joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kornelia Ender

Kornelia Ender (s. 25. lokakuuta 1958 Plauen) on DDR:ää edustanut entinen saksalainen uimari ja nelinkertainen olympiavoittaja.

Ender oli vain 13-vuotias saavuttaessaan Münchenin olympialaisissa 1972 kolme hopeamitalia: 200 metrin sekauinnissa sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Seuraavana vuonna hän voitti neljä maailmanmestaruutta Belgradissa: 100 metrin vapaa- ja perhosuinneissa sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Lisäksi hän sai hopeaa 200 metrin sekauinnissa.

Vuoden 1974 EM-kilpailuissa Wienissä Ender voitti 100 ja 200 metrin vapaauinnin sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviestit. Seuraavana vuonna hän voitti neljä kultaa MM-kilpailuissa Calissa: 100 metrin vapaa- ja perhosuinneissa sekä molemmissa viesteissä.

Montrealin olympialaisissa 1976 Ender voitti ensimmäisenä naisuimarina neljä kultamitalia yksissä olympialaisissa, vieläpä maailmanennätystuloksilla. Hän oli paras 100 ja 200 metrin vapaauinnissa sekä 100 metrin perhosuinnissa; lisäksi hän kuului DDR:n kultajoukkueeseen 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä itäsaksalaiset saivat hopeaa.

Ender teki urallaan 29 maailmanennätystä, joista kuusi viesteissä.

Lähteet
Kornelia Ender (GDR) 1981 Honor Swimmer  

Itäsaksalaiset uimarit
Itäsaksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Neville Hayes

Neville Hayes (s. 2. joulukuuta 1943 Sydney) on australialainen uimari, joka saavutti kaksi hopeaa kesäolympialaisissa 1960: 200 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.

Hayes olisi ollut 1960-luvun alussa maailman paras perhosuimari, ellei Yhdysvaltojen Michael Troy olisi ollut häntä vastassa. Hayes paransi 200 metrin perhosuinnin olympiafinaalissa ennätystään kolme sekuntia, mutta Troy oli silti kaksi sekuntia nopeampi.

Hayes asuu nykyisin Kaliforniassa perheensä kanssa.

Lähteet 
Sports of World

Viitteet 

Australialaiset uimarit
Australialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Štrbské Pleso

Štrbské Pleso on hiihto- ja matkailukeskus Ylä-Tatralla, Slovakiassa. Vuodesta 1948 se on ollut osa Vysoké Tatryn kuntaa. Se on saanut nimensä Štrbské pleso -järven mukaan, jonka etelärannalle maanomistaja  Jozef Szentiványi perusti metsästysmajan vuonna 1872. Ensimmäiset hotellit alueelle rakennettiin vuonna 1875. Sittemmin alueella rakentaminen ja liikenneyhteydet kehittyivät. Järven rannoille rakennettiin muun muassa keuhkoparantoloita. Erityisesti alueelle rakennettiin uusia hotelleita ja ympäristöä korjattiin ja uudistettiin alueella pidettyjen vuoden 1970 pohjoismaisten hiihtolajien MM-kisojen vuoksi. Siellä on järjestetty myös säännöllisesti lukuisia mäkihypyn ja hiihdon maailmancupin osakilpailuita sekä muita talviurheilutapahtumia, muun muassa talviuniversiadit vuonna 1987.

Aiheesta muualla

 Štrbské Pleson kartta  

Talviurheilukeskukset
Slovakian maantiede
Andrea Romano

{{Ohjaaja
 | nimi                  = Andrea Romano
 | kuva                  = Andrea Romano by Gage Skidmore.jpg
 | kuvankoko             = 250px
 | kuvateksti            = Andrea Romano vuonna 2012.
 | syntymäaika           = 
 | syntymäpaikka         = 
 | aktiivisena           = 1984–
 | kuolinaika            = 
 | kuolinpaikka          = 
 | oikea nimi            = 
 | muut nimet            = 
 | ammatti               = ääniohjaaja ja ääniroolittaja
 | puoliso               = 
 | kotisivu              = 
 | tunnetuimmat ohjaukset= SmurffitAnkronikkaTiny ToonsBatmanAnimaanisetÄly ja VäläysJustice LeagueAvatar | imdb                  = 
 | elonet                = 
 | palkinnot             = *Daytime Emmy
1996 Animaaniset
1997 Animaaniset
1998 Batman & Teräsmies – Ässäpari ja Jokeri
1999 Äly ja väläys
2000 Pinky, Elmyra & the Brain
2001 Batman of the Future
2009 El Tigre: The Adventures of Manny Rivera
 | ehdokkuudet           = *Daytime Emmy (1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2002, 2004, 2007, 2010)
}}
Andrea Romano on yhdysvaltalainen ääniohjaaja ja -roolittaja, joka on voittanut yhteensä seitsemän Daytime Emmyä.

Ura
Romano aloitti uransa näyttelijänä New Yorkissa, jossa hän esiintyi teattereissa 1970-luvun lopulla. Hän vaihtoi pian alaa muuttaessaan San Diegoon, Kalifornian osavaltioon. Uudessa kaupungissa hän työskenteli ääninäyttelijöiden agenttien apulaisena noin viiden vuoden ajan, kunnes Romano siirtyi työskentelemään vuonna 1984 Hanna-Barberalla ääniroolittajaksi sarjoissa, kuten Pink Panther and Sons, Snorkkelit, Challenge of the GoBots, The Flintstone Kids ja A Pup Named Scooby-Doo. Hänelle tarjottiin myös paikkaa Turtles – mutanttikilpikonnat sarjan ääniohjaajana, mutta Romano kieltäytyi tarjouksesta Hanna-Barberan vuoksi, joka ei katsonut hyvällä mikäli Romano olisi työskennellyt lakon aikana kahdessa eri yhtiössä.

Walt Disney ja Warner Bros. Animation
Romano siirtyi Walt Disney Television Animationille, joka etsi uutta ääniohjaajaa Ankronikka piirrettyyn, jota esitettiin vuosina 1987–1990. Sarjan myötä Romano ryhtyi työskentelemään ääniroolittajan ohella myös ääniohjaajana ja sai tarjouksen Warner Bros. Animationilta, joka pyysi häntä aluksi ääniohjaajaksi Tiny Toonsiin. Sarjan jälkeen Romano on työskennellyt Warner Brosille sarjoissa, kuten Animaaniset, Batman, Bittipää, Teen Titans ja Justice League Unlimited. Romano on toiminut ääniroolittaja ja ääniohjaajana myös animaatioelokuvissa, kuten Maa aikojen alussa 4, Batman ja Pakkasherra, Batman of the Future: Return of the Joker ja Superman: Doomsday.

Nickelodeon
Romano jatkoi työskentelyä Warner Brosilla ja sai samalla vuonna 2004 tarjouksen työskennellä Nickelodeon Animation Studiosille ääniohjaamaan Avataria. Sarjan jälkeen hän päätyi myös ääniohjaamaan Paavo Pesusientä vuosina 2007–2011. Sittemmin Romanolle tarjottiin Teenage Mutant Ninja Turtles'' sarjan ääniohjaajan paikkaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 TV.com
 Voice Chasers
 Avatar Spirit

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Ääniohjaajat
Roolittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kasuko Shibuya

Kasuko Shibuya (, s. 4. syyskuuta 1965) on japanilainen videopeli- ja tietokonegrafiikkasuunnittelija. Hän on työskennellyt Squaren kehittämien nimikkeiden parissa, joita ovat pääasiassa olleet Nintendon konsoleille julkaistut Final Fantasy -pelit.

Shibuyan työtehtävät ovat olleet grafiikka- ja kuvituspainotteisia. Esimerkkejä hänen taiteestaan ovat Final Fantasy IV:n ja Final Fantasy V:n Super Famicom -julkaisujen kansikuvat.

Peliluettelo 

* Scifi-aiheinen tekstiseikkailu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Kasuko Shibuya MobyGamesissa 
 Kasuko Shibuya Square Havenissä  

Japanilaiset taiteilijat
Videopelitaiteilijat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Norjan puolueista

Tämä artikkeli on luettelo Norjan puolueista.

Nykyiset suurkäräjäpuolueet 
Suurkäräjien suurin puolue on suurkäräjävaalien 2017 jälkeen poliittiseen keskusta-vasemmistoon lukeutuva Työväenpuolue.

Parlamentin ulkopuoliset puolueet
 Demokraatit (Norja) (Demokratene)
 Eläkeläisten puolue (Pensionistpartiet)
 Isänmaan puolue (Fedrelandspartiet)
 Kansallinen liitto (Norja) (Nasjonal Alliansen)
 Kristillinen kokoomuspuolue (Kristent Samlingsparti)
 Kristillinen konservatiivipuolue (Kristent Konservativt Parti)
 Läänien ympäristö- ja solidaarisuuslistat (Fylkeslistene for Miljø og Solidaritet) 
 Norjan kommunistinen puolue (Norges Kommunistiske Parti)
 Kansanpuolue (Norja) (Norsk Folkeparti)
 Luonnonlain puolue (Norja) (Naturlovpartiet)
 Piraattipuolue (Norja) (Pirat)
 Poliittinen puolue (Norja) (Det Politiske Parti)
 Punaiset (Norja) (Rødt) 
 Rannikkopuolue (Kystpartiet) 
 Saamelaispuolue (Sámeálbmot Belodat, Samefolkets Parti)
 Sitoutumaton rannikko- ja maaseutupuolue (Tverrpolitisk Kyst- og distriktsparti)
 Sosiaalidemokraatit (Norja) (Socialdemokratene)
 Uusi liberaalipuolue (Det Liberale Folkepartiet)
 Yhteiskuntapuolue (Samfunnspartiet)

Lakkautetut puolueet
 Nasjonal Samling
 Keskusta (norjalainen puolue) (Centrum) 
 Kokoomuspuolue (Norja) (Samlingspartiet)
 Liberaalinen kansanpuolue (Norja, 1972) (Det Liberale Folkeparti)
 Maltillinen vasemmisto (Moderate Venstre)
 Norjan sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti)
 Punainen vaaliliitto (Rød Valgallianse)
 Radikaalinen kansanpuolue (Norja) (Radikale Folkeparti)
 Työväen kommunistinen puolue (Arbeidernes Kommunistparti)
 Työläisdemokraatit (Arbeiderdemokratene)
 Vapaamielinen liberaalipuolue (Frisinnede Venstre)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan suurlähetystön sivusto puolueista 

Norja
Luettelo Tanskan puolueista

Tämä artikkeli on luettelo Tanskan puolueista.

Nykyiset kansankäräjä puolueet 
Kansankäräjien suurin puolue on kansankäräjävaalien 2019 jälkeen poliittiseen keskusta-vasemmistoon lukeutuva Sosiaalidemokraatit.

Puolueet ilman parlamenttiedustusta

Entisiä puolueita 
 Keskustademokraatit (Centrum-Demokraterne)
 Yhteinen asia (Fælles Kurs)
 Kommunistiliitto (Kommunistisk Forbund)
 Tanskan kansanpuolue (1941) (Dansk Folkeparti)
 Vapaat sosiaalidemokraatit (Frie Socialdemokrater)
 Tanskan kansallisosialistinen työväenpuolue (Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti)
 Kansallinen liberaalipuolue (Nationalliberale Parti)
 Rauhanpoliittinen kansanpuolue (Fredspolitisk Folkeparti)
 Vapaat demokraatit (De Frie Demokrater)
 Vakaumuksellisten työnvieroksujien liitto (Sammenslutning af Bevidst Arbejdssky Elementer)

Lähteet 

Tanska
Otto-Heinrich Drechsler

Otto-Heinrich Drechsler (1. huhtikuuta 1895 Lübz – 5. toukokuuta 1945 Lyypekki) oli alkujaan saksalainen hammaslääkäri. Hän toimi toisen maailmansodan aikana Latvian päähallintopiirin kenraalikomissaarina. Sitä ennen hän toimi 1933–1937 Lyypekin pormestarina, ja 1. huhtikuuta 1937 hänestä tuli Lyypekin valtakunnanpiirin ylipormestari.

Heinäkuun 17. päivästä 1941 vuoteen 1944 hän toimi kenraalikomissaarina Riiassa Latviassa. Britannian armeija vangitsi Drechslerin, ja hän teki itsemurhan 5. toukokuuta 1945.

Natsi-Saksan miehityshallinnon johtajat
Ostlandin valtakunnankomissariaatti
Latvian päähallintopiiri
Pormestarit
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Lähikauppa

Lähikaupalla tarkoitetaan päivittäistavarakauppaa, joka sijaitsee nimensä mukaisesti lähellä asiakkaitaan. Lähikauppa on tyypillisesti suhteellisen pieni myymälä, joka pyrkii kuitenkin tarjoamaan kaikki tärkeimmät päivittäiset ruokatarvikkeet. Lähikauppoihin kuuluvat yleisimmin valintamyymälät, kyläkaupat, laatikkomyymälät ja kioskit.

Lähikaupan valikoimissa on usein myös muita tuotteita kuin ruokaa, kuten henkilökohtaisia hygieniatuotteita, kodin kemikaaleja ja muita kulutustavaroita. Yhä useammin lähikaupan yhteydessä toimii lisäksi posti tai jokin muu palvelupiste.

Lähikauppoja on Suomessa huomattavasti vähemmän kuin aikaisemmin, kun kauppojen määrä on ylipäätään laskenut ja koko suurentunut. 1960-luvulla päivittäistavaramyymälöitä oli yli 20 000, 2000-luvulla enää alle 4 000. Kaupat ovat keskittyneet yhä isommiksi yksiköiksi ja ne sijaitsevat usein isojen teiden varsilla kaukana asuntoalueista. Vuonna 2007 tehdyn tutkimuksen mukaan yli puolet suomalaista pitää tätä kehitystä kielteisenä.

Lähikauppa on tärkeä osa kaupunkiympäristöä. Se pitää kaupunkikuvan elävänä ja ylläpitää palveluita siellä, missä ihmiset asuvat ja liikkuvat. Vielä tärkeämpi rooli lähikaupalla on maaseudulla, sillä se on monen kylän ja pienen taajaman viimeinen palvelu. 

Viime aikoina lähikaupassa asioinnista on alettu puhua myös ympäristötekona: lähikauppaan voi usein mennä jalkaisin tai polkupyörällä ja autollakin polttoainetta kuluu huomattavasti vähemmän kuin matkalla kaupungin ruokakauppoihin.

Katso myös 
Kyläkauppa
Päivittäistavarakauppa

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Onko lähikauppa lähellä? - Päivittäistavarakaupan saavutettavuus Turun, Lahden ja Mikkelin kaupunkiseuduilla  Julkaisuja 4 · 2007, Kuluttajatutkimuskeskus

Elintarvikekaupat
Vähittäiskaupat
Ilmavalvonta

Ilmavalvonta on osa ilmapuolustusta. Sillä seurataan ilmatilassa liikkuvia tai sinne tulevia ilma-aluksia. Ilmavalvonta voi olla aistitähysteistä tai tutkailmavalvontaa. Aisti-ilmavalvonta on edelleen käytössä Suomessa (sodan ajan kokoonpanossa), mutta viime sotien aikana se oli tärkeä osa kaikkialla tapahtuvaa sodankäyntiä. Etenkin taistelu Britanniasta oli menestyksekäs juuri ilmavalvonnan eri osien, tähystyksen ja tutkaverkon (josta käytettiin nimeä Chain Home) tehokkaasta yhteiskäytöstä ja johtokeskusmenettelystä johtuen. Aistivalvonta on maailmalla vähentynyt ja korvautunut tekniikalla, kuten tutkilla ja lentävillä tutka-asemilla, kuten AWACS-koneet. Tarkoitus kuitenkin on kaikkialla sama: Ajantasaisen ilmatilannekuvan ylläpito. Se on perusedellytys ilmapuolustuksen kokonaisuuden onnistumiselle.

Aisti-ilmavalvonta

Aisti-ilmavalvonta on näkö- ja kuulohavaintoihin perustuvaa ilmavalvontaa. Se täydentää tutkailmavalvontaa, ja kriisitilanteessa voi myös korvata sen, sillä tutkakalustoon perustuva ilmavalvonta on haavoittuvainen sabotaasille ja tutkahakuisille ohjuksille. Aisti-ilmavalvontaa Suomessa toimeenpanevat ilmavalvontakomppaniat. Ilmavalvontakoulutusta varusmiehille antavat Suomessa kaikki lennostot, sekä Ilmasotakoulu Tikkakoskella. Ilmavalvonnan reserviupseerikurssi järjestetään Tikkakoskella Ilmavoimien Reserviupseerikoulussa. Suomessa on pitkät perinteet juuri aisti-ilmavalvonnalle, ja vaikka se on muualla maailmassa vanhanaikaisena pidetty, sitä on kiinnostuksella seurattu ja Suomesta on jopa haettu siihen oppia.

Tutkailmavalvonta

Tutkailmavalvonnan peruselementtinä on tutka, joka voi olla kantamansa ulottuvuuden mukaisesti kaukovalvontatutka, keskivalvontatutka tai lähivalvontatutka. Ne voivat olla liikkuvia tai kiinteitä asemia. Sotilaallisten vaatimustensa vuoksi, niiden on kestettävä elektroninen sodankäynti ja muodostettava toisiinsa kytketty laaja ja nopeasti mukautuva tutkaverkko. Kun suurvaltojen on valvottava omia etujaan laajoilla alueilla, joille ei läheskään aina voi omia tutka-asemia rakentaa, on kehittynyt lukuisa joukko lentokoneeseen asennettuja pitkän kantaman tutkia. (Airborne Warning and Control Systems eli AWACS) Sellaisia voi myös nopeasti ottaa käyttöön liittolaismaiden kriiseissä ilmatilannekuvan aikaansaamiseksi. Myös satelliittivalvonta toimii hyvänä apuna, mutta ei voi täysin kattaa maanpäällisen ilmavalvonnan tarpeita. Siihen tarvitaan pitkän kantaman tutka, jollaisesta yksi esimerkki on venäläinen, nykyaikainen Voronež.

Aiheesta muualla
Ilmavalvontatutkakalusto päivitetään nykyaikaan, Ilmavoimat

YLE Keski-Suomen uutinen Suomeen tulevien 12 ilmavalvontatutkan esittelystä
Jaakko Pukkila

Jaakko Jaakonpoika Pukkila (19. heinäkuuta 1831 Kauhava – ?), paremmin tunnettu kutsumanimellä Pukkilan Jaska, oli kauhavalainen talollisenpoika ja puukkojunkkari. Hänen vanhempansa olivat Jaakko Kustaanpoika Pukkinen ja Maria Israelintytär Haapoja.

Pukkilan sanottiin ottaneen mallia ”Härmän häjyistä”, ja ennen pitkää hän joutui oikeuden tuomittavaksi. Vuoden 1850 talvikäräjillä Jaakko Jaakonpoika Pukkilaa sakotettiin Lapuan lain mukaan yöjuoksusta kahdella ruplalla sekä meluamisesta tiellä yleisen lain mukaan 2,40 ruplalla. Saman vuoden syyskäräjille rikkeitä oli kertynyt jo huomattavasti enemmän: Pukkila sai sakkoja 56,92 ruplaa. Lapuan lain perusteella häntä sakotettiin nyt yöjuoksusta, luvattomasta hevosella-ajosta ja tanssin luvattomasta järjestämisestä sekä yleisen lain mukaan verihaavoista, mustelmista, puukon paljastamisesta, viinan myynnistä ja nauttimisesta ynnä sapatin rikkomisesta.

Ylitalon häissä Perttulanmäellä 29. joulukuuta 1851 Pukkila tappoi morsiamen isän, räätäli Jaakko Yrjönpoika Ylitalon eli Lahden. Pukkila tuomittiin kuolemaan, mutta rangaistus muunnettiin karkotukseksi pakkotyöhön Siperiaan, mistä hän onnistui pakenemaan takaisin Suomeen. Hänet saatiin kuitenkin uudestaan kiinni ja luovutettiin Venäjän viranomaisille Viipurissa elokuussa 1857. Hänen kerrotaan myöhemmin päässeen pakenemaan Amerikkaan.

Jaakko Pukkila tunnetaan myös laulusta Isontalon Antti ja Rannanjärvi, joka esittää hänet kolmantena aikansa kuuluisista häjyistä:

Isontalon Antti oli ensimmäinen
ja Rannanjärvi oli toinen;
Pukkilan Jaska se Kauhavalta
oli kolomas samanmoinen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Puukkojunkkarit-tietokannan asiasanasto 
Velkaongelmasta toivon näkymiin, varatuomari Matti Huunan-Seppälä
Ulpu Takatalon sukututkimussivusto

Puukkojunkkarit
Suomalaiset murhaajat
Vuonna 1831 syntyneet
Kuolinvuosi tuntematon
Siperiaan karkotetut henkilöt
Belgian Grand Prix 2004

Belgian Grand Prix 2004 (virallisesti LXI Foster's Belgian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2004 14. osakilpailu, joka ajettiin 29. elokuuta 2004 Spa-Francorchampsin radalla Belgiassa. Kilpailun voitti McLarenin Kimi Räikkönen, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja uran toinen. Toiseksi sijoittui Ferrarin Michael Schumacher joka varmisti uransa seitsemännen maailmanmestaruuden.

Marraskuussa Belgian GP valittiin F1 Racing -lehden kansainvälisessä lukijaäänestyksessä kauden parhaaksi kilpailuksi.

Vapaat harjoitukset

Perjantain ensimmäinen harjoitusjakso

Perjantain toinen harjoitusjakso

Lauantain ensimmäinen harjoitusjakso 
Lauantain ensimmäinen harjoitusjakso peruttiin sateen ja sumun takia.

Lauantain toinen harjoitusjakso 
Lauantain toinen harjoitusjakso lyhennettiin 15 minuuttiin.

Aika-ajot

Kilpailu

Johtokierrokset

Tilanne kuljettajien ja valmistajien MM-sarjassa 
{|
|----- valign="top"
|

|

Muuta 
 Ferrarin 700:s GP.
 Renault-moottorin 350. kilpailu.
 Renault-moottorin 140. paalupaikka.
 Antonio Pizzonian uran ensimmäinen johtokierros.
 Christian Klienin uran ensimmäiset MM-pisteet.
 Olivier Panisin uran viimeinen MM-piste.
 Michael Schumacher varmisti kuljettajien maailmanmestaruuden sijoittumalla toiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Belgian GP 2004 - F1-ruutu

Belgian Grand Prix
Knud Lavard

Knud Lavard (1090-luvulla - 7. tammikuuta 1131 Haraldsted) oli Tanskan prinssi ja pyhimys. Hänen nimensä "Lavard" vastaa englannin lordi-titteliä. 

Knud oli kuningas Eerik Ejegodin poika, mutta Eerik kuoli Knudin ollessa alle 10-vuotias. Koska Knud oli liian nuori isänsä seuraajaksi, hänen sedästään Niilo Sveninpojasta tuli uusi kuningas. Niilo nimitti Knudin vuonna 1115 Slesvigin jaarliksi. Knud kävi sotia lähiseudun vendejä vastaan. Kun vendien ruhtinas kuoli vuonna 1129 Knud sai Saksan kuninkaan Lotharin nimittämään itsensä uudeksi ruhtinaaksi ("knes"). Vendien ruhtinas Niklot nousi vuonna 1129 kapinaan Knudia vastaan, mutta Knud kukisti kapinan. 

Kuningas Niilon poika Maunu piti Knudia kilpailijana Tanskan kruunusta. Maunu yritti turhaan saada isäänsä puolelleen. Lopulta Maunu murhautti Knudin, kun tämä oli matkalla tapaamaan serkkuaan Knuut Pyhän tytärtä Ceciliaa. Knudin murha johti kapinaan Niiloa ja Maunua vastaan. Kapina huipentui Fotevikin taisteluun vuonna 1134, jossa Maunu kaatui. Niilo joutui puolestaan pakenemaan ja surmattiin myöhemmin. 

Pitkän sisällissotien kauden jälkeen Knudin kuoleman jälkeen syntynyt poika Valdemar I nousi Tanskan kuninkaaksi vuonna 1157. Valdemarin aikana paavi julisti Knudin pyhimykseksi. Knudin juhlapäivää eli nuutinpäivää juhlittiin pitkään hänen kuolinpäivänään. Mutta myöhemmin nuutinpäivä siirrettiin nykyiselle paikalleen 13. tammikuuta, pyhän Knud IV Svendsenin muistopäivälle.

Knudin kuoleman jälkeen Slesvigissa ja muualla Tanskassa perustettiin knudsgilde nimellä kulkevia kauppiaskiltoja. 

Tanskan kuninkaalliset
Prinssit
Jaarlit
1090-luvulla syntyneet
Vuonna 1131 kuolleet
Kanadan Grand Prix 2001

Kanadan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. kesäkuuta 2001 Circuit Gilles-Villeneuvella Kanadassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden toinen. Schumacher ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1.17,205 (kierroksella 50).  Ralfin isoveli, Michael, sijoittui toiseksi, jolloin palkintokorokkeella nähtiin F1-historian ensimmäinen veljesten kaksoisvoitto.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.15,782
Ricardo Zontan ensimmäinen kilpailu Jordanilla, korvasi Heinz-Harald Frentzenin lauantaista lähtien.
Ralf Schumacher ylitti 100 MM-pisteen rajan.
Prost-tallin 400. kilpailu.

Lähteet 

Kanadan Grand Prix
Euroopan Grand Prix 2001

Euroopan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. kesäkuuta 2001 Nürburgringilla Saksassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden viides. Ensimmäistä kertaa kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Juan Pablo Montoya – 1.18,354 (kierroksella 27).

Aika-ajot

Tulokset

Johtokierrokset

Muuta 

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.14,960
Juan Pablo Montoyan 1. nopein kierros.
Ferrarin 140. voitto.
Ferrari-moottorin 140. voitto.
Olivier Panisin sadas Grand Prix.

Lähteet 

Euroopan Grand Prix
Saksan moottoriurheilu
Nürburg
Pihtsusköngäs

Pihtsusköngäs (tai Pitsusköngäs, ) on 17 metriä korkea vesiputous Pihtsusjoessa Käsivarren Lapissa, Enontekiön kunnassa. Se sijaitsee Kalottireitin varressa noin 45 kilometrin päässä Kilpisjärveltä. Pihtsusköngäs on Suomen korkein yhtenäinen vesiputous.

Lähteet 
 Luontoon.fi – Käsivarren nähtävyydet
 Pihtsusköngäs Suomen vesiputoukset.

Aiheesta muualla 

Enontekiön luonto
Suomen vesiputoukset
Lätäsenon valuma-alue
Ranskan Grand Prix 2001

Ranskan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 10. osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta 2001 Circuit de Nevers Magny-Coursilla Ranskassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kuudes ja uran 50:s. Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi David Coulthard – 1.16,088 (kierroksella 53).

Ralf Schumacher saavutti ensimmäisen paalupaikkansa ajalla 1.12,989.

Aika-ajot

Tulokset

Muuta 

Mika Häkkinen keskeytti jo ennen lämmittelykierrosta.
Bridgestonen 50:s voitto

Lähteet 

Ranskan Grand Prix
Leanid Karnijenka

Leanid Karnijenka (, s. 20. elokuuta 1987) on valkovenäläinen entinen maastohiihtäjä ja MM-mitalisti. 

Karnijenka voitti yllättäen hopeaa MM-kisoissa 2007 fiaskoksi muuttuneessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Kilpailussa alkupään hiihtäjät pääsivät aloittamaan kilpailun sateettomissa oloissa, kunnes 50:nnen lähtijän kohdalla alkoi rankka lumisade ja ennakkosuosikit joutuivat hiihtämään sakeassa lumisateessa. Viidentoista parhaan hiihtäjän lista oli hyvinkin yllätyksellinen. Ennen MM-kisoja Karnijenka ei ollut edes debytoinut maailmancupissa.

Karnijenka lopetti uransa vain 23-vuotiaana vuonna 2010.

Saavutuksia 
 MM-hopeaa 15 kilometriltä 2007
 Kuudestoista sija takaa-ajossa nuorten maailmanmestaruuskisoissa 2006

Lähteet 
  

Valkovenäläiset maastohiihtäjät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Mbandaka

Mbandaka on kaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa Kongo-joen varrella lähellä sen ja Tshuapa-joen yhtymäkohtaa. Kaupunki tunnettiin aiemmin nimillä Coquilhatville ja Coquilhatstad. Mbandaka on Equateur-maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2004 kaupungissa oli vajaat 263 000 asukasta.. 

Mbandakassa on lentokenttä ja kaupungista on laivayhteys Kinshasaan ja Boendeen.

Historia 
Kaupungin perusti vuonna 1883 Henry Morton Stanley, joka antoi sille nimeksi Equateur (päiväntasaaja). Itse asiassa kaupungintalo sijaitsee 6,6 kilometriä päiväntasaajan pohjoispuolella. Stanley asetti suuren kiven merkiksi joen rannalle kaupunkiin siihen paikkaan, jossa hän uskoi päiväntasaajan kulkevan. Kivi on samalla paikalla tänäkin päivänä.

Vuonna 1886 alkoi siirtomaakausi ja belgialaiset antoivat kaupungille nimen Coquilhatville. Maan uusi itsenäinen hallitus vaihtoi vuonna 1966 kaupungin nimen Mbandakaksi huomattavan paikallisen johtajan kunniaksi. Se oli tuolloin vastikään muodostetun Cuvette-Centralen maakunnan pääkaupunki.

Mbandaka on kansainvälisen avustusohjelman Habitat for Humanity Internationalin kotipaikka. Ohjelman perustaja Millard Fuller toimi lähetyssaarnaajana Mbandakassa 1973–1976. Asuntorakentamisesta, jonka Fuller aloitti kaupungissa 1973, tuli avustusohjelman ensimmäinen projekti, kun Fuller perusti ohjelman palattuaan Yhdysvaltoihin.

Sotavuodet ja huono hoito ovat saaneet kaupungin infrastruktuurin huonoon kuntoon, sillä laajoilla alueilla kaupungissa ei ole sähköä eikä juoksevaa vettä. Useimmat kadut ovat hiekkapintaisia teitä. Paljon ihmisiä, erityisesti hutupakolaisia, naisia ja lapsia surmattiin Kongon sisällissodan aikana.

Väestö 
Mbandakassa asuu paljon mongo-heimoon kuuluvia ihmisiä, vaikka kaupungin asukkaina on moneen muuhunkin etniseen ryhmään kuuluvia. Tärkeimmät Mbandakassa puhutut kielet ovat lingala, ranska ja mongo. Katolilaisella lähetysasemalla sijaitsee suuri, Keski-Afrikan historiaa tutkiva keskus.

Kasvitieteellinen puutarha 
Lähellä olevassa Ealassa on yksi Keski-Afrikan hienoimmista kasvitieteellisistä puutarhoista. Ealan kasvitieteellinen puutarha perustettiin vuonna 1900, ja se edustaa Keski-Afrikan kasviston runsautta. Puutarhassa on 4 000–5 000 paikallista kasvilajia 370 hehtaarin alalla. Pinta-alasta 125 hehtaaria on erityiskokoelmia, 190 hehtaaria metsää, 50 hehtaaria marskimaata ja 7 hehtaaria savannia. Puutarhaa hoidetaan huonosti. Se on aitaamaton alue ja puustoa on hakattu suunnittelemattomasti. Lajisto on huonosti määritelty ja alueelta puuttuvat kartat ja opasteet. Viimeisimmän luettelon alueen kasveista julkaisi 1924 Goossens.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Mbandaka Congo Tourisme 

Kongon demokraattisen tasavallan kaupungit
Gerald Fried

Gerald Fried (s. 13. helmikuuta 1928) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan varsinkin elokuva- ja televisiomusiikin säveltäjänä. 

Fried syntyi Bronxissa, New Yorkissa, ja valmistui Juilliard Schoolista vuonna 1948. Hän toimi seitsemän vuoden ajan Dallasin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä oboistina ennen muuttoaan Los Angelesiin vuonna 1955. 

Fried sävelsi mm. Star Trekiin. Vuonna 1977 hän teki Quincy Jonesin kanssa suosittuun Roots-minisarjaan musiikin, jolla hän voitti Emmy-palkinnon. 

Friedin säveltämien elokuvien joukkoon kuuluvat Fear and Desire (1953), Kohtalokas suudelma (1955) ja Peli on menetetty (1956). Hän oli vuonna 1976 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.

Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Yhdysvaltalaiset oboistit
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Debra Paget

Debra(lee) Paget, oikeasti Griffin (s. 19. elokuuta 1933) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi muiden muassa elokuvista Paratiisilintu (1951), 7 hurjaa miestä (1955), Kymmenen käskyä (1956), Love Me Tender (1956) ja Linnan kauhut (1963). 

Paget syntyi Denverissä, Coloradossa, ja sai ensimmäiset merkittävät elokuvaroolinsa jo 1940-luvun lopussa. Hän on ollut kolmeen otteeseen naimisissa; kaikki avioliitot päättyivät eroon. Viimeisestä avioliitosta syntyi yksi lapsi.

Paget on ollut vetäytyneenä näyttelijänuraltaan 1960-luvulta saakka ja asui vuonna 2004 Houstonissa, Texasissa. 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset radionäyttelijät
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Lev Kuznetsov

Lev Kuznetsov (1. kesäkuuta 1930 – 16. maaliskuuta 2015) oli Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiamitalisti. Hänen aseenaan oli säilä.

Kuznetsov oli ensimmäinen henkilökohtaisen olympiamitalin saavuttanut neuvostoliittolaismiekkailija. Hän sai pronssia säilämiekkailussa Melbournessa 1956. Myös joukkuekilpailussa hän sai pronssia.

Lähteet

 
 
 sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja

Viitteet

Neuvostoliittolaiset miekkailijat
Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Autuas

Autuas tarkoittaa kristinuskossa pelastettua tai yliluonnollisella tavalla onnellista. Kreikankielisessä Uudessa testamentissa käytetään sanaa makarios, "autuas, ikuisesti onnellinen". Sanaa käytettiin tilasta, kun saa olla Jumalan yhteydessä. Sana makarismi tarkoittaa autuaaksi ylistämistä tai julistamista. Sitä käytetään erityisesti Jeesuksen vuorisaarnan kohdasta, jossa ovat kuuluisat autuaaksi julistamiset.

Hepreassa ja Kreikassa on kaksi sanaa jotka suomennetaan sanalla ”autuas”. Kreikan ja heprean kielellä sanat vastaavat toisiaan. Siksi onkin tärkeätä ymmärtää niiden eroavaisuudet. Toisen näistä kreikan sanoista,sanan eulogeō , taustalla on Vanhassatestamentissa heprean sana bĕrăkă. Eulogeō ei esiinny autuaaksijulistuksissa. Sitä käytetään rukouksessa, kun jumalanpalveluksen johtaja pyytää Jumalalta jotakin siunausta, jota henkilö tai yhteisö häneltä hartaasti odottaa. Eulogeō sopii pyyntöihin ”Herra, siunaa sairaita” tai ”Herra, siunaa lapsia”.

Heprean sana āsîr ja kreikassa makarios. Ne ovat sanaryhmiä joita Raymond Brownin mukaan ei sukulaissanoineen käytetä” toivotuksissa ja siunauksissa. Ne ilmaisevat pikemminkin jo olemassa olevaa onnen ja autuuden tilaa.”

Toisin sanoen ne ilmaisevat hengellisyyden laatua joka on jo olemassa.

.  Hauck kirjoittaa:” Sanan makarios erityispiirre on Uudessa Testamentissa se, että se viittaa erittäin voimakkaasti siihen erityiseen uskonnolliseen iloon, jonka ihminen saa päästessään osalliseksi Jumalan valtakunnan pelastuksesta.

   Kreikassa "onnellinen" on makários, jota arkikielessä käytettiin varsinaisesti jumalien ylimaallisesta onnentilasta

Katolisessa kirkossa autuaaksi julistaminen eli beatifikaatio on pyhäksi julistamisen eli kanonisoinnin ensimmäinen vaihe.

Tutkija Miikka Ruokasen mukaan vanhoillislestadiolaisuudessa autuutta on käytetty pakotteena, jonka menettämisen uhalla "seurakunnan päätöksiä" eli muun muassa elämäntapoihin liittyviä oppeja on noudatettava.

Muslimit uskovat, että seuraus heille, jotka uskovat Allahin ykseyteen ja tottelevat häntä, on paratiisi ja autuas ikuinen elämä.

Intialaisen mystikon Oshon mukaan autuus on eri asia kuin onnellisuus. Hän pitää valaistumisen tilaa autuutena. Autuus ei johdu mistään, eikä se tarvitse mitään syytä ilmetäkseen, vaan se on kontingentti. Onnellisuus voidaan kadottaa, mutta autuutta ei. Valaistuneella ei ole mitään tavoitteita eikä mitään menetettävää, koska häntä ei enää ole.

Katso myös 
 Vanhurskaus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Autuas-sanan esiintymät Raamatussa (1992)
 Kenneth E. Bailey  Jeesus Lähi-idän asukkaan silmin (Perussanoma Oy, PL 15, 02701 Kauniainen)

Uskonto
Gothic (videopeli)

Gothic on saksalaisen Piranha Bytesin kehittämä sekä Egmont Interactiven ja Xicat Interactiven julkaisema tietokoneroolipeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 2001.

Hahmot

Päähahmot
 Nimetön sankari, pelaajan ohjaama hahmo.
 Diego, varjo Old Campissa.
 Gorn
 Milten
 Lester
 Xardas

Sivuhahmot
 Saturas
 Lee
 Lares
 Thorus
 Coristo
 Y'Berion
 Cor Kalom
 Gomez, Old Campin johtaja
 Cor Angar

Vastaanotto 
Eurogamer antoi pelille arvosanan 8/10 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
Kotisivut 

Vuoden 2001 videopelit
Toimintaroolipelit
Avoin pelimaailma -pelit
Windows-pelit
Saksassa kehitetyt videopelit
Petrópolis

Petrópolis [-ro´-], on kaupunki Kaakkois-Brasiliassa, Rio de Janeiron osavaltiossa, noin 40 kilometriä Rio de Janeiron kaupungista pohjoiseen. Kaupunki on nimetty Brasilian viimeisen keisarin Pedro II:n mukaan.

Vuonna 2002 siellä asui 277 000 asukasta. Petrópolis on paikallisen maatalousalueen keskus. Siellä on myös tekstiili- ja kemianteollisuutta ja se on suosittu lomanviettopaikka. Kaupungissa on yliopisto, goottilastyylinen tuomiokirkko ja keisarinpalatsi, joka toimii nykyään museona. Petrópolisin pinta-ala on 775 km2.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut  

Rio de Janeiron kunnat
Tullikamarin kulttuurikeskus

Tullikamarin kulttuurikeskus on Tampereella vanhassa piiritullikamarin rakennuksessa toimiva kulttuuri- ja monitoimikeskus. Georg Schreckin suunnittelema uusrenessanssityylinen rakennus valmistui vuonna 1901 ja nykyiseen käyttöönsä se kunnostettiin 1980-luvun lopulla. Schreckin muita töitä Tampereella ovat Raatihuone ja Tampellan juhlatalo.  Rakennuksen muodostavat kaksikerroksinen tullikamari ja siihen liittyvä yksikerroksinen pakkahuone. Se sijaitsee Itsenäisyydenkadulla lähellä rautatieasemaa. 

Ympäröivän Tullin kaupunginosan muodostuminen alkoi 1800-luvun lopulla, kun ratapihan itäpuolelle alettiin rakentaa rakennuksia rautatieliikenteen ja teollisuuden tarpeisiin. Ensimmäinen asemakaava Tulliin laadittiin 1900-luvun vaihteessa. Tullikamarin ja pakkahuoneen läheisyydessä sijaitsivat Maantuotteen vuonna 1909 rakennuttama mylly punatiilisessä makasiinissa sekä vanhat veturitallit, joista ensimmäinen oli valmistunut jo vuonna 1874. Vuonna 1967 tullikamaria entisöitäessä löydettiin portaiden sisäkaton maalikerrosten alta kaupan jumala Merkuriusta esittävä kattomaalaus. Alkujaan rakennus sijaitsi ratapihan, Puolimatkankadun (nykyinen Itsenäisyydenkatu) ja Pinninkadun rajaamalla alueella. Myöhemmin Tullin rakennuskanta on kuitenkin levinnyt myös rakennuksen länsipuolelle.

1980-luvulta alkaen Tullikamarin kulttuurikeskus on ollut kaupungin kulttuurikäytössä ja siellä järjestetään monenlaisia kulttuuritapahtumia, kuten konsertteja ja festivaaleja. Tullikamarin pääsalin Pakkahuoneen yleisökapasiteetti on korkeimmillaan 1 200 henkilöä ja seinän takana itse tullikamarirakennuksessa olevan Klubin 450 henkilöä. Musiikkikonserttien lisäksi Tullikamarilla järjestetään teatteri- ja tanssiesityksiä, juhlia, näyttelyitä ja illallistilaisuuksia. Rakennuksessa toimivat myös Tampereen elokuvajuhlien, musiikkijuhlien ja teatterikesän toimistot.

Tullikamarilla ovat esiintyneet muun muassa Nightwish, Bullet for My Valentine, David Byrne, eX-Girl, Helloween, Gamma Ray, Wailers, Ramones, Ornette Coleman, Black Sabbath, Motörhead, Bo Diddley, Paradise Lost, John Zorn, Cindy Blackman, The Dubliners, Type O Negative, The Prodigy, W.A.S.P.  The Sounds ja Zomboy. Rakennuksessa järjestetään myös muun muassa Pispalan Sottiisin ja Tanssimanian pääkonsertit.

Tullikamarin rakennuksen rautatieaseman puoleisen seinän todettiin keväällä 2010 notkahtaneen useita senttejä läheisen maanalaisen P-Hämpin pysäköintikeskuksen rakennustöiden vuoksi. Lisäksi seinissä todettiin halkeamia.

Lähteet 
 Tapola, Päivi: Rakentajan elämä - Georg W. I. Schreck, Moreeni, 2011. ISBN 978-952-25-40546

Aiheesta muualla 

 Tullikamarin Pakkahuone
 Klubi

Suomen konserttitalot
Tampereen musiikki
Tulli (Tampere)
Maillot blanc

Maillot blanc eli valkoinen paita annetaan Ranskan ympäriajon parhaalle nuorelle ajajalle. Ajajan tulee olla alle 25-vuotias 1. tammikuuta kyseisenä vuonna. Valkoisen paidan haltija määräytyy siis samoin kuin Maillot jaunen eli keltaisen paidan osalta, mutta listasta poistetaan kaikki yli 25-vuotiaat.

Paidan voittajat

Aiheesta muualla 

Valkoinen paita – Maillot blanc  Velofilo-blogissa. 27.2.2016.
Ranskan ympäriajo
Paidat
Karjaan lukio

Karjaan lukio on lukio Raaseporin kaupungin Karjaalla. Se on ainoa suomenkielinen lukio kaupungin kolmesta lukiosta. Koulu sijaitsee lähellä Karjaan rautatieasemaa. Koulun nykyinen rehtori on Sanna Laitila. 

Karjaan lukiossa on noin 140 opiskelijaa (vuonna 2018: 126). 

Karjaan lukion opintoihin voi yhdistää kursseja myös esimerkiksi liikunnan ja taiteen oppilaitoksita. Muun muassa Raaseporin Urheiluakatemian harjoittelusta tai anssiopisto Hurjassa Piruetissa opiskelusta liikunnan kurssisuorituksia ja Raaseporin musiikkiopiston tutkinto-opinnoista voi saada musiikin kurssisuorituksia lukintotutkintoon. Myös lukion ulkopuolella suoritettuja kieliopintoja voidaan sisällyttää tutkintoon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Koulun kotisivut

Suomen lukiot
Lukio
Psykometriikka

Psykometriikka on psykologiaan kuuluva tieteenala, joka soveltaa matematiikkaa ja tilastotiedettä psykologisten ominaisuuksien, kuten  tietojen, kykyjen, asenteiden ja luonteenpiirteiden mittaamiseen. Psykometriikka pyrkii myös kehittämään vakioituja mittauskeinoja erilaisten kyselyiden ja kokeiden muodossa. 

Psykometriikan pohjan loi 1880-luvulla Francis Galton, joka vertasi Lontoossa tuhansia tavallisia näyttelyvieraita brittiläisiin tieteenharjoittajiin. Samalla Galton tuli keksineeksi korrelaation laskemisen muuttujien välisten vastaavuussuhteiden selvittämiseksi ja loi näin perustan psykologian ja eksaktien tieteiden vuorovaikutukselle.

Lähteet
Saksan Grand Prix 2001

Saksan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 11. osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 2001 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas.
Vuoden 2001 kilpailu oli viimeinen, joka ajettiin 6,8 kilometriä pitkällä vanhalla Hockenheimringillä.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Juan Pablo Montoya – 1.38,117
Nopein kierros: Juan Pablo Montoya – 1.41,808 (kierroksella 20)
Juan Pablo Montoyan uran ensimmäinen paalupaikka.
Ferrarin 650. Grand Prix.
Williamsin 110. paalupaikka.
Jacques Villeneuven uran viimeinen palkintosija.
 Viimeinen kilpailu kun molemmat Benetton autot olivat pisteillä.
Ricardo Zontan viimeinen kilpailu Jordanilla.
Jean Alesin viimeinen kilpailu Prostilla.
Prost-tallin viimeinen pistesija.

Lähteet 

Saksan Grand Prix
Robert Costanzo

Robert Costanzo (s. 20. lokakuuta 1942 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti näyteltyään usein rikollista, keskiluokkalaista rakennusmiestä tai poliisia.

Ura
Uransa 1970-luvulla aloittanut Costanzo on esiintynyt jo yli 100 elokuvassa, joista ensimmäinen oli Hikinen iltapäivä. Muita elokuvia ovat muun muassa Bronxin kapinallinen, Golden Club, Myrskyävä sydän, Tuhoisa terapeutti ja Racing Ace. Lisäksi hän on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, joista ensimmäinen oli vuonna 1978 sarjassa Rhoda. Costanzo on esiintynyt lähinnä vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa, jonka myötä niitä on kertynyt useita, kuten Charlien enkelit, Teho-osasto, Will & Grace, Joey, Päivien viemää, Boston Legal ja Hannah Montana.

Costanzo on tehnyt mittavan uransa aikana myös äänirooleja, joista ensimmäinen ja merkittävin oli animaatiosarjassa Batman vuonna 1992 myöhemmin samana vuonna hän teki yhden ääniroolin televisiosarjaan Beverly Hills 90210. Toinen merkittävä äänirooli oli Philoctetes Herculesissa. Myöhemmin 2010 Costanzo kuultiin Joen äänenä Mafia II -videopelissä.

Aiheesta muualla
 TV.com

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Amerikanitalialaiset
Elävät henkilöt
Vuonna 1942 syntyneet
Tietopöllö-palkinto

Tietopöllö-palkinto on Suomen tietokirjailijat ry:n vuodesta 1999 jakama palkinto. Se myönnetään tietokirjailijalle tai tekijäryhmälle, joka on julkaissut ansiokkaasti lapsille ja nuorille suunnattuja tietoteoksia. Palkinto voidaan myöntää myös erityisen ansiokkaalle ajankohtaiselle tieto- tai oppikirjalle tai tietoteossarjalle. Palkinnon suuruus on 8 000 euroa. Palkinto rahoitetaan Kopioston perimillä tekijänoikeuskorvauksilla.

Palkinnon saaneet 
 1999: yliopiston lehtori Maija Larmola ja taiteilija Leena Lumme
 2000: päämuseolehtori Marjatta Levanto
 2001: kirjailija ja toimittaja Tuula Korolainen ja erityisopettaja ja toimittaja Riitta Tulusto 
 2002: kirjailija Kristiina Louhi
 2003: lastenpsykiatri Raisa Cacciatore
 2004: professori Markku Löytönen
 2005: kirjailija ja taiteilija Mauri Kunnas
 2006: graafinen suunnittelija Jussi Kaakinen, TTK Juha Kuisma ja FT Kirsti Manninen
 2007: tähtitieteen dosentti Hannu Karttunen, lasten- ja nuortenkirjailija Jukka Laajarinne (kunniakirja) ja kuvittaja Sami Saramäki (kunniakirja)
 2008: erikoissuunnittelija Liisa Lauerma ja valokuvaaja Martti Lintunen
 2009: tietokirjailija ja tiedetoimittaja Markus Hotakainen
 2010: kirjailija-kuvittajat Aino Havukainen ja Sami Toivonen
 2011: kirjailija Raili Mikkanen
 2012: kirjailija ja kuvittaja Suvi Vehmanen ja kuvittaja Laila Nevakivi
 2013: biologi ja suomentaja Iiris Kalliola
 2014: perinnetutkija Marjut Hjelt
 2015: tietokirjailija Paula Moilanen
 2017: kirjailija Reetta Niemelä
 2018: kirjailija Mervi Koski 
 2019: toimittaja Seija Niinistö-Samela
 2020: tietokirjailija Laura Ertimo
 2021: kirjailija Vuokko Hurme
Lähde

Lähteet 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot
Aarik Wilson

Aarik Wilson (s. 25. lokakuuta 1982 Reno, Nevada) on yhdysvaltalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä.

Wilson voitti kolmiloikan Yhdysvaltojen mestaruuden sisä- ja ulkoradoilla vuonna 2007. Osakan MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 17,31. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli toinen loikittuaan 17,34. Seuraavana vuonna hän voitti kolmiloikan Yhdysvaltojen sisäratamestaruuden ja sijoittui seitsemänneksi Valencian halli-MM-kilpailuissa. Kesäkaudella hän voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnan, mutta karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa. 

Hänen ennätyksensä ykköslajissaan kolmiloikassa on 17,58 metriä.

Ennätykset

Lähteet
          
 Wilson USA:n yleisurheiluliiton sivuilla

Yhdysvaltalaiset kolmiloikkaajat
Yhdysvaltalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Serpico – kadun tiikeri

Serpico – kadun tiikeri on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut rikoselokuva. Elokuvan ohjasi Sidney Lumet, ja pääosassa on Al Pacino.

Elokuva perustuu tositarinaan newyorkilaisesta poliisista Frank Serpicosta, joka ei suostunut ottamaan lahjuksia vastaan toisin kuin kollegansa.

The New York Timesin kriitikot valitsivat Serpicon vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni 
Alussa Frank Serpico makaa haavoittuneena poliisiauton takapenkillä. Häntä on ammuttu ja häntä kiidätetään sairaalaan.

Elokuva etenee Serpicon muisteluna: nuori Serpico ilmoittautuu poliisikouluun, pääsee testeistä läpi ja partioi pian katuja virka-asu yllään. Serpico haluaisi kylläkin vaihtaa virkapuvun siviiliasuun. Hän jättää anomuksen, jonka seurauksena saa siirron. Päästyään rikospoliisiin hän kokee karvaan yllätyksen huomatessaan, kuinka korruptio pitää valtaa NYPD:ssä. Tähän Serpico ei suostu ja jatkaa partioimista ilman lahjuksia. Ainoana rehtinä poliisina ollessaan Serpico alkaa saada uhkailua kollegoiltansa.

Näyttelijät

Lähteet

Sidney Lumetin ohjaamat elokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Yhteiskunnalliset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Vuoden 1973 yhdysvaltalaiset elokuvat
Italialaiset draamaelokuvat
Vuoden 1973 italialaiset elokuvat
Vanves

Vanves on Ranskan kunta Ile-de-Francen alueella Hauts-de-Seinen departementissa. Se sijaitsee Pariisin kaupungin lounaispuolella, 5,6 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Kaupunki on yksi tiheimmin asuttuja koko Euroopassa. Siellä on arviolta 27 783 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 1,56 neliökilometriä. Kaupunki kuuluu kuntien yhteistyöelimeen, jonka nimi on Communauté d'agglomération Arc de Seine.

Historia 
Kaupungin historiassa merkittävä päivä oli 1. tammikuuta 1860, jolloin Pariisin kaupungin alueellinen laajeneminen toteutettiin liittämällä siihen naapurikuntia. Silloin liitettiin Pariisiin Vanvesin pinta-alasta noin kolmasosa, ja alueet muodostavat nykyisin eritoten Plaisancen-alueen Pariisin kaupungin 14. kaupunginosassa.

Muutamaa vuotta myöhemmin, 8. marraskuuta 1883, noin puolet Vanvesin alueesta liitettiin uuteen Malakoffin kuntaan.

Liikenne 
Vanvesin kunta kuuluu Pariisin metron toiminta-alueeseen. Sinne liikennöi metrolinja numero 13, ja alueella on useita metroasemia.

Vanvesin rautatieaseman kautta kulkee myös suuri osa esikaupunkijunien liikenteestä, sillä kaikki Montparnassen asemalta lähtevät junat kulkevat juuri Vanvesin aseman kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin internetsivut
 Lycee Michelet – historiallinen koulutusinstituutti

Ranskan kaupungit
Hauts-de-Seinen kunnat
Madonnanlilja

Madonnanlilja (Lilium candidum) on valkoinen lilja, jota on pidetty eurooppalaisessa maalaustaiteessa siveyden ja puhtauden vertauskuvana ja se on omistettu Neitsyt Marialle.

Historia 
Madonnanliljaa on viljelty niin kauan, että sen alkuperän selvittäminen on vaikeaa. Todennäköisesti lilja on peräisin Anatoliasta. Kreetan saarella on säilynyt minolaisen kulttuurin loistokaudelta noin 4 000 vuotta vanha fresko, jossa on kuvattu madonnanliljoja. Keskiaikaisten luostarien puutarhoissa sitä kasvatettiin lääkekasvina, jolla lääkittiin 
naistentauteja.

Hoito 
Toisin kuin muut liljat, madonnanlilja istutetaan matalaan. Sipulin ylimmän kärjen päälle saa tulla vain ohut multakerros. Mullan tulee olla voimakasta ja mielellään kalkkipitoista. Madonnanlilja kukkii heinäkuussa ja kasvaa noin puolitoistametriseksi.

Lähteet 
 

Liljat
Laihian Luja

Laihian Luja on laihialainen urheiluseura. Se on rekisteröity vuonna 1996. Seura oli tunnettu erityisesti lentopallosta, nykyään jalkapallo on seuran suurin jaosto. Muita seuran lajeja ovat yleisurheilu, pyöräily, paini ja suunnistus. Salibandya seurassa on pelattu vuodesta 2003 asti nimellä FBC Luja.

Seura syntyi Laihian Liitto-Urheilijoiden ja TUL:n alaisen Laihian Kimmon yhdistyessä. Laihian Liitto-Urheilijoiden edeltäjiä olivat vuonna 1910 perustettu Laihian Veikot ja 1912 perustettu urheiluseura Kataja, jotka yhdistyivät vuonna 1919.

Lentopallo 

Seura on yksi Suomen suurimmasta lentopalloseuroista pelaajamäärältään. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa lentopallon naisten 2-sarjassa, ja miesten edustusjoukkue pelaa lentopallon miesten 4-sarjassa.

Miesten lentopallon lähihistoria 
Kauden 2004 päätteeksi Laihian Luja nousi Lentopallon 1-sarjaan, 2-sarjasta. Samaan aikaan naapurikaupungin Vaasan joukkue nousi Suomen korkeimmalle sarjatasolle SM-liigaan. Lujan johtokunta päätti heti nousun tultua, että Luja pelaa 1-sarjan kärkijoukkueiden kanssa samalla tasolla. Luja teki heti kovia hankintoja joukkueeseensa. Janne Vedenjuoksu palasi synnyinkaupunkiinsa Nurmon Jymyn 1-sarjajoukkueesta muun muassa. Samalla Luja teki farmisopimuksen SM-liigaan nousseen Vaasan Kiiston kanssa. Luja pelasi kaudet 2005-2007 1-sarjan keskitason porukoissa. Joukkueesta SM-liigassa kävi koittamassa muun muassa Janne Vedenjuoksu, Miikka Tuomola, ja Kari Somppi.

Kaudella 2008 joukkueen johtokunta laittoi tuulemaan pelaajamarkkinoilla, ja hankki joukkueeseensa Vaasan Kiistosta kaksi SM-liigapelaajaa. Tuomas Väyrynen, ja Patrik Ojaniemi saapuivat Vaasasta edustamaan nyt Laihian Lujaa. Joukkueen nimi nousi 1-sarjan kärkiporukoihin heittämällä, lisäksi kun Luja pystyi pitämään muut runkopelaajansa Laihialla. Kausi oli Lujalle kuitenkin lievä pettymys, kun se ei selviytynyt SM-liigakarsintoihin. Joukkue jäi sarjassa tiukasti neljänneksi, kahden parhaan edetessä liigakarsintoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laihian Luja RY
 Laihian Luja, lentopallo 
 Laihian Luja, naisten lentopallo 
 Laihian Luja, yleisurheilu
 Laihian Luja, suunnistus
 Laihian Luja, pyöräily
 FBC Luja  (salibandy)

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Suomalaiset lentopalloseurat
Laihia
Edie Adams

Elizabeth Edith ”Edie” Adams (alk. Enke; 16. huhtikuuta 1927 – 15. lokakuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka esiintyi uransa aikana niin televisiossa, elokuvissa kuin Broadwaylläkin. Lisäksi hänet muistetaan Muriel-sikarimerkin pitkäaikaisena mainoskasvona.

Elizabeth Edith Enke syntyi Pennsylvanian Kingstonissa. Adams on hänen äitinsä tyttönimi. Hän valmistui Juilliard School of Musicista ja Columbia School of Dramasta.

Adams debytoi Broadwayllä Leonard Bernsteinin musikaalissa Wonderful Town vuonna 1953. Hän sai Tony-palkinnon roolistaan Daisy Maena vuoden 1956 musikaalissa Li’l Abner.

1960-luvulla Adams esiintyi muun muassa elokuvissa Poikamiesboksi (1960), Rakkaani, tule takaisin (1961) ja Mieletön, mieletön maailma (1963). Vuonna 1963 hänellä oli televisiossa oma varieteeshow’nsa Here’s Edie, joka jäi kuitenkin lyhytikäiseksi saamistaan viidestä Emmy-ehdokkuudesta huolimatta. 1970- ja 1980-luvuilla hän esiintyi vierailevissa rooleissa monissa televisiosarjoissa, kuten Fantasy Island, Lemmenlaiva, Murhasta tuli totta ja Designing Women.

Adams oli kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa, koomikko Ernie Kovacs, kuoli auto-onnettomuudessa 13. tammikuuta 1962. Myöhemmät avioliitot valokuvaaja Marty Millsin ja jazz-trumpetisti Pete Candolin kanssa päättyivät eroon. Adamsin ja Kovacsin tytär Mia kuoli toisessa auto-onnettomuudessa 1982. Millsin kanssa Adamsilla oli yksi poika, Josh Mills.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Tony-palkinnon saajat
Unkarin Grand Prix 2001

Unkarin Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 13. osakilpailu, joka ajettiin 19. elokuuta 2001 Unkarin Hungaroringilla. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, joka samalla varmisti uransa neljännen kuljettajien maailmanmestaruuden. Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Mika Häkkinen 1.16,723 (kierroksella 51).

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.14,059	
Michael Schumacherin 4. maailmanmestaruus.	
Ferrarin historian 11. valmistajien ja kuljettajien maailmanmestaruus.
Ferrari-moottorin 11. maailmanmestaruus.
Ferrarin 650. kilpailu.
Jean Alesin ensimmäinen kilpailu Jordanilla.
Heinz-Harald Frentzenin ensimmäinen kilpailu Prostilla.

Lähteet 

Unkarin Grand Prix