joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valkealinna (Oulu)

Valkelinna on asuntojen lisäksi lukuisia liikehuoneistoja, ravintoloita ja toimistoja sisältävä seitsenkerroksinen funktionalistinen rakennus, joka sijaitsee Hallituskadun varrella Otto Karhin puiston reunalla Pokkisen kaupunginosassa Oulussa.

Valkealinna on yksi Oulun merkittävimmistä funktionalistisista rakennuksista, jossa tunnetuimpana toimijana on ollut rakennuksen käyttöönotosta vuodesta 1941 alkaen aina vuoteen 1974 Tervahovi Oy:n hotelli-ravintola Tervahovi, jonka tilat on myöhemmin muutettu pääosin toimistokäyttöön. Hotellitoiminta käynnistyi Valkealinnan talon 3.–6. kerroksissa, joissa oli yhteensä 52 hotellihuonetta. Samana vuonna avattiin juhlava, kattopeileillä varustettu ruokaravintola rakennuksen seitsemännessä kerroksessa. Jatkosodan aikana vuonna 1942 avasi ovensa Tervahovin maineikas ravintola Sarkka. Yläkerran ravintola Tervahovin ollessa ensimmäisen luokan paikka oli Sarkka ns. kansanravintola. Nykyisin Sarkka on vanhin yhtäjaksoisesti toiminnassa ollut oululaisravintola. Vuonna 1982 Tervahovi Oy avasi rakennuksen katutasossa Oulun ensimmäisen etnisen ravintolan, venäläisiä herkkuja tarjoavan Zakuskan. Vuonna 1996 Tervahovi Oy avasi vielä Tervahovin Bistron, joka sijaitsee samoissa tiloissa kuin aiemmin vuosina 1958–1974 toiminut Tervahovin baari.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Oulun rakennukset ja rakennelmat
Pokkinen
Kurun joukkoampuminen 1957

Kurun joukkoampuminen tapahtui 26. maaliskuuta 1957 Kurun Itä-Aureen kylässä, kun 26-vuotias Antti Pohja surmasi kaksi konstaapelia ja haavoitti kolmea henkilöä ennen kuin surmasi itsensä. Kaksi päivää ennen tekoa Pohja oli sytyttänyt talonsa tuleen ja ampunut kuoliaaksi oman isänsä Arvid Pohjan.

Lähteet 

1950-luvun rikokset Suomessa
Kuru
Murhat Suomessa
Victor Considerant

Victor Prosper Considerant (1808−1894) oli ranskalainen sosialistinen kirjailija.

Considerant erosi 1831 kapteenina sotapalveluksesta ja alkoi edistää utopistisosialisti Charles Fourierin oppeja. Hänestä tulikin pian Fourierin koulukunnan johtaja. Hän esitteli oppi-isänsä aatteita luennoissa ja sanomalehdissä (muun muassa aikakauskirjassa La Phalange). Kahden rikkaan oppilaansa avustuksella hän perusti sekä Ranskaan että ulkomaille Fourierin ihanteen mukaisia yhdyskuntia, jotka kuitenkin pian hajosivat. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Considerant oli 1848−1849 jäsenenä kansalliskokouksessa, jossa hän kuului äärimmäiseen vasemmistoon. Hän otti kesäkuussa 1849 osaa kapinayritykseen, minkä vuoksi hän joutui pakenemaan Ranskasta. Hän lähti Pohjois-Amerikkaan ja perusti sittemmin Texasiin La Réunion -nimisen yhdyskunnan, joka jäi lyhytikäiseksi. Hän palasi 1869 Ranskaan. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Destinée sociale (1834−1844), joka on selkeä Fourierin aatteiden esitys, Théorie de l’éducation naturelle et attrayante (1845), Principe du socialisme (1847) ja La solution, ou le gouvernement direct du peuple (1851).

Huomautuksia

Lähteet

Aiheesta muualla

Ranskalaiset kirjailijat
Utopistit
Vuonna 1808 syntyneet
Vuonna 1894 kuolleet
Lasten polku

Lasten polku on  Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen (SRK)  julkaisema kristillinen lastenlehti. Lehti on 32–40-sivuinen ja ilmestyy kerran kuukaudessa. Levikki on noin 12 500. Aiemmin lehden nimenä on ollut Lasten Siioni (1931–1978) ja Siionin kevät (1978–2019). SRK on evankelis-luterilaisen kirkon suurimman herätysliikkeen, vanhoillislestadiolaisuuden keskusjärjestö.

Lasten polku kertoo lapsentajuisesti Jumalasta, Raamatusta ja kristityn elämästä. Lehdessä on muun muassa uutisia, haastatteluja, puuhatehtäviä, lasten kirjeitä ja piirroksia sekä sarjakuva. Lehden tavoitteena on hoitaa lapsen uskonelämää ja tukea kasvattajia kristillisen kasvatuksen kysymyksissä.

Katso myös 

 Päivämies
 Siionin Lähetyslehti

Lähteet

Suomalaiset lastenlehdet
Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Kaaja

Kaaja on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Anu Kaaja (s. 1984), kirjailija
Hannele Voionmaa, o.s. Kaaja (1953–2016), diplomaatti
Ilse Kaaja (s. 1992), moukarinheittäjä
Kari Kaaja (s. 1941), nykyaikainen viisiottelija ja miekkailija
Mirjam Kaaja (1907–1997), pakinoitsija.
Teemu Hiilinen

Teemu "wabbit" Hiilinen on suomalainen e-urheiluselostaja ja -vaikuttaja 

Hän on selostanut etenkin Counter-Strikeä ja Quakea. 
Hän oli myös selostamassa Virtuaalijääkiekon suomenmestaruuskilpailut 2016.

Hänet tunnetaan parhaiten Yle e-urheilulähetyksistä, joissa hän on ollut mukana mm. Assembly winter ja Assembly Summer -tapahtumien lähetyksissä. Hän on ollut myös mm. Telia esports series -sarjan selostajana .

Pelinimi "wabbit" tulee Väiski Vemmelsääri -animaatiosta.

Hiilisen juontajaparina ovat toimineet mm. Juha Kurppa ja Laura Kyntäjä.

Lähteet

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset elektronisen urheilun ammattilaiset
Jiri Mäntysalo

Jiri Mäntysalo (s. 27. heinäkuuta 2000 Honkajoki) on suomalainen poliitikko, joka toimii SKP:n nuorisojärjestön Kommunistinuorten pääsihteerinä. Marraskuusta 2019 maaliskuuhun 2022 hän oli Kommunistinuorten puheenjohtaja. Hän on ollut myös puolueen keskuskomitean jäsen kesäkuusta 2019 lähtien. Hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi kesäkuussa 2022.

Mäntysalo oli ehdokkaana Satakunnan vaalipiirissä vuoden 2019 eduskuntavaaleissa sekä saman kevään europarlamenttivaaleissa.
Mäntysalo oli myös ehdokkaana Vantaalla vuoden 2021 kuntavaaleissa sekä Vantaan ja Keravan vaalipiirissä vuoden 2022 aluevaaleissa.

Lähteet 

Suomalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat
SKP:ssä (1994) vaikuttaneet henkilöt
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Unto the Locust

Unto the Locust on groove metal -yhtye Machine Headin seitsemäs levy, joka julkaistiin vuonna 2011.

