joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mirka Rantanen

Mirka ”Leka” Rantanen (s. 28. elokuuta 1971 Viiala) on suomalainen rumpali. 

Rantanen soittaa yhtyeissä King Company, Warmen, Northern Kings, Raskasta Joulua, sekä myös ex-Rainbow/ Deep Purple solistin Joe Lynn Turnerin yhtyeessä. Hän on soittanut myös yhtyeissä Thunderstone, Tunnelvision ja Kotipelto. Hän on levyttänyt ja keikkaillut myös muun muassa Tommi Läntisen, Loud Crowdin, Strandberg Projectin, Monstervision Freakshow’n, Ari Koivusen, Guitar Heroesin, Revolution Renaissancen, Katran, sekä Timo Tolkin Saana – Warrior of Light -projektin kanssa.  

Vuonna 2007 Rantanen esiintyi Hackmanin Heavy Metal Tour -kierrätyskampanjan televisiomainoksissa.

Mirka Rantanen on myös lastenmusiikkiyhtye Hevisauruksen perustaja ja keksijä. Levy-yhtiö Sony Musicin kanssa tulleen välirikon jälkeen hän perusti lastenmusiikkiyhtyeen Sauruxet.

Elokuussa 2021 Rantanen julkaisi oman soololevynsä "Come one, Come all" projektinimellä Circus Of Rock. Levyllä esiintyy lukuisia hard rockin ja heavy metallin nimekkäitä artisteja kuten Johnny Gioeli (Hardline), Elize Ryd (Amaranthe), Marko Hietala (ex-Nightwish), Danny Vaughn (Tyketto), Antti Railio, Jarkko Ahola jne.

Rantanen palkittiin Emma-patsaalla parhaasta kotimaisesta lastenalbumista vuonna 2011 (Hevisaurus – Hirmuliskojen yö).

Musiikkivideot
Rantanen on toiminut myös tuottajana seuraavilla suomalaisilla musiikkivideoilla:
 Stratovarius – Deep Unknown
 Sturm und Drang – A Million Nights
 Sturm und Drang – Break Away
 Rasmus feat. Anette Olzon – October and April
 Rasmus – Justify
 Amorphis – Silver Bride

Diskografia

Circus Of Rock 

 Come one, Come all (2021, Frontiers Records)

King Company 
 
Queen of hearts (2018, Frontiers Records)
Trapped (2021, AOR Heaven)

Thunderstone

Warmen

Kotipelto

Tunnelvision

Hevisaurus

Sauruxet

Northern Kings

Revolution Reneissance

Timo Tolkki

Raskasta joulua 
 
 
 
 
Raskasta Joulua - IV (2017, Spinefarm/Universal)

Raskasta Iskelmää 

 Raskasta Iskelmää (2019, Spinefarm/ Universal )

Ari Koivunen

Guitar Heroes

Loud Crowd

Eri esittäjiä 
 
 
 A tribute to the Priest, "Diamonds and rust" ( 2002, Nuclear Blast)
 A tribute to the beast, "Wasted years", ( 2003, Nuclear Blast)
 Strandberg Project feat Paul Jackson ( 2004, Schoots Records)
 Strandberg Project X, " Progressive II" ( 2020, Seacrest)
Marko Pukkila with friends/ Kiss My Covers II, "Tarot woman" ( Rainbow cover) (2021, Pukkila)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Thunderstonen sivusto 
 HeviSaurus virallinen nettisivusto 

Suomalaiset metallimusiikin rumpalit
Thunderstonen jäsenet
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Red Bull -lentopäivä

Red Bull -lentopäivä () on Red Bullin kehittämä tapahtuma, jossa kilpailijat yrittävät lentää itserakennetuilla laitteilla. Ensimmäinen Red Bull -lentopäivä järjestettiin Itävallan Wienissä vuonna 1991. Sittemmin tapahtuma on levinnyt ympäri maailmaa jo yli 70 kaupunkiin. Parhaimmillaan tapahtumaa on seurannut paikan päällä jopa 250 000 katsojaa.

Suomen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa RedBull Lentopäivä järjestettiin Helsingin Hakaniemessä 24. elokuuta 2008. Suomen ensimmäisen lentopäivän voitti Team Hazard, johon kuuluivat Toni Röyhy, Jarkko Salmi, Ari Vilamaa sekä Petteri Salo. Voittajajoukkue teki päivän pisimmän lennon, jolle kertyi mittaa 16,2 metriä. Lentomatkan lisäksi arvostelussa otetaan huomioon itse lentolaitteen ulkonäkö ja tekniikka sekä joukkueen lavashow. Vuoden 2008 tapahtumaan haki 212 joukkuetta, joista 40 valittiin kilpailuun.

Aiheesta muualla 

 Red Bull Lentopäivä

Ilmailutapahtumat
Red Bull
The Art of War


The Art of War on power metal -yhtye Sabatonin viides studioalbumi. Kappaleiden sanoitukset käsittelevät taisteluja ja Sodankäynnin taito -teosta.

Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin viidennelle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 12 viikkoa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joakim Brodén – laulu
 Rickard Sundén – kitara
 Oskar Montelius – kitara
 Pär Sundström – basso
 Daniel Mullback – rummut
 Daniel Mÿhr – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 The Metal Observer: 7.5/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 albumit
Sabatonin albumit
Porto Moniz

Porto Moniz on kunta Portugalille kuuluvan Madeiran saaren luoteiskulmassa. Kunnassa on arviolta 2 417 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 82,9 neliökilometriä.

Pääelinkeino on maatalous, kalastus työllistää myös jonkin verran.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Madeiran kunnat
Anita Pointer

Anita Pointer (s. 23. tammikuuta 1948) on yhdysvaltalainen R&B-/soulmuusikko. Hän kuuluu The Pointer Sistersiin, joka kelpuutettiin vuonna 1993 Hollywood Walk of Fameen. 

Pointer toimi 1980-luvun lopulla myös sooloartistina.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -laulajat
Yhdysvaltalaiset soullaulajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Linh Dan Pham

Linh Dan Pham (s. 1973) on vietnamilaissyntyinen näyttelijä, joka muutti Ranskaan jo varhaislapsuutensa vuosina.

Pham on esiintynyt muiden muassa ranskalaisissa elokuvissa Indokiina (1992) ja Kun sydän lakkaa lyömästä (2005). Hän on voittanut César-palkinnon.

Aiheesta muualla 
   

Vietnamilaiset näyttelijät
Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Aarne Kinnunen

Aarne Einari Kinnunen (4. helmikuuta 1930 Lieksa – 18. huhtikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen estetiikan emeritusprofessori. Hän on tutkinut erityisesti esteettistä kokemusta, komiikkaa ja huumoria sekä kirjallisuuden ja teatterin kysymyksiä.

Kinnunen kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta vuonna 1949 ja opiskeli psykologiaa, estetiikkaa ja kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1952 ja lisensiaatiksi vuonna 1960. Kinnunen väitteli tohtoriksi vuonna 1968 Aleksis Kiven näytelmistä.

Kinnunen teki Helsingin yliopistossa pitkän uran estetiikan tutkijana ja opettajana. Hän työskenteli estetiikan ja yleisen kirjallisuustieteen assistenttina vuodet 1963–1968, apulaisprofessorina ja professorina 1968–1975 ja 1982–1983 sekä estetiikan henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1986–1994. Hän julkaisi vuonna 2000 yleistajuisen teoksen Estetiikka.

Vuonna 1992 Kinnunen sai Suomen estetiikan seuran Yrjö Hirn -palkinnon. Vuonna 1988 Kinnunen johti Finlandia-palkintolautakuntaa.

Kinnunen oli vuodesta 1957 naimisissa näyttelijä Aino-Maija Tikkasen kanssa, ja heillä oli kolme lasta: Helka-Maria Kinnunen, Saara Kinnunen ja Petteri Kinnunen.

Teoksia 
 F. Nietzsche. Kirjayhtymä, 1960.
 Aleksis Kiven näytelmät: Analyysi ja tarkastelua ajan aatevirtausten valossa. Diss. 1967.
  – Näköispainos: Helsinki: Yliopistopaino, 1990. ISBN 951-570-065-5
  (2. painos: Taskutieto 98.)
 Tuli, aurinko ja seitsemän veljestä: Tutkimus Aleksis Kiven romaanista. WSOY, 1973.
 
 
 
 
 Ympäristöestetiikka. Toimittaneet Aarne Kinnunen ja Yrjö Sepänmaa. Gaudeamus, 1981.
 Haanpään pitkät varjot: Pentti Haanpään kertomataiteesta. Otava, 1982.
 Mitä näyttelijä tekee? Syntiä vai työtä. WSOY, 1984.
 
 
 Miksi estetiikka? (Äänite.) Helsingin yliopisto, Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus, 1993
 Huumorin ja koomisen keskeneräinen kysymys. WSOY, 1994.
 
 Seitsemän veljestä ja lukemisen juonet. WSOY, 2002.
 Talo ilmassa: Joel Lehtosen Putkinotko. WSOY, 2005.
 
 Päätoiminen elämä. Otava, 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kuisma, Oiva: Aarne Kinnunen ja Seitsemän veljestä. Tieteessä tapahtuu. (PDF)
 

Helsingin yliopiston professorit
Estetiikantutkijat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Suomalaiset professorit
Gracia

Gracia Arabella Baur (s. 18. marraskuuta 1982 München, Saksa) on saksalainen poplaulaja. Hän osallistui Deutschland sucht den SuperStariin ja edusti vuonna 2005 maataan Eurovision laulukilpailussa laululla ”Run & Hide”. 

Gracia on julkaissut albumit Intoxicated (2003) ja Passion (2005). Single ”I Don’t Think So” saavutti Saksan listoilla peräti kolmannen sijan.

Lähteet

Saksalaiset laulajat
Saksan euroviisuedustajat
Vuoden 2005 euroviisuedustajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Pouilly-Fumé

Pouilly-Fumé on ranskalainen valkoviinin tuotantoalue Loiren laaksossa. Pouilly-Fumé-valkoviini on suojattu alkuperänimitys, ja se tehdään Sauvignon Blanc -lajikkeesta. Sitä luonnehditaan aromeiltaan piikiviseksi/mineraaliseksi ja lievästi savuiseksi ( tarkoittaa savua). Kyseiselle viinille sopivia ruokia ovat muun muassa lohi, kana ja vasikka. Se sopii myös aperitiiviksi ja nautittavaksi juustojen kanssa.

Viinitarhat sijaitsevat alueen seitsemässä kylässä, joita ovat mm. Pouilly-sur-Loire, Saint-Andelain, Boisgibault ja Tracy-sur-Loire (Nièvre).

Alueelta katsottuna vastakkaisella puolella Loire-jokea sijaitsee Sancerre.

Alue
Alue: 850 ha
Maaperä: kalkkikivi, savi-kalkkikivi
Tuotanto: 6 miljoonaa pulloa

Lähteet

Aiheesta muualla

Pouilly-Fumé AOC -sivusto 

Valkoviinit
Ranskalaiset viinit
Ranskan viinialueet
Nièvre
Stellan Nilsson

Stellan Nilsson (s. 28. toukokuuta 1922, k. 2003) oli ruotsalainen jalkapalloilija. Hän kuului maajoukkueeseen, joka ylsi vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailuissa kolmannelle sijalle.

Seurat 
Lundissa syntynyt Nilsson pelasi ammattilaisuransa aikana seuraavissa seuroissa:

 Malmö FF (1942–1950)
 Genoa CFC (1950–1952)
 SCO Angers (1952–1954)
 Olympique de Marseille (1954)
 SCO Angers (1954–1955)

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Richard C. Atkinson

Richard C. Atkinson (s. 19. maaliskuuta 1929) on yhdysvaltalainen psykologi. Hän valmistui Chicagon ja Indianan yliopistoista.

Atkinsonista tuli Stanfordin yliopiston professori vuonna 1956, ja hän pääsi Kansallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1974. 

Atkinson toimi myöhemmin Kansallisen tiedesäätiön johtotehtävissä ja Kalifornian yliopiston San Diegon kampuksen rehtorin toimessa. Hän oli Kalifornian yliopiston puheenjohtajana vuosina 1995–2003.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset psykologit
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Salama-Santeri

Salama-Santeri ( tai vain Quick Draw McGraw) on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka tuotti Hanna-Barbera. Sarjasta tuotettiin yhteensä 44 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1959–1961 aikana. Sarja sai myös Emmy-ehdokkuuden vuonna 1960 parhaana lastenohjelmana. Tuolloin palkinnon voitti saman yhtiön tuottama Hakki-koira. Sarjan yhteydessä esitettiin myös jaksoja sarjoista Pikku Haukku ja Iso Haukku, sekä Nuusku ja Lörppö.

1980- ja 1990-luvun vaihteessa Salama-Santerin animaatioita julkaistiin suomeksi puhuttuina kolmella 50-minuuttisella VHS-videolla nimeltä Salama-Santeri villin lännen sirkuksessa, Salama-Santeri. Rosmoja, koirankeksejä ja hevosnaamoja ja Salama-Santeri eli Kapong kapongaa kapongin.

Osa suomennetuista jaksoista julkaistiin nimellä Paukkurauta Makkonen ja Hevosnaama Harri.

Juoni

Sarjassa keskityttiin vanhaan villiin länteen, jossa sheriffinä toimi valkoinen hevonen nimeltä Salama-Santeri, joka meksikolaisen apulaisensa Baba Looeyn kanssa yrittää pysäyttää erilaisia lainsuojattomia. Useimmiten Baba Looey toimi kaksikon aivoina ja Salama-Santeri kuvattiin hidasälyisenä sheriffinä, joka tunnettiin muutamista iskulauseista.

Äänirooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla
TV.com
HB Shows.com - The Hanna-Barbera Super Center
bcdb.com

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
1950-luvun piirrossarjat
Hifi (lehti)

Hifi oli vuonna 1978 perustettu viihde-elektroniikan harrastajille tarkoitettu erikoislehti. Lehden päätoimittaja oli Pekka Koistinen vuosina 1978–1995, Lauri Kotilainen 1995–2004 ja Marko "Hifi" Haikonen 2004–2006. Lähes koko olemassaoloajan lehdessä vaikutti voimakkaasti toimittajana ja tutkimuspäällikkönä Pekka Tuomela. Myös Yleisradion äänisuunnittelija Jaakko Eräpuun sokkokuunteluarviot tulivat tutuksi tuhansille lukijoille.

Historia 
Lehden linja oli 1980- ja 1990-luvuilla varsin kuluttajavalistushenkinen, ja lehti julkaisi hifi-laitteiden rakennusohjeita. 1980- ja 1990-luvuilla Hifi-lehti kävi väittelyä Musiikin Ääni -lehden kanssa, jonka lähestymistapa äänentoistolaitteita kohtaan oli subjektiivinen; laitteet testattiin hyvin pitkälle "fiilispohjalta", kun Hifi-lehti puolestaan oli objektiivinen ja luotti pitkälle VTT:n ja TKK:n mittaustuloksiin. Lehtien välille syntyi joksikin aikaa "kolumnisota", kunnes Musiikin Ääni kaatui 1990-luvun alun laman vuoksi.

2000-luvulle tultaessa hifi-harrastuksen suosio alkoi jonkin verran hiipua tietotekniikan esiinmarssin vuoksi, mutta toisaalta kotiteatteriharrastus piti lehteä pinnalla. Joulukuussa 2006 lehden kustantaja, Sanoma-konserniin kuulunut Sanoma Magazines Finland liitti Hifi-lehden MikroBittiin. Hifi-lehden tilalle kuitenkin perustettiin osittain entisten voimien turvin Hifimaailma-lehti.

Toimittajia ja avustajia
 Pekka Tuomela, tutkimuspäällikkö, toimittaja
 Pentti Niemi, toimittaja
Martti Tala, toimittaja
Anders Weckström, DI, toimittaja
 Mika Koivusalo, avustaja
 Matti Hermunen, Psykologi, kolumnisti
 Jaakko Eräpuu, avustaja/testikuuntelija
 Jukka Isopuro, toimittaja/testikuuntelija
 Leo Backman, toimittaja
 Tero Rissanen, avustaja/testikuuntelija

Lähteet

Sanoma Magazines
Suomalaiset äänentoistolehdet
Hifi
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Henrik Klaunpoika Horn

Henrik Klaunpoika Horn af Kanckas () (n. 1512–1595) oli suomalainen ja ruotsalainen ritari, joka toimi useissa kruunun virkatehtävissä elämänsä aikana. Hänen sukunsa Horn af Kanckas oli kotoisin Kankaisten kartanosta.

Henrik Klaunpoika Horn toimi Kustaa Vaasan hallinnossa valtaneuvoksena 1539–1542, ja sen jälkeen laamannina Suomessa 1549–1561. Hän oli Juhana-herttuan vahva tukija, mutta siirtyi Eerik XIV:n kannattajaksi vuonna 1563. Siirto kannatti, ja hänestä tuli eversti komentamaan joukkoja Liivinmaalla. Vuonna 1565 Horn nimitettiin Rääveliin käskynhaltijaksi. Virkaan kuului myös Liivinmaan johtaminen.

Horn menetti virkansa Juhana III:n tultua kuninkaaksi, mutta sai sen takaisin vuonna 1573. Häntä syytettiin huonosta sotaonnesta Liivinmaan sodassa ja hänet siirrettiin Käkisalmen läänin johtoon.

Hornin isä oli Klaus Henrikinpoika Horn ja hänen puolisonsa oli Elin Arvidsdotter (Stålarm), poikia olivat Arvid Henrikinpoika Horn ja Kaarle Henrikinpoika Horn.

Lähteet

Suomalaiset aateliset
1510-luvulla syntyneet
Vuonna 1595 kuolleet
Louisa Gross Horwitz -palkinto

Louisa Gross Horwitz -palkinto () on Columbian yliopiston myöntämä vuotuinen palkinto, jota se jakaa tutkijalle tai tutkijaryhmälle tunnustuksena merkittävästä biologian tai biokemian perustutkimustyöstä. S. Gross Horwitzin testamentin ehtojen mukaan perustettiin palkinto, joka nimitettiin Louisa Gross Horwitz -palkinnoksi hänen äitinsä kunniaksi. Ensimmäinen palkinto myönnettiin vuonna 1967. Saatuaan Louisa Gross Horwitz -palkinnon 39 palkinnonsaajaa (53 %) on myöhemmin saanut joko Nobelin lääketieteen palkinnon (29) tai kemianpalkinnon (10).

Palkinnonsaajat
1967 Luis Leloir
1968 Har Gobind Khorana, Marshall Warren Nirenberg
1969 Max Delbrück, Salvador E. Luria
1970 Albert Claude, George E. Palade, Keith R. Porter
1971 Hugh E. Huxley
1972 Stephen W. Kuffler
1973 Renato Dulbecco, Harry Eagle, Theodore T. Puck
1974 Boris Ephrussi
1975 Sune K. Bergström, Bengt Samuelsson
1976 Seymour Benzer, Charles Yanofsky
1977 Michael Heidelberger, Elvin A. Kabat, Henry G. Kunkel
1978 David Hubel, Vernon Mountcastle, Torsten Wiesel
1979 Walter Gilbert, Frederick Sanger
1980 Cesar Milstein
1981 Aaron Klug
1982 Barbara McClintock, Susumu Tonegawa
1983 Stanley Cohen, Viktor Hamburger, Rita Levi-Montalcini
1984 Michael S. Brown, Joseph L. Goldstein
1985 Donald D. Brown, Mark Ptashne 
1986 Erwin Neher, Bert Sakmann
1987 Günter Blobel
1988 Thomas R. Cech, Phillip A. Sharp
1989 Alfred G. Gilman, Edwin G. Krebs
1990 Stephen Harrison, Michael G. Rossmann, Don C. Wiley
1991 Richard R. Ernst, Kurt Wüthrich
1992 Christiane Nüsslein-Volhard, Edward B. Lewis
1993 Nicole Le Douarin, Donald Metcalf
1994 Philippa Marrack, John W. Kappler
1995 Leland H. Hartwell
1996 Clay M. Armstrong, Bertil Hille
1997 Stanley B. Prusiner
1998 Arnold J. Levine, Bert Vogelstein
1999 Pierre Chambon, Robert G. Roeder, Robert Tjian
2000 H. Robert Horvitz, Stanley J. Korsmeyer
2001 Avram Hershko, Alexander Varshavsky
2002 James E. Rothman, Randy W. Schekman 
2003 Roderick MacKinnon
2004 Tony Hunter, Tony Pawson
2005 Ada Yonath
2006 Roger D. Kornberg
2007 Joseph G. Gall, Elizabeth H. Blackburn, Carol W. Greider
2008 F. Ulrich Hartl, Arthur Horwich 
2009 Victor R. Ambros, Gary Ruvkun  
2010 Thomas J. Kelly, Bruce Stillman
2011 Jeffrey C. Hall, Michael Rosbash, Michael W. Young
2012 Richard Losick, Joe Lutkenhaus, Lucy Shapiro
2013 John O’Keefe
2014 James P. Allison
2015 S. Lawrence Zipursky
2016 Howard Cedar, Gary Felsenfeld, Aharon Razin
2017 Jeffrey I. Gordon
2018 Bert W. O’Malley, Ronald M. Evans, Pierre Chambon
2019 Peter K. Vogt, David M. Sabatini, Lewis C. Cantley
2020 Christine Petit, A. James Hudspeth, Robert Fettiplace
2021 Drew Weissman, Katalin Karikó

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Louisa Gross Horwitz –palkinto

Kemian palkinnot
Biologian palkinnot
Frans Sjöström

Frans Anatolius Sjöström (3. heinäkuuta 1840 Turku – 1. elokuuta 1885 Rönnskär) oli suomalainen arkkitehti. Hänen isänsä oli kruununnimismies ja kehruuhuoneen tarkastaja F. W. Sjöström.

Sjöström opiskeli teknillisessä reaalikoulussa Turussa ja vuodesta 1861 Tukholman taideakatemiassa. Vuosina 1869-72 hän oleskeli valtioavun turvin ulkomailla.   Sjöström työskenteli jonkin aikaa F. W. Scholanderin toimistossa. Vuodesta 1872 hän toimi opettajana Polyteknillisessä opistossa Helsingissä.

Hänen tuotantonsa edustaa uusrenessanssityyliä. Hänen töihinsä kuuluvat muun muassa Helsingissä sijaitseva Teknillisen korkeakoulun entinen päärakennus Hietalahdentorilla, Kuopion kaupungintalo, Kiteen kirkko, Lapinlahden kirkko, Helsingin kirurgisen sairaalan arkkitehtitöiden yhdistely, Viipurin kansakoulu, Turun Seurahuoneen muutos kaupungintaloksi ja Rouvasväen raamattuseuran rukoushuone Turussa.

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1885 kuolleet
Hietanen (täsmennyssivu)

Hietanen voi tarkoittaa:

Paikannimenä
 Hietanen, kaupunginosa Akaan Toijalassa
 Hietanen, kylä Kolarissa
 Hietanen, satama ja entinen saari Kotkassa
 Hietanen, järvi Mikkelissä
 Hietanen, kylä Mikkelissä
 Hietanen, rautatieliikennepaikka Mikkelissä
 Hietanen, järvi Mäntyharjussa
 Hietanen, järvi Ruovedellä
 Iso-Hietanen, järvi Kangasniemellä
 Pieni-Hietanen, järvi Kangasniemellä

Sukunimenä
Luettelon henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.

 Adiel Hietanen, Adi Hedman (1882–1947), näyttelijä ja näytelmäkirjailija
 Anna Hietanen-Makela (1909–1994), geologi, alkujaan suomalainen, siirtyi 1940-luvulla Yhdysvaltoihin
 Anne Pohtamo-Hietanen (s. 1955), Miss Suomi 1975, yrittäjä, juontaja ja evankelista
 Eino Hietanen (1910–1969), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos, Juho Hietasen poika
 Esa Hietanen (1896–1962), poliitikko (SKDL) ja toimittaja
 Hannu Hietanen (s. 1972), raviohjastaja
 Heikki Hietanen (s. 1965), raviohjastaja
 Helena Hietanen (s. 1963), kuvanveistäjä, valo- ja tilateosten tekijä
 Herkko Hietanen, teknologiaoikeuteen erikoistunut lakimies
 Janne Hietanen (s. 1978), jalkapalloilija
 Jari Hietanen (s. 1962), näyttelijä ja ohjaaja
 Jesse Hietanen (s. 1981), elokuvaohjaaja ja muusikko
 Jorma Hietanen (1940–2014), jääkiekkoilija ja jääpalloilija
 Juha Hietanen (s. 1955), jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
 Juho Hietanen (1879–1954), talousneuvos
 Jussi Hietanen (1903–1941), kuvanveistäjä
 Juuso Hietanen (s. 1985), jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
 Kalle Hietanen (s. 1979), pesäpallon syöttötuomari
 Kari Hietanen (s. 1941), prikaatikenraali
 Konsta Hietanen (s. 1984), jalkapalloilija, muusikko ja näyttelijä
 Lauri Hietanen (1902–1971), vuorineuvos, SOK:n pääjohtaja ja ministeri
 Leena Hietanen (s. 1956), freelance-toimittaja
 Liisa Hietanen (s. 1981), kuvanveistäjä
 Liisi Hietanen (s. 1929), lasten- ja nuortenkirjailija
 Markku Hietanen (s. 1945), raviohjastaja
 Matti Hietanen (s. 1983), lentopalloilija
 Mikko Hietanen (1911–1999), kestävyysjuoksija
 Nina Hietanen (s. 1985), jalkapalloilija
 Olli Hietanen (1947–2014), jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
 Paavo Hietanen (s. 1931), pesäpalloilija
 Pedro Hietanen (s. 1949), muusikko, kapellimestari, tuottaja, televisio- ja radioesiintyjä
 Pentti Hietanen (s. 1958), tenorilaulaja
 Pertti Hietanen (1937–2012), valokuvaaja
 Perttu Hietanen (s. 1950), säveltäjä
 Reino Hietanen (1932–2014), taidemaalari
 Risto Hietanen (s. 1954), useiden ilmaisjakelulehtien päätoimittaja
 Senni Hietanen (s. 1993), salibandyn pelaaja
 Unto Hietanen (1928–2009), kuvanveistäjä
 Valter Hietanen (1893–1942), jääkärivänrikki
 Valtteri Hietanen (s. 1992), jääkiekkoilija
 Veikko Hietanen (1928–2013), diplomaatti
 V. K. Hietanen (1924–2012), lehtikuvaaja
 Yrjö Hietanen (1927–2011), meloja ja olympiavoittaja

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Urho Hietanen, kersantti Väinö Linnan romaanissa Tuntematon sotilas


Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Mikael Nouro

Mikael Nouro on suomalainen shakin kansainvälinen mestari. Nouro on helsinkiläinen filosofian maisteri. Hän opiskelee myös teologiaa. Hän pelannut Suomen shakkimaajoukkueessa usein.

Nouro pitää shakkia kehittävänä pelinä, jota kannattaa opiskella jo sen hienon historian ja kulttuurinkin takia. Nouron mielestä nykyinen miettimisaikojen jatkuva lyhentäminen ei ole hyväksi shakille. Hänen mukaansa rauhallinen peli luo hyvän vastapainon nykyiselle kiireelle.

Lähteet

Aiheesta muualla

Shakin kansainväliset mestarit
Suomalaiset shakinpelaajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Newcastlen yliopisto

Newcastlen yliopisto (Newcastle University) sijaitsee Newcastle upon Tynessä Koillis-Englannissa lähellä Skotlannin rajaa. Se on nykyisin yksi Englannin arvostetuimmista yliopistoista ja kuuluu Russell-ryhmään.

Newcastlen yliopisto perustettiin vuonna 1834 lääketieteellisenä oppilaitoksena, ja se kehittyi siitä Durhamin yliopiston osana ja itsenäistyi 1963. Vuonna 2000 se voitti Sunday Times-lehden "vuoden yliopisto" -palkinnon.

Yliopistossa on kolme tiedekuntaa: Humanististen ja sosiaalitieteiden tiedekunta, Lääketieteellinen tiedekunta, ja Luonnontieteiden, maataloustieteiden ja tekniikan tiedekunta. Lisäksi siellä toimii neljätoista tutkimuslaitosta, joista tunnetuimpia ovat genetiikkaan ja kantasolututkimukseen keskittyvät laitokset.

Newcastlen yliopistossa ovat opiskelleet tai toimineet tutkijoina muun muassa Australian entinen ulkoministeri Alexander Downer, Yhdysvaltain entinen sisäministeri Bruce Babbitt, Sierra Leonen ensimmäinen pääministeri Milton Margai, maahanmuuttoministeri Robert Goodwill, liberaalidemokraattien puolueenjohtaja Tim Farron, koomikko Rowan Atkinson, prinsessa Eugenie, suurrabbi Jonathan Sacks, Disneyn toimitusjohtaja Andy Bird, matemaatikko Lewis Fry Richardson, laulaja Bryan Ferry, näyttelijä Chris Vance, kitaristi Wilko Johnson, kirjailija Alastair Reynolds, sosiologi Tom Shakespeare ja arkkitehti Terry Farrell. Lisäksi ihmisoikeustaistelija Martin Luther King, Jr. on nimetty kunniatohtoriksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yliopiston kotisivut 

Englannin yliopistot
Yliopisto
Sara Shane

Elaine Hollingsworth, o.s. Sterling, taiteilijanimeltään Sara Shane (s. 18. toukokuuta 1928) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Kuningas ja neljä kuningatarta (1956) ja Tarzanin suuri seikkailu (1959), mutta tuli tutuksi myös televisiosta. 

Shane toimi mallina 14-vuotiaasta saakka.

Shane keskeytti uransa jo 1960-luvulla. Hänestä tuli tunnettu terveellisten elämäntapojen puolestapuhuja.

Aiheesta muualla

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Ukkola

Ukkola on yksi Joensuun kylistä entisessä Enossa. Matkaa Uimaharjuun on 6 km, Enon keskustaan 22 kilometriä, Lieksaan 45 kilometriä ja Joensuuhun 55 kilometriä.

Asukkaita on noin 250. Suurimmillaan, Ukkolan sahan ollessa toiminnassa asukkaita oli jopa 700 henkilöä. 

Kylässä on ollut alakoulu, joka on sittemmin lakkautettu. Kyläläisten kokoontumispaikka on työväentalo. Ukkolassa toimii kylätoimikunta. 

Kylässä on lisäksi vuosina 1926–2005 toiminut Ukkolan rautatieasema.

Ukkolan saha 
Ukkolan saha perustettiin vuonna 1926 pohjoiskarjalaisten talonpoikien osuustoimintainnostuksen seurauksena. Parhaimmillaan sahalla oli töissä lähes sata henkilöä. Sahan toiminta loppui vappuna vuonna 2004.  Saha on ollut mm. Ukkola Oy:n (1944–) , Metsäliiton (1981–) ja yhtiöfuusioden jälkeen Metsä-Serlan  (1986–) sekä Metsä Timberin (1995–) omistuksessa.   Sahamiljöö on osittain suojeltu, mutta itse Ukkolan saharakennuksen suojelulle ei Museoviraston mielestä ole sen huonokuntoisuuden takia perusteita. Vanhan sahan paketointilaitos paloi maantasalle ja kuivaamorakennuksen ylin kerros tuhoutui palossa huhtikuussa 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ukkolan koulun sivut 

Enon kylät
Suomen sahateollisuus
Pohjois-Karjalan maakunnan entiset taajamat
Jaakko Kalela

Jaakko Kalela (s. 24. tammikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen virkamies ja suurlähettiläs. Hän työskenteli 33 vuotta tasavallan presidentin avustajana (ensin ulkopoliittisena neuvonantajana, myöhemmin kansliapäällikkönä) ja siirtyi vuonna 2005 Suomen suurlähettilääksi Tallinnaan.

Jaakko Kalelan isoisä oli pääministeri Aimo Cajander.

Lähteet

Suomen suurlähettiläät
Suomalaiset kansliapäälliköt
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
FC Emmen

FC Emmen on alankomaalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunkina on Emmen. Seura pelaa kaudella 2021–2022 Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Eerste divisiessä. Seuran kotistadionina toimii De Oude Meerdijk, joka oli käytössä myös nuorten MM-kilpailussa 2005.

Historia 

FC Emmen perustettiin vuonna 1925. Kun Alankomaissa perustettiin ammattilaisliiga, Emmen päätti jäädä amatööriseuraksi. Lopulta, vuonna 1985, FC Emmen siirtyi ammattilaisseuraksi. Seuran amatöörijoukkue jäi käyttämään nimeä FC Emmen, kun taas ammattilaisjoukkue vaihtoi nimekseen BVO Emmen (Betaald Voetbal Organisatie, jalkapallon ammattilaisorganisaatio). Vuonna 2005 myös ammattilaisseuran nimeksi palasi FC Emmen. Tähän oli kaksi syytä: ensinnäkin nimi FC Emmen kuvasi paremmin seuran historiaa, ja toisekseen Emmenin lähellä oli monia samalta kuulostavia nimiä, kuten PSV, RBC tai ADO.

FC Emmen nousi ensimmäisen kerran Hollannin pääsarjaan Eredivisiehen keväällä 2018 Eerste divisien pudotuspelien kautta. Eerste divisiessä se on ollut parhaimmillaan toinen kausina 1995–1996 ja 2002–2003.

Merkittäviä entisiä pelaajia 
 Mika Nurmela
 Jelle ten Rouwelaar

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu

Emmen
Drenthe
Louis Le Prince

Louis Aimé Augustin Le Prince (28. elokuuta 1841, Metz, Ranska – 16. syyskuuta 1890 (katoamispäivä)) oli ranskalainen keksijä ja varhainen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi maailman ensimmäiset elokuvat Roundhay Garden Scenen ja Leeds Bridgen, molemmat vuonna 1888.  

Le Prince opiskeli yliopistossa taidetta, fysiikkaa ja kemiaa. Valmistumisen jälkeen hän muutti Englannin Leedsiin. Siellä hän tapasi englantilaisen taiteilijan, Elizabeth "Lizzie" Whitleyn. He rakastuivat ja menivät naimisiin. 

Le Prince ja Whitley muuttivat yhdessä New Yorkiin, jossa Le Prince toimi managerina pienelle joukolle taiteilijoita. Tällöin hän sai idean laitteesta, jolla voisi näyttää panoraamamaalauksen kokonaan liikkuvan kuvan avulla, josta syntyi ensimmäisenä pidetty filmikamera. Hän käytti siinä 16 erilaista linssiä kuvaamaan liikettä, vaikkei se aluksi aina onnistunut. Hän patentoi keksintönsä, jonka jälkeen Le Prince kehitti keksintönsä kameraksi, jossa käytettiin vain yhtä linssiä. Tällä kameralla hän kuvasi 1888 ensimmäiset elokuvat, Roundhay Garden Scenen ja Leeds Bridgen.  Le Princellä oli myöhemmin myös Yhdysvaltain kansalaisuus. 

Le Prince katosi Ranskan Dijonissa vuonna 1890. Le Princen veli vei hänet juna-asemalle ja hyvästeli tämän. Le Princellä oli mukanaan materiaalit hänen ensimmäistä julkista näyttelyään varten ja matkalaukku. Ranskan viranomaiset kuulustelivat matkustajia junasta, johon Le Princen oli tarkoitus mennä. Kukaan ei muistanut nähneensä Le Princeä. Le Princeä oli hankalaa olla huomaamatta, sillä hän oli 193cm pitkä ja jolla oli erittäin tunnistettavat pulisongit. Tapaus jäi selvittämättä, vaikkakin hukkumista on myöhemmin epäilty. Whitley uskoi, että Thomas Edison kidnappasi hänen miehensä. Le Prince julistettiin kuolleeksi 1897.

Lähteet 

Ranskalaiset keksijät
Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Ranskalaiset kadonneet henkilöt
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1890 kuolleet
Anthony Quayle

Sir John Anthony Quayle CBE (7. syyskuuta 1913 Ainsdale, Lancashire – 20. lokakuuta 1989 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet nähtiin muiden muassa Navaronen tykeissä (1961) ja Arabian Lawrencessa (1962).

Quayle voitti Emmy-palkinnon vuonna 1975 ja oli lisäksi ehdolla muun muassa parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi 1970.

Quayle kuoli 76-vuotiaana syöpään Lontoossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
  
 
 

Brittiläiset näyttelijät
Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Carl Hamppe

Carl Hamppe (1814, Sveitsi – 17. toukokuuta 1876, Gersau, Schwyzin kantoni) oli sveitsiläis-itävaltalainen shakkimestari ja -teoreetikko.

Hamppe syntyi Sveitsissä ja työskenteli valtion virkamiehenä Wienissä. Hän otteli Johan Löwenthalin kanssa 1846 häviten ottelun 4–5, Ernst Falkbeerin kanssa 1850 voittaen 16–15 ja Daniel Harrwitzin kanssa tuloksella 2–5 sekä myöhemmin ½-3½.

Hamppe voitti kahdesti Wienin mestaruuden vuosina 1859 sekä 1860. Molemmilla kerroilla turnauksessa oli mukana Wilhelm Steinitz.

Hamppen kuuluisin peli on hänen kuolematon tasapelinsä Philipp Meitnerin kanssa.

Hamppen mukaan on nimetty kaksi Wieniläisen pelin muunnelmaa:
Hamppe-Allgaier-gambiitti: 1.e4 e5 2.Rc3 Rc6 3.f4 exf4 4.Rf3 g5 5.h4 g4 6.Rg5
Hamppe-Muzio-gambiitti: 1.e4 e5 2.Rc3 Rc6 3.f4 exf4 4.Rf3 g5 5.h4 g4 6.O-O

Lähteet

Aiheesta muualla

Kuolematon tasapeli

Sveitsiläiset shakinpelaajat
Itävaltalaiset shakinpelaajat
Vuonna 1814 syntyneet
Vuonna 1876 kuolleet
Viron kylmä sota

Viron kylmä sota on suomalaisen freelance-toimittajan Leena Hietasen pamfletti, joka aiheutti keväällä 2008 kohun Suomessa ja Virossa.

Keskeiset argumentit  

Kirjan pääaiheena on Viron ilman kansalaisoikeuksia jäänyt venäläisvähemmistö. Vaikka Viro lupasi huolehtia vähemmistöjen oikeuksista jo ennen Euroopan unioniin liittymistä, maassa eli yhä vuoden 2008 keväällä yli 100 000 venäläistä ilman kansalaisuutta. 

Hietasen mukaan Viron hallitus toimii harkitusti, koska se suhtautuu vähemmistöönsä kuten Israel palestiinalaisiin ja Etelä-Afrikan apartheidhallitus mustiin. Virolla on matkaa demokratiaan, koska kansallinen enemmistö johtaa maata yksipuolisesti.

Venäläisten sortamista hallitus perustelee Hietasen mukaan "miehitysmyytillä". Hietanen ei hyväksy Viron Neuvostoliiton-kauden nimittämistä miehitykseksi.

Kirjassa myös selitetään sitä, miksi Venäjän federaatio asetti Virolle ennen sen liittymistä Euroopan unioniin 100 % korkeammat tullit kuin esimerkiksi Suomelle. Hietasen mukaan syynä on se, että virolaiset presidentti Lennart Meren johdolla pyrkivät saamaan Viron ortodoksisen kirkon kiinteistöt sen pääasiassa venäjänkielisilta seurakunnilta, missä myös Suomen ortodoksisen kirkon johto toimi tukena ryhtymällä johtamaan kilpailevaa virolaista kansallismielistä "pöytälaatikkokirkkoa".

Kritiikki 

Pamfletti on saanut osakseen runsaasti kritiikkiä Virossa ja Suomessa. Virolaisen poliitikon Mart Nuttin mukaan teos edustaa Venäjän näkemystä. . Virolaissuomalainen kirjailija Sofi Oksanen on verrannut pamfletin väitteitä Viron miehityksen kieltämisestä holokaustin kieltämiseen .

Lähteet

Suomalaiset politiikan tietokirjat
Vuoden 2008 kirjat
Pamfletit
Jacques Sernas

Jurgis Šernas, paremmin tunnettu ranskalaisella nimellään Jacques Sernas (30. heinäkuuta 1925 – 3. heinäkuuta 2015) oli liettualaissyntyinen, ranskalaistunut näyttelijä. Hän esiintyi esimerkiksi elokuvassa Troijan Helena (1956).

Sernas syntyi Kaunasissa, Liettuassa; hänen isänsä Jokūbas Šernas oli yksi Liettuan itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Hän kasvoi Ranskassa ja joutui toisessa maailmansodassa saksalaisten vangitsemaksi.

Debyyttinsä vuonna 1947 tehnyt Sernas jatkoi uraansa 2000-luvulle saakka.

Elokuvia
 Nel segno di Roma, 1959
 Maciste contro il vampiro, 1961
 Il conquistatore di Corinto, 1961
 Romulus ja Remus, 1961
 Spartacuksen poika, 1962
 L’avaro, 1990

Aiheesta muualla

Lähteet 

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Tinto Brass

Giovanni "Tinto" Brass (s. 26. maaliskuuta 1933) on italialainen elokuvaohjaaja, joka on tullut tunnetuksi eroottissävytteisistä elokuvistaan. Hän oli vuonna 1970 ehdolla Kultaisen karhun saajaksi Berliinin elokuvajuhlilla. Brass oli tuomariston jäsen Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1972.

Elokuvia 
Brassin teosten joukossa ovat muiden muassa seuraavat elokuvat:

 Salon Kitty (1976)
 Caligula (1979) 
 The Key – avain (1983) ()
 Love and Passion – Rakkaus ja intohimo (1987) ()
 Kullanmuru (1991) ()
 Anna vaimollesi vapaus! (1992) ()
 Tirkistelijä (1994) ()

Lähteet

Aiheesta muualla 

  
 Tinto Brassin kotisivusto

Italialaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Valtonen

Valtonen on suomalainen sukunimi, joka esiintyy myös kirjoitusasussa Waltonen. Tunnettuja Valtosia ja Waltosia ovat:

 Anna Valtonen, taiteen tohtori, Aalto-yliopiston dekaani, Uumajan yliopiston muotoilukoulun ent. rehtori
 Anniina Valtonen (s. 1989), meteorologi
 Bertta Valtonen (1900–1980), kätilö
 Eino Valtonen, avaruusfysiikan professori
 Elias Valtonen (s. 1999), koripalloilija
 Elina Valtonen (s. 1981), suomalainen poliitikko
 Erkki Valtonen (1934–2020), ylilääkäri
 Ester Valtonen (1905–2014), yksi vanhimmiksi eläneistä suomalaisista
 Fredrik Valtonen, Raffu Valtonen (1914–2000), kapellimestari, viulisti, saxofonisti ja laulaja
 Hannu Valtonen (s. 1960), jalkapalloilija
 Hannu Valtonen, suomalainen upseeri, museonjohtaja ja ilmailukirjailija
 Helena Valtonen (s. 1974), kivääriampuja
 Hilja Valtonen (1897–1988), kirjailija ja kansakoulunopettaja 
 Ilmo Valtonen (s. 1962), graafinen suunnittelija
 Jali Valtonen (s. 1967), kymmenottelija
 Janne Valtonen (s. 1968), jääkiekkomaalivahti
 Jarmo Valtonen (s. 1981), pikaluistelija
 Johannes Valtonen (1916–1940), talvisodassa Suomen puolella vapaaehtoisena taistellut inkeriläinen
 Jonne Valtonen (s. 1976), elektronisen musiikin artisti
 Jorma Valtonen (s. 1946), jääkiekkomaalivahti
 Jorma Valtonen (1923–2001), pituushyppääjä
 Juho Valtonen (1850–1923), toimittaja ("Gambetta")
 Julius Valtonen (s. 1995), jääkiekkoilija 
 Jussi Valtonen (s. 1975), psykologi ja kirjailija
 Kaarlo Waltonen (1892–1963), tehtailija, pakinoitsija ja kirjailija
 Kyllikki Valtonen (1923–2009), opettaja, toimitussihteeri ja kirjailija
 Lassi Valtonen (s. 1990), laulaja
 Martti Valtonen (s. 1947), tieteilijä ja professori
 Martti Valtonen (1937–2019), balettitanssija
 Mato Valtonen (s. 1955), muusikko, näyttelijä ja yrittäjä
 Mauri Valtonen (s. 1945), tähtitieteilijä ja professori
 Olavi Valtonen (1907–1965), kenraalimajuri
 Olli Valtonen (s. 1950), evankelis-luterilaisen kirkon pappi
 Osmo Valtonen (1929–2002), taiteilija
 Pirkko Valtonen (1931–2014), poliitikko (SDP)
 Puntti Valtonen (s. 1961), näyttelijä ja muusikko
 Raimo Valtonen (1930–2015), jalkapalloilija
 Reino Valtonen (1916–1941), koripalloilija ja nyrkkeilijä
 Sami Valtonen (s. 1975), maasto- ja keskimatkojen juoksija
 Tomek Valtonen (s. 1980), jääkiekkoilija
 Toni Valtonen, vapaaottelija
 Veijo Valtonen (1936–2016), jalkapalloilija ja valmentaja
 Veikko Valtonen (1905–1976), hammaslääkäri, lääkintäeverstiluutnantti ja professori
 Veli Pekka Valtonen (s. 1954), insinööriprikaatikenraali
 Vesa Valtonen (s. 1969), prikaatikenraali, Porin Prikaatin komentaja 
 Ville Valtonen, ylilääkäri ja professori
 Ville Valtonen, suomalainen kilpamoottoripyöräilijä
 Harmony Sisters -yhtyeen laulajat (esiintyneet myös nimellä Geschwister Waltonen):
 Vera Enroth, o.s. Valtonen (1914–1997)
 Maire Ojonen, o.s. Valtonen (1916–1995)
 Maila Raija Avellan, o.s. Valtonen (1918–1997)
Gavin Newsom

Gavin Christopher Newsom (s. 10. lokakuuta 1967) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka valittiin Kalifornian kuvernööriksi marraskuun 2018 vaaleissa. Newsom toimi Kalifornian varakuvernöörinä vuosina 2011–2019. Tähän tehtävään hänet valittiin marraskuussa 2010, jolloin hän voitti vaaleissa republikaani Abel Maldonadon. Ennen varakuvernöörin tehtävää Newsom toimi San Franciscon pormestarina. Hänet valittiin pormestariksi vuoden 2003 vaaleissa, jolloin hänestä tuli San Franciscon nuorin pormestari sataan vuoteen. 

Newsom on ollut vuodesta 2008 naimisissa näyttelijä Jennifer Siebelin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, vuonna 2009 syntynyt tytär ja vuonna 2011 syntynyt poika. Hän oli aiemmin naimisissa Kimberly Guilfoylen kanssa vuodesta 2001 vuoteen 2006.

Katso myös
Samaa sukupuolta olevien avioliitto Kaliforniassa

Lähteet 

Kalifornian kuvernöörit
Kalifornian varakuvernöörit
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
San Franciscon pormestarit
Veden äärelle


Veden äärelle on suomalaisen metalliyhtye Saran viides studioalbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2008. Levyn ensimmäisestä singlestä ”Laine kerrallaan (maa oli tuolla jossain kun päivät muuttuivat vuosiksi)” sekä kappaleesta "Rauhan aika" on kuvattu myös musiikkivideo.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.

Kappaleet 
Sävellykset ja sanoitukset Joa Korhonen, sovitukset Jyrki Tuovinen ja Sara.

Kokoonpano 
 Joa Korhonen – laulu, kitara
 Kristian Udd – basso
 Tommi Koivikko – kitara
 Antti Tuomivirta – kitara
 Andreas Bäcklund – rummut

+

 Antti Pitkäjärvi – piano

Tuotanto 
 Jyrki Tuovinen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Arttu Peljo – äänitys
 Svante Forsbäck – masterointi

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 8+/10
 Rumba: positiivinen
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Veden äärelle Discogsissa 

Vuoden 2008 albumit
Saran albumit
Jyrki Tuovisen tuottamat albumit
Mika Terho

Mika Terho (s. 25. joulukuuta 1968 Uusikaupunki) on suomalainen kirjailija ja runoilija, joka asuu Forssassa. Hänen esikoisrunokokoelma Paradoksi ilmestyi Pikku-idiksen kustantamana vuonna 1993. Terho on tehnyt runonlausuntakeikkoja vuodesta 1994 ja hänen tekstejään esiintyy omien teosten lisäksi useissa antologioissa ja muuan muassa Parnassossa, Tuli&savu -lehdessä sekä Kulttuurivihkoissa.

Maaliskuussa 2014 ilmestynyt Terhon teos Niittyvilla-Pattaya All Night Long vedettiin toukokuussa 2014 myynnistä sen vuoksi, että Terho oli kuvannut siinä forssalaisen hoitokotityöpaikkansa asukkaita heidän oikeilla nimillään.  Forssan kaupunki vei asian poliisille, jolla arviointi siitä epäilläänkö kirjan julkaisemisessa tapahtuneen rikosta on kesken. Mika Terho julkaisi vuonna 2016 kirjaan liittyvästä oikeusprosessista joka ei tunnu etenevän mihinkään suuntaan kirjan Syytetty.

Tuotanto
 Paradoksi ; kuvittanut Jari Tammi. Pikku-idis/Lukutikku, 1993 ISBN 952-9589-06-9
 Kokonaisnäkemys. Pikku-idis, 1995 ISBN 952-9589-32-8 
 Kokovartalopesu. Pikku-idis, 1995 ISBN 952-9589-27-1
 Holopainen. Pikku-idis, 1996 ISBN 952-9589-33-6 
 Intohimon hullu huhtikuu : runoja miehestä ja naisesta, Marjo Isopahkala & Mika Terho. Sammakko, 2001 ISBN 952-5194-25-6 
 Alastomana : runoja. Enostone, 2003 - (Enostonen runokirjat). ISBN 951-9036-32-6
 90-luvun kuvat ; esipuhe: Pekka Kejonen. Sammakko, 2000 ISBN 952-5194-11-6 
 Afrikan päiväkirja. Enostone, 2004 ISBN 951-9036-44-X 
 Intohimon hullu huhtikuu : runoja rakkaudesta : runoja miehestä ja naisesta, Marjo Isopahkala, Mika Terho. Sammakko, 2004 - (Sammakon kaunopokkarit). ISBN 952-5194-73-6
 Kunnes taivas tulee esiin : runoja. Enostone, 2005 ISBN 951-9036-59-8 
 Olen yksinäinen planeetta : kertomus matkasta Turku - Bangkok - Rio de Janeiro. Enostone, 2007 ISBN 978-951-9036-73-1 
 Ghana : kertomus. Enostone, 2010 ISBN 978-951-9036-91-5
 Muodonmuutoksia? : Nihil Interit ry:n juhlakirja useita tekijöitä, mm. Mika Terho; toimittaneet Sirpa Kyyrönen & Tiina Lehikoinen ; runoyhdistys Nihil Interit] Nihil Interit, [2013] - (Tuli&savu, ISSN 1239-9213 ; 74.). ISBN 978-952-9886-25-8. 
 Niittyvilla-Pattaya All Night Long, Enostone 2014
 Syytetty, turbator 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla
Mika Terho Turun kaupunginkirjaston sivuilla
Mika Terho Pispalan kirjastotalon lauteilla 
Mika Terho esittää Runoraadissa runon Lapsuuden lohi siikaverkossa...

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Jorge Sanz

Jorge Sanz (s. 26. elokuuta 1969) on espanjalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Amantes (Aranda, 1991) ja Belle Époque – muutosten aika (Trueba, 1992). 

Sanz voitti vuonna 1990 Goya-palkinnon ja on ollut ehdolla useiden muiden saajaksi.

Aiheesta muualla 
  

Espanjalaiset näyttelijät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Dian Sastrowardoyo

Diandra Paramitha "Dian" Sastrowardoyo (s. 16. maaliskuuta 1982) on indonesialainen näyttelijä ja malli. Hän esiintyi muun muassa pääroolissa (Cinta) Rudy Soedjarwon elokuvassa Ada Apa dengan Cinta? (2002). 

Sastrowardoyo syntyi Jakartassa.

Filmografia

Elokuvat
 Bintang Jatuh (2000) – Donna
 Pasir Berbisik (2001) – Daya
 Ada Apa dengan Cinta? (2002) – Cinta
 Arisan! (2004) – Nainen galleriassa
 Puteri Gunung Ledang (2005) – Lääkkeenmyyjän tytär
 Banyu Biru (2005) – Sula
 Ungu Violet (2005) – Kalin
 Belahan Jiwa- Benny (2006) – Cempaka
 3 Doa 3 Cinta (2008) – Dona Satelit

Aiheesta muualla 
  
 Dian Sastrowardoyon blogi 

Indonesialaiset näyttelijät
Indonesialaiset mallit
Bloginpitäjät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Toblerone

Toblerone on Mondelez Internationalin omistama suklaapatukoiden tuotemerkki, jonka keksivät Theodor Tobler ja Emil Baumann Bernissä, Sveitsissä vuonna 1908. Patukan nimi on yhdistelmä Toblerin sukunimestä ja eräänlaista nougat-makeista tarkoittavasta italiankielisestä sanasta torrone. Patukan kolmionmuotoiset palaset viittaavat Sveitsin ja Italian rajalla sijaitsevaan Matterhorn-vuoreen. Kolmiomainen muoto ja murrettavien palojen välien suhteellisen suuri leveys vaikuttavat osaltaan mielikuvaan patukan koosta. Paketeissa on myös Matterhornin kuva. Kuvaan on piilotettu karhu symboloimaan Berniä, Tobleronen synnyinkaupunkia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tobleronen viralliset verkkosivut 

Makeismerkit
Suklaapatukat
Kraft Foodsin tuotemerkit
Mondelez Internationalin tuotemerkit
.jo

.jo on Jordanian Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Se laadittiin vuonna 1994. Sitä hallinnoi NITC.

Toisen asteen tunnukset 

 .com.jo - Kaupalliset sivustot
 .net.jo - Palveluntarjoajat
 .gov.jo - Hallitus
 .edu.jo - Koulutukselliset sivut
 .org.jo - Organisaatiot
 .mil.jo - Armeija
 .name.jo - Yksityishenkilöt
 .sch.jo - Koulut

jo
jo

sv:Toppdomän#J
A Social Grace

A Social Grace on Psychotic Waltzin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Metal Blade Records julkaisi A Social Gracen uudestaan vuonna 2004 yhdessä yhtyeen uuden albumin  Mosquiton kanssa. Paketti sisälsi myös bonus-dvd:n.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ward Evans – bassokitara, tamburiini
 Norm Leggio – rummut, lyömäsoittimet
 Brian McAlpin – kitarat
 Dan Rock – kitara, 6 & 12-kielinen akustinen kitara, piano, vibraslap
 Buddy Lackey – laulu, huilu, piano, kosketinsoitin, akustinen kitara

Aiheesta muualla 
 A Social Grace discogs.com -sivustolla

Vuoden 1990 esikoisalbumit
Psychotic Waltzin albumit
Bill Cosby Show

Bill Cosby Show () on yhdysvaltalainen vuosina 1984–1992 valmistunut ja esitetty tilannekomediasarja. Sarja kertoi hyvin toimeentulevan afroamerikkalaisen Huxtablen perheen tapahtumista. Huxtablen perheeseen kuului lääkäri-isä ja juristiäiti sekä useita lapsia. Sarja oli erittäin suosittu USA:ssa. Suomessa sarjaa esitettiin 1980- ja 1990-luvulla MTV:llä ja myöhemmin MTV3-kanavalla. MTV3 Sarja esitti sen uusintana vuonna 2009. Amerikkalainen NBC hyllytti sarjan marraskuussa
2014, kun Bill Cosbyä epäiltiin monista raiskauksista.

Näyttelijät
 Bill Cosby – Heathcliff ”Cliff” (Alussa Clifford) Huxtable
 Phylicia Rashād – Clair Olivia Hanks Huxtable
 Sabrina LeBeauf – Sondra Huxtable Tibideaux
 Geoffrey Owens – Elvin Tibideaux
 Lisa Bonet – Denise Huxtable Kendall (1984–1987, 1989–1991)
 Joseph C. Phillips – Martin Kendall (1989–1991)
 Malcolm-Jamal Warner – Theodore Aloysius ”Theo” Huxtable
 Tempestt Bledsoe – Vanessa Huxtable
 Keshia Knight Pulliam – Rudith Lillian ”Rudy” Huxtable
 Raven-Symoné – Olivia Kendall (1989–1992)
 Erika Alexander – Pam Tucker (1990–1992)

Aiheesta muualla
 

Tilannekomediat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Perhesarjat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
MTV:n televisio-ohjelmat
NBC:n televisio-ohjelmat
Into the Everflow

Into the Everflow on toinen yhdysvaltalaisen Psychotic Waltz -yhtyeen neljästä albumista. Se julkaistiin vuonna 1992.

Metal Blade Records uudelleenjulkaisi Into the Everflow’n Psychotic Waltzin viimeisen Bleeding-albumin kanssa vuonna 2004.

Kappaleet 

Disturbing the Priest (Black Sabbath -cover, uudelleenjulkaisun bonuskappale)

Kokoonpano 
 Ward Evans – bassokitara, tamburiini
 Norm Leggio – rummut, lyömäsoittimet
 Brian McAlpin – kitarat
 Dan Rock – kitara, 6 & 12-kielinen akustinen kitara, piano, vibraslap
 Buddy Lackey – laulu, huilu, piano, kosketinsoitin, akustinen kitara

Aiheesta muualla 
 Into the Everflow discogs.com-sivustolla

Vuoden 1992 albumit
Psychotic Waltzin albumit
Mosquito

Mosquito on kolmas yhdysvaltalaisen progressiivista metallia soittaneen Psychotic Waltz -yhtyeen neljästä albumista. Taktisten tyylien vaihtojen ansiosta se on fanien keskuudessa luultavasti yhtyeen albumeista suosituin.

Vuonna 2004 Metal Blade Records uudelleenjulkaisi Mosquiton yhdessä Psychotic Waltzin debyyttialbumin A Social Gracen kanssa. Paketti sisältää myös bonus-dvd:n.

Kappaleet 

 Darkness (piilokappale, joka seuraa ”Mindsongia” 2:12 hiljaisuuden jälkeen venyttäen kappaleen pituudeksi 10:07)

Vuoden 1994 albumit
Psychotic Waltzin albumit
Tea Helenelund

Tea Regina Emilia Helenelund (18. helmikuuta 1917 Sulva – 17. joulukuuta 2010 Vaasa) oli suomalainen kuvanveistäjä. 

Tea Helenelund opiskeli Suomen taideakatemian koulussa vuosina 1944 – 1947. Hän debytoi Helsingissä vuonna 1952. 

Helenelund tunnetaan muun muassa lukuisista lapsiaiheisista pronssipatsaistaan, sekä julkisista veistoksistaan. Vaasassa niitä ovat muun muassa Kasarmintorin Lottapatsas (2005), Inkerinpuiston Liikenteessä kuolleiden lasten muistomerkki (1955) ja C.A. Setterbergin muistomerkki Kirkkopuistikolla (1996).

Helenelund teki paljon lapsiaiheisia, pienikokoisia pronssipatsaita. Häneltä tunnetaan yli 300 maalausta tai veistosta. Helenelund toimi myös kuvaamataidonopettajana vuoteen 1973 saakka.

Helenelundille myönnettiin Vaasan kaupungin kulttuuripalkinto vuonna 2007. Hän oli Kuvanveistäjäliiton varsinainen ja kunniajäsen, sekä  Kuvataiteilijaseniorit ry:n kunniajäsen.

Valokuvia julkisista veistoksista

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Operaatio Wunderland

Operaatio Wunderland () oli toisen maailmansodan aikainen operaatio 16. elokuuta – 5. lokakuuta 1942. Saksan laivaston tavoitteena oli Neuvostoliitolle tärkeiden satamien tuhoaminen Barentsinmerellä.

Saksalaisten kokoonpano  

Operaatiota suorittamaan lähtivät Narvikin satamasta raskas risteilijä Admiral Scheer, hävittäjät Z16 Friedrich Eckoldt, Z15 Erich Steinbrinck ja Z4 Richard Beitzen ja sukellusveneet U-601 ja U-251. Osastoa johti Admiral Scheerin komentaja kommodori Wilhelm Meendsen-Bohlken.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Arcticwar.com: Timeline 1942-1945
Admiral Scheer - Operational History
Admiral Scheer Operational History
Admiral Kuznetsov: Memoirs of wartime minister of the navy
Lexikon der Wehrmacht: Panzerschiff »Admiral Scheer«

Операция "Вундерланд"

Wunderland
Wunderland
Wunderland