joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dietrich Buxtehude

Dietrich (Dieterich tai Diderik) Buxtehude (1637 (?) – 9. toukokuuta 1707 Lyypekki) oli saksalainen urkuri ja säveltäjä. Buxtehuden elämänvaiheista ei ole säilynyt kovinkaan paljon tietoa.

Buxtehude syntyi todennäköisesti Helsingborgissa, Juutinrauman itärannalla noin vuonna 1637. Hän piti Tanskaa isänmaanaan, vaikka eli valtaosan elämästään Pohjois-Saksassa Lyypekin Marian kirkon urkurina.

Dietrich Buxtehude sävelsi muun muassa urkumusiikkia ja kantaatteja, mutta suurin osa sävellyksistä on kadonnut. Hänen urkumusiikkiaan pidetään nykyään pohjoissaksalaisen barokin huipentumana. Nuori Johann Sebastian Bach käveli vuonna 1705 lähes 300 kilometriä kuullakseen Buxtehuden urkujensoittoa, ja myös Georg Friedrich Händel matkusti kuulemaan maineikasta muusikkoa.

Urkurinvirassaan Buxtehude sävelsi ja johti myös soitin- ja lauluyhtyemusiikkia.

Elämä ja ura 

Isänsä Johannes Buxtehuden työn jatkajana Dieterich aloitti urkurin viroissa Juutinrauman molemmilla puolilla, Helsinborgin ja Helsingørin Marian kirkoissa. Opetusta hän ilmeisesti sai pääosin isältään, joskin hän saattoi opiskella myös Hampurissa tai Lyypekissä. Noin 30-vuotiaana Buxtehude kutsuttiin Lyypekin Marian kirkon urkuriksi, jota virkaa Buxtehude hoiti kuolemaansa asti.

Buxtehude avioitui Lyypekissä edeltäjänsä, urkuri Franz Tunderin tyttären Anna Margaretan kanssa. Buxtehude nosti jo Tunderin perustamat adventtiajan iltamusiikit (Abendmusik) kukoistukseensa. Viitenä peräkkäisenä joulua edeltävänä sunnuntaina pidetyssä vuosittaisessa konserttisarjassa tiedetään esitetyn laajojakin oratoriotyyppisiä teoksia, mutta yhtään varmasti Buxtehudeen säveltämäksi todistettua teosta ei ole säilynyt. Tallella on kuitenkin toista sataa kantaattia tai pienempää vokaaliteosta eri kokoelmissa.

Buxtehudea pidetään 1600-luvun pohjoissaksalaisen urkuri- ja urkusäveltäjäperinteen huipennuksena. Buxtehuden urkuteoksia on säilynyt erityisesti Bachin lähipiirin kopioimina. Suurelle pohjoissaksalaiselle urkutyypille luodut teokset ovat säilyttäneet asemansa keskeisenä barokin urkuohjelmistona.

Buxtehuden säilyneet urkusävellykset (muun muassa preludeja, fuugia, passacaglioita ja koraalialkusoittoja) julkaistiin painettuina vuosina 1876–1878 ja valikoima kirkkokantaatteja vuonna 1904. Kiinnostus Buxtehudea ja hänen musiikkiaan kohtaan virisi uudelleen vietettäessä hänen syntymänsä 300-vuotisjuhlaa vuonna 1937.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jaakko Tuohiniemi: Yhtenäistetty Dieterich Buxtehude (koko sävellystuotanto listattuna).
 Helsingin kaupunginkirjasto .
 Juhani Haapasalon Buxtehude-sivu .
 
 Vapaasti käytettävissä olevia Buxtehuden partituureja.

Tanskalaiset säveltäjät
Saksalaiset säveltäjät
Barokkisäveltäjät
Lyypekin historia
Motorola

Motorola oli yhdysvaltalainen viestintävälineitä valmistava suuryritys. Paul Galvin perusti sen nimellä Galvin Manufacturing Corporation vuonna 1928. Alussa yhtiön tuotteita olivat autoradiot.

Yhtiön nimi muutettiin Motorolaksi vuonna 1947, mutta sanaa on käytetty tavaramerkkinä jo 1930-luvulta lähtien. Yhtiön pääpaikka oli Chicagon esikaupunkialueella Schaumburgissa, Illinoisissa. 

Motorola on ollut suuri puolijohdevalmistaja. Se on tehnyt muun muassa mikroprosessoreita (esimerkiksi Motorola 68000 -sarja, PowerPC) ja muita suorittimia (mikrokontrolleri, digitaalinen signaaliprosessori).

Vuonna 2011 Motorola jakautui kahtia, syntyi kaksi yhtiötä Motorola Mobility ja Motorola Solutions.

Historia 
Yritys osti Four-Phase Systemsin vuonna 1982.

Yrityksen puolijohdevalmistus eriytettiin omaksi yhtiökseen Freescale Semiconductoriksi vuonna 2004.

Yhtiö osti brittiläisen matkapuhelinvalmistajan Sendon vuonna 2005.

Motorola osti Symbol Technologiesin vuonna 2007.

Tuotteet 

Monet Motorolan tuotteista liittyvät radioon, tunnetuimpana matkapuhelimet ja radiopuhelimet. 

Motorola on ollut mukana puolijohteiden valmistuksessa, joka on irrotettu Freescale Semiconductoriin.

Motorola pyrki 1990-luvulla rakentamaan satelliitti-matkapuhelinjärjestelmän, jonka nimi on Iridium. Alkuaineen iridium järjestysluvun mukaan siinä piti olla 77 satelliittia tukiasemina. Järjestelmä toteutettiin 66 satelliitilla. Se oli kaupallinen fiasko. Iridium-järjestelmä on edelleen olemassa, mutta sen omistus on vaihtunut useita kertoja ja käyttäjien määrä vähäinen.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Virallinen kotisivu
Eriejärvi

Eriejärvi on eteläisin, matalin ja tilavuudeltaan pienin Pohjois-Amerikan viidestä Suuresta järvestä, ja se on maailman 11:nneksi suurin järvi. Järven pinta-ala on 25 700 km², keskisyvyys 19 m ja tilavuus 484 km³. Järven pinta on 174 metriä merenpinnan tason yläpuolella.

Eriejärveen laskee Detroitjoki Huronjärvestä ja siitä laskee Niagarajoki ja Wellandin kanava Ontariojärveen. Järven eteläpuolella sijaitsevat Yhdysvaltojen osavaltiot Ohio, Pennsylvania ja New York, länsipuolella Michigan ja pohjoispuolella Kanadan Ontarion provinssi.

Järvi on saanut nimensä erie-intiaaneista, jotka elivät järven etelärannoilla. Nimi tulee irokeesikielten sanasta erielhonan, mikä tarkoittaa pitkää häntää.

Eriejärvi oli erittäin saastunut 1960- ja 1970-luvulla. Nykyään järven tila on kuitenkin kohentunut luonnonsuojelulakien ansiosta. Ongelmana on kuitenkin rehevöityminen levämassoineen.

Maantiede 
Eriejärven keskimääräinen pinnankorkeus on 174 metriä. Se on pisimmiltään 388 km ja leveimmiltään 92 km. Järven keskisyvyys on vain 19 m ja syvimmiltäänkin järvi on vain 64 metriä. Vertailuksi Yläjärvi on keskisyvyydeltään 147 metriä. Koska Eriejärvi on Suurista järvistä matalin, se on niistä myös lämpimin kesäisin ja jäätyy talvisin ensimmäisenä.

Suurista kaupungeista muun muassa Buffalo ja Cleveland sijaitsevat Eriejärven rannalla.

