FC Barcelona

Futbol Club Barcelona (lausutaan katalaaniksi:  ) on vuonna 1899 perustettu barcelonalainen jalkapalloseura.

Seura tunnetaan lempinimillä Barça ja Blaugrana (). Sen tunnuslause on ”Més que un club” (). Seuran hymni ja kannatuslaulu on nimeltään Cant del Barça.

Vuonna 2017 Forbes-lehti arvioi seuran arvoksi 3,6 miljardia dollaria, mikä teki siitä maailman neljänneksi arvokkaimman urheiluseuran. Seura ei ole yritys vaan yhdistys, joten sillä ei ole omistajia. Yhdistyksen yli 144 000 jäsentä () käyttävät yhdistyksessä päätösvaltaa.

Seuran verivihollinen on Real Madrid. Joukkueiden välistä ottelua kutsutaan nimellä El Clásico.

Seuran historia

Alkuvuodet, sisällissota ja Francon aika (1899–1988) 

Sveitsiläinen liikemies Hans ”Joan” Gamper laittoi kesällä 1899 katalonialaiseen urheilulehteen ilmoituksen aikeistaan perustaa jalkapalloseuran Barcelonaan. Gamper oli jalkapallointoilija ja oli aikanaan itsekin pelannut Zürichissa. Gamperia ei huolettanut seuran perustamisessa edes se, että jalkapallo oli lajina tuohon aikaan lähes tuntematonta Barcelonassa. Niinpä Futbol Club Barcelona perustettiin 28. marraskuuta 1899.

Vuosien 1901–1903 aikana Gamper viimeisteli yhteensä 103 maalia Barcelonalle, toimiessaan samalla seuran valmentajana. 

Espanjan sisällissodan jälkeen FC Barcelonasta alkoi muodostua yhtäältä katalonialaisen nationalismin, toisaalta tappiolle jääneen tasavaltalaisuuden urheilullinen symboli. Tähän vaikutti myös se, että diktaattori Franco otti ”verivihollisen” Real Madridin propagandavälineekseen, yrittäessään nostaa eristyksiin joutunutta maata takaisin parrasvaloihin. Tämän vaikutus näkyi kaikkialla: muun muassa tuomareiden suorituksissa ja katalonialaisjoukkueen mahdollisuuksissa pelaajasiirtohin. Tärkeänä osana myyttien rakentumista oli myös seuran silloisen presidentin Josep Sunyolin kuolema sisällissodan aikana. Ymmärrettävästi tämän kaiken vaikutukset näkyvät vielä tänäkin päivänä: Real Madrid on edelleen pääkaupungin joukkue ja poliittinen voima, jonka piikkinä lihassa on katalonialaisuuden symboli FC Barcelona. Näiden kahden joukkueen välisiä otteluita kutsutaan nimellä El Clásico. Barcelona ja Real Madrid kohtasivat ensimmäisen kerran vuonna 1905 ja Barcelona voitti ottelun 5–2.

Barcelonan ensimmäisenä ”dynastiana” pidetään vuosien 1950–1961 joukkuetta. László Kubalan johdolla seura voitti Espanjan pääsarjamestaruuden vuosina 1952, 1953, 1959 ja 1960. Maansa cupin se voitti vuosina 1951, 1952, 1953, 1959 ja 1960. Copa Latinan Barcelona saavutti 1952. Joukkueen muita nimipelaajia olivat tuolloin Estanislao Basora, César Rodríguez Álvarez, Tomás Moreno ja Eduardo Manchón. Keväällä 1961 katalonialaisseura pelasi Euroopan cupin finaalissa, mutta hävisi Benficalle.

Seuraavan huippukauden seura koki Johan Cruijffin pelatessa joukkueessa 1973–1978. Alankomaalaisen ohella Barçan paitaa kantoivat Carles Rexach, Juan Manuel Asensi, Hugo Sotil ja Marcial. Joukkue vei liigan 1974 ja cupin 1978.

Núñezin aika (1978–2000) 
Vuonna 1978 Josep Lluís Núñezista tuli seuran ensimmäinen vaaleilla valittu toimitusjohtaja, minkä jälkeen virka on valittu aina vaaleilla.

Vuonna 1988 Johan Cruijff palasi joukkueeseen valmentajan roolissa, ja vei seuran seuraavaan suuruuden aikaan. Tämä aika kesti vuodet 1990–1994. Nimipelaajia olivat tällöin Ronald Koeman, Hristo Stoitškov, Michael Laudrup, Josep Guardiola ja Romário ja heitä kutsuttiin ”Dream Teamiksi” eli unelmajoukkueeksi. Liigan joukkue voitti peräjälkeen 1991–1994. Euroopan cupin voittanutta vuoden 1992 yhdistelmää on sanottu sen historian parhaaksi. Kataloniassa Dream Team -joukkueen menestysaika päättyi käytännössä Mestarien liigan loppuotteluun 1994, jolloin AC Milan voitti barcelonalaiset 4–0.

Vuonna 1996 Cruijff siirtyi syrjään, ja joukkueen valmentajaksi tuli kokenut Bobby Robson, jonka kohtalaisen menestyksekäs pesti kesti vain vuoden. Robsonin jälkeen valmentajaksi tuli alankomaalainen Louis van Gaal, jonka kaudella joukkue voitti kaksi peräkkäistä liigamestaruutta. Van Gaalin suurin ongelma Barcelonassa lienee ollut vähäinen suosio kannattajien joukossa. Van Gaal osti aluksi Ronaldon paikkaamiseksi kaudeksi 1997–1998 Rivaldon ja Sonny Andersonin. Rivaldo viimeisteli ensimmäisellä kaudellaan 19 maalia. Anderson viimeisteli 11 maalia. Näiden lisäksi Luis Enrique viimeisteli 18 maalia. Barcelona voitti lopulta kauden 1997–1998 yhdeksän pisteen erolla ennen Athletic Bilbaota.

Van Gaalin miehistö täydensi menestystään voittamalla myös Espanjan Cupin. Tuplamestaruus oli seuran ensimmäinen 1950-luvun jälkeen.

Uusi vuosituhat (2000–2008) 
Vuonna 2000 Núñez ja Van Gaal jättivät seuran yhdessä seuran varakapteenin, Luís Figon, kanssa. Figo siirtyi seuran pahimman kilpailijan, Real Madridin, riveihin.

Joan Laporta valittiin seuran toimitusjohtajaksi vuonna 2003 ja valmentajaksi palkattiin entinen Milan-tähti, alankomaalainen Frank Rijkaard. Vuodesta 2003 joukkueessa pelannut Ronaldinho valittiin vuosina 2004 ja 2005 Fifan vuoden pelaajaksi. Muita maineikkaita pelaajia olivat muiden muassa Deco, Carles Puyol, Samuel Eto'o, Xavi, Lionel Messi ja vuonna 2007 joukkueeseen pestattu Thierry Henry. Liigan joukkue on voitti vuosina 2005 ja 2006. Joukkue voitti 17. toukokuuta 2006 myös Mestarien liigan loppuottelun Arsenalia vastaan. Valmentaja Rijkaard pääsi voiton myötä niiden harvojen joukkoon, jotka ovat voittaneet Mestarien liigan sekä pelaajana että valmentajana.

Guardiolan aika (2008–2012)
Frank Rijkaard lähti Barcelonasta kesällä 2008 kahden pokaalittoman kauden jälkeen. Uudeksi valmentajaksi pestattiin seuran entinen pelaaja Josep Guardiola, jonka johdolla FC Barcelona voittikin 2008–2009 ensimmäisenä espanjalaisseurana triplan eli voitti samalla kaudella Espanjan mestaruuden ja cupin sekä Mestarien liigan. Myös Guardiola on voittanut Mestarien liigan tai sitä edeltävän Euroopan cupin sekä pelaajana että valmentajana. Mestarien liigan loppuottelussa FC Barcelona voitti Manchester Unitedin maalein 2–0 sekä maaliskuussa otti historian suurimman vierasvoiton Real Madridista lukemin 6–2. Joukkueen hyökkäyslinja, Messi, Eto'o ja Henry, teki kaudella satakunta maalia ja joukkueen viimeistelyvoima oli muutenkin miltei historiallisen suuri. Hyökkääjien lisäksi joukkuetta siivittivät menestykseen keskikenttäpelaajat Xavi ja Andrés Iniesta sekä puolustajat Carles Puyol ja Daniel Alves. Vuonna 2011 seura voitti neljännen kerran Mestarien liigan lyöden loppuottelussa Manchester Unitedin 3–1. Vuodesta 1986 Unitedia luotsannut manageri Sir Alex Ferguson katsoi, että Barcelonaa parempaa joukkuetta ei ole vielä tullut häntä vastaan. 27. huhtikuuta 2012 Guardiola ilmoitti jättävänsä Barcelonan kauden 2011–2012 jälkeen.

Bartomeun aika (2014–)
Uudeksi päävalmentajaksi kaudesta 2012–2013 alkaen nimettiin Guardiolan apuvalmentaja Tito Vilanova, jonka ensimmäinen kausi Barcelonan peräsimessä oli huikea. Kausi alkoi 26 viikon voittoputkella. Barcelona hävisi ennätyksellisesti vain yhden ottelun 23 ottelusta. Lionel Messi viimeisteli 34 maalia pelkästään tänä aikana ja Barcelona johti helmikuun puoleenväliin mennessä 12 pisteellä ennen toisena ollutta Atlético Madridia. 11. toukokuuta Barcelona kruunattiin Primera Divisiónin mestareiksi 22. kerran. Mestaruus irtosi 15 pisteen erolla toiseksi tulleeseen Real Madridiin. Barcelona hävisi vain kaksi ottelua koko kauden aikana liigassa. Joukkueen loistavaa menestystä kuitenkin varjosti päävalmentaja Tito Vilanovan sylkirauhassyövän uusiutuminen, joka johtikin Vilanovan muutaman kuukauden pakkolomaan. Päävalmentajana tänä aikana toimi apuvalmentaja Jordi Roura. Ennen Vilanovan pois jättäytymistä Barcelona ei ollut hävinnyt yhtään peliä hänen alaisuudessaan. Vilanova jättäytyi lopullisesti pois päävalmentajan tehtävistä 19. heinäkuuta 2013. Hän kuoli 25. huhtikuuta 2014 syöpään.

Tito Vilanovan ollessa poissa hänen tuuraajanaan oli apuvalmentaja Jordi Roura. Roura on oman ammattilaisuransa aikana edustanut Barcelonaa 10 ottelussa. Barcelonan reservijoukkueessa hän on pelannut 65 ottelua.

Vilanovan seuraajaksi nimettiin 23. heinäkuuta 2013 argentiinalainen Gerardo Martino, joka on paremmin tunnettu lempinimellä ”Tata”. Hän solmi katalonialaisseuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen ja otti joukkueensa virallisesti haltuun 29. heinäkuuta 2013 sen harjoituksissa. Barcelona pelasi ensimmäisen ottelun Tatan alaisuudessa harjoitusottelussa 2. elokuuta 2013 Santosia vastaan. Ottelu päättyi Barcelonan voittoon 8–0. Ottelu oli myös ensimmäinen, jolloin Santosista kesällä Barcelonaan siirtynyt Neymar ja Barcelonan ykköstähti Lionel Messi pelasivat yhdessä.

Barcelona voitti ensimmäisen pokaalinsa Tatan alaisuudessa, kun he päihittivät Atletico Madridin Supercopa de Españassa elokuussa 2013.

Josep Maria Bartomeu siirtyi seuran toimitusjohtajaksi tammikuussa 2014.

Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA langetti Barcelonalle rangaistuksen 2. huhtikuuta 2014, koska Barcelona oli tehnyt useita sopimuksia alle 18-vuotiaiden pelaajien kanssa vuosien 2009–2013 aikana. Rangaistuksen vuoksi Barcelona ei saa tehdä pelaajahankintoja vuoteen. Lisäksi Barcelonalle annettiin 370 000 euron sakot. FIFA ilmoitti kuitenkin 23. huhtikuuta 2014 jäädyttäneensä FC Barcelonan siirtokieltorangaistuksen Barcelonan tehtyä rangaistuksestaan vetoomuksen. FIFA otti vetoomuksen käsittelyyn ja ilmoitti kertovansa joukkueen kohtalosta myöhemmin.

Barcelona jäi ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen ilman yhtäkään pokaalia kauden aikana. Kauden päätteeksi Tata Martino jätti tehtävänsä.

Kaudelle 2014–2015 Barcelona pestasi päävalmentajakseen yli 200 ottelua Barcelonan paidassa pelanneen Luis Enriquen. Kaudella 2013–2014 Enrique valmensi Celta Vigoa. 

Heti saavuttuaan Barcelonaan Enrique alkoi rakentaa kauden 2014–2015 joukkuetta hankkimalla joukkueelle uuden maalivahdin Borussia Mönchengladbachista. Vasta 22-vuotias saksalainen Marc-André ter Stegen oli Enriquen ensimmäinen hankinta Camp Noulle. Tämän lisäksi Rafinha palasi lainalta Celtasta ja Gerard Deulofeu Evertonista. Barcelonan keskikenttää Enrique vahvisti hankkimalla Sevillasta kroatialaisen Ivan Rakiticin.

Kesällä 2014 Barcelona vahvisti hankkineensa riveihinsä chileläisen maalivahdin Claudio Bravon Real Sociedadista. 31-vuotias maalivahti solmi neljän vuoden sopimuksen joukkueen kanssa. Barcelona ilmoitti 11. heinäkuuta 2014 ostaneensa Luis Suárezin Liverpoolista. Suarez oli kuitenkin poissa Barcelonan 12 ensimmäisestä liigaottelussa Brasilian MM-kisoista tulleen pelikiellon vuoksi.

Barcelona voitti Luis Enriquen johdolla seurahistorian toisen triplan (Mestarien liiga, La liga, Espanjan cup). Espanjan liigan Barcelona voitti kahden pisteen erolla liigan kakkoseen Real Madridiin. Lionel Messi,  Luis Suarez ja Neymar tekivät liigassa yhteensä 81 maalia. Tämän tehokkaan hyökkäyskolmikon lempinimi oli MSN, joka tulee pelaajien sukunimistä. Espanjan cupissa Barcelona kaatoi finaalissa Athletic Bilbaon luvuin 3–1. Samoin lukemin Barcelona voitti Mestarien liigan loppuottelussa Juventuksen. Barcelonan seuraikoni Xavi siirtyi kauden päätteeksi qatarilaiseen Al-Saddiin.

Ennen La Ligan kauden aloitusta Barcelona voitti vuoden 2015 UEFA Super Cupin. Barcelona voitti Sevillan jatkoajan jälkeen 5–4.

Kaudella 2016–2017 Barcelona sijoittui La Ligassa toiseksi Real Madridin voittaessa mestaruuden, joka ratkesi viimeisellä kierroksella.

Barcelona vahvisti pitkien lehtispekulointien jälkeen 29. toukokuuta 2017, että Ernesto Valverde on palkattu joukkueen uudeksi valmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut tammikuussa 2020 ja tilalle palkattiin espanjalainen Quique Setién.

Saavutukset

Kansainväliset kilpailut 
 Euroopan cupin ja Mestarien liigan mestaruudet, 5:
 1991–1992, 2005–2006, 2008–2009, 2010–2011, 2014–2015

 Messucupin mestaruudet, 3:
 1955–1958, 1958–1960, 1965–1966

 Cup-voittajien cupin mestaruudet, 4:
 1978–1979, 1981–1982, 1988–1989, 1996–1997

 UEFA Super Cupin mestaruudet, 5:
 1992, 1997, 2009, 2011, 2015

 Seurajoukkueiden maailmanmestaruus, 3:
 2009, 2011, 2015

 Copa latinan mestaruudet, 2:
 1948–1949, 1950–1951

Kansalliset kilpailut 
 Espanjan pääsarjan mestaruudet, 26:
 1928–1929, 1944–1945, 1947–1948, 1948–1949, 1951–1952, 1952–1953, 1958–1959, 1959–1960, 1973–1974, 1984–1985, 1990–1991, 1991–1992, 1992–1993, 1993–1994, 1997–1998, 1998–1999, 2004–2005, 2005–2006, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2012–2013, 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019

 Espanjan cupin mestaruudet, 31:
 1909–1910, 1911–1912, 1912–1913, 1919–1920, 1921–1922, 1924–1925, 1925–1926, 1927–1928, 1941–1942, 1950–1951, 1951–1952, 1952–1953, 1956–1957, 1958–1959, 1962–1963, 1967–1968, 1970–1971, 1977–1978, 1980–1981, 1982–1983, 1987–1988, 1989–1990, 1996–1997, 1997–1998, 2008–2009, 2011–2012, 2014–2015, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018, 2020–2021
 Eva Duarte cupin mestaruudet, 2:
 1948–1949, 1951–1952
 Espanjan supercupin mestaruudet, 13:
 1983, 1991, 1992, 1994, 1996, 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013, 2016, 2018

 Espanjan liigacupin mestaruudet, 2:
 1982–1983, 1985–1986

Alueelliset kilpailut 
 Katalonian liigan mestaruus, 23:
 1901–1902, 1902–1903, 1903–1904, 1904–1905, 1905–1906, 1906–1907, 1907–1908, 1908–1909, 1909–1910, 1910–1911, 1911–1912, 1912–1913, 1913–1914, 1914–1915, 1915–1916, 1916–1917, 1917–1918, 1918–1919, 1919–1920, 1920–1921, 1921–1922, 1922–1923, 1923–1924

 Katalonian Cupin mestaruus, 7: 
 1991, 1993, 2000, 2004, 2005, 2007, 2013

 Lliga Mediterrànian mestaruus, 1:
 1937

 Pyreneitten cupin mestaruus, 4:
 1909–1910, 1910–1911, 1911–1912, 1912–1913

Pelaajat

Nykyinen joukkue 

| colspan=7 style="background: #9C1737" align=center| Maalivahdit

|-
| colspan=7 style="background: #9C1737" align=center| Puolustajat

|-
| colspan=7 style="background: #9C1737" align=center| Keskikenttäpelaajat

|-
| colspan=7 style="background: #9C1737" align=center| Hyökkääjät

Lainassa olevat pelaajat 
Päivitetty 30. kesäkuuta 2022.

Valmentajat 
Lähteet: FC Barcelona ja El Mundo Deportivo

  John Barrow (1917)
  Jack Greenwell (1917–1924, 7/1931–7/1933)
  Jesza Poszony (1924–12/1924)
  Ralph Kirby (12/1924–2/1926)
  Jack Dumby (2/1926–12/1926, 7/1933–7/1934)
  Romà Forns (12/1926–3/1929)
  James Bellamy (3/1929–7/1931)
  Franz Platko (7/1934–7/1935, 6/1955–6/1956)
  Patrick O'Connell (7/1935–3/1940)
  Josep Planas (3/1940–7/1941)
  Ramón Guzmán (7/1941–1/1942)
  Joan Josep Nogués (1/1942–6/1944)
  Josep Samitier (6/1944–7/1947)
  Enrique Fernández (7/1947–5/1950)
  Ramón Llorens (5/1950–6/1950)
  Ferdinand Daučík (6/1950–7/1954)
  Sandro Puppo (7/1954–6/1955)
  Domingo Balmanya (6/1956–4/1958)
  Helenio Herrera (4/1958–5/1960, 3/1980–5/1980, 11/1980–6/1981)
  Enric Rabassa (5/1960–6/1960)
  Ljubiša Broćić (6/1960–1/1961)
  Enrique Orizaola (1/1961–6/1961)
  Luis Miró (6/1961–11/1961)
  László Kubala (11/1961–1/1963, 5/1980–11/1980)
  Josep Gonzalvo (1/1963–7/1963)
  César Rodríguez (7/1963–10/1964)
  Vicente Sasot (10/1964–6/1965)
  Roque Olsen (6/1965–6/1967)
  Salvador Artigas (6/1967–10/1969)
  Josep Seguer (10/1969–12/1969)
  Vic Buckingham (12/1969–7/1971)
  Rinus Michels (7/1971–5/1975, 5/1976–5/1978)

  Hennes Weisweiler (5/1975–4/1976)
  Laureano Ruiz (4/1976–5/1976)
  Lucien Muller (5/1978–4/1979)
  Joaquim Rifé (4/1979–3/1980)
  Udo Lattek (6/1981–3/1983)
  José Luis Romero (3/1983)
  César Luis Menotti (3/1983–6/1984)
  Terry Venables (6/1984–9/1987)
  Luis Aragonés (9/1987–5/1988)
  Carles Rexach (5/1988, 5/1996, 4/2001–5/2002)
  Johan Cruijff (5/1988–5/1996)
  Bobby Robson (5/1996–6/1997)
  Louis van Gaal (6/1997–5/2000, 5/2002–1/2003)
  Llorenç Serra Ferrer (5/2000–4/2001)
  Antonio de la Cruz (2/2003)
  Radomir Antić (1/2003–6/2003)
  Frank Rijkaard (6/2003–6/2008)
  Josep Guardiola (6/2008–6/2012)
  Tito Vilanova (6/2012–12/2012, 3/2013–7/2013)
  Jordi Roura (12/2012–3/2013)
  Gerardo Martino (7/2013–5/2014)
  Luis Enrique (5/2014–6/2017)
  Ernesto Valverde   (6/2017–1/2020)
  Quique Setién   (1/2020–8/2020)
  Ronald Koeman <small> (8/2020–10/2021)
 Sergi Barjuan <small> (10/2021-11/2021)
 Xavi <small> (11/2021-)

Puheenjohtajat
Lähde: FC Barcelona

  Walter Wild (29.11.1899–25.4.1901)
  Bartomeu Terradas (25.4.1901–5.9.1902)
  Paul Haas (5.9.1902–17.9.1903)
  Arthur Witty (17.9.1903–6.10.1905)
  Josep Soler (6.10.1905–16.10.1906)
  Juli Marial (16.10.1906–11.11.1908)
  Vicenç Reig (11.11.1908–2.12.1908)
  Joan Gamper (2.12.1908–14.10.1909, 17.11.1910–30.6.1913, 17.6.1917–10.6.1919, 17.7.1921–29.7.1923, 1.6.1924–17.12.1925)
  Otto Gmeling (14.10.1909–17.11.1910)
  Francesc de Moxó (30.6.1913–30.7.1914)
  Àlvar Presta (30.7.1914–29.9.1914)
  Joaquim Peris de Vargas (29.9.1914–29.6.1915)
  Rafael Llopart (29.6.1915–25.6.1916)
  Gaspar Rosés (25.6.1916–17.6.1917, 27.6.1920–17.7.1921, 30.6.1930–22.10.1931)
  Ricard Graells (10.6.1919–27.6.1920)
  Eric Cardona (29.7.1923–1.6.1924)
  Arcadi Balaguer (17.12.1925–23.3.1929)
  Tomàs Rosés (23.3.1929–30.6.1930)
  Antoni Oliver (22.10.1931–20.12.1931)
  Joan Coma (20.12.1931–16.7.1934)
  Esteve Sala (16.7.1934–27.7.1935)

  Josep Sunyol (27.7.1935–6.8.1936)
 Toimituskomissio (6.8.1936–6.5.1939)
  Joan Soler (6.5.1939–13.3.1940)
  Enrique Piñeyro (13.3.1940–10.7.1942, 13.8.1942–20.8.1943)
  Josep Vidal-Ribas (10.7.1942–13.8.1942)
  Josep Antoni de Albert (20.8.1943–20.9.1943)
  Josep Vendrell (20.9.1943–20.9.1946)
  Agustí Montal Galobart (20.9.1946–16.7.1952)
  Enric Martí Carreto (16.7.1952–22.9.1953)
  Francesc Miró-Sans (22.9.1953–28.2.1961)
  Enric Llaudet (28.2.1961–17.1.1968)
  Narcís de Carreras (17.1.1968–18.12.1969)
  Agustí Montal Costa (18.12.1969–18.12.1977)
  Raimon Carrasco (18.12.1977–1.7.1978)
  Josep Lluís Núñez (1.7.1978–23.7.2000)
  Joan Gaspart (23.7.2000–12.2.2003)
  Enric Reyna (12.2.2003–6.5.2003)
 Toimituskomissio (6.5.2003–15.6.2003)
  Joan Laporta (15.6.2003–30.6.2010)
  Sandro Rosell (1.7.2010–24.1.2014)
  Josep Maria Bartomeu (24.1.2014–27.10.2020)
  Joan Laporta (7.3.2021-)

Sponsorit 
Seuran politiikkaan on kuulunut pidättäytyminen mainostilan myymisestä peliasuissa, kunnes organisaatio 2000-luvulla päätti antaa ilmaiseksi mainospaikan pelipaidan rinnasta YK:n lastenavun järjestö Unicefille. Kaudeksi 2011–2012 myös Qatar Foundation sai mainoksensa pelipaitoihin.

Pelaajatilastot 
Päivitetty 26. helmikuuta 2020.
Barcelonan nykyiset pelaajat tummennettu.

Eniten otteluita

Eniten maaleja

Fanikulttuuri 

Katalonia sai Espanjan toisen tasavallan aikana itsehallinnon, mutta menetti sen pian sisällissodan myötä. Francon aikana katalaanien ainoaksi ilmentymäksi jäi FC Barcelona, jota katalaanit pitävät  epävirallisena maajoukkueenaan. Kun Barcelonan kotiottelua on kulunut 17 minuuttia ja 14 sekuntia, Katalonian itsenäisyyttä kannattavat fanit ryhtyvät laulamaan: ”In, inde, independència!” Tämä Katanolian itsenäisyyttä vaativa huuto juontaa juurensa Espanjan perimyssotaan, jossa Barcelonaa puolustaneet joukot joutuivat antautumaan vuonna 1714 espanjalaispiirittäjille ja Katalonia joutui Espanjan kuningas Filip V:n hallintaan. Katalonian itsenäisyyttä kannattavat Barcelonan fanit heiluttavat sen peleissä esteladoja, joilla näytetään tukea Katalonian itsenäisyydelle.

Barcelonan kannatuslaulu on Cant del Barça.

Katso myös

Jalkapallo 
 Luettelo FC Barcelonassa pelanneista jalkapalloilijoista
 FC Barcelona Femení

Stadionit 
 Miniestadi
 Camp de Les Corts

Muut lajit 
 FC Barcelona Futsal
 FC Barcelona (koripallo)
 FC Barcelona (käsipallo)
 Barça Hockey Gel (jääkiekko)

Lähteet 
 Barças bästa årgångar (Sportbladet, 4. toukokuuta 2006)
 Morbo: The Story of Spanish Football (2003), Phil Ball.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 FC Barcelonan sivusto 

Seulonnan keskeiset artikkelit