joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tyresön linna

Tyresön linna () on 1600-luvulta peräisin oleva palatsityyppinen linna Tyresön kunnassa, Ruotsissa. Se sijaitsee noin 25 kilometriä kaakkoon Tukholman keskustasta. Vapaaherra ja drotsi Gabriel Gustafsson Oxenstierna aloitti linnan rakennustyöt 1620-luvulla. Tarkoituksena oli korvata pieni ja vanhanaikainen keskiajalta peräisin ollut kivitalo. Linna valmistui vuonna 1636. Tyresössä on todennäköisesti ollut kartano jo 1300-luvulla, mutta vanhimmat tähän mennessä tunnetut jäännökset ovat 1400-luvulta. 

Arkkitehtonisesti linnassa on sekä 1500-luvun puolustuslinnojen että suurvaltakauden asuntolinnojen piirteitä. Kun rakennustyöt aloitettiin, oli todennäköisesti tarkoitus rakentaa vanhemman mallinen linna, mutta rakennustöiden ollessa pysähdyksissä rakentaminen ranskalaisten esikuvien mukaan tuli muotiin, ja linnan suunnitelmia nähtävästi muutettiin sen mukaan. 

Linnaa uudenaikaistettiin 1770-luvulla. Sinne lisättiin puutarha-arkkitehti Fredrik Magnus Piperin suunnittelma Ruotsin ensimmäinen englantilaistyylinen puutarha, joka on säilynyt alkuperäisessä kunnossa. Vuosina 1794–1800 linnan omisti suomalainen Robert Wilhelm De Geer. Vuonna 1892 markiisi Claes Ladergren hankki linnan itselleen ja uudelleenrakennutti suuria osia siitä kansallisromanttiseen tyyliin. Markiisi kuoli vuonna 1930, ja hänen testamenttinsa kautta Tyresön linna päätyi Nordiska museetille. Linnaa oli alettu restauroida jo 1800-luvun lopussa ja töitä jatkettiin museon omistukseen siirtymiseen asti.

Nykyään linnan sisustuksessa heijastuvat monet uudisrakentamiset ja 1600-luvun sisustuksesta on jäljellä vain yksi koristeltu ovi Oxenstiernan ajalta. Myös talousrakennuksia on enää jäljellä vain vähän: iso lato vuodelta 1899 paloi 1960-luvulta. Samalta ajalta olevaa tallia käytetään nykyään työpajana. Lisäksi on olemassa 1700-luvun paja ja kaksi varastoa, joista toinen on toiminut tallina.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Nordiska Museet - Tyresö slott
 Tyresö kommun  

Tukholman läänin linnat
Tyresön kunta
Stacie Orrico

Stacie Joy Orrico (s. 3. maaliskuuta 1986, Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen pop/R&B -laulaja.

Orricolla on italialaisia ja saksalaisia sukujuuria. Hän kiinnostui musiikista, erityisesti R&B:stä ja soulista, jo nuorella iällä. Hän sanoitti ensimmäisen kappaleensa 6-vuotiaana sekä opetteli soittamaan pianoa. Vaikutteita Orrico sai Ella Fitzgeraldilta, Whitney Houstonilta ja Lauryn Hilliltä.

12-vuotiaana Orrico osallistui Coloradossa järjestettävään kilpailuun, jossa haettiin uusia lahjakkuuksia. Orrico voitti ja sai levytyssopimuksen.
Debyyttialbuminsa, Genuine, hän julkaisi 14 vuoden ikäisenä ja se myi kultaa sekä sisälsi kaksi listaykköstä.

Orricon toinen pitkäsoitto, Stacie Orrico, julkaistiin vuonna 2003. Se menestyi myös Yhdysvaltojen ulkopuolella, kun hitit "Stuck" ja "(There's Gotta Be) More to Life" tekivät Orricon maailmanlaajuisesti tunnetuksi.

Kolmas albumi, Beautiful Awakening, julkaistiin elokuussa 2006. Levyltä on julkaistu singlet "I'm Not Missing You" ja "So Simple".

Orricon on sanottu tehneen yhteistyötä muun muassa tuottaja-lauluntekijä Toby Gadin kanssa tulevaa albumiaan varten. Video, jossa Stacie nauhoittaa studiossa vielä nimeämätöntä kappalettaan, on julkaistu YouTube-sivustolla maaliskuussa 2009 ja kyseinen kappale tulee ilmeisesti hänen uudelle albumilleen. Albumi julkaistaan joko vuoden 2010 puolivälissä tai loppupuolella.

Palkinnot

Dove-palkinto

Aiheesta muualla
 Stacie Orrico - virallinen kotisivu
 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Amerikanitalialaiset
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Tartu mikkiin

Tartu mikkiin oli vuosina 2006–2015 Yle TV2 -kanavalla esitetty musiikkiviihdeohjelma, jonka tuotti yhteistyössä FremantleMedia Finland ja Yle Viihde. Ohjelmaa esitettiin perjantai-iltaisin klo 21 alkaen. 
Ohjelma perustuu tanskalaiseen "Grib Mikrofonen" -formaattiin, jossa laulajavieraat arvailevat ja esittävät lauluja inserttien perusteella. Niissä kuullaan tunnetuista kappaleista pelkkä laulu tavallisten suomalaisten ihmisten esittäminä, joita kuvataan eri paikoissa ympäri Suomea. Inserttien laulajat saavat musiikin karaokelevyltä kuulokkeisiin ja näkevät sanat edessään ruudulta. Osa laulajista kutsutaan myös vieraiksi studioyleisöön. Suomalaisen formaatin ensimmäinen osa esitettiin 1. syyskuuta 2006.

Ohjelmaa juonsi Sami Hintsanen. Houseyhtyeessä soittivat Teemu Broman (basso), Saku Mattila (kitara), Okke Komulainen (koskettimet) ja Tomi Hyttinen (rummut) sekä Eeva Kontu (piano, saksofoni, huilu), joka toimi myös kapellimestarina. 

Vuosina 2006-2012 ohjelman alkuperäisessä bändissä soittivat Mikko Mäkinen (koskettimet, kapellimestari), Ville Nurmi (kitara), Anssi Växby (basso) ja Risto Niinikoski (rummut).

Ohjelma on palkittu Kultaisella Venlalla 2011.

Lokakuussa 2014 ilmoitettiin että ohjelma päättyy tammikuussa 2015.  Ohjelman viimeinen lähetys esitettiin 2. tammikuuta 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tartu Mikkiin -ohjelman kotisivu.
 Grib Mikrofonen -ohjelma IMDB:ssä

Musiikkiohjelmat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Yläislannin kieli

Yläislannin kieli (Háfrónska) on keinotekoinen kieli, jonka on luonut belgialainen Jozef Braekmans. Hänen tavoitteenaan oli poistaa lainasanat modernista islannin kielestä. Kielen kehittäjä kuvaa yläislannin sanastoa "ultrapuristiseksi" kokoelmaksi olemassa olevia islanninkielisiä sekä Braekmansin itsensä luomia neologismeja. Yläislannilla ei ole Islannissa virallista asemaa ja se on lähinnä yhteinen projekti pienelle joukolle henkilöitä, joita kutsutaan nimellä "nýyrðaskáld". Harrastajien tarkoituksena on luoda islannin muoto, jossa ei ole lainkaan ulkopuolisia vaikutteita. Kieli on saavuttanut jonkun verran huomiota ja julkisuutta Islannissa.

Nimi ja symbolismi 
Kieli nimettiin uusnorjan (nynorsk) pohjalta kehitetyn, konservatiivisen ylänorjan (høgnorsk) kielen mukaan. Kielen nimen toinen osa, "frónska", on johdettu sanasta "frón", joka on runoudessa Islannin nimi. Edda-runossa frón on yksi maapalloon viittaavista nimistä. Braekmans mainitsi nimen ensimmäisen kerran is.islenska-uutisryhmässä 23. marraskuuta 2003. Ennen sitä hän käytti kehittämästään kielestä nimiä "frónska" tai "hyperislanti".