Kappaleet

Deluxe collector's edition bonuskappaleet

Japanin bonuskappale

Metal Hammer special fan pack bonuskappale

Bonus DVD

Kokoonpano 
 Robb Flynn – laulu, rytmikitara
 Adam Duce – basso, taustalaulu
 Dave McClain – rummut
 Phil Demmel – kitara, taustalaulu

Arviot 
 Kaaoszine: 6/10
 Soundi:

Lähteet 

Machine Headin albumit
Vuoden 2011 albumit
Toni Jalonen

Toni Jalonen (s. 17. huhtikuuta 1991 ) on suomalainen poliitikko, joka herätti huomiota kertomalla Viron hallituspuolue EKRE:n nuorisojärjestön Sinine Äratusin järjestämässä Etnofutur IV -konferenssissa 23.2.2020 olevansa etnonationalisti, traditionalisti ja fasisti. Jalonen on ollut Perussuomalaisten Nuorten kolmas (2019) ja toinen (2020) varapuheenjohtaja. Perussuomalaiset erotti Jalosen puolueesta vuonna 2020.

Jalonen on myös Suomen Sisun jäsen ja etnofuturistisen Suunta-kulttuurikollektiivin johtaja.

Lähteet 

Perussuomalaiset poliitikot
Suomalaiset fasistit
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Bloodstone & Diamonds

Bloodstone & Diamonds on groove metal -yhtye Machine Headin kahdeksas levy, joka julkaistiin vuonna 2014.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Robb Flynn – laulu, rytmikitara, koskettimet (kappaleet 1, 3, 5, 8), kielisoittimet (1, 5, 8), lyömäsoittimet (5)
 Phil Demmel – kitara
 Jared MacEachern – basso, taustalaulu
 Dave McClain – rummut
 Rhys Fulber – koskettimet ja jousisoittimet (1, 5), lyömäsoittimet (5)
 Jordan Fish – koskettimet (3, 8, 9), jousisoittimet (8)
 Kathryn Marshall, Eugenia Wie, Chad Kaltinger ja Vanessa Ruotolo – kielisoittimet (kappale 1)
 Phillip Brezina, Charles Akert ja Ivo Bukolic – kielisoittimet (kappale 8)

Arviot 
 Kaaoszine: 10/10
 Soundi:

Lähteet 

Machine Headin albumit
Vuoden 2014 albumit
Pietro Aradori

Pietro Aradori (s. 9. joulukuuta 1988 Brescia) on italialainen koripalloilija. Heittävänä takamiehenä pelaava Aradori on voittanut urallaan muun muassa Mestarien liigan mestaruuden vuonna 2019, Italian mestaruuden ja Italian cup-mestaruuden. Hän on pelannut myös Italian miesten maajoukkueessa kolmissa EM-kilpailuissa.

Pelaajaura 

Aradori on pelannut pääosan urastaan kotimaassaan. Lisäksi hän on pelannut Espanjan ja Turkin pääsarjoissa sekä kansainvälisissä seurajoukkuekilpailuissa. Vuonna 2019 hän voitti Virtus Bolognassa Mestarien liigan mestaruuden. Kaudella 2010–2011 hän voitti Mens Sana Basketissa Italian mestaruuden sekä Italian cup-mestaruuden. Italian supercupin mestaruuden Aradori on voittanut kolmesti. Lisäksi hänen edustamansa Montepaschi Siena (Mens Sana Basket) voitti kausilla 2011–2012 ja 2012–2013 kolme kansallista palkintoa, jotka otettiin joukkueelta pois talousvilpin vuoksi.

Aradori on kuulunut Italian miesten maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa vuosien 2013, 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa.

Lähteet 
 Pietro Aradori International Stats Basketball-Reference.com 
 Profiili Euroliiga 
 Profiili Lega Basket Serie A

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Pietro Aradori Basketball Player Profile eurobasket.com 

Italialaiset koripalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Björn Johansson

Björn Johansson (s. 23. helmikuuta 1950) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Kanada-cupissa 1976 ja viisissä MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden MM-hopean ja neljä MM-pronssia. Johansson edusti sarjatasolla Nybro IF:ää kausina 1966–1971 ja 1977–1983 sekä Södertälje SK:ta kausina 1971–1977.

Lähteet 

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Mor lam

Mor lam (, ), on alun perin thaimaalaista-laoslaista- maalaismusiikkia, länsimaissa vastaavaa kutsuttaisiin country-musiikiksi.

Tunnettuja esittäjiä 

Tunnetuin mor lam -artisti ja supertähti on Jintara Poonlarp (). Hän kehitti perinteisestä mor lamista sähköisen version, jota muut ovat sittemmin jäljitelleet. Muita lajityylin edustajia ovat esimerkiksi Chalermpol Malakham (),  Dao Bandon (), Pimpa Pornsiri (), Monkhaen Kaenkoon (), Siriporn Ampaipong (), Pornsak Songsaeng (), Noknoi Uraiporn (), Honey Sri-Isan (), Poyfai Malaiporn (), Christy Gibson (), Moukdavanyn Santiphone (), Vieng Narumon () ja Ki Daophet Niuhuang ().

Lähteet

Aiheesta muualla 
Archive of Lao music
Laos Cultural Profile (Ministry of Information and Culture/Visiting Arts)
 

Thaimaan musiikki
Laosilainen kulttuuri
W.F.O.

W.F.O. on thrash metal -yhtye Overkillin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 15. heinäkuuta 1994.

Kappaleet

Kokoonpano
Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
D.D. Verni – basso
Merritt Gant – kitara
Rob Cannavino – kitara
Tim Mallare – rummut
Doug Cook – Koskettimet

Overkillin albumit
Vuoden 1994 albumit
The Killing Kind

The Killing Kind on thrash metal -yhtye Overkillin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 5. maaliskuuta 1996.

Kappaleet

Kokoonpano
Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
D.D. Verni – basso
Joe Comeau – kitara, laulu
Sebastian Marino – kitara
Tim Mallare – rummut

Overkillin albumit
Vuoden 1996 albumit
Otto Weyerstall

Otto Weyerstall (s. 15. helmikuuta 1881) oli saksalaissyntyinen rakennusinsinööri, joka oli tuomassa teräsbetonitekniikan osaamista Suomeen 1900-luvun alussa. Weyerstall oli jo vuonna 1906 saksalaisen rakennusliikkeen Meyer & Sohnin teknillisenä johtajana Suomessa johtaen tiettävästi ensimmäisiä rautabetonialan töitä Suomessa. Weyerstall asui Suomessa lähes kymmenen vuoden ajan ennen vuotta 1914, jolloin hän joutui poistumaan maasta ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen vuoksi. Hän toimi tällöin betonirakenteiden suunnittelijana aluksi Helsingin Sementti- ja Asfalttiliikkeen palveluksessa ja vuodesta 1912 itsenäisenä konsulttina, julkaisi aiheesta kirjan ruotsin ja suomen kielellä sekä kirjoitti artikkeleita rakennusalan lehtiin. Weyerstall palasi Suomeen 1919 vastaperustetun Sementtirakenne Oy:n johtoon ja oli yhtiön johdossa vuoteen 1925 saakka. Weyerstall oli myös yksi Suomen Betoniyhdistyksen perustajista. 

Ensimmäisen maailmansodan aikana Weyerstall oli Saksassa hannoverilaisen Cementbau Aktiengesellschaft-yhtiön palveluksessa johtaen linnoitusten ja teollisuuslaitosten rakennustöitä Saksassa ja Belgiassa.


