yhtenäiskoulu

Kaarisillan yhtenäiskoulu on yhtenäiskoulu Porin Pormestarinluodossa. Koulussa on luokat 1–9, ja oppilaita on noin 500. Koulun rehtorina toimii Johanna Siitari.

Kaarisillan yhtenäiskoulu on nimetty sen vieressä sijaitsevan Pormestarinsillan mukaan. Nimestä tehtiin äänestys ja oppilaat päättivät voittajaksi Kaarisillan koulun. Koulu on tunnettu virallisesti Kaarisillan kouluna vasta vuodesta 2008, jolloin Isonsannan alakoulu ja Pohjois-Porin yläkoulu yhdistyivät yhdeksi kokonaisuudeksi. Vuonna 2014 koulun nimi vaihdettiin Kaarisillan yhtenäiskouluksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaarisillan yhtenäiskoulun verkkosivut
 Kaarisillan koulun Facebook-sivut

Porin oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Isolatocereus dumortieri

Isolatocereus dumortieri on pylväsmäinen kaktuskasvilaji, joka on suvun Isolatocereus ainoa laji. Aiemmin se on luokiteltu muihin pylväsmäisten kaktusten sukuihin, kuten Cereus-, Lemaireocereus- ja Stenocereus-sukuihin. Nyttemmin on osoitettu, että se poikkeaa muista sekä morfologialtaan että DNA-sekvensseiltään niin paljon, että se on nykyään omassa suvussaan. Tieteellinen sukunimi viittaa siihen, että kasvit kasvavat yksittäin, toisista yksilöistä erillään isolaatiossa eli eristyksissä.

Tuntomerkit 
Laji on kookkaaksi kasvava (jopa 15 m korkea), puumainen ja kynttelikkömäinen, rungollinen kaktus. Sen varret ovat pystykasvuisia, hieman kasvin keskustaa kohti käyristyviä, sinivihreitä ja niissä on kuroutumia. Uurteita on 5-8, niiden reunat suoria, tylppiä ja kohoavat kahden sentin päähän uurteen pohjasta. Areolit kasvavat yhteen ajan myötä. Kussakin niistä on 1-4 vaaleaa ja jopa viisi cm pitkää keskuspiikkiä sekä 6-9 tai enemmän noin sentin mittaista säteittäispiikkiä. Kukat puhkeavat varren kärkiareoleihin ja avautuvat yöllä, mutta kestävät vielä seuraavan päivän. Kukat ovat putkimaisia tai suppilomaisia, lyhyitä, vaaleanvihreitä tai valkoisia. Hedelmä on soikea ja punainen.

Levinneisyys 
Isolatocereus kasvaa Meksikossa Oaxacan, Hidalgon, Morelosin, Guerreron, Pueblan ja Michoacánin alueella.

Lähteet 
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Kaktuskasvit
Jasminocereus thouarsii

Jasminocereus thouarsii on kaktuskasveihin (Cactaceae) kuuluva laji, joka on ainoa suvussaan. Se on toinen Galápagossaarten endeemisistä kaktussuvuista; toinen on Brachycereus. Mainitut suvut ovat toistensa sukulaisia, ja lähin sukulainen Amerikan mantereella on Armatocereus.

Ulkonäkö ja koko 

Jasminocereus on tavallisesti puumainen ja runsashaarainen. Korkeutta se voi saavuttaa seitsemän metrin verran. Sen varret ovat liereät, pitkittäisuurteiset, keltaiset tai ruskehtavat. Uurteita on 16-22 ja ne ovat matalia. Areolissa eli kääpiöversossa on noin 40 eripituista piikkiä, jotka ovat aluksi kellertäviä, vanhetessaan tummuvia. Kasvi kukkii yöaikaan, ja kukat ovat laakeita, kermanvalkoisia tai oliivinvihreitä, 2-6 cm leveitä. Kukkapohjus on hoikka ja siinä on suomuja ja karvoja. Hedelmä on pallomainen tai pitkänomainen, vihertävä tai punertavan purppurainen, mehevä mutta vanhetessaan kovettuva ja lähes paljaspintainen. Siinä on jäljellä myös kuihtuneet kehälehtien jäänteet. Siemenet ovat tavallisesti mustia ja munuaismaisia.

Levinneisyys 
Laji kasvaa Galápagoksen kahdeksalla saarella kolmena muunnoksena. Ecuadorin hallinto on rauhoittanut kasvin.

Lähteet 
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

Viitteet 

 Kaktuskasvit
Leocereus bahiensis

Leocereus bahiensis on Brasiliassa kasvava kaktuskasvilaji. Se on puuvartinen ja kukkii yöllä. Tieteellinen sukunimi on annettu A. Pacheco Leãon mukaan, joka oli Rio de Janeiron kasvitieteellisen puutarhan johtaja.

Ulkonäkö ja koko 
Kasvi on pysty tai hieman lamoava. Hieman turvonneesta, puutuneesta juuristosta kohoaa yksi tai useampia varsia jopa kolmen metrin korkeuteen. Ne ovat liereitä, puutuneita, limattomia, ohuita, oliivinvihreitä ja 10–19-uurteisia. Piikkejä on ryhmässään 8–16; ne ovat ohuita, neulamaisia ja kellertäviä tai tummanruskeita. Kukat sijaitsevat varren kärjen tuntumassa ja ovat putkimaisia, valkoisia ja 20–25 mm leveitä. Vihreässä kukkapohjuksessa on suomuja ja kalpeita piikkejä ja ulkopinnalla tummia karvoja ja sukasia. Kehälehdet ovat lyhyitä. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, punainen ja avautumaton; kuihtuneita kukan osia on jäljellä. Siemenet ovat kiiltävän mustia, litteitä tai hieman koveria.

Levinneisyys 
Laji kasvaa Brasiliassa Bahian pohjoisosasta Minas Geraisin keskiosiin ulottuvalla alueella.

Lähteet 
 Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

Viitteet 

Kaktuskasvit