joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kääpiömittari

Kääpiömittari (Gymnoscelis rufifasciata) on yleinen, varsin pienikokoinen ruskeankirjava mittariperhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Vain 15–19 mm siipivälillään kääpiömittari kuuluu pienimpiin mittariperhoslajeihin. Etusiivet ovat levottoman kirjavat ja niissä vuorottelevat selvästi punaruskeat ja harmaat alueet siten, että sisimpien poikkiviirujen välinen alue ja siiven kärkiosa ovat punaruskeat. Ulompi poikkiviiru on selvä, väriltään vaalea ja kaksinkertainen. Sen sisäpuolella on rivi mustia, siiven keskiosaan suuntautuneita nuolitäpliä. Takasiivet ovat tyviosastaan ja etureunasta vaaleat, ulkoreunasta punaruskeat ja niissäkin erottuu vaalea, kaksinkertainen poikkiviiru.

Pienen kokonsa vuoksi kääpiömittarin voi sekoittaa erilaisiin pikkumittareihin, mutta siipien selvän punaruskean värin vuoksi käytännössä lähinnä vain kannusruohomittariin (Eupithecia linariata).

Levinneisyys ja lentoaika 
Kääpiömittarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Skandinaviaan ja idässä Keski-Aasiaan. Suomessa pohjoisimmat havainnot on tehty Kemi-Kajaani-linjalta. Perhoset lentävät kesän aikana kahtena, ehkä jopa kolmena sukupolvena, joista ensimmäinen sukupolvi on lennossa huhti-toukokuun vaihteesta kesäkuun puoleenväliin ja toinen sukupolvi lentää heinäkuun alkupuoliskolta syyskuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat 
Kääpiömittari elää lämpimillä kankailla, tienvarsilla, rinteillä ja pihoilla. Lajin yksilömäärissä on huomattavaa vuosittaista vaihtelua ja joinakin vuosina runsaslukuinen perhonen saattaa toisina vuosina vaikuttaa kadonneen kokonaan. Perhoset ovat aktiivisia öisin, jolloin niitä lentää helposti kirkkaiden valojen luokse ja jossain määrin myös makealla nesteellä kostutetulle syötille. Toukkia voi etsiä karistelemalla ravintokasveja ja niiden kasvattaminen on helppoa. Talvehtiva vaihe on kotelo, jonka sisällä on valmis perhonen.

Ravintokasvi 
Toukat elävät etenkin kanervalla (Calluna vulgaris) ja vadelmalla (Rubus idaeus). Toisen sukupolven toukat usein pihlajan (Sorbus aucuparia) kukinnoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pertti Pakkanen: Eupithecia in Finland
 Kääpiömittari
 kuva toukasta
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Vlindernet 

Kenttämittarit
Nils Nilsinpoika

Nils Nilsinpoika Natt och Dag (1554–1613) oli hovimies ja kihlakunnantuomari. Hänen isänsä oli Nils Månsson (Natt och Dag) ja äitinsä Karin Göransdotter (Gyllenstierna). Hän avioitui 1579 Anna Bengtsdotterin (Gylta) (1550–1603) kanssa, jonka isä oli Bengt Bengtsson Gylta ja äiti Ingeborg Jakobsdotter Krumme. Anna Gylta peri vanhempiensa jälkeen muun muassa kartanon Falköpingistä ja puolet kivitalosta Tukholmassa. Annan kuoltua Nils Nilsson avioitui Eerik XIV:n tyttären Sigrid Eerikintytär Vaasan kanssa 1609 Tukholman linnassa.

Lapset
Anna Bengtsdotterin kanssa:
 Christina Nilsdotter (1580–1643) 
 Bengt Nilsson (s. 1581) 
 Göran Nilsson (1583–1613) 
 Per Nilsson (1584–1634) 
 Brita Nilsdotter (s. 1586) 
 Jöns Nilsson (1589–1619) 
 Göran Nilsson (s. 1589)
 Ivar Nilsson (1590–1651)

Ruotsalaiset henkilöt
Vuonna 1554 syntyneet
Vuonna 1613 kuolleet
Larvae of Trinity

Larvae of Trinity on suomalaisen death/black metal -yhtyeen Sightlessin ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ivolach – laulu
 Antinist – kitara
 Therium – kitara
 Nectris – basso
 Creativore – rummut

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Suomalaiset black metal -albumit
Suomalaiset death metal -albumit
Jääpallon SM-kilpailu 1925

Vuoden 1925 jääpallon SM-kilpailut olivat leudon talven vuoksi vaarassa jäädä pelaamatta. Kilpailut pääsivät käynnistymään vasta tammikuun jälkipuoliskolla. Vaasan korkeudella ensimmäinen ottelu pelattiin 18. tammikuuta Vasa IS:n ja VPS:n välillä. Viipurissa Sudet ja IFK aloittivat kilpailun helmikuun 1. päivänä. Ottelu pelattiin meren jäällä jolloin jään heikkouden vuoksi yleisön pääsyä alueelle piti rajoittaa. Helsingissä päästiin jäälle helmikuun lopussa jolloin HJK, KIF, HPS ja HIFK saivat pelata ensimmäiset harjoitusottelunsa. Jäät sulivat kuitenkin uudelleen ja kausi oli vaarassa peruuntua. Maaliskuun puolivälissä ilmat kylmenivät viikoksi, jolloin kilpailuja voitiin taas jatkaa kuukauden tauon jälkeen. Helsingin ottelut vietiin läpi nopealla aikataululla viikossa helsinkiläisjoukkueiden ja pohjoisen joukkueista vielä kilpaa jatkavan Vasa IS:n kesken. Kiire saada pelit pelattua pakotti pelaamaan myös arkisin. Finaaliin selvisi HJK, Viipurista finaaliin selvisi Sudet.

Loppuottelu piti myös saada järjestettyä nopeasti ennen jäiden sulamista. Finaali pelattiin Viipurissa keskiviikkona 25. maaliskuuta Salakkalahden jäällä. Leudosta alkutalvesta huolimatta loppuottelu saatiin pelata hyvällä jäällä parin asteen pakkasessa. Vuoden 1925 loppuottelu on edelleen kaikkien aikojen myöhäisin ajankohta jääpallon SM-finaalille. Itse ottelun voitti Sudet maalein 9-2.

Alkuerät 
alkuottelut

Välierät

Loppuottelu 
25. maaliskuuta 1925 Helsingissä

Lopulliset sijoitukset

Mestarijoukkue 
Susien mestarijoukkue: Heikki Anttonen, Arvo Närvänen, Mauritz Lagerström, Tuovi Koskinen, Edvard Kostamo, Heikki Lund, Kaarlo Ahlgren, Armas Ahnger, Lauri Mäkinen, Vilho Kettunen, Niilo Jantunen.

TUL:n mestaruus
Työväen urheiluliiton jääpallomestaruudesta ei leudon talven vuoksi pelattu ollenkaan.

Lähteet 

Jääpallon Suomen-mestaruuskilpailut
Vuoden 1925 jääpallo
Symphony of Delusions

Symphony of Delusions on death metal -yhtye Blind Staren vuonna 2005 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Arise Records -levymerkillä.

Kappaleet 

Japanin bonuskappale

Kokoonpano 
 Eino Tuominen – laulu
 Anders Öström – kitarat
 Jaakko Lehtinen – kitarat
 Kalle Lahti – basso
 Timo Palokankare – rummut
 Zacharias E. Aarnio – kosketinsoitin

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Blind Staren albumit
The Dividing Line

The Dividing Line on suomalaisen melodisen death metalin yhtyeen Blind Staren toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2012 levymerkillä Inverse Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Eino Tuominen – laulu
 Jaakko Lehtinen – kitara, puhdas laulu
 Anders Öström – kitara
 Ossi Elonen – basso
 Timo Palokankare – rummut
 Tuomas Riihimäki – kosketinsoitin

Muut tekijät 
 Kari Nieminen – miksaaja
 Joona Lukala – masteroija
 Mikko Kovasiipi – valokuvat

Listasijoitukset 
The Dividing Line sijoittui Rumban albumilistalla kuudenneksi 2. - 8.8.2012

Aiheesta muualla 
 

Blind Staren albumit
Vuoden 2012 albumit
Ritarimittari

Ritarimittari (Ourapteryx sambucaria) on hento ja kookas, ulkonäöltään erikoisen päiväperhosmainen mittarilaji.

Koko ja ulkonäkö 
Ritarimittari on isokokoinen, vaaleankeltainen perhonen. Etusiiven kaksi poikkiviirua ovat kellanruskeat, lähes suorat ja melko leveät. Keskipilkku on kellanruskea ja juovamainen. Siivellä on lyhyitä kellanruskeita viiruja ja siiven kärki on erityisen terävä. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset, etusiipien tapaan kellanruskeiden viirujen kirjomat ja niissä on yksi kellanruskea poikkiviiru. Erikoisuutena takasiiven takareunassa on selvä kannus ja sen yhteydessä kaksi mustaa täplää, joista etummaisessa on kirkkaanpunainen keskusta. Siipiväli 44–45 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Lajin levinneisyys ulottuu Portugalista ja Brittein saarilta Skandinavian eteläosiin, Baltiaan ja idässä Venäjän poikki Altaille. Suomesta ritarimittari tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 1961 Haminaan kuuluvalta Tammion saarelta ja se on sittemmin levinnyt kaakosta etelärannikkoa pitkin Turun saaristoon ja Ahvenanmaalle saakka. Nykyisin levinneisyys Suomessa kattaa koko etelärannikon, mutta Itä-Suomessa ulottuu sisämaahan ainakin Joensuun korkeudelle saakka. Lento tapahtuu yhtenä lyhytaikaisena sukupolvena heinäkuun alusta lopuun.

Elinympäristö ja elintavat 
Ritarimittari elää rehevissä ja valoisissa, lehtomaisissa metsissä. Sitä voi kuitenkin tavata myös pensaikkoisilla niityillä, puistoissa ja puutarhoissa. Laji on elintavoiltaan tiukasti yöaktiivinen lennon painottuessa keskiyölle ja perhosia tulee huonosti valolle, mikä vaikeuttaa suuresti niiden löytämistä. Perhosten lentely on nopeaa ja mutkittelevaa. Talvehtiva vaihe on keskenkasvuinen toukka.

Ravintokasvi 
Toukka elää Suomessa terttuseljalla (Sambucus racemosa), muualla muillakin puilla ja pensailla sekä erityisesti muratilla (Hedera helix).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen perhostutkijain seura
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Vlindernet 

Lovimittarit
Kilpinen

Kilpinen voi tarkoittaa seuraavia:

henkilöitä
 Arvi Kilpinen (1905–1973), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Asko Kilpinen (s. 1938), prikaatikenraali
 Atte Kilpinen (s. 1996), balettitanssija
 Efraim Kilpinen (1862–1951), puuseppä ja kanteleenrakentaja
 Erkki Kilpinen (s. 1948), yhdistetyn hiihtäjä
 Inkeri Kilpinen (1926–2018), näytelmäkirjailija
 Jalo Kilpinen (1894–1918), seiväshyppääjä
 Josefiina Kilpinen (s. 1982), skicrosslaskija
 Justus Kilpinen (s. 1993), koripalloilija
 Lassi Kilpinen (s. 1993), koripalloilija
 Margaret Kilpinen (1896–1965), pianisti
 Petteri Kilpinen (s. 1964), yritys- ja urheilujohtaja
 Saara Elina, oik. Saara Elina Kilpinen (s. 1986), näyttelijä
 Viktor Kilpinen (1865–1935), Jyväskylässä vaikuttanut johtaja, muinaisesineiden keräilijä ja lahjoittaja
 Wolmar Styrbjörn Kilpinen, Wolmar Schildt (1810–1893), Jyväskylän piirilääkäri, fennomaani ja suomentaja
 Yrjö Kilpinen (1892–1959), säveltäjä ja akateemikko
 Yrjö Kilpinen (1904–1983), Mannerheim-ristin ritari

paikkoja
 Kilpinen, järvi Viitasaarella lähellä Korppiskylää.
Viimeinen nistiretki


Viimeinen nistiretki on suomalaisen death metal -yhtyeen Tukkanuotan ensimmäinen EP. Se on julkaistu vuonna 2009 levymerkillä Stay Heavy Records.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tukkanuotta.

Kokoonpano 
 Ultimake – laulu
 Goreppo – kitara
 Rally-Mikko – kitara
 Pertti Olo – basso
 Mälli-Timo – rummut

Muut
 Black-Metal Simo – miksaaja, äänittäjä
 Mika Jussila – masterointi
 Ironworx Gravefix – kansikuva

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet 

Vuoden 2009 EP:t
Tukkanuotan albumit
Huomenta suoli

Huomenta suoli on death metal -yhtyeen Tukkanuotan toinen EP, joka julkaistiin 3. maaliskuuta 2010.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tukkanuotta.

Kokoonpano 
Yhtye
 Ulti-Make – laulu
 Goreppo – kitara
 Raellie-Mikko – kitara
 Pertti Olo – basso
 Maellie-Timo – rummut

Muut
 Mika Jussila – masterointi
 Bläkkis-Simo – miksaus
 Irwan – kansi

Vuoden 2010 EP:t
Tukkanuotan albumit
Tukkanuotta / Goresoerd

Tukkanuotta / Goresoerd on death metal -yhtyeiden Tukkanuotan sekä Goresoerdin split-albumi. Se on julkaistu vuonna 2010 levymerkillä Stay Heavy Records.

Kappaleet 
Tukkanuotta

Goresoerd

Kokoonpano 
Tukkanuotta
 Ulti-Make – laulu
 Goreppo – kitara
 Raellie-Mikko – kitara
 Pertti Olo – basso
 Maellie-Timo – rummut

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2010 split-albumit
Tukkanuotan albumit
Virolaiset metallialbumit
Death metal -albumit
Valkoraimikki

Valkoraimikki (Anacyclus clavatus) on päivänkakkaraa muistuttava valkokukkainen yksivuotinen kasvi.

Valkoraimikki kasvaa 20–40 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on pystysuora, haarainen. Alimmat lehdet muodostavat ruusukkeen. Ne ovat pitkulaisia ja hammaslaitaisia. Kukinnossa on 15–20 mm leveä keltainen keskusta ja valkoiset kehälehdet.

Valkoraimikki kasvaa kuivassa ympäristössä pelloilla, tienvarsilla ja joutomailla. Se on alkujaan kotoisin Välimeren maista. Se on levinnyt laajemmalle viljansiemenen mukana. Siitä on muutamia havaintoja Suomestakin.

Perinteisesti valkoraimikkia on käytetty rohdoksena mahahaavan hoitoon.

Lähteet 

Asterikasvit
Subukokous

Subukokous on death metal -yhtye Tukkanuotan kolmas EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2012.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi.net:  
 Lammaszine:

Lähteet

Vuoden 2012 EP:t
Tukkanuotan albumit
Kilpeläinen

Kilpeläinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 A. S. Kilpeläinen  (1874–1937), filosofian tohtori, historioitsija ja kansakoulutarkastaja
 Arja Kilpeläinen (s. 1979), salibandyn pelaaja
 Asko Kilpeläinen (s. 1975), kymmenottelija
 Edvard (Eetu) Kilpeläinen (1879–1941), kirkkoherra, ministeri
 Eero Kilpeläinen (s. 1985), jääkiekkomaalivahti
 Heikki Kilpeläinen (s. 1962), oopperalaulaja
 Heikki Kilpeläinen (s. 1941), pesäpalloilija
 Irja Kilpeläinen (1911–1999), teologi, kirjailija
 Janne Kilpeläinen (Janne K), suomalainen hip hop -tuottaja
 Jorma Kilpeläinen (1953–2015), kunnan- ja kaupunginjohtaja
 Martti Kilpeläinen (1943–2020), musiikkineuvos, kanttori ja kirkkomuusikko
 Mika Kilpeläinen (s. 1974), pesäpalloilija
 Mikko Kilpeläinen (s. 1940), tekniikan tutkija, professori
 Natalia Bäck, aik. Kilpeläinen (s. 1970), pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
 Sauli Kilpeläinen (s. 1996), jalkapallomaalivahti
 Tapani Kilpeläinen (s. 1974), toimittaja ja tietokirjailija
 Tero Kilpeläinen (s. 1960), matematiikan professori 
 Tuure Kilpeläinen (s. 1970), muusikko
 Viljo Kilpeläinen (1906–1937), koneenhoitaja, piirisihteeri ja kansanedustaja (SDP)
 Yrjö Kilpeläinen (1907–1955), toimittaja, kansanedustaja.
Ilmari Heikinheimo (muusikko)

Ilmari Heikinheimo (s. 17. huhtikuuta 1988) on suomalainen jazzrumpali ja lyömäsoittaja. Hän on soittanut erityisesti freejazzia ja improvisoitua musiikkia, mutta hänellä on taustaa myös mainstream jazzin, rockin, klassisen, ja maailmanmusiikin parissa. Hän on valmistunut Trondheimin konservatoriosta jazzmusiikin kandidaatiksi.

Heikinheimo on toiminut sekä vakituisena jäsenenä että tuuraavana freelance-muusikkona useissa yhtyeissä, mm. Freelektron (duo Jimi Tenorin kanssa), Raoul Björkenheim Triad, Piirpauke, (Edward Vesala) Sound & Fury, Afro Jazz Quintet, Alamaailman Vasarat, sekä Jallukka All Stars.

Heikinheimo on myös keikkaillut ja/tai levyttänyt laajasti erityylisten ja eri sukupolvia edustavien koti-, ja ulkomaisten artistien/muusikoiden kanssa, kuten mm. Juhani Aaltonen, Sakari Kukko, Arild Andersen (NO), Hjilmar Jensson (ISL), Jonas Kullhammar (SE), Jukka Orma, Jukka Gustavsson, Anssi Nykänen, Stina Koistinen ja Einari Styhlman.

Heikinheimo on myös tehnyt musiikkia muun muassa Vesa Kuosmasen ohjaamiin lyhytelokuviin "Burn Out"  ja "Dear Farewell" ja toiminut studiomuusikkona.

Vuonna 2016 hän perusti yhdessä Helsingin Roihuvuori-seuran kanssa Itä-Helsingin Voodoo Jazz House (nyk. Voodoo Music Club) -klubin, jonka taiteellisena johtajana hän myös toimi ensimmäisen vuoden ajan.

Heikinheimon isä oli ohjaaja Hannu Heikinheimo, joka oli musiikkikriitikko Seppo Heikinheimon veli ja pianisti Sakari Heikinheimon poika. Hänen äitinsä on tekstiilitaiteilija Katariina Metsovaara.

Levytyksiä 
 Freelektron (w/Jimi Tenor) - Live at Tenho (Jazzaggression, 2020)
Aaltonen/Kullhammar/Heikinheimo/Meaas Svendsen - The Father, The Sons and The Junnu (Moserobie, 2020)
 Raoul Björkenheim Triad - Beyond (Eclipse Music, 2017)
 Kaukaisu - Käsky ja Hyräily (REMOT, 2014)
 Ville Vokkolainen & Kadotettujen Paratiisi (Eclipse Music, 2014)
 Sound & Fury - Pulsacion (Ektro Records, 2013)

Lähteet 
Ilmari Heikinheimon biografia

Viitteet 

Suomalaiset jazzrumpalit
Suomalaiset lyömäsoittajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Jääpallon SM-kilpailu 1926

Vuoden 1926 jääpallon SM-kilpailuihin osallistui 17 joukkuetta. Otteluohjelma laadittiin aikaisempien kausien tapaan siten, että cup-muotoisessa kilpailussa joukkueet pelasivat ensin oman alueensa joukkueita vastaan. Suurimpina suosikkeina kauteen lähtivät Viipurin Sudet ja helsinkiläisseurat HJK ja KIF. Loppuottelussa kohtasivat KIF ja Sudet. Tasaisen ottelun voitti Sudet maalein 1-2. Mestaruus oli seuran yhdeksäs.

Alkuerät 
alkuottelut

Välierät

Loppuottelu 
21. helmikuuta 1926 Helsingissä

Lopulliset sijoitukset

TUL:n mestaruus
Loppuottelu: Helsingin Kullervo-Helsingin Jyry 4-3

Lähteet 

Jääpallon Suomen-mestaruuskilpailut
Vuoden 1926 jääpallo
Uusi Pori

Uusi Pori on Porissa ilmestyvä kaupunkilehti. Sen jakelualueena on Pori ympäristökuntineen. Lehden jakelumäärä on 60 000 kappaletta. 

Uusi Pori -lehden perusti vuonna 1993 toimittaja Pekka Tauriainen, joka oli myös lehden päätoimittajana vuoteen 2012 saakka. Sitä julkaisi osittain Tauriaisen edelleen osaomistama Kustannus Oy Uusi-Tuuli. Pääomistaja oli vuoteen 2014 asti kokemäkeläinen kirjapainoyrittäjä Juhani Seppälä.

Lehteä uhkasi lopetus kun omistaja Juhani Seppälä haki maaliskuussa 2014 painotaloa ja julkaisuyhtiötä konkurssiin. Lehteä jatkoi kuitenkin vähemmistöosakkaana aikaisemmin toiminut Tapio Oksanen yhdessä yhtiökumppaneittensa kanssa. Oksanen on toimi vuodesta 2014 lehden päätoimittajana. Täysin sitoutumattomana paikallisena lehtenä on sisällöllössä viime vuosina keskitytty enemmän paikallisiin satakuntalaisiin aiheisiin ottaen kuitenkin tarvittaessa voimakkastikin kantaa alueellisiin ongelmiin puolueettomasti. Lehteä julkaistaan nyt 28. vuosikertaa. Lehden toimituksessa työskentelee 2 henkilöä ja myynnissä 3 henkilöä. Lehden kustantaja on ollut vuodesta 2020 Satakunnan Markkinointi- ja mediakustannus Oy.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Uusi Pori -lehden kotisivut

Suomalaiset kaupunkilehdet
Porin media
Gangnam Style

”Gangnam Style” () on eteläkorealaisen laulajan PSY:n kappale. Kappale julkaistiin hänen kuudennen studioalbuminsa PSY's Best 6th Part 1 ensimmäisenä singlenä 15. heinäkuuta 2012.

Gangnam Style ohitti 24. marraskuuta 2012 näyttökerroissa Justin Bieberin ”Baby”-kappaleen musiikkivideon ja siitä tuli YouTuben sen ajan katsotuin video. Musiikkivideo ylitti miljardin katsojan rajan 21. joulukuuta 2012. Vuonna 2014 videon katselukerrat ylittivät kaksi miljardia, ja YouTube joutui tekemään päivityksen, koska videon katselukerrat ylittivät laskurin kriittisen rajan. Kappaleen musiikkivideo pysyi katsotuimpana videona YouTubessa aina heinäkuuhun 2017 asti, kun Wiz Khalifan ja Charlie Puthin kappaleen See You Again musiikkivideo ohitti Gangnam Stylen musiikkivideon näyttökertalukemissa.

Kappaleen nimi viittaa Etelä-Korean pääkaupungin, Soulin, hallinnolliseen alueeseen nimeltä Gangnam, joka tunnetaan Soulin varakkaimman väestön asuinalueena. Kappale parodioi ihmisiä, jotka esittävät olevansa Gangnamin alueelta. Kappaleesta julkaistiin myös toinen versio, ”Oppa is Just My Style”, jolla esiintyy Hyuna.


Listasijoitukset

Sertifiointi

Lähteet

Aiheesta muualla 

 "GANGNAM STYLE (musiikkivideo) Youtubessa

Vuoden 2012 kappaleet
Psyn kappaleet
Internet-ilmiöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Away from Her

Away from Her, televisioesityksessä myös nimellä Kaukana poissa, on kanadalaisen näyttelijän ja ohjaajan Sarah Polleyn esikoisohjaus vuodelta 2006. Sen käsikirjoitus perustuu Alice Munron novelliin ”Karhu tuli vuoren takaa”, joka on julkaistu suomeksi Munron kokoelmassa Viha, ystävyys, rakkaus (Tammi, 2002). Elokuvan ensiesitys oli Toronton elokuvajuhlilla. Julie Christie sai 2008 osasuorituksestaan Golden Globe -palkinnon sarjassa paras naispääosa draamaelokuvassa.

Päähenkilö Fiona Anderson (Julie Christie) sairastaa muistisairautta Alzheimerin tautia ja muuttaa hoitokotiin, jonne hänen miehensä Grant Anderson (Gordon Pinsent) vie hänet 44 vuoden avioliiton jälkeen. Kritiikissä todetaan Polleyn kertovat tarinan kypsän ymmärtäväisesti. Toisen kriitikon mukaan elokuva poikkeaa Munron novellista siinä, että se ei tuo esille sairauden mukanaan tuomaa todellisuutta. Elokuvan nimi on otettu novellin takautumasta, jossa Fiona kosii Grantia miettien, olisiko naimisiinmenossa ideaa. Grantista olisi, sillä hän ei haluaisi koskaan olla kaukana Fionasta, jossa on elonkipinää (”He wanted never to be away from her. She had the spark of life.”).

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet 

Novelleihin perustuvat elokuvat
Vuoden 2006 kanadalaiset elokuvat
Draamaelokuvat
SAG-palkitut elokuvat
Devil & Daughter

Devil & Daughter on Black Sabbath-yhtyeen kappale ja singlejulkaisu vuodelta 1989. Se on otettu Headless Cross-albumilta. 

Kappale on musiikillisesti hieman nopeampitempoinen, ollen yhtyeelle tyypillistä, perinteistä heavy metalia. Sen ovat säveltäneet kitaristi Tony Iommi, rumpali Cozy Powell ja laulaja Tony Martin. Myös kosketinsoittaja Geoff Nichollsin koskettimet ovat hyvin esillä kappaleessa. Sanoitukset ovat yhtyeen imagoon sopivat, okkultismi-henkiset, kertoen "pirusta ja sen tyttärestä". 

Kappale julkaistiin yksipuolisena singlenä, tosin 12" tuuman versiossa b-puolelta löytyy Iommin, Powellin ja Martinin haastattelu.

Kappaleet 

B-puoli (vain 12"-versio)

Kokoonpano 
 Tony Iommi – kitara
 Cozy Powell – rummut
 Tony Martin – laulu

 Geoff Nicholls – kosketinsoittimet
 Laurence Cottle – basso

Julkaisuhistoria 

1989: I.R.S. Records, EIRS 115, 7", UK, rajoitettu painos laatikolla, jossa mukana posteri, 2 postikorttia ja kiertue-aikataulu
1989: I.R.S. Records, EIRSPD 115, 7", UK, kuvalevy
1989: I.R.S. Records, EIRST 115, 12", UK, sis. haastattelun

Black Sabbathin kappaleet
Vuoden 1989 kappaleet
Hämeenkylän kirkko

Hämeenkylän kirkko on Vantaan Hämeenkylässä sijaitseva, vuonna 1992 valmistunut, arkkitehti Olli-Pekka Jokelan suunnittelema kirkko. Se rakennettiin vuonna 1966 valmistuneen vanhan pieneksi jääneen kirkon ympärille.

Sisätilan kirkkotaidetta 

Alttariseinän rakenne tuo päivänvalon ja hämärän elävästi esille, korostaen seinän moderneja taideteoksia vaihtelelevasti eri vuorokauden ja vuoden aikoina. Taidemaalari Silja Rantasen ja kuvanveistäjä Martti Aihan taideteoskokonaisuus Neljätoista pysähdyspaikkaa kertoo pääsiäisen tapahtumista. Työ on Silja Rantasen mukaan saanut vaikutteita Italian varhaisrenessanssin kirkkotaiteesta ja freskosarjoista, erityisesti dominikaanimunkki Fra Angelicon freskoista San Marcon luostarissa Firenzessä. Teos viittaa ”Kristuksen kärsimystien 14 pysähdyspaikkaan”, tuomiosta hautaamiseen ja Kristuksen ylösnousemukseen asti. Martti Aihan pastellinsävyiset työt on sijoitettu alttarin taakse, Silja Rantasen värikkäämmät työt lähelle katon rajaa. Aihan voimakassävyisemmät työt sijaitsevat sivuseinillä.  Aiha tutkii veistoksillaan pääsiäisteeman tunnemaailmaa lohdutusta korostaen. 

Tekstiilitaiteilija Katri Haahti on luonut kirkkotekstiilit. Alttaritekstiilit ja saarnatuolin kirjaliinat on kirjailtu käsin läpikuultavasta sideharsosta, jota on vahvistettu lasikuidulla. Lisäksi tekstiilit on hartsikäsitelty.

Urkurakentamo Veikko Virtasen valmistamissa, soinniltaan pohjoismaisen romanttisissa uruissa on 24 äänikertaa. Julkisivun soittimelle on suunnitellut arkkitehti Jokela kanssa yhteistyössä urkurakentamon kanssa.

Kirkonkellojen melodiat on säveltänyt Einojuhani Rautavaara.

Uurnahautausmaa 
Kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitseva, vuonna 1993 käyttöön otettu uurnahautausmaa on maisema-arkkitehti Gretel Hemgårdin suunnittelema.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vantaan kirkkorakennukset
Vantaan hautausmaat
Suomen kivikirkot
Hämeenkylä
Hämeenkylän seurakunta

Hämeenkylän seurakunta on läntisin Vantaan seurakunnista. Seurakunnan alueeseen kuuluvat muun muassa Variston, Pähkinärinteen ja Rajatorpan alueet. 

Seurakunnan kirkkona toimii Hämeenkylän kirkko. Kirkon vieressä on uurnahautausmaa. Muina kokoontumistiloina seurakunnalla ovat Vapaalan seurakuntatalo ja Lammaspolun kerhohuoneisto. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Matti Hyry.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seurakunnan kotisivut

Hämeenkylä
Vantaan evankelis-luterilaiset seurakunnat
Irja Klemola

Irja Tellervo Klemola (13. tammikuuta 1898 Loimaa – 13. marraskuuta 1995 Piikkiö) oli suomalainen rehtori ja lastenkirjailija.

Klemola opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja kemiaa Helsingin yliopistossa. Hän toimi opettajana Turun tyttökoulussa 1926–1962 ja oli koulun vararehtorina 1927–1939 sekä rehtorina 1939–1959. Klemola oli mukana myös partioliikkeessä.

Klemola oli tunnettu myös esperanton harrastajana. Hän opiskeli kielen jo 1920 ja jäätyään eläkkeelle hän toimi muun muassa Turun Esperantoyhdistyksen puheenjohtajana 1962–1966 ja Suomen Esperantoliitto ry:n puheenjohtajana 1966-1973. Hän oli Esperanton maailmanliiton UEA:n kunniajäsen ja Suomen Esperantoliiton kunniapuheenjohtaja. Klemola julkaisi 1980-luvulla myös kaksi esperanton oppikirjaa.

Yrjö Väisälä nimesi 1936 löytämänsä asteroidin 1723 Klemola Ursan Turun osaston sihteerinä 1936–1956 toimineen Irja Klemolan mukaan.

Teoksia 
 Pipe : pieni tonttupoika ; kuvat piirtänyt 13-vuotias Marja. Sirkan kirjasto 5. WSOY 1929
 Nuotion loimutessa : kerrottavia tarinoita ; koonnut Irja Klemola. Suomen partiotyttöliiton kirja n:o 4. WSOY 1934
 Nopsajalka ja Tähtisilmä : seikkailukertomus. WSOY 1935
 Tonttulan tytti : satuja. Aura, Turku 1944
 Tonttulan Pipe : satuja. Aura, Turku 1945
 Plan lingvo esperanto (Esperanton oppikirja) ; suomalaisen opiskelijan käyttöön sov. Irja Klemola, pohjana J. Ojalon eestinkielinen oppikirja Esperanto keele öpik. I. Klemola, Turku 1980
 Esperanto : johdatus kansainväliseen kieleen ; kirj. Roger Imbert, saksankielisestä painoksesta opiskelijan käyttöön soveltanut Irja Klemola. I. Klemola, Turku 1989

Lähteet 
 
 Esperantonkielisen Wikipedian artikkeli Irja Klemolasta
 NASA Jet Propulsion Laboratory Small-Body Database : 1723 Klemola

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Esperantistit
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Per Schlüter

Per Erhard Rolf Schlüter (s. 25. huhtikuuta 1881 Turku) oli suomalainen lennätinvirkailija ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.

Schlüterin vanhemmat olivat maasihteeri Herman Napoleon Schlüter (1835–1882) ja Alma Adolfina Karolina Kulvik (1848–1901). Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900.

Teoksia 
 Dikter. Fram, Vasa 1920

Lähteet 
 
 Jan Eurenius Database : Per Erhard Rolf Schlüter
 Ylioppilasmatrikkeli 1900 - 1907

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1881 syntyneet
Kuolinvuosi tuntematon
Slumber of Sullen Eyes

Slumber of Sullen Eyes on suomalaisen death metal -yhtyeen Demigodin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1992.

Kokoonpano 
 Esa Linden – laulu, kitara
 Jussi Kiiski – kitara
 Tero Laitinen – basso
 Seppo Taatila – rummut, kosketinsoitin

Muut
 Ahti Kortelainen – äänittäjä, tuottaja

Lähteet 
 

Vuoden 1992 albumit
Vuoden 1992 esikoisalbumit
Demigodin albumit
Shadow Mechanics


Shadow Mechanics on suomalaisen death metal -yhtyeen Demigodin toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2002 levymerkillä Spikefarm Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ali Leiniö – laulu kappaleissa 1, 2, 6, 7 & 10
 Tuomas Ala-Nissilä – laulu kappaleissa 3, 4, 5, 8, 9 & 11
 Tero Laitinen – kitara
 Jussi Kiiski – kitara
 Sami Vesanto – basso
 Seppo Taatila – rummut
 Mika Haapasalo – kosketinsoitin, laulu kappaleessa 9, tuottaja

Tuotanto 
 Mikko Karmila – miksaaja
 Mika Jussila – masteroija
 Tomi Lauren – kansikuva
 Hanna Maunuksela – valokuvat

Arvostelut 
 Chronicles of Chaos: 7/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Demigodin albumit
Vuoden 2002 albumit
Let Chaos Prevail


Let Chaos Prevail on suomalaisen death metal -yhtyeen Demigodin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2007.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tuomas Ala-Nissilä – laulu
 Jussi Kiiski – kitara
 Tero Laitinen – kitara
 Sami Vesanto – basso
 Tuomo Latvala – rummut

Muut tekijät 
 Henri Virsell – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Mika Jussila – masteroija
 Mika Haapasalo – äänittäjä (rummut)
 Timo Haakana – avustava äänittäjä
 Russa Lynn Waldren – kansikuva
 Jani Rämö – design, layout
 Hanna Maunuksela – valokuvat

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 The Metal Crypt: 3.25/5
 The Metal Forge:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Demigodin albumit
Vuoden 2007 albumit
Triumph and Loss


Triumph and Loss on Noumenan EP-levy, joka julkaistiin 27. heinäkuuta 2006. Albumista julkaistiin ainoastaan digitaalisesti ladattava versio.

Kappeleet

Kokoonpano 
 Antti Haapanen – laulu
 Tuukka Tuomela – kitara, taustalaulu
 Ville Lamminaho – kitara, taustalaulu
 Hannu Savolainen – basso
 Ilkka Unnbom – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2006 EP:t
Noumenan albumit
Pride/Fall


Pride/Fall on death metal -yhtyeen Noumenan esikoisalbumi, joka julkaistiin 31. elokuuta 2002.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Antti Haapanen – laulu
 Ville Lamminaho – kitara, taustalaulu
 Hannu Savolainen – kitara, taustalaulu
 Tuukka Tuomela – kitara
 Ilkka Unnbom – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Noumenan albumit
Absence (albumi)


Absence on suomalaisen death metal -yhtyeen Noumenan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Spikefarm Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Antti Haapanen – laulu
 Ville Lamminaho – kitara
 Tuukka Tuomela – kitara
 Hannu Savolainen – basso
 Ilkka Unnbom – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Noumenan albumit
Vuoden 2005 albumit
Anatomy of Life


Anatomy of Life on death metal -yhtyeen Noumenan kolmas ja viimeisin studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2006 levymerkillä Spikefarm Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Antti Haapanen – laulu
 Ville Lamminaho – kitara, taustalaulu
 Tuukka Tuomela – kitara, taustalaulu
 Hannu Savolainen – basso
 Ilkka Unnbom – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Noise.fi: 4/5

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Noumenan albumit
Vuoden 2006 albumit
Ricky Hickman

Richard "Ricky" Hickman (s. 1. syyskuuta 1985 Winston-Salem) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Maccabi Tel Avivia.

Ura 
Hickman pelasi yliopistokoripalloa Pohjois-Carolinan yliopistossa, josta hän siirtyi ammattilaiseksi kaudeksi 2007–2008 CS Otopeniin. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi Bundesliiga-seura Giesseniin, jossa hän teki 7,0 pistettä ottelua kohden. Kauden 2009–2010 Hickaman pelasi Namika Lahdessa, jossa hän voitti sarjan korikuninkuuden 23,9 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Tämän jälkeen hän siirtyi LegADuessa pelanneeseen Junior Casaleen, josta hän siirtyi kauden jälkeen pääsarjaseura VL Pesaroon. Kesällä 2012 Hickman teki kaksivuotisen sopimuksen Euroliigassa pelanneen Maccabi Tel Avivin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Serie A:n pelaajaprofiili 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Edvard Wainio

Edvard August Vainio (vuoteen 1876 Lang, 1876–1919 Wainio; 5. elokuuta 1853 Pieksämäki – 14. toukokuuta 1929 Turku) oli suomalainen kasvitieteilijä ja jäkälätutkija. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1880–1906 ja Turun yliopiston ylimääräinen opettaja vuodesta 1922.

Wainio julkaisi ensimmäiset suomenkieliset kasvimaantieteelliset teokset Havainnoita Itä-Hämeen kasvistosta (1878) ja Kasviston suhteista Pohjois-Suomen ja Venäjän-Karjalan rajaseuduilla 1878. Myöhemmin hän keskittyi jäkäliin ja keräsi niitä eri puolilta Suomea ja ulkomailta. Tieteellisten teosten lisäksi hän julkaisi yleistajuisen matkakertomuksen Brasiliasta Matkustus Brasiliassa (1888) ja Siperian tutkimusmatkasta kertovan vihkosen. Myöhemmin hän julkaisi muiden keräämiin kokoelmiin perustuvia teoksia. Turun yliopisto osti hänen 22 000 jäkälänäytettä käsittävän kokoelmansa 1919. Hänen aikanaan kokoelmat Turussa laajenivat 35 000 näytteeseen.

Wainio ei saanut hakemaansa kasvitieteen professuuria Helsingin yliopistosta, joten elättääkseen itsensä hän toimi vuosina 1891–1901 painoasiain ylihallituksen asiamiehenä ja 1901–1917 yliasiamiehenä. Koska hän oli sortokausien aikana siten venäläisen hallinnon pääsensori, hänestä tuli julkisuudessa halveksittu ja myös akateemisessa maailmassa hyljeksitty. Suomen itsenäistyttyä hän menetti virkansa ja joutui taloudellisesti koville. Lopulta Turun yliopisto pelasti Vainion tarjoamalla hänelle opettajanviran ja ostamalla hänen kokoelmansa sekä maksamalla hänelle palkkaa niiden järjestämisestä. Viimeisinä vuosinaan Vainio oli arvostettu opettaja ja toimi kasviretkillä ohjaajana. Turun yliopistolla hänen työhuonettaan kutsuttiin ”Vainion majakaksi”, koska valo paistoi sieltä iltamyöhään hänen työskennellessään. Hänelle myönnettiin valtioneläke vain hetkeä ennen hänen kuolemaansa.

Vainion poika Ilmari Vainio julkaisi ensimmäisen suomenkielisen sarjakuvan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vapaasti ladattavia Edvard Wainion e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

Suomalaiset kasvitieteilijät
Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Karras

Karras on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alex Karras (1935–2012), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Matti Karras (s. 1932), suomalainen sähkötekniikan professori
 Nolan Karras (s. 1944), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Damien Karras, pappi ja psykiatrinen konsultti Manaaja-elokuvissa
Heikki Valvanne

Heikki Ilmari Valvanne (28. huhtikuuta 1919 Heinola – 29. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli valtiotieteen tohtori ja työskenteli Suomen Pankissa vuodesta 1945, johtajana vuodesta 1957.

Valvanne valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1945 ja aloitti samana vuonna Suomen Pankin taloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkijana. Myöhemmin hän oli saman laitoksen johtajana. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1956 ja siirtyi Suomen Pankin johtajaksi. Hän oli Suomen Pankin johtokunnan vt. jäsenenä 1963 ja 1964–1968 sekä varsinaisena jäsenenä 1968–1974. Valvanne erosi johtokunnasta syksyllä 1974 tultuaan Suomen Pankin omistaman Mortgage Bank of Finlandin toimitusjohtajaksi Klaus Wariksen tilalle. Valvanne jäi eläkkeelle tästä tehtävästä vuonna 1983. Hän oli Mortgage Bank of Finlandissa myös hallituksen puheenjohtajana. Lisäksi hän oli Teollistamisrahaston johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1969–1975 ja Sponsorin johtokunnan varapuheenjohtaja 1971–1975, sekä kuului Osuuspankkien Keskuspankin hallintoneuvostoon 1967–1969, Matkailun kehitysrahaston hallintoneuvostoon 1970–1973, Suomen Teollisuus-Hypoteekkipankin hallitukseen 1968–1974, Suomen Asuntohypoteekkipankin hallitukseen 1969–1979, Lassila & Tikanojan hallitukseen vuodesta 1975 ja Valtiokonttorin lisättyyn johtokuntaan 1968–1974.

Valvanne oli pääministeri Rainer von Fieandtin sihteeri parin kuukauden ajan 1957–1958. Valvanne kuului Wegeliuksen sukuun. Hänen setänsä oli suurlähettiläs Hugo Valvanne.

Julkaisuja
Yhteisöjen verotus Suomessa vuosina 1938–1945 (1947)
Valtion tulot ja menot sekä kassaliike (1949)
Budjettierotus budjettipolitiikan makrotaloudellisessa teoriassa (1956)

Lähteet

Suomalaiset taloustieteilijät
Suomen Pankin johtajat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Karhunjuuri

Karhunjuuri (Meum athamanticum) on monivuotinen sarjakukkaiskasvi, jota esiintyy Länsi- ja Keski-Euroopassa. Lajia käytetään koristekasvina.

Karhunjuuri on kaljuvartinen aniksentuoksuinen ruoho, joka kasvaa kymmenestä 50:een senttimetriä korkeaksi. Lehdistä enimmät ovat tyviruusukkeena. Lehtilavat ovat kolmesta neljään kertaan parilehdykkäisiä, lehdykät ovat rihmamaisen kapeita. Kukkien teriön väri vaihtelee valkoisesta punaiseen. Hedelmä on luumunmuotoinen, pituudeltaan neljästä kymmeneen millimetriä.

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:67.

Sarjakukkaiskasvit
Albert Heijn

Albert Heijn on Oostzaanissa vuonna 1887 perustettu alankomaalainen supermarketketju. Se on nimetty Albert Heijn, Sr.:n mukaan.

Albert Heijn on alankomaalaisen supermarketoperaattorin Aholdin omistamista organisaatioista vanhin. Ketjun myymälät ovat täyden palvelun marketteja (toisin kuin alennusmyymälät), jotka tunnetusti keskittyvät laadukkaisiin myymälöihin ja tuotteisiin. Tämän kaltainen keskittyminen korkealaatuisiin tuotteisiin on osaltaan syynä siihen, että Albert Heijniä pidetään yhtenä Alankomaiden, Belgian ja Curaçaon kalleimpina myymälöinä. Vuoden 2003 lopulta aina vuoteen 2006 asti kestäneen hintasodan jälkeen hinnat ovat kuitenkin laskeneet.  Hintasodan oli aloittanut Albert Heijn itse, ja siinä olivat osallisina lähes kaikki alankomaalaiset supermarketketjut.

Albert Heijn käyttää tällä hetkellä kolmea erillistä hintatasoa: "A-brändi", myymäläbrändi ja halpamerkki AH Basic. Myymäläbrändillä myydään lähes samanlaatuisia mutta halvempia tuotteita kuin A-brändillä. Hinnoista voi saada lisäalennusta "Bonuskaart"-nimisellä alennuskortilla.

Albert Heijnin markkinaosuus on tällä hetkellä noin 30 prosenttia. Ketjun logossa on tyylitellyt kirjaimet "ah" valkoisella pohjalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alankomaalaiset yritykset
Vuorikaunokki

Vuorikaunokki (Centaurea montana) on monivuotinen kaunokkilaji, jota esiintyy Euroopassa. Tavallisesti haarattomat ja siipipalteiset varret kasvavat 30–80 senttimetriä korkeiksi. Lehdet ovat yläviistoja, ruodittomia, suikealapaisia, ehytlaitaisia ja seittikarvaisia. Mykeröjä on vähälukuisesti. Ulompien kehtosuomujen kärkilisäke on kolmiomainen, mustanruskea, matalasti halkoinen. Mykerön laitakukat ovat suuria, tavallisesti tummansinisiä tai vaaleanpunaisia ja kehräkukat tumman sinipunaisia.

Vuorikaunokkia käytetään koristekasvina.

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

Aiheesta muualla 
 Luontoportti: Vuorikaunokki (Centaurea montana)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Centaurea montana - vuorikaunokki
 Mustila Arboretum: Vuorikaunokki (Centaurea montana)
 Den virtuella floran: Vuorikaunokki (Centaurea montana) 
 ITIS: Centaurea montana 
 United States Department of Agriculture (USDA): Centaurea montana 
 Flora of North America: Centaurea montana 

Kaunokit
Vuoden 2010 talviparalympialaisten mitalitaulukko

Vuoden 2010 talviparalympialaisten
mitalitaulukko. Maiden järjestys on ensin kultamitalien määrän mukaan,
sitten hopea- ja lopuksi pronssimitalien määrän mukaan. Jos tuon jälkeen
maiden mitalimäärä on sama, maat ovat jaetulla sijalla
aakkosjärjestyksessä. Tätä järjestämistapaa käyttävät Kansainvälinen olympiakomitea ja IAAF.

Lähteet 

Talviparalympialaiset 2010
Merifenkoli

Merifenkoli (Crithmum maritimum) on sarjakukkaiskasvi jota esiintyy Euroopassa Atlantin, Välimeren ja Mustanmeren rannikoilla. Se on monivuotinen matalakasvuinen ruoho, jonka lehdet ovat lehdykkäisiä ja lehdykät kolmiliuskaisia. Sarjakukinto koostuu tavallisesti yli 20 pikkusarjasta. Kukat ovat pieniä, teriöt vaaleankeltaisia. Hedelmät ovat kolmesta viiteen millimetriä pitkiä, soikeita, keltaruskeita ja matalaharjuisia.

Lähteet 
 Bengt Jonsell & Thomas Karlsson (eds.) 2010: Flora Nordica vol. 6. Stockholm.

Sarjakukkaiskasvit
Tuholatva

Tuholatva (Cenolophium denudatum) on monivuotinen sarjakukkaiskasvi, jota esiintyy Venäjällä. Se on puolipiilijä, jonka tyvelle jää vanhojen lehtiruotien jäänteitä. Lehdet ovat parilehdykkäiset. Lehdyköissä on kapeansuikeita liuskoja ja ne ovat asettuneet 90–120 asteen kulmaan ruotiin nähden. Kukinnon pääsarja on suojukseton, pikkusarjoja on yli 20 ja niissä useita suoria suojuslehtiä. Kukat ovat valkoteriöisiä. Hedelmän molemmat lohkot ovat viisiharjuiset.

Lähteet 
 Bengt Jonsell & Thomas Karlsson (eds.) 2010: Flora Nordica vol. 6. Stockholm.

Sarjakukkaiskasvit
Sala

Sala on samannimisen Salan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 12 289 asukasta.

Sala oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kaupungit
Fagersta

Fagersta on samannimisen Fagerstan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 11 130 asukasta.

Fagersta oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kaupungit
Matti Waronen

Matti Waronen (1861–1911) oli suomalainen kansatieteilijä. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi 1895 ja toimi suomen kielen lehtorina ensin Rauman seminaarissa, sitten vuodesta 1901 Sortavalan seminaarissa.

Julkaisuja
Suomen kansan muinaisia taikoja. I Metsästystaikoja, II Kalastustaikoja. 18911892
Vainajainpalvelus muinaisilla suomalaisilla, 1895, laajennettu p. 1898.

Lähteet

Suomalaiset kansatieteilijät
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1911 kuolleet
Vartiovaara

Vartiovaara tai Wartiovaara (ent. Weckman) on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Anu Wartiovaara (s. 1966), lääkäri, määräaikainen professori
Arvi Wartiovaara (1880–1952), silmälääkäri ja kuoronjohtaja
Eino R. Wartiovaara (1885–1967), metsänhoitaja, kirjailija ja saarnaaja
Ilkka Vartiovaara (1946–2010), lääkäri
Jonathan Wartiovaara (1875–1937), ministeri, virkamies
Lyyli Wartiovaara-Kallioniemi (1887–1970), joululaulun Tonttu säveltäjä
Otso Wartiovaara (1908–1991), diplomaatti
Otto Väinö Vartiovaara (1878–1959), arkkitehti 
Tapio Vartiovaara (1905–1940), ampuja, Arvi Wartiovaaran poika
Tauno Wartiovaara (1903–1991), Helsingin kaupunginlääkäri, dosentti
Teuvo Wartiovaara (1896–1979), jääkärieversti
Unto Vartiovaara (1904–1999), mikrobiologi, professori
Veijo Wartiovaara (1907–2002), kasvitieteilijä, professori.
Tavast (keskiaikainen suku)

Tavast oli myöhäiskeskiajalla vaikuttanut suomalainen suku, aikanaan merkittävimpiä suomalaisista rälssisuvuista. Sillä ei ole todettua yhteyttä muihin suomalaisiin Tavast- tai Tawast-nimisiin sukuihin.

Suvun alkuperää ei tunneta, mutta nimi viittaa Hämeeseen. Varhaisin tunnettu suvun esi-isä on Varsinais-Suomessa Mynämäen Alasjoen eli Tavastilan kartanon omistanut rälssimies Olaf (Olavi) Tavast, josta on mainintoja vuosilta 1373–1390. Hänellä oli ilmeisesti myös useampia maaomistuksia Hämeessä. Hänen poikansa Nils Tavastin tiedetään saaneen 1411 vaihdossa haltuunsa tilan Lammin Porkkalassa. Olafilla oli ainakin yhdeksän aikuiseksi elänyttä lasta, mutta mieslinja jatkui vain Nilsistä ja sammui tämän pojanpojan Nilsin kuollessa. Viimeinen maininta hänestä on vuodelta 1470.

Suvun jäseniä
Maunu Tavast (k. 1452), Suomen piispa, Olaf Tavastin poika
Olaf (Olavi Niilonpoika) Tavast (k. 1460) valtaneuvos, Maunu Tavastin veljenpoika

Suomen piispainkronikan mukaan piispa Olavi Maununpoika (n. 1405–1460) olisi ollut Maunu Tavastin sukulainen, mutta sukulaisuussuhteen laadusta ei ole selvyyttä.

Lähteet

Suomalaiset suvut
Aikavaellus

Aikavaellus (engl. TimeTrek) on Kaarinasta Tuorlan observatoriolta alkava ja Turun yliopistolle päättyvä 13,7 kilometrin mittainen vaellusreitti. Se kuvastaa maailmankaikkeuden 13,7 miljardin vuoden ikää: yksi kilometri reitillä vastaa yhtä miljardia vuotta. Tuorlassa on alkuräjähdys ja yliopistolla nykyaika.  Vaelluksen alkuperäiset ideoijat olivat astrobiologit Harry Lehto ja Kirsi Lehto. 

Aikavaellus kehitettiin yhteistyössä Turun Yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan ja Åbo Akademin yhteisenä poikkitieteellisenä projektina vuonna 2011. Projektin tavoitteena on esitellä luonnontieteellistä maailmankuvaa ja maailman historian jännittäviä vaiheita kaikenikäisille kohderyhmille - sekä koululaisille, matkailijoille, että paikallisille tieteen- ja liikunnanharrastajille. Vaeltaja pääsee Aikavaellus reitillä tutustumaan maailmankaikkeuden historian ajallisiin ulottuvuuksiin, sen eri aikakausiin, ja erilaisten tapahtumien jatkumoon ja niiden keskinäisiin syy-seuraussuhteisiin. Reitin varrelle on kiinnitetty messinkisiä laattoja, joissa on lyhyesti selitetty maailmankaikkeuden, maan, ja maapallon elämän historiallisia tapahtumia. Aikavaelluksella yhdistyvät tähtitiede, biologia, geologia ja meteorologia. Vaellusreitti avattiin toukokuussa 2011. 

Aikavaellusreitti muuttui Biolinjan Plantagenin rakennuksen myötä, jolloin osa reitistä siirrettiin kiertämään Plantagen rakennuksen takaa. Reittiä suunnitellaan uudistettavan vuoden 2016 kesällä helpompikulkuiseksi.

Vuonna 2015 Aikavaellus sai Tieteen Tiedotus Ry:ltä rahoitusta Digitaaliseen Aikavaellus projektiin, joka modernisoisi nykyisen Aikavaellus-reitin sekä luo oppimateriaalia maailmankaikkeuden historiasta opetuskäyttöön. Hankkeen arvioidaan olevan valmis vuoteen 2017 mennessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aikavaelluksen kotisivu
 Aikavaellusreitin kartta

Turun nähtävyydet
Kaarina
Turun yliopisto
Astrobiologia
Vaellusreitit
Hitler (täsmennyssivu)

Hitler voi viitata ainakin seuraaviin:

Henkilöitä

Hitler sukunimenä 
Adolf Hitler (1889–1945), Saksan diktaattori ("Johtaja ja valtakunnankansleri") 1933–1945
Alois Hitler (1837–1903), itävaltalainen tullivirkailija, Adolf Hitlerin isä
Alois Hitler nuorempi (1882–1956), edellisen poika ja Adolf Hitlerin velipuoli
Angela Hitler (1883–1949), Adolf Hitlerin sisarpuoli
Bridget Hitler (1891–1969), Adolf Hitlerin käly
Eva Hitler, o.s. Braun (1912–1945), Adolf Hitlerin lyhytaikainen vaimo
Heinz Hitler (1920–1942), Adolf Hitlerin veljenpoika
Klara Hitler, o.s. Pölzl (1860–1907), Adolf Hitlerin äiti
Paula Hitler (1896–1960), Adolf Hitlerin sisko
William Stuart Houston, alk. William Patrick Hitler (1911–1987), Yhdysvaltain laivaston upseeri, Adolf Hitlerin veljenpoika

Hitler etunimenä 
Adolf Hitler Uunona, namibialainen poliitikko ja ihmisoikeusaktivisti
Adolf Lu Hitler Marak (s. 1968), intialainen poliitikko
Chenjerai ”Hitler” Hunzvi (1949–2001), zimbabwelainen poliitikko

Hitler taiteilijanimenä 
Bing Hitler, oik. Craig Ferguson (s. 1962), skotlantilais-yhdysvaltalainen talk show -juontaja, stand up -koomikko ja näyttelijä
E. Hitler, Eddie Meduza, oik. Errol Leonard Norstedt (1948–2002), ruotsalainen muusikko ja koomikko

Elokuvia

Adolf Hitleriin liittyviä
Hitler, elokuva vuodelta 1962
Hitler – ein Film aus Deutschland, elokuva vuodelta 1977
Hitler, Beast of Berlin, elokuva vuodelta 1939
Hitler: Viimeiset kymmenen päivää (Hitler: The Last Ten Days), elokuva vuodelta 1973

Muita
Hitler, elokuva vuodelta 1996
Hitler, elokuva vuodelta 1997
Hitler, elokuva vuodelta 1998
Hitler och vi på Klamparegatan, ruotsalainen elokuva

Muita
Hitler: Pahuuden nousu, kanadalainen mini-tv-sarja
Elvis Hitler, yhdysvaltalainen psychobilly-yhtye
Hitler-suku
 ”Adolf Hitler”, trancetuottaja Janus Syndromen kappale
Eddie Hitler, hahmo tv-sarjassa Bottom
Vic Hitler, hahmo tv-sarjassa Hill Street Blues

Täsmennyssivut
Oscar Schmidt

Oscar Daniel Bezerra Schmidt (s. 16. helmikuuta 1958 Natal) on brasilialainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija.

Schmidt on historian kaikkien aikojen eniten pisteitä ammattitasolla tehnyt koripalloilija, sillä hän teki sekä maajoukkue- että seurajoukkuetasolla yhteensä 49 737 pistettä. Hän on olympialaisten kaikkien aikojen paras korintekijä 1 093 tehdyllä pisteellään, minkä lisäksi hän voitti olympialaisten pistetilaston kolmissa eri kisoissa. 

Schmidtin pelipaita on jäädytetty neljässä eri seurassa. Hänet valittiin FIBA Hall of Fameen vuonna 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 
Serie A:n pelaajaprofiili 

Brasilialaiset koripalloilijat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Tuoksureseda

Tuoksureseda (Reseda odorata) on yksivuotinen resedoihin kuuluva laji. Lajia esiintyy luontaisena Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa, lisäksi sitä käytetään myös koristekasvina. Tuoksuresedan siemeniä käytetään myös parfyymien valmistukseen.

Tuoksuresedan varsi on haarova ja harvakarvainen, 20:stä 30:een senttimetriä korkeaksi kasvava. Lehtien lavat ovat muodoltan pitkulaisesta kapean vastapuikeaan ja ovat ehyitä tai kärkiosasta matalasti liuskaisia. Kukinto on latvaterttu, kukat ovat valkoteriöllisiä ja tuoksuvia. Kotahedelmä on nuokkuva.

Lähteet 
 Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.
 Germplasm Resources Information Network (GRIN), Reseda odorata

Aiheesta muualla 
Kasviatlas: Tuoksureseda (Reseda odorata)
Puutarha.net: Tuoksureseda (Reseda odorata)
ITIS: Reseda odorata 
United States Department of Agriculture (USDA): Reseda odorata 
Flora of China: Reseda odorata 

Resedat
Gustaf Adolf Wasastjerna

Gustaf Adolf Wasastjerna (26. helmikuuta 1785 Vaasa – 10. lokakuuta 1849 Pietarsaari) oli suomalainen tehtailija.  

Wasastjernan vanhemmat olivat ruukinomistaja, kauppias, kauppaneuvos Abraham Wasastjerna ja Elisabet Ram ja puolisot vuodesta 1811 Hedvig Charlotta Fléege (k. 1814) ja vuodesta 1845 Katarina Charlotta Jernberg (k. 1874). Wasastjerna tuli ylioppilaaksi Greifswaldiin 1802, isänsä omistamamaa rautatehdasta Seinäjoella hän ryhtyi hoitamaan 1806 ja sai sen omistukseensa 1816. Hän laajensi ja kehitti rautatehdasta ja perusti Seinäjoelle 1825–1826 myös ruutitehtaan. Karstulasta hän osti Kimingin rautatehtaan 1842. Wasastjerna harjoitti myös maanviljelystä, paneutuen muun muassa suoviljelyyn.

Lähteet

Aiheesta muualla
Seinäjoki: Östermyran ruukki ja ruutitehdas  (Viitattu 19.11.2019)

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset ruukinpatruunat
Suomalaiset maanviljelijät
Vuonna 1785 syntyneet
Vuonna 1849 kuolleet