joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Costa Rican kivipallot

Costa Rican kivipallot tulivat julkisuuteen vuonna 1940. Suuret kivipallot löydettiin Mesoamerikasta Costa Ricasta. Pallojen läpimitta on muutamasta sentistä yli kahteen ja puoleen metriin. Suurin pallo painaa yli 16 tonnia.
Ne ovat nykykäsityksen mukaan muinaisten intiaanien tekemiä. Kivipallojen tarkoitusta ei tiedetä, mutta niillä uskotaan olleen jonkinlainen uskonnollinen merkitys. Suurin osa kivipalloista on tehty gabrosta tai granodioriitista. Vain muutamat on tehty kovasta kalkkikiveä muistuttavasta coquinasta sekä hiekkakivestä. Kivipallot liittyvät Aguas Buenasin kulttuuriin, joka oli 200 eaa. – 800 jaa. esiklassisella ja klassisella kaudella.

Kivipalloja on löydetty haudoista matalien kumpujen huipulta. Haudoissa on kultaornamentteja.  Kivipallot näyttävät olevan järjestetyt erilaisiin geometrisiin kuvioihin, kuten suoriin linjoihin, siksakkeihin ja niin edelleen. Tämä on johtanut lukuisiin vääriin väitteisiin, esimerkiksi on ilman syytä sanottu kivipallojen osoittavan Pääsiäissaaren ja Stonehengen suuntaa. Kivipalloja tehtiin yhä espanjalaisajalle jatkuneessa Buenos Airesin moniväristä keramiikkaa 1000–1500 jaa. tuottaneessa  Chiriquín kulttuurissa, joka tuli Aguas Buenasin jälkeen.

Unesco lisäsi kivipallot maailmanperintöluetteloon vuonna 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Esikolumbiaaniset kulttuurit
Unescon maailmanperintökohteet Costa Ricassa
Koskenkylänjoki

Koskenkylänjoki (), jota on kutsuttu myös Pernajanjoeksi, on Suomenlahteen laskeva joki Suomessa. Joen vesistöalue sijaitsee eteläosiltaan Uudenmaan, aiemmin  Itä-Uudenmaan,  maakunnassa ja pohjoisosiltaan Päijät-Hämeen ja Kymenlaakson  maakunnissa.

Koskenkylänjoen vesistö saa alkunsa ensimmäisen Salpausselän eteläpuolelta Nastolan Kirkonkylän ja Iitin Kausalan väliseltä alueelta. Vesistön latvaosissa Nastolan suunnasta virtaavaan Mustjokeen yhtyy Sääskjärvestä laskeva jokihaara. Täältä joki virtaa Lanskinjoki-nimisenä Artjärvellä Villikkalanjärveen ja Säyhteen kautta vesistön suurimpaan järveen Pyhäjärveen. Varsinainen Koskenkylänjoki alkaa Pyhäjärvestä. Joen alajuoksulla siihen yhtyy lännestä merkittävin sivujoki Myrskylänjoki, jonka jälkeen joki virtaa Liljendalin kirkonkylän kautta. Koskenkylänjoki laskee Suomenlahteen Pernajanlahden pohjukassa Loviisan Koskenkylän kohdalla. Vesistön järvisyys on 4,4 %.

Vuonna 2012 joen viittä koskea kunnostettiin parantamaan lohen ja meritaimenen poikastuotantoa.

Koskenkylänjoen päävesistöalue

Suurimmat järvet

Lähteet

Suomen joet

Lapinjärven joet
Myrskylän joet
Loviisan joet
Näsijärven Pahvitehdas

Näsijärven Pahvitehdas perustettiin vuonna 1893 Tampereen Santalahteen Näsijärven rannalle ja se oli toiminnassa vuoteen 1989 saakka. Axel Sumelius osti vuonna 1903 tehtaan ja uudisti sen täydellisesti.

Tehdas valmisti ensimmäisenä Suomessa lumppupahvia ja sen tuotevalikoimaan kuuluivat muun muassa lakinlippapahvi, rautateiden matkalipuissa käytetty pahvi, matkalaukut ja sähköeristyspahvi. Tehtaan vuosituotanto oli 550 tonnia ja sen palveluksessa oli parhaimmillaan 200 henkilöä.

Pahvitehtaan 5–6-kerroksinen punatiilinen päärakennus valmistui vuonna 1942, jonka suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer. Breitensteinien perheen yli 50 vuoden ajan omistama Näsijärvi Oy / Näsijärven Pahviteollisuus Oy teki konkurssin vuonna 1988 ja pahvitehtaan tuotanto päättyi vuonna 1989.

Näsijärven pahvitehtaan entisissä tiloissa on nykyisin taiteilijoiden ja pienyrittäjien työtiloja ja verstaita.

Lähteet 
 Pirkanmaan teollisuushistoria-sivut: Tampereen paperiteollisuutta 
 Jari Niemelä: Santalahden punatiili on myllerryksen kohteena. Pispalalainen 2/2006 
 Pörssitieto: Lisätietoja yhtiöistä K-O

Aiheesta muualla 

Santalahti
Suomalaiset paperinvalmistajat
Suomen teollisuushistoria
Tampereen rakennukset ja rakennelmat
King Drapes

King Drapes on  marraskuussa 1997 perustettu suomalainen rockabilly-yhtye. Yhtye on levyttänyt musiikkia kahdeksalletoista eri levy-yhtiölle.

Julkaisut

Albumit 

 My Rocker, Castle Records, GER (2000)
 Joutomies, Crazy Lee Records, FIN (2001)
 Ei kukaan muu, Crazy Lee Records, FIN (2001)
 King Drapes Stomp, Raucous Records, U.K  (2002)
 Rockabilly Rules, Raucous Records, U.K  (2005)
 Top Fuel Rockabilly,  Crazy Lee Records, FIN  (2007)
 Restless'n'Rockin' , Raucous Records, U.K (2007) 
(Matchbox/Shotgun/Wild Angels- muusikko Wild Bob Burgosin sooloalbumi jolla soittaa King Drapes vahvistettuna fonistilla ja pianistilla).
 Hyppää Jousille, Fire Star Records, FIN (2009)
 Rockers On The Loose. Raucous Records, U.K (2009)
 Tulta hännän alla, Turun Tähtituotanto/Ultra Records, FIN (2011)
 Rebel Rouser,  Raucous Records, U.K, ( 2012)
 Kortit On Jaettu, Turun Tähtituotanto/Ultra Records, FIN (2013)
 Rebel Girl'' , Rebel Music Records, GER (2013)
Rockabilly Dynamite, Ultra/FiftyFifty Records, FIN (2016)
Kingabilly Rock & Roll,  Raucous Records,    U.K (2021)
Tattooed Heart, Fire Star Records, FIN (2022)

Lähteet

 
www.kingdrapes.fi

Suomalaiset rockabilly-yhtyeet
Petteri Nykky

Petteri Nykky (s. 10. huhtikuuta 1965) on suomalainen salibandy- ja golfvalmentaja. Ennen valmennusuraansa hän pelasi salibandya Salibandyliigassa.

Nykky on valmistunut Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineenaan kemia. Hän on suorittanut myös ammattivalmentajan tutkinnon.

Pelaajaura 
Nykky pelasi pelaajaurallaan vuosina 1991–1998 yhteensä 98 runkosarjaottelua Salibandyliigassa Liffessä ja Happeessa.

Valmennusura 
Salibandyliigassa Nykky on valmentanut Happeeta, Espoon Oilersia vuosina 2000–2008, AC Hakia kaudella 2008–2009 ja Classicia vuodesta 2015. Vuosina 2009–2011 hän valmensi Sveitsin liigassa pelaavaa Alligator Malansia.

Suomen miesten salibandymaajoukkueen päävalmentajana hän toimi vuosina 2004–2010. Nykyn valmennuksessa Suomi voitti maailmanmestaruuden vuosina 2008 ja 2010. Vuosina 2011–2015 hän toimi Sveitsin salibandymaajoukkueen päävalmentajana. Vuoden 2012 MM-kisoissa Sveitsi saavutti pronssia. Helmikuussa 2017 Nykky valittiin uudestaan Suomen miesten salibandymaajoukkueen päävalmentajaksi. Vuonna 2018 Nykky voitti kolmannen maailmanmestaruutensa johtaessaan Suomen MM-kultaan.

Vuonna 2011 Nykky valittiin Suomen Golfliiton liittovalmentajaksi. Hän on valmentanut henkilökohtaisesti muun muassa Ursula Wikströmiä.

Lähteet 

Suomalaiset salibandyn pelaajat
Suomalaiset salibandyvalmentajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Oikeuskelpoisuus

Oikeuskelpoisuus tarkoittaa kelpaavuutta toimia oikeussubjektina. Oikeuskelpoinen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voivat saada nimiinsä oikeuksia ja velvollisuuksia, jollaisia ovat esimerkiksi omistusoikeus ja vahingonkorvausvelvollisuus. 

Länsimaissa jokainen ihminen on oikeuskelpoinen, vain se milloin tämä kelpoisuus alkaa ja päättyy saattaa herättää keskustelua. Esimerkiksi voiko sikiön hyväksi tehdä lahjoituksen, ratkeaa äidin kotipaikkavaltion lainsäädännön mukaan. Toisaalta vaikkapa henkilön kuolinhetki saattaa määräytyä kuolleeksi julistamisen perusteella. Varhaisempina aikoina eläväkin henkilö on eräissä tapauksissa lain mukaan katsottu yhteis­kunnallisesti kuolleeksi ja siten oikeus­kelpoisuutensa menettäneeksi. 

Oikeustoimikelpoisuudeltaan vajaavaltainenkin henkilö on oikeuskelpoinen, sillä vain hänen kelpaavuuttaan tehdä sitovia oikeustoimia on rajoitettu tai kielletty kokonaan.

Oikeushenkilön oikeuskelpoisuus ratkeaa rekisteröintivaltion lakien mukaan. Kun ulkomainen oikeushenkilö on rekisteröintimaassaan saanut oikeuskelpoisuuden, se on Suomessakin oikeuskelpoinen ilman erityistä vahvistusta, ellei sen tarkoitus tai toiminta ole Suomen oikeusjärjestyksen vastaista. Jos oikeushenkilön pääasiallisessa toimintamaassa ei vaadita rekisteröintiä, tunnustetaan sen oikeuskelpoisuus ainakin Suomessa ja Ruotsissa.

Oikeuskelpoisuus Suomessa 
Suomen oikeusjärjestyksessä jokainen luonnollinen henkilö on oikeuskelpoinen syntymästä kuolemaansa saakka. Ihmisillä on siis poikkeuksetta oikeuskelpoisuus koko eliniän ajan. Suomalaisen oikeushenkilön eli yrityksen, yhteisön tai muun vastaavan yhteenliittymän oikeuskelpoisuus alkaa lähtökohtaisesti yhteisön rekisteröinnistä asianmukaiseen, viranomaisen ylläpitämään rekisteriin, joita ovat Suomessa kaupparekisteri, yhdistysrekisteri ja säätiörekisteri.

Katso myös 
 Oikeustoimikelpoisuus, joka tarkoittaa henkilön kelpoisuutta antamaan ja vastaanottamaan sitovia oikeudellisia tahdonilmaisuja.

Lähteet
 Iso tietosanakirja, Otava 1935
 Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1964
 Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1998, ISBN 951-855-135-9, osa VI palstat 665–666

Viitteet

Oikeustiede

nl:Rechtssubject
Oikeustoimikelpoisuus

Oikeustoimikelpoisuus tarkoittaa henkilön kelpaavuutta antamaan ja vastaanottamaan sitovia oikeudellisia tahdonilmaisuja, joilla perustetaan, muutetaan tai kumotaan henkilön omaa etua toteuttavia oikeuksia tai velvollisuuksia.

Suomessa täysi oikeustoimikelpoisuus eli täysivaltaisuus on vuodesta 1976 lähtien alkanut henkilön täytettyä 18 vuotta. Rajoitettu oikeustoimikelpoisuus on alle 18-vuotiaalla, joka saa  hallita sitä omaisuutta, mitä on työllään ansainnut tai jonka huoltaja tai muu edunvalvoja on antanut lapsen käytettäväksi. Viisitoista vuotta täyttänyt saa tehdä tällaisista varoista testamentinkin.

Vajaavaltainenkin voi tehdä olosuhteisiin nähden tavanomaisia tai merkitykseltään vähäisiä oikeustoimia ja määrätä siitä, mitä on omalla työllään ansainnut. Muuten esimerkiksi vajaavaltaisen tekemää sopimusta ei välttämättä pidetä pätevänä. Tuomioistuin voi rajoittaa täysi-ikäisen oikeustoimikelpoisuutta, jos henkilö ei kykene huolehtimaan taloudellisista asioistaan.

Oikeushenkilöt saavat oikeustoimikelpoisuuden samalla, kun niistä tulee oikeuskelpoisia rekisteröimisessä tai siten kuin niiden perustamista koskevat säädökset määräävät. Oikeushenkilöiden oikeustoimikelpoisuuden käyttö toteutuu toimielimien välityksellä.

Islamilaista oikeutta noudattavissa valtioissa korkein oikeustoimikelpoisuuden aste on vapaa, täysi-ikäinen ja täysijärkinen muslimimies. Täysi-ikäisyyden rajana on yleensä 20–21 vuotta, käytännössä usein avioliiton solmiminen.

Katso myös 
 Oikeuskelpoisuus, joka tarkoittaa kelpaavuutta toimia oikeussubjektina.

Lähteet 

Henkilöoikeus
Seulonnan keskeiset artikkelit

ia:Capacitate
lt:Veiksnumas
Suomen DX-Liitto

Suomen DX-Liitto ry (lyh. SDXL) on voittoa tavoittelematon DX-kuuntelun harrastamiseen keskittynyt järjestö Suomessa. SDXL mm. julkaisee Radiomaailma-lehteä ja muuta alan kirjallisuutta, järjestää kokouksia, harjoittaa DX-kuunteluun liittyvää tutkimustoimintaa ja neuvontaa, järjestää DX-kilpailuja, välittää jäsenilleen DX-kuuntelussa tarvittavia välineitä sekä levittää DX-tietoutta. Suomen DX-Liitto luonnehtii itseään DX-kuuntelijoiden valtakunnalliseksi nuorisotyön etujärjestöksi Suomessa.

OpenWebRX

2020 Suomen DX-Liitto perusti vapaaehtoisille vastaanottoasemanhaltijoille kuusi OpenWebRX -verkko-ohjelmistoradiovastaanotinta, millä voi vastaanottaa kaikenlaisia radiolähetteitä: yleisradio-ohjelmien lisäksi myös mm. amatööriradioliikennettä ja hyötyradioliikennettä. Joulukuussa 2020 lisättiin seitsemäs Enontekiölle Pallastuntureille.

Osa verkko-ohjelmistoradiovastaanottimista kantaa haltijansa radioamatöörikutsumerkkiä.

Historia

Suomen DX-Liitto ry perustettiin 1972. Liittoon tulivat Suomen DX-kerho (SDXK), Finlands DX Club (FDXC) ja Finlands DX Club International (FDXCI). 1990-luvun puolivälissä liiton rakenne muuttui ja kaikista henkilöjäsenistä tuli suoraan SDXL:n jäseniä.

Yksi yhdistyksen 1972 muodostaneista kolmesta yhdistyksestä perustettiin 10. tammikuuta 1958 Helsingissä DX-Kerho Suomi-nimisenä.

Julkaisutoiminta

Suomen DX-Liitto on julkaissut lehtiä ja julkaiseen Radiomaailma-nimistä jäsenlehteä. Se myös toimittaa Yleisradion tekstitelevision sivua 591 alasivuineen.