Kirjallista tuotantoa 
 Elementarbok för Cement-, Beton och Järnbeton. Öflund & Pettersson, Helsingfors 1912, ilmestyi suomeksi Yrjö Similän kääntämänä nimellä Sementti, betoni ja rautabetoni : alkeisoppikirja. Kirja, Helsinki 1913

Suunnittelutöitä 
 Lauritsalan sahalaitos, yksi maailman ensimmäisiä betonirakenteisia sahoja, 1906
 Lohjan kalkkitehtaan selluloosatehdas
 Nokian selluloosatehdas 
 Inkeroisten kirkon betonirakenteet, 1910 
 Loviisa–Vesijärvi-radan ylikulkusilta Harjukadulla Lahdessa, 1909
 Kalevankankaan hautausmaan kappelin rautabetonikupoli, Tampere, 1912

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Otto Weyerstall : Rautabetonisilta Lovisa-Vesijärven radan yli Lahdessa, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 1.5.1910, nro 11, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Otto Weyerstall : Tampereen tapettitehtaan uutisrakennus Epilässä, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 1.5.1910, nro 9, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Otto Weyerstall : Rautabetoniholvit venäläisen kymnaasin uutisrakennuksessa Helsingissä, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 1.10.1913, nro 19, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Otto Weyerstall : Lohjan Kalkkitehdas Osakeyhtiön uusi sementtitehdas Lohjalla, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 6.9.1919, nro 17, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Otto Weyerstall : Die Entwicklung des Eisenbetonbaues in Finnland und die Einführung der Baukontrolle, Der Bauingenieur Heft 27, 11. Jahrgang, 4.7.1930

Saksalaiset insinöörit
Vuonna 1881 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Thomas Hjalmar Westgård

Thomas Hjalmar Maloney Westgård (s. 10. lokakuuta 1995 Leka, Norja) on irlantilainen maastohiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2016–2017 alkaen.

Norjassa syntyneen ja asuvan Westgårdin äiti on irlantilainen, ja hänellä on kaksoiskansalaisuus. Hän aloitti maastohiihdon harrastamisen 16–17-vuotiaana ja siirtyi kesäkuussa 2016 edustamaan Irlantia. Hän asuu Meråkerissa, jossa häntä valmentaa hiihdon kuusinkertainen arvokilpailuvoittaja Frode Estil.

Westgård osallistui ensimmäisen kerran maailmancup-kilpailuun kaudella 2016–2017, jolloin hän sijoittui 2. joulukuuta 2016 käydyssä Lillehammerin perinteisen hiihtotavan sprintin karsinnassa sijalle 75. Hänestä tuli ensimmäinen Irlantia maastohiihdon maailmancupissa edustanut urheilija. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti kaudella 2018–2019 oltuaan Holmenkollenin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähdössä sijalla 22. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Tour de Skihin kuuluneessa Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2021.

Arvokilpailuissa Westgård oli ensi kerran mukana Lahden MM-kilpailuissa 2017, jossa hän osallistui kolmelle matkalle. Hänen paras tuloksensa oli 49. sija 15 kilometrin perinteisen kilpailussa. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 hän osallistui niin ikään kolmelle matkalle ja sijoittui niistä parhaiten 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa, sijalle 59. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hänen paras sijoituksensa oli 35. sija 15 kilometrin perinteisen kilpailussa. Lisäksi hän oli parisprintin 27. parinaan Jan Rossiter. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 25:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa neljästoista.

Lähteet 

Irlantilaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Maiquetía Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema

Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema  sijaitsee Maiquetíassa Vargasin osavaltiossa Venezuelassa, noin 21 kilometrin päässä Caracasista.

Se on Conviasan ja LASER Airlinesin solmukohta. Vuoden 2016 matkustajamäärä oli 650 000.

Historia 
Lentokenttä avattiin vuonna 1945. Vuosina 1952 ja 1962 terminaalia laajennettiin ja kiitotietä pidennettiin 60 metriä.

Lentoyhtiöt ja kohteet 
Aerocaribe Airlines Charter: Los Roques

Aeropostal Havana, Porlamar, Santiago de Cuba

Air Europa: Madrid

Air France: Pariisi-Charles De Gaulle

Albatros Airlines: Barranquilla, Bogotá, Las Piedras, Los Roques, Medellín, Porlamar, Puerto Cabello, Puerto Ordaz, San José (Costa Rica)

Avior Airlines: Barcelona (Venezuela), Barinas, Bogotá, Cali, Curacao, Guayaquil, Lima, Manaus, Medellín, Porlamar, Puerto Ordaz, Punta Cana

Caribbean Airlines: Port of Spain

Conviasa: Barinas, Cancún, Cumaná, El Vigía, Guayaquil, Havana, La Fría, Las Pierdas, Managua, Maracaibo, Maturín, Panama City-Tocumen, Porlamar, Puerto Ayacucho, Puerto Ordaz, Quito, San Fernando de Apure, Santa Cruz de La Sierra-Viru Viru, Santo Domingo del Táchira, San Tomé, Toluca/Mexico City

Copa Airlines: Panama City-Tocumen

Estelar Latinoamerica: Barquisimeto, Buenos Aires-Ezeiza, Cumaná, Lima, Lissabon, Madrid, Maracaibo, Maturín, Porlamar, Puerto Ordaz, Santiago de Chile, Santo Domingo del Táchira

Iberia: Madrid

LASER Airlines: Aruba, Barccelona (Venezuela), Barquisimeto, Bogotá, Curacao, El Vigía, Guayaquil, La Fría, Maracaibo, Panama City-Tocumen, Porlamar, Puerto Ordaz, Santo Domingo-Las Americas

Plus Ultra Líneas Aéreas: Madrid, Teneriffa-Pohjoinen

RUTACA Airlines: Barcelona (Venezuela), Ciudad Bolívar, Porlamar

SASCA Charter: Los Roques

TAP Air Portugal: Lissabon (keskeytetty)

Turkish Airlines: Istanbul

Venezolana: Maracaibo, Maturín, Panama City-Tocumen, Porlamar, Port of Spain, Santo Domingo-Las Americas

Wingo: Bogotá

Etelä-Amerikan lentoasemat
Venezuelan liikenne
Venezuelan rakennukset ja rakennelmat
Hydroklooritiatsidi

Hydroklooritiatsidi eli hydroklorotiatsidi on diureetteihin eli nesteenpoistolääkkeisiin kuuluva lääkeaine. Se lisää siis virtsan erittymistä jolloin elimistöstä poistuu nestettä ja sydän kuormittuu vähemmän.

Hydroklooritiatsidi on mieto diureetti, jota käytetään etenkin kohonneen verenpaineen ja turvotusten hoitoon. Se on halpa lääke ja tehostaa muiden verenpainelääkkeiden vaikutusta. Se voidaan yhdistää esimerkiksi ACE-estäjään ja at-salpaajaan. Näiden lisäksi mukaan voidaan vaikeassa verenpainetaudissa käyttää kalsiumkanavansalpaajaa. Seerumin natrium- ja kalium-tasoja tulisi seurata diureettihoidon aikana säännöllisesti. Haittavaikutuksena on usein hypokalemia. Yliannostus voi erittäin harvoin johtaa kuolemaan.

Hydroklorotiatsidia voidaan käyttää myös yhdistelmälääkkeenä kandesartaanin kanssa.

Candesartan/Hydrochlorothiazide Orion on verenpainelääke jossa on sekä itse varsinaisesti verenpainetta alentavaa, ATR-estäjiin kuuluvaa kandesartaania ja hydroklorotiatsidia. Lääkettä määrätään potilaille joilla pelkästään kandesartaani- tai hydroklorotiatsidi-hoito ei ole laskenut verenpainetta riittävästi. Tähän yhdistelmälääkkeellä toteutettavaan hoitoon voidaan siirtyä, jos voidaan harkita, että se on kliinisesti tarkoituksenmukaista. Hoidon mahdollinen este on tablettien sisältämä laktoosi, jos potilaalla on esimerkiksi vaikea laktoosi-intoleranssi.

Lähteet 

Diureetit
Uku Suviste

Uku Suviste (s. 6. kesäkuuta 1982 Võru, Viro) on virolainen laulaja-lauluntekijä, pianisti ja tuottaja. Hänen oli tarkoitus edustaa Viroa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "What Love Is" hänen voitettuaan Viron Eesti laul 2020 -karsintakilpailun. Vuoden 2020 Euroviisut kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Suviste valittiin kuitenkin edustamaan Viroa seuraavan vuoden kisoihin kappaleella "The Lucky One". Hän kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa hän sijoittui kolmeksitoista ja täten karsiutui finaalista.

Suviste on osallistunut Viron euroviisukarsintakilpailuun Eesti Lauliin neljä kertaa. Vuonna 2017 Suviste osallistui Eesti Lauliin kappaleella ”Supernatural”. Vuonna 2019 Suviste osallistui Eesti Lauliin kappaleella ”Pretty Little Liar”, joka sijoittui toiseksi. Vuonna 2020 hän osallistui jälleen kilpailuun, tällä kertaa voittaen kappaleella ”What Love Is”. Hän voitti kilpailun myös vuonna 2021, kappaleella ”The Lucky One”.

Diskografia

Singlet 
"It's Christmas Time" (2005)
"See on nii hea" (2008)
"Love of my life (feat. Grace Taylor)" (2009)
"Sind otsides" (2009)
"Saatanlik naine" (2009)
"Show me the love" (2010)
"Isju Tebja" (2010)
"Jagatud öö" (2011)
"Midagi head (feat. Violina)" (2011)
"Võitmatu" (2012)
"Valge Lumi" (Anzhelika Agurbash ja Uku Suviste) (2013)
"I wanna be the one" Uku Suviste & Kéa (2014)
"Believe" Hawt Leopards feat. Uku Suviste (2015)
"Supernatural" (2016)
"Pretty Little Liar" (2019)
"What Love Is" (2020)
"Müüdud ja Pakitud" (2020)
"The Lucky One" (2021)

Aiheesta muualla

Lähteet 

Virolaiset laulajat
Viron euroviisuedustajat
Vuoden 2020 euroviisuedustajat
Vuoden 2021 euroviisuedustajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
M/S Aurora Botnia

M/S Aurora Botnia on laivayhtiö Wasalinen käyttöön vuonna 2021 tullut ropax-matkustajalaiva.

Rauma Marine Constructionsin telakalla Raumalla rakennettevan aluksen piti aloittaa liikennöinti Merenkurkussa Vaasan ja Uumajan välillä alun perin jo vappuna 2021, mutta myöhemmin ajankohdaksi ilmoitettiin juhannusviikko 2021. Kesäkuussa kuitenkin ilmoitettiin liikennöimisen alkamisen siirtyvän heinäkuun puoleenväliin, ja myöhemmin kerrottiin laivan olevan määrä saapua Vaasan satamaan 30. heinäkuuta. 22. heinäkuuta uutisoitiin, että laivan valmistuminen viivästyy jälleen. 18. elokuuta ilmoitettiin, että alus luovutetaan 25. elokuuta, ja neitsytmatka suoritettiin 28. elokuuta.

Laivan tilasi Kvarken Link -yhtiö, jonka Vaasan kaupunki ja Uumajan kunta omistavat.

Laivan pääkoneet käyttävät polttoaineena nesteytettyä maakaasua LNG:tä, mikä vähentää rikki-, typpi- ja hiilidioksidipäästöjä runsaasti verrattuna perinteiseen polttoöljyllä käyviin moottoreihin. Polttoaineena voidaan käyttää myös biokaasua. Lisäksi laivaa voidaan käyttää satamissa sähköllä.
Tammikuussa 2022 kerrottiin että laiva siirtyy käyttämään polttoaineenaan puoliksi dieseliä, koska nesteytetyn maakaasun hinta oli vuodessa kuusinkertaistunut.

Palvelut laivalla

Ravintolat ja baarit 

 Buffet-ravintola
 A'la carte -ravintola
 Baari
 Kahvila

Matkustajatilat 

 Business Lounge
 Comfort Lounge -istumasalonki
 Lemmikkilounge
 Lasten leikkihuone

Kokoustilat 

 5 kokoustilaa

Muuta 

 Myymälä
 Laivalla on 68 hyttiä

Lähteet 

Autolautat
Black Label Societyn diskografia

Black Label Society on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1998.

Studioalbumit

Livealbumit

EP:t

Kokoelma-albumit

DVD:t

Singlet 
 Bored to Tears (1999)
 Born to Lose (1999)
 Counterfeit God (2000)
 Bleed for Me (2002)
 Stillborn (feat. Ozzy Osbourne) (2003)
 The Blessed Hellride (2003)
 House of Doom (2004)
 Suicide Messiah (2005)
 Fire it Up (2005)
 In This River (2005)
 Concrete Jungle (2006)
 Blood is Thicker Than Water (2007)
 Parade of the Dead (2010)
 Crazy Horse (2010)
 Overlord (2010)
 The First Noel (2010)
 Darkest Days (2011)
 Ain't No Sunshine (2013)
 My Dying Time (2014)
 Angel of Mercy (2014)
 Room of Nightmares (2017)
 A Love Unreal (2018)
 Set You Free (2021)

Musiikkivideot 

Diskografiat
Avenged Sevenfoldin diskografia

Avenged Sevenfold (lyhennetään usein A7X) on yhdysvaltalainen vuonna 1999 perustettu metallimusiikkia soittava yhtye, joka on kotoisin Huntington Beachin kaupungista Kaliforniasta. Yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti albumeita yli kahdeksan miljoonaa kappaletta. Nykyisen kokoonpanon muodostavat laulaja M. Shadows, bassokitaristi Johnny Christ, rytmikitaristi Zacky Vengeance sekä soolokitaristi Synyster Gates. Lisäksi kokoonpanossa soittaa rumpali Brooks Wackerman, joka on yhtyeen uusi rumpali Mike Portnoyn, Arin Ilejayn ja edesmenneen Jimmy ”The Rev” Sullivanin jälkeen.

Studioabumit

Livealbumit

Kokoelmat

Singlet 
 Second Heartbeat (2003)
 Unholy Confessions (2003)
 Burn It Down (2005)
 Bat Country (2005)
 Beast and the Harlot (2006)
 Seize the Day (2006)
 Walk (Pantera-cover) (2007)
 Critical Acclaim (2007)
 Almost Easy (2007)
 Afterlife (2008)
 Dear God (2008)
 Scream (2008)
 Crossroads (2008)
 Nightmare (2010)
 Buried Alive (2010)
 Welcome to the Family (2010)
 Not Ready To Die (2011)
 Carry On (2012)
 Hail to the King (2013)
 The Stage (2016)
 Malagueña Salerosa (2017)
 Retrovertigo (Mr. Bungle -cover) (2017)
 Dose (2017)
 Runaway (Del Shannon -cover) (2017)
 God Only Knows (The Beach Boys -cover) (2017)
 As Tears Go By (The Rolling Stones -cover) (2017)
 Wish You Were Here (Pink Floyd .cover) (2017)
 Mad Hatter (2018)
 Set Me Free (2020)

EP:t 
 Warmness on the Soul (2001)
 Welcome to the Family (2010)
 Black Reign (2018)

DVD:t 
 All Excess (2007)

Musiikkivideot 

Diskografiat
Luettelo Suomenlinnan rakennuksista

Tämä on epätäydellinen luettelo Suomenlinnan rakennuksista. Suomenlinnan monet rakennukset ja rakennelmat kuuluvat Helsingin vanhimpien joukkoon. Suomenlinnan 80 hehtaarin maa-alue käsittää noin 200 rakennusta kahdeksalla saarella, jotka ovat etelästä lueteltuina: Kustaanmiekka, Susisaari, Iso Mustasaari, Pikku Mustasaari, Länsi-Mustasaari, Särkkä, yksi Pormestarinluodoista ja Lonna.