Historia

Alkuperäiskansat 
Useat intiaaniheimot elivät Eriejärven itärannoilla ennen eurooppalaisten saapumista Amerikan mantereelle. Eriet asuivat järven eteläpuolella ja attiwendaronkit asuivat itäreunan pohjoispuolella. Port Stanleyn lähellä on jo 1500-luvulla perustettu pieni kylä, jossa asui parhaimmillaan jopa 800 intiaania. Eurooppalaiset kutsuivat attiwendaronkeja neutraaleiksi intiaaneiksi, sillä he kieltäytyivät taistelemasta muita heimoja vastaan. Molemmat suurista Eriejärven rantoja asuttaneista intiaaniheimoista valloitettiin irokeesisotien aikaan. Sotien jälkeen irokeesit asuttivat Eriejärven itäpuolta ja sitä käytettiin metsästysalueena.

Talous

Kalastus 
Eriejärven leuto lämpötila ja planktonin riittävyys tekevät siitä oivan paikan kalastukselle. Eriejärvessä on kaikista Suurista järvistä eniten kaloja. Järvi on aiemmin kärsinyt ylikalastuksesta, minkä takia kalastusta säännellään nykypäivänä tarkemmin. Järvestä kalastetaan muun muassa kirjolohta, valkosilmäkuhaa, haukia, isoaurinkoahvenia, valkobasseja ja pikkubasseja. Järvestä on aiemmin kalastettu myös sampia, mutta nykyään kalastetut sammet palautetaan takaisin järveen, jotta niiden populaatio voisi kasvaa takaisin.

Maanviljely 
Eriejärven rannat ovat hedelmällistä maaperää maanviljelylle. Erityisesti New Yorkin osavaltion länsiosassa kasvatetaan paljon viinirypäleitä ja alueella onkin paljon viinitiloja. Viinityypeistä valmistetaan erityisesti pinot noiria, chardonnayta ja rieslingiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suuret järvet
Ontarion järvet
Michiganin maantiede
New Yorkin järvet
Ohion maantiede
Pennsylvanian maantiede
Kanadan ja Yhdysvaltain raja
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kukko (täsmennyssivu)

Kukko voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 kukko, koiraspuolinen kanalintu ja kesykana
 kukko, yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä
 Kukko, Laitilan Wirvoitusjuomatehtaan olutmerkki
 Kukko, Vr3-sarjan höyryveturin nimitys
 suljettu leivonnainen tai piiras (esimerkiksi kaalikukko, kalakukko, lanttukukko, lihakukko)
 aapiskukko, aapiskirjojen perinteinen tunnushahmo
 Gallian kukko, yksi Ranskan kansallissymboleista
 Sukunimenä:
 Aapo Kukko (s. 1991), suomalainen sarjakuvantekijä
 Einari Kukko (1919–2013), suomalainen yliagrologi
 Emil Kukko (1888–1963), suomalainen yleisurheilija
 Sakari Kukko (s. 1953), muusikko.
Roger Glover

Roger David Glover (s. 30. marraskuuta 1945, Brecon, Wales) on brittiläinen lauluntekijä, basisti ja tuottaja. Parhaiten hänet tunnetaan Deep Purplen basistina. Glover asuu vaimonsa Lasleyn kanssa Connecticutissa Yhdysvalloissa.

Ura 
Gloverin musiikkiura alkoi Lontoossa, jonne hän oli muuttanut perheensä mukana 10-vuotiaana. Kouluaikaisesta yhtyeestä kehittyi hänen ensimmäinen ammattimainen yhtye, Episode Six, joka julkaisi joitain singlejä, mutta ei kuitenkaan menestynyt mainittavammin. Vuonna 1965 yhtyeen laulajaksi tuli Ian Gillan, josta tuli Gloverin pitkäaikainen bändikaveri ja joka vaikutti Gloverin uraan merkittävästi. 

Hieman jo mainetta saavuttaneen Deep Purplen jäsenet pyysivät Gillania laulajakseen vuonna 1969. Gillanin myötävaikutuksesta myös Glover liittyi tuolloin yhtyeeseen, ensin basistiksi äänityssessioon ja sen jälkeen vakinaiseksi jäseneksi. Glover toimi Deep Purplen basistina ja yhtenä lauluntekijänä vuoteen 1973 asti. Tuona aikana Deep Purple julkaisi menestyneimmät albuminsa; Deep Purple in Rock ja Machine Head. Gloverin lähdön syynä Deep Purplesta oli yhtyeen kitaristi Ritchie Blackmoren halu vaihtaa basisti.

Seuraavina vuosina Glover keskittyi pääasiassa musiikin tuottamiseen, mutta julkaisi myös muutaman sooloalbumin. Vuonna 1979 Blackmore pyysi Gloveria aluksi tuottajaksi ja myöhemmin basistiksi aiemmin perustamaansa Rainbow -yhtyeeseen. Glover toimi Rainbowssa vuoteen 1984 asti, jolloin yhtye hajosi, koska Glover ja Blackmore siirtyivät uudelleen kasattuun Deep Purpleen. Gloverin ura jatkuu edelleen Deep Purplessa.

Diskografia

Sooloalbumit
 Butterfly Ball (1974)
 Elements (1978)
 Mask (1984)
 Snapshot (2002)

Deep Purple 
Concerto for Group and Orchestra (1969)
Deep Purple in Rock (1970)
Fireball (1971)
Machine Head (1972)
Made in Japan (1972)
Who Do We Think We Are (1973)
Perfect Strangers (1984)
The House of Blue Light (1987)
Slaves & Masters (1990)
The Battle Rages On (1993)
Purpendicular (1996)
Abandon (1998)
Bananas (2003)
Rapture of the Deep (2005)
Now What?! (2013)
Infinite (2017)

Rainbow 
Down To Earth (1979)
Difficult to Cure (1981)
Straight Between the Eyes (1982)
Bent Out of Shape (1983)
Finyl Vinyl (1986)

Gillan & Glover 
Accidentally on Purpose (1988)

Vierailevana muusikkona
Jon Lord  – Gemini Suite (1970)
Dan McCafferty  – Dan McCafferty (1975)
Episode Six  – The Complete Episode Six (1994), Cornflakes and Crazyfoam (2001)
Ian Gillan  – Naked Thunder (1997), Cherkazoo and Other Stories (1999)

Tuottajana
Deep Purple – Perfect Strangers (1984), The House Of Blue Light (1987), The Battle Rages On (1993), Abandon (1998), Bananas (2003)
Rainbow – Down To Earth (1979), Difficult To Cure (1981), Straight Between the Eyes (1982), Bent Out of Shape (1983)
Nazareth – Razamanaz (1973), Loud 'n' Proud (1974), Rampant (1974)
Rory Gallagher – Calling Card (1976)
Judas Priest – Sin After Sin (1977)
Michael Schenker Group – The Michael Schenker Group (1980)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Roger Glover – the offical website  (viralliset kotisivut)
 

Deep Purple
Brittiläiset basistit
Brittiläiset lauluntekijät
Brittiläiset musiikkituottajat
Rockmuusikot
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Kvintetti

Kvintetti on yhtye, johon kuuluu viisi muusikkoa. Tällaiselle yhtyeelle sävellettyä teosta kutsutaan kvintetoksi. Tyypillisin kvintetti on jousikvintetti, johon kuuluu kaksi viulistia, alttoviulisti, sellisti ja kontrabasisti.

Tunnettuja kvintettejä

Quintette du Hot Club de France
The George Shearing Quintet

Katso myös

Duo
Trio
Kvartetti
Sekstetti
Septetti
Oktetti

Yhtyeet
Baskimaa (itsehallintoalue)

Baskimaa (, ) on itsehallintoalue Pohjois-Espanjassa Atlantin rannikolla. Baskimaan pääkaupunki on Vitoria-Gasteiz. Historiallinen Baskimaa, baskien asuinalue, käsittää itsehallintoalueen lisäksi Navarran sekä Pohjoisena Baskimaana tunnetun alueen Ranskan puolella.

Baskimaan itsehallintoalueen rajanaapureita ovat Cantabrian, Kastilia ja Leónin, La Riojan ja Navarran itsehallintoalueet sekä Ranskan Pyrénées-Atlantiquesin departementti.

Aluejako 

Baskimaa koostuu kolmesta maakunnasta:

 Araba (), pääkaupunki Vitoria-Gasteiz
 Gipuzkoa (), pääkaupunki Donostia ()
 Bizkaia (), pääkaupunki Bilbao ()

Maakunnat jakaantuvat kaikkiaan 251 kuntaan, joista 51 sijaitsee Arabassa, 88 Gipuzkoassa ja 112 Bizkaiassa.

Suurimmat kaupungit

Talous

Baskimaa on eräs Espanjan vauraimmista alueista. Suurimmat teollisuudenalat ovat perinteisesti olleet metalliteollisuus ja laivanrakennus. Bilbaon ympäristössä oli aikoinaan suuret malmiesiintymät. Nykyisin merkittävin teollisuudenala on koneenrakennus. Teollisuus on monipuolista, ja myös kemian ja petrokemian sektorit ovat merkittäviä.

Baskimaan bruttokansantuote henkeä kohti on korkeampi ja työttömyysprosentti merkittävästi alhaisempi kuin muualla Espanjassa.

Politiikka

Baskimaan parlamentin puolueita ovat Baskien kansallispuolue (28 paikkaa), EH Bildu (18), Elkarrekin Podemos (11), Partido Socialista de Euskadi-Euskadiko Ezkerra (9) ja kansanpuolue (9). Itsehallintoalueen johtajana (lehendakari) toimii Baskien kansallispuolueen Iñigo Urkullu.

Baskimaan itsenäisyyttä kannatti 24 % ja vastusti 63 % vuonna 2016. Vuonna 2011 terroristijärjestö ETA ilmoitti lopettavansa aseellisen taistelun lopullisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Gorgoroth

Gorgoroth on vuonna 1992 perustettu norjalainen black metal -yhtye. Vuonna 1993 yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa. Heti sen julkaisun jälkeen yhtye solmi levytyssopimuksen Embassy Recordsin kanssa. Pian julkaistiin heidän ensimmäinen täysimittainen albuminsa, Pentagram. Vuonna 1995 julkaistun Antichristin ansiosta Gorgorothista alkoi pian tulla yksi suosituimmista black metal -yhtyeistä.

Vuonna 1998 yhtye solmi levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa, kunnes levy-yhtiö irtisanoi yhtyeen vuonna 2004 erään Puolassa esitetyn konsertin jälkeen. Tuolloin lavalla nähtiin muun muassa lampaanpäitä ja ristiinnaulittua esittäviä alastomia malleja ja käytettiin yli 80 litraa lampaanverta. Tapaus johti poliisitutkintoihin, minkä vuoksi Gorgoroth irtisanottiin Nuclear Blastilta. Nykyisin yhtye kuuluu Regain Recordsiin.

Kokoonpano
 Pest – laulu 
 Infernus (Roger Tiegs) – kitara, basso, rummut (1992–)
 Atterigner (Stefan Todorovic) – laulu (2012–) 
 Tormentor (Bøllo Heyerdahl) – kitara (1996–2002, 2008–)
 Vyl (Vegar Ytterdal Larsen) - rummut (2011–)

Entiset jäsenet
 Bøddel (Frank Watkins) – basso (2007–2015)
 Tomas Asklund – rummut (2007–2011)
Gaahl (Kristian Eivind Espedal) – laulu (1998–2007)
 King ov Hell (Tom Cato Visnes) – basso (1999–2006, 2007)
 Frost (Kjetil-Vidar Haraldstad) – rummut (1994–1996, 2006 sessio)
 Kvitrafn (Einar Selvik) – rummut (2000–2004)
 Sersjant (Erlend Erichsen) – rummut (1999–2000)
T-Reaper (Torgrim Øyre) – basso (1998)
 Vrolok – rummut (1998)
Ares (Ronny Hovland) – basso (1996–1998)
 Grim (Erik Brødreskift) – rummut (1996–1997)
Storm - basso (1996)
Hat – laulu (1992–1995)
Samoth (Tomas Haugen) – basso (1994)
Goat Pervertor – rummut (1992–1994)
Kjettar – basso (1993)

Kiertuemuusikot
 Teloch – kitara (2004–2005, 2007)
 Garghuf (Dani Robnik) – rummut (2007)
 Dirge Rep (yhtyeestä Orcustus, ex-Enslaved) – rummut (2004–2007)
 Apollyon (Ole Jørgen Moe, yhtyeestä Aura Noir, Immortal) – kitara (2003–2004)

Diskografia

Studioalbumit

Livealbumit

Demot

Bootlegit

Videografia

Lähteet

Aiheesta muualla

 Virallinen sivusto 

Norjalaiset black metal -yhtyeet
Eläinratavalo

Eläinratavalo on tähtitieteellinen ilmiö, jossa aurinkokunnan tasossa eli ekliptikalla olevat lukemattomat planeettainväliset pölyhiukkaset heijastavat auringonvaloa. Ilmiö on havaittavissa auringonlaskun jälkeen tai juuri ennen auringonnousua, jolloin se näkyy horisontista ekliptikaa pitkin nousevana kolmionmuotoisena kajona.

Suurin osa säteilyä heijastavista pölyhiukkasista on läpimitaltaan 10–30 mikrometriä (millimetrin tuhannesosaa). Hiukkasten lämpötila on noin 150 kelvinastetta. 20 mikrometrin infrapuna-alueella eläinratavalo säteilee vain 0,0001 kertaa niin paljon kuin Auringon pinta. Eläinratavaloa on havaittu myös muilta tähdiltä.

Havaitseminen
Eläinratavalo näkyy ekliptikan ympärillä olevana kajona, joka kirkastuu horisonttia kohti. Se näkyykin sitä paremmin, mitä suurempi on ekliptikan ja havaintopaikkakunnan horisontin välinen kulma. Parhaiten se näkyy tropiikissa, Kauriin ja Kravun kääntöpiirin välisellä alueella, missä kulma on ajoittain tasan 90 astetta. Erityisen hyvin se näkyy autiomaissa, joissa ilma on lähes aina pilvetön.

Kauempana päiväntasaajasta pohjoisella pallonpuoliskolla eläinratavalo on parhaiten havaittavissa keväisellä iltataivaalla juuri kun hämärä on täydellisesti kadonnut, tai syksyllä aamutaivaalla juuri ennen hämärän ensimmäistä kajastusta. Suomen pohjoisilla leveysasteilla, missä ekliptika muodostaa maksimissaankin vain 50 asteen kulman horisonttia vasten, eläinratavalon havaitseminen on kohtalaisen hankalaa, sillä Aurinko laskee niin loivassa kulmassa, että heikko kajo sekoittuu helposti horisontin hämärään. Mahdotonta se ei kuitenkaan ole, mikäli vain olosuhteet ovat riittävän hyvät. Skotlannista ja Saksasta ilmiö on jo kohtalaisen hyvin havaittavissa.

Katso myös
 Eläinrata
 Gegenschein
 Avaruuspöly
 Eläinratavalon näkyminen Suomessa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tähtitiede
Valoilmiöt
Slasher

Slasher-elokuviksi (englannin sanasta slash 'viiltää, viillellä') kutsutaan kauhuelokuvia, joissa sarjamurhaaja teurastaa nuorisoa erilaisilla teräaseilla yllättäen ja yksi kerrallaan. Tavallisesti murhaaja on kasvoton, epäinhimillinen ja lähes kuolematon. Slasherien tyypilliseen juonenkulkuun kuuluu, että päihteitä käyttävät ja seksiä harrastavat nuoret kuolevat ja siveelliset pelastuvat. Väkivaltakohtauksille ja erikoistehosteille annetaan suuri paino. Tyypillisiä ovat myös lukuisat jatko-osat, jotka noudattavat yleensä samaa kaavaa.

Tyypillisiä slasher-elokuvien teemoja ja tapahtumia ovat miesten harjoittama voyeurismi eli naisten tirkistely, transsukupuolisuus, näyttävät murhat, naishahmojen itsepuolustuskyvyt, väkivallasta saatu seksuaalinen nautinto sekä yhteisön ja sen viranomaisten kyvyttömyys eliminoida yhteisöä uhkaavaa pahaa voimaa.

1960-luvun kahta kauhuelokuvaa, Hitchcockin Psykoa (1960) ja Michael Powellin Kurkistelijaa (1960) pidetään slasher-elokuvan esiasteina. Tosin jo vuoden 1944 elokuvassa House of Frankenstein nähtiin Slasher elokuvan merkkejä, miten muut talossa olleet ihmiset eivät ole tietoisia talossa olevasta murhaajasta (Dracula). Tobe Hooperin ohjaama Texasin moottorisahamurhat -elokuva käytti jo slashereille tyypillistä juonirakennetta: ryhmä teini-ikäisiä nuoria joutuvat yksitellen uhreiksi. Heistä viimeinen tyttö joutuu erityisen pitkän ja kauhistuttavan kärsimyksen uhriksi, kunnes lopulta pelastuu. Bob Clarkin Musta joulu vuodelta 1974 on jo selvä slasher. Kaikki slasher-elokuvan merkit olivat lisäksi olemassa jo Mario Bavan vuoden 1971 elokuvassa Ecologia del delitto (A Bay of Blood). Varsinainen slasher-innostus alkoi kuitenkin John Carpenterin Halloween – naamioiden yön (1978) ja Sean S. Cunninghamin Perjantai 13:nnen (1980) jälkeen. 

Kriitikoidenkin arvostusta saaneita slashertyyppisiä elokuvia olivat ”juppislashereiksi” kutsutut Vaarallinen suhde (1987), Kohtalokas vuokralainen (1990) ja erityisesti Oscar-palkittu Uhrilampaat (1991).

1980-luvun puoleenväliin mennessä oli tehty satoja slashereitä ja yleisö alkoi kyllästyä niihin. 

Genre koki lyhyen uuden nousun 1990-luvun lopussa Wes Cravenin Screamin (1996) myötä, mutta on vaipunut sittemmin takaisin marginaaliin.

Tunnettuja slasher-elokuvia 
Candyman (1992)
Child’s Play (1988)
Halloween – naamioiden yö (Halloween, 1978)
Koston liekit (The Burning, 1981)
Painajainen Elm Streetillä (A Nightmare on Elm Street, 1984)
Perjantai 13. (Friday the 13th, 1980)
Psyko (Psycho, 1960)
Tiedän mitä teit viime kesänä (I Know What You Did Last Summer, 1997)
Texasin moottorisahamurhat (The Texas Chain Saw Massacre, 1974)
Scream (1996)
Yön silmät (The Hills Have Eyes, 1977)

Katso myös 
 Gore
 Splatter

Lähteet

Elokuvalajityypit

Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Jalava

Jalava tarkoittaa seuraavia:

 jalavat (Ulmus), jalavakasvien heimoon kuuluva kasvisuku
 Kustannus Oy Jalava, lyhyesti Jalava, kirjankustantamo.

Henkilöt
Jalava on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Alma Jalava (1855–1922), suomalainen yhteiskunnallinen ja järjestövaikuttaja
 Antti Jalava (e. Almberg, 1846–1909), suomalainen opettaja, kääntäjä, toimittaja ja kirjailija
 Antti Jalava (1949–2021), ruotsinsuomalainen kirjailija
 Emil Almberg (vuodesta 1906 Jalava, 1852–1929), suomalainen lyseon lehtori, kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja
 Esko Jalava (1920–1978), pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
 Hugo Jalava (1874–1950), neuvostoliittolainen, alkujaan pietarinsuomalainen veturinkuljettaja ja kommunistipoliitikko
 Ilona Jalava (1878–1960), tekstiilitaiteilija
 Jorma Jalava (1910–1991), yritysjohtaja
 Lasse Jalava (s. 1951), säveltäjä.
 Matti Jalava (1893–1975), suomalainen metsätieteilijä ja professori
 Olavi Jalava (1913–1970), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Oskari Jalava (e. Alm, e. Varpenniittu, 1876–1950), suomalainen peltiseppä ja kansanedustaja (SDP)
 Pekka Jalava (1977–2012), suomalainen stand up -koomikko
 Pertti Jalava (s. 1960), suomalainen taide- ja jazzmusiikin säveltäjä
 Petri Jalava (s. 1976), suomalainen jalkapalloilija
 Reijo Jalava (1932–2001), suomalainen jalkapalloilija
 Seppo Jalava (1952–2018), suomalainen koripalloilija
 Veikko Jalava (1911–1981), suomalainen kuvanveistäjä
 Voitto Jalava (s. 1924), suomalainen pikajuoksija
 Väinö Jalava (s. 1936), suomalainen matemaatikko.

Katso myös 
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
 jalavakasvit (Ulmaceae), kasviheimo
 Jalavan kauppa, vanha kaupparakennus Taivalkosken kirkonkylässä.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
8 (luku)

8 (kahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää luku seitsemän ja seuraa luku yhdeksän. Esseetyylisessä tekstissä kahdeksan kirjoitetaan yleensä kirjaimin.

Suomen kahdeksan-sanan etymologia 
Erään teorian mukaan sana ”kahdeksan” muodostuu vartalosta ”kaksi” ja loppuosasta ”-eksan”, joka tarkoittaa ”ei ole”. Vanhemman teorian mukaan loppuosaksi on luettava ”-deksan”, jolloin taustalla olisi latinan kymmentä tarkoittava sana. Joka tapauksessa kahdeksan olisi johdettu merkityksestä ”kaksi pois kymmenestä”. Sanan ”yhdeksän” alkuperä lienee vastaava.

Matematiikassa 
 8 on yhdistetty luku.
 8 on kuutioluku ja kahden potenssi: .
 8 kuuluu Fibonaccin lukujonoon.
 8 voidaan ilmaista kahden peräkkäisen alkuluvun summana: .
 
 8 on kahden peräkkäisen alkuluvun (61 ja 67) keskiarvon neliöjuuri.
 8 on jaollinen tekijöidensä määrällä (4).
 8 on kokonaislukujen 1…3 tekijöiden summa.
 Kantalukujärjestelmää, jonka kantaluku on 8, kutsutaan oktaalijärjestelmäksi.
 8 on pienin nelibittinen binääriluku (10002).
 8 on Harshad-luku binäärijärjestelmässä (10002) ja oktaalijärjestelmässä (108).

Luonnontieteissä 
 Hapen järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä on 8.
 Typpi-15 ja happi-16 ovat vakaita isotooppeja, joiden ytimissä on 8 neutronia.
 Atomi saa oktetin, kun sillä on kahdeksan elektronia uloimmalla elektronikuorellaan.
 Ydinfysiikassa luku 8 kuuluu maagisiin lukuihin.
 Hämähäkkieläimillä on kahdeksan jalkaa.
 Aurinkokunnassa on kahdeksan planeettaa, joista Neptunus on kahdeksas eli uloin.

Viihteessä 
 Kahdeksas raita on usein studioalbumin yksi singleistä.
 8 on Luis Fonsin studioalbumi.
 Kauhu-/tieteiselokuva Alienin lisänimi Suomessa oli kahdeksas matkustaja.

Muissa yhteyksissä 
 Radioamatöörien kutsumerkeissä 8 on piirinumero entisen Oulun läänin alueella.
 Peruskoulussa ja lukiossa arvosana 8 vastaa hyvää, nykyisin myös käytösarvosanana.
 Kiinassa 8 on onnenluku, koska se kuulostaa samalta kuin Kiinan kielessä käytettävä rahaa ja rikkautta tarkoittava symboli.
 Kasipallo on biljardipeli.
 Eurooppatie E8 kulkee Norjassa ja Suomessa.
 Valtatie 8 kulkee Turun ja Limingan välillä.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
AVO

AVO () oli Unkarin kommunistinen salainen poliisi, jonka johtajana toimi Péter Gábor. AVO:n toimintaa valvoi Neuvostoliitto. Unkarin sisäministeri László Rajk valvoi myös AVO:n toimintaa. Sisäministeriö oli keskeisen tärkeä tekijä, sillä se valvoi poliisia ja organisoi vaalit. Myöhemmin AVO:n päällikkö Péter Gábor tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.

Oikeampi lyhenne salaiselle poliisille oli ÁVO vuosina 1946–1948. Tämän jälkeen sen nimi vaihtui ja se oli 1950–1956 Államvédelmi Hatóság eli ÁVH; tällä nimellä se tunnettiin myös Unkarin kansannousun aikaan.

Raoul Wallenbergin näytösoikeuden järjestelyt Unkarissa 
Unkarin juutalaisen yhteisön johtaja Miksa Domonkos pidätettiin ja vietiin AVO:n kuulusteluun vuonna 1953. Raoul Wallenberg katosi Budapestissa tammikuussa 1945. Ajatus Wallenbergin juutalaisista murhaajista oli Unkarin kommunistipuolueen ja oli Josif Stalinin osa siionisti-juutalaisvastaista kampanjaa.

AVO Unkarin kansannousussa 
Unkarin kansannousussa 23. lokakuuta 1956 ÁVH:n joukot aiheuttivat ensimmäiset kuolonuhrit heidän avatessaan tulen kiviä heitteleviä ihmisiä kohti. ÁVH:n poliisit muodostivat tuolloin ainoat hallituksen kannalta luotettavat aseelliset voimat. Kansannousun aikana suoritettiin myös lynkkausmurhia, joiden kohteeksi joutuivat vihatut ÁVH:n miehet. Kádárin hallituksen valkoinen kirja luettelee 22 tapausta. Magyarovarin verilöyly muistetaan suurimpana, missä ÁVH:n joukot murhasivat 85 mielenosoittajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Poliisitoimi
Unkarin historia
Rafael Paasio

Kustaa Rafael Paasio (vuoteen 1906 Hellström; 6. kesäkuuta 1903 Uskela – 17. maaliskuuta 1980 Turku) oli merkittävä suomalainen Sosialidemokraattisen puolueen poliitikko, eduskunnan puhemies ja pääministeri.

Kansanedustajana 
Eduskuntaan Paasio pääsi vuoden 1948 vaaleissa, mitä ennen hän oli ehtinyt toimia Turun kunnallispolitiikassa. Paasion kansanedustajuus päättyi vuoden 1975 vaaleissa putoamiseen eduskunnasta.

Lehtimiehenä 
Paasio kävi kansakoulun ja työskenteli rakennuksilla, minkä jälkeen hän siirtyi lehtimiesuralle. Paasio toimi kirjaltajana Helsingissä vuosina 1920–1927 ja myöhemmin 1934–1938. Paasio toimi Suomen Sosialidemokraatin levikkiasiamiehenä 1927–1932 sekä Palkkatyöläisen ilmoitushankkijana vuonna 1933. Päätoimittajana Paasio toimi vuosina 1938–1942 Työläisnuorisossa, Sosialisti-lehdessä Turussa vuosina 1942–1951 sekä Turun Päivälehdessä vuosina 1952–1963.

SDP:n puheenjohtajana 
Paasio oli SDP:n puheenjohtaja vuosina 1963–1975. Paasion valtakaudella puolue saavutti luontevat Moskovan-suhteet (osittain Urho Kekkosen ja Väinö Leskisen myötävaikutuksella). Puolueen sisäisissä kiistoissa Paasio oli ns. kolmannen linjan johtomies. Pelkistetysti sanottuna kolmaslinjalaisten tarkoituksena oli oikeiston (tannerilaisten ja leskisläisten) syrjäyttäminen vasemmiston (skogilaisten) hillitsemiseksi. Myös presidentti Mauno Koiviston voidaan katsoa lukeutuneen kolmaslinjalaisiin.

"Pari piirua vasemmalle" (ja Kekkosen taakse) oli Paasion ohjenuora. Kekkosen taakse asettuminen oli noina vuosina eräänlainen edellytys SDP:n uudelle tulemiselle.

Presidenttiehdokkaana 
SDP asetti Paasion presidenttiehdokkaaksi vuoden 1962 presidentinvaaleihin.

Pääministerinä 
Rafael Paasio sai 24. maaliskuuta 1966 tasavallan presidentiltä tehtäväkseen tunnustella uuden hallituksen muodostamismahdollisuuksia. 

Paasion kaksi vuotta toiminut hallitus (Paasion I hallitus) erosi vuoden 1968 presidentinvaalien yhteydessä. SDP:n puolueneuvoston kokouksessa 31.1.1968 hyökättiin puheenjohtaja Paasiota vastaan, minkä seurauksena puolueneuvostossa hyväksyttiin yksimielinen kannanotto, jonka mukaan ei ollut tarkoituksenmukaista, että sama henkilö toimii sekä puheenjohtajana että pääministerinä. Puolueneuvoston kannanotto oli epäluottamuslause Paasiolle, minkä seurauksena Paasio erosi puoluetoimikunnasta eikä enää asettunut uudelleen ehdolle uutta hallitustunnustelijaa valittaessa.

Eduskunnan puhemiehenä 
Rafael Paasio valittiin 196 äänellä eduskunnan puhemieheksi 14. huhtikuuta 1966.

Perhe 
Paasio meni naimisiin Mary Regina Wahlmanin kanssa vuonna 1936. Sekä Rafael Paasion poika Pertti Paasio että hänen pojantyttärensä Heli Paasio ovat olleet kansanedustajina. Pertti Paasio on myös toiminut isänsä lailla SDP:n puheenjohtajana.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 

 

Eduskunnan puhemiehet
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puheenjohtajat
Suomen pääministerit
Demarinuorten puheenjohtajat
Turun kaupunginvaltuutetut
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Kevin Mitnick

Kevin David Mitnick (s. 6. elokuuta 1963) on yhdysvaltalainen krakkeri, joka on ollut vankilassa muun muassa vuonna 1983, tunkeuduttuaan yliopiston koneella luvattomasti ARPANETiin. Tätä ennen hänet oli tuomittu tietojen tuhoamisesta ja puhelinoperaattorin käsikirjojen varastamisesta. Viimeisin tuomio hänelle tuli FBI:n pidätettyä hänet 15. helmikuuta 1995 oltuaan FBI:n etsityin tietokonerikollinen usean vuoden ajan.

Mitnickin jäljittämisessä oli olennaisena tekijänä tietoturvaekspertti Tsutomu Shimomuran panos, jonka koneeseen Mitnick tunkeutui ns. TCP-kaappauksella. Jäljityksessä käytettiin muun muassa Tsutomun kirjoittamaa ohjelmaa, joka tulkitsi TCPDump-ohjelman (UNIX:n TCP:n liikenteen analysointityökalu) tuottamia tietoja (tämän mielenkiintoisen ohjelman tekeminen on saanut jotkut yksittäiset ihmiset epäilemään Shimomuran olevan todellisuudessa itsekin nk. dark side hacker, Mitnickin tiedetään myös sanoneen kiinnijäädessään Shimomuralle kunnioittavansa hänen taitojaan); näin Mitnickin telnet-sessiot saatiin kaapattua jokaista näppäimen painallusta myöten. Huolimatta siitä, että Mitnick käytti varastettuja kännyköitä, kloonattuja liittymiä ym. tehokkaita identiteetin peittelymenetelmiä bittiavaruudessa, hänet onnistuttiin lopulta paikantamaan. 

Mitnick vapautettiin vankilasta tammikuussa 2000 mutta hänen Internetin käyttökieltonsa jatkui keskiyöhön 21. tammikuuta 2003 asti.

Mitnick oli nuoruudessaan myös nk. phone phreak, joka peukaloi puhelinjärjestelmiä. Hän huijasi Los Angelesin liikennelaitoksen siirronseurantajärjestelmää ja ajeli pummilla jo 12-vuotiaana.

Mitnick on vieraillut Suomessa viimeksi marraskuussa 2010 Talentum Eventsin TiVi Tietoturva 2011 -seminaarin pääpuhujana.

Mitnickiin liittyvät mysteerit

 Hänen epäiltiin poistaneen poliisin tietokoneilta itseään koskevan pidätysmääräyksen, kun poliisi oli päässyt Mitnickin kannoille eräässä toisessa tapauksessa.
 Mitnickin tiedetään myös osanneen "ennustaa" poliisien tulo piilopaikkaansa ja paenneen paikalta hieman ennen heidän tuloaan. (Mitnick sanoo itse usein vain soittaneensa poliisiasemalle ja kysyneensä suoraan, onko hänen nimisestään henkilöstä annettu pidätysmääräystä.)
 Viimeisen tuomion jälkeen takavarikoidut kiintolevyt FBI on luvannut antaa takaisin omistajalleen vuonna 2004, eli lähes kymmenen vuotta takavarikoinnin jälkeen, jos Mitnick kertoisi miten niiden salaus puretaan.

Mitnickin kirjoittamat kirjat 
 The Art of Intrusion
 The Art of Deception
 Ghost in the Wires: My Adventures as the World's Most Wanted Hacker
 The Art of Invisibility

Kirjat on tehty yhteistyössä William L. Simonin kanssa.

Mitnickistä kertovat elokuvat 
 Takedown
 Freedom Downtime

Lähteet

Aiheesta muualla

 Mitnick Security Consulting, LLC – Mitnickin perustama tietoturvakonsultaatioyritys.
 The Mitnick attack – Mitnickin TCP-kaappausta käsittelevä artikkeli.
 Kevin Mitnick – Tietokoneterroristi  – Mitnickistä suomeksi. 

 

Vuonna 1963 syntyneet
Krakkerit
Yhdysvaltalaiset rikolliset
Elävät henkilöt
La Rioja

La Rioja () on itsehallintoalue ja maakunta Pohjois-Espanjassa. Yksi maakunta muodostaa itsehallintoalueen. 

La Riojan rajanaapureita ovat Kastilia ja Leónin, Baskimaan, Navarran ja Aragonian itsehallintoalueet. Alueen pohjoisosaa hallitsee Ebron jokilaakso, ja etelässä sitä reunustavat Iberianvuoret.

Väestö 
La Rioja on pinta-alaltaan Espanjan toiseksi pienin ja väkiluvultaan pienin itsehallintoalue. Yli puolessa sen 174 kunnasta on vain alle 200 asukasta. Suurin osa väestöstä on sijoittunut Ebron jokilaakson ympäristöön, vuoristoseutu on harvemmin asuttua. Lähes puolet väestöstä asuu pääkaupungissa Logroñossa. Muita kuntia ovat muun muassa Calahorra, Arnedo, Haro, Alfaro, Nájera ja Santo Domingo de la Calzada.

Suurimmat kunnat 
La Rioja jakaantuu 174 kuntaan.

Historia 
La Riojan alue tunnettiin aikaisemmin Logroñon maakuntana. 900-luvulla se oli Navarran ja Kastilian kuningaskuntien kiisteltyä rajaseutua. Tärkeäksi sen teki alueen läpi kulkeva pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan. Espanjan itsenäisyyssodassa alue joutui Napoléonin joukkojen haltuun ja vuonna 1822 luotiin Logroñon maakunta kuninkaallisella asetuksella. Vuonna 1980 maakunnan nimeksi muutettiin La Rioja, ja kahta vuotta myöhemmin se sai itsehallintoalueen aseman, koska se eroaa ympäröivistä alueista sekä taloudellisesti että maantieteellisesti.

Kulttuuri 
La Rioja on kuuluisa viineistään, erityisesti klassisesta punaviinistä. Alueen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa 1100-luvulta peräisin oleva Santo Domingo de la Calzadan katedraali sekä San Millán de la Cogollassa sijaitsevat Yuson ja Suson luostarit, joista jälkimmäiset ovat Unescon maailmanperintöluettelon kohteita.

La Riojan valtakieli on nykyään espanja, mutta ajanlaskun alun tienoilla koko alueella puhuttiin vielä baskia. Jotkin läntiset osat alueesta säilyivät baskinkielisinä paljon pitempäänkin. Vanhin tunnettu baskin kieltä sisältävä kirjallinen lähde onkin itse asiassa löydetty La Riojasta San Millán de la Cogollan () luostarista ja ajoittuu 1000-luvulle. Muista historiallisista lähteistä tiedetään esimerkiksi, että Ojacastron kylän pormestari ajautui 1200-luvulla ongelmiin kastilialaisen virkavallan kanssa pidettyään kiinni kyläläisten oikeudesta käyttää baskia oikeudenkäynneissä. Viimeisimmistä La Riojan osista baski väistyi noin 1500-luvulla.

Alueen baskitausta näkyy kuitenkin yhä esimerkiksi useissa baskinkielistä alkuperää olevissa paikannimissä. Lisäksi kieli on alkanut jossain määrin palata alueelle, sillä jotkut riojalaiset vanhemmat laittavat lapsensa Baskimaan puolella toimiviin baskinkielisiin kouluihin. La Riojassa toimii vuonna 1996 alueen baskitaustaa vaalimaan perustettu yhdistys Laminiturri, joka muun muassa järjestää kielikursseja. Yhdistystä eivät perustaneet Baskimaasta La Riojaan muuttaneet baskit vaan alkuperäiset riojalaiset, jotka halusivat laajentaa oman kulttuurinsa ja historiansa tuntemusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Gobierno de La Rioja
 SPAIN.INFO
 UNESCO World Heritage Centre
Oulun jäähalli

Oulun jäähalli (sponsorinimeltään Oulun Energia Areena, puhekielessä myös Raksilan jäähalli) on Oulussa Raksilan urheilukeskuksessa sijaitseva jäähalli, joka avattiin vuonna 1975. Hallin pääkäyttäjä on jääkiekon SM-liigassa pelaava Oulun Kärpät ja sen kapasiteetti on 6 485 katsojaa.

Historia 

Oulun jäähallin rakentaminen alkoi vuonna 1974, ja halli avattiin vuonna 1975. Halli peruskorjattiin vuosina 2003–2004. Remontin jälkeinen yleisökapasiteetti on 6 614. Yleisökapasiteetti ennen remonttia oli 7 600. Halli on osa Raksilan urheilukeskusta. Hallin välittömässä läheisyydessä sijaitsee 2008 valmistunut harjoitushalli.

Jääkiekon SM-liigan joukkue Oulun Kärpät harjoittelee sekä pelaa kotiottelunsa Raksilan jäähallissa. Hallin muita käyttäjiä ovat kaukalopallojoukkue RB-Oulu ja taitoluisteluseura Oulun Luistelukerho. Hallin päävuokralainen Oulun Kärpät nimesi hallin Oulun Energia Areenaksi. Nimeämisen mahdollisti kaupungin vuonna 2003 tekemä päätös, että halutessaan tilojen päävuokralaiset saavat myydä toimitilojensa nimen.  Halliin avattiin uusi rinkside-ravintola vuonna 2018, jonka seurauksena hallin katsojakapasiteetti putosi 6485 katsojaan.

Konsertit 

Hallissa on järjestetty myös konsertteja. Raksilassa ovat soittaneet rockyhtyeistä muun muassa Kiss, Judas Priest sekä Whitesnake. Myös Lordi-yhtyeen elokuva Dark Floors on saanut poikkeuksellisen ensi-iltansa Oulun Energia -areenalla vuonna 2007. Lordi myös esiintyi tapahtumassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Oulun jäähalli Oulun kaupungin sivuilla

Suomen jäähallit
Jäähalli
Jäähalli
Seulonnan keskeiset artikkelit
Risto Rasa

Risto Olavi Rasa (s. 29. huhtikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen runoilija, ammatiltaan kirjastonhoitaja. Hän kirjoittaa lyhyitä, naivistisen avoimia ja arkisen lämpimiä runoja luonnosta, kodin piiristä ja rakkaudesta. Rasa tunnetaan erityisesti luontolyyrikkona. Jo esikoisteoksellaan Metsän seinä on vain vihreä ovi (1971) Rasa saavutti suurta suosiota. Sen julkaistessaan hän oli vain 17-vuotias ja kävi koulua Vaasassa. Hänen runojaan alkoivat lukea sellaisetkin, jotka eivät ennen olleet välittäneet runoista.

Rasan vanhemmat ovat diplomi-insinööri Raimo Rasa ja yo-merkonomi Liisa o.s. Marjanen. Rasa on syntynyt Helsingissä mutta viettänyt pääosan lapsuudestaan ja nuoruudestaan Vaasassa. Hän on toiminut kirjastonhoitajana eri paikkakunnilla, muun muassa Varkaudessa ja vuodesta 1989 Somerolla. Hän valmistui kirjastonhoitajaksi Tampereelta 1987. Rasa on ollut naimisissa vuodesta 1974. Sotilasarvoltaan Rasa on korpraali.

Vuonna 2019 Rasalle myönnettiin taiteilijaeläke. 


Runokokoelmat

Palkinnot 
 Suuren suomalaisen kirjakerhon tunnustuspalkinto 1978
 Einari Vuorelan seuran Korpirastas-reliefi 1989
 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 1993
 Eino Leinon palkinto 1996

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rasan runoja suomeksi ja englanniksi
 Risto Rasa Kirjasampo.fi:ssä
 Risto Rasa. Pispalan kirjastotalo 2003.
 Ahola, Suvi: Kaukainen kevät ja kaunis syksy. Helsingin Sanomat 20.12.2010
 Rasan esittely eteläpohjalaisia kirjailijoita käsittelevillä sivuilla.

Suomalaiset runoilijat
Eino Leinon palkinnon saajat
Suomalaiset kirjastonhoitajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Osittelulaki

Osittelulaki on myös distributiivisuutena tunnettu algebrallinen ominaisuus laskuoperaatiolle. Mielivaltaiset laskuoperaatiot  ja  noudattavat osittelulakia tietyssä algebrassa, jos
, ja 
pitävät paikkansa kaikille ,  ja .

Katso myös 
 liitännäisyys
 vaihdannaisuus

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Algebra
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pihakatu

Pihakatu on taajamissa ja asuntokaduilla sijaitseva alue, joka on ilmoitettu erityisellä liikennemerkillä. Alueen nopeusrajoitus on kaksikymmentä kilometriä tunnissa, minkä toteutumisen varmistamiseksi kadulle on yleensä rakennettu erityyppisiä kavennuksia, korotuksia ja esimerkiksi penkkejä ja istutuksia.

Pihakatu on sallittu sekä jalankulku- että ajoneuvoliikenteelle, kuitenkin niin, että jalankulkijoilla on esteetön liikkumisoikeus kaikilla sen alueilla ja ajoneuvojen kuljettajilla on väistämisvelvollisuus heihin nähden. Risteyksessä pihakadulta tulevan kuljettajan on aina väistettävä muuta liikennettä. Ajoneuvojen pysäköinti on sallittua ainoastaan pysäköintiin merkityillä alueilla.

Suomen ensimmäinen pihakatu rakennettiin Forssaan asuntomessujen yhteydessä 1982. Pihakatuun läheisesti rinnastettavia tietyyppejä ovat kävelykatu, pyöräkatu ja hidaskatu.

Kadut
Aguinaldo

Aguinaldo on latinalaisamerikkalaista vanhaa jouluisin esitettävää musiikkia. Se on kehittynyt espanjalaisesta kansanmusiikista. 

Puerto Ricon musiikki
Ture Ara

Carl Henrik Lorenz Ture Ara (vuoteen 1928 Åberg; 19. tammikuuta 1903 Tukholma – 29. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen ooppera- ja iskelmälaulaja (baritoni), laulunopettaja ja näyttelijä.

Ura
Ture Ara vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Käkisalmessa. Siellä hän tutustui säveltäjä Erkki Melartiniin, jolla oli keskeinen merkitys Aran alkavalla laulajanuralla. Heidän ystävyytensä kesti Melartinin kuolemaan saakka. 

Ture Ara opiskeli laulua muun muassa Aino Acktén johdolla ja piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1927. Hänestä tuli yksi Suomen ensimmäisistä iskelmätähdistä, kun hän levytti vuonna 1929 valssin ”Emma”, jota myytiin yli 30 000 kappaletta. Toinen hänen laulamanaan menestykseen noussut kappale oli Ernest Pingoud’n säveltämä ja Väinö Siikaniemen sanoittama valssi ”Asfalttikukka” samalta vuodelta. 1920–1930-luvulla hän käytti iskelmälaulajana taiteilijanimeä Topi Aaltonen. Ara esiintyi myös ulkomailla (Saksassa, Ruotsissa ja Unkarissa).

Ara oli vuosina 1930–1953 kiinnitettynä Ruotsalaiseen teatteriin ja sen jälkeen Kansallisoopperaan aina vuoteen 1965 asti. Ara oli äänialaltaan baritoni, mutta hän tavoitti myös tenorin rekisterin, mikä käy ilmi esimerkiksi kappaleesta ”Muisto”. Hän levytti runsaasti etenkin suomalaisia kansanlauluja mutta ei oopperatulkintojaan. Lisäksi Ara esiintyi myös elokuvissa, ja operettitähtenä häntä arvostettiin suuresti. Aran tunnetuiksi tekemiä kappaleita olivat myös Oskar Merikannon säveltämät ”Reppurin laulu” ja ”Vallinkorvan laulu”, joita hän esitti menestyksekkäästi sotien aikaisilla viihdytyskiertueilla rintamalla.

Ture Ara oli vuosina 1944–1953 naimisissa näyttelijä ja laulaja Birgit Kronströmin kanssa.

Uransa jälkeen Ara ryhtyi jooga- ja laulupedagogiksi. Hänet palkittiin vuonna 1961 Pro Finlandia -mitalilla. Yksi Aran viimeisistä lauluoppilaista oli vuoden 1977 Miss Suomi Armi Aavikko. Ara julkaisi 1970-luvulla kaksi muistelmateosta: Saparo-Tuure ja Viisikanta.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 
 Ture Ara Pomus.netin tietokannassa
 
 

Jussi-palkinnon saajat
Pro Finlandia -palkitut
Suomalaiset baritonit
Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Mike Pohjola


Mikko ”Mike” Julius Pohjola (s. 15. lokakuuta 1978) on suomalainen käsikirjoittaja, roolipelisuunnittelija ja kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Kadonneet kyyneleet ilmestyi vuonna 2008.. Seuraava, ”omaelämäkerrallinen Jeesus-romaani” Ihmisen poika ilmestyi vuonna 2011. Pohjola on kirjoittanut myös näytelmiä, muun muassa Turun kulttuuripääkaupunkivuonna tuotetun 1827 – Infernal Musicalin.

Pohjola on julkaissut roolipeliteokset Myrskyn aika (2003), Star Wreck (2006), Tähti (2007) ja Myrskyn sankarit – Suurkuninkaan miekka. Live-roolipelipiireissä Pohjola tunnetaan eläytymislähtöisyyttä korostavan ”Turun koulukunnan manifestin” (2000, ) kirjoittajana ja kokeellisten live-roolipelien tekijänä. Roolipelitapahtuma Ropecon antoi Pohjolalle Kultainen lohikäärme -elämäntyöpalkinnon vuonna 2010.

Pohjola on myös käsikirjoittanut vuosina 2017–2019 esitettyä suomalaista Konttori-komediasarjaa
sekä vuonna 2021 esitettyä DikDek: Painajainen majatalossa -sarjaa. Hän on voittanut kansainvälisen Emmy-palkinnon 2008
ja Prix Europa -palkinnon 2010

Elämä ja ura 
Pohjola opiskeli Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa elokuva- ja tv-käsikirjoittamista. Pohjola oli ehdokkaana Vasemmistoliiton listalla vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Turussa ja vuosien 2008, 2017 ja 2021 kunnallisvaaleissa Helsingissä.

Kadonneet kyyneleet -fantasiaromaanilla on myös poliittinen ulottuvuus, kuten useimmissakin Pohjolan tuotannoissa. Fasistiset keijut pitävät toisen lajin keijuja keskitysleirillä, ja päähenkilö kieltäytyy taistelemasta keijujen sisällissodassa sodanvastaisen vakaumuksensa takia. Ihmisen pojassa käsitellään rakenteellista korruptiota sekä rakennusliikkeiden ja poliitikkojen yhteispeliä Turun kaupungissa.

Tammikuussa 2011 Ihmisen poika -romaanin elokuvaoptio myytiin yhdysvaltalaiselle näyttelijä-tuottaja Ron Gilbertille jo ennen kirjan ilmestymistä.

Pohjola on pitkään kirjoittanut elokuvaa Spede Pasasen elämästä.  Hän nousi julkisuuteen puolustamaan käsikirjoittajien kokemia väärinkäytöksiä, kun tuotantoyhtiö Yellow Film yritti omia aiheen itselleen.

Tuotantoa 
 
 
 
 
 
 ”Limaisenvihreä viiva” antologiassa

Katso myös 
 Pohjola-filmi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mike Pohjolan verkkosivut

Roolipelisuunnittelijat
Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vasemmistoliiton poliitikot
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Nikolai Ježov

Nikolai Ivanovitš Ježov (, 1. toukokuuta 1895 – 4. helmikuuta 1940) oli Neuvostoliiton salaisen poliisin NKVD:n johtaja suuren puhdistuksen aikana 1936–1938.

Elämä
Virallisten asiakirjojen mukaan Ježov oli syntynyt Pietarissa. Joidenkin asiakirjojen mukaan hän oli kotoisin Marijampolėsta. Kirjeessään "Vanhan bolsevikin kirje" (1936) Boris Nikolaevski kuvailee Ježovia tavalla, jonka perusteella Ježovilla oli todennäköisesti luonnevika. Stephen F. Cohenin mukaan Ježov oli pienikokoinen, biseksuaali ja huumeriippuvainen fanaatikko.

Ježov ei käynyt kouluja vaan työskenteli tehdastyöläisenä ennen joutumistaan keisarilliseen armeijaan 1915–1917. Hän liittyi bolševikkeihin Vitebskissä 5. toukokuuta 1917, vain muutama kuukausi ennen lokakuun vallankumousta. Sisällissodan aikana hän toimi puna-armeijassa poliittisena komissaarina.

Helmikuusta 1922 Ježov toimi puolueen tehtävissä erilaisissa komiteoissa. Marraskuussa hänet nimitettiin puolueen erikoisasioiden, henkilöstön ja teollisuuden päälliköksi. Vuodet 1929–1930 hän vastasi maataloudesta ja marraskuusta 1930 teollisuudesta. Vuonna 1934 hänet nimitettiin keskuskomiteaan, ja seuraavana vuonna sen sihteeriksi. Hän oli syyskuusta 1936 myös puhemiehistön (presidium) jäsen.

Ježov oli uskollinen Josif Stalinin kannattaja. Vuonna 1935 hän esitti ajatuksen, että poliittisen opposition salliminen johtaa väistämättä väkivaltaan ja terrorismiin ja oli siksi kukistettava. Siitä tuli Stalinin puhdistusten ideologinen perusta. Ježov nimitettiin 1936 sisäasiain kansankomissaariksi NKVD:n johtoon. Tässä ominaisuudessa hän johti terrorikampanjaa. Ježovin aikana vangittiin tai teloitettiin noin puolet Neuvostoliiton poliittisista ja sotilasjohtajista, lisäksi sadattuhannet muut, joita epäiltiin epälojaaliudesta tai taloudellisesta sabotaasista.

Ježov nimitettiin vielä vesikuljetusten kansankomissaariksi huhtikuussa 1938, mutta 22. elokuuta NKVD:n johtoon nimitettiin hänen varamiehensä Lavrenti Berija. Stalin ja Molotov arvostelivat NKVD:n toimintaa ja metodeja marraskuussa 1938, ja Ježov erosi omasta pyynnöstään 25. marraskuuta 1938. Ježov erotettiin 3. maaliskuuta 1939 myös muista viroistaan keskuskomiteassa. 10. huhtikuuta hänet pidätettiin syytettynä vakoilusta ja Stalinin murhan suunnittelemisesta. Ježov tuomittiin ja teloitettiin 4. helmikuuta 1940.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
Jansen, Marc / Petrov, Nikita: Stalin's Loyal Executioner: People's Commissar Nikolai Ezhov, 1895-1940. Stanford: Hoover Institution Press, 2002. ISBN 0-8179-2902-9.
 Pavljukov, Aleksei: Ježov. Biografija. Moskva: Zaharov, 2007. ISBN 978-5-8159-0686-0.
 Grover, Fur: "Yezhov Vs. Stalin: The Truth about Mass Repressions and the So-Called Great Terror in the USSR" 2016. ISBN 9780692810507

Aiheesta muualla 

Neuvostoliittolaiset poliitikot
Neuvostoliittolaiset teloitetut
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet