joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tomas Lebe

Tomas Lebe (suomalaisessa historiankirjoituksessa junkkeri Tuomas tai Tuomas-junkkeri; k. 2. marraskuuta 1522 Tynnelsö, Ruotsi) oli tanskalainen sotilas, joka toimi Turun linnan linnanpäällikkönä vuosina 1521–1522 ja puolusti linnaa ruotsalais-suomalaisilta piiritysjoukoilta. Hän on jäänyt Suomen historiaan määräämiensä armottomien teloitusten vuoksi.

Leben vaiheista ennen hänen Suomeen saapumistaan ei tiedetä paljon. Vuonna 1520 hänen tiedetään neuvotelleen Königsbergissä Tanskan edustajana Saksalaisen ritarikunnan suurmestarin Albrekt Brandenburgilaisen kanssa palkkasoturien värväämisestä. Hän osallistui myöhemmin samana vuonna Tanskan kuningas Kristian II:n sotaretkeen Ruotsia vastaan. Kruunautettuaan itsensä Ruotsin kuninkaaksi Kristian II nimitti valtakunnan eri linnoihin itselleen uskollisia päälliköitä. Lebe kuului kesällä 1521 jonkin aikaa Tukholman linnan päällikkökuntaan, ja saman vuoden syksyllä hänet nimitettiin Suomeen Turun linnan käskynhaltijaksi Wulf von Grewendorpin tilalle. Kustaa Vaasan Ruotsissa nostattamaa kapinaa tukeneet Nils Arvidinpojan komentamat joukot piirittivät pian Turun linnan, mutta Lebe puolusti sitä sitkeästi ja taitavasti. Joulukuussa 1521 hän teki vastahyökkäyksen ja aiheutti piirittäjille suuret miestappiot.

Kuukausia kestäneen piirityksen aikana Lebe teloitutti useita linnaan tanskalaismielisyytensä vuoksi paenneita suomalaisia porvareita, joita hän eri syistä epäili pettureiksi. Hän hirtätti linnan muurille muun muassa Nils Arvidinpojan veljen Bengtin. Ruotsalaisen historioitsijan Peder Swartin mukaan Kristian II lähetti tammikuussa 1522 Lebelle määräyksen mestauttaa kaikki Turun linnassa olleet ruotsalaiset ja suomalaiset. Teloitetuiksi joutuivat muun muassa entinen Viipurin linnan päällikkö Tönne Erikinpoika Tott ja Pohjois-Suomen laamanni Henrik Steninpoika Renhuvud. Teloituksen välttänyt Erik Fleming loikkasi piirittäjien puolelle. Tanskalainen amiraali Søren Norby vapautti lopulta Turun linnan piirityksestä keväällä 1522. Leben johtama laivasto lähti syksyllä 1522 viemään Suomesta muonavaroja niinikään kapinallisten piirittämään Tukholmaan, mutta jäi Tukholman saariston Furusundissa Erik Flemingin ja lyypekkiläisten yhtyneen laivaston väijytykseen. Vangiksi jäänyt Lebe hirtettiin Tynnelsössä. Tarinan mukaan hän valitti siitä, että hänet hirtettiin niiniköyteen, vaikka aatelisena hänellä olisi ollut oikeus hamppuköyteen.

Lähteet

Tanskalaiset sotilaat
Suomen linnanvoudit ja linnanpäälliköt
Teloitetut
Suomen keskiajan henkilöt
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1522 kuolleet
Ruotsin sotahistoria
Adriana Leon

Adriana Leon (s. 2. lokakuuta 1992) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 60 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. MM-kilpailuissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle kolmessa ottelussa.

Leon edustaa englantilaisseura West Hamia.

Lähteet 

Kanadalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Jordyn Huitema

Jordyn Huitema (s. 8. toukokuuta 2001) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 22 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Vuonna 2017 hän teki ensimmäisenä kanadalaisena maalin samana vuonna alle 17-vuotiaiden, alle 20-vuotiaiden ja naisten maajoukkueessa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi yhden ottelun.

Huitema solmi toukokuussa 2019 sopimuksen ranskalaisseura Paris Saint-Germainin kanssa.

Lähteet 

Kanadalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Jayde Riviere

Jayde Riviere (s. 22. tammikuuta 2001) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä kahdeksan maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa vuonna 2017 ja kuului maajoukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi yhdessä ottelussa avauskokoonpanossa ja tuli kahdessa vaihtopelaajana kentälle.

Lähteet 

Kanadalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Julia Grosso

Julia Angela Grosso (s. 29. elokuuta 2000) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen jälkeen 16 maaottelua. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisojen joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.

Lähteet 

Kanadalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Kasym-Žomart Tokajev

Kasym-Žomart Kemeluly Tokajev (; s. 17. toukokuuta 1953 Alma-Ata, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen poliitikko. Kansallisuudeltaan hän on kazakki, eli kuuluu Kazakstanin valtaväestöön. 

Tokajev oli maaliskuusta 2019 alkaen väliaikainen presidentti Nursultan Nazarbajevin erottua tehtävästä. Kesäkuussa 2019 järjestetyissä presidentin­vaaleissa hän oli ennakkosuosikki ja sai noin 70 prosenttia äänistä. ETYKin vaalitarkkailijoiden mukaan vaalien ei voida taata olleen täysin rehelliset. Aiemmin Tokajev oli senaatin puheenjohtaja.. 

Heti valintansa jälkeen Tokajev ehdotti, että maan pääkaupungin Astanan nimeksi vaihdettaisiin edellisen presidentin mukaan Nursultan.

Vuonna 2019 arvioitiin, että Nazarbajev oli kuitenkin edelleen merkittävä poliittinen vallankäyttäjä ja maan tosiasiallinen johtaja, sillä hän toimi vaikutusvaltaisena Kansallisen turvallisuusneuvoston puheenjohtajana. Tokajevin oli huomioitava kaikessa edeltäjänsä näkemykset. Nazarbajevin tytär Dariga Nazarbajeva seurasi uutta presidenttiä maan senaatin puheenjohtajana, ja häntä on myös arveltu Tokajevin seuraajaksi.

Vuoden 2022 alussa Kazakstanissa oli mielenosoituksia ja levottomuuksia, joissa vastustettiin Nazarbajeviin ja hänen lähipiiriinsä liittyvää korruptiota ja väärinkäytöksiä. Levottomuuksissa kuoli ainakin 230 ihmistä.
Venäjän johtama Kollektiivinen turvallisuusjärjestö lähetti Tokajevin pyynnöstä Kazakstaniin yli 2 000 sotilasta. Levottomuuksien aikana viranomaiset kertoivat että Almatyssa järjestettiin terrorismin vastainen operaatio. Tokajev syytti levottomuuksia vallankaappausyritykseksi ja kuvasi mielenosoittajia muun muassa terroristeiksi ja bandiiteksi.
Levottomuuksien jälkeen Tokajev syrjäytti Nazarbajevin maan turvallisuusneuvoston johtajana. Hän oli jo aiemmin noussut valtapuolue Nur Otanin johtoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kazakstanilaiset poliitikot
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiustalo

Hiustalo on suomalainen parturi-kampaamoketju. Se on perustettu vuonna 2000 Seinäjoella . Hiustalolla on 36 toimipistettä (kevät 2019). Hiustalon virallinen nimi on Cm Hiustalo oy ja sen on perustanut Marko ja Terhi Keski-Jyrä .

Historia 
Ensimmäinen Hiustalo avattiin elokuussa 2000 Seinäjoelle Joupin Citymarketin yhteyteen. Sittemmin kyseinen toimipiste myytiin pois. Seuraavat toimipisteet perustettiin vuosituhannen alkupuolella Tampereen Anttilan yhteyteen, Forssan Citymarkettiin, Riihimäen Citymarkettiin ja Järvenpään Citymarkettiin.

Liikeidea 
Hiustalon liikeidea on tarjota parturi-kampaamopalveluita Citymarkettien etutiloissa myös ilman ajanvarausta . Lisäksi liikeideaan kuuluu suuri valikoima kampaamotuotteita.

Nykyään Hiustalo toimii kolmella konseptilla: Hiustalon parturi-kampaamo, Fiksaamo; nopeat parturi- ja kampaamopalvelut ilman ajanvarausta ja Outlet tuotemyymälä.

Työntekijät 
Hiustalossa on noin 280 työntekijää. Kaikki ovat palkattuja työntekijöitä eivätkä esimerkiksi sopimusyrittäjiä. Yrityksen kaikissa kampaamoissa työskentelee liikkeen esimies, esimiesharjoittelija sekä parturi-kampaajia. Lisäksi yrityksessä työskentelee ainakin varastotyöntekijöitä, toimistotyöntekijöitä, aluepäälliköitä ja kouluttaja.

Liikkeet 
Keväällä 2019 Hiustalon toimipisteet:

 Forssa
 Helsinki: Easton, Stockmann keskusta
 Hämeenlinna Tiiriö
 Imatra
 Jyväskylä: Keljo ja Palokka
 Jämsä
 Kauhajoki
 Kerava
 Kouvola Veturi
 Kuopio Matkus
 Lahti: Karisto, Laune, Paavola
 Lempäälä Ideapark
 Lohja
 Nummela
 Oulu Kaakkuri
 Pirkkala
 Pori Mikkola
 Rauma
 Riihimäki
 Savonlinna
 Seinäjoki Päivölä
 Tampere:Hervanta, Lielahti, Linnainmaa, Turtola, Koskikeskus
 Turku: Kupittaa, Länsikeskus
 Vaasa
 Valkeakoski
 Vantaa Tammisto

Palkinnot ja tunnustukset 
Global Salon business awards 2006

Global Salon business awards 2008

Suomen Vahvimmat -sertifikaatti

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen verkkosivusto

Suomalaiset yritykset
Seppo Parkkinen

Seppo Antero Parkkinen (s. 9. helmikuuta 1957 Tampere) on suomalainen dramaturgi ja käsikirjoittaja.

Ura 
Seppo Parkkinen opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1981–1985. Hän on työskennellyt lähinnä vapaana taiteilijana ympäri Suomen.

Parkkinen on dramatisoinut näytelmiä paitsi teattereihin, myös televisioon ja radioon. Suurten laitosteattereiden ohella Parkkinen on työskennellyt muun muassa Q-teatterissa ja teatteriryhmässä Kolmas Tila. Parkkinen on dramatisoinut muun muassa Väinö Linnan, Orvokki Aution ja Bo Carpelanin tuotantoa. Vuonna 2017 hän toimi dramaturgina Helsingin kaupunginteatterin esittämässä musikaalissa Myrskyluodon Maija, joka sai yli 80 000 katsojaa. 

Vuonna 2017 esitettiin Mänttä-Vilppulassa Parkkisen hänen veljensä Tapion kanssa tekemä kansanooppera Kitusuon Sofia, joka kertoo Suomen sisällissodan tapahtumista. Se pohjautuu heidän isovanhempiensa tarinaan, joista isoisä oli tataarilainen sotilas Paul Karakulka. Seppo Parkkinen oli alun perin vuonna 2003 tehnyt Yleisradiolle aiheesta kuunnelman, jonka pohjalta he rakensivat kyseisen oopperan.

Parkkisen käsikirjoituksiin kuuluu useita puhenäytelmiä ja musiikkinäytelmiä. Hänen tuotantoaan on esimerkiksi Laila Kinnusesta kertova musikaali Laila, joka kantaesitettiin Lappeenrannan kaupunginteatterissa tammikuussa 2003. Musikaali sai kaikkiaan kymmeniä tuhansia katsojia.

Parkkisen näytelmiä on esitetty myös Virossa, Kanadassa, Islannissa ja Argentiinassa. Hänet on palkittu vuonna 2013 Jussi Kylätasku -palkinnolla.

Yksityiselämä 
Seppo Parkkisen veli on dramaturgi-ohjaaja Tapio Parkkinen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Seppo Parkkisen näytelmät. Naytelmat.fi.

Seppo Parkkinen sai teatterin viisivuotisen apurahan. Helsingin Sanomat 7.9.2002.

Suomalaiset dramaturgit
Suomalaiset käsikirjoittajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Producer

Producer (, ) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kim Soo-hyun, Gong Hyo-jin, Cha Tae-hyun ja IU.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Eteläkorealaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Draamakomediasarjat
KBS:n televisiosarjat
FC Barcelona Femení

Fútbol Club Barcelona Femení on Espanjan pääsarjassa pelaava naisten jalkapallojoukkue. Se perustettiin vuonna 1988 nimellä Club Femení Barcelona, ja se on nykyisin osa FC Barcelona -seuraa. Barcelona on yksi naisten Primera Divisiónin perustajista. Joukkue on voittanut Espanjan mestaruuden seitsemän ja Espanjan cupin yhdeksän kertaa. Kaudella 2018–2019 se pelasi Mestarien liigan loppuottelussa, jonka se hävisi Lyonille 1–4. Kaudella 2020–2021 Barcelona voitti Mestarien liigan ensimmäisenä espanjalaisseurana; Göteborgissa pelatussa loppuottelussa se voitti Chelsean 4–0.

Joukkueen kotikenttä on 6 000 katsojan Estadi Johan Cruyff. Barcelonan ja Atlético Madridin välinen ottelu maaliskuussa 2019 rikkoi seurajoukkueiden kohtaamisen yleisömäärän maailmanennätyksen. Atléticon kotiottelua seurasi 60 739 katsojaa. Uusi kaikkia naisten otteluita koskeva yleisöennätys saavutettiin maaliskuussa 2022, kun FC Barcelona ja Real Madrid pelasivat Barcelonan Camp Noulla Mestarien liigan puolivälieräottelun 91 553 katsojan ollessa paikalla.

Saavutukset 
 Espanjan mestaruus
 2012, 2013, 2014, 2015, 2020, 2021, 2022
 Espanjan cup
 1994, 2011, 2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022
 Copa Catalunya
 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
 Mestarien liiga
 2021

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivu
Albert Mellin

Albert Mellin (30. tammikuuta 1843 Helsinki – 7. lokakuuta 1886) oli suomalainen arkkitehti, joka työskenteli pääosan urastaan Pietarissa.

Mellinin isä oli Ruotsista Suomeen muuttanut kultaseppä Roland Mellin ja äiti pietarilaissyntyinen Sofie Könika. Mellin suoritti arkkitehdin ammattitutkinnon Helsingin teknillisessä reaalikoulussa vuonna 1866 ja muutti samana vuonna Pietariin, jossa hän suoritti arkkitehdin diplomin Pietarin taideakatemiassa vuonna 1870. Hän asui 16 vuotta Pietarissa ja työskenteli muun muassa Aleksandr Rezanovin, Victor Schröterin, Hieronymus Küttnerin ja Andreas Huhnin arkkitehtitoimistoissa. Hän osallistui tänä aikana suunnittelukilpailuihin, mutta ei toteuttanut itsenäisiä suunnittelutöitä.

Mellin palasi Suomeen vuonna 1882 ja työskenteli itsenäisenä arkkitehtina. Hän suunnitteli Helsinkiin useita asuinkerrostaloja, Suomen pankin setelipainon (purettu 1957) sekä Villa Tallbon ja Villa Granvikin huvilat Meilahteen. Hän rakennutti 1884–1885 Helsingin Pohjoisranta 18:een itse suunnittelemansa niin sanotun Mellinin talon, joka edustaa Pietarissa yleistä mutta Suomessa harvinaista ”tiilityyliä” (kirpitšnyi stil). Mellin myös asui tässä talossa. Mellinin tunnetuin suunnittelutyö lienee vuonna 1885 piirretty Lahden puukirkko, joka valmistui hänen kuoltuaan vuonna 1890. Se purettiin 1977 nykyisen Ristinkirkon tieltä. Mellin kuoli äkillisesti 43-vuotiaana.

Lähteet

Aiheesta muualla
Mellinin suunnittelemat rakennukset Helsingin keskustassa Korttelit.fi

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1843 syntyneet
Vuonna 1886 kuolleet
Juha Raitio

Juha Tapani Raitio (s. 17. helmikuuta 1967 Korpilahti) on suomalainen oikeustieteilijä, joka on hoitanut eurooppaoikeuden professuuria Helsingin yliopistossa vuodesta 2007.

Raitio opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 2002. Hänelle myönnettiin Hilkka ja Otto Brusiinin säätiön tunnustuspalkinto väitöskirjasta The Principle of Legal Certainty in EC Law. Raitio toimi Helsingin yliopistossa assistenttina 1995–1997, tutkijana 1998–2002 ja lehtorina 2002–2004. Hän hoiti eurooppaoikeuden professuuria Joensuun yliopistossa 2005–2007 ja siirtyi tämän jälkeen Helsinkiin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Juha Raitio. Tuhat-tietokanta, Helsingin yliopisto.

Vuonna 1967 syntyneet
Suomalaiset oikeustieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Elävät henkilöt
VfL Wolfsburg (naiset)

VfL Wolfsburg on Saksan Bundesliigassa pelaava naisten jalkapallojoukkue, joka aloitti nykyisellä nimellä vuonna 2003, kun vuonna 1973 perustettu VfR Eintracht Wolfsburg yhdistyi VfL Wolfsburgin kanssa. Joukkue on voittanut naisten Mestarien liigan vuosina 2013 ja 2014 sekä hävinnyt loppuottelussa vuosina 2016 ja 2018. Se on voittanut Bundesliigan kuusi kertaa vuosina 2013–2014 ja 2017–2020 sekä Saksan cupin seitsemän kertaa vuosina 2013 ja 2015–2020. Joukkueen kotikenttä on 5 200 katsojan AOK Stadion.

Joukkue 
Päivitetty 28. elokuuta 2020 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

Päävalmentaja: Stephan Lerch

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seuran kotisivu 

Saksalaiset jalkapalloseurat
Ala-Saksin jalkapallo
Wolfsburg
Antoni Bernadó

Antoni Bernadó (s. 9. joulukuuta 1966 Sant Julià de Lòria, Andorra) on andorralainen entinen kestävyysjuoksija. Hän osallistui viisiin olympialaisiin maratonilla vuosina 1996, 2000, 2004, 2008 ja 2012. Parhaan olympiasijoituksensa hän saavutti Sydneyssä 2000, kun hänen sijoituksena oli 49.

Lähteet 

Andorralaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Nichelle Prince

Nichelle Prince (s. 19. helmikuuta 1995) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 53 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa kolmessa Kanadan neljästä ottelusta ja teki maalin alkulohko-ottelussa Uutta-Seelantia vastaan. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Hän on saavuttanut olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016.

Prince edustaa yhdysvaltalaista Houston Dashia.

Lähteet 

Kanadalaiset jalkapalloilijat
Kanadalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Jessie Fleming

Jessie Fleming (s. 11. maaliskuuta 1998) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa 77 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Kanadan kaikki neljä ottelua alusta loppuun ja teki maalin alkulohko-ottelussa Uutta-Seelantia vastaan. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Hän on saavuttanut olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016.

Fleming on pelannut Kalifornian yliopiston UCLA Bruins -joukkueessa. Heinäkuussa 2020 hän solmi kolmivuotisen sopimuksen Englannin pääsarjajoukkue Chelsean kanssa.

Lähteet 

Kanadalaiset jalkapalloilijat
Kanadalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Alan V. Oppenheim

Alan Victor Oppenheim (s. 11. marraskuuta 1937 New York ) on digitaalisen signaalinkäsittelyn (DSP) uranuurtaja 1960-luvulta saakka Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT).

Kansainvälisiä palkintoja ja tunnustuksia 
 IEEE fellow (1977) 
 ASSP Technical Achievement Award (1977) 
 ASSP Society Award (1980) 
 ASSP Centennial Medal 
 ASSP Education Medal (1988)  
 IEEE Jack S. Kilby Signal Processing Medal (2007)

Teokset 
 Oppenheim, Alan V.: Superposition in a Class of Nonlinear Systems. Massachusetts Institute of Technology (MIT), 1965. (Väitöskirja)
 
 Oppenheim, Alan V. & Schafer, Ronald W.: Digital signal processing. 1. painos Prentice Hall, tammikuu 1975. 585 sivua. ISBN 0-13-214635-5.
 Oppenheim, Alan V. & Schafer, Ronald W.: Discrete-time signal processing. 1. painos Englewood Cliffs, N.J. : Prentice Hall, 1989. 879 sivua. ISBN 0-13-216771-9.
 Oppenheim, Alan V. & Schafer, Ronald W. & Buck, John R.: Discrete-time signal processing. 2. painos  	Upper Saddle River, N.J. : Prentice Hall, 1999. 870 sivua. ISBN 0-13-083443-2.
 Oppenheim, Alan V. & Schafer, Ronald W.: Discrete-time signal processing. 3. painos Upper Saddle River : Pearson, 2010. 1108 sivua. ISBN 0-13-206709-9.
 Oppenheim, Alan V. & Willsky, Alan S. & with Young, Ian T.: Signals and Systems. 1. painos Prentice Hall, 1983. 796 sivua. ISBN 0-13-811175-8.
 Oppenheim, Alan V. & Willsky, Alan S. & with Nawab, S. Hamid: Signals and Systems. 2. painos Prentice Hall, 1997. 957 sivua. ISBN 0-13-651175-9.

Katso myös 
 Digital processing of signals
 Digital Signal Processing

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset keksijät
Yhdysvaltalaiset professorit
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Wings of Fire

Wings of Fire on suomalaisen Brymirin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 2019.

Levy sisältää kaksi piiloraitaa "Reaver" ja instrumentaalisen version "Chasing The Skyline" kappaleesta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Viktor Gullichsen – laulu
 Joona Björkroth – kitara, taustalaulu
 Sean Haslam – kitara
 Jarkko Niemi – basso, taustalaulu
 Patrik Fält – rummut

Vierailevat muusikot 
 Noora Louhimo - laulu kappaleessa "Anew"
 Jyri Helko - kuorolaulu

Tuotanto 
 Viktor Gullichsen – äänittäjä, miksaaja
 Svante Forsbäck – masteroija

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Kaaoszine.fi: 8/10
 Metalliluola: 8+/10
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Brymirin albumit
Markku Renfors

Markku Kalevi Renfors (s. tammikuu 1953 ) on digitaalisen signaalinkäsittelyn (DSP) kehittäjä Tampereen teknillisessä korkeakoulussa (TTKK) 1970-luvulta saakka.

Kansainvälisiä palkintoja ja tunnustuksia 
 Circuits and Systems Society’s Guillemin-Cauer Award (1988) 
 IEEE Fellow (2002)

Teokset 
 Renfors, Markku: On the Design of Efficient Digital Filters Using Graph Theoretic Equivalence Transformations. Tampereen teknillinen korkeakoulu, julkaisuja 15, 116 sivua. 1982. ISBN 951-720-673-9. (Väitöskirja)
 Renfors, Markku: High-speed digital filters. Tampereen teknillinen korkeakoulu, 63 sivua. 1981. 
 Renfors, Markku: Nopea pulssivahvistin kuituoptiseen tietoliikennejärjestelmään. Tampereen teknillinen korkeakoulu, 82 sivua. 1978.

Lähteet 

Suomalaiset keksijät
Suomalaiset professorit
Tampereen teknillisen yliopiston professorit
IEEE:n ansioituneet jäsenet
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Pohjanmaan kauppakamari

Pohjanmaan kauppakamari on Pohjanmaan alueella elinkeinoelämän edunvalvojana, kouluttajana ja asiantuntijana toimiva organisaatio. Se on yksi Suomen 19 kauppakamarista.

Pohjanmaan kauppakamarilla on noin tuhat jäsentä, joiden palveluksessa 70% alueen työvoimasta. Toimipisteet löytyvät Kokkolasta, Pietarsaaresta ja Vaasasta.

Pohjanmaan kauppakamarin tärkeimmät vaikuttamisen alueet ovat:

 osaavan työvoiman riittävyys
 alueen vetovoima
 toimiva infrastruktuuri

Yritysten toimintaedellytyksiä kehitetään mm. kannanotoin, lausunnoin, järjestämällä erilaisia tilaisuuksia sekä yhteistyöprojekteilla muiden samaan päämäärään pyrkivien organisaatioiden kanssa.

Pohjanmaan kauppakamarin palvelut 
Kauppakamarilla on viranomaisasema erilaisten asiakirjojen myöntäjänä ja vahvistajana. Tällaisia asiakirjoja ovat esimerkiksi:

 CPD/China-Taiwan Carnet
 Euroopan yhteisön yleiset alkuperätodistukset
 Force majeure -todistukset
 Full confidence -todistukset
 kauppalaskut
 suositukset vientiyrityksille
 tavaran tarkastus
 muut erityistodistukset

Muita palveluita:

 AKA-kiinteistönarvioijat
 ammattikirjat ja KauppakamariTieto
 ansiomerkit
 asiantuntija-artikkelit
 asiantuntijaneuvonta
 junaliput jäsenetuhintaan
 välimiesmenettely

Pohjanmaan kauppakamarin julkaisut 
Uutiskirje lähetetään jäsenistölle yhdeksän kertaa vuodessa.

CB on neljä kertaa vuodessa sähköisenä julkaisuna ilmestyvä kauppakamarilehti. Kaksi näistä numeroista ilmestyy myös painettuna paperilehtenä.

Coastline on Pohjanmaan käyntikortti ja se julkaistaan joka toinen vuosi. Jokainen yritys esitellään ammattilaisten toimittamassa, englanninkielisessä artikkelissa. Yritysartikkeleiden lisäksi julkaisussa on monipuolinen lukupaketti alueen yrityselämästä, mielenkiintoisista henkilöistä ja ajankohtaisista ilmiöistä.

Aiheesta muualla 

 Pohjanmaan kauppakamarin kotisivu

Kauppakamarit
Pohjanmaa
Emerson Aparecido

Emerson Aparecido Leite de Souza Junior eli Emerson Aparecido (s. 14. tammikuuta 1999 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Tottenham Hotspuria.  Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Emerson Aparecido WhoScored.com- sivustolla

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Ria Percival

Ria Percival (s. 7. joulukuuta 1989) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa ennätykselliset 150 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Uuden-Seelannin kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 2006.

Percival on edustanut seuratasolla Saksassa Frankfurtia ja Jenaa sekä Englannissa West Ham Unitedia ja kaudesta 2019–2020 alkaen Tottenham Hotspuria.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Catherine Bott (jalkapalloilija)

Catherine Joan ”CJ” Bott (s. 22. huhtikuuta 1995) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen loppuun mennessä 20 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 2014.

Bott edustaa seuratasolla ruotsalaista Vittsjö GIK:ta.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Ali Riley

Ali Riley (s. 30. lokakuuta 1987) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 130 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM-kilpailuissa hän pelasi Uuden-Seelannin kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän toimii maajoukkueen kapteenina.

Riley edustaa seuratasolla saksalaista Bayern Münchenia. Hän on pelannut myös Yhdysvalloissa, Ruotsissa ja Englannissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Hakola Huonekalu

Hakola Huonekalu Oy, tuotemerkkinä Hakola, on Kurikan Jurvassa toimiva huonekalualan yritys.

Historiaa
Hakolan perheen yritystoiminta Jurvassa alkoi vuonna 1963, kun Eero Hakala osti kuorma-auton ja alkoi kiertää Suomea myymässä maakunnassa tehtyjä huonekaluja suoraan autosta. Myöhemmin Eero perusti EH-Kalusteen, joka alkoi valmistaa sohvia. Yrityksen osti vuonna 1988 vaasalainen kehitysyhtiö Wedeco velvoittaen Eeron pojan Jarin jatkamaan EH-Kalusteen toimitusjohtajana viisi vuotta. Kun määräaika oli ohi, yrityksen tuotanto siirrettin Venäjälle ja sopimuksestaan vapautuneen Jari Hakolan lisäksi 50 muutakin jurvalaista jäi työttömäksi. Hakola päätti jatkaa alalla ja perusti 1993 Hakola Huonekalu Oy:n, joka erikoistui sohviin. Asiakkaina oli yksityisiä huonekaluliikkeitä, joita oli Suomessa tuolloin vielä monia. 2000-luvulle tultaessa huonekalukauppa alkoi keskittyä, ja ketjut alkoivat tuoda halpoja kalusteita ulkomailta. Hakola oli vähällä lopettaa yrityksensä, kunnes ohjat otti käsiinsä hänen muotoilijaksi kouluttautunut, Artekilla ja Vepsäläisellä työssä ollut tyttärensä Annaleena.

Uusi luova johtaja Annaleena Hakola muutti yrityksen strategiaa voimakkaasti. Sohvien runko- ja verhoiluvalikoimaa pienennettiin rajusti, jottei sohvan valinta olisi asiakkaalle liian vaikeaa. Yritys panosti verkkonäkyvyyteen, sisustusblogistien kanssa tehtävään yhteistyöhön ja verkossa tapahtuvaan tilaamiseen. Hakola Huonekalun liikevaihto on vuodesta 2014 yli nelinkertaistunut.

Vuonna 2017 Hakola aloitti yhteistyön Lundia-myymäläketjun kanssa. Hakolan tuotteita myyvät myös A-lehtien tytäryhtiö Finnish Design Shop, Stockmann ja World of TRE.

Hakola Huonekalun Woody-pöytä valittiin Divaani-lehden Vuoden parhaat -kilpailun 2014 yleisöäänestyksessä Vuoden parhaaksi puiseksi designtuotteeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hakola teki kuluttajista brändilähettiläitä, Kauppalehti 13.11.2017 (tilaajille).

Suomalaiset yritykset
Huonekaluvalmistajat
Sisustusalan tuotemerkit
Erin Nayler

Erin Nayler (s. 17. huhtikuuta 1992) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 68 maaottelua. MM-kilpailuissa hän pelasi ykkösmaalivahtina kaikki kolme ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 2013.

Nayler edustaa seuratasolla ranskalaista Bordeaux'ta.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Olivia Chance

Olivia Chance (s. 5. lokakuuta 1993) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 18 maaottelua. MM-kilpailuissa hän pelasi Uuden-Seelannin kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa.

Chance edustaa seuratasolla englantilaista Evertonia. Hän on pelannut myös Yhdysvalloissa ja Islannissa.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Katie Bowen

Katie Bowen (s. 15. huhtikuuta 1994) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 65 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Uuden-Seelannin kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa 16-vuotiaana.

Bowen edustaa seuratasolla yhdysvaltalaista Utah Royalsia.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Betsy Hassett

Betsy Hassett (s. 4. elokuuta 1990) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 116 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Uuden-Seelannin kaikissa kolmessa ottelussa.

Hassett edustaa seuratasolla islantilaista KR Reykjavíkia.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Rebekah Stott

Rebekah Stott (s. 17. kesäkuuta 1993) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2020 loppuun mennessä 81 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Uuden-Seelannin kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa vuonna 2012.

Stott edustaa seuratasolla englantilaista Brighton & Hove Albionia, jonne hän siirtyi vuonna 2020. Aiemmin hän on edustanut australialaisten seurojen lisäksi saksalaista Sandia, yhdysvaltalaisia Seattle Reignia ja Sky Blueta sekä norjalaista Avaldsnesia.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Annalie Longo

Annalie Longo (s. 1. heinäkuuta 1991) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 120 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. MM-kilpailuissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle Uuden-Seelannin kaikissa kolmessa ottelussa. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa 15-vuotiaana.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Hannah Wilkinson

Hannah Wilkinson (s. 28. toukokuuta 1992) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 93 maaottelua ja tehnyt niissä 25 maalia. MM-kilpailuissa hän pääsi kahdesti vaihtopelaajana kentälle.

Wilkinson edustaa seuratasolla ruotsalaista Vittsjö GIK:ta.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Francis E. Meloy

Francis Edward Meloy  (28. maaliskuuta 1917 - 16. kesäkuuta 1976) oli Yhdysvaltain suurlähettiläs, joka murhattiin Beirutissa, Libanonissa vuonna 1976 palestiinalaisten terroristien toimesta jotka kuuluvat Palestiinan vapautuksen kansanrintamaan

Varhainen elämä
Meloy syntyi Washington D.C.: ssä 28. maaliskuuta 1917  hallituksen työntekijän Francis E. Meloyn ja maantieteilijä  Anne Teresa Connorin poikana. Hän palveli Yhdysvaltain laivastossa toisen maailmansodan aikana, jolloin hänellä oli neljä vuotta merivoimien tiedustelussa varamiehenä.

Diplomaattinen ura
Sodan jälkeen hän liittyi ulkoministeriöön ja vuonna 1946 hänet lähetettiin Dhahraniin, Saudi-Arabiaan. Hän palasi vuonna 1946 Washingtonissa ja toimi henkilösihteerinä ulkoministeri Dean Achesonin alaisuudessa vuoteen 1953 saakka. Hän jatkoi uraansa ulkoministerin virkamiehenä, joka toimi poliittisena virkamiehenä Saigonissa vuosina 1953-1956 ja sitten Pariisissa vuoteen 1959 saakka. Vuonna 1962 hänet nimitettiin Länsi-Euroopan asioiden osaston johtajaksi vuoteen 1964, sitten Rooman edustuston varapäälliköksi. Sitten hänet ylennettiin palvelemaan Yhdysvaltain suurlähettilääksi Dominikaaniseen tasavaltaan vuodesta 1969 vuoteen 1973 ja Guatemalaan vuosina 1973–1976.. Presidentti Gerald Ford nimitti 21. huhtikuuta 1976 Meloyin suurlähettilääksi Libanoniin edellisen suurlähettilään G. McMurtrie Godleyn erottua sairauden vuoksi. Yhdysvaltain senaatin ulkosuhteiden komitea hyväksyi Meloyn nimityksen 27. huhtikuuta.

Kuolema
16. kesäkuuta 1976 kello 10.40, Beirutissa, Meloy tuleva Yhdysvaltain suurlähettiläs Libanonissa, jonka mukana oli Yhdysvaltain kaupallinen edustaja Robert O. Waring, oli matkalla esittämään valtakirjansa uudelle Libanonin  vastavalitulle presidentille  Elias Sarkikselle. Meloy, Waring ja heidän kuljettajansa, Zuhair Mohammed Moghrabi, siepattiin Palestiinan vapautuksen kansanrintaman jäsenten toimesta, kun he ylittivät vihreän linjan, joka jakaa Beirutin kristittyjen ja muslimien välillä. Meloy oli ollut maassa kuukauden mutta ei esittänyt valtakirjaansa vanhalle presidentille Suleiman Frangiehille, joka oli siirtynyt Beirutin ulkopuolelle ja kieltäytynyt  luopumasta vallasta.

Vuonna 2013 CIA: n julkaisemassa raportissa todettiin, että Meloy  murhattiin "äärimmäisten  Libanonin vasemmistolaisjoukon" toimesta, jolla oli yhteyksiä PFLP: hen. Mietinnössä todettiin, että PLO pidätti viisi salamurhaajaa , mutta vapautti heidät riittämättömien todisteiden puuttuessa. PLO luovutti nämä kaksi syyllistä PFLP: lle ja ne teloitettiin myöhemmin, raportissa korostetaan.

Libanonin televisio ilmoitti 21.30 mennessä, että sieppaajien ruumiit  löytyivät roskakorista lähellä rantaa Ramlet al-Baidasta.

Lähteet 

Yhdysvaltain suurlähettiläät
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Ihmisryöstön uhrit
Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit
Paige Satchell

Paige Satchell (s. 13. huhtikuuta 1998) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 16 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM-kilpailuissa hän pääsi yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle.

Satchell on edustanut seuratasolla viimeksi kotimaassaan Three Kings Unitedia. Kaudeksi 2019–2020 hän teki sopimuksen saksalaisseuran FC Sandin kanssa.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Pentti Raitio

Pentti Johannes Raitio (4. kesäkuuta 1930 Pieksämäki – 7. maaliskuuta 2014 Hyvinkää) oli suomalainen säveltäjä, Joonas Kokkosen ja Erik Bergmanin oppilas. Raitio opiskeli ensin kansakoulunopettajaksi ja työskenteli opettajana Järvenpäässä 1954–1967. Hän suoritti sävellysdiplomin 36-vuotiaana Sibelius-Akatemiassa (1966) ja työskenteli sen jälkeen Hyvinkään musiikkiopiston rehtorina 1967–1992.

Raition sävellystyyli edustaa lyyristä dodekafoniaa.

Teoksia
 Kuun tie sopraanolle ja kamariyhtyeelle (1965)
 Puhallinkvintetto (1975)
 Petandrie orkesterille (1977)
 Lemminkäinen kuokkavieraana Pohjolassa mieskuorolle (1978)
 Noharmus I–II nuoriso-orkesterille (1978–1980)
 Due figure per orchestra (1985)
 Huilukonsertto (1983)
 Sellokonsertto (1994)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pentti Raitio. Music Finland.

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Joonas Kokkosen sävellysoppilaat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Saarijärvi (Jyväskylä, Saakoski)

Saarijärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä ja Jyväskylässä Korpilahdella Saakosken lähellä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 577 hehtaaria eli 5,8 neliökilometriä, se on 7,1 kilometriä pitkä ja 3,0 kilometriä leveä. Se sijaitsee Päijänteen länsipuolella noin 30 kilometriä Jyväskylän keskustasta lounaaseen. Saarijärvellä on useita omintakeisia paikannimiä, kuten Benjaminpytty ja Kaarteennenä.

Siinä on 9 saarta, joiden pinta-ala on 10,6 hehtaaria eli noin 1,8 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista Vuohisaari on yli hehtaarin suuruinen, loput kahdeksan saarta ovat yli aarin kokoisia. Saaria ovat muun muassa Karhusaari, Kattilasaari, Majasaari ja Selkäsaari.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 43,99 miljoonaa kuutiometriä eli 0,04399 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 7,6 metriä ja suurin syvyys on 25,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee Selkäsaaren länsipuolella olevassa syvänteessä . Järvellä on syvyyskarttojen mukaan pitkä ja järven pituussuuntaan kulkeva syvänne, missä on monia yli 15 metriä syviä alueita. Järven länsipuolella sijaitsee vielä 22 metriä syvä kohta ja Selkäsaaren kaakkoispuolella laaja yli 20 metriä syvä alue.

Järven rantaviivan pituus on 35,1 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,4 metriä mpy. Järven laskujoki Saajoki alkaa Kylmälänlahdelta ja laskee lähes viiden kilometrin päässä Saalahdella ensin Koskenlampeen ja sitten Päijänteen Saalahteen.

Lähteet 

Saajoen valuma-alue
Jämsän järvet
Korpilahden järvet
Salesforce.com

Salesforce.com, Inc. on yhdysvaltalainen ohjelmistoyritys. Se osti Tableau Softwaren 15,3 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla vuonna 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivusto

Dow Jones Industrial Average
Yhdysvaltalaiset ohjelmistoyritykset
Paromomysiini

Paromomysiini (C23H45N5O14) on aminoglykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä alkueläin-, bakteeri- ja loismatoinfektioiden hoitamiseen. Paromomysiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon. Paromomysiiniä tuottavat useat Streptomyces-suvun aktinobakteerit ja ensimmäisen kerran se eritettiin lajista Streptomyces rimosus f. paromomycinus

Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa paromomysiini on valkoista kiinteää ainetta, joka liukenee veteen ja hieman alkoholeihin. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +65, Bakteereista paromomysiini tehoaa Pseudomonas aeruginosa-lajiin ja enterobakteereihin, mutta antibioottina sitä käytetään harvoin. Se sitoutuu bakteerien ribosomin 30 S-alayksiikkön ja estää proteiinisynteesin. Vaikutusmekanismi alkueläimiin ja loismatoihin ei ole tarkassti tiedossa, mutta paromomysiini on aminoglykosideista ainoa, joka tehoaa niihin. Proteiinisynteesin eston lisäksi syynä voi olla loisten aineenvaihdunnan ja soluhengityksen esto. Paromomysiini tehoaa useisiin alkueläimiin ja eräisiin heisimatoihin. Paromomysiini annostellaan suun kautta tablettina, ruiskeena suoneen lihakseen tai paikallisesti voiteena. Paromomysiiniä käytetään useimmiten sulfaattisuolana muun muassa giardiaasin, amebiaasin, leishmaniaasin ja trikomoniaasin hoidossa. Sitä voidaan myös käyttää raskauden aikana, toisin kuin monia muita alkueläinlääkkeitä.

Haittavaikutukset
Tyypillisiä paromomysiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat vatsakivut, huonovointisuus, oksentelu ja ripuli. Se voi olla myös myrkylistä munuaisille. Monien muiden aminoglykosidien tavoin paromomysiini voi olla myrkyllistä myös kuulohermolle ja voi aiheuttaa jopa kuuroitumisen.

Valmistus
Paromomysiiniä tuotetaan bioteknisesti aktinobekteerien Streptomyces rimosus f. paromomycinus tai S. krestomyceticus avulla.

Lähteet

Alkueläinlääkkeet
Aminoglykosidit
WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Martti Vainio (professori)

Martti Vainio (s. 1960) on fonetiikan professori, puhesynteesin ja puheanalyysin kehittäjä Helsingin yliopistossa.

Teokset 
Vainio, Martti: Artificial Neural Network Based Prosody Models for Finnish Text-to-Speech Synthesis. University of Helsinki, 2001. ISBN 952-10-0252-2. ISBN 952-10-0257-3 (pdf). (Väitöskirja)
Aaltonen, Olli & Aulanko, Reijo & Iivonen, Antti & Klippi, Anu & Vainio, Martti, eds.: Puhuva ihminen – Puhetieteiden perusteet. Otava, 2009. ISBN 978-951-1-23956-7.

Lähteet 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset foneetikot
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Reijo Aulanko

Reijo Aulanko (s. 1953) on puhesynteesin kehittäjä Helsingin yliopistosta.  Hän on professori Antti Iivosen oppilas.

Teokset 
 Aulanko, Reijo: Puheen havaitsemisen psykofysiologisesta perustasta: formanttitransitioiden havaitseminen. Helsingin yliopiston fonetiikan laitos, 1989. (Lisensiaattityö)
 Aaltonen, Olli & Aulanko, Reijo & Iivonen, Antti & Klippi, Anu & Vainio, Martti eds.: Puhuva ihminen – Puhetieteiden perusteet. Otava, 2009. ISBN 978-951-1-23956-7.
 Aaltonen, Olli & Lehtinen, Mona & Aulanko, Reijo eds.: Näkökohtia puheen alkuperästä. Mediapinta, 2012. ISBN 978-952-235-448-8.
 Aulanko, Reijo: Puheen tuottomekanismi. Luku teoksessa Puhuva ihminen – Puhetieteiden perusteet (Olli Aaltonen, Reijo Aulanko, Antti Iivonen, A. Klippi, Martti Vainio, eds.), Otava, 2009. ISBN 978-951-1-23956-7.
 Aulanko, Reijo: Puheen havaitsemisen peruskäsitteitä. Luku teoksessa Puheen salaisuudet – Fonetiikan uusia suuntia (Antti Iivonen, ed.), Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-918-0.
 Aulanko, Reijo & Iivonen, Antti: Intonaation ja prosodiikan käsitteiden kehitys. Luku teoksessa Puheen salaisuudet – Fonetiikan uusia suuntia (Antti Iivonen, ed.), Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-918-0.
 Aulanko, Reijo: The First 100 Years of Acoustic Vowel Studies at the University of Helsinki. Luku teoksessa Studies in Logopedics and Phonetics 2 (Reijo Aulanko, Matti Leiwo, eds.), Yliopistopaino, 1990. ISBN 951-45-6017-5. ISSN 0783-1269.

Lähteet 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset foneetikot
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Myllyjärvi (Espoo, Lahnus)

Myllyjärvi () on pieni järvi koillisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Lahnuksessa. Sen lähin naapurijärvi on Luukinjärvi etelässä. Järvien välistä kulkee Vihdintie.

Myllyjärven pitkänomainen luoteeseen työntyvä lahti on nimeltään Haaraviikki.

Lahnuksen Myllyjärvi on suurin Espoon kolmesta Myllyjärvestä. Toiseksi suurin Myllyjärvi sijaitsee Röylässä ja pienin Myllyjärvi puolestaan Velskolassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hagerlung.net: Espoon uimarannat: Pohjoinen Myllyjärvi

Espoon järvet
Lahnus
Vantaanjoen vesistö
Frida Maanum

Frida Leonhardsen Maanum (s. 16. heinäkuuta 1999) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa 26. kesäkuuta 2022 mennessä 50 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän tuli Norjan viidestä ottelusta neljässä kentälle vaihtopelaajana.

Maanum on edustanut kotimaassaan Lyniä ja vuonna 2017 Stabækia sekä Ruotsissa Linköpingiä. Kesällä 2021 hän siirtyi englantilaisseura Arsenaliin.

Lähteet 

Norjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Michael O’Dell

Michael O’Dell on puheanalyysin kehittäjä Tampereen yliopistossa.

Teokset 
 O’Dell, Michael: Intrinsic Timing and Quantity in Finnish. Acta Universitatis Tamperensis 979, University of Tampere Press, 2003. ISBN 951-44-5838-9. (Väitöskirja)

Lähteet 

Suomalaiset foneetikot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
After Work

After Work (myös afterwork, afterit, ) on välittömästi työpäivän suorittamisen jälkeen tapahtuva, kyseisiä töitä yhdessä tekevien kesken vietettävä viihteellinen aktiviteetti. Tyypillisesti termillä viitataan töiden jälkeen nautittuja juomia, mutta sillä voidaan tarkoittaa myös muuta viihteellistä aktiviteettia kuten urheilua tai kulttuuria. Määritelmänsä mukaisesti after workin jälkeen ei saa tehdä työtä, vaan sen tulee päättyä vapaa-ajan määritteet täyttävään ajanjaksoon.

Joissain ravintoloissa after work -nimellä markkinoidaan iltapäiviin sijoitettua tarjoilujaksoa, jonka aikana voidaan tarjota juoma- tai ruoka-alennuksia.

Katso myös
 Happy hour

Lähteet 

Vapaa-aika
Philippe Clement

Philippe Clement (s. 22. maaliskuuta 1974) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Tammikuusta 2022 lähtien hän on toiminut AS Monacon päävalmentajana.

Ura pelaajana

Clement aloitti pelaajauransa K. Beerschotissa, jossa debytoi kaudella 1992/93. Keskuspuolustajana pelannut Clement edusti uransa alkupuolella myös KRC Genkiä Belgian liigassa. Kaudella 1998/99 hän edusti Englannin Valioliigassa Coventry Cityä, mutta peliaika jäi vähäiseksi. Hän palasi yhden kauden jälkeen takaisin Belgiaan ja liittyi Club Bruggen vahvuuteen. Clement edusti seuraavan vuosikymmenen Clubia ja esiintyi yli 300 ottelussa seuran paidassa. Hän voitti joukkueen kanssa kahdesti Belgian mestaruuden. Hän siirtyi Clubista vuonna 2009 Germinal Beerschotiin, jossa lopetti uransa vuonna 2011.

Belgian maajoukkueessa Clement esiintyi 38 kertaa. Hän oli mukana MM-kisoissa 1998 ja EM-kisoissa 2000.

Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaajauransa Clement palasi Club Bruggen organisaatioon U21-joukkueen valmentajaksi. Marraskuussa 2012 hän toimi kahdessa ottelussa Clubin päävalmentajana Georges Leekensin potkujen jälkeen. Juan Carlos Garridon tultua seuran päävalmentajaksi Clement siirtyi hänen apuvalmentajakseen. Garridon saatua potkut syyskuussa 2013 toimi Clement jälleen hetken aikaa Clubin päävalmentajana. Clement palasi apuvalmentajan tehtävään Michel Preud’hommen tultua päävalmentajaksi. 

Clement jätti Clubin apuvalmentajan tehtävät kauden 2016/17 jälkeen ja siirtyi Waasland-Beverenin päävalmentajaksi kolmen vuoden sopimuksella. Hän jätti seuran kuitenkin jo joulukuussa siirtyäkseen KRC Genkin päävalmentajaksi. Clement luotsasi Genkin kaudella 2017/18 Belgian cupin loppuotteluun, jossa joukkue kuitenkin hävisi Standard Liègelle jatkoajalla. Kaudella 2018/19 Genk voitti Belgian liigan runkosarjan ja varmisti seurahistorian neljännen mestaruutensa ylemmässä loppusarjassa kahden pisteen erolla Club Bruggeen.

Mestaruuskauden jälkeen Clement jätti Genkin ja palasi takaisin Club Bruggeen seuran päävalmentajaksi. Clement luotsasi Bruggen kahteen perättäiseen Belgian mestaruuteen niin koronapandemian ennenaikaisesti päättämällä kaudella 2019/20 kuin kaudella 2020/21. Tammikuussa 2022 hän jätti Bruggen ja siirtyi Ranskan liigaan AS Monacon päävalmentajaksi.

Saavutukset

Pelaajana
 Belgian mestaruus (2): 2003, 2005
 Belgian cup (4): 1998, 2002, 2004, 2007

Valmentajana
 Belgian mestaruus (3): 2019, 2020, 2021
 Belgian Supercup: 2021
 Belgian liigan vuoden valmentaja: 2019
 Belgian vuoden valmentaja (Gouden Schoen): 2019, 2020
 Raymond Goethals -palkinto: 2018, 2019

Lähteet

Belgialaiset jalkapalloilijat
Belgialaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Taha Carım

Taha Carım (21. helmikuuta, 1914 – 9. kesäkuuta 1977)  oli turkkilainen diplomaatti, joka toimi useissa korkeissa viroissa Turkin ulkoministeriöissä ja jonka Armenialaisten kansanmurhan oikeudenmukaiset kommandot murhasivat Roomassa 1977.

Elämäkerta 
Carım syntyi vuonna 1914 Genevessä diplomaattiperheessä. Opintojensa päätyttyä Galatasarayn lukiossa hän jatkoi opiskelua Ranskassa ja valmistui  Toulousen yliopistosta. Toisen maailmansodan aikana 29. lokakuuta 1941 Carım liittyi Turkin ulkoministeriöön ja alkoi työskennellä ministeriössä 36 vuotta aina kuolemaansa asti. Hän aloitti palvelunsa pääsihteeristössä ja hänet lähetettiin pian kaupalliselle osastolle jossa hän nousi kolmanneksi sihteeriksi.

Vuonna 1948 Carım lähetettiin työskentelemään Ateenan Turkin konsulaattiin. Vuonna 1952, kun hän oli saanut ensimmäisen arvon ja hänet lähetettiin johtamaan Turkin Aleksandrian suurlähetystöä, ja samana vuonna hän aloitti Turkin  pysyvän edustamisen Natossa. Vuonna 1957 Carım nimitettiin Turkin suurlähettilääksi Caracasiin, joka edusti Turkkia myös  Haitissa, Ecuadorissa ja Kolumbiassa.

Vuosina 1960–1961 hän toimi suurlähettiläänä Karachissa ja vuosina  1961–1965 Ottawassa ja vuosina 1965–1976 Beirutissa. Vuonna 1971 ulkopoliittisessa akatemiassa pidetyssä armenialaisten ​​kysymyksiä käsittelevässä konferenssissa hän puhui vuosisatoja vanhasta turkkilaisten ja armenialaisten rinnakkaiselosta.

Tausta 
Carımin murha tapahtui kaksi vuotta sen jälkeen, kun armenialaisen militanttijärjestön Armenialaisten kansanmurhan oikeudenmukaiset kommandot olivat murhanneet Turkin Itävallan-suurlähettilään Daniş Tunalıgilin ja Turkin Ranskan-suurlähettilään İsmail Erezin. 

Taha Carım toimi suurlähettiläänä Pyhässä istuimessa 2. marraskuuta 1973 alkaen. Maaliskuussa 1977 armenialaiset militanttiryhmät uhkasivat tappaa hänet. Aiempien Turkin diplomaattien murhien vuoksi Turkin ulkoministeriö päätti lähettää turvallisuushenkilöstön Turkin diplomaattisiin edustustoihin. Jonkin aikaa myöhemmin suurlähettiläs Carım pyysi Italian poliisia lopettamaan turvallisuuspalvelun. Sen sijaan hän hankki itselleen pistoolin itsepuolustukseksi.

Murha 
Carım oli palaamassa asuinpaikkaansa 9. kesäkuuta 1977 Roomassa, kun kaksi tunnistamatonta aseistautunutta asemiestä ampui edestä ja takaa, eikä hänellä ollut mahdollisuutta puolustautua. Armenialaisten kansanmurhan oikeudenmukaisten kommandot ottivat murhasta vastuun.

Lähteet 

Suurlähettiläät
Turkkilaiset diplomaatit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Turkkilaiset henkirikosten uhrit