joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nuoren Wertherin kärsimykset

Nuoren Wertherin kärsimykset () on Johann Wolfgang von Goethen kirjoittama kirjeromaani vuodelta 1774. Löyhästi omaelämäkerrallisesta romaanista kehkeytyi saksalaisen kirjallisuuden Sturm und Drang -suuntauksen tärkeimpiä teoksia. Sillä oli myös vaikutusta myöhempään romantiikan kirjallisuuteen. Julkaisun jälkeen romaanin väitettiin aiheuttaneen itsemurha-aallon onnettomasti rakastuneiden, kiihkoromanttisten nuorten joukossa, jotka näkivät Wertherissä hengenheimolaisen. Itsemurha-aallosta ei kuitenkaan ole selviä todisteita.  

Romaanin ansiosta Goethesta tuli yksi ensimmäisistä kirjallisuuden tähdistä jo elinaikanaan. Vanhemmalla iällä hän kuitenkin koki julkisuuden kiusalliseksi. Hän oli myös pahoillaan nuoruudenrakkautensa kohteeseen Charlotte Buffiin kohdistuneesta julkisuudesta, joka oli teoksen seurausta.

Juoni 

Romaani koostuu päähenkilö Wertherin kirjoittamista kirjeistä. Werther on herkkä ja intohimoinen nuori taiteilija. Kirjeissään Werther kuvaa intiimisti elämäänsä Wahlheimin kylässä. Tavatessaan nuoren Lotten Werther rakastuu häneen välittömästi, mutta Lotte on lupautunut toiselle miehelle, Albertille, ja meneekin tämän kanssa naimisiin. Vaikka Werther koettaa välillä paeta Weimariin, jokainen päivä on kiduttava muistutus siitä, ettei Lotte tulisi koskaan vastaamaan hänen rakkauteensa. Epäonnisen rakkauden vuoksi Werther lopulta ampuu itsensä yöllä kello 12.

Katso myös 
 Werther, ooppera

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Nuoren Wertherin kärsimykset kokotekstinä. 
 Die Leiden des jungen Werthers 1. osa Gutenberg-projektissa. 
 Die Leiden des jungen Werthers 2. osa Gutenberg-projektissa. 
 Nuoren Wertherin kärsimykset ilmaisena äänikirjana Librivoxissa. 
 Nuoren Wertherin kärsimykset. Jyväskylän yliopisto 15.4.2008.
 Soikkeli, Markku: Kesäklassikko: Kauhean rakkauden kauneudesta. Kiiltomato.net 30.7.2001.

Saksalaiset romaanit
1770-luvun kirjat
Johann Wolfgang von Goethe
Nervit

Nervit () olivat gallialainen heimo, joka eli Gallian pohjoisosissa Belgicassa 100-luvulla eaa. Nervit kapinoivat Julius Caesaria vastaan vuonna 57 eaa., mutta kapina kukistettiin. Strabon ja Tacituksen mukaan nervit polveutuivat germaanisista heimoista.

Lähteet

Rooman viholliset ja liittolaiset
Muinaiset kansat
Kelttiläiset kansat
Pauli Pylkkö

Pauli Pylkkö on suomalainen filosofi. Hän on toiminut professorina ja tutkijana Yhdysvalloissa sekä Suomessa. Hän oli Jaakko Hintikan oppilas. Pylkön käsittelemiin aiheisiin kuuluvat logiikka, semiotiikka, kielifilosofia ja kognitiotiede.

Julkaisut 

 "Tonal harmony as a formal system", Teoksessa: Essays on the philosophy of music. Toim. Rantala, Rowell, Tarasti. Acta Philosophica Fennica, v. 43. 1985
 Logic, Formal Languages, and Formal Language Identification: Some Logical Properties of the Languages in the Chomsky Hierarchy, and an Interrogative Model of Formal Language Identification. Florida state University. 1988
 Kognitiotieteen filosofinen kritiikki. Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian laitos. 1995.
 Nazism as preconceptual experience, toim. Kirchberg a. Wechsel : The Austrian Ludwig Wittgenstein Society, 1996.
 "On surprise". Semiotica, vol 112. de Gruyter: 1996
 The Aconceptual Mind: Heideggerian themes in holistic naturalism, John Benjamins, 1998
 Richard Wagner ajattelijana - antimodernisti, luonnonmystikko, gnostikko, 2005
 ”Wolfgang Pauli and Martin Heidegger on the Limits of Scientific Rationality”. Teoksessa Ketvel, Urho et al. (toim.) (1996), Vastakohtien todellisuus: Juhlakirja professori K. V. Laurikaisen 80-vuotispäivänä. Yliopistopaino, Helsinki.
 ”Onko nykyinen tiede välttämättä onto-teo-loogista Heideggerin tarkoittamassa mielessä?” Ajatus 51, 187–211.
 ”Suomen kieli on vetäytymässä ja jättämässä meidät rauhaan toisiltamme”. Niin & näin 1/1998, s. 44–49.
 ”Schelling ja panteismikiista”. Teoksessa: Friedrich Wilhelm Joseph Schelling, 2004 [1809]. Filosofisia tutkimuksia ihmisen vapauden olemuksesta ja muista aiheeseen liittyvistä kysymyksistä. Käännös ja selitykset Saul Boman. Kiel: Uuni Verlag, 141–230.
 "Lemuurien yö - Ernst Jünger ja kansallissosialismi" Teoksessa: Ernst Jünger, 2006 Marmorijyrkänteillä Kustavi: Uuni Ay 155-198.
 ”Merkillisyys ja herrastelu – käännös fennomanian umpikujassa”. Niin & näin 1/2006, 7–15.
 Luopumisen dialektiikka. Taivassalo : Uuni, cop. 2009. 
 "Mikä vasemmistoa todella vaivaa - Tommi Uschanovin pamfletin Mikä vasemmistoa vaivaa? tarkastelua". 2010
 "Onko viisas toiminta aina hyveellistä? - Arto Tukiaisen kirjaluonnoksen Kirjanen filosofisesta elämäntavasta (www.artotukiainen.net) tarkastelua". 2010
 "Fyysikkoviikari filosofian ihmemaassa eli olisiko tiedeuskovaisuutta hoidettava lääkkeillä ja kirurgialla?. 2012

Suomalaiset filosofit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Glaukos

Glaukos (, ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useaan eri mieshahmoon:

 Glaukos, merenjumala
 Glaukos, Hippolokhoksen poika ja lyykialainen soturi Troijan sodassa
 Glaukos, Korintin kuninkaan Sisyfoksen poika
 Glaukos, Minoksen ja Pasifaen poika, jonka Polyidos herätti eloon kuolleista
 Khioksen Glaukos, juotostaiteen keksijä ja ensimmäinen, joka osasi juottaa rautaa. Tarinan mukaan hän antoi kaikista Delfoin oraakkelille annetuista lahjoista katsotuimman arvoisen; hopeisen maljan raudasta juotetulla jalustalla.

Muuta 

 Gláfkos, antiikin Glaukos, joki Akhaiassa Kreikassa.

Lähteet
Glaukos (Sisyfoksen poika)

Glaukos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Korintin kuningas, Sisyfoksen ja Meropen poika. Hän oli myös Bellerofonin isä.

Tarinan mukaan Glaukos suututti Afroditen; pyrkiessään saamaan hevosensa nopeammiksi hän kielsi niiltä tulemisen astutetuiksi. Niin kesken kilpa-ajojen Afrodite istutti Glaukoksen hevosiin vimman kuningas Peliaan hautajaisten aikana. Pillastuneet hevoset repivät Glaukoksen raajat irti ja nauttivat hänen lihaansa. Hänen haamustaan tuli taraksippos, joka pelästytti hevosia Isthmian kisojen aikana.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Kristuksen kirkko (cutlerilaiset)

Jeesuksen Kristuksen kirkko () on eräs pienimmistä myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista uskonnollisista yhdyskunnista. Yhteisö on saanut lisänimensä Alpheus Cutlerilta, joka oli eräs Joseph Smithin aikaisia Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon johtavia jäseniä. Hän kuului Nauvoon kaudella kirkon korkeaan neuvostoon. Nykyään kirkkoon kuuluu vain parisenkymmentä jäseniä ja sillä on yksi pieni seurakunta Independencessä, Missourissa Yhdysvalloissa.

Hieman ennen kuolemaansa 27. kesäkuuta 1844 Joseph Smith lähetti Cutlerin tekemään lähetystyötä "laamanilaisten" eli intiaanien keskuuteen. Kun Brigham Young päätti johdattaa johtamansa yhteisön länteen, kohti Ison Suolajärven laaksoa, nykyistä Utahia, hän kutsui myös Cultlerin mukaansa. Tämä kuitenkin kieltäytyi, koska hän halusi saattaa loppuun intiaanien parissa tekemänsä lähetystyön. Tämä johti Cutlerin ja Youngin välien rikkoutumiseen. Cutler järjesti oman kirkkonsa, Smithin perustaman kirkon alkuperäisen nimen mukaan nimetyn "Kristuksen kirkon", Mantissa, Iowassa 19. syyskuuta 1853. Virallisesti yhteisö selittää, että Joseph Smith järjesti Kristuksen kirkon 6. huhtikuuta 1830 ja Cutler järjesti sen hajaannuksen jälkeen uudelleen 1853.

1860-luvulla Reorganisoidun myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lähetyssaarnaajia saapui cutlerilaisten yhteisöön. He selittivät Joseph Smithin pojan Joseph Smith III:n olevan profeetan oikea seuraaja, jolloin suuri osa cutlerilaisista kääntyi Reorganisoidun kirkon jäseniksi. Hieman ennen Cutlerin kuolemaa 10. elokuuta 1864 hänelle uskolliset kirkon jäsenet muuttivat Clitheralliin, Minnesotaan, koska Cutler oli nähnyt asiaa koskevan näyn. Huomattava osa heistä kääntyi kuitenkin Reorganisoidun kirkon jäseniksi. 1928 jäljelle jääneet Cutlerin seuraajat muuttivat Independenceen, Missouriin.  

Opillisesti cutlerilaiset seuraavat pitkälti Smithin kauden ilmoituksia. He eivät ole koskaan pitäneet moniavioisuuden lakia Jumalan ilmoituksena. Sen sijaan he noudattavat MAP-kirkon alkuaikoina käytössä ollutta omaisuuden yhteyttä eli ”Eenokin järjestystä”. Cutlerilaisilla on myös käytössään Nauvoon kauden endaumenttiseremonia, jonka he tosin panevat temppelin puuttuessa toimeen kirkossaan. Cutlerilaiset eivät kuitenkaan usko Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon tavoin iankaikkisen edistymisen lakiin, eli että Jumala on joskus ollut ihmisen kaltainen, ja että ihmisellä on mahdollisuus kehittyä jumalaksi.

Cutlerilaisten Jeesuksen Kristuksen kirkko hyväksyy pyhiksi kirjoituksikseen Raamatun Joseph Smithin Innoitettuna käännöksenä, Mormonin kirjan sekä Oppi ja liitot-kirjan vuoden 1846 versiona. Kallisarvoista helmeä ei sinällään pidetä pyhänä kirjoituksena, mutta sen sisältämät Mooseksen kirja sekä Smithin innoitettu käännös Matteuksen evankeliumin 24. luvusta sisältyvät kirkon käyttämään Raamattuun. Uskonkappaleita ei pidetä sinällään inspiroituina tai sitovina, mutta käytännössä ne tiivistävät cutlerilaisten uskon sisällön.

Aiheesta muualla
 Kirkon virallinen kotisivu, jossa nykyisin vain etusivu

Mormonismi
New Protection


New Protection on power metal -yhtye Ride the Skyn ainoa studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 Nuclear Blastin kautta.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Make the Spirit Burn (Rajoitetun version bonuskappale)
 Trail of Fame (Japanin bonuskappale)

Kokoonpano 
 Bjørn Jansson – laulu
 Benny Jansson – kitara, taustalaulu
 Mathias Garnås – basso
 Uli Kusch – rummut
 Kaspar Dahlqvist – koskettimet

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi: 8/10

Lähteet 

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Ruotsalaiset progressiiviset metallialbumit
Ruotsalaiset power metal -albumit
Saksalaiset power metal -albumit
Saksalaiset progressiiviset metallialbumit
Jaak Lipso

Jaak Lipso (, s. 18. huhtikuuta 1940 Tallinna) on kilpauransa päättänyt virolainen koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.

Lipso saavutti Neuvostoliiton joukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964 ja olympiapronssia Méxicossa 1968. Maailmanmestaruuden hän voitti vuonna 1967 ja sai lisäksi pronssia 1970. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1963, 1965 ja 1967.

Euroopan cupin Lipso voitti moskovalaisseuransa riveissä vuosina 1963 ja 1969. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kuudesti ja Viron SNT:n mestaruuden viidesti.

Lähteet 
 
 Jaak Lipso Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 
 Profiili fiba.com 
 Profiili (olympialaiset) fiba.com 

Virolaiset koripalloilijat
Neuvostoliittolaiset koripalloilijat
Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Ninja Turtles: The Next Mutation

Ninja Turtles: The Next Mutation on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka tuotti Saban Entertainment. Sitä tuotettiin yhteensä 26 jaksoa yhden tuotantokauden verran ennen kuin sarja päätettiin lopettaa huonon katsojamäärän vuoksi.

Sarjassa nähtiin monia uusia asioita Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat tarustosta, kuten armeija humanoidilohikäärmeitä nimeltään The Rank, joita johti Dragonlord. Poikkeuksellisesti April O'Neil ja Casey Jones eivät esiintyneet sarjan aikana. Mukana oli kuitenkin viides, mutta naaraspuolinen turtles Venus de Milo.

Hahmoluettelo

Sankarit
Leonardo
Donatello
Michelangelo
Rafaello
Tikku
Venus de Milo
Chung I
Andre

Viholliset
Silppuri
Dragon Lord
Wick
Simon Bonesteel
Tri Cornelius Quease
Silver
Vam Mi
Bing
Chi Chu

Rooleissa

Äänirooleissa

Aiheesta muualla
 Ninja Turtles: The Next Mutation TV.comissa 
 FOGU 

Next Mutation
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
1997
1998
Lastenohjelmat
Geogolf

Geogolf on gps-navigointiin perustuva harrastus. Harrastaja arpoo itselleen GPSgames-palvelimella yhdeksän tai 18 satunnaista sijaintipaikkaa niin, että harrastajan lähtöpiste on halutun ympyrän keskipisteenä ja arvotut sijaintipaikat ympyrän säteen sisällä. Pelin tarkoitus on etsiä arvotut sijaintipaikat ja päästä mahdollisimman lähelle niitä. Pisteitä saa sen mukaan, kuinka lähelle sijaintipaikkoja pääsee.

Katso myös
 Geokätköily

Aiheesta muualla 
 Gps-pelit 
 GPSgames 

Retkeily
Bess Truman

Elizabeth Virginia Wallace "Bess" Truman (13. helmikuuta 1885 – 18. lokakuuta 1982) oli Yhdysvaltain presidentti Harry S. Trumanin puoliso ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1945–1953. 

Truman syntyi David Willock Wallacelle ja Margaret Elizabeth o.s. Gatesille Independencessä, Missourissa. Valmistuttuaan high schoolista hän jatkoi opintojaan Miss Barstow's Finishing School for Girlsissä Kansas Cityssä. Isän itsemurhan jälkeen vuonna 1903 hän palasi äitinsä kanssa Independenceen. 

Bess Wallave ja Harry S. Truman olivat luokkakavereita jo alakoulussa. Koulun päättymisen jälkeen he eivät kuitenkaan tavanneet lähes kymmeneen vuoteen.

Truman ja silloinen Wallace menivät naimisiin 28. kesäkuuta 1919. Heidän tyttärensä Margaret Truman syntyi 17. helmikuuta 1924; jo aiemmin pari oli saanut kaksi kuolleena syntynyttä lasta. 

Harry S. Trumanista tuli senaattori vuonna 1935 ja perhe muutti Washington D.C:hen.  Vuonna 1940 hänet valittiin toiselle kaudelle, ja vuonna 1944 varapresidentiksi. Huhtikuussa 1945 presidentti Franklin  Roosevelt kuoli, ja Trumanit nousivat presidenttipariksi. Vuonna 1948 Bess Truman ei olisi halunnut miehensä asettuvan ehdokkaaksi, mutta osallistui sitten urheasti tämän kampanjaan. Vuonna 1952 hänellä oli suuri vaikutus siihen, ettei Truman tavoitellut enää toista kokonaista kautta.

Trumanit jättivät Valkoisen talon vuonna 1953 ja palasivat Independenceen. Miehensä kuoltua 1972 rouva Truman eli vielä kymmenen vuotta pääosin hiljaiseloa – hän on saavuttamallaan 97 vuodella Yhdysvaltain kaikkien aikojen pitkäikäisin ensimmäinen nainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Yhdysvaltain varapresidenttien puolisot
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Brûleurs de Loups de Grenoble

Brûleurs de Loups de Grenoble on grenoblelainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ranskan pääsarjassa, Ligue Magnusissa. Joukkue on voittanut maansa mestaruuden 1981, 1982, 1991, 1998, 2007, 2009, 2019 ja 2022 ja saanut hopeaa vuosina 1967, 1968, 1977, 1983, 1990, 2004, 2012 ja 2018. 

Joukkueen nimi ("Sudenpolttajat") tulee kardinaali LeCamusin muistiinmerkitsemästä tapahtumasta vuodelta 1752. Kardinaalin mukaan hänen seurakuntansa jäsenet kyllästyivät karjaa vainoaviin susiin. Eräänä yönä maalaiset ahdistivat susilauman pieneen osaan metsää ja polttivat ne elävältä. Tarinaa kerrotaan edelleen Grenoblen kansanperinteessä. Vastaavat tapahtumat eivät olleet epätavallisia 1700-luvun Ranskassa, ja elokuva Susien klaani (2001) kertookin samantapaisista tapahtumista samalla alueella vuonna 1764.

Brûleurs de Loups on yksi tärkeimmistä Ligue Magnusin joukkueista ja kauden 2006-2007 mestari. Chicago Blackhawksin maalivahti Cristobal Huet pelasi Grenoblessa uransa alusta aina vuoteen 1998 asti. Huet on syntynyt läheisessä Saint-Martin-d'Hèresin kaupungissa.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Jyrki Aho 
 Apu- & Maalivahtivalmentaja: Ari-Pekka Siekkinen 
 Apuvalmentaja: Fabrice Texier 
 Fysiikkavalmentaja: Stéphane Gervais 
 Fysiikkavalmentaja: Jérôme Perez 
 Huoltopäällikkö: William Libert 
 Puheenjohtaja: Jacques Reboh 
 Toimitusjohtaja: Jean-François Dufour 

Lähde: EliteProspects

Saavutukset
 Ranskan mestari 1981, 1982, 1991, 1998, 2007, 2009, 2019, 2022
 Hopeamitali 1967, 1968, 1977, 1983, 1990, 2004, 2012, 2018

Seurassa pelanneita suomalaispelaajia
 Petri Lehtonen
 Tero Forsell
 Pasi Järvinen
 Jesse Saarinen
 Ari Salo
 Nemo Nokkosmäki
 Pekka 'Keke' Kylliäinen

Seurassa pelanneita NHL-pelaajia
 Cristobal Huet
 Philippe Bozon
Alexandre Texier

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seuran viralliset kotisivut
 Ranskankielisen wikipedian artikkeli

Ranskalaiset jääkiekkoseurat
Grenoble
Étienne Davignon

Varakreivi Étienne Davignon (s. 4. lokakuuta 1932) on belgialainen poliitikko ja liikemies, joka oli Euroopan komission jäsen vuosina 1977–1985, josta varapuheenjohtajana vuodesta 1981 alkaen. Tätä ennen hän johti Kansainvälistä energiajärjestöä vuosina 1974-1977.

Étienne Davignon syntyi diplomaattiperheeseen Budapestissa ja sai lain tohtorinarvon Louvainin katolisesta yliopistosta. Hän on myöhemmin toiminut Bilderberg-kokousten puheenjohtajana. 

Davignon on luonut myös huomattavan uran liikemiehenä. Hän johti Société Générale de Belgique -pankkia vuosina 1989–2001. Hän on Brussels Airlinesin hallituksen puheenjohtaja sekä useiden muiden yritysten hallituksen jäsen.

Davignon osallistui lukuisiin Bilderberg-ryhmän kokouksiin ja toimi sen ohjausryhmässä. Davignonin mukaan Bilderberg-ryhmä toimi euron kätilönä.

Lähteet 

Belgialaiset poliitikot
Belgialaiset liikemiehet
Belgialaiset EU-komissaarit
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Basilica Julia

Basilica Julia oli antiikin Rooman Forum Romanumilla sijainnut suuri hallimainen julkinen rakennus, jota käytettiin kokouspaikkana. Sen rakennutti Julius Caesar vuonna 46 eaa. Gallian sodasta sotasaaliiksi saamillaan varoilla. Augustus saattoi rakennustyöt päätökseen ja nimesi sen ottoisänsä sukunimen mukaan. Basilica Julia paloi pian valmistumisensa jälkeen, mutta se korjattiin vuonna 12. Diocletianus korjautti sen uudelleen vuonna 283.

Basilica Julia oli yksi roomalaisten suosituimmista kohtauspaikoista. Sen lattiasta on löydetty siihen raaputettuja pelilautoja ja graffiteja. 

Nykyisin Basilica Julia on raunioina, mutta sen ulkonäkö tunnetaan kuitenkin hyvin antiikin lähteiden perusteella.

Historiaa 
Osana rakennusohjelmaansa Julius Caesar puratti paikalla olleen Basilica Sempronian ja määräsi tilalle rakennettavaksi uuden ja hienomman rakennuksen. Myös paikalla olleet pienet myymälärakennukset purettiin. 

Rakennus oli kesken vielä Caesarin murhan aikoihin ja se saatiin valmiiksi vasta Augustuksen aikoina. Se jouduttiin rakentamaan pian uudelleen, sillä se tuhoutui tulipalossa pian valmistumisensa jälkeen. Rakennuksessa pidettiin oikeudenkäyntejä ja kokouksia ja sen tiloja pystyttiin jakamaan liikuteltavilla puisilla väliseinillä. Siellä oli myös tiloja kaupungin hallintovirkamiehille. 

Kooltaan rakennus oli suuri. Sen nousi Forumin toritasosta itäpuolelta seitsemän porrasaskelmaa ja pengerrysten ansiosta länsipuolelta kaksi porrasaskelmaa. Sen pituus oli 101 metriä ja leveys 49 metriä. Keskushalli, jota ympäröivät myymälät oli 82 metriä pitkä ja 18 metriä leveä. Keskushallin korkeus oli kolme kerrosta. 

Basilica Julia paloi vuonna 283 ja kärsi suuria vaurioita. Keisari Diocletianus määräsi sen korjattavaksi. Sen tuhoutuminen alkoi kun visigootit Alarikin johdolla ryöstivät Rooman vuonna 410.  Sen jälkeen basilican ehjäksi jääneessä osassa tiedetään olleen kirkko 600–700-luvuilla. Sen jälkeen se hylättiin lopullisesti ja sen rakennuskivet käytettiin uudisrakennuksiin. Aikanaan loistelias rakennus hävisi lähes täydellisesti.

Paikalla tehtiin kaivauksia 1800-luvulla ja esiin saatiin pieni pätkä tiiliseinää, lattia ja patsaiden jalustoja. Alue on nykyään aidattu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.digitales-forum-romanum.de/gebaeude/basilica-iulia/
 http://www.roma-antiqua.de/antikes_rom/forum_romanum/basilica_iulia

Antiikin Rooman rakennukset ja rakennelmat
Rooman rakennukset ja rakennelmat
Forum Romanum
Eira Stenberg

Eira Margot Helene Stenberg (s. 8. huhtikuuta 1943, Tampere) on suomalainen Helsingissä asuva kirjailija ja runoilija.

Stenbergin vanhemmat olivat diplomiekonomi ja KHT-tilintarkastaja Emil Gösta Arvid Stenberg ja Toini Kyllikki Reponen. Hän on opiskellut elokuvadramaturgiaa Helsingissä ja suorittanut humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1968.


Teoksia 
 Kapina huoneessa, runoja.  Tammi 1966
 Rakkauden pasifismit, runoja.  Tammi 1967
 Sydämen altto seitsemännessä taivaassa ja alakuloisuuden kentillä, kuunnelma.  1968
 Talo Kolikkokadulla, lastenkirja.  Tammi 1970
 Hyvää huomenta, tv-näytelmä.  1970
 Suutari Joonaksen iltapäivä, M. A. Nummisen lastenlaululevyn sanoituksia.  1971
 Kirje parantolasta, tv-näytelmä.  1973
 Ihmispuu: tarinoita luonnosta ja ihmisluonnosta, lastenkirja.  Tammi 1977
 Vedenalainen silta, runoja.  Tammi 1979
 Erokirja, runoja.  Tammi 1980
 Parrakas madonna, runoja.  Tammi 1983
 Paratiisin vangit, romaani.  Tammi 1984
 Laululoora, TV-näytelmä.  1986
 Häikäisy, romaani.  Tammi 1987
 Kuun puutarhat, romaani.  Gummerus 1990
 Gulliverin tytär, romaani.  Tammi 1993
 Halun ikoni, runoja.  Tammi 1997
 Aberystwyth, Poetryfest 99, päiväkirjamuistiinpanoja Walesilaiselta runofestivaalilta.  2000
 Siksi seurustelen varkaiden kanssa, runoja.  2002
 Runot 1966–2002.  Tammi 2003
 Oven takana, romaani.  Tammi 2005

Palkintoja 
 J. H. Erkon palkinto 1966
 Uudet kirjat -kerhon tunnustuspalkinto 1985
 Valtion kirjallisuuspalkinto 1985
 Finlandia-palkinto ehdokas 1990
 Suuren suomalaisen kirjakerhon tunnustuspalkinto 1993
 Eino Leinon palkinto 2007

Lähteet 
 Kuka kukin on 2007, s. 966. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0
 Suomen kirjailijat -tietokanta (Arkistoitu linkki)
 Sanojen Aika – Eira Stenberg.

Aiheesta muualla 

 Eira Stenbergin runoja Electric Verses -verkkoantologiassa.
 

Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset kirjailijat
Eino Leinon palkinnon saajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Slovakian vaakuna

Slovakian vaakuna on Slovakian tunnus. Vaakuna määritellään perustuslaissa lipun, hymnin ja kansallisen sinetin ohella. Vaakunasta tuli itsenäisen Slovakian symboli 1. tammikuuta 1993.

Vaakunassa on punaisella pohjalla hopeinen kaksoisristi, joka kohoaa kolmen sinisen vuoren huipun keskeltä. Risti on Lothringenin risti, jossa alempi poikkiristi on ylempää pidempi. Kristinuskon slaaveille tuoneet Kyrillos ja Methodios käyttivät perinteen mukaan tällaista ristiä. Kolme vuorta symbolisoivat Slovakian kolmea vuoristoketjua, Ylä-Tatraa, Matala-Tatraa ja Malá Fatraa.

Vaakunaa käytetään myös osana Slovakian lipussa. Kansallisessa sinetissä vaakunaa ympäröi teksti ”Slovenská Republika”, ”Slovakian tasavalta”.

Katso myös
 Slovakian lippu
 Heraldiikka

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.telecom.gov.sk/externe/znamky/1993/9302e.html 

Valtioiden vaakunat
Vaakuna
Kosunen

Kosunen on suomalainen sukunimi. Nimi kuuluu vanhaan karjalaisnimistöön, mutta sen etymologia on epävarma. Se saattaa juontua venäjän vinoa tai kieroa tarkoittavasta sanasta, mutta se voi yhtä hyvin pohjautua germaanisiin Konstantinos-nimen puhuttelumuotoihin. Nimen rinnakkaismuoto on Kosonen.

Suvun kanta-aluetta on Leppävirran suurpitäjä Pohjois-Savossa (käsitti myös nykyistä Varkautta ja Kangaslammia), jossa sukua tavataan vanhastaan erityisesti Niinimäen, Kurjalanrannan, Kartansalon, Varkauden ja Kurolanlahden kylissä. Sittemmin suku näyttää levinneen näistä pesäkkeistä myös Kaaville, Heinävedelle, Rantasalmelle, Tuusniemelle ja Joroisiin. Sukunimi on epäilemättä yhteydessä Etelä-Savon laajaan Kosonen-sukuun, jonka kanta-alueina pidetään Säämingin ja Kerimäen pitäjiä ja joista se on levinnyt laajalti eteläiseen Savoon ja Karjalaan. 

Samaan nimiperheeseen kuuluvat lisäksi Karjalan ja Kymenlaakson Kosot ja Etelä-Pohjanmaan Kosolat (jälkimmäiset polveutuvat nähtävästi 1600-luvun alussa eläneestä Lauri Kosoisesta). Kosola on käytössä talon nimenä Etelä-Pohjanmaan Ylihärmässä ja Kauhavalla. Lisäksi Pohjois-Pohjanmaalla on elänyt useita Kosunen-nimisiä sukuja, joista osa (ennen muuta Suur-Limingan seudun Kosuset) voidaan todistettavasti katsoa tulleeksi Leppävirran Kurjalanrannasta. Muhoksen Laitasaarta on asuttanut vielä 1800-luvulla suku, joka polveutunee niistä savokarjalaisista erämiehistä, joita asettui Oulujärven erämaihin 1500-luvun jälkipuoliskolla. Tämä suku lienee jättänyt jälkensä myös Oulunsalon pitäjän asutusnimistöön. Oulussa on vaikuttanut 1700-luvulla yksi Kosunen-suku, joka käytti nimestä myös porvarillisempaa varianttia Kosander.

Sukunimenä 
 Alina Kosunen (s. 1998), suomalainen jalkapalloilija
 Allu Kosonen (Alvar Vilho Kosunen) (1908–1965), näyttelijä, säveltäjä ja sanoittaja
 Antti Kosunen (s. 1965), pääomasijoittaja ja sarjayrittäjä
 Heikki Kosunen, Rele Kosunen (s. 1962), muusikko ja viihdetaiteilija
 Jorma Kosunen (s. 1950), rajavartiojoukkojen eversti ja Rajakoulun ent. johtaja
 Juhani Kosunen (s. 1958), pika-aitajuoksija
 Kalevi Kosunen (s. 1947), nyrkkeilijä
 Olli Kosunen, Olli Herman, H. Olliver Twisted (s. 1983), rocklaulaja
 Svante Kosunen (1925–1988), laulaja
 Tiina Bergström-Kosunen (1963–2016), näyttelijä
 Vilho Kosunen (1875–1916), näyttelijä

Lähteet

Sukunimet
Luettelo maalin tehneistä NHL-maalivahdeista

Seuraavat maalivahdit ovat tehneet maalin NHL-ottelussa:
Ron Hextall, 8. joulukuuta 1987
Ron Hextall, 11. huhtikuuta 1989 (pudotuspelit)
Chris Osgood, 6. maaliskuuta 1996
Martin Brodeur, 17. huhtikuuta 1997 (pudotuspelit)
José Théodore, 2. tammikuuta 2001
Jevgeni Nabokov, 10. maaliskuuta 2002
Mike Smith, 19. lokakuuta 2013
Pekka Rinne, 9. tammikuuta 2020

Seuraaville maalivahdeille on merkitty maali, mutta he ovat saaneet sen vastustajan tehdessä oman maalin:
Billy Smith, 28. marraskuuta 1979
Damian Rhodes, 2. tammikuuta 1999
Martin Brodeur, 15. helmikuuta 2000
Mika Noronen, 14. helmikuuta 2004
Chris Mason, 15. huhtikuuta 2006
Cam Ward, 26. joulukuuta 2011
Martin Brodeur, 22. maaliskuuta 2013

Lähteet

Maalin tehneistä NHL-maalivahdeista
Clement Freud

Sir Clement Raphael Freud (24. huhtikuuta 1924 – 15. huhtikuuta 2009) oli brittiläinen Liberaalipuolueen poliitikko. Hän oli Sigmund Freudin lapsenlapsi ja taidemaalari Lucian Freudin veli. Hän meni vuonna 1950 naimisiin June Flewettin kanssa ja sai viisi lasta. 

Freud oli juutalaistaustainen. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1973–1987. Hän kirjoitti lastenkirjan Grimble (1968) ja kuusi vuotta myöhemmin sen jatko-osan Grimble at Christmas. 

Freud toimi vuosina 1974–1980 Dundeen ja vuosina 2002–2005 St Andrewsin yliopiston rehtorina. 

Brittiläiset poliitikot
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Albert Wesker

Albert Wesker on kuvitteellinen hahmo Capcomin Resident Evil -pelisarjassa. Lukuisten pelien lisäksi Wesker esiintyy elokuvassa Resident Evil: Tuho Jason O'Maran näyttelemänä sekä Resident Evil: Afterlifessa ja Resident Evil: Retributionissa Shawn Robertsin näyttelemänä.

Wesker on ollut pelattavana Resident Evil Code: Veronican minipelissä Battlegame, Resident Evil 4:n ja Resident Evil 5:n minipelissä The Mercenaries, Resident Evil: The Umbrella Chroniclesissa sekä Resident Evil: The Mercenaries 3D:ssä. Hänellä voi pelata myös pelissä Marvel vs. Capcom 3: Fate of Two Worlds Resident Evil -hahmojen Chris Redfield ja Jill Valentine ohella.

Pelit 

Ensimmäisessä Resident Evil -pelissä ja sen uudemmassa versiossa Albert Wesker on Umbrella-yhtiölle toimiva kaksoisagentti, jonka tehtävänä on käyttää Raccoon Cityn erikoisyksikkö S.T.A.R.S:ia testikappaleena virukselle altistuneita mutantteja vastaan. S.T.A.R.S:in komentajana hän johdattaa ryhmän Arklayvuorilla sijaitsevaan kartanoon, jossa useimmat jäsenistä joutuvat zombien ja muiden hirviöiden tappamaksi. Chris Redfield ja Jill Valentine saavat tietää totuuden Weskeristä, ennen kuin tämän vapauttama bioase Tyrant tappaa Weskerin. Suunnitelmansa mukaisesti Wesker ei kuitenkaan kuole, sillä hän oli pistänyt itseensä tohtori William Birkinin kehittämää virusta, mikä ”uudistaa” hänet tekemällä hänestä vahvemman ja nopeamman.

Resident Evil Code: Veronicassa entistä vahvempi Wesker työskentelee tuntemattomassa organisaatiossa tehtävänään noutaa näyte T-Veronica-viruksesta Rockfort-saarelta. Hän saa näytteen haltuunsa Antarktiksella, mutta ei kykene tappamaan Chrisiä.

Resident Evil Zerossa Wesker esiintyy välivideoissa William Birkinin kanssa.

Resident Evil 4:ssä Weskerin voi nähdä antamassa käskyjä agentilleen Ada Wongille Assignment Ada -minipelissä ja Separate Ways -skenaariossa. Wesker on pelattavana hahmona The Mercenaries -minipelissä.

Resident Evil: The Umbrella Chroniclesissa Weskerin pelattavat skenaariot kertovat, mitä hän teki Resident Evil Code: Veronican ja Resident Evil 4:n välisenä aikana ja miksi hän tappoi Umbrellalle työskentelevän Sergei Vladimirin.

Resident Evil 5:ssä Wesker tekee yhteistyötä Tricell-yhtiön omistajan Excella Gionnen kanssa ja kehittää Uroboros-virusta, jonka hän aikoo laukaista joka puolelle maapalloa aiheuttaakseen globaalin kaaoksen. Chris Redfield ja hänen partnerinsa Sheva Alomar estävät maailmanlaajuisen virustartunnan tuhoamalla Weskerin lopullisesti. Wesker on pelattavana hahmona The Mercenaries -minipelissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Resident Evil Wiki

Resident Evil -pelien henkilöhahmot
Kuvitteelliset poliisit
Kuvitteelliset joukkomurhaajat
Kuvitteelliset psykopaatit
Kuvitteelliset terroristit
Superroistot
Videopelien loppuvastukset
Birth / The End


Birth / The End on suomalaisen heavy metal -yhtye Agonizerin ensimmäinen studioalbumi.

Albumi sai runsaasti julkisuutta yhtyeen järjestettyä albumin julkistamiskonsertin 1400 metrin syvyydessä Pyhäsalmen kaivoksessa, päästen näin Guinnessin ennätysten kirjaan.

Kappaleet

Kokoonpano
 Pasi Kärkkäinen – laulu
 Patrik Laine – koskettimet
 Atte Palokangas – rummut
 J-P Perälä – kitara
 Joni Laine – kitara
 Jussi Tikka – basso

Arvostelut 
 About.com: 
 The Metal Observer: 7/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Suomalaiset metallialbumit
Glaukos (merenjumala)

Glaukos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa alun perin boiotialainen kalastaja, jonka eri traditioissa mainitut vanhemmat Athenaios luettelee seuraavasti<ref name=Ath>Athenaios, Deipnosofistai (Oppineet pidot') 7. c 48 (engl. käännös)</ref>
 Kopeos
 Polybos ja Euboia
 Anthedon ja Alkyone
 Poseidon ja nymfi Naias

Glaukos löysi loihditun yrtin, joka herätti hänen pyydystämänsä kalat takaisin eloon. Hän päätti maistaa sitä itsekin, ja yrtti teki hänet kuolemattomaksi, mutta muutti myös hänen kätensä eviksi ja jalkansa kalan pyrstöksi. Tämä pakotti hänet pysyttelemään ikuisesti meressä; muutos, joka ei miellyttänyt Glaukosta aluksi ollenkaan. Okeanos ja Tethys ottivat hänet kuitenkin hyvin vastaan, ja hänet hyväksyttiin nopeasti meren jumaluuksien parissa. Täällä hän oppi myös ennustamisen taidon.

Muututtuaan merenjumalaksi Glaukos rakastui nymfi Skyllaan, mutta tämä kammoksui hänen kalamaista ulkonäköään ja pakeni maalle Glaukoksen yrittäessä lähentyä häntä. Glaukos pyysi Kirkeä valmistamaan rohtoa, joka saisi Skyllan rakastumaan häneen, mutta Kirke rakastuikin Glaukokseen. Kirke yritti voittaa Glaukoksen omakseen sanoilla pyytäen tätä hylkäämään Skyllan ja jäämään hänen luoksensa, mutta Glaukos vastasi, että puut kasvaisivat meren pinnasta ja meriheinä korkeimmilla vuorilla ennen kuin hän lakkaisi rakastamasta Skyllaa. Raivoissaan Kirke myrkytti lähteen, jossa Skyllalla oli tapana käydä uimassa, ja tämä muuttui kauhistuttavaksi hirviöksi, jolla oli kaksitoista jalkaa ja kuusi koiranpäätä.

Euripideen näytelmässä Orestes'' Glaukos on Nereuksen poika, joka auttoi Menelaosta tämän kotimatkalla hyvin neuvoin. Yhden version mukaan hän olisi rakentanut aikanaa Argo-laivan, ja toimineen argonauttien retkellä sen perämiehenä; tähän liittyen uskottiin, että hän tulisi merihädässä olevien merimiesten avuksi oltuaan itsekin aiemmin sellainen. Yleisemmän version mukaan Glaukos vain ilmestyi merellä argonauteille ja kertoi heille tulevasta. Hänet tunnettiinkin paikkansapitävien ennustusten antajana, ja hän usein auttoikin merenkävijöitä neuvoillaan.

Lähteet 

Antiikin Kreikan jumalat
Kreikkalaisen mytologian muodonmuutokset
Argonautit
Rochefourchat

Rochefourchat [rošfur'ša] on kunta Drômen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Dien arrondissementtiin ja La Motte-Chalanconin kantoniin. Kunnassa oli yksi asukas vuoden 2007 väestönlaskennassa ja väestötiheys oli 0,1 as./km². Ainoa asukas on 30–44-vuotias mies. Rochefourchatin pinta-ala on 12,74 neliökilometriä.

Rochefourchat’n naapurikunnat ovat Les Tonils lännessä, La Chaudière pohjoisessa, Pradelle koillisessa sekä Saint-Nazaire-le-Désert muissa ilmansuunnissa. Rochefourchat’sta on matkaa Pradelleen 3,8 kilometriä, Saint-Nazaire-le-Désertiin 3,9 km, Les Tonilsiin 4,3 km, La Chaudièreen 4,4 km, Bretteen 5,2 km, Bézaudun-sur-Bîneen 6,4 km ja Pennes-le-Seciin 7 km.

Väkiluvun kehitys 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rochefourchat sur Office du Tourisme de la Vallée de la Roanne 
 Rochefourchat INSEEn sivuilla 
 Rochefourchat Lion1906:n sivuilla 

Drômen kunnat
Kalevi Laitinen (luistelija)

Veikko Kalevi Laitinen (3. lokakuuta 1919 Kuusankoski – 17. kesäkuuta 1995 Kauniainen) oli suomalainen pikaluistelija.

Kalevi Laitinen aloitti uransa Helsingin Luistelijain edustajana ennen sotia vuonna 1938. Jatkosodassa hän menetti toisen silmänsä, mutta jatkoi sodan jälkeen luistelu-uraansa Laitinen edusti Suomea pikaluistelijana kaksissa olympialaisissa. Sankt Moritzin 1948 kisoissa hän oli parhaimmillaan seitsemäs 1 500 metrin matkalla ajalla 2.20,3. Oslon 1952 kisoissa hänen paras sijoituksensa oli 21:s 500 metrin matkalla. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi Oslossa 1947 ja oli yhteispisteissä yhdeksäs Helsingissä 1948. Suomen mestaruuden hän voitti yhteispisteissä neljästi ja lisäksi 11 matkamestaruutta vuosina 1945–1951. Hän luisteli 10 000 metrin Suomen ennätyksen 17.42,9 vuonna 1949.

Saavutuksia 

 Olympiakisoissa seitsemäs 1 500 metrillä, 15:s 5 000 metrillä, 17:s 500 metrillä ja keskeytti 10 000 metrillä Sankt Moritzissa 1948
 Olympiakisoissa 21:s 500 metrillä, 22:s 5 000 metrillä ja 24:s 1 500 metrillä Oslossa 1952
 MM-kisoissa yhdeksäs yhteispisteissä Helsingissä 1948
 EM-kisoissa yhdestoista yhteispisteissä 1951
 SM-kultaa yhteispisteissä 1947, 1948, 1949 ja 1951, lisäksi 11 matkamestaruutta

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset pikaluistelijat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Animatronic

Animatronic on norjalaisen black metal -yhtye The Kovenantin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1999. Animatronic on yhtyeen ensimmäinen albumi uudella The Kovenant -nimellä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Lex Icon – laulu, bassokitara, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi
 Psy Coma – kitara, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi
 Eileen Küpper – laulu
 Von Blomberg – rummut

Muut tekijät 
 Siggy Bemm – tuottaja
 Matthias Klinkmann – äänittäjä
 Per Heimly – valokuvat

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1999 albumit
The Kovenantin albumit
Wolverine Blues

Wolverine Blues on death metal -yhtye Entombedin vuonna 1993 julkaistu kolmas studioalbumi. Sitä pidetään yleisesti yhtenä merkittävimmistä Entombed-julkaisuista, sekä myös melko merkittävänä albumina koko death metal -genren kannalta. Levyn päätösraita "Out of Hand" on julkaistu myös EP:nä.

Kappaleet 

Kaikki sovitukset Entombed.

Kokoonpano 
 Lars-Göran Petrov – laulu
 Alex Hellid – kitara
 Ulf Cederlund – kitara, tamburiini
 Lars Rosenberg – basso
 Nicke Andersson – rummut, kitara

Aiheesta muualla 
 Wolverine Blues discogs.com -sivustolla

Vuoden 1993 albumit
Ruotsalaiset death metal -albumit
S.E.T.I. (albumi)

S.E.T.I.on norjalaisen metallimusiikkiyhtye The Kovenantin neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 2003.

Kappaleet
"Cybertrash" – 5:57
"Planet of the Apes" – 4:04
"Star By Star" – 4:25
"Via Negativa" – 5:59
"Stillborn Universe" – 5:23
"Acid Theater" – 4:10
"The Perfect End" – 6:50
"Neon" – 5:46
"Keepers of the Garden" – 5:50
"Pantomime" – 6:23
"Hollow Earth" – 5:44
"Industrial Twilight" – 7:02

Tekijät
Lex Icon - Laulu/Bassokitara/Koskettimet/Ohjelmointi
Psy Coma - Kitarat/Koskettimet/Ohjelmointi
Angel - Guitar
Eileen Kupper - Taustalaulu
Von Blomberg - Rummut

Kiertueelle tulleet uudet jäsenet 
 Küth - Rummut
 Brat - Koskettimet

Vuoden 2003 albumit
The Kovenantin albumit
Mucha Lucha

¡Mucha Lucha! on yhdysvaltalainen Warner Bros. Animationin tuottama 52 jaksoa kestänyt animaatiosarja vuosina 2002–2005. Sarjan loivat Eddie Mort ja Lili Chin. Se oli myös ensimmäisiä Adobe Flashillä tehtyjä animaatiosarjoja, joita yleensä näkyy enemmän internetissä.

Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Lucha Libre kaupunkiin, jossa jokaisella hahmolla on naamio ja painiasu, sekä erikoisliike. Sarjassa keskitytään pääasiassa kolmeen lapseen Rikochet, Buena Girl ja The Flea, jotka käyvät kuuluisassa painikoulussa.

Sarjassa esiintyviä hahmoja
Rikochet
Buena Girl
The Flea
Megawatt
Headmistress
Minotoro
Cindy Slam
El Haystack Grande

Ääninäyttelijät

Aiheesta muualla

 Mucha Lucha
 TV.com

2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Flash-animaatiot
Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Ted Schwinden

Theodore ”Ted” Schwinden (s. 31. elokuuta 1925) on yhdysvaltalainen poliitikko.

Schwinden syntyi Wolf Pointissa, Montanassa, ja toimi osavaltionsa kuvernöörinä vuosina 1981–1989. Häntä edelsi Thomas L. Judge, jonka kaudella hän oli jo ollut varakuvernööri. Häntä itseään seurasi myöhemmin Stan Stephens. 

Schwinden on demokraattisen puolueen jäsen. Hänen vaimonsa Jean kuoli syöpään 24. maaliskuuta 2007.

Lähteet 

Montanan kuvernöörit
Yhdysvaltain osavaltioiden varakuvernöörit
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Vuonna 1925 syntyneet
Elävät henkilöt
Lämmin voileipä

Lämmin voileipä on mikroaaltouunissa, uunissa, leivänpaahtimessa tai leipägrillissä lämmitetty leipäpala, joka on päällystetty erilaisilla ruokalajikkeilla. Lämpimän leivän voi päällystää monella tavalla, esimerkiksi kasviksilla, lihalla, kanalla, kalalla tai juustolla.

Lähteet

Pikaruoka
Leivät
Kimmo Rasila

Kimmo Rasila (s. 27. heinäkuuta 1970 Oulu) on suomalainen näyttelijä. Rasila valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1998 ja on siitä lähtien ollut kiinnitettynä  Turun kaupunginteatteriin. Hän on naimisissa dramaturgi Satu Rasilan kanssa. Näyttelijä Jukka Rasila on hänen veljensä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Kimmo Rasilan esittely Turun kaupunginteatterin sivuilla

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Olov Svedelid

Olov Svedelid (s. 26. elokuuta 1932 Tukholma, Ruotsi – 22. syyskuuta 2008 Stocksund Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija.

Svedelidin tunnetuin dekkarihahmo on tukholmalainen poliisi Roland Hassel. Hän on myös luonut laajan romaanisarjan asianajaja Samuel Rosenbaumin tapauksista yhdessä ystävänsä Leif Silberskyn kanssa. Svedelid on kirjoittanut myös suomeksi käännetyn kahdeksanosaisen Korttelijengi-nuortenkirjasarjan. Hänen tuotannostaan löytyy myös Suomessa 5-osaisena kuunnelmana esitetty jännityskuunnelma Polttarit. Kuunnelma kertoo keilaporukasta, ja heidän perhe-elämästään yhden porukkaan kuuluvan jäsenen hääpäiväänsä edeltävän mystisen katoamisen ympärillä klassiseen mysteeriseen dekkarityyliin.

Vuonna 2000 Svedelid kirjoitti romaanin Mitt namn är Eduard Braun Hitler (suom. Nimeni on Eduard Braun Hitler, Book Studio 2001), joka kertoo Adolf Hitlerin pojan noususta kansallissosialismin uudeksi keulakuvaksi 2000-luvun taitteen Saksassa.

Hänen tuotantonsa käsittää lähes 190 teosta, niin rikos- kuin jännityskirjallisuutta, historiallisia romaaneja, tietokirjoja ja lasten- ja nuortenkirjoja. Teosten perusteella on tehty 13 televisioelokuvaa. Leif Silberskyn kanssa hän on lisäksi kirjoittanut oikeussaliin sijoittuvia romaaneja, joiden pohjalta on myös tehty televisiosarja.

Suomennettuja teoksia 

Malja kuolemalle (WSOY, 1975)
Peli on pelattu (WSOY, 1975)
Suojelusenkelit (WSOY, 1977)
Nimeni on Eduard Braun Hitler (Book Studio, 2001)Myrskyn silmä (Book Studio, 2003)

 Korttelijengi-sarja Korttelijengi ja asuntomurrot (Karisto, 1986)Korttelijengi ja konnien kätkö (Karisto, 1987)Korttelijengi tuhopolttajan jäljillä (Karisto, 1988)Korttelijengi ja kadonnut nainen (Karisto, 1989)Korttelijengi ja postiryöstö (Karisto, 1991)Korttelijengi ja suuri kaappaus (Karisto, 1991)Korttelijengi ja uhkauskirjeet (Karisto, 1993)Korttelijengi ja petkuttaja (Karisto, 1994)

 Palkinnot ja tunnustukset 

 Sherlock-palkinto 1972 teoksesta Anmäld försvunnen Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 corren.se
 Kustantajan kirjailijasivu
 Ruotsin rikoskirjailijat
 Pertti Avola: Hitlerin poika astuu esiin Helsingin Sanomat'' 5.9.2001.

Ruotsalaiset rikoskirjailijat
Ruotsalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Nik Kershaw

Nicholas David "Nik" Kershaw (s. 1. maaliskuuta 1958 Bristol, Iso-Britannia) on 1980-luvulla suosiota saavuttanut brittiläinen laulaja-lauluntekijä.

Kershaw syntyi Bristolissa ja sai vuonna 1983 levytyssopimuksen MCA Recordsilta. Debyyttisingle "I Won't Let the Sun Go Down on Me" ilmestyi pian ja sitä seurasi läpimurtokappale "Wouldn't It Be Good" (1984). Laulaja julkaisi MCA:lle kaikkiaan neljä albumia: Human Racing (1984), The Riddle (1984), Radio Musicola (1986) ja The Works (1989). "Wouldn't It Be Goodin" ohella on The Riddlen nimikappale ollut Kershaw'n suurin hitti.

Kershaw kuului Live Aidin esiintyjiin heinäkuussa 1985. Hän muutti marraskuussa 2003 erilleen puolisostaan Sheristä, jonka kanssa hän oli mennyt naimisiin jo vuonna 1983. Parilla on kolme yhteistä lasta.

Aiheesta muualla

Discogs

Brittiläiset laulajat
Brittiläiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Miranda Richardson

Miranda Jane Richardson (s. 3. maaliskuuta 1958 Southport, Merseyside, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Richardson on saanut Baftan 1992, kaksi Golden Globea, 1993 sekä 1995, ja hän on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1992 elokuvasta Damage ja 1994 elokuvasta Tom ja Viv.

Richardson on opiskellut Bristol Old Vic Theatre Schoolissa. Ennen elokuvissa menestymistään hän oli ennättänyt jo luoda huomattavan uran teatterissa; ensiesiintyminen tapahtui Queen's Theatressa Lontoossa vuonna 1981.

Richardsonilla on ollut rooleja useissa elokuvissa, joista tunnetuimpia ovat Ihana huhtikuu (1991), Päätön ratsumies (1999) ja Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005). Hän on esiintynyt säännöllisesti myös televisiossa, esimerkiksi televisiosarjoissa Musta kyy, Maailma vailla loppua ja Eikä yksikään pelastunut.

Aiheesta muualla

 

Brittiläiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Yomi Media

Yomi Media oli suomalainen vuosituhannen vaihteen IT-kuplan aikana vaikuttanut uusmediayhtiö. Yhtiöllä oli konttorit Helsingissä, Jyväskylässä ja Turussa. Yomi Median päätuotteita olivat mobiilisovellukset ja verkkosivujen tuotanto. Yhtiön toimitusjohtaja oli Olli Väätäinen.

Yomi Media perustettiin vuonna 1996, kun Kestel (Keski-Suomen Puhelin -konsernin tytäryhtiö) osti Yomi Oy:sta sen uusmediatoiminnot ja perusti uuden yrityksen. 

Yomi Median näkyvin ja käytetyin tuote oli Radiolinja Jukeboksi. Jukeboksi koostui verkkoselaimella käytettävästä matkapuhelimien soittoäänien sävellyskone Jukeboksi Harmoonista sekä kuvapiirturi Iconiumista. Kyseessä oli paljon kansainvälistä huomiota saanut edelläkävijätuote, jonka isänä pidetään sittemmin Microsoftilla vaikuttanutta Vesa-Matti Paanasta.

Keväällä 2000 KSP-konserniin (Keski-Suomen Puhelin Oyj) kuuluvista Yomi Mediasta, Finncommercesta, Relatech Oy:stä ja Yomi Oy:stä muodostettiin Yomi Group, jonka osia olivat Yomi Fusion, Yomi Solution ja Yomi Vision. 

Vuonna 2002 koko KSP-konserni otti nimekseen Yomi Oyj. Tässä vaiheessa alkuperäisestä Yomi Mediasta ei ollut enää paljoa jäljellä. Yomi Oyj sulautui Elisa-konserniin, joka myi eräitä osia edelleen Digialle.

Aiheesta muualla
Powerpoint-esitys yhtiöstä vuodelta 2000
 Yomi Oyj Pörssitiedon netissä

Lähteet 

Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Soltaniyeh

Soltaniyeh () on muinainen kaupunki Iranin Zanjanin provinssissa noin 240 kilometriä Teheranista luoteeseen. Se oli 1300-luvulla Persiaa hallinneen Il-kaanien valtakunnan pääkaupunki. Vuonna 2005 Soltaniyeh lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon.

Soltaniyehin merkittävin jäännös on Öljeitün mausoleumi, joka on rakennettu vuosien 1302–1312 aikana. Rakennuksessa on vaikuttava kaksoiskupoli, joka on ensimmäisiä tällaisia Iranissa. Kupoli on koristeltu turkoosinsinisillä fajanssilaatoilla.

Historia 
Arkeologisia todisteita ihmisasutuksesta on Soltaniyehin alueelta jo ensimmäiseltä vuosituhannelta eaa. , mutta asutuskeskuksen rakentaminen alkoi vasta il-kaanien aikana noin vuonna 1290. Neljäs mongolihallitsija Arghun halusi rakennuttaa alueelle kesäasunnon, sillä seutu tarjosi hyvät mahdollisuudet metsästämiselle. Vuonna 1303 juuri valtaan tullut Öljeitü päätti tehdä Soltaniyehista pääkaupungin ja vuoteen 1313 mennessä ensimmäinen rakennusvaihe oli valmis.  

Öljeitü aloitti luultavasti melkein pian valtaanastumisensa jälkeen mausoleumin rakentamisen. Il-kaanien käännyttyä šiialaisuuteen Öljeitü suunnitteli tekevänsä siitä pyhätön, johon siirrettäisiin Bagdadista Muhammadin seuraajan Ali ibn Abi Talibin ja tämän pojan Hasan ibn Alin ruumiit. Tämä suunnitelma ei toteutunut ja rakennuksesta tuli, kuten alkujaan kaavailtiin, Öljeitün hautarakennus. 

Öljeitün kuoltua vuonna 1316 Soltaniyeh alkoi menettää merkitystään. Myöhemmin se siirtyi paikallisten hallitsijoiden käsiin ja vuonna 1384 Timur Lenk tuhosi kaupungin säästäen kuitenkin Öljeitün mausoleumin. 1500- ja 1600-luvuilla Soltaniyeh rapistui lopullisesti rauniokaupungiksi. Vain pieni maalaiskylä on tämän jälkeen rakennettu raunioiden päälle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Soltaniyehin kotisivut   
Soltaniyeh Unescon sivuilla  

Arkeologiset kohteet Iranissa
Unescon maailmanperintökohteet Iranissa
Pysäköintikiekko

Pysäköintikiekko on pysäköintiaikaa osoittava lakisääteinen merkitsemisväline, joka sijoitetaan auton tuulilasin sisäpuolelle näkyvälle paikalle. Pysäköinnin alkamisaika voidaan ilmoittaa myös sähköisellä etäluettavalla pysäköintikiekkopalvelulla tai -järjestelmällä.

Pysäköintikiekko osoitetaan näyttämään seuraavaa tasa- tai puolituntista riippuen siitä, kumpi ajankohta on seuraava. Aikaa ei saa muuttaa pysäköintikiekon voimassaoloaikana ja kiekkoja saa olla kerrallaan näkyvissä ainoastaan yksi. Pysäköintikiekko asetetaan näkyviin pysäköitäessä niille pysäköintialueille, joilla sen käytöstä säädetään liikennemerkillä.

Tieliikennelain (729/2018) 40 §:n mukaan pysäköijän on ilmoitettava pysäköintinsä alkamisaika selkeästi havaittavalla tavalla. Traficomin ohjeissa todetaan "Pysäköintiajan alkamisen voi ilmoittaa vapaasti eli ei tarvita pysäköintikiekkoa tms. laitetta. Pysäköinnin alkamisaika on kuitenkin ilmoitettava selkeästi havaittavalla tavalla".

Historia 
Vuoden 1990 asetuksessa pysäköntikiekolla oli tarkasti määrätty ulkomuoto ja väritys sekä kumpaan suuntaan kiekon numeroiden piti edetä. Kiekossa sai olla vain suomen- tai/ja ruotsinkieliset tekstit, eli kuvassa oleva kiekko saksankielisellä tekstillä ei olisi kelvannut suomalaisessa autossa. Pysäköintikiekon muotoa koskevat säädökset kumottiin vuonna 2015 annetulla asetuksella.

Lähteet 
Liikenne- ja viestintäministeriön asetus pysäköintikiekosta ja sen käyttövelvollisuudesta FINLEX 1319/2015
Liikenneministeriön päätös pysäköintikiekon käyttämisestä FINLEX 924/1990 (laki kumottu 16.11.2015)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Pysäköinti
Seulonnan keskeiset artikkelit
...Where the Shadows Lie


...Where the Shadows Lie on Battleloren esikoisalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2002. Julkaisun jälkeen kitaristi Tommi Havo jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä. Hänen tilalleen tuli Jussi Rautio.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kaisa Jouhki – laulu
 Patrik Mennander – laulu
 Tommi Havo – kitara
 Jyri Vahvanen – kitara
 Miika Kokkola – basso
 Henri Vahvanen – rummut
 Maria – koskettimet

+

 Jyrki Myllärinen – klassiset kitarat

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Imperiumi.net:

Lähteet 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Battleloren albumit
Sword’s Song


Sword’s Song on Battleloren toinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2003. Kuten muillakin yhtyeen levyillä, myös Sword’s Songilla sanoitukset perustuvat J. R. R. Tolkienin tuotantoon.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kaisa Jouhki – laulu
 Patrik Mennander – laulu
 Jussi Rautio – kitara
 Jyri Vahvanen – kitara
 Miika Kokkola – basso
 Maria – koskettimet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 The Metal Crypt:

Lähteet 

Vuoden 2003 albumit
Battleloren albumit
Berliinin teknillinen yliopisto

Technische Universität Berlin (TUB, TU Berlin), suomeksi Berliinin teknillinen yliopisto, on Berliinissä sijaitseva yliopisto. Laitos on perustettu vuonna 1879. Yliopistossa opiskelee yli 31 000 opiskelijaa, mikä tekee TUB:stä yhden Saksan suurimmista teknillistä yliopistoista. Lähes viidennes, 18,5 %, opiskelijoista on ulkomaalaisia. Yliopiston kasvattien ja professorien joukossa on kahdeksan nobelistia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 
 Viralliset sivut 

Berliini
Saksan yliopistot
Third Age of the Sun



Third Age of the Sun on Battleloren kolmas studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2005. Kuten muillakin levyillä, myös tällä lyriikkojen aiheet liittyvät J. R. R. Tolkienin tuotantoon.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 38.

Kappaleet

Digipakin bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Kaisa Jouhki – laulu
 Tomi Mykkänen – laulu
 Jussi Rautio – kitara
 Jyri Vahvanen – kitara
 Timo Honkanen – basso
 Henri Vahvanen – rummut
 Maria – koskettimet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 10–/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
Battleloren albumit