Saaret

Kustaanmiekka

Susisaari

Iso Mustasaari

Pikku Mustasaari

Länsi-Mustasaari

Särkkä

Pormestarinluoto

Lonna

Lähteet

Viitteet 

Helsingin historia
Suomenlinna
Suomenlinna
Olga Heikkilä

Olga Heikkilä (ent. Nikolskaja-Heikkilä; s. 1984 Pietari) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. 

Hänet on kiinnitetty Berliinin valtionoopperassa (2017), Aix-en-Province oopperafestivaalilla ja Suomen kansallisoopperassa (2019). Konserttilaulajana Heikkilä esiintyy säännöllisesti Euroopassa ja Suomessa kamariorkesterien ja -yhtyeiden kanssa. Heikkilän ohjelmistoon kuuluu oopperan lisäksi kuoro-orkesteriteoksia, liediä, runsaasti kamarimusiikkia sekä useita suomalaisten vokaaliteosten kantaesityksiä.

Esiintymistyönsä ohella Heikkilä tekee Sibelius-Akatemiassa taiteellista tutkimusta DocMus-tohtorikoulussa ja opettaa laulumusiikin osastolla.

Espoolaisen Olga Heikkilän musiikkiharrastus juontaa juurensa varhaiseen lapsuuteen, jolloin kuorolaulu auttoi häntä parantumaan vakavasta astmasta. Harrastus kehittyi ammatiksi Espoon musiikkiopiston, Tapiolan kuoron ja EMO Ensemblen myötä Helsingin Konservatoriossa. Ammattiopinnot jatkuivat ensin Sibelius-Akatemiassa Anssi Hirvosen johdolla ja sittemmin Tanskan Kuninkaallisessa ooppera-akatemiassa Susanna Ekenin ja Anne Margrethe Dahlin johdolla. Kilpailumenestykset sekä Kangasniemellä vuonna 2009 että Lappeenrannassa vuonna 2010 nostivat Heikkilän Suomessa suuremman yleisön tietoisuuteen. Euroopan oopperalavoille Heikkilä pääsi kansainvälisten laulukilpailujen erikoispalkintojen myötä: IVC ’s-Hertogenbosch (2014, Hollanti) ja Klaudia Taev (2013, Viro). Heikkilän taiteellista toimintaa ovat tukeneet muun muassa Suomen kulttuurirahasto, Jenny ja Antti Wihurin rahasto, Mariinskin teatterin ystävät Suomessa ry, Kansan Sivistysrahaston Päivi ja Paavo Lipposen rahasto sekä Pro Musica -säätiö.

Lähteet 

Suomalaiset oopperalaulajat
Suomalaiset sopraanot
Elävät henkilöt
Vuonna 1984 syntyneet
Zahra Karimy

Zahra Karimy (s. 2002 Iran) on suomalainen ilmastoaktivisti ja toimittaja.

Tausta

Karimyn perhe on kotoisin Afganistanista. He pakenivat sisällissotaa Iraniin, jossa Zahra Karimy syntyi. Perhe muutti kiintiöpakolaisina Suomeen, kun Zahra Karimy oli 1-vuotias.

Karimy opiskelee Kulosaaren yhteiskoulussa lukion yhteiskunta- ja talouslinjalla.

Aktivismi

Karimy on ilmastoaktivisti ja osallistunut  Koululakko ilmaston puolesta-ilmastolakkoon vuonna 2019. Hän on korostanut ilmastonmuutoksen olevan ihmisoikeuskysymys.

Karimy on kertonut pitävänsä tärkeänä naisten, tyttöjen ja eri vähemmistöjen oikeuksia.  Hän on myös Plan Internationalin lastenhallituksen jäsen.

Ura toimittajana

Karimy kuuluu Helsingin kaupungin Nuorten Ääni -toimitukseen. Sen kautta hän on tehnyt juttuja muun muassa Helsingin Sanomiin, Ylelle ja kirjoittanut blogia Suomen Kuvalehdelle. Keväällä 2020 Karimy toimi Ylen uutistenlukijana persiankielisissä covid-19-pandemiatietoiskuissa. Syksystä 2021 alkaen Karimy on toimittanut sarjaa Afganistanin nykytilanteesta Ylen Kioski-uutispalveluun.

Hän on toiminut juontajana muun muassa Suomi-areenassa, Tubeconissa, Ilmastolakko-tapahtumassa ja Pointti-kaupunkifestivaalilla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset kansalaisaktivistit
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset juontajat
Ilmastoaktivistit
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Shot to Hell

Shot to Hell on heavy metal -yhtye Black Label Societyn kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 12. syyskuuta 2006 levymerkillä Roadrunner Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Zakk Wylde – kitara, laulu, talk box, piano, koskettimet, mellotron
 Nick Catanese – rytmikitara
 John DeServio – basso
 Craig Nunenmacher – rummut

Black Label Societyn albumit
Vuoden 2006 albumit
Shashi Tharoor

Shashi Tharoor (s. 9. maaliskuuta 1956) on intialainen poliitikko, kirjailija ja diplomaatti.

Tharoor syntyi Lontoossa intialaiseen perheeseen, mutta kasvoi Bombayssa. Hänen isänsä oli Mahatma Gandhin innoittamana luopunut kastinimestään ja pyrkinyt kasvattamaan lapsensa olemaan välittämättä kastin kaltaisista sosiaalisista järjestelmistä. Nuoruudessaan hän valmistui B.A. -tutkinnolla Delhin yliopistosta. 22-vuotiaana hän valmistui tohtoriksi (Ph.D.) Tuftsin yliopiston yhteydessä toimivasta Fletcher School of Law and Diplomacy -oppilaitoksesta. Valmistumisensa jälkeen hän siirtyi työskentelemään Yhdistyneille kansakunnille. Hänen diplomaattinen uransa kesti 23 vuotta, kunnes hän lopetti vuonna 2007 hävittyään YK:n pääsihteeriäänestyksessä Ban Ki-Moonille.

Politiikkaan Tharoor siirtyi vuonna 2009 vihjattuaan medialle olevansa kiinnostunut politiikkaan lähtemisestä kongressipuolueen ehdokkaana. Hänet äänestettiin vuosien 2009, 2014 ja 2019 parlamenttivaaleissa Lok Sabhaan samasta Thiruvananthapuramin vaalipiiristä. Vuonna 2009 hänestä tuli maansa ulkoasiain valtioministeri. Seuraavana vuonna hän erosi tehtävästään pääministeri Manmohan Singhin pyynnöstä. Vuonna 2012 hänet valittiin opetuksesta vastaavaksi valtioministeriksi. 

Tharoor sai vuonna 2019 Sahitya Akademin palkinnon kirjastaan An Era Of Darkness (2016). Teos käsittelee brittiläisen siirtomaavallan vaikutusta Intiaan ja kuinka isäntämaa hyväksikäytti alusmaataan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Shashi Tharoor Intian parlamentin alahuoneen verkkosivuilla

Intian kongressipuolueen poliitikot
Lok Sabhan jäsenet
Intialaiset kirjailijat
Intialaiset diplomaatit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
I Am Not Okay with This

I Am Not Okay with This on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, joka perustuu Charles Forsmanin samannimiseen sarjakuvaan. Sarja julkaistiin Netflixissä 26. helmikuuta 2020.

Näyttelijät

Pääosissa

Sivuosissa

Aiheesta muualla 
 

2020-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Netflix-alkuperäissarjat
Sarjakuviin perustuvat televisiosarjat
C More (suoratoistopalvelu)

C More on pohjoismainen television suoratoistopalvelu, joka toimii C More -yrityksen alla. Yrityksen omistaa ruotsalainen teleoperaattori Telia Company, sillä ruotsalainen mediakonserni Bonnier myi MTV:n Telialle vuonna 2019. 

Suoratoistopalvelu avattiin helmikuussa 2017. Palvelun perusversiossa on nähtävillä elokuvia ja sarjoja, ja lisämaksusta on mahdollista katsoa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja sekä muuta urheilusisältöä. C More on tuottanut suoratoistopalveluunsa myös kotimaisia alkuperäissarjoja, kuten Aallonmurtaja, Onnela ja Ratamo.

Lokakuussa 2022 ilmoitettiin että C More siirtyy osaksi MTV Katsomoa.

C More -alkuperäissarjoja 
 Rantabaari
 Paras vuosi ikinä
 Bäckström
 Hotel Swan Helsinki
 Onnela
 Roba
 Tervetuloa Sjölyckaniin!
 Ex-onnelliset
 Sunnuntailounas
 Solsidan – Onnea onkimassa
 Aallonmurtaja
 Hamilton
 Heikolla jäällä
 Rehtori
 Gåsmamman
 Greyzone
 Rikostutkija Bergman
 Ratamo
 Finaste Familjen
 Modus
 Pietarin kapellimestari
 Farang
 Sanctuary
 Sokaistuneet
 Metsästäjät
 Torpederna
 Hautalehto

Lähteet 

Internettelevision suoratoistopalvelut
Hitoshi Ashida

Hitoshi Ashida (15. marraskuuta 1887 Kioto – 20. kesäkuuta 1959) oli japanilainen poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä maaliskuusta lokakuuhun 1948.

Ashida valmistui Tokion yliopistosta vuonna 1912 ja oli 20 vuotta Japanin ulkoministeriön palveluksessa. Hän palveli diplomaattina Venäjällä, Ranskassa, Turkissa ja Belgiassa, mutta erosi ulkoasiainhallinnosta Mantšurian välikohtauksen jälkeen. Hänet valittiin Japanin parlamenttiin vuonna 1932. Lisäksi hän oli vuosina 1933–1940 englanninkielisen The Japan Times -sanomalehden johtaja. Ashida suhtautui kielteisesti armeijan sanelemaan ulkopolitiikkaan ja kieltäytyi liittymästä toisen maailmansodan aikana puolueiden korvaajaksi perustettuun Taisei yokusankai -järjestöön.

Toisen maailmansodan jälkeen Ashida osallistui liberaalipuolueen perustamiseen yhdessä Ichirō Hatoyaman kanssa ja oli terveysministerinä Kijūrō Shideharan hallituksessa. Vuonna 1947 Ashidan johdolla perustettiin demokraattinen puolue, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet valittiin. Hän oli ulkoministerinä Tetsu Katayaman hallituksessa 1947–1948. Hän oli osallisena myös useissa lautakunnissa, jotka käsittelivät yhdysvaltalaisten laatimaa mallikopiota Japanin perustuslaiksi ja japanilaisten muutoksia siihen, erityisesti artiklan 9 osalta.

Ashida tuli Katayaman jälkeen itse koalitiohallituksen pääministeriksi maaliskuussa 1948. Pääministerinä Ashida epäsi valtion työntekijöiltä lakko-oikeuden. Ashida joutui eroamaan jo lokakuussa 1948 niin sanotun Shōwa Denkō -korruptioskandaalin vuoksi. Hän oli myöhemmin eräs Japanin armeijan uudelleenperustamisen kannattajista koska Japanin turvautumista pelkkään Yhdysvaltain joukkojen sotilaalliseen suojelukseen pidettiin epäsuotuisana Japanin kyvylle toimia vaikuttajana kansainvälisessä yhteisössä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Japanin pääministerit
Japanin ulkoministerit
Japanilaiset diplomaatit
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Ammatilliseen koulutukseen valmentava koulutus

Ammatilliseen koulutukseen valmentava koulutus, VALMA on suomalainen koulutusmuoto, joka on suunnattu peruskoulun suorittaneille henkilöille, jotka eivät tiedä, mitä tekisivät tai opiskelisivat seuraavaksi. Koulutuksessa vahvistetaan opiskeluvalmiuksia ja voidaan parantaa peruskoulun todistusta. Koulutus sopii myös aikuisille ja maahanmuuttajataustaisille henkilöille, jotka tarvitsevat lisävalmiuksia ennen siirtymistä ammatilliseen koulutukseen tai oppisopimuskoulutukseen. Koulutuksessa voi opiskella esimerkiksi suomen kieltä tai matemaattisia aineita ja se tarjoaa myös mahdollisuuden tutustua eri aloihin ja työelämään. Koulutuksen laajuus on 60 osaamispistettä ja ne suoritetaan yhden lukuvuoden aikana.

Katso myös
Työhön ja itsenäiseen elämään valmentava koulutus

Lähteet 

Suomen koulutus
Työhön ja itsenäiseen elämään valmentava koulutus

Työhön ja itsenäiseen elämään valmentava koulutus, TELMA on suomalainen koulutusmuoto, joka on suunnattu erityistä tukea tarvitseville opiskelijoille, jotka eivät voi siirtyä tutkintotavoitteiseen koulutukseen sairauden tai vamman vuoksi. Koulutus suunnitellaan opiskelijoiden henkilökohtaisten tavoitteiden ja valmiuksien mukaan. Koulutuksen tavoite on kehittää opiskelijoiden työ- ja toimintakykyä tukemalla heitä mielekkään työn, työtehtävän tai työtoiminnan löytämisessä sekä mahdollisimman itsenäisessä suoriutumisessa elämässä. Koulutuksen laajuus on 60 osaamispistettä ja niiden suorittamisen kesto vaihtelee yhdestä kolmeen vuoteen. Koulutus toteutetaan erityisopetuksena.

Katso myös
Ammatilliseen koulutukseen valmentava koulutus

Lähteet

Aiheesta muualla
TELMA opintopolku.fi-palvelussa

Suomen koulutus
Susan Francia

Zsuzsanna "Susan" Francia (s. 8. marraskuuta 1982 Szeged, Unkari) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Hän voitti viisi maailmanmestaruutta: kahdeksikossa Etonissa 2006, Münchenissä 2007, Poznańissa 2009 ja Bledissä 2011 sekä Erin Cafaron kanssa perämiehettömässä kaksikossa Poznańissa 2009. Hän saavutti MM-hopeaa perämiehettömässä nelosessa vuonna 2014 ja MM-pronssia perämiehettömässä kaksikossa vuonna 2010.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset soutajat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Extremen diskografia

Extreme oli yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka oli suosittu 1990-luvun alussa.

Studioalbumit

EP:t

Livealbumit

Kokoelmat

Singlet 
 Little Girls (1989)
 Kid Ego (1989)
 Mutha (Don't Wanna Go to School Today) (1989)
 Play with Me (1989)
 Decadence Dance (1990)
 Get the Funk Out (1990)
 More Than Words (1991)
 Hole Hearted (1991)
 Song for Love (1992)
 Rest in Peace (1992)
 Stop the World (1993)
 Tragic Comic (1993)
 Am I Ever Gonne Change? (1993)
 There is No God (1994)
 Hip Today (1995)
 Cynical (1995)
 Unconditionally (1995)
 Star (2008)

Musiikkivideot 

Diskografiat
Jenny Rautionaho

Jenny Rautionaho (s. 26. heinäkuuta 1996 Rovaniemi) on suomalainen mäkihyppääjä, joka edustaa Ounasvaaran Hiihtoseuraa. 

Rautionaho sijoittui Innsbruckin nuorten olympialaisissa 2012 henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi ja sekajoukkuemäessä neljänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäessä 31:s, suurmäessä 32:s sekä joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä yhdeksäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 32:nneksi.

Rautionaho debytoi Continental Cupissa joulukuussa 2009 ja maailmancupissa helmikuussa 2016. Continental Cupissa hän on sijoittunut parhaimmillaan kahdesti neljänneksi Oslossa syyskuussa 2021. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Rautionaho saavutti Ljubnossa tammikuussa 2021 oltuaan 27:s. Ensimmäisen kerran hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon Wisłassa marraskuussa 2022 oltuaan yhdeksäs.

Jenny Rautionahon isä on entinen mäkihyppääjä Esko Rautionaho.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Kati Ojaloo

Kati Ojaloo (s. 31. tammikuuta 1990 Viljandi, Viro) on virolainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Noormarkun Nopsaa, ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2017 lähtien toiminut Juha Lahtinen.

Ojaloo on viisinkertainen moukarinheiton Viron mestari. Vuonna 2019 hän sai osallistumisoikeuden Kalevan kisoihin. Ensimmäisellä osallistumiskerrallaan Kalevan kisoihin hän saavutti hopeaa kuten myös vuonna 2020 tuloksella 67,16.

Ojaloon ennätys on 71,50, jonka hän heitti 29. elokuuta 2020 Porissa. Tulos on Viron ennätys ja Suomen kaikkien aikojen tilastossa kakkostulos.

Moukarinheiton Ojaloo aloitti 18-vuotiaana harrastettuaan sitä ennen kiekonheittoa. Nykyisin hän asuu Porissa ja hänen avopuolisonsa on Tuomas Seppänen.

Lähteet 

Virolaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Pia Pensaari

Pia Pensaari (s. 8. lokakuuta 1983 Ylöjärvi)  on suomalainen rata- ja maantiepyöräilijä. Hän edustaa Team Velo Cyclingia.

Pensala voitti maantiepyöräilyn maantieajon SM-kilpailuissa kultaa vuonna 2019. Vuosina 2015 ja 2018 hän saavutti pronssia.

Lähteet 

Suomalaiset ratapyöräilijät
Suomalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Etelä-Tirolin parlamentti

Etelä-Tirolin parlamentti (, ) on Italiaan kuuluvan Etelä-Tirolin autonomisen maakunnan lainsäädännöllinen elin. Parlamentti on osa Etelä-Tirolin laajaa autonomiaa, josta päätettiin Italian perustuslain muutoksella vuonna 1972. 

Paikallisparlamentin tehtäviin kuuluvat mm. palokuntien ja kaavoituksen järjestäminen. Lisäksi sen vastuulla ovat:  

 Valmistella ja hyväksyä alueen budjetti. 
 Valita ja nimittää provinssin presidentti (sak. Landeshauptmann, ita. presidente della Provincia).    
 Valvoa provinssin hallitusta ja presidenttiä. 

Vaalit pidetään viiden vuoden välein ja niissä ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään 18-vuotiaat, jotka ovat asuneet provinssissa vähintään neljä vuotta. Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2018, joissa Etelä-Tirolin kansanpuolue nousi suurimmaksi puolueeksi.

Lähteet

Etelä-Tiroli
Italian politiikka
Parlamentit
Sami Välimäki (golfaaja)

Sami Välimäki (s. 16. heinäkuuta 1998 Nokia) on suomalainen golfpelaaja. Hän on pelannut ammattilaisena vuodesta 2019 lähtien. Välimäen seura Suomessa on Nokia River Golf ja hänen valmennuksestaan vastaavat Timo Karvinen (laji) ja Pasi Keskumäki (fysiikka). Välimäkeä sponsoroi Eezy Henkilöstöpalvelut.

Hän on kilpaillut Challenge Tourilla ja European Tourilla eri osakilpailuissa ja voitti ensimmäisen European Tourin osakilpailun Omanissa maaliskuussa 2020. Hän sai voitostaan 265 000 euroa palkintorahaa ja 460 European Tourin ranking-pistettä. Voitto takaa hänelle pelioikeuden kiertueelle seuraavaksi kahdeksi kaudeksi. Välimäki on neljäs suomalaispelaaja, joka on yltänyt voittoon miesten Euroopan kiertueella. Ennen Omanin kilpailua Välimäki oli rankingissa sijalla 372 ja elokuussa 2020 hänen sijoituksensa oli 109., uransa toistaiseksi paras.

Välimäen aiempia voittoja ovat Open Casa Green, Portugal Amateur Championship, Gecko Tour voitto sekä kahdesti Ticino Championship. Suomenmestaruuksia hänellä on alle 16- ja alle 18-vuotiaiden reikäpelistä sekä lyöntipelistä yhteensä kolme kappaletta.

Välimäki oli amatöörien maailmanrankingin kymmenes ennen kuin siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2019. Rankingsijoitus oli korkeampi kuin kellään toisella suomalaisella ennen häntä.

Välimäen serkku on jääkiekkoilija Juuso Välimäki.

Lähteet 

Suomalaiset golfaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Gudaf Tsegay

Gudaf Tsegay Desta (s. 23. tammikuuta 1997) on etiopialainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija.

Tsegay karsiutui 1 500 metrin juoksun alkuerissä Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014. Hän saavutti samalla matkalla hopeaa Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 ajalla 4.10,83. Hän juoksi 1 500 metrin sisäratojen alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 4.01,81 Glasgow'ssa 20. helmikuuta 2016. Hän saavutti samana talvena pronssia Portlandin MM-hallikilpailujen 1 500 metrillä ajalla 4.05,71. Hän karsiutui Ro de Janeiron olympialaisissa 800 metrin alkuerissä ja Lontoon 2017 MM-kilpailuissa 1 500 metrin välierissä.

Tsegay saavutti Dohan MM-kilpailuissa 2019 pronssia 1 500 metrin juoksussa ennätyksellään 3.54,38. Helmikuussa 2021 Tsegay juoksi sisäratojen 1 500 metrin maailmanennätyksen 3.53,09. Hän paransi yli kahdella sekunnilla aikaisempaa Genzebe Dibaban hallussa ollutta ennätystä. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 5 000 metrillä pronssia ajalla 14.38,87. Hän voitti 1 500 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Belgradissa 2022 ajalla 3.57,19. Samana vuonna hän saavutti Eugenen MM-kilpailuissa 5 000 metrillä kultaa ajalla 14.46,29 ja 1 500 metrillä hopeaa ajalla 3.54,52.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet 

Etiopialaiset keskimatkojen juoksijat
Etiopialaiset kestävyysjuoksijat
Etiopialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Jori Grym

Jori Grym on käyttäytymisstrategi Verohallinnon Esikunta- ja oikeusyksikössä sekä käyttäytymistaloustieteen väitöskirjatutkija Hanken School of Economicsissa ja jäsen Behavioral Economics & Consumer Behavior -yksikössä Helsinki Graduate School of Economicsissa, joissa hän tutkii moraalista tuomitsemista ja eettistä päätöksentekoa. Tutkimustyön lisäksi hän opettaa kuluttaja- ja markkinointipsykologiaa. Hän esiintyy Ylen aamu-TV:n tiedeohjelmassa Jälkikaronkka. Grym toimii myös usean eri aiheen yleisöluennoitsijana.  Aiemmin Grym on toiminut turvallisuusalalla ja kirjoittanut käyttäytymisturvallisuudesta Turvallisuus & Riskienhallinta -lehteen.

Lähteet

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset taloustieteilijät
Tmall

Tmall.com (, aiemmin Taobao Mall), on  kiinankielinen yrityksiltä kuluttajille (B2C) suunnattu verkkokauppasivusto, jota operoi kiinalainen Alibaba-konserni. Tmall on muodostettu eriyttämällä ensin Taobao omaksi verkkokaupakseen vuonna 2008, ja perustamalla vuonna 2010 brändituotteisiin keskittyvä tmall.com-sivusto. Se on manner-Kiinan (eli Kiinan kansantasavallan), Hongkongin,  Macaon ja Taiwanin asukkaille suunnattu kauppapaikka, joka on samalla Kiinan suurin verkkokauppa. 

Keväällä 2016 verkkokauppasivustolla oli edustettuna 70 000 brändia ja näitä myi 50 000 verkkomyymälää. Sittemmin Tmall on perustanut joitain fyysisiäkin myymälöitä. Verkkokaupan pääkonttori sijaitsee Kiinan Zhejiangin maakunnan Hangzhoussa.

Maaliskuun 2020 alussa Tmall oli yhdysvaltalaisen, internetin verkkoseurantaa tekevän Alexa Internet -yhtiön mukaan maailman 3. suosituin verkkosivusto edellisten kolmen kuukauden aikana. Israelilaisen verkkoanalyytikkayhtiö SimilarWebin suosituimpien verkkosivujen aineistossa (tammikuu 2020) Tmall ei kuitenkaan esiintynyt 30 suosituimman sivun joukossa.

Osana Tmall.com-sivustoa toimiva, ulkomaalaisia brandituotteita myyvä Tmall Global laskuttaa yrityksiltä sivuston käytöstä vuosimaksujen ohella 5 prosenttia myyntituloista.

Lähteet 

Verkkokaupat
Kiinalaiset verkkosivustot
Työmaavalaisin

Työmaavalaisin, työmaavalo on siirrettävä valaisin jolla voi myös olla jalusta, on suunniteltu työympäristön valaisemiseen. Valo voi käyttää verkkovirtaa tai toimia paristolla tai akulla.

Tyyppeinä voivat olla halogeenivalaisin ja LED-valaisin, aiemmin käytettiin hehkulamppuja.

Halogeenivalaisin
Perinteiseen hehkulamppuun verrattuna halogeenivalaisimen etuna on kirkkaampi valo.

LED-valaisin
LED-valaisimet ovat syrjäyttämässä halogeenivalaimet. Nykyaikaiset LED-valaisimet ovat halogeenivalaisimia valovoimaisempia ja kuluttavat vähemmän virtaa. Led-valaisimet sietävät tärinää paremmin kuin halogeenivalot.

Katso myös
Otsavalo

Valaisimet
Ramón de la Cruz

Ramón de la Cruz (Cano y Olmedilla) (28. maaliskuuta 1731 − 5. maaliskuuta 1794) oli espanjalainen näytelmäkirjailija. Hän oli poikkeus siinä suhteessa, että aikana, jolloin espanjalaisesta teatterista oli tullut ranskalaisen klassisismin orjallinen matkija, hän loi aitoa kansallista ja osaksi mestarillista draamaa. Hän oli tuottelias näytelmänkirjoittaja ja kirjoitti yhteensä noin 300 eri lajeja edustavaa näytelmää. Pysyvä arvo on kuitenkin hänen humoristisilla rahvaan elämää kuvaavilla pikkunäytelmillään (sainetes). Tunnetuin niistä on Manolo, tragedia para reir ó sainete para llorar. Muita julkaisuja ovat Teatro, o colección de los sainetes y demás obras dramáticas de Don Ramón de la Cruz y Cano (1786−1791), Coleccion de Saynetes (1843).

Cruzin tuotantoa on suomeksi antologiassa Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1954).

Lähteet

Aiheesta muualla

Espanjalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1731 syntyneet
Vuonna 1799 kuolleet
Charles Koechlin

Charles Louis Eugène Koechlin [šarl keklä̃ ] (27. marraskuuta 1867 Pariisi – 31. joulukuuta 1950 Rayol-Canadel-sur-Mer, Var) oli ranskalainen säveltäjä.

Koechlin opiskeli ensin insinööriksi ja tuli Pariisin konservatorion oppilaaksi vasta vuonna 1890. Sävellystä hänelle opettivat Jules Massenet ja Gabriel Fauré. Koechlinin tuotanto on laaja, monipuolinen ja epäsovinnainen; opusnumeroituja teoksia on yli kaksisataa. Teoksissaan hän yhdistelee vanhakantaisia ja moderneja aineksia. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluvat sarja Viidakkokirja, joka pohjautuu Rudyard Kiplingin aiheisiin, ja sarja The Sevens Stars Symphony op. 132, jonka aiheena ovat aikansa tunnetuimmat elokuvatähdet.

Koechlin oli myös huomattava opettaja ja kirjoittaja, ja hän luennoi muun muassa Yhdysvalloissa. Hän laati ensimmäisen Fauré-elämäkerran.

Lähteet
 Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 3, s. 473–474. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04553-9

Kirjallisuutta
 

Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Ranskalaiset säveltäjät
Marjo Partio (kauppaneuvos)

Marjo Partio (s. 1956) on suomalainen taloustieteen maisteri, Kymenlaakson Osuuspankin toimitusohtaja ja kauppaneuvos.

Partio on toiminut muun muassa Kouvolan Seudun Osuuspankin sijoituspäällikkönä (1989-1991), pankinjohtajana (1991-1995) ja  toimitusjohtajana (1996-2012) sekä Kymenlaakson Osuuspankin toimitusjohtajana vuodesta 2012. Kauppaneuvoksen arvo Partiolle myönnettiin 11. joulukuuta 2015.

Lähteet

Kauppaneuvokset
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Mariam Usman

Mariam Usman (s. 9. marraskuuta 1990 Kaduna) on nigerialainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Usman on kilpaillut kolmasti olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän kilpaili Pekingissä 2008, jossa hän kilpaili yli 75 kg sarjassa. Hän oli alun perin viides, mutta dopingrikkomusten takia hän sai lopulta olympiapronssia. Hän tempasi 115 kg ja työnsi 150 kg. Neljä vuotta myöhemmin Lontoossa 2012 hän ei saanut tulosta työnnössä eikä näin saanut myöskään kokonaistulosta. Rio de Janeirossa 2016 Usman tempasi 115 kg ja työnsi 150 kg. Tämä riitti sjalle 9. Usmanilla on myös yksi MM-pronssi vuodelta 2011. Hän on myös nelinkertainen Afrikan mestari.

Lähteet

Nigerialaiset painonnostajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt