joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Luettelo rallin Suomen-mestareista

Tämä on luettelo rallin Suomen mestareista. Vuoden 2008 jälkeen luokitukset muuttuivat A-ryhmässä sekä isossa ja pienessä N-ryhmässä. Sen jälkeen mestaruus on jaettu kahdessa luokassa: SM1-luokassa (tarkoittaa nelivetoisilla autoilla kilpailevia) ja SM2-luokassa (kaksivetoisilla autoilla kilpailevat kuljettajat). Vuodesta 2013 eteenpäin mestaruus on jaettu myös SM3 luokassa (kv-luokitusten ja -sääntöjen mukaisilla FIA R1 ja FIA R2 enintään 1600 cm3 autoilla), joka aiemmin kilpaili SM2:n sarjassa.

Mestarit

Rallin SM-sarja
Suomen moottoriurheilu
Herkkusieni

Herkkusieni eli viljelyherkkusieni (Agaricus bisporus) on maailman viljellyin sieni, jota on viljelty Ranskassa jo 1700-luvulta saakka. Suomessa viljely aloitettiin 1940-luvulla. Villinä herkkusieni kasvaa Etelä-Euroopassa. Herkkusieni on tuoreena kiinteä ja sen malto on vaaleaa. Vanhetessaan herkkusienen heltat aukeavat ja niiden väri tummuu. Eri herkkusienilajien määritys on  usein vaikeaa. 

Maultaan herkkusieni on mieto ja hieman pähkinämäinen. Herkkusieni sopii monenlaiseen ruoanlaittoon.

Herkkusienten viljely 
Herkkusienet viljellään useimmiten kompostialustalla, jossa on lisäksi ravinteita ja mm. kipsiä. Valmiit kompostialustat ympätään eli niihin siirretään yleensä viljan jyvissä kasvatettua sienirihmastoa. Tässä rihmaston kasvuvaiheessa sopiva lämpötila on 24–26 astetta ja ilmankosteus 85–90 %. Valaistusta ei tarvita.

Kun idätysvaihe (15–18 vrk) on ohi, alusta jäähdytetään vegetatiivisen kasvun pysäyttämiseksi ja sienten muodostumisen käynnistämiseksi. Sienet poimitaan lakkien läpimitan ollessa 2–3 cm. Ensimmäisen parin päivän satojakson jälkeen tulee viikon kuluttua uusi sato, joka on yleensä ensimmäistä suurempi. Sienistä kerätään myös kolmas sato.

Nykyisin Suomeen tuotavista herkkusienistä merkittävä osa tuodaan muualta, kuten esimerkiksi Liettuasta muun muassa halvempien tuotantokustannusten vuoksi.
Herkkusienien viljely on samankaltaista tarkoin valvottua tuotantoprosessia kaikille Suomessa myytäville herkkusienille.
Lämpötila, puhtaus ja ilmankosteus ovat tarkoin säädeltyjä tekijöitä kasvatushuoneissa, joihin ei saa päästä kasvatukseen kuulumattomia bakteereja tai homeitiöitä.

Herkkusieni ruoanvalmistuksessa 
Herkkusienet säilyvät parhaiten +2–+5 asteen lämpötilassa. Paperipussi suojaa haihtumiselta.

Ruskeissa herkkusienissä on suurempi kuiva-ainepitoisuus, joten ne menettävät vähemmän painostaan ruoanlaitossa. Herkkusieniä voi käyttää kypsennettynä muun muassa salaateissa, keitoissa, padoissa, kastikkeissa ja wokeissa. Herkkusienet, erityisesti portobellot, tulee aina kypsentää niiden sisältämien karsinogeenisten yhdisteiden hajottamiseksi.

Herkkusieni on ravintoarvoltaan vähäenergiainen, mutta sisältää monipuolisesti kivennäisaineita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Viljelyherkkusieni (Agaricus bisporus)
Herkkusienen ravintoainepitoisuudet  Fineli
MushroomExpert: Agaricus bisporus 
Food Component Database (FooDB): Common mushroom (Agaricus bisporus) 

Herkkusienet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Spybot – Search & Destroy

Spybot – Search & Destroy (S&D) on ilmainen vakoilu- ja mainosohjelmien poistotyökalu Microsoft Windows-laitteille. Se on saatavilla 24 eri kielellä, myös suomeksi.

SpyBot on tarkoitettu internet-selailussa mahdollisesti uhkaavien vaarojen torjuntaan. Haittaohjelmien lisäksi Spybot puhdistaa rekisterin ei-toivottavista evästeistä.

Versiot 
Spybot – Search & Destroy on saatavilla omaan käyttöön ilmaiseksi. Erillinen laajempi maksullinen versio on saatavilla ammattilaisille ja yrityskäyttöön. Maksullinen versio sisältää BitDefenderin moottorilla varustetun virustorjuntaohjelman.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut
 Viralliset foorumit 
 Spybot-ohjeet 

Tietoturvaohjelmat
Windows-ohjelmat
Windows Mobile -sovellukset
Symbian-sovellukset
Talos

Talos oli kreikkalaisessa mytologiassa Hefaistoksen luoma pronssinen jättiläinen, joka vartioi Europeta ja suojeli Kreetan rannikkoa. Hän heitteli rantaan yrittäviä suurilla kivillä tai poltti heitä kuumaa kehoaan vasten. Hänen ainoa haavoittuvainen kohtansa oli niskasta nilkkaan asti ulottuva suoni, jota (useiden versioiden mukaan) pronssinen naula piti kiinni.

Taloksen ulkonäkö
Taloksen kypärä muistutti Kreikan raskaasti suojattujen jalkaväen sotilaiden hopliittien kypärää. Taloksen metallikuori oli niin paksu, ettei se tarvinnut tavallista haarniskaa. Pitkät ja lihaksikkaat kokopanssariset käsivarret pystyivät tarttumaan kokonaisiin joukkueisiin ja murskaamaan ne kuoliaiksi. Taloksen nivelet kitisivät ja natisivat sen liikkuessa. Monille onnettomille uhreille sen natinat jäivätkin viimeiseksi kuulohavainnoiksi. Taloksen ainoa haavoittuvainen kohta oli niskasta nilkkaan asti ulottuva suoni, jota (useiden versioiden mukaan) pronssinen naula piti kiinni. Taloksen pronssinen rintapanssari oli kätevä vihollisia murskatessa tai polttaessa.

Taloksen tuho
Taloksen asema Kreetan vartijana ei ollut uhattuna moneen vuoteen. Vain harvat miehet uskaltautuivat lähelle saarta kuultuaan tarinoita laivoista, jotka tämä armoton metallijättiläinen murskasi kivittämällä.
Epäonnekseen Talos ei osannut varoa Argo-laivan tuomia uljaita argonautteja, joita johti Iason. Seikkailijoiden mukana oli noita Medeia, joka oli jo auttanut Iasonia varastamaan kultaisen taljan.
Argonauttien saapuessa saarelle Talos luonnollisesti hyökkäsi heidän kimppuunsa. Tämän kuolemasta on kuitenkin muutamia versioita. Niistä ainakin kahdessa hänet tappaa Medeia, joka toisen version mukaan hypnotisoi tämän ja sitten huijaa tätä vetämään naulan pois. Toisessa Medeia leikkaa suonen poikki ensin nukutettuaan tämän. Eräässä toisessa versiossa Herakleen ystävä Poias surmasi Taloksen nuolellaan.

Elokuvissa
Talos saatiin elämään Ray Harryhausenin erikoisefekteillä vuonna 1963 filmissä Jason ja Argonautit.

Kreikkalainen mytologia
Fagernes

Fagernes on kaupunki Norjassa. Vuonna 2014 siellä oli 1704 asukasta. Se on Valdresin valtionosan suurin asutuskeskus ja Nord-Aurdalin kunnan keskusta. Siellä sijaitsee Valdresin kansallismuseo, joka on yksi Norjan suurimmista ulkoilmamuseoista.

Fagernes sai kaupunkioikeudet vuonna 2007 150-vuotispäivänsä kunniaksi.

Fagernes on tärkeä matkailukeskus ja sieltä on hyvät liikenneyhteydet Osloon, Goliin, Jotunheimiin ja Vestlandetiin. Fagernesin lentoasema Leirin avattiin vuonna 1987.

Valdresin paikallissanomalehden pääkonttori sijaitsee Fagernesissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Coast Air flies to and from Fagernes 

Norjan kaupungit
Nord-Aurdal
Norjan taajamat
Piaggio

Piaggio on etupäässä skoottereistaan kuuluisa yhtiö. Piaggio valmistaa myös autoja, moottoripyöriä, ja lentokoneita.

Tausta
Yhtiön perusti Rinaldo Piaggio vuonna 1884 ja se valmisti aluksi junien moottoreita ja vaunuja. 

Toisen maailmansodan aikana yhtiö keskittyi lentokoneiden valmistamiseen. Piaggion lentokonemoottoreita oli useissa italialaisissa sotilaslentokoneissa. Lentokonesuunnittelija Corradino D'Ascanio kunnostautui Vespan suunnittelijana sodan jälkeen. Vuonna 1946 yhtiö esitteli uutuuden, Vespa-skootterin, josta tuli yhtiön tunnetuin tuote ja tuotemerkki. Vespoja valmistettiin 10 vuoden sisällä yli miljoona kappaletta ja sille omistettiin jopa postimerkki. Vespan pohjalta kehitettiin myös pientavaran kuljetukseen tarkoitettu kolmipyöräinen Ape.

Vuonna 1957 yhtiö valmisti Vespa 400:n, pienen henkilöauton. Vuonna 1964 kaksi jaostoa (ilmailu ja moottoripyörä) erosivat toisistaan ja muuttuivat kahdeksi itsenäiseksi yhtiöksi; ilmailujaosto sai nimeksi IAM Rinaldo Piaggion. Vuonna 1969 yhtiö osti Gileran.

Nykyinen toiminta
Nykyään moottoripyörä-yhtiötä kontrolloi hallintoyhtiö Imssi. Vuonna 2003 Piaggio myi 430 000 ajoneuvoa, liikevaihtona 987,2 miljoonaa euroa. Se on maailman neljänneksi suurin moottoripyörävalmistaja, ja konserniin kuuluu nykyään seuraavat merkit:

 Aprilia
 Derbi
 Gilera
 Ligier
 Moto Guzzi
 Piaggio
 Vespa
 Laverda

Lentokoneyhtiö Piaggio Aeroa johtaa Piero Ferrarin perhe, joka yhä omistaa 10% kuuluisasta autojen valmistajasta Ferrarista.

Museo 
1990-luvun alussa valmistui Museo Piaggio, missä on nähtävillä kaikki Vespan mallit, ja myös runsaasti erikoisuuksia. Yhtenä erikoisuutena on Dalin koristelema Vespa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Virallinen sivu
 Piaggion suomenkielinen kotisivu
Metis (mytologia)

Metis () oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen ja Tethyksen tytär, okeanidi  ja titaani, viisauden jumalatar sekä Zeuksen ensimmäinen vaimo. Metiksen tultua raskaaksi Zeus sai tietää Gaialta, että Metiksen lapsi tulisi syrjäyttämään Zeuksen. Tästä säikähtäneenä Zeus nielaisi Metiksen. Hänelle tuli kuitenkin päänsärky ja hän pyysi seppäjumala Hefaistokselta apua. Hefaistos iski Zeusta päähän kirveellä ja samalla täydelliseen sotisopaan pukeutunut Athene syntyi jumalten ihmetykseksi Zeuksen päästä.

Titaanit
Antiikin Kreikan jumalattaret
Penthesileia

Penthesileia oli kreikkalaisessa mytologiassa amatsonien kuningatar ja Areen sekä Otreran tytär. Hän lähti Hektorin kuoltua armeijansa kanssa Troijaan Priamoksen avuksi. 

Hän kuoli taistelussa Akhilleusta vastaan, joka rakastui Penthesileian kauneuteen poistettuaan tämän kypärän ja suri hänen kuolemaansa. Kreikkalainen sotilas Thersites nauroi Akhilleukselle tämän takia. Akhilleus kiivastui ja tappoi Thersiteen.

Kreikkalainen mytologia
Deifobos

Deifobos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Priamoksen ja Hekaben poika. Hän oli myös vähän aikaa naimisissa Helenan kanssa Parisin kuoltua. Troijan kukistuttua Menelaos surmasi hänet ja vei Helenan takaisin Spartaan.

Kreikkalainen mytologia
Äidinmaito

Äidinmaito eli rintamaito on ihmisäidin rintojen maitorauhasista erittämää maitoa, joka on tarkoitettu ihmislapsen ensisijaiseksi ravinnoksi ensimmäisen elinvuoden ajan ja osaksi monipuolista ravintoa sen jälkeen. Lapsen ruokkimista äidinmaidolla kutsutaan imettämiseksi.

Ravintosisältö 

Äidin rintarauhanen tuottaa muutamana synnytyksen jälkeisenä päivänä maitoa, jossa on määrällisesti erittäin paljon immunologisesti vaikuttavia aineita. Tässä maidossa on vain vähän laktoosia ja vähemmän kalsiumia ja kaliumia kuin myöhemmin erittyvässä tavallisessa rintamaidossa. Natriumia, kloridia ja magnesiumia sen sijaan on enemmän.

Kaikkien nisäkkäiden maito sisältää 50 prosenttia tyydyttynyttä rasvaa, eikä sen osuus riipu äidin ruokavaliosta. Tavallisessa rintamaidossa on 3,4 % rasvaa, noin 7,3 prosenttia laktoosia, noin prosentin verran proteiinia ja noin 65–70 kilokaloria/desilitra. .  

Yli puolet rintamaidon energiasisällöstä tulee maidon sisältämistä rasvoista. Lähes kaikki alle kolmevuotiaat ihmislapset sietävät laktoosia, synnynnäinen laktoosi-intoleranssi on hyvin harvinaista.

Rintamaidon proteiineista noin 36 % on kaseiineja, toiset 36 % alfa-laktalbumiinia, noin 9 % immunoglobuliineja ja noin 18 % laktoferriiniä. 

Äidinmaito sisältää lisäksi entsyymejä, hormoneja ja kasvutekijöitä. Äidinmaidossa ei ole Beta-laktoglobuliinia. 

Äidinmaito sisältää myös kaikkia lapsen tarvitsemia vitamiineja. D-vitamiinia ei yleensä ole äidinmaidossa riittävästi, mutta tämä voi johtua äidin vähäisestä D-vitamiinin saannista.

Äidinmaidossa on myös endokannabinoidi 2-arakidonyyliglyserolia ja pienemmissä määrin anandaminida.

Katso myös 
 Äidinmaidonkorvike

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Fineli: Äidinmaidon ravintosisältö 
 Äidinmaitoa keskoselle 
 Lisensiaattityö äidinmaidon koostumuksesta 

Maito
Rinnat
Katy Towell

Katy Towell (s. 1. joulukuuta 1980) on yhdysvaltalainen graafinen suunnittelija, kirjailija ja kuvittaja. Hän asuu Los Angelesissa. Animaatiosarja Childrin R Skary on yksi hänen tunnetuimmista projekteistaan.

Childrin R Skary 
Lista Katyn tekemistä lyhytanimaatioista, jotka kuuluvat Childrin R Skary -sarjaan.

 Stage Fright
 The Little Who Was Forgotten by Absolutely Everyone (Including the Postman)
 Candy
 When Genevieve ruled the world
 Cupid's last stand
 El Despertar
 The Black Halloween
 Ida's Luck 
 The Mockingbird Song

Aiheesta muualla
http://skary.net 
http://www.katytowell.com

Lähteet

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset graafiset suunnittelijat
Yhdysvaltalaiset kuvittajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Sini (nimi)

Sini on suomalainen naisen nimi, joka on syntynyt lyhentymänä nimestä Sinikka. Sini-nimeä käytettiin ennen Sinikan hellittelynimenä. Molemmat nimet pohjautuvat värin nimeen sininen. Vuoden 2019 loppuun mennessä Sini on annettu nimeksi 9 412 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla. Ennen vuotta 1920 nimeä ei ollut annettu kenellekään.

Tunnettuja Sinejä
Sini Alusniemi, maastohiihtäjä
Sini Ariell, o.s. Tarkkinen, pin-up-malli, tatuointitaiteilija ja juontaja
Sini Helminen, kirjailija
Sini Hentilä (o.s. Kiiski), keihäänheittäjä
Sini Hursti, Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyön toiminnanjohtaja
Sini Häkkinen, lentopalloilija
Sini Ihamäki, jalkapalloilija
Sini Jussila, kilpakävelijä
Sini Jääskeläinen, seiväshyppääjä
Sini Karjalainen, jääkiekkoilija
Sini Kuutamo, uimari
Sini Laaksonen, jalkapalloilija ja olympiamitalisti
Sini Laitinen, tubettaja ja radiojuontaja
Sini Lällä, korkeushyppääjä
Sini Länsivuori, tanssitaiteilija
Sini-Maria Makkonen, Sini Sabotage, räppäri ja DJ
Sini Manninen, kuvataiteilija
Sini Merikallio, avaruustutkija
Sini Mikkola, kirkkohistorian tutkija ja yliopiston lehtori
Sini Mononen, taiteen tutkija, musiikkitieteilijä ja kriitikko
Sini Mäkelä, pesäpalloilija
Sini Mäkinen, jalkapalloilija
Sini Niinikoski, salibandyn pelaaja
Sini Paananen, Cindy Sun, pornonäyttelijä
Sini Pyy, vammaisurheilija ja kelkkahiihtäjä
Sini Rautavaara, laulaja ja pedagogi, säveltäjä Einojuhani Rautavaaran puoliso vuodesta 1984
Sini Saarela, ympäristöaktivisti
Sini Sanaslahti, kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
Sini-Maaria Simonen, viulisti  
Sini Strander, pesäpalloilija
Sini Terävä, poliitikko (Vihreä)
Sini Uunila (o.s. Pöyry, ent. Latvala), moukarinheittäjä
Sini Vahela, Miss Suomen perintöprinsessa 2006
Sini Vasankari, salibandyn pelaaja
Sini Vehviläinen, jalkapalloilija
Sini Yasemin, Siniyvsemin, laulaja ja lauluntekijä

Lähteet

Etunimet
Minun elämäni

Minun elämäni (My Left Foot) on irlantilais-englantilainen draamaelokuva, joka kertoo irlantilaisen kirjailija Christy Brownin tarinan. Brownilla oli vaikea CP-vamma, josta johtuen hän ei pystynyt liikuttamaan kuin vasenta jalkaansa.

Elokuva perustuu Brownin omaelämäkerralliseen kirjaan Vasen jalkani, josta käsikirjoituksen sovittivat Shane Connaughton ja elokuvan ohjaaja Jim Sheridan. Nimiroolia näyttelee Daniel Day-Lewis ja tämän äitiä Brenda Fricker.

Day-Lewis voitti roolisuorituksestaan parhaan miespääosan Oscarin ja BAFTAn, Fricker parhaan naissivuosan Oscarin ja Christyn isää näytellyt Ray McAnally parhaan miessivuosan BAFTAn. Lisäksi Minun elämäni oli ehdolla myös parhaaksi elokuvaksi sekä Oscar- että BAFTA-gaalassa.

British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Minun elämäni vuonna 1999 mukaan kaikkien aikojen sadan parhaan brittielokuvan listalle. 
The New York Timesin kriitikot valitsivat Minun elämäni vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Näyttelijät 
Daniel Day-Lewis – Christy Brown	
Brenda Fricker – Rouva Brown
Fiona Shaw – Tohtori Eileen Cole	
Ray McAnally – Herra Brown
Hugh O'Conor – Nuori Christy Brown

Palkintoja

Oscarit 
Paras miespääosa: Daniel Day-Lewis
Paras naissivuosa: Brenda Fricker
Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras ohjaus: Jim Sheridan
Paras sovitettu käsikirjoitus: Jim Sheridan, Shane Connaughton
Paras leikkaus: Thelma Schoonmaker

BAFTAt 
Paras miespääosa: Daniel Day-Lewis
Paras miessivuosa: Ray McAnally
Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras sovitettu käsikirjoitus: Shane Connaughton, Jim Sheridan
Paras maskeeraus: Ken Jennings

Golden Globet 
Ehdokkaana:
Paras miespääosa draamaelokuvassa: Daniel Day-Lewis
Paras naissivuosa: Brenda Fricker

Arvosteluja
The New York Timesin kriitikot valitsivat Minun elämäni vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää elokuvan karheasta irlantilaishuumorista, joka taitavien näyttelijäsuoritusten ohella tasapainottaa aiheen liikaa tunteellisuutta. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.

Lähteet

Irlantilaiset elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Vuoden 1989 brittiläiset elokuvat
Jim Sheridanin ohjaamat elokuvat

Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Elämäkertoihin ja muistelmiin perustuvat elokuvat
Ü

Ü (ü) on kirjain, jota käytetään azerin, espanjan, ranskan, saksan, karjalan, unkarin, viron, turkin ja turkmeenin kielessä. Merkkiä käytetään myös mandariinikiinan pinyin-latinisaatiossa. Kirjainta kutsutaan suomessa toisinaan nimellä "saksalainen y".

Ü ääntyy useissa kielissä suomen y-äänteen kaltaisena. Kirjaimen muodostamisessa U:sta on ideana se, että kahta pistettä kirjaimen päällä käytetään umlaut-merkkinä, joka tekee takavokaalista etuvokaalin.

Espanjan kielessä ü-kirjainta käytetään [w]-äänteen merkkinä. [w] on espanjassa /u/-foneemin allofoni ennen samaan tavuun kuuluvaa vokaalia. Ü-kirjainta käytetään seuraavissa yhdistelmissä, joissa pisteetön u ei ääntyisi lainkaan: gue/güe ja gui/güi.

Lähteet

Viitteet 

U
Christy Brown

Christy Brown (5. kesäkuuta 1932 Dublin, Irlanti – 6. syyskuuta 1981 Parbrook, Englanti) oli irlantilainen kirjailija, runoilija ja taidemaalari. Hän pystyi liikuttamaan vain vasenta jalkaansa CP-vammansa takia, lisäksi häntä pidettiin myös kehitysvammaisena, kunnes hän viisivuotiaana nappasi palan liitua siskonsa kädestä vasemmalla jalallaan. Hän piirsi, osin äitinsä avustuksella, A-kirjaimen osoituksena henkisistä kyvyistään.

Brown oli irlantilaisen muurarin 22 lapsesta kymmenes. Siihen aikaan vammaisilla lapsilla ei ollut oikeutta opetukseen, mutta Christyn äiti opetti kärsivällisesti poikansa lukemaan ja kirjoittamaan. Hän meni hoitajansa Mary Carrin kanssa naimisiin vuonna 1972.

Brownin omaelämäkerta Vasen jalkani () laajennettiin myöhemmin romaaniksi Jonnekin päivästä pois (), josta tuli kansainvälinen menestyskirja, joka käännettiinkin 14 kielelle. Pentti Saarikoski suomensi sen vuonna 1970 ja Vasen jalkani -teoksen 1973.

Jim Sheridanin ohjaama elokuva Minun elämäni perustuu Brownin omaelämäkertaan. Kirjailijaa elokuvassa näyttelee Daniel Day-Lewis.

Bibliografia 
 1954 My Left Foot (suom. Vasen jalkani)
 1970 Down All the Days (suom. Jonnekin päivästä pois)
 1971 Come Softly to My Wake (Poems of Christy Brown)
 1973 Background Music: Poems
 1976 A Shadow on Summer
 1976 Wild Grow the Lilies
 1978 Of Snails and Skylarks

Lähteet 

Irlantilaiset kirjailijat
CP-vammaiset henkilöt
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Semele

Semele (tai Thyone) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kadmoksen ja Harmonian tytär sekä Dionysoksen kuolevainen äiti. Ylijumala Zeus rakastui häneen ja lupasi täyttää hänen toiveensa. Semelen odottaessa Dionysosta, mustasukkainen Hera sai hänet pyytämään, että Zeus ilmestyisi todellisessa luonnossaan.

Zeus teki näin, mutta Semele ei kestänyt näkyä vaan paloi poroksi. Zeus pelasti kuitenkin poikansa ja kätki sen omaan reiteensä, josta hän myöhemmin syntyi. Vartuttuaan Dionysos haki Semelen manalasta ja vei hänet Olympokselle.

Kreikkalainen mytologia
Rauhanasema

Rauhanasema on Helsingin Itä-Pasilassa sijaitseva entinen asemarakennus, joka on suomalaisten rauhanjärjestöjen käytössä.

Rakennus oli rautatieasemana alun perin Vammeljoella Karjalassa ja 1920-luvulta alkaen siirrettynä Helsingin Pasilassa. Se siirrettiin uuden Pasilan aseman tieltä 8. syyskuuta 1984 kokonaisena nykyiselle paikalleen, Veturitori-nimiselle aukiolle, noin sadan metrin päähän aiemmalta paikaltaan. Tämän jälkeen rakennus kunnostettiin talkootyönä ja vihittiin uuteen käyttöönsä 26. syyskuuta 1986. Rauhanaseman omistaa nykyisin Suomen Rauhanliitto, ja sen tiloissa toimii useita kansalaisjärjestöjä. Rauhanaseman läheisyydessä vihittiin 19. toukokuuta 2006 Arndt Pekurisen puisto. Rauhanaseman tiloja, juhlasalia ja saunaosastoa, vuokrataan järjestöille, yrityksille ja yksityishenkilöille.

Rauhanasemalla pysyvästi toimivat järjestöt 
 Aseistakieltäytyjäliitto
 Kansainvälinen vapaaehtoistyö
 Suomen Rauhanliitto
 Sadankomitea
 Ydin-lehti
 Ystävyysseurojen liitto
Ruokaa ei aseita

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rauhanaseman kotisivu

Kansalaisliikkeet
Helsingin suojellut rakennukset
Pasifismi
Itä-Pasila
Vladimir Horowitz

Vladimir Horowitz (, ; 1. lokakuuta (J: 18. syyskuuta) 1903 Kiova t. Berdytšiv – 5. marraskuuta 1989 New York City) oli ukrainanjuutalainen pianisti, joka myöhemmin emigroitui Saksan kautta Yhdysvaltoihin. Hänen tekniikkansa sekä sointinsa väri ja jännitteisyys ovat monien mielestä yhä ylittämättömiä. Hänen laaja ohjelmistonsa sisälsi niinkin erilaisten säveltäjien kuin Domenico Scarlattin ja Aleksandr Skrjabinin teoksia. Kritisoijat taas ovat antaneet hänen maneereilleen määreen horowitziaaninen ja väittäneet hänen usein etääntyneen tulkinnoissaan säveltäjien tarkoitusperistä. Joka tapauksessa Vladimir Horowitz yleisesti luetaan 1900-luvun suurten pianistien joukkoon.

Elämä 

Horowitz itse on kertonut syntyneensä Kiovassa, Ukrainassa, tuolloisessa Venäjän keisarikunnassa. Jotkin lähteet mainitsevat kuitenkin, että synnyinpaikka olisi Berdytšiv. Hänen serkkunsa Natasha Saitzoff sanoi haastattelussa vuonna 1991, että kaikki perheen neljä lasta olisivat syntyneet Kiovassa. Horowitzin vaimo Wanda Toscanini taas on ollut Berdytšiv-mahdollisuuden kannalla.

Isä väärensi 1903 syntyneen Vladimirin iän vuotta nuoremmaksi, jotta poika välttäisi asepalveluksen: tämä syntymävuosi 1904 esiintyy yhä eräissä lähteissä.

Pianotunteja hän alkoi ottaa jo varhain. Ensimmäinen opettaja oli oma äiti Sofija Bodik, pianisti itsekin. Vuonna 1912 nuori Vladimir pääsi Kiovan konservatorioon, jossa hänen opettajiaan olivat Vladimir Puhalski, Sergei Tarnovski ja Felix Blumenfeld. Hän valmistui konservatoriosta 1919 ja soitti Sergei Rahmaninovin 3. pianokonserton lopputyönään. Ensikonserttinsa Horowitz piti vuonna 1920. Hän kierteli Venäjällä konsertoimassa ja loikkasi länteen vuonna 1925 eikä aikonut enää palata kotimaahansa. Hän esiintyi Berliinissä, Pariisissa, Lontoossa ja New Yorkissa. Hänestä tuli Yhdysvalloissa yleisön suosikki. Olin Downes luonnehti häntä vuonna 1928 konserttiarvostelussaan ”arojen tornadoksi”.

Suuresta suosiosta huolimatta Horowitz itse epäili pianistinkykyjään, ja hän vetäytyi konserttilavoilta useita kertoja: 1936–1938, 1953–1965, 1969–1974 ja 1983–1985.

Horowitz aloitti levytysten teon vuonna 1928. Sitä ennen hän oli jo tallentanut soittoaan pianorullille. Levytystoiminta jatkui yli 60 vuotta. Viimeisen äänitteensä hän sai valmiiksi neljä päivää ennen kuolemaansa.

Horowitz avioitui Arturo Toscaninin tyttären Wandan kanssa vuonna 1933. Hän asettui Yhdysvaltoihin asumaan vuonna 1939 ja sai kansalaisuuden vuonna 1944. Hän kuoli sydänkohtaukseen New Yorkissa vuonna 1989.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Horowitz-sivusto. 

Venäläiset pianistit
Grammy-palkinnon saajat
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Presidential Medal of Freedom
The Fragile Art of Existence

The Fragile Art of Existence on Control Denied -yhtyeen ensimmäinen ja ainoa julkaistu albumi. Levy julkaistiin 1999.

Kaikki sävellykset ja sanoitukset: Chuck Schuldiner.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Chuck Schuldiner – kitara
 Steve DiGiorgio – basso
 Shannon Hamm – kitara
 Tim Aymar – laulu
 Richard Christy – rummut

Aiheesta muualla 
 Levyn sanoitukset

Vuoden 1999 esikoisalbumit
Yhdysvaltalaiset progressiiviset metallialbumit
Scream Bloody Gore

Scream Bloody Gore on Death-yhtyeen ensimmäinen studiojulkaisu vuodelta 1987. 

Scream Bloody Goren tyyli on hyvin erilainen verrattuna Deathin myöhempään 1990-luvun tuotantoon, joka on musiikiltaan paljon melodisempaa ja soitoltaan huomattavasti teknisempää. Temaattisesti levy on uskollinen death metalin syntyyn läheisesti liittyviin aiheisiin: zombiet, väkivalta ja kuolema ovat selkeästi näkyvissä jo kappaleiden nimissä ja sanoituksissa. Albumin soundit ovat rouheat ja hiomattomat. Tempo on miltei joka kappaleessa nopea, rummuilla soitetaan 200- iskua minuutissa tai vieläkin nopeammin. Chuck Schuldinerin laulu on genrelle myöhemminkin tyypillistä murinaa.

Vaikka John Hand on merkitty albumille rytmikitaristiksi, hän ei soittanut lopullisessa versiossa nuottiakaan. Suurin osa Scream Bloody Goren kitararaidoista oli äänitetty Handin liittyessä Deathiin ja Schuldiner erotti Handin yhtyeestä jo ennen esikoisalbumin julkaisua.

Kappaleet 

CD:n bonuskappaleet

Vuoden 1999 uudelleenjulkaisu

Kokoonpano 
 Chuck Schuldiner – basso, kitarat, laulu
 Chris Reifert – rummut

Muut
 Edward Repka – kansien suunnittelu, taiteilija
 Randy Burns – rytmisoittimet, tuottaja

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Sputnikmusic:

Infernal Death -demo 
Infernal Death julkaistiin ennen studioalbumia vuonna 1987, jonka nimikkokappale julkaistiin demon lisäksi yhtyeen debyyttialbumilla Scream Bloody Gore. Kappaletta ei ole julkaistu yhdelläkään kokoelma- tai livealbumilla.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Chuck Schuldiner – basso, kitara ja laulu
 Kam Lee – rummut ja laulu

Lähteet 

Vuoden 1987 esikoisalbumit
Deathin albumit
Jyrki Kovaleff

Jyrki Ensio Kovaleff () oli suomalainen näyttelijä. Hänet hyväksyttiin opiskelemaan Tampereen yliopiston näyttelijäntyön koulutusohjelmaan poikkeuksellisesti jo 15-vuotiaana ja heti valmistuttuaan vuonna 1973 hän sai kiinnityksen Helsingin Kaupunginteatteriin.

Ura 

Ainoat pääroolinsa Kovaleff teki 1970-luvun elokuvissa Viu-hah hah-taja (ufomies Orvaskesi ja psykiatri Pehmeäleff, 1974), Viimeinen savotta (Vikke Nilo, 1977) ja Ruskan jälkeen (Asko Mäkinen, 1979). Tämän jälkeen Kovaleffin elokuvaosat olivat pienehköjä sivurooleja. Hän näytteli monissa Uuno Turhapuro -elokuvissa sekä useissa televisiosarjoissa. Tämän lisäksi hän esiintyi Tampereen Teatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa. 

Kovaleff teki työtä myös ääninäyttelijänä. Hänet kuullaan useissa animaatioissa, kuten 101 dalmatialaista ja Kaunotar ja hirviö sekä Nipsun ääniroolissa elokuvassa Muumipeikko ja pyrstötähti.

Yksityiselämä 

Kovaleff sairastui eturauhasen syöpään keväällä 2005. Se oli todettu jo parantuneeksi, kunnes vuonna 2007 sen todettiin uusiutuneen. Sairaus saatiin sen verran kuriin, että Kovaleff saattoi palata Helsingin Kaupunginteatteriin töihin. Hän kuoli 3. marraskuuta 2009 Laakson sairaalassa Helsingissä.

Filmografia

Elokuvat

Televisio

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1954 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Leprosy

Leprosy on Death-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988.

Leprosy jatkaa esikoisalbumi Scream Bloody Goren viitoittamalla linjalla: sävellykset ovat suoraviivaisia, tempo edelleen nopea ja sanoitukset käsittelevät lähinnä kuolemaa ja kauhuelokuvateemoja.

Tuotantoarvoiltaan Leprosy on edeltäjäänsä hieman korkeampitasoinen, soundit ovat puhtaammat ja kappaleiden melodiakuluissa on jo vaihtelua suoraviivaisen paahdon sijaan.

Chuck Schuldiner väitti julkisuudessa, että hän itse soitti koko albumin basso-osuudet, koska ne olisivat olleet nauhoitusten aikaan liian teknisiä yhtyeen basisti Terry Butlerille. Väitettä ei kuitenkaan ole pystytty vahvistamaan. Butler on myös merkitty albumin tekijätietoihin.

Suomalainen thrash metal -yhtye Mokoma teki Viides vuodenaika -ep:lle suomenkielisen kappaleen "Avoin Hauta", joka on cover-versio raidasta "Open Casket". Mokoma sai luvan levytykseen Schuldinerin  äidiltä. Osa ep:n rahoista lahjoitettiin Schuldinerin äidin perustamalle syöpäjärjestölle.

Kappaleet

Kokoonpano
 Chuck Schuldiner – kitara, laulu
 Rick Rozz – kitara
 Terry Butler – basso
 Bill Andrews – rummut

Muut
 Scott Burns – äänittäjä
 Mike Fuller – masterointi
 Dan Johnson – tuottaja
 David Bett – kannen suunnittelu
 Frank White – valokuvaus
 Edward Repka – kansitaide
 Eric Greif – manageri

Lähteet

Vuoden 1988 albumit
Deathin albumit
Weddellinhylje

Weddellinhylje (Leptonychotes weddellii) on varsinaisiin hylkeisiin kuuluva antarktinen hyljelaji. Se on maailman eteläisimpänä esiintyvä nisäkäslaji; levinneisyysalue kiertää Etelämantereen ympäri, mutta laji esiintyy erityisesti Antarktiksen niemimaan tuntumassa olevilla saarilla. Kannan arvioitu koko on noin 800 000 yksilöä. Laji on saanut nimensä Sir James Weddellin mukaan, joka johti Weddellinmeren hyljetutkimusretkikuntaa. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi ”antarktisenhyljettä”. — Suomen kielen lautakunta suhtautui toimikunnan ehdotukseen torjuvasti.

Weddellinhylkeet voivat kasvaa jopa kolmen metrin pituisiksi ja painaa yli 400 kiloa.

Käytös ja lisääntyminen 

Weddellinhylkeet ovat tunnettuja pitkistä sukelluksistaan, jotka voivat ulottua jopa 700 metrin syvyyteen. Ne voivat pidättää hengitystään noin 80 minuuttia. Pitkillä sukelluksilla hylkeet hakevat ruokaa tai etsivät uusia hengitysaukkoja jääkuoresta. Pitkät sukellusmatkat mahdollistaa hylkeiden lihaston korkea myoglobiini-pitoisuus. Maalla hylkeet eivät ole kovin sosiaalisia ja joskus jopa välttävät koskemasta toisiinsa. Ihmisiä hylkeet eivät vieroksu erityisen paljon ja päästävätkin tutkijoita helposti lähelleen. 1900-luvulla ne jopa päästivät ihmisiä lähikosketukseen kanssaan, mutta koska useat näistä ihmisistä merkitsivät hylkeet polttoraudalla ja aiheuttivat parantumattomia haavoja, eläimet alkoivat vältellä ihmisiä.

Leveyspiiristä riippuen hylkeet synnyttävät poikasensa syyskuun ja marraskuun välillä. Alemmalla leveyspiirillä elävät yksilöt synnyttävät aikaisemmin. Hedelmöitys tapahtuu veden alla, jolloin naaraat yleensä saavat puremia niskaansa. Naaraat synnyttävät yhden poikasen vuodessa tultuaan sukukypsään 6 vuoden ikään. Poikasten syntymäpaino on noin 27 kiloa. Emojen tuottaman maidon rasvapitoisuus on 70 % ja 6–8 viikon imetysajan aikana poikanen kerää 90 kiloa lisää painoa. Nuorilla weddellinhylkeillä on harmaa karvoitus ensimmäiset 3 tai 4 viikkoa ja myöhemmin väri tummenee. Poikaset leikkitappelevat usein nuoruutensa aikana ja noin kolmen vuoden iässä ne luokitellaan aikuisiksi.

Saalis ja saalistus 
Hylkeet saalistavat kalmareita ja kalaa. Päivän saaliin paino saattaa olla jopa 54 kiloa.

Weddellinhylkeen saalistajiin kuuluvat miekkavalaat ja merileopardit. Myös ihmiset surmaavat hylkeitä koiranruokamarkkinoita varten.

Lähteet 
 Weddell Seal www.antarcticconnection.com

Viitteet 

Hylkeet
Spiritual Healing

Spiritual Healing on Death-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990. 

Spiritual Healing on Death-yhtyeen tuotannossa jonkinlainen vedenjakaja. Se on ensimmäinen albumi, jonka sanoituksissa  Chuck Schuldiner käsittelee enemmän erilaisia yhteiskunnallisia asioita elävien kuolleiden, väkivallan ja kuoleman sijaan. Schuldinerin sävellystyö oli hioutunut kolmen albumin myötä ja Spiritual Healingin raidasta raitaan vaihteleva tempo, lisätyt harmoniat ja mutkikkaat melodiakulut ovat osoitus Schuldinerin kehittymisestä sekä soittajana että säveltäjänä. 

Aikalaisiinsa verrattuna Spiritual Healing ei ole yhtä brutaali, nopea tai vimmainen kuin jotkin näkyvyyttä saaneet grindcore-albumit. Kriitikot 1990-luvun alussa eivät siten nostaneet albumia musiikkityylin pioneerijulkaisuksi tai merkittävyydeltään samaan luokkaan edes Scream Bloody Goren tai Leprosyn kanssa. Death-julkaisuna se on kuitenkin merkittävä suunnannäyttäjä 1990-luvun lopun Death-tuotannolle.

Nimi Spiritual Healing tarkoittaa vapaasti käännettynä henkiparannusta tai uskonparannusta ilman modernin lääketieteen apua. Termi oli ajankohtainen albumin julkaisun aikaan, koska kuuluisa skeptikko James Randi paljasti henkiparantaja Peter Popoffin huijariksi yhdysvaltalaisessa keskusteluohjelmassa The Tonight Show Starring Johnny Carson.

Jossain vaiheessa toisen ja kolmannen Death-albumin äänitysten välisenä aikana Chuck Schuldiner kyllästyi yhtyeen pyörittämiseen muun muassa erilaisten jatkuvien aikatauluristiriitojen ja henkilökohtaisten erimielisyyksien takia. Spiritual Healingin ilmestyttyä Schuldiner päätti jatkossa palkata vain sessiomuusikoita soittamaan tuleville albumeilleen. Spiritual Healing oli Deathin kolmas albumi ja kaikissa aikaisemmissa Death-julkaisuissa oli ainoastaan yksi pysyvä soittaja – Chuck Schuldiner.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Chuck Schuldiner – kitara, laulu
 James Murphy – kitara
 Terry Butler – basso
 Bill Andrews – rummut

Muut
 Scott Burns – tuottaja, äänittäjä
 John Cervini – apulaisäänittäjä
 Mike Gowan – apulaisäänittäjä
 David Bett – kannen suunnittelu
 Brian Freeman – kannen konsepti
 J.J. Hollis – valokuvaus
 Edward Repka – kansitaide
 Eric Greif – manageri

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Consequence of Sound: 
 Record Collector:

Lähteet 

Vuoden 1990 albumit
Deathin albumit
Petos (artisti)

Petos  on helsinkiläinen, Sörnäisissä ja Kalliossa vaikuttava rap-artisti. Petoksen nykyinen tuotanto on täysin suomenkielistä, mutta hän kirjoitti aiemmin sanoituksia myös englanniksi. Soolojulkaisujen lisäksi Petos on mukana Kallio Underground -kokoonpanossa Jontin kanssa. Petos on vieraillut useiden tunnettujen suomalaisartistien levyillä.

Ura 
Petos innostui hiphopista 1980-luvun lopussa kuullessaan Public Enemyä radiosta. Hän aloitti räppäämisen vuonna 1990 nimellä Master-A, ja oli myös mukana 1990-luvun alun hip hop -kokoonpanossa TOA (The Obstinate Age) nimellä J Dustin A. TOA:n muut jäsenet ovat sittemmin vaikuttaneet Liisanpuistossa.

Petoksen sanoitukset käsittelevät usein päihteiden käyttöä ja rikoksia. Sanoituksiensa perusteella hänen arkkivihollisenaan voidaan pitää poliiseja ja FPS Security -vartiontiliikettä. Petoksen tyyli on tarkoituksellisen koruton, joka sopii myös sanoitusten henkeen. Petos tekee myös horrorcore-tyylistä musiikkia taiteilijanimellä Papa Rassi.

Diskografia

Soolo
  
  CD
  CD/LP
  CD
  CD/CAS/DIGI/LP

Kallio Underground
  CD
  CD
 Kirkas Puoli (3rd Rail 2021)

Papa Rassi
  CD/EP
  CD
  CD
  CD/EP

Musiikkivideot
 The Obstinate Age - Hard Flow (1993)
 Synkkä Sörkka (2009)
 Asian ytimessä (feat. Jontti) (2016)

Vierailijana

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Petos 3rd Rail Musicin sivustolla
 Tietoa TOA:sta 
 Pahan Akseli Recordsi MySpace -sivustolla
 Petoksen haastattelu Redrum-187 -sivustolla
Suomalaiset hip hop -artistit
Elävät henkilöt
Tunnistamattomat henkilöt
Horrorcore-artistit
Toranosuke Takagi

Toranosuke "Tora" Takagi (, s. 12. helmikuuta 1974 Shizuoka, Japani) on japanilainen autourheilija.

Ura

Takagi aloitti kilpauransa kilpailemalla pienemmissä Formula -sarjoissa 1990-luvulla. Vuonna 1993 hän siirtyi ajamaan Japanin Formula 3 ja Formula 3000 -sarjoja, joista parhaaksi tulokseksi jäi toinen sija vuoden 1995 Formula 3000 -kaudelta.

Takagi nousi Formula Nippon -sarjasta Tyrrell-tallin testikuljettajaksi kaudeksi 1997 ja sai tallipaikan kaudeksi 1998. Ensimmäisenä kautenaan hän ei saavuttanut suurta menestystä, koska vauhdistaan huolimatta Takagi oli epäluotettava ja virhealtis kuljettaja, minkä seurauksena hän ei kerännyt yhtään pistettä. Parhaimmillaan Takagi oli kahdesti yhdeksäs. Seuraavalla kaudella Takagi siirtyi Arrows-talliin, jossa saavutti kauden avauskilpailussa uransa parhaaksi sijoitukseksi jääneen seitsemännen sijan. Kauden loppu sujui heikosti, sillä Takagi keskeytti kahdeksassa viimeisessä kilpailussa. Hänen sponsoritukensa kuitenkin heikkenivät ja F1-uran viimeiseksi kilpailuksi jäi Japanin Grand Prix 1999.

F1-uran jälkeen Takagi siirtyi takaisin Formula Nippon -sarjaan, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 2000. Sen jälkeen hän siirtyi vuonna 2001 Yhdysvaltoihin ajamaan Toyotan autoilla CART- ja IndyCar-sarjoihin. Vuonna 2005 Takagi palasi kuitenkin Japanin ratasarjoihin, joissa on voittanut vuoden 2005 Super GT -sarjan mestaruuden.. Takagi ajoi viimeisen kautensa Super GT -sarjassa isommassa GT500-luokassa vuonna 2008 ja lopetti uransa kauden päätteeksi.

Formula 1 -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Toranosuke Takagin F1-tilastoja F1-ruutu-sivustolla
 Toranosuke Takagi Racing career profile 

Japanilaiset Formula 1 -kuljettajat
Champ Car -kuljettajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Alvejuuret

Alvejuuret (Dryopteris) on noin 250 lajia käsittävä saniaisten suku. Sen jäseniä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla, ennen kaikkea Aasian itäosissa.

Useimmat alvejuuret ovat kookkaita saniaisia. Jotkin lajit ovat kesä- toiset ainavihantia.

Jotkin perhosentoukat syövät joidenkin alvejuurilajien lehtiä.
Kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas) on Nurmijärven kunnan nimikkokasvi.

Lajeja 
Suomessa esiintyvät lajit:
 Etelänalvejuuri (Dryopteris dilatata)
 Isoalvejuuri (Dryopteris expansa)
 Kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas)
 Korpialvejuuri (Dryopteris cristata)
 Metsäalvejuuri (Dryopteris carthusiana)
 Tuoksualvejuuri (Dryopteris fragrans)

Muissa Pohjoismaissa esiintyvät lajit:
 Norjanalvejuuri (Dryopteris affinis)

Muita alvejuurilajeja:
 siroalvejuuri (Dryopteris aemula)
 levada-alvejuuri (Dryopteris aitoniana)
 azorienalvejuuri (Dryopteris azorica)
 kanelialvejuuri (Dryopteris cinnamomea)
 poimualvejuuri (Dryopteris crispifolia)
 ruska-alvejuuri (Dryopteris erythrosora)
 kelta-alvejuuri (Dryopteris goldieana)
 guantsinalvejuuri (Dryopteris guanchica)
 madeiranalvejuuri (Dryopteris maderensis)
 kanarianalvejuuri (Dryopteris oligodonta)
 Dryopteris arguta

Lähteet

Aiheesta muualla 
Savela, M: Alvejuuret (Dryopteris)
Pakkotoisto.com

Pakkotoisto.com on Suomen suurin voimailuaiheinen urheilusivusto. Sivusto keskittyy mm. urheiluun ja ravintoon. Foorumi sisältää yli 80 000 käyttäjää ja yli 4,5 miljoonaa viestiä. Sivuston galleriassa on kokoelma kuvia kattaen kehonrakennuksen, fitnessin, bodyfitnessin, voimailun sekä vapaaottelun.

Rekisteröityneet käyttäjät voivat keskustella myös dopingaineista ja niiden vaikutuksista, mutta kaikki niiden ostamiseen, välittämiseen, myymiseen ja salakuljettamiseen liittyvä keskustelu on kielletty. Doping-keskustelut ovat alle 3% koko viestitietokannasta.

Historia
Sivuston ensimmäisen version perusti nimimerkki Antton vuoden 2000 loppupuolella nimellä www.roina.da.ru. Kesäkuussa 2001 sivuston nykyinen omistaja ja ylläpitäjä Mike Sirén liittyi ylläpitoon. Joulukuussa 2001 palstan nimi vaihtui muotoon www.roinaforum.net ja sille otettiin pohjaksi EZboard, jonka käyttöönotto osoittautui nopeasti virheeksi. Tammikuussa 2002 Roinaforum siirtyi INT2000-palveluntarjoajan palvelimille, jolla testattiin kahta eri keskustelupalstasovellusta ennen siirtymistä vBulletin-sovellukseen helmikuussa 2002. Maaliskuussa 2002 punttimimmit.da.ru liitettiin Roinaforumiin. Kesäkuussa 2002 rekisteröityneiden määrä ylitti 1000 käyttäjää. Syyskuussa 2002 sivuston uudeksi nimeksi valittiin Pakkotoisto.com. Marraskuussa 2003 palveluntarjoajaksi vaihtui Myvisio Oy.

Katso myös 
 Pakkotoisto

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pakkotoisto.com
 Pakkotoisto.comin edeltäjät, www.roina.da.ru 1.3.2001 ja www.roinaforum.net 22.1.2002 (Internet Archive Wayback Machine)

Suomalaiset urheilusivustot
Suomalaiset keskustelupalstat
Voimailu
Kehonrakennus
Razorblade Romance

Razorblade Romance on HIM-yhtyeen toinen albumi. Levy äänitettiin Walesissa vuonna 1999, ja sen tuottajana oli John Fryer. Levy nousi listaykköseksi Suomessa ja Saksassa. Sinkkuina julkaistiin "Join Me in Death", "Poison Girl", "Right Here in My Arms" ja "Gone with the Sin". Razorblade Romance kuuluu Suomen myydyimpiin rocklevyihin ja oli vuoden 2000 myydyin levy Suomen albumilistalla ja se oli yhtyeen suoranainen hyppy tähteyteen. Albumi ja siitä julkaistu hittisingle "Join Me" olivat yhtaikaa Saksan listojen ykkösenä, mikä on historiallista suomalaiselle bändille. Levy on monella muullakin tavalla menestynyt suomalaisbändin tuotokseksi ensiluokkaisesti maailmalla. Ainoastaan Suomessa levy on myynyt yli 101 000 kappaletta ja muualla maailmassa kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta.

Levy valittiin Emma-gaalassa Vuoden albumiksi vuonna 2000.

Levyn kansikuvassa poseeraa Ville Valo. Kuvan on ottanut Jouko Lehtola.

Kappaleet

Digipak-version bonuskappaleet

Kansainvälinen versio

CD 1

CD 2 (Live)

HER-versio 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Vuonna 2002 yhtyettä markkinoitiin jonkin aikaa Yhdysvalloissa nimellä HER, kun HIM-niminen post-rock-yhtye ei antanut lupaa nimensä käyttöön. Vuoden kestäneen riidan jälkeen suomalaiset kuitenkin saivat oikeuden käyttää omaa nimeään maksettuaan yhtyeelle korvauksia.

Kokoonpano levyllä 
 Ville Valo – laulu
 Mikko Lindström – kitara
 Mikko Paananen – basso, taustalaulu
 Jussi-Mikko Salminen – koskettimet
 Mika Karppinen – rummut

Lähteet

Kirjallisuutta 
 * 

HIMin albumit
Vuoden 1999 albumit
Kolli

Kolli tarkoittaa:

kolli, uroskissa
kolli, rahti- ja matkatavarayksikkö
Kollivuoret, vuoristo Etelä-Intiassa.
Uskovainen

Uskovainen, uskova, on henkilö, joka uskoo hyvin hartaasti Jumalaan ja toteuttaa uskoaan arjessa. Nimitystä uskovainen myös käytetään viitattaessa halveksivasti jonkin liikkeen tai muun vastaavan kiihkeisiin kannattajiin, esimerkiksi poliittisen ääriliikkeen uskovaiset.

Käsite olla uskovainen on yleisemmin käytössä protestanttisissa kirkkokunnissa, joissa tähdennetään ihmisen pelastuvan yksin uskosta (lat. sola fide). Ihminen saa Jumalalta lahjaksi pelastavan uskon (pelastuu siis yksin armosta).

Suomalainen uskonnollisuus 
Vuoden 2011 kirkon tutkimuskeskuksen tutkimuksen mukaan 27 prosenttia suomalaisista uskoi kristinuskon Jumalaan, ja 21 prosenttia suomalaisista ei uskonut Jumalan olemassaoloon. Saman tutkimuksen mukaan suomalaisten usko kristinuskon keskeisiin opetuksiin on vähentynyt selvästi.

Suomen luterilaisen kirkon vuonna 1996 tekemässä tutkimuksessa 45 prosenttia suomalaisista piti itseään uskovina. Naisista uskovia oli 56 % ja miehistä 33 %. Maaseudulla uskovia oli 51 % ja kaupungeissa 34 %. 15–24-vuotiaista itseään piti uskovina 33 % ja yli 65-vuotiaista 65 %. Koulutustaso ei vaikuttanut uskovien osuuteen. Luterilaiseen kirkkoon kuuluvista uskovina piti itseään 46 %, muihin uskontokuntiin kuuluvista 75 % ja uskontokuntiin kuulumattomista 22 %.

Terminologiaa
Uskovaisista käytetään yleiskielessä myös nimitystä uskossa oleva, vakaumuksellinen henkilö tai vakaumuksen mies/nainen. Uskovaisten kesken käytössä oleva slangisana on uskis.

Uskovaisen vastakohta on ei-uskova tai uskosta osaton henkilö (ei siis ei-uskovainen).

Katso myös 
 Kirkko-oppi
 Uskonnollisuus
 Usko

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Anu Silfverberg: Uskottomat . Helsingin Sanomat 17.4.2003.

Uskonto
Peurankello

Peurankello (Campanula glomerata) on monivuotinen, yleinen, 20–70 cm korkeaksi kasvava kellokasvi. Se viihtyy niityillä ja pientareilla. Sen noin 3 cm pitkät, sinipunaiset kukat ovat ryhmittyneet kasvin latvaan mykerömäisesti. Usein myös peurankellon varressa on pieniä, muutaman kukan ryhmiä. Kasvin varsi on sinipunainen, jäykkä ja haaraton. Lehdet ovat paksuja ja sahalaitaisia.

Peurankellon voi helpoiten sekoittaa harvinaisempaan hirvenkelloon (Campanula cervicaria).

Peurankellosta on erotettu useita eri alalajeja sekä jalostettu koristekasveina käytettäviä lajikkeita.

Alalajeja 
 Campanula glomerata ssp. caucasica
 Campanula glomerata ssp. cervicarioides
 Campanula glomerata ssp. elliptica
 Campanula glomerata ssp. farinosa – nukkapeurankello
 Campanula glomerata ssp. glomerata – ahopeurankello
 Campanula glomerata ssp. hispida
 Campanula glomerata ssp. oblongifolia
 Campanula glomerata ssp. oblongifolioides
 Campanula glomerata ssp. panjutinii
 Campanula glomerata ssp. serotina
 Campanula glomerata ssp. speciosa
 Campanula glomerata ssp. subcapitata
 Campanula glomerata ssp. symphytifolia

Lajikkeita 
 Campanula glomerata 'Acaulis' – kääpiöpeurankello
 Campanula glomerata 'Speciosa' – idänpeurankello
 Campanula glomerata 'Superba' – loistopeurankello

Lähteet 
 Kotimaan luonto-opas, WSOY, 1999
 Otavan värikasvio, Kustannusosakeyhtiö Otava, 1990

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas: Peurankellon levinneisyys Suomessa.
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peurankello (Campanula glomerata)
 Luontoportti: Peurankello (Campanula glomerata)
 Den virtuella floran: Peurankello (Campanula glomerata) 
 ITIS: Campanula glomerata 
 United States Department of Agriculture (USDA): Campanula glomerata 

Kellokukat
Ars Fennica -palkinto

Ars Fennica -palkinto on joka toinen vuosi jaettava suomalainen kuvataidepalkinto. Sen myöntää vuonna 1990 perustettu Henna ja Pertti Niemistön Kuvataidesäätiö Ars Fennica. Palkinto annetaan taiteilijalle ”tunnustuksena korkeatasoisesta ja persoonallisesta taiteellista työstä”. Vuonna 2021 palkinnon suuruus on 50 000 euroa. Aiempina vuosina palkintosumma oli 40 000 euroa.

Palkinnon tarkoituksena on avata suomalaiselle kuvataiteelle uusia kansainvälisiä yhteyksiä ja innostaa taiteilijoita heidän luovassa työssään. Palkinnon saajan valitsee Ars Fennica -palkintolautakunnan kutsuma kansainvälinen taideasiantuntija lautakunnan asettamien ehdokkaiden joukosta. Palkintoa on myönnetty vuodesta 1991 lähtien. Suomalaisten lisäksi ehdolla on ollut pohjoismaisia, balttilaisia ja Pietarin alueen taiteilijoita.

Ars Fennica -palkinnon saajat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Henna ja Pertti Niemistön kuvataidesäätiön verkkosivut.
 

Kuvataidepalkinnot
Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Khalifa ibn Salman Al Khalifa

Khalifa ibn Salman Al Khalifa (24. marraskuuta 1935 – 11. marraskuuta 2020) oli Bahrainin pääministeri vuosina 1971–2020 eli kuolemaansa asti.

Salman Al Khalifa oli Bahrainin kuningas Hamad ibn Isa Al Khalifain setä. Alun perin hänet nimitti vuonna 1971 emiiri Isa ibn Salman Al Khalifa. Hän oli maailman pitkäaikaisin pääministeri. Khalifa oli Bahrainissa erittäin vaikutusvaltainen henkilö ja hänellä oli laajat verkostot sekä läheiset suhteet Saudi-Arabian kuningashuoneeseen. Bahrainin kruununprinssi ja kuninkaan vanhin poika Salman bin Hamad Al Khalifa valittiin varapääministeriksi vuonna 2013. Kruununprinssi Salmanin ja hänen isosetänsä pääministeri Khalifan välillä oli valtataisteluita hallituksen poliittisesta linjasta.

Khalifa kuoli Mayo-klinikalla, Rochesterissa, Minnesotassa, Yhdysvalloissa. 

Hän oli ollut pääministerin virassa noin 48 vuotta ja 11 kuukautta ja oli näin ollen Bahrainin historian pitkäaikaisin pääministeri aina kuolemansa asti.

Lähteet 

Bahrainin pääministerit
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Tor Arne

Tor Arne, oik. Söderblom, (s. 1934) on suomalainen taidemaalari. Hän on opiskellut (1956–1959) ja myös opettanut Vapaassa taidekoulussa, ja toiminut sen rehtorina 1966-1988. Opettajana hän oli yksi koulun historian arvostetuimpia.

Arnen maalaukset ovat abstraktin ja maiseman rajamailla; usein niiden voi hahmottaa esittävän heijastuksia järven pinnassa, tuulen leikkiä viljapellossa tai vastaavia luontoaiheita. Monet Arnen työt poikkeavat muodoltaan totutusta. Toisinaan ne tuovat mieleen Mark Rothkon työt.

Arne tunnetaan myös yhteiskuntakriittisistä mielipiteistään: hän on sanonut, että yhteiskunta on normitettua epäoikeudenmukaisuutta. Arne on vältellyt julkisuutta mutta pitänyt useita yksityisnäyttelyitä. Hän sai Uudenmaan taidetoimikunnan kuvataidepalkinnon 1975. Vuonna 2019 hän sai Pro Finlandia -mitalin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Timo Valjakka: Miten sinusta tuli taiteilija, Tor Arnen haastattelu
Tor Arne Galerie Anhava 

Suomalaiset taidemaalarit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
PhpBB

phpBB on PHP-ohjelmointikielellä kirjoitettu WWW-keskustelualueiden pyörittämiseen käytettävä ohjelmisto. Nimi tulee sanoista ”PHP Bulletin Board” (”PHP-ilmoitustaulu”).

phpBB on avointa lähdekoodia ja sitä levitetään GNU GPL -lisenssin alla. Sen käyttämiseen tarvitaan WWW-palvelinohjelma (esimerkiksi Apache) ja tietokantapalvelin (monet suosituista tietokantapalvelinohjelmistoista, kuten MySQL ja PostgreSQL, ovat tuettuja).

phpBB on muokattavissa. Keskustelualueen ulkonäköä voi muuttaa, ja phpBB on käännetty monille eri kielille, myös suomeksi. phpBB:n voi myös integroida olemassa oleviin sivustoihin, ja siihen voidaan kirjoittaa lisäosia PHP-kielellä. phpBB on hyvin laajalti käytetty ja käyttäjäyhteisön tukema.

Internetin laajin keskustelupalsta, Gaia Online pyörii muokatun phpBB-ohjelman päällä.

phpBB 1.0.0 julkaistiin joulukuussa 2000. Versio phpBB 2.0.0 julkaistiin huhtikuussa 2002. Mm. tietoturvaltaan parannettu phpBB3 julkaistiin vuoden 2007 lopulla. Vanhaa phpBB 2 -versiota tuettiin vuoden 2009 loppuun asti.

Aiheesta muualla 
 phpBB:n kotisivu 
 Suomalainen phpBB-tukifoorumi
 phpbbhacks.com  Laaja sivusto, josta löytyy runsaasti eri modeja, tyylejä jne. ladattavia osia phpBB:hen.
 Tukifoorumi 

Keskustelupalstojen ylläpito
Vapaat ohjelmistot