DX-Kärpänen: 1–6/1958
DX-aaja: 7/1958–1960
DX: 1960–1963
DX-Kuuntelija: 1963–1971
DX-Kuuntelija with DXclusive: 1971–1972

1973

1972 ilmestyi kuusi kertaa vuodessa DX-Kuuntelija A5-kokoisena, kaksitoista kertaa Sunspot A5-kokoisena ja kahdesti kuukaudessa SDXK-Bulletiini. DX-kuuntelija muutettiin A4-kokoiseksi ja Sunspotia alettiin taittaa sähkökirjoituskoneella tuotettuna, jolloin kallis ladonta jäi pois.

DX-Kuuntelija ja Sunspot: 1973–1976

1977

1977 päätettiin, että Sunspot sisällytetään DX-Kuuntelija-lehteen ja että DX-Kuuntelija ilmestyy 12 kertaa vuodessa kuitenkin siten, että kesä-heinäkuun numero ja marras-joulukuun numero ovat kaksoisnumeroita, jolloin vuosittain ilmestyvien DX-Kuuntelija-lehtien lukumääräksi tulee kymmenen.

DX-Kuuntelija: 1977–1992
Radiomaailma: 1992–

Kilpailut

Suomen DX-Liitossa on aina tuettu kaikenlaisia kilpailuja. Niistä mittavin on ns. rankki, jonka pohjalla on kattava pistelaskentasysteemi. Pistelaskennassa systeemi perustuu eri maiden ja asemien lukumäärän laskemiseen. Usein asemien laskennan kriteereissä on ongelmia, mm. ns. Radio Syd -tapaus (Gambia), St. Helena ja esim. maalaskennallinen kummajainen Kosovo.

Muita kilpailuja ovat mm. vuotuinen QSL-kisa ja maanosakohtaiset QSL-palstat.

Paikallis-alueellisia DX-yhdistyksiä ja -yhteisöjä

Talous

Rahoitus

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suomen DX-Liiton uudet kotisivut
 Suomen DX-Liiton Facebook-sivu

Suomen DX-Liitto
Time (Norja)

Time on kunta Norjassa, Rogalandin läänissä. Timen asukasluku on tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan 15 746 asukasta ja pinta-ala 183,4 km2.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rogalandin läänin kunnat
Pál Szalai

Pál Szalai (3. syyskuuta 1915 Budapest Unkari – 16. tammikuuta 1994) oli unkarilainen poliisiupseeri ja Nuoliristi-natsipuolueen jäsen toisen maailmansodan aikana.

Szalai ystävystyi Unkarin poikapartiolaisissa 1929 Károly Szabón kanssa. Tämä ystävyys jatkui 1944–1945, kun Szalai tuki Raoul Wallenbergia tämän pelastaessa juutalaisia. Hän oli nuoliristin idealistinen jäsen 1939–1942. 1944 hänen illuusionsa puolueesta olivat haihtuneet ja hän toimi juutalaisten pelastamiseksi natseilta. Pál Szalai toimitti ystävälleen saksalaisten Budapestin johtomiesten allekirjoittamia dokumentteja. Szalai tapasi Wallenbergin Unkarin Ruotsin lähetystössä 26. joulukuuta 1944. Adolf Eichmannin päätettyä Budapestin gheton tuhoamisesta Wallenberg lähetti Szalain kautta viestin kenraali August Schmidthuberille, jonka tehtäväksi geton ja sen asukkaiden tuhoaminen oli annettu, ja kertoi, että Schmidthuber joutuisi teosta hirteen sodan jälkeen. Getto säästyi tuhoamiselta.

Sodan jäljeen Szalai vapautettiin, sillä perusteella, että hän oli auttanut Wallenbergia. Vuonna 1953 Szalai joutui kuitenkin näytösoikeudenkäyntiin Moskovassa ja vankilaan. Hän vapautui Lavrenti Berijan kuoltua 1953. Hän muutti 1956 Yhdysvaltoihin. Szalai kuoli Los Angelesissa 1994.

Holokausti
Sotarikoksista vankeuteen tuomitut
Unkarilaiset henkilöt
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Colonel Bogey March

Colonel Bogey March on Britannian armeijan musiikkiluutnantti F. J. Rickettsin vuonna 1914 säveltämä marssi. Sävelmä oli jo ilmestyessään menestys ja siihen on tehty useita epävirallisia sanoituksia, joista kuuluisin on toisen maailmansodan aikana laulettu Hitler Has Only Got One Ball. Sävelmä on tunnettu myös elokuvasta Kwai-joen silta, jossa sitä viheltävät japanilaisten vartijoidensa armoilla olevat brittiläiset sotavangit.

Aiheesta muualla 

Brittiläiset sotilasmarssit
Apinoiden planeetta (vuoden 2001 elokuva)

Apinoiden planeetta () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut ensimmäinen uudelleenfilmatisoitu versio vuoden 1968 samannimisestä tieteiselokuvasta. Elokuvan ohjasi Tim Burton, ja sen pääosissa ovat Mark Wahlberg, Tim Roth, Helena Bonham Carter, Michael Clarke Duncan, Paul Giamatti ja Estella Warren. Apinoiden planeetta kertoo astronautti Leo Davidsonista, joka laskeutuu älykkäiden ihmisapinoiden asuttamalle planeetalle. Planeetan apinat pitävät ihmisiä orjinaan, mutta naispuolisen ihmisapina Arin avulla Leo aloittaa kapinan apinoita vastaan.

Näyttelijät 

Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat 
Tim Burtonin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Elokuvat aikamatkustuksesta
Elokuvat apinoista
Elokuvat orjuudesta
Post-apocalypse-elokuvat
20th Century Foxin elokuvat
Robert T. Bakker

Robert T. Bakker (s. 24. maaliskuuta 1945) on yhdysvaltalainen paleontologi. Hän syntyi New Jerseyssä ja opiskeli Yalen sekä Harvardin yliopistoissa. Häntä opetti toinen ajan johtava paleontologi, John Ostrom.

Bakkerin mukaan dinosaurukset olivat tasalämpöisiä. Hän on esittänyt kirjassaan The Dinosaur Heresies (1986) todistusaineistoa tasalämpöisyyden puolesta, mutta asiasta ei ole vielä varmuutta. Hän julkaisi myös romaanimuotoisen dinosauruskirjan Raptor Red (1995). Bakker on paitsi tiedemies, lisäksi helluntailainen saarnaaja.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset paleontologit
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset evankelistat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Helluntaiherätys
Aksiskauriit

Aksiskauriit (Axis) on jalohirvien alaheimoon kuuluva hirvieläinsuku, jossa on neljä lajia.

Aksishirvi eli chital (Axis axis)
Kalamianhirvi (Axis calamianensis)
Baweanhirvi eli kuhlinhirvi (Axis kuhlii)
Sikahirvi (Axis porcinus)

Kaikille neljälle lajille on ominaista pääasiassa ruskea väri, melko pörheä häntä ja valkoinen vatsaturkki. Sarvet, jotka kasvavat vain uroksille, ovat kolmihaaraiset. Vain aksishirvellä (Axis axis) on ohut ruumiinrakenne, muut kolme lajia ovat suhteellisen tanakoita.  Täplät sijoittuvat epämääräisesti turkille tai puuttuvat kokonaan. Nämä eläimet saavuttavat 100–175 cm korkeuden, josta säkäkorkeus on 60–100 cm, ja painavat 27–110 kiloa.

Sukua tavataan luontaisesti Etelä-ja Kaakkois-Aasiasta. Vain Baweanin ja Calamian pienillä saarilla esiintyy kotoperäisiä kalamian- ja baweanhirvipopulaatioita. Aksishirveä ja sikahirveä on lisäksi siirtoistutettu Australiaan. Aikaisemmin bawean- ja kalamianhirvi luokiteltiin sikahirven alalajeiksi, mutta nykyisin molemmat on tunnustettu omaksi lajikseen. Axis-suvun jalohirvien lähimpinä sukulaisina pidetään Cervus-suvun lajeja eli saksanhirveä ja japaninhirveä.

Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti vuonna 2008 suvulle uutta suomenkielistä nimeä "aksiskauriit".

Lähteet 

Hirvieläimet
Dementia pugilistica

Dementia pugilistica (DP) on neurologinen häiriö, joka voi vaikuttaa muun muassa nyrkkeilijöiden ja amerikkalaisen jalkapallon pelaajien uraan heidän saatuaan useita lujia iskuja päähänsä uransa aikana.

Sana pugilistica tulee latinankielisestä sanasta pugil, joka tarkoittaa nyrkkeilijää.

Oireet 
Dementia puglistican oireet muistuttavat dementian ja Parkinsonin taudin oireita. Dementia pugilisticaa sairastava saattaa vapista, hänellä saattaa olla koordinaatio- tai puheongelmia ja hänen henkiset kykynsä ovat taantuneet. Tämän takia tautiin perehtymättömät voivat luulla dementia puglisticaa sairastavaa psyykkisesti sekavaksi.

Lähteet 

Nyrkkeily
Neurologia
Muntjakki

Muntjakki eli intianmuntjakki eli kidangi (Muntiacus muntjak) on keskikokoisen koiran kokoinen hirvieläin, joka elää Aasiassa Intiasta Indonesiaan ulottuvalla alueella. Laji on elinvoimainen.

Sekä muntjakkia että sen sukulaislajia kiinanmuntjakkia (Muntiacus reevesi) on aikoinaan istutettu Britanniaan, mutta näistä ainoastaan kiinanmuntjakit ovat selviytyneet ja alkaneet levittäytyä uudella elinalueellaan.

Lähteet 

Hirvieläimet
Avaruusarkki (televisiosarja)

Avaruusarkki on BBC:n ja Yleisradion tekemä 22-osainen maantieteen ja biologian opetukseen suunnattu opetusohjelma. 

Sarja kertoo Maa-planeetalla vallitsevasta elämästä. Aiheita sarjassa ovat muun muassa avaruuden rakenne, maapallon vesisysteemit, ihmisen biologia, erilaiset elinympäristöt, kasvien elämä sekä ravintoverkot. Sarja pohjautuu sarjan henkilöiden Saaran, Eeron ja Villen mielikuvitusleikkiin, jossa galaksienvälinen jätteidenkeruukapseli Avaruusarkki on suistunut reitiltään, ja on ajautunut aurinkokuntaamme. Miehistö ryhtyy tutkimaan tarkemmin sen kiinnostavinta planeettaa Maata. Miehistön kohtaukset on tietokoneanimaatiota.

Sarja on esitetty Suomessa Yle TV1 -kanavalla Koulutelevision ohjelmana. Yle Tallennemyynti on julkaissut sarjasta kirjasto- ja opetuskäyttöön tarkoitetut tallenteet.

Jaksot
 Pistäydymme planeetoilla
 Maa näkyvissä!
 Pyörryttävää!
 Vesi kuhisee elämää
 Minne vesi häviää?
 Voiko vettä pestä?
 Rilli ruokatorvessa
 Ihmisten suku ja luku
 Ihmisläheistä elämää
 Kuumuus keinot keksii 
 Savannin syömingit
 Rilli klorofyllissä
 Toukka ja nälkäiset nokat
 Äänekästä värähtelyä
 Häiriöitä satelliittiyhteyksissä
 Merkilliset materiaalit
 Tulinen juttu
 Rilli ruosteessa
 Vaikeuksia virtapiirissä
 Magneettista vetovoimaa
 Virtaviivaista menoa 
 Hyödyllistä hajotusta

Lähteet

Opetusohjelmat
Brittiläiset animaatiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Aksishirvi

Aksishirvi eli chital eli aksiskauris (Axis axis) on Etelä-Aasiassa elävä täplikäs jalohirvilaji. Se on Intian metsien yleisin hirvieläimiin kuuluva laji. Sitä on siirretty puisto- ja riistaeläimeksi muillekin mantereille.

Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä aksiskauris.

Ulkonäkö ja koko 

Aksishirven karvapeite on väriltään punertavan kellanruskea valkoisin täplin ja sen vatsa ja koivet ovat valkoiset. Sen sarvet, jotka uusiutuvat vuosittain, ovat tavallisesti kolmihaaraiset, taipuvat lyyran muotoisiksi ja saattavat kasvaa 75 cm:n mittaisiksi. Aksishirven säkäkorkeus on noin 90 cm ja se painaa noin 85 kg.

Euroopassa aksishirvi saatetaan toisinaan sekoittaa japaninhirveen (Cervus nippon), joka on varsin saman näköinen ja myös siirtoistutusten seurauksena alueelle levinnyt laji.

Levinneisyys 
Aksishirvi elää luontaisesti Sri Lankan, Nepalin, Bangladeshin, Bhutanin ja Intian aukeissa metsissä. Sitä on istutettu monille luontaisen elinalueensa ulkopuolella sijaitseville alueille: Aasiassa Andamaaneille, Armeniaan, Pakistaniin ja Papua-Uuteen-Guineaan, Amerikassa Argentiinaan, Uruguayhin, Brasiliaan, Yhdysvaltojen Floridaan ja Texasiin, Euroopassa Kroatiaan, Moldovaan ja Ukrainaan sekä muualla maailmassa Havaijille ja Australiaan. Eurooppaan laji tuotiin jo 1700-luvun alkupuolella, ja nykyisin sitä tavataan edellä lueteltujen maiden lisäksi puolivillinä puistoeläimenä muun muassa Saksassa, Britanniassa, Itävallassa, Tšekissä, Slovakiassa ja Balkanin alueella.

Aksishirveä pidetään elinvoimaisena lajina, eikä se ole uhanalainen.

Elintavat 

Lajilla on jatkuva lisääntymiskausi trooppisen ilmaston vuoksi, joten vasoja syntyy läpi vuoden. Tämän vuoksi urosten sarvet eivät uusiudu samanaikaisesti, ja joitakin hedelmällisiä lehmiä on liikkeellä vuoden kaikkina aikoina. Urokset, joilla on päässään kovat sarvet, käyttäytyvät hallitsevasti nukkaiset sarvet omaavia ja sarvettomia kohtaan riippumatta yksilöiden koosta tai muista seikoista.

Aksishirvet esiintyvät tavallisesti 10–15 yksilön laumoissa, jotka koostuvat muutamasta uroksesta ja useista naaraista ja vasoista. Ne eivät useinkaan häiriinny ihmisten ja kulkuneuvojen lähestymisestä varsinkaan sellaisilla alueilla, joilla ne ovat tottuneet ihmisten läheisyyteen. Niitä ei esiinny metsissä, joissa maanpinnan korkeuserot ovat suuria, ja siellä niiden tilalla esiintyy muita lajeja, kuten sambarhirviä.

Aksishirvet syövät pääasiassa ruohoa ja muuta kasvillisuutta, mutta ne syövät myös pudottamansa ravinteikkaat sarvet. Apinat auttavat aksishirviä tiputtamalla lehtiä puista ja varoittamalla vaaroista, kuten pahimmasta vihollisesta tiikeristä.

Elinikä on noin 20-30 vuotta.

Lähteet 

Hirvieläimet
Sikahirvi

Sikahirvi eli rytökauris (Axis porcinus) on jalohirvien alaheimoon kuuluva hirvieläin, jota tavataan Thaimaassa, Pohjois-Intiassa ja muualla eteläisessä Aasiassa. Sitä on istutettu myös Sri Lankaan, eteläiseen Australiaan ja Yhdysvaltojen Marylandiin.

Sikahirven nimi viittaa monissa kielissä sikaan, esimerkiksi englanniksi laji on hog deer ja ruotsiksi svinhjort. Suomenkielinen nimi saattaa kuitenkin joskus aiheuttaa sekaannusta japaninhirveen, jonka japanin kieleen pohjautuva englanninkielinen nimi on sika deer.

Ulkonäkö 
Sikahirvi on muita Axis-suvun lajeja lyhytkasvuisempi. Se on ruumiinrakenteeltaan suhteellisen matala ja raskasrakenteinen, ja naama ja jalat ovat lyhyet. Sillä on täplikäs turkki, joka uroksilla on tummempi kuin naarailla. Myös vasat ovat täplikkäitä. Turkin pohjaväri on kellertävänruskea, ja vatsapuoli ja nilkat ovat muuta ruumista vaaleammat. Täysikasvuisen yksilön säkäkorkeus on 66–74 cm ja paino 36–45 kg. Sarvet ovat keskimäärin 39 cm pitkät, ja kummassakin sarvessa on kuusi piikkiä.

Elintavat 
Tavallisesti sikahirvet elävät yksin. Niiden tyypillistä elinympäristöä ovat riisipellot ja ruohostomaat. Vain naaraat ja vasat esiintyvät joskus pienissä laumoissa. Parittelukaudella urokset etsiytyvät naaraiden lähistölle. Naaraan tiineysaika kestää keskimäärin 180 vuorokautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ultimate Ungulate: Hog deer 
 Animal Diversity Web 
 ARKive: Hog deer  

Hirvieläimet
Uhanalaiset nisäkkäät
Wendel Clark

Wendel L. Clark (s. 25. lokakuuta 1966 Kelvington, Saskatchewan, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Clark tuli tunnetuksi Toronto Maple Leafsin kapteenina 1991–1994. Toronto varasi Clarkin ensimmäisenä varauksena vuoden 1985 NHL:n varaustilaisuudessa. Clark tunnettiin kovana pelaajana, uransa alkuaikoina pienestä koostaan huolimatta jopa tappelijana, joka ei väistänyt ketään. Maineen kasvettua hän jätti tappelut vähemmälle ja keskittyi taklaamaan. Clarkia pidetään yhä Toronton suosituimpana pelaajana kautta aikojen ja hänelle on omistettu lauluja, autojen puskuritarroja ja hänen paitansa numero 17 on nostettu Air Canada Centren kattoon.

Tilastot

Lähteet
 
 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Kalamianhirvi

Kalamianhirvi eli calamiansaartenkauris eli kalamiankauris (Axis calamianensis) on jalohirvien alaheimoon kuuluva erittäin uhanalainen hirvieläin, jota tavataan vain Filippiineillä. Sitä pidettiin aiemmin sikahirven (Axis porcinus) alalajina, mutta nykyisin se on hyväksytty omaksi lajikseen.

Kalamianhirvi muistuttaa ulkonäöltään hyvin paljon sikahirveä, mutta on lyhytturpaisempi ja -korvaisempi ja sillä on päässä enemmän valkoista. Kalamianhirven säkäkorkeus on 60–100 cm ja paino 27–110 kg. Se on pitkäjalkainen ja ruskeansävyinen. Turkki on selkäpuolelta vaaleampi kuin vatsapuolelta. Uroksella on kolmihaaraiset sarvet, jotka putoavat ja kasvavat joka vuosi uudelleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ultimate Ungulate: Axis calamianensis 
 

Hirvieläimet
Uhanalaiset nisäkkäät
Baweanhirvi

Baweanhirvi eli kuhlinhirvi eli baweaninkauris eli baweankauris (Axis kuhlii) on äärimmäisen uhanalainen hirvieläin, jota tavataan kotoperäisenä Indonesiassa, Jaavan luoteispuolella sijaitsevalla Baweanin saarella. Aiemmin sen katsottiin olevan samaa lajia sikahirven (Axis porcinus) kanssa, mutta nykyisin se on yleisesti tunnustettu omaksi lajikseen.

Uros kasvaa noin 70 senttimetriä korkeaksi, naaras on pienempi. Baweanhirvi on lyhytjalkainen, tuuhea- ja pitkähäntäinen jalohirvi. Aikuiset ovat tasaisen ruskeita, lukuun ottamatta vaaleampaa rintaläikkää ja silmien ympärystä. Nuoret vasat saattavat joskus olla vaaleapilkkuisia, mutta yleensä nekin ovat yksivärisiä. Uroksella on pitkäjuuriset sarvet, joissa kummassakin on enintään kuusi haaraa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ultimate Ungulate: Bawean deer 
 

Hirvieläimet
Uhanalaiset nisäkkäät
Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Jalohirvet

Jalohirvet eli jalokauriit (Cervinae) on hirvieläinten alaheimo, johon kuuluu ainakin neljä sukua. Nykyisin useimmissa lähteissä sukuja on yhdeksän ja lajeja vajaa 30, kun myös muntjakit (Muntiacus) luokitellaan tähän alaheimoon. Muntiacus-suvun lajit ja tupsuhirvi (Elaphodus cephalophus) luettiin aiemmin erilliseen muntjakkien alaheimoon Muntiacinae.

Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus Cervinae-alaheimon uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on nykyisen jalohirvet-nimen sijasta jalokauriit.

Useimmat jalohirvilajit elävät Aasiassa, mutta saksanhirvi ja kuusipeura myös Euroopassa ja saksanhirven alalaji vapiti (joka usein luetaan omaksi lajikseen) Pohjois-Amerikassa. Useita lajeja on siirrelty  niiden luontaisten elinalueiden ulkopuolelle, varsinkin Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Saksanhirviä ja kuusipeuroja on istutettu myös Suomeen.

Jalohirvet pystyvät hyödyntämään selluloosapitoista ravintoa paremmin kuin varsinaiset hirvet. Joustavamman ravinnonkäytön ansiosta jalohirvet voivat elää suurinakin laumoina. Useimpien lajien tyypillistä elinympäristöä ovat avoimet metsät.

Jalohirvet soveltuvat hyvin tarhakasvatukseen, koska ne eivät stressaannu eivätkä sairastu kovin helposti. Suosituimpia tarhahirviä ovat saksanhirvi ja kuusipeura, joiden kasvatus Euroopassa ja varsinkin Uudessa-Seelannissa on laajamittaista.

Suvut ja lajit  
Sukujen ja lajien lista tässä noudattaa Wilsonin & Reederin (2005) luokitusta, jossa myös muntjakit on sijoitettu jalohirvien alaheimoon eikä omaan alaheimoonsa:

Axis – 4 lajia
Aksishirvi eli chital (Axis axis)
Kalamianhirvi (Axis calamianensis)
Baweanhirvi eli kuhlinhirvi (Axis kuhlii)
Sikahirvi (Axis porcinus)
Cervus – 2 lajia
Saksanhirvi eli punahirvi eli isokauris (Cervus elaphus)
Japaninhirvi eli japaninpeura (Cervus nippon)
Dama – 1 laji
Kuusipeura eli täpläkauris (Dama dama)
Elaphodus – 1 laji
Tupsuhirvi (Elaphodus cephalophus)
Elaphurus – 1 laji
Davidinhirvi eli milu (Elaphurus davidianus)
Muntjakit Muntiacus – 11 lajia
Mustamuntjakki (Muntiacus crinifrons)
Feanmuntjakki eli tenasseriminmuntjakki (Muntiacus feae)
Muntjakki eli intianmuntjakki eli kidangi (Muntiacus muntjak)
Kiinanmuntjakki (Muntiacus reevesi)
Rooseveltinmuntjakki (Muntiacus rooseveltorum)
Jättimuntjakki (Muntiacus vuquangensis)
Muntiacus atherodes
Muntiacus gongshanensis
Muntiacus puhoatensis
Muntiacus putaoensis
Muntiacus truongsonensis
Przewalskium – 1 laji
Valkonaamahirvi (Przewalskium albirostris)
Rucervus – 3 lajia
Barasinga (Rucervus duvaucelii)
Lyyrysarvi eli tamengi eli eldinhirvi (Rucervus eldii)
Schomburgkinhirvi (Rucervus schomburgki) †
Rusa – 4 lajia
Visayanhirvi eli prinssi alfredin hirvi (Rusa alfredi)
Timorinhirvi eli rusa (Rusa timorensis)
Sambarhirvi (Rusa unicolor)
Rusa marianna

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ultimate Ungulate: subfamily Cervinae 

Hirvieläimet
Oulaskankaan sairaala

Oulaskankaan sairaala on Oulaisissa sijaitseva sairaala, joka kuuluu Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiriin. Sairaala tarjoaa aluesairaalatasoista erikoissairaanhoitoa keuhkosairauksien, kirurgian, korva-, nenä- ja kurkkutautien, lastentautien, naistentautien ja sisätautien aloilla. Lisäksi sairaalassa näitä tukevat anestesian, fysiatrian ja radiologian erikoislääkärit. Sairaalassa on ympärivuorokautinen päivystys. Sairaalassa oli myös synnytysosasto, joka lakkautettiin vuoden 2018 lopussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sairaalan sivu

Oulaisten rakennukset ja rakennelmat
Suomen sairaalat
OYS
Cody Rhodes

Cody Rhodes, oikealta nimeltään Cody Garrett Runnels, (s. 30. heinäkuuta 1985 Marietta, Georgia) on yhdysvaltalainen showpainija, joka painii nykyisin Pohjois-Amerikkalaisessa Ring of Honor-promootiossa, sekä japanilaisessa New Japan Pro Wrestlingissä (NJPW). Cody on hallitseva Ring of Honorin ROH World Champion, sekä ROH World Six-Man Tag Team Champion. Cody on sekä Ring of Honorissa, että New Japan Pro Wrestlingissä suureen suosioon nousseen Bullet Clubin täysvaltainen jäsen. Cody kuuluu showpainijaperheeseen, sillä myös hänen isänsä Dusty Rhodes ja velipuolensa Dustin Rhodes ovat showpainijoita. Rhodes on entinen WWE Intercontinental Champion. Kesäkuussa 2014 Rhodes debytoi uudella ja viimeiseksi jääneellään WWE-gimmickillä Stardust. 

Cody jätti eroanomuksensa WWE:lle 21.5.2016, ja heti seuraavana päivänä hän oli virallisesti jättänyt yhtiön.

Cody Rhodes palasi WWE:n vuoden 2022 Wrestlemania 38 otellen voitokkaasti Seth Rollinsia vastaan.

Painissa 
 Lopetusliikkeet
 Cross Rhodes (Spinning Facebuster)
 The Silver Spoon DDT (DDT)
 Nimikkoliikkeet
Alabama slam
Beautiful Disaster (Springboard kick)
Bulldog, joskus toiselta köydeltä
Crossbody, joskus toiselta köydeltä
Dropkick
Front suplex
Knee drop
Moonsault
Russian legsweep
 Lempinimet
"Dashing"
 Sisääntulomusiikit
"Out To Kill" Billy Lincolnilta (heinakuu 2007 – kesäkuu 2008; maaliskuu 2010 – heinäkuu 2010)
"Priceless" Jim Johnstonilta (kesäkuu 2008 – tammikuu 2009)
"Priceless (remix)" Jim Johnstonilta (tammikuu 2009 – toukokuu 2009)
"It's a New Day" Adelitas Waylta (kesäkuu 2009 – maaliskuu 2010)
"Smoke & Mirrors" TV/TV:ltä (heinäkuu 2010 -)

Lempinimet
"Dashing"

Mestaruudet ja saavutukset 
 Ohio Valley Wrestling Championship
 Ohio Valley Wrestling Tag Team Championship, Shawn Spearsin kanssa, kahdesti.
 Ohio Valley Wrestling TV Championship
 PWI Most Improved Wrestler of the Year 2008
 79. sija PWI 500 -listalla vuonna 2008
 World Tag Team Championship - kerran Hardcore Hollyn kanssa ja kahdesti Ted DiBiasen kanssa. 
 WWE Tag Team Championship  - kerran Drew McIntyren kanssa ja kahdesti Dustin Rhodesin kanssa.
 WWE Intercontinental Champion - kahdesti.
 WWE Slammy Awards - kahdesti.
 What Culture Pro Wrestling WCPW Internet Champion - kerran. 
 Ring of Honor ROH World Six-Man Tag Team Championship - kerran Adam Pagen, Kenny Omegan, Marty Scurllin ja The Young Bucksin (Matt ja Nick Jackson) kanssa, nykyinen.
 Ring of Honor ROH World Championship - kerran, nykyinen.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset showpainijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Oliver (yhtye)

Oliver on vuonna 2003 perustettu virtolainen rock-yhtye. Yhtyeen ensimmäinen single "Kuka mä oon" julkaistiin vuoden 2008 marraskuussa, ja se nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle yksi.
Yhtyeen debyyttialbumi julkaistiin keväällä 2009. Ensimmäinen single toukokuussa 2011 julkaistulta Kuolemankello-albumilta julkaistiin 23. helmikuuta 2011. 

Oliver julkaisi vuonna 2013 kolmannen albuminsa Varjoja iholla. Levyn tiimoilta yhtye teki mittavan Suomen kiertueen.
Lokakuussa 2014 Oliver ilmoitti keskittyvänsä levykokonaisuuksien sijaan yksittäisiin lauluihin. Ensimmäinen maistiainen tulevasta julkaistiin 26. lokakuuta 2014 "Ehjänä ja ennallaan" -singlen muodossa. Uutta ja popimpaa tyyliä edustava biisi oli loppuvuodesta 2014 Radio Iskelmän soitetuimpia kappaleita.

Oliver julkaisi kuitenkin Singlet 2014-2018 kokoelma-albumin joka sisältää kaikki vuosina 2014-2018 julkaistut singlet sekä runsaasti ennen julkaisematonta extramateriaalia.

Vuodesta 2017 lähtien Oliver on tehnyt yhteistyötä mikkeliläisen runoilijan Hanna Katajarinteen (o.s. Lind) kanssa

Yhteistyösopimus 
Pohjois-Pirkanmaalla sijaitsevalla Virtain kaupungilla ja Oliver -yhtyeellä oli yhteistyösopimus koskien keväällä 2009 ilmestynyttä albumia. Yhteistyösopimuksen tarkoituksena oli edistää Oliverin uraa ja tuoda Virtain kaupunkia esiin yhtyeen kotikaupunkina. Yhtyeen Kauempaa sen tajuaa -nimiseltä debyyttialbumilta 12. marraskuuta 2008 julkaistu ensimmäinen single "Kuka mä oon" nousi heti Suomen virallisen singlelistan kärkeen. Toinen single julkaistiin helmikuussa 2009, ja kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo. Kolmannen singlen julkaisu tapahtui lokakuussa 2009, ja sitä seurasi Soittakaa Paranoidi -nimimen kiertue, joka tehtiin yhdessä Suomen Mielenterveysliiton kanssa. Neljäs single "Sinussa kiinni" julkaistiin 3. helmikuuta 2010.

Diskografia

Albumit
 Kauempaa sen tajuaa (2009) OMB-Records
 Kuolemankello (2011) OMB-Records
 Varjoja iholla (2013) OMB-Records
 Yhtä kuin elämä (2021)

Singlet
 Ei vanhene koskaan (2007) OMB-Records
 Kuka mä oon (2008) OMB-Records
 Väärään suuntaan (2009) OMB-Records
 Mua et koskaan saa (2009) OMB-Records
 Paranoidi (2009) OMB-Records
 Sinussa kiinni (2010) OMB-Records
 Viimeinen yö (2011) OMB-Records
 Osasyyllinen (2011) OMB-Records
 Ole siinä (2013) OMB-Records
 Tervetuloa (2013) OMB-Records
 Aalto (2013) OMB-Records
 Älä sano että rakastat mua (2013) OMB-Records
 Valo (2014) OMB-Records
 Ehjänä ja ennallaan (2014) OMB-Records
 Osa maailmanhistoriaa (2015) OMB-Records

Demot
 Ehkä huomenna (2005)
 Brysseliin (2007)

Muut julkaisut
 Singlet 2014-2018 -kokoelma (2018) OMB-Records
 Onni on vaikea vieras -EP (2020) OMB-Records

Jäsenet 
 Jari Väyliö – laulu, kitara
 Peter Miinala – kitara
 Tero Kaihola – rummut 
 Lasse Hietala – basso

Entiset jäsenet 
 Waltteri Markkanen – basso
 Jokke Korhonen – kitara
Toni Pikkarainen – kitara

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yhtyeen viralliset sivut
 Yhtyeen viralliset FB-sivut
 Oliver puhuu suunsa puhtaaksi Soundissa
 Oliverin uusi tuottaja on tunnettu hevimies
 Oliver-yhtyeen koko discografia Spotifyssä

Oliver
Lowell Weicker

Lowell Palmer Weicker, Jr. (s. 16. toukokuuta 1931 Pariisi, Ranska) on yhdysvaltalainen poliitikko.

Weicker edusti alun perin republikaanista puoluetta. Hän oli vuosina 1969–1971 jäsenenä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, Connecticutin osavaltion 4. vaalipiirin edustajana. Ennen valintaa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen hän oli toiminut Connecticutin edustajainhuoneen jäsenenä
ja Greenwichin kaupungin First Selectmanina. Vuonna 1970 hän pyrki ja tuli valituksi Yhdysvaltain senaattiin. Liberaalina republikaanina tunnettu Weicker oli senaattorina kolme kuusivuotista kautta, vuodet 1971–1989, ja oli ehdolla myös vuonna 1988, jolloin hän hävisi niukasti demokraattiehdokas Joe Liebermanille. Lieberman esiintyi kampanjan aikana Weickeria konservatiivisempana ehdokkaana ja muun muassa National Review -lehden perustaja, konservatiivi William F. Buckley, Jr. osoitti tukensa Liebermanille.

Weicker jätti republikaanisen puolueen ja pyrki vuonna 1990 Connecticutin kuvernööriksi perustamansa A Connecticut Partyn ehdokkaana. Hän voitti vastaehdokkaansa, demokraatti Bruce Morrisonin ja republikaani John G. Rowlandin, ja toimi kuvernöörinä vuosina 1991–1995. Hän ei pyrkinyt jatkokaudelle vuonna 1994, jolloin hänen seuraajakseen valittiin John G. Rowland. Kuvernööriaikansa jälkeen Weicker on profiloitunut muun muassa Irakin sodan vastustajana. Yhdysvaltain presidentinvaalissa 2008  hän tuki demokraatti Barack Obamaa.

Weicker on suorittanut tutkinnot Yalen yliopistossa (1953), jossa hän opiskeli politiikan tutkimusta, ja University of Virginia School of Lawissa (1958). Vuosina 1953–1955 hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa Korean sodassa.  

Weicker on ollut kolmesti naimisissa. Hän oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Marie Louisen kanssa 24 vuotta, vuoteen 1977, ja he saivat kolme lasta, kaikki poikia. Toisen vaimonsa Camillen kanssa Weicker meni naimisiin vuonna 1977 ja he saivat kaksi poikaa. Vuodesta 1984 hän on ollut naimisissa nykyisen puolisonsa Claudian kanssa.

Lähteet 
Lowell Weickerin esittely Connecticut State Libraryn verkkosivuilla

Connecticutin kuvernöörit
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltain senaatin jäsenet
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Lautta-Pojat

Lautta-Pojat on entinen helsinkiläinen lentopalloseura. Se pelasi lentopallon miesten pääsarjassa vuosina 1964–69, 1974 ja 1976–1981, minkä jälkeen se yhdistyi Johanneksen Pojat -nimiseen joukkueeseen ja otti nimekseen Hesa. Sen parhaat saavutukset miesten lentopallossa olivat Suomen cupin voitto ja SM-hopea vuonna 1977 sekä SM-pronssi 1976. Vuonna 1985 Hesa voitti miesten Suomen mestaruuden. Myös naisten SM-sarjassa Lautta-Pojat ylsi mitaleille.

Lähteet 

Entiset suomalaiset lentopalloseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Black Light Discipline

Black Light Discipline eli BLD on suomalainen elektro-metalli-yhtye. Vuonna 2005 perustetun yhtyeen esikoisalbumi Empire ilmestyi marraskuussa 2008. Black Light Discipline yhdistelee raskaita ja melankolisia kitaroita popahtaviin electro-industrial-syntikoihin. 

Vuonna 2008 Black Light Discipline solmi levytyssopimuksen MC Raaka Peen omistaman Osasto-A-levy-yhtiön kanssa.

Loppukeväällä 2010 yhtye julkaisi uuden Aggressor-singlen. Singlen B-puolen raidaksi päätyi cover-versio Placebon kappaleesta ”The Bitter End”.

Vuonna 2011 yhtye esiintyi kotimaisten keikkapaikkojen lisäksi Venäjällä Pietarin Arctica Clubilla sekä Saksassa Berliinissä järjestettyjen Popkomm-messujen Suomi-Darkness-klubilla. Tämän lisäksi yhtye toimi lämmittelijäesiintyjänä ruotsalaisen Pain-yhtyeen Suomen-kiertueen neljällä keikalla. Syksyn aikana yhtye julkaisi myös kaksi uutta digitaalista singleä: Walls Inside Us ja Serene.

Black Light Disciplinen toinen pitkäsoitto Against Each Other julkaistiin 9. maaliskuuta 2012 ja kolmas Death By a Thousand Cuts 2014.

Kokoonpano
Toni Valha – laulu
Joonas Pulkkinen – kitara
Jani Rissanen – basso
Janne Kankkunen – syntetisaattori
Veikka Jokela – rummut

Diskografia

Studioalbumit 
 
 
 Death By a Thousand Cuts (2014)

Singlet 
 Tides (2008)
 Aggressor (2010)
 Walls Inside Us (2011)
 Serene (2012)
 On Fire (2013)

EP 
HUMANOGRAPHY (2008)

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivut

Suomalaiset industrial metal -yhtyeet
Pohjan vaakuna

Pohjan vaakuna on saanut aiheensa kunnan sijainnista ja pitkästä historiasta. Vaakuna on tavallaan puhuva, sillä sen kärki kuvastaa kunnan sijaintia lahden perukassa, johon myös kunnan nimi viittaa. Lilja edustaa 1400–luvulla rakennettua Pyhän Marian harmaakivikirkkoa. Raudan merkit symboloivat kunnan asemaa Suomen metalliteollisuuden syntysijana – kaivostoimintaa yleensäkin ja lukuisia ruukkeja, joita alueelle perustettiin 1600–luvulta alkaen.

Vaakunan selitys on ”hopeakentässä sininen kärki, jossa hopealilja; saatteena kärjen kummallakin puolella sininen raudanmerkki”. Vaakunan on suunnitellut A. W. Rancken, ja se vahvistettiin käyttöön 10. kesäkuuta 1953. Vaakuna muuttui epäviralliseksi vuonna 2009 Pohjan kunnan liityttyä osaksi muodostettua Raaseporin kaupunkia.

Lähteet 
 

Suomen entisten kuntien vaakunat
Pohja
Pääopit

Pääopit (, , suomennettu myös nimellä Keskeiset opit) on Epikurokselta säilynyt keskeisimpien epikurolaisten filosofisten oppien kokoelma. Se sisältää neljäkymmentä melko lyhyttä aforismia. Ne antavat hyvän yhteenvedon epikurolaisesta etiikasta, mutta eivät käsittele sen taustalla olevia luonnonfilosofisia ajatuksia. Neljä ensimmäistä pääopeista muodostaa epikurolaisen tetrafarmakoksen, ”neliosaisen lääkkeen”.

Pääopit on säilynyt osana Diogenes Laertioksen teosta Merkittävien filosofien elämät ja opit (kirja X, 139–154). Antiikin aikana aforismit pantiin ilman epäilyjä Epikuroksen nimiin. Myöhemmin niiden autenttisuutta on toisinaan epäilty, mutta tälle ei ole vahvoja perusteita. Diogeneen lisäksi teoksen mainitsevat antiikin aikana Epikuroksen kirjoitusten joukossa muun muassa Filodemos, Cicero, Diodoros Sisilialainen, Lukianos ja Claudius Aelianus.

Nykyisin opit on numeroitu, mutta numerointi ei ole osa alkuperäistä käsikirjoitusta, vaan peräisin 1800-luvulta. Tekstissä on mukana myöhempien skoliastien kommentteja eli skolioita.

Lainauksia 

 ”Kuolema ei ole meille mitään. Se, mikä on hajonnut, ei havaitse. Se, mikä ei havaitse, ei ole meille mitään.” (II, suomennos Marke Ahonen)
 ”Ei voi elää nautinnollisesti, ellei elä järkevästi, hyvin ja oikeudenmukaisesti, <eikä voi elää järkevästi, hyvin ja oikeudenmukaisesti>, ellei elä nautinnollisesti.” (V)
 ”Ääretön aika sisältää yhtä suuren nautinnon kuin äärellinen aika, mikäli nautinnon rajat mitataan järjellä.” (XIX)
 ”Oikeudenmukaisuus itsessään ei ole mitään, vaan se on ihmisten keskinäisessä yhteistoiminnassa missä tahansa paikassa ja ajassa eräänlainen sopimus siitä, etteivät he vahingoita toisia tai joudu vahinkoon.” (XXXIII)
 ”Epäoikeudenmukaisuus ei ole itsessään pahaa, vaan ainoastaan liittyessään pelkoon siitä, ettei onnistu pakenemaan tällaisista teoista rankaisemaan asetettuja.” (XXXIV)

Lähteet

Kirjallisuutta 

 Epikuros: Keskeiset opit. Teoksessa 
 Epikuros: Pääopit. Teoksessa

Aiheesta muualla 

 Ἐπίκουρος: Κύριαι Δόξαι 
 Epicurus: Principal Doctrines 


Epikuroksen teokset
Adolf Fredrik Munck

Adolf Fredrik Munck af Fulkila (29. huhtikuuta 1749 Mikkeli – 18. heinäkuuta 1831 Massa, Italia) oli suomalaissyntyinen kreivi, joka palveli Ruotsin hovissa kuningas Kustaa III:n aikana.

Munck kuului niin sanottuun nuorempaan Munck af Fulkila -sukuun, jota tuolloin pidettiin virheellisesti osana vanhempaa aatelissukua. Hänen syntymäpaikkansa on Tarkian vänrikinpuustelli, joka sijaitsi Rantakylän kartanon mailla Mikkelissä.

Kun Kustaa III päätyi vuonna 1775 pitkän tunnusteluvaiheen jälkeen yrittämään lemmenhetkeä puolisonsa kuningatar Sofia Magdalenan kanssa, yritys päättyi ongelmiin. Eräässä Munckin tarkkaan dokumentoidussa raportissa (myös kuninkaan henkivartijoiden vahvistama) mainitaan, kuinka kuningas pyytää hänet makuuhuoneeseensa auttamaan itse aktissa, joka on päätynyt historian kirjoihin.

Raportti sekä lukuisat riippumattomat aihetodisteet ovat antaneet aihetta huhuille, että Munck olisi itse asiassa ollut vuonna 1778 syntyneen kruununprinssin Gustav IV Adolfin isä. Selvää on, että myös Munckin ura sai kipinän episodin jälkeen. Oltuaan alun perin hovitallimestari hän kiipesi nopeasti asteikossa ja tuli ylitallimestariksi, vapaaherraksi, kreiviksi, käskynhaltijaksi ja Serafiimiritarikunnan ritariksi. Lisäksi Munck sai kuningattarelta suurenmoisen lahjan, kuningattaren kuvalla varustetun ja briljantein koristellun kellon. Suomen kansallisbiografiassa esitetyn arvion mukaan tutkijat ovat kuitenkin yleisesti vapauttaneet Munckin näistä epäilyistä, koska sekä Munckin oman selostuksen että muiden lähdetietojen perusteella kuningas oli kruununperijän isä.

Munckin kohtaloksi puolestaan koituivat liiketoimet väärennetyillä faanejelmeilla. Aidot faanejelmit olivat seteleitä, muodollisesti suunnattuja sotakassan täyttämiseen, ja niitä painettiin Suomen Porvoossa Venäjän sodan aikaan 1788–1790. Väärennettyjä seteleitä puolestaan tuotti Munck Drottningholmissa apurinaan Charles Appelkvist, ja myös kuningas on saattanut olla sekaantunut toimintaan. Väärennökset kuitenkin huomattiin, ja kuninkaan kuoleman jälkeen 1792 Munck joutui pakenemaan maasta. Hän hankki suurenmoisen palatsin Massan kaupungissa Italiassa, mutta kuoli lopulta köyhtyneenä.

Carl Jonas Love Almqvist on kuvannut Munckia vuonna 1834 ilmestyneessä romaanissaan Kuningattaren jalokivikoru (Otava 2001). Myös Ilona Meretoja on kirjoittanut Munckista historiallisen romaanin Uskollinen kavaljeeri, WSOY 1970.

Munckin veli oli maaherra Johan Henrik Munck. Munck af Fulkilan suvussa on toinenkin Ruotsin hovissa viihtynyt: hovineiti, Ruotsin prinssi Oscarin puoliso Ebba Munck.

Lähteet

Aiheesta muualla
Munck, Adolf Fredrik. Teoksessa 

Ruotsalaiset kreivit
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1749 syntyneet
Vuonna 1831 kuolleet
Lucien Marcus Underwood

Lucien Marcus Underwood (26. lokakuuta 1853 New Woodstock, New York – 16. marraskuuta 1907 Redding, Connecticut) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä, toimittaja ja lintutieteilijä.

Underwood opiskeli ja väitteli filsosofian tohtoriksi (1879) Syracusen yliopistossa. Väitöskirjan nimi oli The Geological Formations Crossed by the Syracuse and Chenango Valley Rail Road. Opiskeluaikanaan hän kiinnostui saniaisista ja julkaisi 1881 teoksen Our Native Ferns and How to Study Them, joka oli ensimmäinen opas Pohjois-Amerikan saniaisista. Tämä kirja, samoin kuin seuraava julkaisu Moulds, Mildews, and Mushrooms (1899), oli hyvin suosittu kasvitieteen ammattilaisten kesken.

1880-luvulla Underwood opetti geologiaa, kasvioppia ja luonnontieteitä useissa yliopistoissa ja collegeissa. Syracusessa hän aloitti tutkimukset sammalten, maksasammalten ja sienien parissa. Tutkimus maksasammalten parissa johti myöhemmin laajan toeksen The Systematic Botany of North America julkaisemiseen.

Vuodesta 1892 alkaen Underwood toimi kasvien nimistökomiteassa. Komitea valitsi Underwoodin Yhdysvaltain valtuuskuntaan  Italian Genovan kansainväliseen kasvitieteelliseen kongressiin. 1896 Underwood valittiin Columbian yliopiston kasvitieteen professoriksi. Hän osallistui tutkimusretkille Puerto Ricoon, Kuubaan, Jamaikalle ja Kalliovuorille. Hänet valittiin New Yorkin kasvitieteellisen puutarhan tieteellisen neuvoston puheenjohtajaksi 1901–1907. Hän toimitti Bulletin of the Torrey Botanical Club -lehteä ja oli perustamassa Amerikan kasvitieteellistä seuraa (Botanical Society of America). 

Underwoodin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Underw..

Underwood nimesi myös lintuja, kuten sukupuuttoon hävinneen miravallesinkolibrin (Amazilia alfaroana, syn Saucerottia alfaroana) vuonna 1896. Useimmat tutkijat lukevat sen nykyisin siniotsakolibrin alalajiksi.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset kasvitieteilijät
Yhdysvaltalaiset ornitologit
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet