joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Korsulukemisto

Korsulukemisto oli suomalainen rintamamiehille tarkoitettu viihteellinen lukemistolehti joka ilmestyi jatkosodan aikana vuosina 1942–1945. Lehti ilmestyi myös ruotsinkielisenä rinnakkaispainoksena nimellä Korsu-Lektyr.

Korsulukemiston kustantaja oli Fennia ja lehden päätoimittajana oli Yrjö Eklund. Muita toimittajia olivat Paavo Novela ja E. Gardberg. 

Lehden kuvituksesta vastasivat muun muassa Alexander Lindeberg ja Henrik Tikkanen. Lehden kannet olivat värilliset ja siinä oli muun muassa runsaasti pin-up-kuvia. Lehteen kirjoittivat novelleja ja juttuja muun muassa Lea Leksi, Väinö Pelkonen, Joni Rautio, Veli Martino (salanimi), Henrik Tikkanen, A. O. Korteneva ja T. A. Engström (kirjoitti myös salanimellä Armas Virta).

Korsulukemisto jatkoi sodan jälkeen ilmestymistä vuoteen 1958 saakka nimellä Ystäväni. T. A. Engström julkaisi Korsulukemiston sisältöä uudelleen kirjassan Korsupakinoita (Taikajousi 1969).

Aiheesta muualla 
 Pin-up kalleria : Korsulukemisto- ja Ystäväni-lehdissä julkaistuja pin-up kuvia

Lähteet 
 Juri Nummelin Julkaisemattomia-blogi 28.8.2009 : Sotanovelliprojekti: Korsulukemisto

Suomalaiset lukemistolehdet
Jatkosota
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Alex Dupont

Alex Dupont (30. toukokuuta 1954 – 1. elokuuta 2020) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja.

Ura

Dupontin oma pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi ja hän edusti 1964–1983 USL Dunkerqueta ja SC Hazebrouckia. Valmentajaksi hän siirtyi vuonna 1984 USL Dunkerquen päävalmentajana. Hän valmensi joukkuetta ensin 1984–85 ja toistamiseen 1990–95. Menestyksekkäimmän aikansa hän koki FC Gueugnon'n päävalmentajana 1998–2000, jolloin hän johdatti joukkueen Coupe de la Liguen voittoon ja France Football valitsi hänet vuoden valmentajaksi 2000. 

Heinäkuussa 2000 hän siirtyi CS Sedan Ardennes'n peräsimeen ja johdatti seuran pääsarjassa sijalle 14. Kausi 2001/02 alkoi kuitenkin kehnosti, ja hän sai syyskuussa 2001 potkut tehtävistään. Tämän jälkeen hän toimi Qatarin maajoukkueen päävalmentajana 2002–03. Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan ja valmensi Stade Lavallois'ta ja Amiens SC:tä.

Vuosina 2006–2007 hän toimi hetken aikaa Arabiemiirikuntien maajoukkuevalmentajana. Hän palasi FC Gueugnon'n valmentajaksi lokakuussa 2007, mutta menestys jäi vaisuksi ja hän lähti seurasta lokakuussa 2008. Toukokuussa 2009 hän palasi valmennustehtäviin siirtyen Ligue 2:ssa pelanneen Stade Brestois'n päävalmentajaksi. Debyyttikausi Brestois'ssa oli menestyksekäs seuran varmistettua nousunsa Ligue 1:een kolme kierrosta ennen sarjan loppua. Pääsarjakausi 2010/11 oli Brestoil'lle vaikea, mutta lopulta seura säilytti 16. sijansa turvin sarjapaikkansa. Kaudella 2011/12 Dupontin suojatit aloittivat hyvin, mutta kevätkaudella meno hiipui ja seura putosi keskikastista putoamiskamppailuun. Lopulta Dupont sai potkut viisi kierrosta ennen liigan päättymistä Brestin majaillessa sijalla 18.

Kesäkuussa 2012 Dupont allekirjoitti kaksivuotisen sopmuksen Ligue 1:ssä pelaavan AC Ajaccion kanssa. Dupont sai potkut joulukuun puolivälissä 2012 kierros ennen liigan talvitaukoa. Ajaccio oli liigassa sijalla 14.

Kesäkuussa 2013 Dupont palasi Ligue 2:een pudonneen Stade Brestois'n päävalmentajaksi. Kausi 2013/14 päättyi Brestois'n osalta Ligue 2:ssa sijalle 7 ja nousu takaisin liigaan jäi kahdeksan pisteen päähän. Kaudella 2015/16 Brestois ei kyennyt haastamaan sarjan kärkijoukkueita vaan pelasi läpi kauden keskikastin sijoista. Huhtikuussa 2016 Dupont ilmoitti jättävänsä seuran kauden jälkeen.

Tunnustukset
 Coupe de la Ligue: 2000
 France Footballin vuoden valmentaja Ranskassa: 2000
 UNFP:n vuoden valmentaja Ligue 2:ssa: 2010

Lähteet

Ranskalaiset jalkapallovalmentajat
Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1954 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Energiamerkintä

Energiamerkintä kertoo energiaa kuluttavan laitteen suorituskyvyn ja energiankulutuksen vertailukelpoisesti. Energiamerkinnän tarkoitus on auttaa kuluttajia vertailemaan laitteiden energiankulutusta sekä ohjata laitteiden suunnittelua pidempää elinkaarta ja parempaa tehokkuutta kohti.

Suomen kannalta merkittävä on Euroopan unionin energiamerkintä. Energiamerkintä-direktiivi (2010/30/EU) on puitedirektiivi, jonka nojalla annetaan tuote/tuoteryhmäkohtaisia asetuksia. Niissä määritellään tuoteryhmäkohtaisesti energiamerkin ulkonäkö, sisältö ja energialuokkien laskentaperusteet. Energiamerkinnässä laitteet jaetaan luokkiin A-G, joista A on paras ja G huonoin. Joissain tapauksissa käytössä ovat myös A-luokkaa paremmat luokat A+, A++ ja A+++. Energiamerkintä on TTS:n pohjoismaisen tutkimuksen mukaan vaikuttanut kodinkoneiden kehitykseen siten, että markkinoille on ilmestynyt enemmän energiatehokkaampia laitteita.

Energiamerkintä koostuu energiamerkistä, tuoteselosteesta ja teknistä tiedoista. Energiamerkki tulee kiinnittää kaupassa myytäviin tuotteisiin siten, että se on selvästi nähtävissä. Tuotekohtaisissa asetuksissa määrätään mihin kohtaan missäkin tuotteessa energiamerkki kiinnitetään.

Energiamerkinnällä voidaan ilmoittaa muitakin ominaisuuksia, kuten esimerkiksi melutaso, pesukoneen pesutulosluokka ja linkoustehokkuusluokka tai lamppujen valovirta ja keskimääräinen elinikä. Henkilöautojen energiatehokkuusmerkinnät otettiin EU:ssa käyttöön vuoden 2009 aikana. Autojen energiamerkinnän on tarkoitus helpottaa kulutuksen vertailua eri merkkien välillä ja tarkentaa automainontaa. Pitkän aikavälin tavoite on ohjata ympäristöystävällisiin autovalintoihin ja vähentää liikenteen hiilidioksidipäästöjä. Rakennuksille energiamerkintä tuli pakolliseksi vuoden 2008 alusta ja se määrää että uudisrakennuksista on ilmoitettava energiamerkintä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Motiva
 Turvallisuus- ja kemikaalivirasto
A+++:sta halutaan eroon – Energiamerkinnöissä ei ole järkeä, jos kaikki tuotteet ovat A:ta Yle, 2017

Energia
Rudolf Rauch

Rudolf Rauch (s. 16. huhtikuuta 1893 Wien) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten pikajuoksuissa.

Rauch edusti Itävaltaa Tukholman 1912 olympialaisissa 100 metrin juoksussa, 200 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa mutta karsiutui niiden kaikkien alkuerissä. Pariisin 1924 olympialaisissa hän selviytyi 200 metrin juoksun alkueristä jatkoon mutta karsiutui puolivälierissä. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1915, 1918, 1921, 1923 ja 1924, 200 metrin juoksussa vuosina 1915, 1917, 1918 ja 1921, 400 metrin juoksussa vuonna 1918 sekä pituushypyssä vuosina 1915, 1917 ja 1925. Hän teki 100 jaardin juoksussa Itävallan ennätyksen 9,9 s vuonna 1921.

Lähteet

Viitteet 

Itävaltalaiset pikajuoksijat
Itävaltalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1893 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Karhun Pojat

Karhun Pojat (lyh. KaPo) oli helsinkiläinen koripalloseura, joka perustettiin yleisseuraksi vuonna 1943. KaPo menestyi aikaisemmin myös käsipallossa, mutta viimeiset vuotensa se toimi naiskoripalloon keskittyneenä. Seuran toiminta lakkautettiin epäselvien talousongelmien vuoksi keväällä 2015.

Koripallo 

Seura voitti miehissä SM-hopeaa vuonna 1945 sekä SM-pronssia vuonna 1951. Naisissa seura menestyi selvästi paremmin: se sijoittui naisten SM-sarjassa kuusi kertaa hopealle sekä kaksitoista kertaa pronssille. Karhun Pojat putosi naisten SM-sarjasta kaudella 1996–1997, mutta nousi takaisin kaudeksi 2003–2004.

Seura on yksi parhaiten menestyneimmistä eurojoukkueista suomalaisista naisjoukkueista. Kaudella 1991–1992 Karhun Pojat osallistui Ronchetti Cupiin, joka oli Euroopan kakkoskilpailu. Joukkue pääsi kilpailussa kuudentoista parhaan joukkoon ja sarjan korikuninkuuden voitti Anja Hellman.

Keväällä 2015 julkisuuteen nousi tieto, ettei Karhun Poikien taloudesta vastannut toiminnanjohtaja ollut kirjannut seuran kirjanpitoon salivuokria vuodesta 2013 lähtien. Helsingin kaupunki haastoi KaPon oikeuteen maksamattomista salivuokrista, joita eri lähteiden mukaan oli perintäkuluineen kertynyt yli 100 000 euroa. Vuosina 2013–2015 KaPon lisenssipelaajien märä puolittui noin 150:een, ja keväällä 2015 seura piti ylimääräisen kokouksen, jossa sen hallitukseen etsittiin uusia jäseniä. 33 kokoukseen osallistujasta kukaan ei hallitukseen suostunut, ja seuran toiminta lakkautettiin. Seuran virallisessa tiedotteessa toiminta lakkautettiin "ainakin toistaiseksi", mutta epäselvyydet taloudessa ja iso velkamäärä tekivät seuran toiminnan jatkumisesta epätodennäköistä.

Käsipallo 

Käsipallossa Karhun Pojat menestyi hyvin. Se voitti 3 miesten (1952, 1954, 1956) ja 4 naisten (1951, 1953-1955) Suomen mestaruutta. Seuran käsipallotoiminta on lakkautettu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu

Suomalaiset koripalloseurat
Suomalaiset käsipalloseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Ibo (Mosambik)

Ibo on saari Mosambikissa, Cabo Delgadon maakunnassa. Se on osa Quirimbasin saariryhmää.   Siellä on ollut arabien kauppasatama 600-luvulta alkaen. Vasco da Gaman kerrotaan käyneen saarella vuonna 1502. Portugalilaiset linnoittivat saarta vuonna 1790.  1700-luvulla saari oli vilkas orjakaupan satama, Mosambikin toiseksi vilkkain Mosambikin saaren jälkeen. Nykyisin saari tunnetaan taidokkaista hopeasepistään.

Lähteet

Aiheesta muualla

Mosambikin saaret
Cabo Delgadon maakunta
Mare Balticum – 2000 vuotta Itämeren historiaa

Mare Balticum – 2000 vuotta Itämeren historiaa on tietoteos, joka kertoo Itämeren vaiheista idän ja lännen, pohjoisen ja etelän ristiaallokoissa. 

Suomen kirjataiteen komitea on valinnut teoksen vuoden 1995 kauneimmaksi kirjaksi.

Teoksen alkusanat on kirjoittanut professori Matti Klinge. Sen jälkeen teos koostuu Itämerta ja sen historiaa käsittelevistä artikkeleista, joiden kirjoittajina ovat ruotsalainen kartografian asiantuntija Ulla Ehrensvärd, suomalainen karttahistorian asiantuntija Pellervo Kokkonen sekä John Nurmisen Säätiön hallituksen puheenjohtaja Juha Nurminen. Ehrensvärd ja Kokkonen kertovat alueen kartoista ja Nurminen esittelee artikkeleissaan seikkaperäisesti alueen merenkulun, kaupan, navigoinnin ja laivojen historiaa.

Teoksen kartat ja kuvat ovat peräisin kokoelmista eri puolilta maailmaa, ja osa niistä on julkaistu ensimmäisen kerran tässä teoksessa. 

Teos on julkaistu paitsi suomeksi, myös ruotsiksi, englanniksi ja saksaksi.

Lähteet 

Itämeren historia
Kartografia
Suomalaiset historian tietokirjat
Shenyang (lentokonetehdas)

AVIC Shenyang Aircraft Company Limited, lyhennys SAC, lyhyesti Shenyang (瀋陽飛機公司), aiemmalta nimeltään Zhonghang Heibao Company Limited, on Kiinan kansantasavallassa toimiva pörssinoteerattu valtionyhtiö, joka valmistaa lentokoneita. Shengyang on osa AVIC-teollisuuskonsernia. SACin päätuotteita ovat hävittäjälentokoneet. 

Vuonna 1953 perustettu yhtiö toimii Shenyangin kaupungissa. Se on perustanut muita kiinalaisia lentokonetehtaita, muun muassa Chengdu Aircraft Industry Group ja Guizhou Aircraft Industry Co.,

Tehtaat ja tuotteet

Tehtaat

 Shenyang lentokoneiden runkojen tehdas
 Shenyang moottoritehdas
 Shenyangin suunnitteluinstituutti
 Shenyangin lentokonemoottorien tutkimusinstituutti

Hävittäjälentokoneet

 J-4 - kokoonpano Kiinassa 1950-luvun alussa
 Shenyang JJ-1 suihkuharjoituskone, tämän korvasi 1960-luvulla JJ-5 
 Shenyang J-5 hävittäjä
 Shenyang JJ-5 jatkokoulutuskone 
 Shenyang J-6 hävittäjä
 JZ-6 tiedustelukone - pohjautuu MiG-19R-koneeseen
 JianJiao JJ-6 - harjoitushävittäjä
 Chengdu J-7, Shenyangin 1960-luvulla suunnittelema kone, jonka tuotanto siirrettiin 1970-luvulla Chengdu Aircraft Industry Group-tehtaalle
 Shenyang J-8 3. sukupolven hävittäjä 
 Shenyang J-11 hävittäjä, joka pohjautuu Suhoi Su-27-koneeseen
 Shenyang J-12 / Shenyang J-XX 5. sukupolven stealth-hävittäjä
 Shenyang J-14 5. sukupolven stealth-hävittäjä
 Shenyang FC-31 5. sukupolven stealth-hävittäjä

Matkustajalentokoneet

 ACAC ARJ21 Xianfeng syöttöliikennekone - toteutettu yhdessä AVIC I-konsernin muiden yhtiöiden kanssa

Pommikoneet

 Xian H-6 - pohjautuu Tupolev Tu-16-pommittajaan.  
 Nanchang Q-5 hävittäjäpommitaja

Yleisilmailukoneet
 Cessna 162 -  Shegyang ja Cessna sopivat yhteistyöstä 27.11.2007.

Moottorit

 WS-10, Taihang
 WP-14 Kunlun

UAV:t

 Shenyang BA-5

Lähteet

Aiheesta muualla

AVIC Shenyang Aircraft Company Limited - Virallinen kotisivu  (sac.avic.com)
Shenyang Aircraft Corporation (SAC)  (globalsecurity.org)
 

Kiinalaiset lentokonevalmistajat
Kiinalaiset yritykset
Fox News Channel

Fox News Channel (FNC) on amerikkalainen kaapeli- ja satelliittitelevision välityksellä näkyvä uutiskanava, jonka omistaa Fox Corporation -mediakonserniin kuuluva Fox News Media. Fox News on nähtävissä 86 maassa ja Yhdysvaltain merentakaisissa territorioissa. Kanavan lähetykset tulevat lähinnä sen Rockefeller Centerissä New Yorkissa sijaitsevilta studioilta.

Fox Newsin perusti australialaisamerikkalainen mediamoguli Rupert Murdoch, joka palkkasi entisen NBC-johtajan ja republikaanien mediakonsultin Roger Ailesin kanavan toimitusjohtajaksi. Murdoch toimii tällä hetkellä Fox Newsin hallituksen puheenjohtajana, ja Suzanne Scott toimitusjohtajana.

Kanavan lähetykset alkoivat 7. lokakuuta 1996, jolloin se näkyi 17 miljoonalle kaapelitelevision tilaajalle. 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa siitä kasvoi Yhdysvaltain katsotuin kaapeliuutiskanava. Helmikuussa 2015 Fox News oli katsottavissa 94 000 000 yhdysvaltalaisessa kotitaloudessa.

Fox Newsiä on kritisoitu puolueellisesta uutisoinnista ja republikaanipuolueen tukemisesta, kuin myös demokraattipuolueen ja sen edustajien panettelusta. Fox News on vastannut kritiikkiin kiistämällä puolueellisuussyytökset ja toteamalla, että kanavan uutistoimitus tarjoaa puolueetonta uutisointia. Kanavan mukaan se myös tekee selkeän eron uutisohjelmien ja mielipideohjelmien välille.

Fox News Suomessa 
15. lokakuuta 2020 julkaistiin Suomessa Fox News International -sovellus (Android/iOS). Sen kautta voi katsoa Fox Newsia ja Fox Businessia Suomessa älypuhelimella, tabletilla ja älytelevisiolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
FoxNews.com 
Adam Gabbatt, ‘Walked a fine line’: how Fox News found itself in an existential crisis, The Guardian 15.11.2020.

Yhdysvaltalaiset televisiokanavat
Vuonna 1996 perustetut televisiokanavat
Fox Corporation
China Aviation Industry Corporation I

China Aviation Industry Corporation I (AVIC I) on Kiinan kansantasavallan suurimpia lentokonevalmistuskonserneja, joka perustettiin 1. heinäkuuta 1999 jakamalla China Aviation Industry Corporation kahtia. Toimenpide oli päinvastainen kuin EU:ssa ja Yhdysvalloissa miltei samaan aikaan ja Venäjällä hieman myöhemmin. Niissä konsolidoitiin yhtiöitä kylmän sodan loputtua.

AVIC I valmistaa suuria pommikoneita (kuten Xian H-6 ja Xian JH-7), keskikokoisia matkustalentokoneita (Comac ARJ21) ja hävittäjiä (Chengdu J-7 ja Shenyang J-8, Chengdu J-10, Shenyang J-11 ja JF-17). AVIC II keskittyy pienempiin lentokoneisiin ja helikoptereihin. 

AVICit konsolidoituivat 28. lokakuuta 2008 yhdeksi yhtiöksi, millä pyrittiin tehostamaan toimintaa talouskasvun hidastuttua alle kymmenen prosenttiin vuodessa.

AVIC I:n tyttäret
 Chengdu Aircraft Industry Group
 Guizhou Aircraft Industry Co.
 Shanghai Aviation Industrial Company
 Shenyang Aircraft Corporation
 Xi'an Aircraft Industrial Corporation

Aiheesta muualla
AVIC I:n sivusto

Kiinalaiset lentokonevalmistajat
William Sanderson

William Sanderson (s. 10. tammikuuta 1948 Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Sandersonilla on kaksi yliopistotutkintoa, taloudesta (1968) ja oikeustieteestä (1971), jotka hän on suorittanut Memphisin yliopistossa. Opiskelujen ohessa Sanderson kiinnostui näyttelemisestä, ja hänen ensimmäinen noteerattu roolinsa on elokuvassa Fight for Your Life (1977). Ehkä parhaiten Sanderson muistetaan kuitenkin J. F. Sebastianin roolistaan tieteiselokuvassa Blade Runner (1982). Elokuvien lisäksi Sandersonilla on ollut rooleja useissa tv-sarjoissa, kuten Babylon 5, Deadwood, True Blood ja Lost.

Sanderson asuu Burbankissa vaimonsa kanssa ja heillä on aikuinen poika, Andrew.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Slovakian naisten jääkiekkomaajoukkue

Slovakian naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Slovakiaa naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Slovakiassa oli vuonna 2017 noin 740 naisjääkiekkoilijaa. Vuonna 2022 rekisteröityjen naisjääkiekkoilijoiden määrä oli laskenut ollen noin 450. Vuoden 2022 alussa joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 15. sijalla. Vuosina 2006–2012 joukkue nousi listalla joka vuosi yltäen 19. sijalta aina 7. sijalle. Sen jälkeen joukkue ei ole onnistunut yhtenäkään vuonna nousemaan listalla ja on sittemmin päätynyt 15. sijalle ollen sillä vuodesta 2018 lähtien.

Historiaa 
Slovakia voitti 1. divisioonan maailmanmestaruusturnauksen vuonna 2009. Näin ollen Slovakia nousi pelaamaan maailmanmestaruuskisojen ylimmälle sarjatasolle vuodeksi 2011.

Slovakia pelasi ensimmäistä kertaa olympialaisissa Vancouverissa vuonna 2010, joissa joukkue sijoittui kahdeksanneksi eli viimeiseksi. Karsinnoissa Slovakia oli täysin ylivoimainen, sillä karsintaturnauksen ensimmäisessä vaiheessa Slovakia teki neljässä ottelussa peräti 105 maalia. Slovakia voitti Bulgarian maalein 82–0. Latvian Liepājassa pelatun ottelun maaliero on kaikkien aikojen ennätys naisten jääkiekkoilussa.

Joukkueen päävalmentajana toimii Jan Bezdek.

Sijoitukset

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 
 1995 – 10.
 1996 – 10.

Maailmanmestaruuskilpailuissa 
 1999 – B-sarja; 7.
 2000 – 1. divisioonan karsinnat; 2.
 2001 – 1. divisioonan karsintojen B-lohko: 1.
 2003 – 2. divisioona; 3.
 2004 – 2. divisioona; 3.
 2005 – 2. divisioona; 3.
 2007 – 2. divisioona; 1.
 2008 – 1. divisioona; 2.
 2009 – 1. divisioona; 1.
 2011 – 7.
 2012 – 8.
 2013 – 1. divisioonan A-lohko; 3.
 2014 – 1. divisioonan A-lohko; 6.
 2015 – 1. divisioonan B-lohko; 1.
 2016 – 1. divisioonan A-lohko; 6.
 2017 – 1. divisioonan B-lohko, 1.
2018 – 1. divisioonan A-lohko, 6. 
2019 – 1. divisioonan A-lohko, 5. 
2020 – 1. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. 
2021 – 1. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. 
2022 – 1. divisioonan A-lohko, 3.

Maailmanranking 

 2003 – 17.
 2004 – 18.
 2005 – 18.

 2006 – 19.
 2007 – 18.
 2008 – 17.
 2009 – 15.
 2010 – 10.
 2011 – 8.
 2012 – 7.
 2013 – 8.
 2014, helmikuu – 10.
 2014, huhtikuu – 12.
 2015 – 13.
 2016 – 14.
 2017 – 14.
 2018, helmikuu – 15.
 2018, huhtikuu – 15.
 2019 – 15.
 2020 – 15.
 2021 – 15.
 2022, helmikuu – 15.
 2022, syyskuu – 15.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Slovakian jääkiekkoliiton sivusto 
 Slovakia nationalteamsoficehockeyssä 

Naisten jääkiekkomaajoukkueet
Slovakian jääkiekko
Bing Maps

Bing Maps (aikaisemmin Live Search Maps, Windows Live Maps ja Windows Live Local) on Microsoftin kehittämä karttapalvelu. Se toimii osana Bing-hakukonetta.

Katso myös 
 Google Maps
 HERE
 Kansalaisen Karttapaikka

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bing Maps
 Bing maps blog, Bing Mapsin virallinen blogi 

Microsoft
Karttapalvelut
Täydennyspalvelus

Täydennyspalvelus on siviilipalvelukseen kuuluva  palvelus, jonka asevelvollisuuden suorittanut voi suorittaa kertausharjoitusten sijaan. Palveluksen myötä asevelvollisuusrekisterissä oleva henkilö poistuu reservistä ja hänet vapautetaan armeijan palveluksesta sekä rauhan että kriisin ajaksi. Hakemuksen täydennyspalvelukseen voi jättää milloin vain varusmiespalveluksen jälkeen. Hakemuksen voi jättää myös silloin kun on jo saanut kutsun kertausharjoituksiin, sekä myös kertausharjoitusten aikana.

Käytännössä täydennyspalvelushakemus on ilmoitus, joka hyväksytään aina automaattisesti. Hakeminen tapahtuu täyttämällä siviilipalvelushakemus ja palauttamalla se Lapinjärven siviilipalveluskeskukseen tai puolustusvoimien aluetoimistoihin.

Täydennyspalveluksen pituus on viisi vuorokautta  ja sinne osallistutaan käytännössä vain kerran, vaikka siviilipalveluslaki antaakin mahdollisuuden kokonaisuudessaan 40 vuorokauden mittaiseen täydennyspalvelukseen. Palvelus koostuu lähinnä luennoista, jotka vaihtelevat täydennyspalveluserän mukaan. Luennot voivat sisältää muun muassa ensiapua, aseistakieltäytymisen historiaa ja liikuntaa.

Hakemuksen hyväksymisen jälkeen yli 28-vuotias ei voi enää palata reserviin, vaikka hakemus olisikin tehty ennen kuin on täyttänyt 28 vuotta. Alle 28-vuotias voi anoa vapaamuotoisella hakemuksella vaihtamista takaisin reserviin, mikäli täydennyspalvelusta ei ole ehditty aloittaa. Mikäli palvelus on ehditty aloittaa, reserviin palaaminen ei ole enää mahdollista iästä riippumatta.

Täydennyspalveluksen suorittanut rinnastuu siviilipalveluksen suorittaneeseen, eli on vapautettu armeijan palveluksesta sekä rauhan että kriisin aikana.

2000-luvun ajan reservistä kieltäytyjiä on ollut vuosittain n. 200 henkilöä mutta vuonna 2014 kieltäytyjiä oli jo 296 henkilöä ja vuonna 2015 985 henkilöä, jolloin nousu liittyi puolustusvoimien ensimmäistä kertaa lähettämään reserviläiskirjeeseen. Puolustusministeri Jussi Niinistö kritisoi alkuvuodesta 2017 reservikieltäytymisen lisääntymistä, muttei katsonut kyseessä olevan vielä suuren mittakaavan ongelma.

Katso myös 
 Siviilipalvelus Suomessa
 Aseistakieltäytyminen Suomessa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Siviilipalveluskeskus
 Aseistakieltäytyjäliitto: Reservinkieltäytyminen
 1.1.2008 voimaan tullut Siviilipalveluslaki
 Lomake.fi: Täydennyspalvelushakemus
 Reservistä siviilipalvelusmieheksi 21.7.2019 Helsingin Sanomat.

Asevelvollisuus Suomessa
Aseistakieltäytyminen Suomessa
Mosambikin vaalit 2004

Mosambikin vaalit 2004 olivat yhdistetyt presidentin- ja parlamenttivaalit. 
Joaquim Chissano luopui vallasta 18 vuoden jälkeen. Presidentinvaaleissa oli viisi ehdokasta. Frelimon edustaja Armando Guebuza sai 64 prosenttia äänistä ja tuli valituksi. Renamon Afonso Dhlakama tuli toiseksi 32 prosentin äänisaaliilla.

Parlamenttiin valittiin 250 edustajaa, joista 87 oli naisia. 20 puoluetta tai vaaliliittoa asetti ehdokkaita, mutta vain kaksi ylitti viiden prosentin äänikynnyksen: Frelimo sai 160 paikkaa ja Renamo 90 paikkaa.

Äänestysprosentin arvioiminen on vaikeaa, sillä vaikka äänioikeutettuja oli virallisesti luetteloissa 9,1 miljoonaa, useiden arvioiden mukaan heistä oli elossa 7,4-7,6 miljoonaa. Siksi äänestysprosentiksi on arvioitu sekä 36,4 % että 43,6 %. Suurin äänestysvilkkaus oli Tetessä, Gazassa ja ulkomailla vakituisesti asuvien vaalipiireissä ja pienin Nampulan provinssissa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
EU:n vaalitarkkailijoiden 

Mosambikin vaalit
Kaleton

Kaleton on Keuruun kaupungissa, Pohjoisjärven pohjoisrannalla sijaitseva kylä. Se koostuu pääasiassa Varikon ja Heinonperän kyläalueista sekä Ilvesjärven ympäristöstä. Kylä on saanut nimensä kalettamispaikan eli Kale-verkon vetopaikan, kaletton, mukaan. Kylän halkoo Haapamäki-Jyväskylä-rata.

Toimijoita kylässä

Kalettomalla on ollut myös Suomen puolustusvoimiin kuuluva Keuruun varikko, entiseltä nimeltään ja kyläläisten keskuudessa Keuruun pioneerivarikko.

Aiheesta muualla
http://www.keuruu.fi/kaleton/kyla/kyla.htm 

Keuruun kylät
Drew McIntyre

Drew Galloway (s. 6. kesäkuuta 1985 Ayr, Skotlanti) on skotlantilainen showpainija joka painii TNA-promootiossa nimellä Drew Galloway.

Hän aloitti harjoittelut 15-vuotiaana Englannissa ennen kuin muutti takaisin Skotlantiin aloittaakseen uransa. Drew on voittanut British Championship Wrestlingissä kaksi kertaa BCW Mestaruuden, Insane Championship Wrestlingissä ICW Heavyweight Mestaruuden ja Irish Whip Wrestlingissä hän voitti sen päävyön IwW Mestaruuden. Vuonna 2007 Galloway muutti Yhdysvaltoihin Britteinsaarilla kiertelyn jälkeen. Samana vuonna hän allekirjoitti sopimuksen WWE:n kanssa. WWE:n harjoittelu territoriossa Florida Championship Wrestlingissä (FCW) edesauttoi Drewtä voittamaan Florida Heavyweight Mestaruuden ja FCW Florida Tag Team Mestaruudet. SmackDown:ssa McIntyre piti Intercontinental Mestaruutta 161 päivän ajan.

Smackdown! (2009-) 

McIntyre teki toisen WWE debyyttinsä 28. elokuuta feudaten R-truthin kanssa. 13. joulukuuta McIntyre voitti WWE Intercontinental Championshipin John Morrisonilta WWE TLC: Tables, Ladders & Chairs ppv:ssä. McIntyrellä ja Morrisonilla oli myös myöhemmin lisää mestaruusmatseja jotka McIntyre voitti. Elimination Chamber 2010:ssä hän puolusti mestaruuttaan Kanea vastaan ja voitti ottelun. 26. helmikuuta. McIntyre hävisi ensimmäisen kerran WWE:n matsissa Matt Hardya vastaan Money in the Bank qualifying matsissa. McIntyre sai kuitenkin uuden tilaisuuden päästä Money in the Bank matsiin, jos hän voittaisi Vince McMahonin hänelle määräämän vastuksen, Aaron Bolon. McIntyre voitti ottelun, mutta ei kuitenkaan itse otellut Money in the Bank ottelua WrestleMania 26:ssa. Theodore Long erotti McIntyren 7. toukokuuta, koska hän oli hyökännyt Matt Hardyn kimppuun jo useampana viikkona. Seuraavalla viikolla McIntyre kuitenkin palasi painimaan Mr. McMahonin käskystä ja sai mestaruutensa takaisin Kofi Kingstonilta, joka voitti mestaruuden Theodore Longin määräämässä mestaruusmatsissa.

Muita tietoja 

 Pituus: 196 cm
 Paino: 110 kg
 Lopetusliike: Future Shock (snap double underhook DDT)
 Debyytti: 2001. WWE:ssä 2009
 Sisääntulomusiikki: "Gallantry"

Mestaruudet ja saavutukset 
British Championship Wrestling
BCW Heavyweight-mestaruus (2 kertaa)

Florida Championship Wrestling
FCW Florida Heavyweight-mestaruus (1 kerta)
FCW Florida Tag Team-mestaruus (1 kerta) – Stu Sandersin kanssa
Insane Championship Wrestling
ICW Heavyweight-mestaruus (1 kerta)

Irish Whip Wrestling
IWW International Heavyweight-mestaruus (1 kerta)

Pro Wrestling Illustrated
PWI sijoitti hänet sijalle #30 500:n yksittäisen painijan joukosta PWI 500:ssa vuonna 2010

World Wrestling Entertainment
WWE Intercontinental-mestaruus (1 kerta)
WWE Tag Team Championship (1 kerta) - Cody Rhodesin kanssa

Aiheesta muualla 

 WWE profiili

Showpainijat
Skotlantilaiset henkilöt
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Jérémy Mathieu

Jérémy Mathieu (s. 29. lokakuuta 1983 Luxeuil-les-Bains) on ranskalainen, uransa lopettanut jalkapalloilija. Mathieu on luontaiselta pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta hän pystyy pelaamaan myös keskuspuolustajana tai vasempana laitalinkkinä. Hän tunnetaan erityisesti voimakkaasta vasemman jalan laukauksestaan sekä kovasta työmoraalista.

Ura 
Mathieu aloitti uransa Sochauxista. Ensiesiintymisensä Ranskan pääsarjassa hän teki kaudella 2002–2003 ottelussa Sedania vastaan. Nuoresta iästään huolimatta hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanoon ja teki ensimmäisen maalinsa pääsarjassa jo kolmannessa ottelussaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 23 pääsarjaottelua ja teki niissä neljä maalia.

Seuraavina kahtena kautena Mathieu jatkoi hyviä otteitaan pelaten 63 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa viidesti. Kansainvälisissä kilpailuissa hän pelasi 14 ottelua. Vuonna 2004 Mathieu sai myös ensimmäisen pokaalinsa, kun Sochaux voitti Ranskan liigacupin.

Vuonna 2005 hän siirtyi Toulouseen nelivuotisella sopimuksella. Uudessa joukkueessaan hän teki ensiesiintymisen vanhaa seuraansa Sochauxia vastaan. Hän pelasi kauden aikana yhteensä 36 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia. Kausi 2007–2008 sujui Mathieulta epäonnisesti, kun hänen jalastaan murtui luu. Loukkaantumisen seurauksena hän oli poissa pelikentiltä liki puoli kautta.

19. kesäkuuta 2009 Mathieu siirtyi espanjalaisseura Valenciaan kolmivuotisella sopimuksella, ja ollen näin joukkueen uuden kauden ensimmäinen hankinta. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi Sevillaa vastaan.

23. heinäkuuta 2014 ilmoitettiin Barcelonan ja Valencian päässeen sopimukseen Mathieun siirtymisestä katalonialaisseuraan. Hänestä maksettiin 20 miljoonan euron siirtokorvaus.

7. heinäkuuta 2017 ilmoitettiin, että Sporting CP on hankkinut Jeremy Mathieun ilmaissiirrolla FC Barcelonasta.

Saavutukset 

Sochaux:
 Ranskan liigacup: 2003–2004; toinen sija 2002–2003

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jérémy Mathieun esittely ja tilastot L'Equipen sivustolla 
 Jérémy Mathieun tilastot BDFutbol-sivustolla 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Mano Dayakin kansainvälinen lentoasema

Mano Dayakin kansainvälinen lentoasema  on julkinen lentoasema Agadezissa, Nigerissä. Lentokentän kiitotie on asfaltoitu, ja pituutta sillä on 3 000 metriä ja leveyttä 30 metriä. Lentoasema sijaitsee muutaman sadan metrin päässä Agadezin kaupungin keskustasta etelään.

Lentoasemalle on liikennöity maan pääkaupungista Niameysta sekä matkailukaudella eli lokakuusta helmikuuhun suoraan Ranskan Pariisista ja Marseillesta. Tuaregien kapinoinnin vuoksi kaupunkiin ei ollut lainkaan lentoja ainakaan vuoden 2009 alussa.

Aseistautuneet kapinalliset hyökkäsivät kesäkuussa 2007 lentoasemalle ja alkoivat tulittaa, mutta viranomaisten mukaan hyökkäyksessä vältyttiin kuolonuhreilta ja vakavilta vahingoilta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lentoasemasta World Aero Datan sivuilla 

Nigerin lentoasemat
Mia Berner

Mia Berner (13. kesäkuuta 1923 Stavanger, Norja – 9. joulukuuta 2009 Oslo, Norja) oli norjalainen yliopistonlehtori ja kirjailija. Suomessa hänet tunnetaan avioliitostaan 1975–1983 runoilija Pentti Saarikosken kanssa.

Berner syntyi varakkaaseen terästehtailijaperheeseen. Huono suhde äitiin jätti jälkensä Berneriin, ja hän kääntyi vanhempiensa ihanteita vastaan. Hän opiskeli Oslon yliopistossa, jossa hän liittyi filosofi Arne Næssin johtamaan vastarintaryhmään, mutta joutui 1943 pakenemaan Ruotsiin ja asui siellä 64 vuotta. Hän jatkoi yliopistouraansa sosiologina, mutta suoritti myös psykologin tutkinnon asosiaalisten lasten opettajakoulussa. Hän oli naimisissa ulkomaankirjeenvaihtaja Sven Östen kanssa 15 vuotta. Hän opetti 25 vuotta Göteborgin yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. 

Berner matkusti Suomeen tapaamaan Saarikoskea nähtyään tämän kuvan göteborgilaisen kirjakaupan ikkunassa. Saarikoski muutti hänen kanssaan Ruotsiin, jossa alkoi kirjailijan raitistuminen ja uran uusi nousu. Berneristä tuli suosittu ensin Suomessa, ja hänen teoksensa PS: merkintöjä suruvuodelta nosti hänet julkisuuteen myös Ruotsissa. Lisäksi hän julkaisi muistelmansa. Eläkkeellä ollessaan hän asui Tjörnin saarella, mutta väsyttyään iän myötä talonsa hoitoon hän muutti 2003 takaisin Norjaan. Klassekampen-lehden ympärille syntyi piiri, jonka keskushenkilö hän oli viimeiseen asti.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Amnesty Norge

Ruotsalaiset tieteilijät
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Snow Cruiser

Snow Cruiser eli Antarctic Snow Cruiser oli tohtori Thomas Poulterin 1930-luvun lopulla suunnittelema suuri lumessa kulkeva ajoneuvo, jota oli tarkoitus käyttää Etelämantereen tutkimisessa. Richard E. Byrd otti Snow Cruiserin mukaan kolmannelle Etelämantereen retkelleen. Ajoneuvo käytti dieselsähköistä voimansiirtoa. Siinä oli jopa lentokone katolla kartoituslentoja varten. Kuitenkin jo ensimmäisessä ajossa Snow Cruiser liikkui etanan vauhtia lumiramppia ylös. Näin Snow Cruiseria ei voitu käyttää tuhansien kilometrien ajossa niin kuin oli aiottu. Ajoneuvosta käytettiin myös nimiä The Penguin, Penguin 1 ja Turtle ("Pingviini" ja "Kilpikonna").

Viisimiehinen Snow Cruiser -lumikulkija oli 17 metriä pitkä, 6 metriä leveä, korkeus pyörineen 4,9 metriä ja painoi 30 tonnia. Sillä saattoi ajaa 8 000 km. siinä oli monta huonetta ja makuupaikat neljälle. Siinä oli neljä noin 3 m läpimittaista kumipyörää. Pyörät pyörivät sähkömoottoreilla, joka saivat voimansa dieselgeneraattorista. Tasaisella vauhdilla kone kulki 48 km/h, ja kone kykeni ylittämään 4,5 m leveitä railojakin. Se pystyi laskemaan alamäkeen kuin kelkka, kun pyöristä laskettiin ilmat pois ja kone jäi pohjassa olevien suksien varaan. Lumikulkijassa oli vuoden ruoka miehistölle ja suuret määrät polttoainetta. Kaiken lisäksi lumikulkija kuljetti katollaan yksimoottorista Beechcraft-lentokonetta, jolla saattoi tiedustella ympäristöä noin 450 km säteellä. Mutta kun lumikulkijaa kokeiltiin, niin sen pyörät upposivat lumeen, ja lumikulkija nousi ensimmäistä taivaltaan lauttajään korkeimmalle kohdalle etanan vauhtia. Sähkömoottoreissa ei ollut kylliksi tehoa riittävän nopeaan upottavassa lumessa ylämäkeen kulkemiseen. Lumikulkija oli lyhyen rinteen puolivälissä vielä viikon päästä.

Lähteet

Aiheesta muualla

The Antarctic Snow Cruiser
Snow cruiser history
Reprint of article from Invention & Technology Magazine
The Antarctic Edsel by Bob Hanes 
Reprint of an article from Popular Science magazine 

Erikoisajoneuvot
Naparetket
Suojatie

Suojatie on jalankulkijoille ja joskus myös pyöräilijöille varattu ajoradan, pyörätien tai raitiotien ylittämiseen tarkoitettu ja liikenne­merkein tai tie­merkinnöin osoitettu kohta. Useimmissa maissa suojatiet merkitään noin askeleen välein sijaitsevilla katuun maalatuilla leveillä valkoisilla raidoilla. Pyöräilijä saa ylittää suojatien ajamalla, mutta hän voi olla väistämisvelvollinen ajoradalla ajaviin nähden. Suomen uuden tieliikennelain mukaan sellaiset suojatiet, joissa pyöräilijä ei ole väistämisvelvollinen, tulisi maalata pyörätien jatkeiksi.

Suojatiet Suomessa

Tieliikennelaki määrää ajoneuvon kuljettajan antamaan esteettömän kulun jalankulkijalle, joka on suojatiellä tai astumassa sille. Ajoneuvon kuljettajan tulee väistää suojatietä ylittävää pyöräilijää tai mopoilijaa silloin, kun hänelle on liikennemerkillä osoitettu väistämisvelvollisuus, tai hän on kääntymässä suojatien yli. Pyörän päältä noussut pyöräilijä on jalankulkija, jolloin häntä pitää väistää samalla tavoin kuin jalankulkijaa. 
Suojatietä lähestyvän ajoneuvon kuljettajan on sovitettava nopeutensa siten, että hän pystyy tarvittaessa pysäyttämään ajoneuvonsa ennen suojatietä. Laki kieltää ajoneuvon pysäköimisen ja pysäyttämisen viiden metrin matkalla ennen suojatietä. Jos suojatien eteen on pysäköity tai pysäytetty ajoneuvo, joka peittää näkyvyyden suojatielle, ei sitä saa ohittaa pysähtymättä, ellei väliin jää suojakoroketta tai toista vapaata eli tyhjää ajokaistaa. Jalankulkijan on ylitettävä ajorata suojatietä kulkien, jos se on lähellä. Muuten ajorata on ylitettävä kohtisuoraan ja yleensä risteyksen vierestä. Suojatielle tai muuten ajoradalle astuvan jalankulkijan on noudatettava sitä varovaisuutta, jota lähestyvän ajoneuvon etäisyys ja nopeus edellyttävät. Hänen on ylitettävä ajorata tarpeettomasti viivyttelemättä.

EuroTest 2008 -suojatietutkimuksen mukaan suojateiden turvallisuuteen vaikuttaa rakenteellinen kaupunkisuunnittelu, paikallinen liikennekulttuuri ja hyvin lähellä suojatietä pysäköitynä olevat ajoneuvot. Helsingissä suurin osa risteyksistä ansaitsi hyvän arvosanan päivänäkyvyydestä. Yöllinen näkyvyys Helsingissä sen sijaan oli selvästi huonompi: vain puolet suojateistä sai hyvän arvosanan.

Onnettomuustilastoja
Vuoden 2009 tilastokatsauksen mukaan edellisten viiden vuoden aikana oli kuollut keskimäärin 50 ja loukkaantunut 611 jalankulkijaa vuodessa, joista suojatiellä tapahtui 30 % kuolontapauksista ja 45 % loukkaantumisista. Pyöräilijöitä oli samalla aikajaksolla kuollut keskimäärin 28 ja loukkaantunut 951 vuodessa. Henkilövahingoista 70 % oli autoilijan ja pyöräilijän välisiä kolareita, ja erityinen riskialue oli kärkikolmiolla varustetut risteykset.

Katso myös 
 Ylityspaikka

Aiheesta muualla

www.liikenneturva.fi

Lähteet

Liikenneinfrastruktuuri
Liikenneturvallisuus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hokora

Hokora tai hokura ( tai 神庫) on hyvin pieni šintolainen pyhäkkö. Niitä pystytetään joko suurempien pyhäköiden maille kansan kameja varten tai teiden varsille niitä kameja varten, jotka eivät ole minkään suuren pyhäkön suojeluksessa. Hokoraan voidaan pyhittää esimerkiksi dōsojin-kameja, vähäisiä kameja, jotka suojelevat matkalaisia pahoilta hengiltä. 

Sanan hokora uskotaan olleen yksi varhaisimmista japanilaisista pyhäkköä tarkoittavista sanoista. Se kehittyi sanasta hokura (), joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”kamivarastoa”. Etymologia vaikuttaa olevan osoitus siitä, että ensimmäiset pyhäköt olivat yorishiroja varten rakennettuja yksinkertaisia majoja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanilainen arkkitehtuuri
Šintolaisuus
Timo Heinonen

Timo Heinonen -nimisiä henkilöitä ovat:
 Timo Heinonen, suomalainen poliitikko
 Timo Heinonen, suomalainen koripalloilija
 Timo Heinonen, suomalainen koripallovalmentaja
 Timo Heinonen, suomalainen dramaturgi ja kirjoittaja.
Shintai

Shintai (, ”kamin vartalo”) tai go-shintai (), kun halutaan käyttää kunnioittavaa go-etuliitettä, on šintolaisuudessa esine tai asia, jota palvotaan pyhäkössä tai sen lähistöllä, koska kamin uskotaan asuvan siinä. Pyhäkköšintolaisuudessa (jinja-shintō) käytettyä shintaita voidaan nimittää myös sanalla mitamashiro (, ”hengen korvaaja”). Vuorta, jossa kamin uskotaan asuvan, kuten Fujivuorta tai Miwavuorta, kutsutaan sanalla shintai-zan ().

Nimestään huolimatta shintait eivät itsessään ole kameja vaan pikemminkin vain väliaikaisia asuinsijoja, joiden kautta ihmiset voivat palvoa kameja. Shintait ovat myös aina yorishiroja eli esineitä tai asioita, jotka vetävät jo luonteensa vuoksi kameja puoleensa.
 
Yleisimmät shintait ovat ihmisen valmistamia esineitä, kuten peilejä, miekkoja, jalokiviä (esimerkiksi pilkun muotoisia magatama-kiviä), uskonnollisissa rituaaleissa käytettyjä gohei-sauvoja tai kameja esittäviä veistoksia, joita kutsutaan nimellä shinzō (). Ne voivat kuitenkin olla myös luonnon muodostelmia, kuten kiviä, vuoria, puita ja vesiputouksia. 

Kuuluisiin shintai-esineisiin lukeutuvat Yata no kagami (osa japanin keisarillisia regaaleita), Miwavuori, Nantaivuori, Nachi-vesiputous ja Meoto-iwa-kivet. Kaikkein kuuluisin shintai on varmasti Fujivuori.

Sumōn huipulle noussut painija eli yokozuna on elävä shintai. Siksi hänen vyötärölleen on kiedottu pyhä köysi eli shimenawa, joka suojelee pyhiä esineitä tai asioita pahoilta hengiltä. Kannushi eli šintolainen pappi voi muuttua eläväksi shintaiksi uskonnollisen seremonian aikana, kun kami asettuu hänen ruumiiseensa.

Katso myös 
Yorishiro

Lähteet 

Šintolaisuus
Mors-konepistooli

Mors-konepistooli (Pistolet maszynowy Mors, Mors wz. 39) (, ) on puolalainen konepistooli. Puolalaiset asesuunnittelijat Piotr Wilniewczyc ja Jan Skrzypiński kehittivät aseen vuosina 1936–1938. Aseesta oli tarkoitus tulla Puolan armeijan pääasiallinen konepistooli mutta toinen maailmansota ja Saksan Puolan offensiivi keskeytti aseen valmistamisen vuonna 1939.

Mors wz. 39:n rakenne perustui pääpiirteittäin saksalaisen Erma Werken valmistamaan EMP-35 konepistooliin. Kummassakin aseessa on puinen tukki ja edessä oleva pistoolin kahva. Erona EMP-35:een jossa llpaskuilu on sijoitettu aseen vasempaan kylkeen, Mors wz. 39:ssa se on aseen alapuolella.

Mors wz. 39 osoittautui testeissä toimivaksi aseeksi ja Puolan armeija tilasi ensimmäisen erän asetta maaliskuussa 1939. Saksan hyökkäys Puolaan alkoi kuitenkin jo saman vuoden syyskuussa jolloin asetta oli ehditty valmistaa Varsovassa sijaitsevassa Fabryka Karabinówin tehtaassa ainoastaan 39 kappaletta. Sodan syttyessä kaikki valmiina olevat kappaleet jaettiin yhdelle jalkaväen yksikölle joka käytti konepistooleja menestyksekkäästi Varsovan taistelussa.

Aiheesta muualla
kalashnikov.guns.ru 

Konepistoolit
Erma Maschinenpistole 1935

Erma Maschinenpistole 1935 (EMP-35) (tunnetaan myös ranskalaisella nimellä PM Erma Mle 1935 ja espanjalaisella nimellä WFP Mle 41/44) on saksalainen konepistooli. Aseen kehitti saksalainen asesuunnittelija Heinrich Vollmer ja sitä valmisti vuosina 1930 - 1938 asevalmistaja Erma Werke. Asetta valmistettiin lähinnä vientiin ja sitä käyttivät muun muassa espanjalaiset, ranskalaiset ja jugoslavialaiset joukot. Erma Werken lisäksi asetta valmistettiin lisenssillä Espanjassa A Coruñassa sijaitsevassa asepajassa. Ennen toista maailmansotaa asetta käytettiin taistelukäytössä ainakin Espanjan sisällissodassa.

Toisessa maailmansodassa EMP-35:ttä käytti Waffen-SS ja Ranskan armeija. Saksalaisten joukkojen aseistuksessa EMP-35 korvattiin MP-40 konepistoolilla.

Katso myös
Pistolet maszynowy Mors

Aiheesta muualla
world.guns.ru  

Konepistoolit
Honda CRM 125

Honda CRM on 125-kuutioisella kaksitahtimoottorilla varustettu italialainen  crossipyörä/katumoottoripyörä. Pyörää saa tieliikennekelvollisena.

HM Enduro maailmassa 
Mika Ahola ajaa Hondalla MM-enduro -taistelussa, ja hän on voittanut 250ccm MM 07-09 E1-luokassa.

Tekniset tiedot 
moottori: R 1-syl., 2-tahtinen, nestejäähdytteinen

poraus&isku: 54 x 54.5 mm

iskutilavuus: 124,8 cm³

puristussuhde: 8,6:1

teho: 26,6 hv/11500 k/min offroad (10.5 kW rek.)

sytytys: elektroninen CDI

kaasutin: Mikuni TMX 38

käynnistys: poljin

vaihteisto: 5 vaihdetta, manuaali

jarrut edessä: levyjarru Ø 320 mm, 4-mäntäinen puristin

jarrut takana: levyjarru Ø 240 mm

jousitus edessä: teleskooppi Kayaba Ø 46 mm

jousitus takana: monojousitus, täysin säädettävä

rengas edessä: 120/70-17

rengas takana: 150/60-17

polttoaine-säiliö tilavuus: 7,7 litraa

istuinkorkeus: 874 mm

akseliväli: 1470 mm

paino: 89.5 kg

voitelu: seosvoitelu

Lähteet 
 http://www.finnmoto.fi/HM/CRM_125R.htm 
http://www.motot.net/wiki/Honda_Crm
CRM 125
High Time


High Time on Excalionin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 29. tammikuuta 2010.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Jarmo Myllyvirta ja sanoittanut Tero Vaaja, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Jarmo Pääkkönen – laulu
 Vesa Nupponen – kitara
 Tero Vaaja – basso
 Henri Pirkkalainen – rummut
 Jarmo Myllyvirta – kosketinsoittimet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 The Metal Crypt: 4.75/5

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Excalionin albumit
Vuoden 2010 albumit
Arttu Sarvanteen tuottamat albumit
Rekisterikilpinumerotarkkailu

Rekisterikilpinumerotarkkailu eli rekkaribongaus on harrastus, jossa tarkoitus on etsiä autojen rekisterikilpien numerot järjestyksessä esimerkiksi 1:stä 999:ään. Tarkkailua harrastetaan muun muassa Suomessa, Iso-Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Ruotsissa.

Idea
Rekkaribongausta voi harrastaa yksin tai muiden kanssa. Tarkoituksena on tarkkailla autojen rekisterikilpiä ja etsiä niistä numerot järjestyksessä esimerkiksi 1:stä 999:ään tai vaihtoehtoisesti "väärinpäin" aloittaen esimerkiksi 999:stä 1:een. Rekisteritunnusten kirjaimilla ei ole väliä. Suomessa tarkkailun kohteena ovat vain suomalaiset musta- tai valkopohjaiset autojen rekisterikilvet, mukaan lukien Ahvenanmaan kilvet, joissa on 1–3 kirjainta ja 1–3 numeroa. 

Turun Seudun Rekisterikilpinumerotarkkailijoiden Klubin mukaan perävaunujen, moottoripyörien tai mopojen kilvet, keltapohjaiset työkonekilvet, diplomaattikilvet tai puolustusvoimien kilvet eivät käy. 

Bongattavat kilvet tulee nähdä selkeästi omin silmin, ja kilvissä tulee olla vain se luku, jota sillä hetkellä etsitään. Numeroon 999:ään pääseminen voi kestää useita vuosia. 

Kilpitarkkailija voi pitää kirjaa edistymisestään. Päiväkirjaan voi merkitä esimerkiksi auton rekisteritunnuksen, päivämäärän ja kunnan, josta kilpi on bongattu. Kilpitarkkailijat voivat auttaa toisiaan kertomalla esimerkiksi Internetissä, mistä tiettyjä numeroita löytää, tai huomauttaa, mikäli bongaa toisen tarkkailijan etsimän kilven, eikä tämä itse sitä huomaa.

Populaarikulttuurissa
 Elokuvan Valkoinen kaupunki (2006) päähenkilö Veli-Matti Lehtonen harrastaa rekkaribongausta.
 Elokuvan Jeepers Creepers (2001) päähenkilöt pelaavat rekkaribongausta elokuvan alussa.
 Phoebe pelaa rekkaribongausta liftarin kanssa Frendit-televisiosarjan jaksossa The One After Vegas.
 Yle TV2:en komediasarjassa Saastamoisen poika (1989) Ahti Kuoppalan esittämä Saastamoinen harrastaa rekisterikilpien bongausta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Turun Seudun Rekisterikilpinumerotarkkailijoiden Klubi
 Consecutive Number Plate Spotting 
 Facebook: Rekkaribongaus

Bongaus
Autot
Ultima Thule – Pohjoiset löytöretket

Ultima Thule – Pohjoiset löytöretket on tietoteos, jonka tekijät Matti Lainema ja Juha Nurminen ovat koonneet viisivuotisen työn aikana  omien tutkimustensa ja löytöretkiensä kokemukset ja tulokset sekä keräilyharrastuksensa ansiosta syntyneet kokoelmat kirjaksi. Teos liittyi Kulttuurien museossa Helsingissä talvella 2001–2002 pidettyyn näyttelyyn.

Pohjoisten löytöretkien historia ulottuu kahden ja puolen vuosituhannen taakse, ja sinä aikana tunnetun maailman raja on siirtynyt yhä pohjoisemmaksi. Aineiston laajuus pakotti tekijät rajaamaan tehtäväänsä ankaralla kädellä. Teoksen sisällön maantieteellinen alue kattaa napapiirin pohjoispuolen. Kirjassa julkaistaan useita karttoja ensimmäisen kerran. Tekstissä syvennytään kartografiaan, pohjoiseen luontoon, aluksiin, navigointiin ja Arktiksen erityisilmiöihin. 

Pohjoisia alueita ensimmäisenä tutkineen antiikin kreikkalaisen tutkimusmatkailijan Pytheaan tarunhohteiseen Ultima Thuleen on pyritty paitsi taloudellisten seikkojen motivoimana, myös kamppailemaan talvisen pimeyden, kylmyyden, vaarallisten kulkureittien, yksitoikkoisuuden tai ravinnon puutteen kanssa. Ankara luonto ja sairaudet ovat verottaneet retkeilijöitä, joista moni jäi matkalle. Vuosisatojen tutkimusten ja kartoitusten ansiosta löytyneet laivaväylät, Luoteisväylä ja Koillisväylä, eivät löydyttyään ole osoittautuneet taloudellisiksi menestyksiksi, ja niissä on ollut enemmänkin kysymys kansallisen maineen ja kunnian tavoittelusta.

Teoksen saatesanat on kirjoittanut Viron presidentti Lennart Meri, itsekin pohjoisten alueiden tutkija. Teos on julkaistu paitsi suomeksi, myös ruotsiksi, englanniksi, norjaksi, saksaksi ja espanjaksi.

Lähteet 

Tutkimusmatkat
Arktis
Merihistoria
Suomalaiset historian tietokirjat
Vuoden 2001 kirjat
Annie Wersching

Annie Wersching (s. 28. maaliskuuta 1977 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan FBI-agenttina Renee Walkerina televisiosarjassa 24. Wersching on mukana sarjan seitsemännellä ja kahdeksannella tuotantokaudella.

Aikaisemmin hän on vieraillut muun muassa sarjoissa Batmanin tytär (2002), Frasier (2003), Angel (2003), Siskoni on noita (2004), Todistettavasti syyllinen (2006), Boston Legal (2006), Supernatural (2007) sekä Journeyman (2007).

Yksityiselämä 
Wersching on valmistunut BFA Musical Theatresta, Millikin Universitystä vuonna 1999. Nuoruudessaan hän harrasti irlantilaista tanssia.

Vuonna 2009 Wersching avioitui näyttelijä Stephen Fullin kanssa. Heillä on kaksi lasta.

Merkittävimmät roolit 
 24 (2009–2010)
 Vampyyripäiväkirjat (2015–2016)

Lähteet 

 IMDb
 Viralliset kotisivut

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Markus Lakaniemi

Markus Lakaniemi (3. toukokuuta 1939 Vimpeli – 14. huhtikuuta 2018 Vähäkyrö) oli suomalainen pesäpalloilija.

Lakaniemi oli yksi kaikkien aikojen taitavimmista pesäpallolukkareista. Hän aloitti pelaamisen pikkupoikana Vimpelin Vedossa ja edusti seuraa yhteensä 20 vuotta.

Pelaajauransa jälkeen Lakaniemi muutti Vähäänkyröön, jossa hän valmensi vuodesta 1969 lähtien perussarjasta aloittaneen Vähänkyrön Viestin joukkuetta ja nosti sen 10 vuodessa SM-sarjaan. 

Lakaniemelle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi vuonna 2011.

Lakaniemi on nimetty pesäpallon kunniagalleriaan. Pelaamisen ja valmentamisen ohella hän toimi Pesäpalloliiton johtokunnassa ja valiokunnissa.

Saavutukset

Pelaajana 
 2 SM-kultaa: 1960, 1965
 4 SM-hopeaa: 1959, 1961, 1962, 1966
 5 SM-pronssia: 1958, 1963, 1964, 1967, 1968
 9 Itä-Länsi-ottelua: 1959-1967
 7 Liitto-Lehdistö -ottelua
 Vuoden pesäpalloilija 1962
 Vuoden lukkari 1960 
 Lyöjäkuningas 1962 
 SVUL:n Etelä-Pohjanmaan piirin ansioplaketti
 Lakeus Urheilee -mitali 2 kertaa

Pelinjohtajana 
 Naisten vuoden pelinjohtaja: 1986

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vimpelin Vedon pelaajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Otavalo

Otavalo (San Luis de Otavalo) on kaupunki Imbaburan maakunnassa Ecuadorin pohjoisosassa. Se sijaitsee noin 2 500 metrin korkeudessa Panamericana-valtatien varrella, Quitosta 110 kilometriä pohjoiseen.  

Otavalo on tärkeä intiaanialueen keskus. Kaupunki ja sen ympäristö ovat kuuluisia rikkaasta käsityökulttuuristaan, joka työllistää tuhansia alueen asukkaita.

Otavalo on myös tärkeä turistikaupunki. Kaupungin vetonauloja ovat käsityökaupat, suuret käsityömarkkinat ja eläinmarkkinat.

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.ecuadorexplorer.com/html/otavalo.html
 https://www.lonelyplanet.com/ecuador/northern-highlands/otavalo
 http://www.bbc.com/travel/story/20131230-otavalo-the-land-of-andean-artistry

Ecuadorin kaupungit
Marina Nigg

Marina Nigg (s. 24. huhtikuuta 1984 Vaduz) on liechtensteinilainen alppihiihtäjä.

Nigg kisasi ensimmäistä kertaa alppihiihdon maailmancupissa Söldenissä 25. lokakuuta 2003. Niggin paras maailmancupin sijoitus on yhdestoista sija Flachaun pujottelusta 11. tammikuuta 2011. Vancouverin olympialaisissa 2010 Nigg oli pujottelussa 22:s. Val d'Isèren MM-kisoissa hän oli pujottelussa 20:s.

Liechtensteinin mestaruuskisoissa Nigg on voittanut pujottelussa hopeaa ja pronssia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Marina Niggin kotisivut

Liechtensteinilaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt