joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Waterworld

Waterworld on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen post-apokalyptinen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Kevin Reynolds. Waterworld oli aikansa kallein tuotanto, ja se ylitti alkuperäisen budjettinsa moninkertaisesti. Elokuvaa kuvattiin Tyynellämerellä ja Havaijin rannikolla. Elokuvaa sanottiin flopiksi mutta se hankki lipputuloilla siihen sijoitetut rahat takaisin ja jäi vähän voitolle. Käsikirjoittaja Peter Rader sanoi Telegraph -lehden haastattelussa että: ”Elokuva keräsi 265 miljoonan euron lipputulot. Se ei ole mikään pikkuraha.” Waterworld sai sekalaisia arvosteluja, joissa kiitettiin tulevaisuus-teemasta mutta kritisoitiin näyttelijäsuorituksia. Pääosissa esiintyvät Kevin Costner, Dennis Hopper, Jeanne Tripplehorn, Tina Majorino ja Michael Jeter. Lisäkuvauksia suoritettiin muun muassa Los Angelesissa, Huntington Beachilla ja Santa Catalinan saarella.

Juoni 

Waterworld sijoittuu tulevaisuuteen, jolloin napajäät ovat sulaneet ja Maanpinta on suurimmaksi osaksi merien täyttämä, kaikkialla on vain vettä ja maa-aines on kullan arvoista. Kevin Costner on elokuvassa yksinäinen kulkija, joka purjehtii merillä ja jolla on kidukset ja räpylät. Huhutaan paikasta, jota vesi ei olisi peittänyt. Kuivamaa-nimisen paikan olemassaolosta kertoo huhujen lisäksi pikkutytön, Enolan (Tina Majorino) selkään tatuoitu kartta. Tytöstä pitää huolta Helen (Jeanne Tripplehorn). Tietoa kuivamaan sijainnista havitelevat monet, muun muassa savuttajiksi kutsuttu Smokers-jengi, jotka ovat Deacon-nimisen miehen (Dennis Hopper) johtamia merirosvoja.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1995 yhdysvaltalaiset elokuvat
Post-apocalypse-elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
David Twohyn käsikirjoittamat elokuvat
Elokuvat merenkulusta
RCD Mallorca

Real Club Deportivo Mallorca on espanjalainen jalkapalloseura Baleaarien Mallorcalta. Seura perustettiin 5. maaliskuuta 1916 ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa.

Joukkue pelaa kotiottelunsa Palmassa 23 000 -paikkaisella ONO Estadilla (aikaisemmalta nimeltään Estadi de Son Moix).

Historia 

Seura on Baleaarien vanhin ja sen perusti republikaaniteknikko Adolfo Vázquez, joka nimesi joukkueen alun perin Espanjan kuninkaan Alfonso XIII:n mukaan Alfonso XIII Football Clubiksi. 25. maaliskuuta 1916 Mallorca pelasi ensimmäisen ottelunsa vanhalla Buenos Aires -stadionilla Barcelonaa vastaan häviten 8–0. Seuraavana vuonna joukkueen nimi vaihdettiin Real Sociedad Alfonso XIII:ksi, mutta vuonna 1931 nimi piti jälleen vaihtaa, tällä kertaa poliittisista syistä Club Deportivo Mallorcaksi. Etuliite Real lisättiin vuonna 1949.

Pelaajat 
Tilanne 4. syyskuuta 2022.

Saavutukset 

 Primera División: kolmas sija 1999
 Segunda División: mestaruus 1960 ja 1965
 Copa del Rey: mestaruus 2003, toinen sija 1991 ja 1998
 Cup-voittajien cup: toinen sija 1999
 Supercopa de España: mestaruus 1998

Entisiä pelaajia

Tunnettuja valmentajia

  Luis Aragonés (2000–2001, 2003–2004)
  Joaquín Caparrós (2011–2013)
  Héctor Cúper (1997–1999, 2004–2006)
  Jack Greenwell 
  Michael Laudrup (2010–2011)
  Gregorio Manzano (2002–2003, 2006–2010, 2013)
  José Luis Saso
  Lorenzo Serra Ferrer (1985–1993)

Tilastot 

 27 kautta La Ligassa
 35 kautta Segunda Divisiónissa
 3 kautta Segunda División B:ssä
 12 kautta Tercera Divisiónissa
 7 kautta alemmissa divisioonissa

Ennätyksiä

Joukkue-ennätykset 

Korkein sijoitus
3. Primera Divisiónissa – 1998–1999, 2000–2001
Suurin voitto liigapelissä
7–1 vs Recreativo de Huelva (koti), 9. maaliskuuta 2008
Suurin tappio liigapelissä
7–0 vs Atlético Madrid (vieras), 7. helmikuuta 1988
Nopein maali
22 sekuntia – Dani García Lara vs Real Oviedo, 21. helmikuuta 1999.
Eniten maaleja yhdellä kaudella
61 – 2000–2001

Henkilökohtaiset ennätykset 

Eniten pelejä
255 – Miguel Ángel Nadal
Eniten La Liga maaleja
54 – Samuel Eto'o
Eniten liigamaaleja yhdellä kaudella
27 Dani Güiza – 2007–2008
Pichichi-palkinnon voittajat
Dani Güiza – 2007–2008
Zamora-palkinnon voittajat
Carlos Roa – 1998–1999

Hymni 
Mallorca, Mallorca, tot Mallorca està amb tu; i sempre direm com el Mallorca no hi ha ningú.

Mallorca, Mallorca,...

Cap amunt, cap amunt! sempre amunt, sempre amunt! el Mallorca guanyarà.

Cap amunt, cap amunt! sempre amunt, sempre amunt! el Mallorca triomfarà.

Mallorca!!, Mallorca!! Mallorca!!, Mallorca!! Mallorca, Mallorca tot Mallorca...

Guanyarem, guanyarem! triomfarem, triomfarem! el Mallorca és superior!!

Guanyarem, guanyarem!! triomfarem, triomfarem!! El Mallorca és superior!!

Lähteet

Aiheesta muualla 

 RCD Mallorcan virallinen sivusto   
 Real Mallorcasta keskustelua FutisForum²:lla

Mallorca
Mallorca
Queen Elizabeth 2

Queen Elizabeth 2 (QE2) oli Cunard Linen matkustajalinjalaiva, joka nimettiin höyrylaiva RMS Queen Elizabethin mukaan. Yhtiö myi 2007 aluksen Dubaihin valtionsijoitusyhtiö Istithmarille sadalla miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla ja sopi luovuttavansa aluksen marraskuussa 2008. Ostaja aikoi muuttaa aluksen vuoteen 2009 mennessä kelluvaksi hotelliksi ja viihdekeskukseksi Palm Jumeirah -saaren edustalle. Matkustaja-aluksena Queen Elizabeth 2 ylitti Atlantin yli 800 kertaa neljän vuosikymmenen aikana kuljettaen yhteensä yli 2,5 miljoonaa matkustajaa. Alus ei koskaan ollut RMS (Royal Mail Steam/Ship).

Rakentaminen 
Alus tilattiin 30. joulukuuta 1964 John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 5. heinäkuuta 1965 telakkanumerolla 736. Alus laskettiin vesille 20. syyskuuta 1967 kumminaan kuningatar Elisabet II ja irtosi varustelulaiturista 19. marraskuuta 1968 Bil Warwickin alaisuudessa. Aluksella aloitettiin 26. marraskuuta alustavat testit Irlanninmerellä. Sillä tehtiin 22. huhtikuuta 1969 kokeiluluontoinen neitsytmatka Las Palmasiin ja varsinainen neitsytmatka New Yorkiin 2. toukokuuta.

Falklandin sota 
Queen Elizabeth 2 otettiin 1982 joukkojenkuljetusalukseksi Falklandin sotaan. Alus teki yhden matkan, jolloin se kuljetti 3 000 sotilasta.

Propulsiojärjestelmän muutos
Vuosina 1986–1987 alus oli telakalla modernisoitavana. Alkuperäiset kolme öljyä käyttänyttä höyryturbiinia vaihdettiin yhdeksään MAN-dieselmoottoriin ja potkureille kolme sähkömoottoria.

Lähteet

Aiheesta muualla

QE2 video clips

Linjalaivat
Höyrylaivat
Cunard Line
Yhdistyneen kuningaskunnan Falklandin sodan sotalaivat
Hagen

Hagen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin metropolialueen itäisellä reunalla, noin 15 kilometriä Dortmundin kaupungista etelään. Kaupungin kohdalla joet Lenne, Volme ja Ennepe kohtaavat Ruhrjoen. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Hagenissa oli 187 944 asukasta, Se on pinta-alaltaan 160,4 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukastiheys on 1 234 asukasta neliökilometriä kohti.

Hagen mainittiin tekstissä ensimmäisen kerran vuoden 1200 tienoilla, Volme- ja Ennepe-joen yhtymäkohdassa sijaitsevana maatilana. Kaupunki alkoi kasvaa nopeasti 1800-luvulla, Ruhrin alueen kivihiilen kaivaustöiden sekä teräksen tuotannon mukana. Vuonna 1928 kaupungissa oli jo yli 100 000 asukasta.

Hagenissa toimii Nordrhein-Westfalenin suurin yliopisto, FernUniversität Hagen. Yliopistossa on noin 74 000 opiskelijaa. Se on Saksan ainoa etäopetusta antava valtion rahoittama yliopisto.

Kaupungissa sijaitsee myös Stora Enson nykyään omistama paperitehdas (perustettu 1896) Stora Enso Kabel GmbH & Co. KG, jolla on noin 620 työntekijää.

Ystävyyskaupungit 
 Ełk, Puola, vuodesta 1955 lähtien.
 Liévin, Ranska, vuodesta 1960 lähtien.
 Kouvola, Suomi, vuodesta 1963 lähtien.
 Montluçon, Ranska, vuodesta 1965 lähtien.
 Berliini, Saksa, vuodesta 1967 lähtien.
 Bruck an der Mur, Itävalta, vuodesta 1975 lähtien.
 Smolensk, Venäjä, vuodesta 1985 lähtien.
 Modi'in, Israel, vuodesta 1997 lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin viralliset sivut

Nordrhein-Westfalenin kunnat
Saksan kaupungit
Linjalaiva

Linjalaiva () on laiva, jonka pääasiallinen tehtävä on kuljettaa matkustajia, rahtia ja postia valtamerten yli. Välillä niitä on käytetty myös risteilyaluksina ja sotien aikana muun muassa sairaalalaivoina.

Historia

Vanhan ajan matkustaja-alukset olivat linjalaivoja. Höyrylaivat kilpailivat keskenään nopeimmasta Atlantin yliyksestä. Nopeinta alusta koristi saavutuksensa merkkinä Sininen nauha. Matkustajien ja kevyehkön rahdin kuljetus vesiteitse väheni nopeasti 1960-luvulla, kun Atlantin, ja myöhemmin Tyynenmeren yli pystyi lentämään suihkukoneella välilaskutta suhteellisen edullisesti ja nopeasti.

Linjalaivat nykyaikana
Kaikkien aikojen suurin ja nykyään ainoa linjalaiva on Cunard Linen Southamptonin ja New Yorkin välillä liikennöivä RMS Queen Mary 2, joka oli valmistuessaan 2004 maailman suurin matkustaja-alus. Tämän arvonimen alus pian menetti Freedom of the Seas -risteilijälle, mutta on edelleen suurin linjaliikenteessä oleva alus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Laivatyypit
Joanna Lumley

Joanna Lamond Lumley (s. 1. toukokuuta 1946 Srinagar, Kashmir, Brittiläinen Intia) on englantilainen näyttelijä ja entinen malli. Hänet tunnetaan muun muassa Patsy Stonen roolista Todella upeeta -televisio­sarjassa. Hänelle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritari­kunnan upseerin arvo­nimi (OBE) vuonna 1995 ja ritarikomentajan arvonimi (DBE) vuonna 2022.

Lapsuus ja nuoruus 

Joanna Lumley syntyi James Lumleyn (1917–1999) ja Thyra Lumleyn (1920–2005) perheeseen Brittiläisessä Intiassa vuonna 1946. Hänen isänsä oli sotilas Britannian armeijan kuudennessa gurkharykmentissä ja oli taistelemassa Burmassa toisen maailman­sodan aikana. Lumley kävi armeijan pitämiä kouluja Hongkongissa ja Malesiassa. Heidän perheensä palasi takaisin Yhdistyneeseen kuningas­kuntaan, jossa Lumley opiskeli yksityis­kouluissa.

Ura 

Ollessaan 16-vuotias hän yritti päästä sisään Royal Academy of Dramatic Art -teatteri­kouluun. Kun hän ei päässyt sinne hän aloitti mallin työt ja hän näytteli samalla pieniä rooleja televisiossa ja elo­kuvissa. Tunnetuimman roolinsa hän on tehnyt televisio­sarjassa Todella upeeta Patsy Stonena vuosina 1992–2004. Hän on näytellyt lukuisissa elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa, kuten sarjassa Safiiri ja Teräs (1979–1982) yhdessä David McCallumin kanssa.

Lumley on palkittu Baftalla vuosina 1993 ja 1995 roolistaan Todella upeeta -sarjassa sekä elämän­työ­palkinnolla vuonna 2017.

Yksityiselämä 

Lumleyn poika James Lumley syntyi vuonna 1967, jolloin Lumley oli suhteessa valo­kuvaaja Michael Claydonin kanssa. Vuosina 1970–1971 Lumley oli naimisissa kirjoittaja ja näyttelijä Jeremy Lloydin kanssa.Vuonna 1986 Joanna Lumley meni naimisiin nykyisen miehensä englantilaisen kapellimestarin Stephen Barlow’n kanssa. Lumley on kahden tytön iso­äiti.

Lumley on myös kuuluisa eläinten oikeuksien puolesta­puhuja ja kasvissyöjä. Vuonna 2010 Oldie Magazines palkitsi Lumleyn vuoden vanhus -tittelillä työstään gurkha-sotilaiden aseman parantamiseksi.

Valikoitu filmografia 

 Todella upeeta (1992–2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Brittiläisen imperiumin ritarikunta
Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Ocean’s Thirteen

Ocean’s Thirteen on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut rikoskomediaelokuva, jonka on ohjannut Steven Soderbergh. Ocean’s Thirteen on jatko-osa elokuville Ocean’s Eleven – korkeat panokset (2001) ja Ocean’s Twelve (2004).

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto. 
 Shooting Date and Cast Information. 
 Information about upcoming film. 

Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Uhkapelielokuvat
Steven Soderberghin ohjaamat elokuvat
Warner Brosin elokuvat
Nick Nolte

Nicholas King ”Nick” Nolte (s. 8. helmikuuta 1941 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen useita Oscar-ehdokkuuksia saanut näyttelijä, tuottaja ja entinen malli. 

Nolten tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa 48 tuntia, Toiset 48 tuntia, Beverly Hillsin pummi, Veteen piirretty viiva, Cape Fear ja Vuorovetten prinssi, jolla hän sai sekä Golden Globe- että Oscar-ehdokkuudet parhaasta miespääosasta.

Yksityiselämä
Nicholas Nolte syntyi vuonna 1941 Omahassa, Nebraskan osavaltiossa. Hänen isänsä oli Franklin Arthur Nolte ja äiti Helen, omaa sukua King.

Nolte on ollut naimisissa kolme kertaa ja hänellä on kaksi lasta, Brawley (s. 1986) ja Sophie (s. 2007). Hän on seurustellut muun muassa näyttelijöiden Debra Wingerin ja Vicki Lewisin kanssa.

Noltella on ollut ongelmia päihteiden väärinkäytön kanssa. Hänet pidätettiin Pacific Coast Highwaylla vuonna 2002 epäiltynä rattijuopumuksesta ja hänen pidätyskuvastaan tuli tunnettu.

Ura
Nolte aloitti uransa mallina 1960-luvun lopulla. 1960-luvulla Nolte asui Pasadenassa ja osallistui paremman tekemisen puutteessa ystävänsä kanssa Peyton Place -televisiosarjan koekuvauksiin. Yksitoista vuotta myöhemmin 35-vuotiaana Nolte sai lukuisten teatteriroolien jälkeen roolin television minisarjassa Rikas, rakas, köyhä, varas. Hän esiintyi 1970-luvulla myös esimerkiksi elokuvissa Syvyyden saalistajat ja Jenkkifutisjoukkue North Dallas 40.

1980-luvulla Nolte esiintyi muun muassa elokuvissa Tulen alla, Beverly Hillsin pummi sekä Eddie Murphyn parina elokuvissa 48 tuntia ja sen vuonna 1990 ilmestyneessä jatko-osassa Toiset 48 tuntia. 1990-luvulla Noltella oli rooli elokuvissa Veteen piirretty viiva, Cape Fear ja Pat Conroyn romaaniin perustuvassa elokuvassa Vuorovetten prinssi, josta hän sai sekä Golden Globe- että Oscar-ehdokkuudet parhaasta miespääosasta. Nolte sai Oscar-ehdokkuuden myös vuoden 1997 elokuvasta Verijäljet, joka perustuu Russell Banksin romaaniin. 

2000-luvulla Nolte on nähty muun muassa elokuvissa Hulk, Hotelli Ruanda ja Tropic Thunder. Vuonna 2011 hän esiintyi elokuvassa Warrior, josta hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden ja SAG-palkintoehdokkuuden.

Valikoitu filmografia

Elokuva

Televisio

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Hartford Whalers

Hartford Whalers (aik. New England Whalers) oli Connecticutin osavaltion Hartfordista kotoisin ollut yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka pelasi WHA:ssa vuosina 1972–1979 ja NHL:ssä vuosina 1979–1997. Nykyään se tunnetaan nimellä Carolina Hurricanes.

Historia 
Seura perustettiin alun perin vuonna 1972 ja se pelasi Bostonissa, West Springfieldissä ja Hartfordissa WHA-liigaa vuodet 1972–1979 nimellä New England Whalers. Tammikuussa 1975 seura muutti Hartfordiin. WHA:n lopetettua toimintansa vuonna 1979 seura liittyi NHL:ään, ja nimeksi vaihtui Hartford Whalers. Kauden 1996–1997 päätteeksi seura muutti Pohjois-Carolinaan, ja vaihtoi nimekseen Carolina Hurricanes. Seuran menestys Hartfordin vuosina oli varsin heikkoa: 18 kauden aikana joukkue selviytyi pudotuspeleihin kahdeksan kertaa ja ainoastaan kaudella 1985–1986 se selviytyi ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon.

Kausi kaudelta 

GP = ottelut, W = voitot, L = tappiot, T = tasapelit, OTL = tappiot jatkoajalla, Pts = pisteet, GF = tehdyt maalit, GA = päästetyt maalit, PIM = jäähyminuutit

Suomalaiset pelaajat joukkueessa

Whalersin varaamat suomalaiset

Jäädytetyt numerot
 2 Rick Ley
 9 Gordie Howe
 19 John McKenzie

Kapteenit
 Ted Green, 1972–75
 Rick Ley, 1975–80
 Mike Rogers, 1980–81
 Dave Keon, 1981–82
 Russ Anderson, 1982–83
 Mark Johnson, 1983–85
 Ron Francis, 1985–90
 Ei kapteenia, 1990–91
 Randy Ladouceur, 1991–92
 Pat Verbeek, 1992–95
 Brendan Shanahan, 1995–96
 Kevin Dineen, 1996–97

Lähteet

Hartford Whalers
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ahvenanmaan kysymys

Ahvenanmaan kysymyksellä tarkoitetaan keskustelua Ahvenanmaan liittämisestä Ruotsiin Suomen itsenäistymisen jälkeen.

Vuonna 1918 Ahvenanmaalla heräsi ajatus maakunnan liittämisestä Ruotsiin, josta se oli liitetty vuonna 1809 Suomen sodan seurauksena muun Suomen yhteydessä Venäjään. Myös Ruotsissa kannatettiin ajatusta saariryhmän liittämisestä kielellisin ja historiallisin perustein Ruotsiin. Vähentääkseen Ahvenanmaan irtautumishaluja Suomen eduskunta sääti Ahvenanmaan itsehallintolain. Lopulta Kansainliitto ratkaisi asian vuonna 1921 Suomen eduksi ja Ruotsi alistui päätökseen. Ahvenanmaan asema itsenäisen Suomen osana sinetöityi, kun Suomi ratifioi Kansainliiton maiden tekemän Ahvenanmaan demilitarisointia koskevan sopimuksen 28. tammikuuta 1922.

Suomalainen diplomatia Kansainliitossa
Asian ratkeaminen Suomen hyväksi on luettava Suomea Kansainliitossa edustaneen taitavan diplomaatin Carl Enckellin ansioksi. 

Kuitenkin hieman yllättäen myös Suomen Japanin-suurlähettiläällä, professori Gustaf John Ramstedtilla oli epäsuorasti huomattava vaikutus Ahvenanmaan kysymyksen ratkaisuun. Hän oli seurannut tarkasti kiistan vaiheita sanomalehdistössä ja laatinut sen perusteella asiaa koskevan muistion.

Kansainliiton Geneven konferenssiin osallistui myös Japanin valtuuskunta. Sen johtajana oli Tanetaro Megata, jonka sihteerinä toimi Ramstedtin suomen kielen oppilas Kiichi Toyama. Ramstedtin muistio käännettiin japaniksi ja jaettiin valtuuskunnan laivamatkan aikana kaikille sen jäsenille. 

Muistiossa huomautettiin Ruotsin vedonneen siihen, että Ahvenanmaa sijaitsee maantieteellisesti lähempänä Ruotsin kuin Suomen mannermaata. Ramstedt korosti japanilaisille, että Ahvenanmaan kuitenkin erottaa Ruotsista meren syvänne, kun taas Suomen rannikolle sitä yhdistää katkeamaton saaristo. Ahvenanmaa on itse asiassa lähempänä Suomen puoleista saaristoa kuin mitään maa-aluetta Ruotsin puolella. Kerrotaan myös Kansainliiton jäseniä kuljettaneen laivan suomalaisen kapteenin ohjanneen laivan suorinta meritietä Suomen manneralueelta Ahvenanmaalle ja sieltä Ruotsiin mahdollisimman pitkää reittiä.

Saaristoyhteyden korostaminen sai tietenkin tukea Japanin kaltaisesta saaristovaltiosta. Japanin valtuuskunnan mielenkiinto asiaa kohtaan ja sen Suomen oikeuksia puoltavat puheenvuorot vaikuttivat ilmeisen merkittävästi tehtyyn päätökseen, jolla Kansainliiton neuvosto 24.6.1921 julisti Suomella olevan kiistattomat oikeudet Ahvenanmaahan.

Katso myös
Länsipohjan kysymys

Lähteet 
 Ahvenanmaan sopimusten teksti FINLEX-sivustolla
 
  Thorsten Renvall: Skuggornas bok. Sanningen om Nystadskårens expedition till Åland år 1918 : En ledning till Ålandsseparatismens utvecking. Åbo 1922.
 Thorsten Renvall: Nya blad till Skuggornas bok. Åbo 1924.

Suomen politiikka 1920-luvulla‎
Ahvenanmaan historia
Kansainväliset kriisit
Tasakatto

Tasakatto on arkkitehtuurissa ulkokattotyyppi, jossa katto on vaakasuorassa. Sadeveden takia tasakatto on aina hivenen kalteva, ja jos se on 1:20, näyttää katto vielä vaakasuoralta. Pulpettikatto on kuitenkin erillinen kaltevampi kattotyyppi.

Tasakatto on osa perinteistä rakennustyyliä kuivilla alueilla, kuten Sahelissa Afrikassa, joissakin arabimaissa sekä Meksikon lähellä olevilla autiomaan laitamilla asuvilla intiaaniheimoilla. Suomessa ja muilla lumisade-alueilla tasakatto ei kuulu rakennusperinteeseen. 

Tasakatto tuli Euroopassa muotiin modernismin ja funktionalismin myötä, sillä tasakattoisessa rakennuksessa ei ole turhaksi katsottua lämmitettävää tilaa. Esimerkiksi Le Corbusier suosi tasakattoja.

Suomessa tasakatot tulivat muotiin 1960-luvulla teollisen elementtitekniikan myötä. Ajan rakennustekniikka ei aina ollut riittävän kehittynyttä, ja tasakatot tuottivat runsaasti ongelmia. Modernit tasakattorakenteet ja -materiaalit ovat kehittyneempiä. Nykyisin tasakatot tehdään pääosin liike- ja julkisiin rakennuksiin.

Yksi tunnetuimmista tasakattoisista asuinrakennuksista on Alvar Aallon 1930-luvun lopussa suunnittelema Villa Mairea. Aalto vaikutti tasakattojen yleistymiseen, joka muodostui arkkitehtien keskuudessa muodiksi. Sosiaaliministeriön järjestämässä pientalojen suunnittelukilpailussa SAFA-arkkitehdeille vuonna 1939, kaikki työt olivat tasakattoisia. Sen sijaan maatalousministeriön järjestämässä pientalojen suunnittelukilpailussa suurin osa  töistä oli perinteisiä harjakattoja. Kolme parasta työtä olivat rakennusmestarien suunnittelemia harjakattoisia.

Tasakaton huippuaikaa olivat 1970 järjestetyt Suomen ensimmäiset asuntomessut Tuusulassa. Kaikki talot oli varustettu muodinmukaisella tasakatolla tai vain hyvin loivasti laskevalla kattorakenteella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vesikatto
Vaasan ammattikorkeakoulu

Vaasan ammattikorkeakoulu (lyh. VAMK, ) on osakeyhtiömuotoinen ja kansainvälinen ammattikorkeakoulu Vaasan Palosaarella Pohjanmaan maakunnassa. VAMK kouluttaa tradenomeja, insinöörejä, sairaan­hoitajia, terveyden­hoitajia ja sosionomeja suomen ja englannin kielellä. Opetushallinnon tilastopalvelun mukaan vuonna 2020 Vaasan ammattikorkeakoulussa oli yhteensä 3 255 opiskelijaa. Oppilaitoksen rehtori on Kati Komulainen.

Koulutus
Koulutusalat

 liiketalous
 sosiaali- ja terveysala
 tekniikka

VAMK tarjoaa opetusta 19 koulutusohjelmassa, joista neljä on englanninkielistä. Opiskeluun liittyy olennaisena osana yhteistyö työelämän kanssa. Ammattikorkeakoulussa suoritettava 3,5 - 4 -vuotinen tutkinto muodostuu ammattiteoreettisista opinnoista, koulutusalalle soveltuvasta harjoittelusta sekä opinnäytetyöstä. VAMK painottaa koulutuksessaan energiatehokasta tekniikkaa, vientiteollisuuden liiketoimintaosaamista ja moderneja sosiaali- ja terveyspalveluja.

Seitsemässä tutkintoon johtavassa monimuotokoulutusohjelmassa on noin 600 opiskelijaa. Avoin ammattikorkeakoulu antaa mahdollisuuden ammatillisen osaamisen täydentämiseen tai tutkintotavoitteiseen opiskeluun. VAMK toteuttaa myös ylempään amk-tutkintoon johtavia koulutusohjelmia. Ammatilliset erikoistumisopinnot on suunnattu työelämässä olevien ammatillisen osaamisen täydentämiseksi. Lisäksi järjestetään täydennyskoulutusta yrityksille ja yhteisöille ammattikorkeakoulun kaikilla toimialoilla.

Kansainvälisyys

VAMKissa on vuosittain noin 300 ulkomaalaista tutkintoon tähtäävää opiskelijaa sekä 80 vaihto-opiskelijaa. Ulkomaille opiskelijavaihtoon tai työharjoitteluun lähtee vuosittain noin 150 ammattikorkeakoulun omaa opiskelijaa.

Opiskeluympäristö
Ammattikorkeakoulun opetus- ja tutkimustilat sijaitsevat kaupungin keskustassa ja Palo­saarella. Tutkimus- ja opetuslaboratorio Technobothniassa tekniikan opiskelijat voivat perehtyä alan sovelluksiin ja osallistua yritysten kanssa yhteistyönä tehtäviin projekteihin. Tiedekirjasto ja oppimiskeskus Tritonia palvelee vaasalaisten korkeakoulujen tutkimusta, koulutusta ja opiskelua.

Alueellinen toiminta

VAMK tekee yhteistyötä alueen työnantajien kanssa mm. hanketoiminnassa, koulutusohjelmien kehittämisessä sekä harjoittelupaikkojen ja opinnäytetyöaiheiden kartoittamisessa.

Opiskelijakaupunki Vaasa

Vaasassa toimivien seitsemän korkeakouluyksikön lähes 12 000 opiskelijaa tekevät kaupungista yhden Suomen tärkeimmistä koulutuspaikkakunnista. Tilastollisesti joka viides vastaantulija Vaasassa on korkeakouluopiskelija, mikä näkyy myös runsaassa palvelu- ja harrastetarjonnassa.

Opiskelijatoiminta

Opiskelijaelämää ja opiskelijoiden edunvalvontaa tukee opiskelija­kunta VAMOK.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vaasan ammattikorkeakoulun kotisivut
Vaasan ammattikorkeakoulun opiskelijakunta VAMOKin kotisivut
Vaasan ammattikorkeakoulun facebook sivu

Vaasan ammattikorkeakoulu
Kyläyhdistys

Kyläyhdistys on Suomessa kylätoimintaa harjoittava yhdistys. 

Laajemmassa mielessä kyläyhdistyksiksi kutsutaan myös kylätoimikuntia (rekisteröimätön yhdistys) ja taajamissa toimivia asukasyhdistyksiä. Kyläyhdistykseksi voidaan kutsua näiden lisäksi myös nuorisoseuraa, maamiesseuraa tai muuta yhdistystä, joka harjoittaa järjestäytynyttä kylätoimintaa. Suomessa kyläyhdistyksiä on noin 3100 ja kylätoimikuntia noin 900.

Kylätoimintaa harjoittavat muualla maailmassa erilaiset kyläyhdistykset, kylätoimikunnat ja esimerkiksi Ruotsissa myös kyläosuuskunnat. Joissakin maissa - ja Suomessakin parissa kunnassa - kylätoimikunta voi olla julkishallinnon alimman tason toimielin.

Toimialue ja toiminta-ajatus
Kyläyhdistyksen toimialue on yleensä yksi kylä. Tosin kunkin kylän historiasta ja erilaisista määrittelyistä johtuen kyläyhdistyksen toimialue saattaa olla useampi kylä tai joskus jopa vain osa kylästä. 1990-2000-luvuilla kylätoimikunnat ovat joskus rekisteröityessään yhdistyneet useamman kylän yhteiseksi kyläyhdistykseksi.

Kyläyhdistys edustaa kylän kaikkia asukkaita. Kyläyhdistyksen rooli on olla kylän eri yhdistysten ja toimijaryhmien yhteinen foorumi, jossa voidaan keskustella koko kylää koskettavista asioista ja muun muassa sovitella vuoden toimintakalentereita yhteen. Kyläyhdistykset ovat paikallisia kansalaisjärjestöjä. 

Kyläyhdistys voi laatia kylän kehittämistä koskevan kyläsuunnitelman, jonka toimenpiteitä  toteuttavat kyläyhdistys, muut kylällä toimivat yhdistykset, yritykset, kunta ja muut organisaatiot.

Hallinto ja historia
Rekisteröidyn kyläyhdistyksen hallinto on normaali suomalainen yhdistyshallinto: vuosikokous ja hallitus. Rekisteröimättömässä kylätoimikunnassa kylätoimikunta-nimikkeellä kutsutaan sekä yhdistystä että sen hallitusta. Kyläyhdistyksen puheenjohtajaa kutsutaan monesti epävirallisesti kyläpäälliköksi. Kyläyhdistyksien vuosikokouksia kutsutaan vielä usein kyläkokouksiksi.

Kyläyhdistyksiä, tuolloin lähinnä kylätoimikuntia, perustettiin eniten 1980-luvulla. Eri maakunnissa perustamisen vilkkain ajankohta oli eri vuosina. Nykyään suurin osa uusista kyläyhdistyksistä perustetaan suoraan rekisteröidyksi yhdistykseksi.

Kyläyhdistykset voivat olla jäseninä maakunnallisissa yhdistyksissään, jotka ovat puolestaan Suomen Kylätoiminta ry:n jäseniä. Tämän lisäksi monet kyläyhdistykset ovat esimerkiksi seutukuntansa maaseudun kehittämisyhdistyksen jäseniä.

Katso myös
Kyläkokous

Lähteet 

Järjestöt
Kylätoiminta
Linjalaiva (sodankäynti)

Linjalaiva oli purjelaivojen aikakaudella suurin sotalaivaluokka. Nimitys johtuu siitä, että tuon ajan meritaistelut käytiin taistelulinjoissa eli pitkissä jonoissa, joissa alukset ampuivat vastapuolen linjassa omalla kohdallaan olevaa alusta. Linjalaivoissa oli tykkejä kahdella tai kolmella, joskus jopa neljällä kannella. Tykkien määrä nousi 1600-luvun linjalaivojen 50 tykistä 1800-luvun alkupuolelle tultaessa jo yli 100 tykkiin. Esimerkiksi HMS Victorylla oli 104 tykkiä vuonna 1805 Trafalgarin taistelussa.

Höyrylinjalaivat
1820-luvulla alkoivat tulla käyttöön höyrysotalaivat. Ranskan merivoimat otti vuonna 1850 käyttöön ensimmäisen höyrylinjalaivan, La Napoléonin, jossa oli purjeiden ohella höyrykone ja potkurit. Myös Britannian Kuninkaallinen laivasto hankki höyrylinjalaivoja. Höyrylinjalaivat jäivät kuitenkin lyhytikäiseksi ilmiöksi, sillä 1860-luvulla käyttöön alkoivat tulla raudasta rakennetut höyrysotalaivat, jotka nopeasti osoittivat suuret puurakenteiset ja takiloidut sota-alukset vanhentuneiksi.

Panssaroidut linjalaivat
Keisarillisella Venäjällä myös höyrykäyttöisiä taistelulaivoja kutsuttiin laivaston tulivoimaisimpina aluksina edelleen linjalaivoiksi vielä 1900-luvun alussakin. 

Suomen kielessä linjalaiva-nimitystä on käytetty höyryvoimalla liikkuvista 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun suurimmista sota-aluksista, varhaisista taistelulaivoista, jotka edelsivät HMS Dreadnoughtista (1906) alkanutta varsinaisten taistelulaivojen aikakautta. Kehittyneemmistä Dreadnought-kauden taistelulaivoista poiketen linjalaivat () kulkivat höyrykoneen eikä höyryturbiinin voimalla, ja niiden tykistöaseistus oli kirjavaa eikä järeään tykistöön painottunutta. Tsushiman taistelun kokemukset vuonna 1905 kuitenkin osoittivat, että modernissa meritaistelussa kevyestä ja lyhytkantamaisesta tykistöstä ei ollut juurikaan hyötyä. "Esi-dreadnoughtit" olivat myös hitaampia ja heikommin panssaroituja kuin dreadnought-tyyppiset taistelulaivat. Tästä huolimatta linjalaivoja  nähtiin sotatoimissa vielä ensimmäisessä maailmansodassa, vaikka ne olivat tuolloin jo pahoin vanhentuneita ja melko avuttomia suuria moderneja sotalaivoja vastaan. 

Kaksi saksalaista pre-Dreadnought-kauden linjalaivaa, Schleswig-Holstein ja Schlesien, ottivat osaa vielä toiseen maailmansotaan. Schleswig-Holstein saapui elokuun 1939 lopussa Danzigiin virallisesti laivastovierailulle, mutta tosiasiassa tulittaakseen sodan alettua puolalaista Westerplatten linnoitusta.

Katso myös
 Kuninkaallisen laivaston luokitusjärjestelmä

Aiheesta muualla

http://www.elisanet.fi/heikki_viitanen/cannons.html

Purjealustyypit
1800-luvun sotalaivatyypit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tony Shalhoub

Anthony Marcus "Tony" Shalhoub (s. 9. lokakuuta 1953 Green Bay, Wisconsin) on amerikanlibanonilainen näyttelijä. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten roolistaan neuroottisena etsivänä Adrian Monkina poliisisarjassa Monk. Shalhoub on voittanut Monkista kolme Emmyä, kaksi Screen Actors Guild -palkintoa ja yhden Golden Globen.

Hän on näytellyt myös muissa televisiosarjoissa (usein pienissä rooleissa) kuten Salaiset kansiot, Frasier, Ally McBeal ja Wings sekä elokuvissa kuten Men in Black – miehet mustissa (1997), Paulie – puhuva papukaija (1998), Poikkeustila (1998), Spy Kids (2001), Kohtalokas ennustus (2002), Men in Black II (2002), Spy Kids 2 (2002) ja Spy Kids 3 (2003).

Shalhoub on naimisissa näyttelijä Brooke Adamsin kanssa ja heillä on kaksi lasta Josie Shalhoub (s. 1988) ja Sophie Shalhoub (s. 1993).

Filmografia

Elokuvat

Lyhytelokuvat

Televisioelokuvat

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltain edustajainhuone

Yhdysvaltain edustajainhuone () on Yhdysvaltojen kaksikamarisen parlamentin eli Yhdysvaltain kongressin alahuone.

Edustajainhuoneessa on kaikkiaan 435 äänivaltaista edustajaa. Edustajainhuoneeseen valitaan joka toinen vuosi edustajat jokaisesta osavaltiosta siten, että edustajien määrä suhteutetaan osavaltion asukaslukuun. Jokaiselle osavaltiolle on kuitenkin taattu vähintään yksi edustajanpaikka.

Lisäksi edustajain­huoneessa on kuusi äänivaltaa vailla olevaa jäsentä, jotka edustavat niitä Yhdysvaltain alueita, jotka eivät ole osavaltioita. Sellaisia ovat District of Columbia sekä territoriot Puerto Rico, Yhdysvaltain Neitsytsaaret, Guam, Pohjois-Mariaanit ja Amerikan Samoa. Näiden alueiden edustajista käytetään nimitystä delegate, lukuun ottamatta Puerto Ricon edustajaa, jonka nimikkeenä on Resident Commissioner. Ennen kuin Filippiinit vuonna 1946 itsenäistyi, myös sieltä valittiin edustajain­huoneeseen Resident Comissioner.

Kahden vuoden välein valittava edustajainhuone on tarkoitettu välittämään kuvaa kansalaisten senhetkisistä mielipiteistä, kun taas hitaammin muuttuva senaatti on tarkoitettu pohdiskelevammaksi kamariksi. Edustajainhuoneella on esitysoikeus kaikkien niiden lakien osalta, joilla pyritään hankkimaan rahaa tai saattamaan alulle virkasyyteprosessi. Lakialoitteen on saatava kummankin kamarin hyväksyntä ennen kuin se etenee presidentin vahvistettavaksi.

Puolueiden johdot edustajainhuoneessa:

Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies: Nancy Pelosi (D)

Edustajainhuoneen enemmistöjohtaja: Steny Hoyer (D)

Edustajainhuoneen enemmistön piiskuri: Jim Clyburn (D)

Edustajainhuoneen vähemmistöjohtaja: Kevin McCarthy (R)

Edustajainhuoneen vähemmistön piiskuri: Steve Scalise (R)

Katso myös 
 Luettelo Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenistä

Lähteet

Aiheesta muualla
Ruutu

Ruutu tarkoittaa seuraavia:

 ruutu, osiksi jaetun pinnan osana oleva neliö tai muu kuvio
 tekstiilien ja muiden pintojen ruudullinen kuviointi, joka perustuu ristikkäisiin raitoihin (katso myös tartaani)
 ruutu, airutkuvion sukuinen tunnus heraldiikassa
 Ruutu, sarjakuvalehti
 ruutu, sarjakuvan piirrosruutu
 ruutu, yksi pelikorttien maista (♦)
 ruutu, ristikkomerkki tietotekniikassa ja puhelimissa (#)
 ruutu, monissa lautapeleissä pelilaudan osa, jossa nappula voi sijaita
 ruutu, ruutuhyppelyn elementti
 ruutu, puitteiden rajoittama ikkunan osa
 kuvaruutu, kuvaa näyttävä osa televisiolaitteessa
 ruutu, yhden kuvan viemä ala filmirullalta
 ruutu, lomakkeissa yksinkertaisille merkinnöille tarkoitettu neliönmuotoinen tila
 jaettu ruutu, videopelissä ilmaisu, että peliä voi pelata useampi pelaaja samalla pelikonsolilla
 Ruutu, Nelonen Median suoratoistopalvelu

Henkilöitä
Ruutu on myös seuraavien tunnettujen suomalaisten sukunimi:
 Ilkka Ruutu (s. 1969), arkkitehti
 Jarkko Ruutu (s. 1975), jääkiekkoilija
 Juhani Ruutu (1922–2015), kenraalimajuri
 Kalle Ruutu (s. 1945), eversti, Juhani Ruudun poika
 Linda Ruutu (s. 1990), jalkapalloilija
 Martti Ruutu (1910–2005), historiantutkija ja rehtori
 Mikko Ruutu (s. 1978), jääkiekkoilija
 Paula Ruutu (1906–1990), kansanedustaja
 Petri Ruutu (s. 1945), Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkijaprofessori
 Raul Ruutu (s. 1975), basisti
 Tuomo Ruutu (s. 1983), jääkiekkoilija
 Yrjö Ruutu (1887–1956), yhteiskuntatieteilijä.

Kuvitteellisia henkilöitä
 Rouva Ruutu, televisio-ohjelma Muistikuvaputken juontajahahmo, esittäjä Jaana Pesonen
Jarno Auremaa

Jarno Auremaa (s. 22. toukokuuta 1978 Mynämäki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. 

Urallaan Auremaa on edustanut muun muassa Turun Palloseuraa. Hän pelasi Veikkausliigassa kausien 2003–2005 välillä 64 ottelua Turun Palloseuran paidassa tehden niissä 10 maalia. Kauden 2006 hän pelasi Kakkosessa Maskun Palloseurassa ja kauden 2007 hän aloitti sarjaporrasta alempana Åbo IFK:ssa.

Auremaa on ammatiltaan opettaja. Vapaa-ajalla Auremaa valmentaa Naantalin Löylyssä yleisurheilua.

Lähteet 
 Veikkausliigan Hall of Fame

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Il re pastore

Il Re Pastore, KV 208 () on Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämä kaksinäytöksinen ooppera. Teos kuuluu opera serian genreen.

Oopperan synty 
Keisarinna Maria Teresian poika, arkkiherttua Maximilian Franz vieraili Salzburgissa keväällä 1775, 19-vuotiaan Mozartin toimiessa Salzburgin ruhtinasarkkipiispa Colloredon hovimuusikkona (). Vierailun kunniaksi tilattiin oopperat Mozartilta ja vanhemmalta hovisäveltäjä Domenico Fischiettiltä. Molemmille oopperoille valittiin Metastasion libretto, Fischiettille Gli orti esperidi ja Mozartille Il Re Pastore. Vierailun ensimmäisenä iltana esitettiin Fischiettin teos ja toisena päivänä, 23. huhtikuuta 1775 sai ensiesityksensä Mozartin Il Re Pastore. 

Koska ruhtinasarkkipiispan palatsissa ei ollut teatteria, esitettiin ooppera konserttiesityksenä. 40-vuotias kastraatti Tommasso Consoli Münchenin hovioopperasta vieraili nuoren Amintan osassa, mutta muuten esitys toteutettiin salzburgilaisin voimin.

Henkilöt 

 Aminta, paimen, Sidonin valtaistuimen laillinen perijä – sopraano (kastraatti)
 Elisa, foinikialainen paimentyttö – sopraano
 Tamiri, vallastasyöstyn tyranni Stratonen tytär – sopraano
 Agenore, Sidonilainen aatelismies – tenori
 Alessandro, Makedonian kuningas – tenori

Synopsis

Ooppera sijoittuu muinaiseen Foinikiaan Aleksanteri Suuren valloitussotien aikaan, noin 330 eaa. Aleksanteri on vallannut Sidonin kaupungin ja syössyt vallasta laillisen kuninkaan syrjäyttäneen tyranni Stratonen. Erinäisten käänteiden jälkeen Aleksanteri nostaa valtaistuimelle paimenena elävän ja omista juuristaan tietämättömän Amintan ja hänen rinnalleen kuningattareksi kruunataan paimentyttö Elisa.

Lähteet 

Re pastore, Il
Re pastore, Il
1770-luvun musiikkiteokset
Christian Dior

Christian Dior (21. tammikuuta 1905 Granville, Ranska – 24. lokakuuta 1957 Montecatini Terme, Italia) oli ranskalainen muotisuunnittelija.  Hän avasi omaa nimeään kantavan muotitalonsa vuonna 1946 Pariisissa, tekstiilitehtailija Marcel Boussacin avustuksella. 

Dior syntyi varakkaaseen perheeseen ja tähtäsi aluksi diplomaatin uralle. 1930-luvun lamavuosina hän alkoi kuvittaa piirroksillaan Figaro Illustré -lehden muotijuttuja. Vuonna 1938 hän pääsi kuuluisan pariisilaisen muotisuunnittelijan Robert Piguetin apulaiseksi, ja neljä vuotta myöhemmin siirtyi Lucien Lelongin yritykseen.

Diorin tunnetuin luomus oli vuonna 1947 esitelty "New Look". Tyylin tunnusmerkki oli korostettu naisellisuus, tiukkaan istuva vyötärö ja laaja kellohame. Dior halusi luoda ylellisiä vaatteita sota-ajan puutteen jälkeen, mutta hänen luomaansa muotia myös arvosteltiin epäkäytännölliseksi. 

Diorin muotitalossa ovat työskennelleet monet kuuluisat muotisuunnittelijat, tunnetuimpana Yves Saint Laurent, joka otti vastuulleen muotitalon johdon Christian Diorin kuoltua 1957. Pierre Cardin työskenteli Diorilla 1947–1950. Dior valmistaa haute couturea, arvokkaita valmisvaatemallistoja, kosmetiikkaa ja hajuvesiä. Diorin ensimmäinen hajuvesi oli vuonna 1947 lanseerattu Miss Dior. Vuonna 1955 olivat vuorossa huulipunat ja muu kosmetiikka.

Lähteet

Ranskalaiset muotisuunnittelijat
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Vaatemerkit
Kosmetiikkamerkit
Robbie Coltrane

Anthony Robert McMillan (30. maaliskuuta 1950 Rutherglen, South Lanarkshire, Skotlanti – 14. lokakuuta 2022), taiteilijanimeltään Robbie Coltrane, oli skotlantilainen näyttelijä. Hän otti taiteilijanimekseen Coltrane kunnianosoituksena edesmenneelle jazzmuusikko John Coltranelle.

Coltrane näytteli pääroolissa televisiosarjassa Fitz ratkaisee sekä esiintyi lukuisissa elokuvissa kuten Ocean's Twelve, Buddy, Mona Lisa, Viesti mereltä, Huckleberry Finnin seikkailut sekä Bond-elokuvissa Kun maailma ei riitä ja 007 ja kultainen silmä. 

Menestystä hän sai myös sympaattisena puolijättiläisenä Rubeus Hagridina J. K. Rowlingin seitsemän osan Harry Potter -kirjasarjaan perustuvissa elokuvissa Harry Potter ja viisasten kivi (2001), Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002), Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004), Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005), Harry Potter ja Feeniksin kilta (2007), Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009) Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 (2010) ja osa 2 (2011).

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Skotlantilaiset näyttelijät
Vuonna 1950 syntyneet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vuonna 2022 kuolleet
Oikeistoradikalismi

Sanalla oikeistoradikalismi viitataan politiikan tutkimuksessa seuraaviin poliittisen kirjon osiin:

 Radikaali oikeisto
 Äärioikeisto

Äärioikeisto
Politiikan käsitteet
Carolina Panthers

{{NFL-joukkue
| nimi = Carolina Panthers
| logo = Carolina Panthers.png
| perustettu = 1993
| kaupunki = Charlotte
| osavaltio = Pohjois-Carolina
| lempinimet = The Cardiac Cats
| värit = Musta, sininen ja hopea
| valmentaja = Matt Rhule
| omistaja = David Tepper
| toimitusjohtaja = Scott Fitterer
| laulu = 
| maskotti = Sir Purr
| ennen_NFL = 
| NFL_aloitusvuosi = 1995
| divisioonahistoria =
National Football Conference (1995–)
NFC West (1995–2001)
NFC South (2002–)
| nimetty = 1993
| no_league_champs = 0
| no_pre1970sb_champs = 
| no_sb_champs = 3
| league_champs = 
| pre1970sb_champs = 
| no_conf_champs = 2
| conf_champs = NFC: 2003, 2015
| no_div_champs = 6
| div_champs = NFL West: 1996NFC South: 2003, 2008, 2013, 2014, 2015
| stadionit = 
 Memorial Stadium, Clemson (1995)
 Bank of America Stadium (1996–)}}Carolina Panthers''' on Yhdysvalloissa NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Se pelaa National Football Conferencen eteläisessä divisioonassa, NFC Southissa. Seuran kotipaikka on Charlottessa, Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Panthers perustettiin vuonna 1993 ja se aloitti pelaamisen NFL:ssä kaksi vuotta myöhemmin, kaudella 1995, samaan aikaan Jacksonville Jaguarsin kanssa.

Panthers on voittanut NFC:n konferenssimestaruuden kahdesti, kausina 2003 ja 2015, ja divisioonansa kuudesti (kausina 1996, 2003, 2008 ja 2013–2015).

Panthers pelaa kotiottelunsa Bank of America Stadiumilla, jonne mahtuu yli 75 000 katsojaa. Joukkueen harjoitusleirin pitopaikka on Spartanburgin kaupungissa sijaitseva Wofford College.

Lähteet

Aiheesta muualla
Carolina Panthersin virallinen verkkosivusto 

National Football League -seurat
Charlotte
Vuonna 1993 perustetut urheiluseurat
Lauren Koslow

Lauren Alice Koslow (s. 9. maaliskuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt saippuasarjoissa Päivien viemää, Kauniit ja rohkeat ja Tunteita ja tuoksuja.

Lauren tunnetaan parhaiten roolistaan Päivien viemään Kate Robertsina. Roolista jota hän on näytellyt vuodesta 1996 lähtien. Kate Robertsin hahmo tuli pian suosituksi fanien keskuudessa. Roolihahmo oli sellainen, jota fanit "rakastivat vihata". Yksi keskeisimmistä juonikuvioista sarjassa viimeisimmän vuosikymmenen ajan on ollut Katen vihanpito Sami Bradyn kanssa. Kate on tullut tunnetuksi lastensa elämään sekaantumisesta.

Kauniissa ja rohkeissa Lauren esitti Margo Lynleyta vuosina 1987–1992. Margo oli sarjassa alusta asti mukana ollut muotisuunnittelija, jolla oli vispilänkauppaa Eric Forresterin ja Ridge Forresterin kanssa. Tämän lisäksi hän sai lapsen Clarke Garrisonin kanssa, ja oli naimisissa Bill Spencerin kanssa. Lopulta Margo poistui kaupungista poikansa Mark MacLainen kanssa. Mark palasi sarjaan vuosia myöhemmin aikuiseksi kasvaneena. 

Tunteissa ja tuoksuissa Koslow esiintyi vuosina 1984–1986 esittäen Lindsay Wells Abbottia.

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Viisumi

Viisumi (< lat. vīsum ’nähty’ < vidēre ’nähdä’) on kohdemaan viranomaisen (yl. konsulaatin tai suurlähetystön) antama suositus rajaviranomaiselle päästää viisuminhaltija rajan yli. Useimmat valtiot vaativat periaatteessa kaikilta maahan saapuvilta ulkomaalaisilta viisumin, mutta käytännössä monien valtioiden välillä on sovittu vastavuoroisesta viisumivapaudesta. Yli 30 maata on sopinut Suomen kanssa vastavuoroisesta viisumivapaudesta. Viisumi oikeuttaa lyhytkestoiseen oleskeluun maassa, pidempiaikaiseen tarvitaan maan viranomaisten myöntämä oleskelulupa. 

Viisumityyppejä:
 kauttakulkuviisumi esimerkiksi lentokonetta vaihtaville matkustajille
 turistiviisumi
 liiketoimintaviisumi eli bisnesviisumi
 tilapäisen työntekijän viisumi
 diplomaattiviisumi
 opiskelijaviisumi, joka ei yleensä oikeuta työntekoon
 lehtimiesviisumi

Suomen viisumi 
Suomen viisumi on ulkomaalaisille myönnettävä oleskelulupa Suomen alueella.

Väärien tietojen antaminen viisumihakemuksessa on ollut Suomessa rikos huhtikuusta 2014 alkaen. Jos annetut tiedot ovat vääriä ja viisumi myönnetään näillä väärillä tiedoilla, ei viisumi ole laillinen. Laittoman maahantulon järjestäminen on siis väärien tietojen tapauksessa rangaistavaa huolimatta aidosta matkustusasiakirjasta.

Maat, jotka myöntävät maahantuloviisumin rajalla 

Merkinnät:
X = ei 
✓ = kyllä

Maat, jotka myöntävät sähköisen viisumin 
 

Merkinnät:
X = ei 
✓ = kyllä

Katso myös 

 Luettelo viisumivaatimuksista Suomen kansalaisille maittain

Lähteet 

Kansainvälinen politiikka
Rajavalvonta
Seulonnan keskeiset artikkelit
Matkustusasiakirjat
Heps

Heps oli kuopiolaisen Saastamoinen Yhtymän 1970-luvulla toiminut tavarataloketju. Sen tavaratalot toimivat kaupunkien keskustojen lisäksi niiden ulkopuolella, eli niitä voi kutsua myös automarketeiksi.

Vuonna 1977 Tuko osti Hepsit vuosikymmenen suurimmassa tavaratalokaupassa Suomessa. Ne muuttuivat seuraavana vuonna Anttila-tavarataloiksi, jotka Tuko oli ostanut pari vuotta aiemmin. Kauppahetkellä Hepseissä oli yhteensä noin 640 työntekijää yhdeksässä tavaratalossa: Kaarinassa, Lahdessa, Kouvolassa, Lohjalla, Jyväskylässä, Seinäjoella, Oulussa, Kajaanissa ja Kuopiossa. Saastamoisen tukkuryhmään jäivät tuolloin vielä kauppiasvetoiset Tops- ja Pops-myymäläketjut. Keskon ostettua Anttila-ketjun vuonna 1996 osa entisistä Hepseistä muuttui K-Citymarketeiksi.

Historiaa
Ensimmäinen Heps-tavaratalo nousi Turun lähelle Kaarinan Ravattulaan vuonna 1970. Saastamoisen perustaman Suurmarkkinat Oy:n omistama Turun Heps oli myös ensimmäinen kaupungin keskustan ulkopuolella sijainnut alennustavaratalo ja toimi näin osaltaan automarkettien edelläkävijänä. Myymälän pinta-ala oli 3 500 neliömetriä, ja pihalla oli varattu pysäköintiruudut 300 ajoneuvolle. Tuotevalikoimaan kuuluivat elintarvikkeiden lisäksi tekstiilit, kengät, asusteet, paperi- ja kemikaliotarvikkeet, kodinkoneet, taloustavarat, rautatavarat, vapaa-ajantuotteet ja autotarvikkeet.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Artikkeli Lohjan Ojamonharjulla sijainneesta Heps-tavaratalosta.

Suomalaiset tavaratalot
Heps
Pohjois-Carolinan sinfoniaorkesteri

Pohjois-Carolinan sinfoniaorkesteri () on Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1932, ja sen ensimmäinen konsertti pidettiin Raleighissa saman vuoden 16. maaliskuuta. 

Pohjois-Carolinan sinfoniaorkesterin toiminta keskittyy Pohjois-Carolinan pääkaupunkiin Raleighiin. Orkesterissa on yhteensä 65 jäsentä ja se pitää vuosittain noin kuusikymmentä konserttia. Nykyisenä ylikapellimestarina ja musiikillisena johtajana toimii walesiläissyntyinen Grant Llewellyn.

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset sinfoniaorkesterit
Pohjois-Carolina
Kurfürstendammin metroasema

Kurfürstendamm on Berliinin metron asema. Linjat U1 ja U9 risteävät asemalla.

Asema sijaitsee Kurfürstendammin ja Joachimsthaler Straßen risteyksessä Wertheimin tavaratalon läheisyydessä. Asemalla ei ole hissejä. Pikabussilinjat M19, M29 ja M46 pysähtyvät aseman kohdalla.

Berliinin metroasemat
Mirin linna

Mirin linna () on linna Valko-Venäjällä lähellä Mirin pikkukaupunkimaista taajamaa Karelitšyn piirissä Hrodnan voblastissa. Se valittiin vuonna 2000 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Linnan historiaa 

Linnan rakentaminen alkoi 1400-luvulla goottilaiseen tyyliin.  Herttua Illinitš () sai rakennustyöt valmiiksi 1500-luvun alkupuolella. Noin vuonna 1568 linna siirtyi Radvilan (Radziwiłł) herttuasuvun haltuun. Rakennus viimeisteltiin renessanssiajan arkkitehtuurityylillä. Muurin itä- ja pohjoisseinää vastaan rakennettiin kolmikerroksinen palatsi.

Linna entisöitiin 1800-luvun lopussa sen oltua melkein vuosisadan hylättynä ja kärsittyä vakavia vahinkoja Napoleonin aikana. Linnan uudelleenrakentamisessa käytettiin arkkitehti Teodor Burszen suunnitelmia. Rakennus sai tuolloin myös vaikutteita barokkiarkkitehtuurista, ja ympäröivä seutu muutettiin puistoksi.

1900-luvulla linna pääsi jälleen rapistumaan.

Nykypäivää 

Mirin linnaa korjattiin ja restauroitiin perusteellisesti joulukuuta 2010 edeltäneen 27 vuoden aikana. Kunnostusten aikana osa linnasta oli suljettuna. Linnasta on tullut 2000-luvulla suosittu kansallinen ja kansainvälinen matkailunähtävyys. Korjaustöistä huolimatta linnaan tutustui vuonna 2010 jo yli 185 000 turistia. Kävijämäärän arvioidaan kasvavan merkittävästi lähivuosina. 

Hallinnollisesti Mirin linna muodostaa osan Valko-Venäjän suurinta museota, Valko-Venäjän kansallista taidemuseota.

Lähteet

Aiheesta muualla

The Mir Castle 
Mirin linna UNESCOn sivuilla 

Valko-Venäjän linnat
Unescon maailmanperintökohteet Valko-Venäjällä
Hrodnan alue
Wittenbergplatzin metroasema

Wittenbergplatzin metroasema on Berliinin metron asema, jolla linjat U1, U2 ja U3 risteävät. Asema sijaitsee Wittenbergplatzilla Berliinin läntisessä keskustassa, tavaratalo KaDeWe:n vieressä.

Asema avattiin alun perin 11. maaliskuuta 1902, mutta pian sitä päätettiin laajentaa. Alfred Grenanderin suunnittelema laajennettu asema valmistui vuonna 1913. Toisen maailmansodan vaurioiden korjausten yhteydessä asemaa muutettiin jonkin verran, mutta se palautettiin suurin piirtein vuoden 1913 asuunsa vuosina 1982–1983.

Asemalla on tasonvaihtolaitteet, jotka mahdollistavat liikuntarajoitteisten pääsyn metroon. MetroBus-linjat M19, M29 ja M46 pysähtyvät aseman lähistöllä.

Berliinin metroasemat