Ultrapurismi 
Yläislannin keskeinen periaate on "málgjörhreinsun" (ultrapurismi), joka on lingvistisen purismin äärimmäisin muoto. Tämäkin termi on Braekmansin kehittämä. Termillä pyritään kuvaamaan ajatusta siitä, että kaikkea puhetta voidaan tutkia puristiselta kannalta, mukaan lukien erisnimiä, maantieteellisiä nimiä tai kemikaalien nimiä. Braekmansin mukaan ultrapurismin ensiaskeleet otti jo 1800-luvulla neologistinen ryhmä Fjölnismenn. Heidän Skírnir-julkaisussaan muun muassa erisnimet Robert Peel ja John Russell käännettiin muotoon Hróbjartur Píll ja Jón Hrísill. Myös maantieteelliset nimet käännettiin: Góðviðra (Buenos Aires), Sigurborg (Kairo) sekä Slettumannaland (Puola). Nykypäivän Islannin kielipolitiikasta poiketen yläislannin kehittäjien tärkeimpänä tavoitteena on poistaa latinismit ja germanismit kielestä.

Medianäkyvyys 
Projekti on saanut jonkun verran huomiota Islannissa. Kieltä on käsitelty islantilaisessa lehdistössä. DV-lehdessä oli Braekmansin koko sivun haastattelu vuonna 1999. Projektia käsiteltiin lyhyesti marraskuussa 2005 Islannin television Stöð 2 -kanavalla. Islantilaisella Rás 2 -radiokanavalla on viikoittainen ohjelma, jossa esitellään epätavallisia islannin sanoja. Ohjelmassa on silloin tällöin esitelty myös yläislannin sanoja eräänlaisen arvauspelin muodossa.

Aiheesta muualla 
 Yläislannin kielikeskus.
 Yläislantia symboloivien "vuorten lasten" Internet-sivusto.

Keinotekoiset kielet
Islannin kielet
Rakkaus veitsenterällä

Rakkaus veitsenterällä (The Year of Living Dangerously) on Peter Weirin ohjaama australialainen elokuva, joka perustuu Christopher Kochin romaaniin. Elokuvakäsikirjoituksen muokkasivat Weir, Koch ja David Williamson.

Tarina 
Elokuva kertoo monimutkaisen psykologisen juonen, joka tapahtuu Indonesiassa presidentti Sukarnon vallastasyöksymisen aikaan. Se seuraa joukkoa maastakarkotettuja toimittajia Indonesian vallankaappausyrityksen aikana 30. syyskuuta 1965 ja sitä ennen. Elokuva oli kielletty Indonesiassa aina vuoteen 1999.

Mel Gibson esittää elokuvassa australialaista toimittajaa, Sigourney Weaver Britannian lähetystön virkamiestä ja Linda Hunt Gibsonin paikallista yhteyshenkilöä, miespuolista valokuvaajaa.

Palkintoja 
Hunt voitti roolisuorituksestaan Oscarin parhaasta naissivuosasta ja oli ehdolla Golden Globen saajaksi. Hän on ainoa Oscar-voittaja, joka on saanut palkinnon näyttelemällä vastakkaista sukupuolta. Australian elokuvainstituutin vuosittaisessa AFI-palkintogaalassa Rakkaus veitsenterällä oli ehdolla 13 palkintokategoriassa, mutta sai niistä vain yhden, kun Huntille myönnettiin palkinto parhaasta naissivuosasta.

Näyttelijät 

Lähde:

Vastaanotto ja myöhempi arvostus 
Chicago Sun-Timesin Roger Ebert antoi ensi-iltakritiikissään elokuvalle täydet neljä tähteä ja piti sitä uskottavuudessaan yhtenä onnistuneimmista eksoottiseen tapahtumapaikkaan sijoittuvista elokuvista. Hän kehui etenkin Linda Huntin mutta myös Gibsonin ja Sigourney Weaverin roolitöitä.

Aikalaiskritiikki Suomessa oli melko nihkeää. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi elokuvalle kolme tähteä, viisi arvostelijaa kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,78 tähteä neljästä.

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuoden 1982 australialaiset elokuvat
Draamaelokuvat
Peter Weirin ohjaamat elokuvat
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Ludwig

Ludwig tarkoittaa seuraavia asioita:

 Ludwig, etunimi
 Ludwig, sukunimi
 Ludwig – Requiem für einen jungfräulichen König, Hans-Jürgen Syberbergin ohjaama elokuva vuodelta 1972
 Ludwig II (Ludwig), Luchino Viscontin ohjaama elokuva vuodelta 1973
 Ludwig-Musser, rumpuvalmistaja.

Katso myös 

 Ludvig, etunimi
Olof Mellberg

]
Olof Mellberg (s. 3. syyskuuta 1977 Gullspång, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Syyskuusta 2019 lähtien hän on toiminut Helsingborgin päävalmentajana.

Mellberg edusti urallaan muun muassa Serie A:n FC Juventusta, Englannin Valioliigan Aston Villaa, Degerfors IF:ää ja AIK:ta, espanjalaista Racing Santanderia sekä kesäkuusta 2009 kreikkalaista Olympiakosta.

Mellberg pelasi Ruotsin maajoukkueessa 117 ottelua vuosina 2000–2012 ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän on edustanut Ruotsia EM-kisoissa vuosina 2000 ja 2004 sekä MM-kisoissa vuosina 2002 ja 2006. Mellberg on toiminut myös Ruotsin kapteenina, mutta hän luopui tehtävästä vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen.

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Mjøsa

Mjøsa on Norjan suurin järvi. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Gudbrandsdalenissa Akershusin, Opplandin ja Hedmarkin alueilla. Järven pituus on 100 kilometriä ja pinta-ala 368 neliökilometriä. Järven pinta on 123 metriä merenpinnan yläpuolella. Vedenkorkeutta on säädelty useaan otteeseen vuosien mittaan. Suurin virallisesti mitattu syvyys on 449 metriä. Järvi on Norjan kolmanneksi syvin. Se laskee eteläpäästään Vorma-jokea Glomman kautta Oslonvuonoon.

Järven suurin saari on Helgøya, joka samalla on suurin Norjan järvien saarista. Hamarin, Mjøsan ja Lillehammerin kaupungit sijaitsevat järven rannalla.

Suurin Mjøsaan laskevista joista on Gudbrandsdalslågen. Joki on antanut norjankielisen nimen muikulle, alun perin lågensild, nykyään lagesild. Mjøsasta on pyydetty muikkua ammattimaisesti vuosittain 100–150 tonnia, mutta kalastuksen taloudellinen merkitys on hiipumassa. Järven muu kalasto on tyypillistä Pohjoismaille. 

1940-luvulla järven vesi oli erittäin sameaa, ja 1960-luvun lopulla viherlevät olivat paha ongelma. 1970-luvulle tultaessa ongelmat olivat pienentyneet, ja niistä ajoista fosforipäästöt ovat vähentyneet, ja järven tila on kohentunut huomattavasti. Parhaimmillaan 2000-luvun alussa veden näkösyvyys oli jopa 12 metriä.  Se on huonontunut jälleen 2010-luvulla, osasyynä lienevät rankkasateiden järveen huuhtovat ravinteet vuosina 2011, 2013 ja 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan järvet
Glomman vesistö
Hybrid Theory

Hybrid Theory on Linkin Park -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2000. Albumista tuli julkaisuvuotensa myydyin (ja vuoden 2001 viidenneksi myydyin) albumi Yhdysvalloissa ja se on 2000-luvun myydyin esikoisalbumi. Albumi on mainittu myös tyylilajinsa (ns. nu metal) myydyimmäksi julkaisuksi. Yhdysvalloissa albumi myi timanttia (yli 10 miljoonaa kappaletta) ja maailmanlaajuisesti sitä on myyty 24 miljoonaa kappaletta vuoteen 2009 mennessä, tehden siitä yhtyeen parhaiten myyneen ja vuosikymmenen toiseksi parhaiten myyneen albumin heti Beatlesin 1-albumin jälkeen.

Suomessa albumi on myynyt triplaplatinaa (yli 62 500 kpl), ja se on yksi 2000-luvun myydyimmistä ulkomaisista albumeista. Suomen albumilistalle Hybrid Theory pääsi maaliskuussa 2001 ja oli siellä yhtämittaisesti 57 viikkoa maalis-huhtikuulle 2002, jonka jälkeen vielä yhden viikon. Paras sijoitus oli kesä-heinäkuun ja lokakuun neljäs sija, jolla albumi oli yhteensä viiden viikon ajan.

Hybrid Theory valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Albumista julkaistiin myös erikoispainos, joka sisälsi seuraavat lisäkappaleet:
 
 

Singlet on julkaistu albumin kappaleista "One Step Closer", "Crawling", "Papercut" ja "In the End".

Kokoonpano 

Joe Hahn - levysoittimet ("skrätsäys"), samplaus, rytmit & äänet
Mike Shinoda - laulu, samplaus, kitara, koskettimet
Chester Bennington - laulu
Brad Delson - kitara
Rob Bourdon - rummut
Alkuperäinen basisti Dave "Phoenix" Farrell toimi erilaisten sivuhankkeiden parissa levyä tehdessä, joten hänen tilalleen palkattiin useita basisteja soittamaan levyllä. Eräs näistä palkatuista basisteista, Scott Koziol, on nähtävissä "One Step Closer" -singlen musiikkivideolla.

Listasijoitukset

Albumi

Singlet 

 – - merkityissä kohdissa single ei päässyt listoille.
 * - “Runawayta” ei julkaistu singlenä, mutta se pääsi listoille Yhdysvalloissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu

Vuoden 2000 albumit
Vuoden 2000 esikoisalbumit
Linkin Parkin albumit
Don Gilmoren tuottamat albumit
Operaatio Cóndor

Operaatio Cóndor oli 1970-luvulla käynnistynyt CIA:n ajama epävirallinen poliittinen ja sotilaallinen ohjelma Etelä- ja Keski-Amerikassa, jonka tarkoituksena oli vasemmistolaisten liikkeiden johtajien ja aktiivien toiminnan tukahduttaminen sekä Yhdysvaltojen etuja palvelevien hallitusten tukeminen väkivaltaisin keinoin.

Aiheesta muualla
 National Security Archive
Yrjö Hakanen: Onko terrorismin vastaisen sodan keisarilla vaatteita? Kuuba.org 15.8.2005. Viitattu 2.10.2011.

Yhdysvaltain politiikka
CIA
Puhelinkioski

Puhelinkioski, arkikielessä usein puhelinkoppi, on julkisella paikalla oleva maksullinen puhelin. Puhelinkioskit ovat yleensä lasiseinäisiä ja alumiinirunkoisia koppeja, jotka on varustettu lankapuhelimella ja puhelinluettelolla. Puhelut maksettiin puhelinkioskeissa alkujaan kolikoilla, mutta myöhemmin nämä puhelinkioskit korvattiin puhelukorteilla toimivilla.

Historia 

Ensimmäinen kioski avattiin tiettävästi 1878 Yhdysvaltain Connecticutissa. Yleisiksi ne tulivat kuitenkin teollisuusmaissa vasta 1910-luvulla, ja esimerkiksi Suomen ensimmäinen puhelinkioski otettiin käyttöön vuonna 1912. Matkapuhelimien yleistyttyä puhelinkioskien tarpeellisuus ja käytännöllisyys ovat laskeneet lähes kaikkialla, eikä niitä ole Suomessa käytössä enää lainkaan. Vuonna 2007 oli luovuttu jo lähes kaikista puhelinkioskeista, ja viimeisetkin purettiin vuonna 2009.

Käyttö 

Puhelinkioskit olivat aikoinaan olennainen osa populaarikulttuuria, ja ne esiintyivät tv-sarjoissa ja elokuvissa. Näistä lienevät olleet tunnetuimpia Britannian punaiset puhelinkioskit. Puhelinkioskit joutuivat helposti ilkivallan kohteiksi, ja esimerkiksi niiden ikkunoita ja puhelinkojeita rikottiin säännöllisesti.

Puhelinkioskien muotoilu vaihteli eri aikoina. Suomen ensimmäiset puhelinkioskit olivat rustiikkisia ja koristeellisen muotoisia. Myöhemmin siirryttiin alumiinirunkoisiin ja lasiseinäisiin kioskeihin, jotka lopulta jäivätkin kaikkein yleisimmäksi malliksi. Puhelinkioskien käytöstä poistamisen jälkeen moni niistä on päätynyt uudenlaiseen käyttöön: joko siinä olevat raaka-aineet on käytetty uudestaan tai sitten kioskista on tehty esimerkiksi varasto tai taideteos.

Joissain maissa muodostui 1950-luvun lopussa muoti-ilmiöksi yrittää ennätyksiä, joissa mahdollisimman monta ihmistä ahtautui yhteen puhelinkoppiin samanaikaisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Payphones of the World 2600: The Hacker Quarterly -lehden kokoelma puhelinkoppien kuvia ympäri maailmaa

Puhelintekniikka
Rakennukset ja rakennelmat
Katukalusteet
Äänieristetty työtila

Äänieristetyssä työtila tarkoittaa esimerkiksi monitilatoimistoon tarkoitettua äänieristettyä tilaa, jossa voi keskustella muiden kuulematta. Toimistotiloihin tarkoitettujen äänieristettyjen puhelinkoppien, työtilojen  ja kokoustilojen tarjonta on 2010-luvulla kasvanut nopeasti. Vuoden 2019 Neocon-toimistokalustemessuilla esillä oli tusinan verran valmistajia, yhteensä alalla toimi yli 50 yritystä ympäri maailmaa. Suomessa Framery,  Heinolan Seinälinja, Martela, Muotolevy, Octacell, Taigaja Vetrospace tekivät ja suunnittelivat äänieristettyjä työtiloja.

Lähteet

Aiheesta muualla
CNBC: The Often-Hated Open Floor Plan Gets a New Savior: The Office Pod, 17.8.2019

Toimistovälineet
La Gomera

La Gomera on yksi Kanariansaarista. Se kuuluu Santa Cruz de Tenerifen maakuntaan. La Gomeran väkiluku oli 22 622 vuonna 2008.

La Gomeran pääkaupunki on San Sebastián de La Gomera, jonka lisäksi saarella sijaitsevat Agulon, Alajerón, Hermiguan, Valle Gran Reyn ja Vallehermoson kunnat.

Maantiede 
La Gomera on pieni, muodoltaan pyöreä vulkaaninen saari. Saaren halkaisija on noin 22 kilometriä. Saaren maisemia hallitsevat jylhät vuoristot ja vehreät aarniometsät, jotka hehkuvat vasten sinistä Atlanttia. Alueelta löytyy myös laakeripuumetsää, joka on nykyisin erittäin harvinaista. Korkein huippu, Alto de Garajonay, nousee 1 487 metriin.

Kulttuuri 
La Gomeran erikoisuus on foneettinen vihellyskieli silbo. Aikoinaan vihellyskieltä käytettiin laaksojen yli kommunikoimiseen. Tämä muinainen tapa elää vieläkin: vihellyskieli on yhä pakollinen oppiaine paikallisissa kouluissa.

Ruokakulttuuri La Gomeralla on melko samanlainen kuin muilla Kanariansaarilla, mutta paikallisia erikoisuuksia ovat miel de palma, palmuhunaja, sekä almogrote-juustolevite.

Matkailu 
La Gomera ei ole massaturismikohde: matkailijoiden virta on onnistuttu pitämään suhteellisen matalana matkaajien suunnatessa suuremmille naapurisaarille. Saaren turismi on hyvin erilaista kuin muilla Kanariansaarilla: saari on vehmas ja sen polut sopivat hyvin patikointiin tai maastopyöräilyyn, mutta saaren tummahiekkaiset rannat eivät ole erityisen houkuttelevat uimiseen tai auringonottoon. Saari on suosittu päiväretkikohde naapurisaarella Teneriffalla lomaileville turisteille. Keskellä saarta sijaitseva Garajonayn kansallispuisto on Unescon maailmanperintökohde, ja siellä sijaitsee myös saaren korkein vuorenhuippu. Saarella on myös yksi hyväkuntoinen ja taidolla suunniteltu golfkenttä. Vilkasta yöelämää tai monipuolista ostostarjontaa saarelta ei löydy. Useimmat saaren hotellit ovat keskittyneet Valle Gran Reyn alueelle tai pääkaupunki San Sebastíaniin.

Liikenne 
La Gomeran pieni lentokenttä sijaitsee Playa Santiagossa, ja sinne liikennöivät vain paikalliskoneet Teneriffan pohjoiselta kentältä. Teneriffan Los Cristianosista on lauttayhteys La Gomeralle. Lauttamatka taittuu alle tunnissa.

Saarella liikkuu harvakseltaan paikallisbusseja. Kätevimmin paikasta toiseen pääsee autolla tai polkupyörällä. Tiet ovat mutkaisia ja mäkisiä vuoristoteitä.

Galleria

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 La Gomera - Rantapallo
 Todo Gomera 
 La Gomera - Kanariansaarten virallinen matkailusivusto
Doro Pesch

Doro Pesch (oik. Dorothee Pesch, s. 3. kesäkuuta 1964 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on eräs tunnetuimmista naispuolisista heavy metal -laulajista, ja hän on ansainnut nimityksen Metal Queen. Doro asuu nykyään New Yorkissa.

Doro aloitti uransa musiikin parissa Snakebite-yhtyeessä, mutta vuonna 1983 hän liittyi edellisenä vuonna perustettuun Warlock-yhtyeeseen. Vuonna 1987 Warlock menetti oikeudet nimeensä entiselle managerilleen, ja Doron ollessa ainoa alkuperäisjäsen bändissä, hän päätti jatkaa omalla nimellään ja aloitti soolouransa. Hänen toisen sooloalbuminsa on tuottanut Kiss-yhtyeen Gene Simmons. Doron yhtyeessä soittavat tällä hetkellä Nick Douglas (basso), Johnny Dee (rummut), Luca Princiotta (kitara) sekä Bas Maas (kitara).

Doro on maininnut suosikkiyhtyeekseen Judas Priestin.

Toukokuussa 2014 Doron juhlakeikalla vierailivat suomalaiset muusikot Mr. Lordi ja Amen.

Diskografia

Warlockin levyt

 Mausoleum Demo (1983)
 Burning the Witches (1984)
 Hellbound (1985) 
 You Hurt My Soul (EP, 1985)
 True As Steel (1986)
 Triumph And Agony (1987)
 Rare Diamonds (Kokoelma, 1991)
 Earth Shaker Rock (Kokoelma, 1998)

Soololevyt
Force Majeure (1989) 
Doro (1990) 
Rare Diamonds (1991) 
True At Heart (1991) 
Angels Never Die (1993) 
Bad Blood (1993) 
Doro Live (1993) 
Machine II Machine (1995) 
Machine II Machine: Electric Club Mixes (1995) 
Best Of (1998) 
The Ballads (1998) 
Love Me In Black (1998) 
Burn It Up (2000) 
Ich Will Alles (2000) 
Calling The Wild (2000) 
White Wedding (2001) 
Fight (2002) 
Für Immer (2003) 
Let Love Rain On Me (2004) 
Classic Diamonds (2004) 
Classic Diamonds - The DVD (2004) 
Warrior Soul (2006)
Fear No Evil (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viralliset kotisivut: http://www.doropesch.com/
Doro Myspace: http://www.myspace.com/doroband
Kokoelmalevy Classic Diamondsin arvostelu Imperiumissa: 

Saksalaiset laulajat
Metallimusiikin laulajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Ivalon lentoasema

Ivalon lentoasema (, , , )  on Suomen pohjoisin lentoasema. Se sijaitsee 8 kilometriä Inarin kunnan keskustaajamasta Ivalosta lounaaseen, ja 20 kilometriä Saariselältä pohjoiseen, Törmäsessä. Ivalon lentoaseman matkustajamäärä vuonna 2019 oli noin 239 700.

Lentoaseman rakensivat vuonna 1943 saksalaiset sotilaat, ja se valmistui samana vuonna, mutta saksalaiset tuhosivat sen perusteellisesti vetäytyessään Lapista vuonna 1945. Vuonna 1950 kenttä kunnostettiin uudelleen, ja Aero Oy (nyk. Finnair) aloitti lennot Rovaniemen ja Ivalon välillä vuonna 1955. 1970-luvulla lentoasemaa alettiin laajentaa kasvaneiden matkustajamäärien takia, ja vuonna 1975 alkoi ympärivuotinen reittiliikenne Helsingistä Ivaloon.

Lentoaseman merkitys kasvaa matkailun takia joulun ja uudenvuoden aikaan, jolloin sinne suuntautuu runsaasti charter-lentoja Keski- ja Länsi-Euroopasta.

Lentoasemalla on yksi 2 499 metriä pitkä kiitotie 04/22. Kiitotie 22 on varustettu ILS-mittarilaskeutumisjärjestelmällä. Aiemmin lentoasemalla oli myös toinen kiitotie, 1 720 metriä pitkä 08/26. Tämä kiitotie kuitenkin lakkautettiin pysyvästi 31. heinäkuuta 2008.

Uusi terminaalirakennus otettiin käyttöön 13. toukokuuta 2015. Sen jälkeen vanha saneerattiin, ja työ valmistui vuoden 2015 loppuun mennessä.

Lentoasemalta on bussiyhteyksiä eri puolille Lappia.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Matkustajatilastot

Lähteet

Aiheesta muualla

Finavia – Ivalon lentoasema
Virtual Finnairin esittely Ivalon lentoasemasta 

Inarin rakennukset ja rakennelmat
Suomen lentoasemat
Reading FC

Reading Football Club on englantilainen jalkapalloseura Readingistä, Berkshiren kreivikunnasta. Seuran edustusjoukkue on pelannut Englannin korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa vuosina 2006–2008 ja kaudella 2012–2013.  Kaudella 2021–2022 se pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestaruussarjassa.

Reading pelaa kotiottelunsa seuran puheenjohtajan John Madejskin mukaan nimetyllä Madejski Stadiumilla, jossa on 24 161 istumapaikkaa. Aiempi stadion oli nimeltään Elm Park. Seuran lempinimi on The Royals () kotikreivikunnan "kuninkaallisen Berkshiren" mukaan.

Entisiä valmentajia 

  Nigel Adkins
  Paul Clement
  Steve Coppell
  Alan Pardew
  Brendan Rodgers
  Jaap Stam

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Readingin sivusto 
 Reading Valioliigan sivustolla 

Berkshiren urheilu
Englantilaiset jalkapalloseurat
Rauhasmaha

Rauhasmaha () on linnuilla mahalaukun paksu- ja pehmeäseinäinen alkuosa lihasmahan eli kivipiiran edessä. Seinämissä on runsaasti suolahappo- ja pepsiinipitoista rauhasnestettä erittäviä rauhasia. Rauhasmaha toimii linnuilla ruoan varastoimis- ja pehmentämispaikkana.

Katso myös
Mahalaukku 
Ruoansulatus

Lähteet
 Tiri, Rauno ym. (2001): Biologian sanakirja. Otava.

Lintujen anatomia
Ruoansulatuselimistö
Panzerfaust (albumi)

Panzerfaust on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen viides studioalbumi. Se on yhtyeen ensimmäinen Moonfog Productionsin kautta julkaistu levy heidän jätettyään Peaceville Recordsin. Albumin erityispiirteisiin kuuluu hyvin pinnalle miksatut lauluosuudet sekä vahvat vaikutteet ensimmäisiltä black metal -yhtyeiltä, kuten Celtic Frostilta ja Hellhammerilta.

Kappaleluettelo

Muusikot 
 Fenriz – rummut, kitara, bassokitara, syntetisaattori & laulu (kappaleessa "Sno Og Granskog")
 Nocturno Culto – laulu, kitara, bassokitara
 Varg Vikernes – kappaleen "Quintessence" sanoitukset

Aiheesta muualla 
 Darkthrone - Virallinen sivusto 
 Anus.com - Tarkempaa tietoa ja arvioita 
 Sonos Metallicos - Panzerfaust-arvostelu

Vuoden 1995 albumit
Darkthronen albumit
Etyyliasetaatti

Etyyliasetaatin eli etyylietanaatin kemiallinen kaava on C4H8O2 ja rakennekaava CH3COOC2H5. Siitä käytetään myös nimiä etikkahapon etyyliesteri ja etikkaeetteri. Jälkimmäinen nimi on harhaanjohtava, sillä etyyliasetaatti on esteri.

Etyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 88,1 g/mol, sulamispiste −84 °C, kiehumispiste 77 °C, suhteellinen tiheys 0,9 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), hajukynnys 9,8 mg/m3, leimahduspiste -4 °C c.c., itsesyttymislämpötila 427 °C ja CAS-numero 141-78-6. 

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Etyyliasetaattia voidaan valmistaa etanolista ja etikkahaposta:

C2H5OH + CH3COOH → CH3COOC2H5 + H2O

Etyyliasetaattia käytetään perhostenkeräilyssä perhosten tainnuttamiseen ja pienoismallinrakennuksessa muovimateriaalien liimaamiseen. Etyyliasetaattia käytetään myös liimojen ja kynsilakan poistoon sekä teollisessa flexo-painotoiminnassa liuottimena.

Aiheesta muualla 

PubChem: Ethyl acetate 
Human Metabolome Database (HMDB): Ethyl acetate 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ethyl acetate 
ChemBlink: Ethyl acetate 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Ethyl-acetate 
Pherobase: Floral Compound - ethyl acetate 
Pherobase: Semiochemical - ethyl acetate 

Asetaatit
The Kooks

The Kooks on Brightonista kotoisin oleva englantilainen indierock-yhtye. Se on perustettu vuonna 2001, ja yhtyeen debyyttialbumi julkaistiin 2006. Heidän kappaleitaan ovat muun muassa ”She Moves in Her Own Way”, joka on ollut parhaimmillaan Britannian singlelistalla seitsemäs, ”Naïve”, joka saavutti viidennen sijan, ja ”Sofa Song”, joka nousi sijalle 28. Yhtyeen nimi tulee David Bowien Hunky Dory -albumin kappaleesta Kooks. David Bowie on yksi yhtyeen jäsenten yhteisistä musiikkimieltymyksistä.

Jäsenet 

 Luke Pritchard – laulu, kitara (2004–
 Hugh Harris – kitara (2004–
 Alexis Nuñez – rummut (2012–

Entiset jäsenet

 Max Rafferty – basso, taustalaulu (2004–2008)
 Paul Garred – rummut (2004–2009, 2010–2012)
 Peter Denton – basso, taustalaulu (2008–2018)

 Kiertuejäsenet 

 Nicholas Millard – rummut, perkussiot (2008)
 Dan Logan – basso, taustalaulu (2008)
 Chris Prendergast – rummut, perkussiot (2010–2011)
 Denny Weston – rummut (2011-2012), basso (2015)
 Thom Kirkpatrick – syntetisaattori (2011–2012)
 Jack Berkeley – kitara, perkussiot, taustalaulu (2013–2015)
 Peter Randall – basso, taustalaulu (2018–)

Diskografia

Albumit 
 Inside In/Inside Out (2006)
 Konk (2008)
 Junk of the Heart (2011)
 Listen (2014)
 Let's Go Sunshine (2018)
 10 Tracks to Echo In the Dark (2022)

Singlet

Aiheesta muualla 

 The Kooksin viralliset kotisivut 
 
 Paul Garredin haastattelu  

Kooks, The
Kooks, The
William Lloyd Garrison

William Lloyd Garrison (12. joulukuuta 1805 Newburyport, Massachusetts  24. toukokuuta – 1879 New York City) oli yhdysvaltalainen orjuutta vastustanut pasifisti. Garrison pyrki vastustamaan orjuutta moraalisin keinoin ja alkoikin julkaista Bostonissa lehteä nimeltä Liberator. Se säilyi hyvin vaikutusvaltaisena aina vuonna 1865 tapahtuneeseen lakkauttamiseensa asti. Mielipiteittensä vuoksi Garrison joutui kokemaan jopa vainoamista ja hän oli useasti hengenvaarassa. 

Yhdysvaltalaiset toimittajat
Yhdysvaltalaiset pasifistit
Yhdysvaltalaiset orjuuden vastustajat
Vuonna 1805 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Under a Funeral Moon

Under a Funeral Moon on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen kolmas studioalbumi.

Kappalelista 
"Natassja in Eternal Sleep" (3:33)
"Summer of the Diabolical Holocaust" (5:18)
"The Dance of Eternal Shadows" (3:44)
"Unholy Black Metal" (3:31)
"To Walk the Infernal Fields" (7:50)
"Under a Funeral Moon" (5:07)
"Inn i De Dype Skogers Favn" (5:25)
"Crossing the Triangle of Flames" (6:13)

Muusikot 
 Fenriz – rummut, sanoitukset
 Nocturno Culto – bassokitara, laulu
 Zephyrous – kitara

Aiheesta muualla 
 Darkthrone - Virallinen sivusto
 Anus.com - Tarkempaa tietoa ja arviointia 

Vuoden 1993 albumit
Darkthronen albumit
Kylvö

Kylvö tai kylväminen tarkoittaa siementen laittamista maahan. Kylvö suoritetaan joko kasvukauden alussa (Suomessa kevätkylvö eli touonteko) tai lopussa (syyskylvö). Kevätkylvön ajankohdan ratkaisevat lähinnä maan riittävä lämpötila (n. 5 °C) ja kosteus. Liian kylmässä ja märässä maassa siemenet itävät hitaasti, maa rikkaruohottuu helposti, ja raskailla koneilla ajettaessa liian aikaisin ennen maan riittävää kuivumista tehtyjen kylvötöiden seurauksena voi olla myös maan tiivistyminen. Syyskylvö on suoritettava niin ajoissa, että kasvi ehtii kehittyä talvehtimiskykyiseksi. Kasvilajien kylvöjärjestyksen ratkaisee niiden vaatima kasvuaika ja hallankestävyys. 

Eri viljan kylvömenetelmät voidaan luokitella mm. muokkausmenetelmien mukaan: suorakylvö, kylvö perusmuokattuun maahan, kylvömuokkaus ja kylvö sänkeen ilman perusmuokkausta sekä tavanomainen muokkaus ja kylvöketju.

Ammattimaisessa viljanviljelyssä kylvö suoritetaan nykyisin koneellisesti, kylvökoneilla, joilla saavutetaan suuri kylvönopeus ja –tarkkuus. Myös muiden kaupallisten kasvien, kukkien ja taimien siemenkylvössä kennostoihin käytetään konetta, jolloin mm. istutussyvyyttä voidaan kontrolloida. Kylvökoneiden teknistyessä, viljelytekniikassa kylvön yhteydessä voidaan kylvää samanaikaisesti useita siemenlajikkeita, käyttää lannoitteita yhdistettynä maanmuokkaukseen.

Aiheesta muualla

 YLE.fi: Siementen kylvämisen ABC
 Koti ja Keittiö: Taimikasvatuksen opas - näin kylvät, kasvatat ja istutat

Siemenet
Suomen kansainväliset valmiusjoukot

Suomen kansainväliset valmiusjoukot on joukko varusmiehiä, jotka koulutetaan kansainvälisiin rauhanturvaamis- ja kriisinhallintatehtäviin varusmiespalveluksensa loppupuolella. Koulutukseen valitaan halukkaiden heinäkuun saapumiserän varusmiesten joukosta kielitaitoisia, hyväkuntoisia ja paineensietokykyä osoittaneita sotilaita. Valmiusjoukko aloitti toimintansa vuonna 1996 ja ensimmäiset Valmiusjoukoissa koulutetut sotilaat aloittivat rauhanturvaajapalveluksensa vuonna 1999 Kosovossa.

Vuonna 2013 valmiusjoukkoon pyrki ennätykselliset 773 hakijaa, joista 34 naisia. Vuonna 2011 hakijoita oli 540, ja vuonna 2010 525. Hakijoista valitaan valmiusjoukkoon noin 200 henkilöä hakemuksen, fyysisen kunnon testien, soveltuvuustestien, kielikokeen sekä haastattelun perusteella. Fyysisen kunnon testi koostuu lihaskuntotestistä ja Cooperin testistä, minkä lisäksi hakijoita testataan evakuointitestissä, jossa noin 55 kilogramman painoista nukkea on kannettava 150 metrin matka kahdessa minuutissa.

Pääasiassa Porin prikaatissa annettava valmiusjoukkokoulutus sisältää muun muassa ajoneuvo- ja jalkapartiointia, englanninkielistä radioviestintää, henkilö-, ajoneuvo- ja taloetsintää, yhteistoimintaa helikopterien kanssa, voimankäyttöä sekä pienpartiotaktiikkaa. Näiden lisäksi ampuma-, ensiapu- ja miinanraivaamiskoulutukset ovat laajempia verrattuna tavalliselle jalkaväkitaistelijalle annettavaan koulutukseen. Jokainen valmiusjoukoissa palveleva sotilas saa myös jonkun tietyn koulutuksen. Jääkäri-, tiedustelu-, pioneeri-, sotilaspoliisi-, panssarintorjunta-, kranaatinheitin-, tulenjohto- ja viestikoulutukseen erikoistuvat sotilaat palvelevat Porin prikaatissa Säkylässä. Jokainen valmiusjoukon sotilas sai vuoteen 2019 asti vähintään aliupseerikoulutuksen.

Varusmiespalveluksen lopuksi valmiusjoukkoon koulutetut voivat allekirjoittaa vapaaehtoisen toimintavalmiussitoumuksen. Tavoitteena on saada valmiusjoukot 7 päivän lähtövalmiuteen. 

Valmiusjoukon sotilaat käyttävät ulkoisena tunnusmerkkinä oliivinvihreässä baretissaan kultaista kruunupäistä leijona-kokardia, joka ansaitaan suorittamalla SKVJ-palvelukseen kuuluva barettimerkkikoe. Valmiusjoukon ajoneuvot on Suomessa ja kansainvälisissä harjoituksissa usein merkitty FRDF-tekstillä (Finnish Rapid Deployment Force). Valmiusjoukon tunnuslause on "Look good, do good!" (Näytä hyvältä, tee hyvää!).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Porin prikaati
Puolustusministeriö
Suomen kansainväliset valmiusjoukot

Koulutus Suomen puolustusvoimissa
Mattiesko Hytönen

Mattiesko Hytönen (s. 17. elokuuta 1943 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja televisiopersoona. 

1970-luvulla toimittajanuransa aloittanut Hytönen tuli tunnetuksi suorasanaisena Helsingin Sanomien kulttuuritoimittajana ja kolumnistina. Televisiossa hän esiintyi ohjelmassa Päivän lööppi (1997). Sittemmin hän on jatkanut toimittajana kirjoittaen useisiin lehtiin sekä julkaissut muistelmateoksen Rinnanympärys 106 (Otava, 1999, ISBN 951-1-16155-5).

Mattiesko Hytönen on toimittanut teoksen AKS:n tiellä (Kirjayhtymä 1982) joka perustui hänen isänsä Mikko Hytösen (1912–1978) vuosina 1938–1945 pitämiin päiväkirjoihin ja muistelmiin. Mikko Hytönen oli Akateemisen Karjala-Seuran valajäsen ja kuului vuonna 1951 perustetun Suomen Kansanpuolueen perustajajäseniin. 

Hytönen on kirjoittanut myös näytelmän. Kadonnutta pesäpalloa etsimässä sai ensi-iltansa Koko-teatterissa helmikuussa 2006. Näytelmää luonnehdittiin "satiiriksi Suomen poliittisesta historiasta". Vuonna 2001 Hytönen esitti Tosimiestä suomalaisessa komediaelokuvassa Ponterosa.

Vuonna 1997 koomikko Jope Ruonansuu levytti kappaleen Mattiesko Hytönen albumilleen Vara Mara. Näyttelijä Outi Alanen on kommentoinut laajalti Hytösen persoonaa kotisivuillaan.
Mattiesko Hytösen adoptiopoika Joonas Hytönen on niin ikään television viihdeohjelmien juontaja. Hytösellä on myös adoptoitu tytär.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kolumnistit
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Half-Life 2: Deathmatch

Half-Life 2: Deathmatch (lyhennettynä HL2:DM tai HL2DM) on Valve Corporationin kehittämä ja vuonna 2004 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Kyseessä on Half-Life 2:n virallinen moninpeli joka ei tarvitse toimiakseen emopeliä. Peli on ladattavissa Steam-palvelusta tai ostettavissa Counter-Strike: Sourcen hyllyversion mukana. Samaan pakettiin kuuluu myös Day of Defeat: Source.

Pelaaminen 

Kyseessä on joukkuepohjainen ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peliä pelataan tietyn pituisissa erissä. Pelissä vastakkain taistelevat Combine-niminen, Maapallon valloittanut imperiumi ja sitä vastustava vastarintaliike.

Pelissä on kaksi pelimuotoa, Deathmatch ja Team Deathmatch.

Ensimmäisessä pelimuodossa pääpiirteisenä tavoitteena on tappaa muita pelaajia mahdollisimman paljon ennen aikarajan umpeutumista. Mikäli tappaa vahingossa itsensä, menettää pisteitä. Pelaaja syntyy sorkkaraudan ja painovoima-aseen kanssa, muut aseet täytyy etsiä sotatantereelta. Nämä aseet koostuvat pääosin tuliaseista, tosin saatavila on myös scifi-tyyppisiä aseita.

Team Deathmatchissa vastarintaliike ja Combine taistelevat muodollisesti erilaisten alueiden hallinnasta, tosin kyseessä on vain edellä mainittu tiimeillä. Säännöt ovat lähestulkoon samat, mutta joitakin eroavaisuuksia on: esimerkiksi tiimiläisten vahingoittaminen on mahdollista ja sitä tehdessä menettää pisteitä.

Lisäksi saatavilla on useita yhteisön jäsenien luomia karttoja, pelimuotoja sekä aseita. Tämä sisältö voi poiketa huomattavasti virallisesta vastaavasta.

Kehitys 

Kun Half-Life 2 julkaistiin, kriitikot valittelivat moninpelin puutetta. Kaksi viikkoa Half-Life 2:n julkaisun jälkeen Valve julkaisi HL2: Deathmatchin Steam-palvelussaan. Peli julkaistiin myös Source SDK -ohjelman kanssa. Tällöin pelaajat voivat luoda omaa sisältöä, kuten karttoja, hahmoja sekä aseita peliin.

Julkaisun jälkeen Valve on päivittänyt peliä paljon uudella sisällöllä. Peli ei tule The Orange Box -pelikokoelman mukana, tosin se myöhemmin päivittettiin käyttämään The Orange Boxin versiota Source-moottorista. Tammikuussa 2008 Valve ilmoitti että NVIDIA-grafiikkakortteja käyttävät pelaajat voivat ladata ja pelata ilmaiseksi Half-Life 2: Deathmatchia, Half-Life 2: Lost Coastia, Portal: First Sliceä ja Peggle Extremeä.

Syyskuussa 2010 HL2DM julkaistiin OS X -alustalle. Kaksi vuotta myöhemmin, maaliskuussa 2013 peli julkaistiin Linuxille.

Vastaanotto 

Peli on saanut yleisesti hyvän vastaanoton, ja erityisesti painovoima-aseen kekseliästä käyttöä moninpelissä arvostettiin. Pientä kritiikkiä tuli pienestä lagisuudesta pelin ilmestyessä, tosin GameSpy ilmoitti että tämä oli poistettu pian.

Lähteet 

 Half-Life 2: Deathmatch

Verkkoviitteet 

Windows-pelit
Mac OS -pelit
Linux-pelit
Half-Life
Half-Lifen modit
Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit
August Fellman

August Abraham Fellman (16. syyskuuta 1839 Lappajärvi – 26. heinäkuuta 1912) oli lahtelainen yrittäjä, kapteeni, hovineuvos ja moninkertainen valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
Fellmanin isän oli pappi Jaakko Fellman ja äiti Helena Tawaststjerna. Fellman valmistui vänrikiksi Helsingin junkkarikoulusta vuonna 1861. Valmistumisen jälkeen hän palveli Venäjällä tavallisessa jalkaväkipataljoonassa ja siirtyi sitten Suomen suuriruhtinaskunnan armeijaan. Myöhemmin hän ryhtyi maanviljelijäksi ja omisti maatilan Kortesjärvellä. Vuonna 1866 hän osti Hollolasta Lahden kylästä Kartanon tilan, jota hän laajensi ostamalla myös muita tiloja. Fellman oli mennyt samana vuonna naimisiin tupakkatehtailijan tyttären, Ida Klärichin kanssa. Heille syntyi kolme lasta: Aina, Lennart ja Arthur. August Fellman on haudattu Lahden vanhalle hautausmaalle Radiomäelle.

Liiketoimet
Vuonna 1871 Fellman perusti kartanoonsa Lahden kylän kansakoulun. Samana vuonna hän perusti myös apteekkari K. E. Wahlstedtin kanssa oluttehtaan, josta luopui vuonna 1874 kauppias H. Mattsoin hyväksi. Vuonna 1883 hän oli perustamassa Lahden Polttimoa, jonka osuuden hän myi myöhemmin omistautuen 1874 perustamalleen Lahden sahalle, joka sijaitsi Jalkarannantien varrella. Vuosina 1877−1878 Fellman osallistui Turkin sotaan huolto-osastossa. Vuonna 1881 Fellman osti sahan konkurssipesästä sen laitokset ja kehitti siitä Hämeen suurimman sahan. Fellmanilla oli Lahden lisäksi Hovisaaren saha Kotkassa, jonka hän lopetti vuosisadan alussa. Vuonna 1907 hän perusti sahan yhteyteen sulfiittiselluloosatehtaan. Fellmanin omistaman Lahden Höyrysaha Osakeyhtiön paikalle on rakennettu Sibeliustalo.

Valtiopäiväedustajana
Vuosina  1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906 Fellmannista tuli talonpoikaissäädyssä valtiopäiväedustaja Hollolan kihlakunnasta. Vuoden 1899 helmikuun manifestista alkaneen kehityksen aikana August Fellman ryhtyi ääriperustuslailliseksi vastustuspuolueen kannattajaksi, minkä vuoksi hänen kartanossaan järjestettiin pääsiäisenä 1903 noin 200 perustuslaillisen lakimiehen kokous. Myöhemmin Fellman oli poikiensa Arthur ja Lennart Fellmanin kanssa aktiivisesti mukana vastarintajärjestö Voimaliitossa.

Katso myös
 Fellman
 Fellmanin pelto
 Fellmaninpuisto

Lähteet

Aiheesta muualla
 Taloforum.fi Lahden kuvia sisältävä forum, jossa useita kuvia Fellmanin mailta, sekä kartanosta.
 August Abraham Fellman. Taloudellisen edistyksen mies, kansanvalistuksen lämminsydäminen harrastaja ja suuri isänmaanystävä, Helsingin Sanomat, 22.10.1939, nro 285, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 August Abraham Fellman. Taloudellisen edistyksen mies, kansanvalistuksen lämminsydäminen harrastaja ja suuri isänmaanystävä, jatkoa, Helsingin Sanomat, 29.10.1939, nro 292, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset sotilaat
suomalaiset maanviljelijät
Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1839 syntyneet
Vuonna 1912 kuolleet
Intendentuuri

Intendentuuri ( 'suuntautua') on armeijan hallinto- ja huolto-osaston aikaisempi nimitys. Intendentuuri vastasi joukkojen huollosta ja sotatarvikkeiden sekä muonan hankinnasta. 

Intendentuuria johtaa intendentti. Ensimmäiset intendentit olivat Ranskan kuningaskunnan valloitettujen alueiden raha-asioiden komissaareja, ja intendenttiys laajeni armeijan taloustarkastajien toimenkuvan laajentuessa puolustuslaitokseen.

Nykyään intendenttejä voivat olla museoiden, eläintarhojen tms. julkishallinnollisten laitosten johtajat.

Teollisuudessa esimerkiksi paperintuotantolinjan ylin tuotantotoimihenkilö, käyttöpäällikkö, voi olla englanniksi super intendent, jolloin hän vastaa tuotantojohtajan tehtävistä.

Katso myös
 SA-int
Sodankäynti
George Marshall

George Catlett Marshall (31. joulukuuta 1880 – 16. lokakuuta 1959) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja sotilas. Hän sai arvonimen General of the Army, joka on Yhdysvaltain korkea maavoimien arvonimi ja vastaa sotamarsalkan asemaa.

Marshall valmistui vuonna 1901 upseeriksi ja työskenteli vuosina 1919–1924 kenraali John J. Pershingin adjutanttina. Vuosina 1924–1927 hän oli komennuksella Kiinassa. Marshall ylennettiin vuonna 1936 prikaatinkenraaliksi. Hän oli Yhdysvaltain armeijan esikuntapäällikkö ja koko armeijan ylipäällikkö 1939–1945. Vuonna 1944 hänet ylennettiin armeijakenraaliksi. Marshall vastasi koko toisen maailmansodan ajan Yhdysvaltojen sotastrategiasta ja liittoutuneiden joukkojen yhteistoiminnasta.

Sodan jälkeen Marshall toimi Kiinan suurlähettiläänä 1945–1947, jonka jälkeen hän oli Yhdysvaltain ulkoministeri 1947–1949. Vuonna 1950 hänet valittiin Yhdysvaltain puolustusministeriksi. Marshall kehitti Marshall-suunnitelman, jolla paikattiin Euroopan toisessa maailmansodassa heikentynyttä taloutta. Marshall sai työstään Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1953.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset ensimmäisen maailmansodan sotilaat
Yhdysvaltain maavoimien toisen maailmansodan kenraalit
Yhdysvaltain puolustusministerit
Yhdysvaltain ulkoministerit
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Schönefeldin lentoasema

Berlin-Schönefeldin lentoasema ()  oli kansainvälinen lentoasema Brandenburgissa, Berliinin eteläisellä rajalla. Se oli Saksan jaon aikana Itä-Berliinin ainoa kansainvälinen lentoasema ja Saksan demokraattisen tasavallan (DDR:n) kansallisen lentoyhtiön Interflugin solmukohta.

Lentoaseman, kuten myös Tegelin ja Tempelhofin lentoasemat, korvasi samalle paikalle valmistunut Berliinin-Brandenburgin lentoasema, joka hyödyntää mm. Schönefeldin vanhaa kiitotietä.

Lentoyhtiöt ja kohteet terminaaleittain
Schönefeldin lentoasemalla oli neljä terminaalia: A, B, C ja D.  Toiminnan loppuvuosina useimmat lentoyhtiöt operoivat lentojaan A-terminaalista; easyJet operoi kohteensa terminaalista B, Germanwings terminaalista D ja Israeli airlines terminaalista C. Terminaalit on yhdistetty toisiinsa.

Terminaali A
Aeroflot (Moskova-Sheremetyevo, Pietari)
Air Algérie (Algiers [kausittainen])
Air Via (Sofia)
Aer Lingus (Cork, Dublin)
African Safari Airways (Mombasa)
Belavia (Minsk)
Blue Wings (Antalya)
Brussels Airlines (Bryssel)
Condor Airlines (Antalya, Bourgas, Dalaman, Iraklion, Palma de Mallorca, Teneriffa-eteläinen)
Croatia Airlines (Dubrovnik, Split)
EgyptAir (Kairo)
Jet2.com (Manchester)
Iceland Express (Reykjavik-Keflavik)
Icelandair (Reykjavik-Keflavik)
Inter Airlines (Antalya)
Macedonian Airlines (Skopje)
Norwegian Air Shuttle (Bergen, Oslo, Stavanger)
Pegasus Airlines (Antalya, Bodrum, Istanbul-Sabiha Gökçen)
Rossiya (Moskova-Vnukovo, Pietari)
Ryanair (Dublin, Edinburgh, Lappeenrannan lentoasema, Lontoo-Stansted, Nottingham/East Midlands, Tallinnan lentoasema. 
Sky Airlines (Antalya)
SunExpress (Antalya, Bodrum, Izmir)
Syrian Arab Airlines (Aleppo, Damaskos, Wien)
Tunisair (Monastir, Tunis)
Turkish Airlines (Adana, Ankara, Istanbul-Atatürk [kausittainen], Trabzon)

Terminaali B
easyJet (Ateena, Barcelona, Basel/Mulhouse, Belfast-International, Bristol, Budapest, Kööpenhamina, Geneva, Glasgow-International, Lissabon, Liverpool, Lontoo-Gatwick, Lontoo-Luton, Madrid, Málaga, Milano-Malpensa, Napoli, Nizza, Olbia, Palma de Mallorca, Pariisi-Orly, Pisa, Riika, Rooma-Ciampino, Tallinna, Venetsia)

Terminaali C
Arkia Israel Airlines (Tel Aviv)
El Al (Tel Aviv)
Israir (Tel Aviv)
Sun D'Or (Tel Aviv)

Terminaali D
Germanwings (Burgas, Köln/Bonn, Düsseldorf, Ibiza, Istanbul-Sabiha Gökçen, Izmir, Moskova-Vnukovo, München, Mykonos, Pietari, Split, Tukholma-Arlanda, Stuttgart, Varna, Zagreb, Zweibrücken)

Liikenneyhteydet 
Schönefeldin lentoasemalla on oma rautatieasemansa, jolta on S-Bahn-yhteys Berliinin keskustaan ja RegionalBahn-yhteyksiä eri puolille itäistä Saksaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lentoaseman kotisivu  

Berliinin liikenne
Saksan lentoasemat
Luettelo Nasan avaruussukkulalennoista

Tämä on luettelo Nasan avaruussukkulalennoista.

Lennot

Vapaalennot 
Approach and Landing Test -ohjelmaan (ALT) kuului 16 erillistä lentoa Enterprise-koesukkulalla. Näihin kuului rullaustestejä, miehitetettyjä ja miehittämättömiä lentoja SCA-lentokoneen kyydissä sekä lopuksi SCA-lentokoneen kyydistä lähteneitä vapaalentoja.

1980-luku

1990-luku

2000–2011

Pelastuslennot 
Columbian tuhoutumisesta lähtien on sukkulalennon aikana pidetty varalla toista sukkulaa. Mikäli lennolla oleva sukkula vaurioituisi siten, että turvallinen paluu olisi epävarmaa, lähetettäisiin toinen sukkula hakemaan vaurioituneen sukkulan miehistö. Lentojen tunnus on muotoa STS-3xx pois lukien Hublen korjauslennon STS-125 pelastuslento STS-400. Hubblen korjauslentoa lukuun ottamatta vaurioituneen sukkulan miehistö siirtyisi ISS:lle odottamaan pelastuslentoa. Hubblen kiertoradan inklinaatio poikkeaa niin paljon ISS:stä, että tällöin jouduttaisiin miehistö siirtämään suoraan sukkulasta toiseen ja kun sukkulat eivät voi telakoitua toisiinsa tulisi siirto tehdä avaruuskävelyinä. Viimeisellä sukkulalennolla STS-135 ei ole pelastuslentoa sillä kaikki muut sukkulat on jo poistettu käytöstä. Mikäli pelastuslentoa tarvittaisiin niin se suoritettaisiin ISS-avaruusasemaan telakoituneilla Sojuz-aluksilla. Osittain tästä syystä johtuen STS-135:n miehistönä on vain neljä astronauttia (pelastuslennot vaatisivat tällöin kahden Sojuz-aluksen käyttöä - Sojuziin mahtuu kolme henkeä), mikä on pienin sukkulamiehistön määrä sitten vuoden 1983 lennon STS-6.

Aiheesta muualla 
 NASA: Space Shuttle Launch Archive 
 NASA: Shuttle Missions  
 NASA: Tulevat laukaisut ISS:lle  

Avaruussukkulalennot
Luettelot avaruustoiminnasta
Kärsämäen Kataja

Kärsämäen Kataja on kärsämäkeläinen, Pohjois-Pohjanmaalla toimiva urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1933.

Toiminta 

Seuralla on vajaat 400 jäsentä ja sen lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu, pesäpallo, suunnistus, hiihto, jalkapallo, sekä lentopallo. Kullekin lajille on seurassa oma jaosto jotka vastaavat käytännön toiminnasta, jaostot nimittää seuran vuosittainen yleiskokous. Seura omistaa oman urheilutalon, Katajan, jossa liikunnan lisäksi järjestetään suosittuja lavatansseja.

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut

Kärsämäki
Suomalaiset urheilun yleisseurat
Pesäpalloseurat
Saksan ralli

Saksan ralli (ADAC Rallye Deutschland) on ajettu MM-sarjassa vuodesta 2002 lähtien. Ralli on järjestetty kuitenkin jo vuodesta 1982 lähtien, jolloin se oli Saksan kansallisen rallisarjan osakilpailu jatkuen aina vuoteen 2001 asti. Nykyään ralli ajetaan Trierin ympäristössä. Sébastien Loeb on voittanut yhdeksän kertaa Saksan MM-rallin. Lähes koko kilpailu ajetaan asvaltilla, ja se sisältää runsaasti risteyksiä ja neulansilmämutkia.

Voittajat

Lähteet

Aiheesta muualla
  Saksan rallin viralliset verkkosivut