joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
John C. Frémont

John Charles Frémont (21. tammikuuta 1813 – 13. heinäkuuta 1890) oli yhdysvaltalainen sotilasupseeri, unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa ja ensimmäinen presidenttiehdokas republikaanipuolueessa sekä ensimmäinen suuren puolueen ehdokas, joka vastusti ohjelmassaan orjuutta. Hän oli syntynyt Savannahissa Georgiassa. Hän valmistui College of Charlestonista 1831.

Hän toimi kartoittajana Mississippi-, Missouri- sekä Des Moines -joilla ja 1842–1846 osallistui Oregonin reittien kartoittamiseen Kit Carsonin kanssa. Hän teki useita tutkimusmatkoja, ja Kalifornian retkellään teloitutti kolme meksikolaismiestä kostoksi yhdysvaltalaisten surmista alueella, sekä kostoksi modoc-intiaanien tekemästä surmasta hyökkäsi 10. toukokuuta 1846 klamath-intiaanien kylään, jolloin se tuhottiin lähes kokonaan ja naiset ja lapset joukkomurhattiin.

Hän otti osaa Meksikon sotaan everstiluutnanttina, kunnes hänet 1847 vietiin Washington, DC:hen kapinasta syytettynä. Presidentti James Knox Polk armahti hänet kuitenkin pian sodan jälkeen. 1850–1851 hän palveli republikaanisenaattorina, ja 1856 oli presidenttiehdokkaana, mutta hävisi James Buchananille. 

Hän otti sisällissotaan osaa kenraalimajurina. Hän komensi unionin läntisiä joukkoja touko-marraskuussa 1861. Hän lähetti kenraali Nathaniel Lyonin valtaamaan Missouria unionille, ja pystytti sinne väliaikaisen unionin hallinnon. Sen jälkeen kun Lyon oli kaatunut Wilson's Creekin taistelussa, hän julisti osavaltioon sotatilan.

Lincoln pyysi häntä luopumaan sotatilasta, peläten sen edesauttavan Missourin ja toisten osavaltioiden luisumista konfederaation käsiin. Hän ei suostunut, vaan lähetti vaimonsa välittäjäksi asiassa. Lincoln reagoi vapauttamalla hänet komennosta 2. marraskuuta 1861.

Aikaisin kesäkuussa 1862 hän jahtasi Stonewall Jacksonia useita päiviä, ja kohtasi tämän lopulta Cross Keysin taistelussa 8. kesäkuuta, mutta Jackson onnistui pakenemaan.

Kun unionin Virginian armeijaa luotiin, hänen piti joukkoineen alistua John Popen komentoon, mutta hän ei suostunut vaan matkusti New Yorkiin, missä oli koko sodan ajan turhaan odottamassa komennusta.

1864 hän oli taas republikaanien presidenttiehdokkaana ja työskenteli sodan jälkeen rautateillä. Hän kuoli New York Cityssä hotellissa unohdettuna miehenä ja on haudattu Rocklandin hautausmaalle Sparkilliin New Yorkiin.

Yhdysvaltalaiset kenraalit
Yhdysvaltain sisällissodan pohjoisvaltioiden kenraalit
Yhdysvaltalaiset orjuuden vastustajat
Vuonna 1813 syntyneet
Vuonna 1890 kuolleet
Yhdysvaltalaiset tutkimusmatkailijat
I Walk Among You


I Walk Among You on Iced Earthin julkaisema EP. Se esittelee yhtyeeseen palanneen laulajan Matt Barlow’n ja sisältää yhden uuden kappaleen seuraavalta The Crucible of Man albumilta, sekä kolme miksattua (joissa Barlow laulaa) edelliseltä Framing Armageddon -albumilta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jon Schaffer – kitarat, basso, taustalaulu
 Matt Barlow – laulu
 Troy Seele – kitara
 Brent Smedley – rummut
 Freddie Vidales – basso
 Dennis Hayes – basso kappaleessa "The Clouding"

Arvostelut 
 Metal.de: 4/10
 Metal Hammer: 2/7

Lähteet

Aiheesta muualla 
 I Walk Among You discogs.com -sivustolla 

Vuoden 2008 EP:t
Iced Earthin albumit
Palamedes

Palamedes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Euboian kuninkaan Nauplioksen poika, jonka äidiksi mainitaan joko Klymene, Hesione tai Filyra. Hänen ansiokseen luetaan laskutaidon, valuutan, painomittojen, nopan, shakin edeltäjän pessoin, kiekonheiton, majakoiden, sotilasarvojen ja neljän uuden kirjaimen lisääminen kreikkalaisiin aakkosiin. Palamedes tuomittiin juonittelujen tuloksena petturina kuolemaan Troijan sodan aikana.

Yleisimmän syyn mukaan Palamedeen kohtaloon oli syynä hänen ajautumisensa Odysseuksen vihan kohteeksi. Troijan sodan sytyttyä Palamedes saapui Odysseuksen luokse muistuttamaan tätä valasta, jonka tämä oli antanut Helenan kilpakosinnan aikana. Odysseus ei kuitenkaan ollut halukas osallistumaan sotaan, vaan esitti mielenvikaista kyntäen peltoaan härän ja hevosen vetämällä auralla. Palamedes kuitenkin näki tämän esityksen läpi, ja sieppasi Telemakhoksen, Odysseuksen pojan, ja asetti tämän auran eteen – tai joidenkin muunnelmien mukaan uhkasi surmata tämän miekallaan, jolloin Odysseuksen oli pakko lopettaa teeskentelynsä ja suostua osallistumaan sotaretkeen. Toisen version mukaan hän ajautui julkiseen sanaharkkaan Odysseuksen kanssa taivaankappaleiden ennusmerkeistä, jolloin Odysseus raivostui Palamedeelle tämän Ithakaa koskevista kommenteista.

Palamedeen kuolemasta on myös useita eri muunnelmia. Joskus Odysseuksen on väitetty juonineen Palamedesta vastaan Agamemnonin ja joskus Diomedeen kanssa, mutta useimmiten Odysseus yksin on mainittu syylliseksi. Odysseus järjesti kirjeen, jonka Priamos olisi lähettänyt Palamedeelle, ja lisäksi hautasi pussillisen kultaa Palamedeen telttaan. Agamemnoksen löydettyä leiriin jätetyn kirjeen kulta kaivettiin maasta ylös, ja Agamemnon antoi Palamedeen kivitettäväksi. Kivityksessäkin hän osoitti urheutta pitämällä päänsä pystyssä ja ilmoittamalla säälivänsä totuutta, joka oli kuollut jo ennen häntä.

Yhdessä versioissa Odysseus ja Diomedes väittivät Palamedeelle löytäneensä aarteen kaivosta, ja kun tämä suostui pahaa-aavistamattomana laskeutumaan kaivoon, nämä kivittivät hänet kaivon pohjalle kuoliaaksi. Toisessa muunnelmassa heidän väitetään tehneen surmatyönsä hukuttamalla Palamedeen tämän ollessa kalastamassa. Toisaalta hänen kerrotaan olleen suuri sankari sodassa, ja saaneen surmansa Pariin niskaan ampumasta nuolesta. Agamemnon järjesti hänelle suuret hautajaiset.

Palamedeen isä, Nauplios, kosti poikansa epäoikeudenmukaisena pitämänsä kohtalon kreikkalaisille monin tavoin. Hänen kerrotaan saaneen sotapäälliköiden puolisoiden pettämään miehiään valheellisten kirjeiden avulla, ja kun kreikkalaiset olivat palaamassa sodasta laivoillaan, harhauttaneen monet näistä merkkitulilla haaksirikkoon ja kuolemaansa Euboian rannikolle.

Homeros ei mainitse Palamedesta kirjoituksissaan. Filostratos kirjoittikin teoksessaan Apollonios Tyanalaisen elämä Palamedeella olleen kaksi katkeraa vihollista: Odysseus, joka juoni kansan kivittämään hänet kuoliaaksi, ja Homeros, joka kielsi häneltä paikan eepoksessaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikkalainen mytologia
For Death and Glory

For Death and Glory on alankomaalaisen Thronar-yhtyeen debyyttialbumi.

Kappaleet
 To Kill and Be King
 Gift from the Gods
 The Hunt for Vengeance
 Crimnor Valora
 Dainar's Last Rites
 For Death & Glory
 Screams of Thunder
 Where Sword, Axe and Bow Strike Together
 The Butcher's Bill

Kokoonpano
 Reamon Bloem – laulu
 Otto van Beusekom – kitara, laulu
 Kevin Olinga – kitara
 Bouke Braun – basso
 Nathalia Hoogkamer – kosketinsoitin
 Jarno Olinga – rummut

Lähteet

 http://www.metalstorm.ee/bands/album.php?album_id=6623
 http://www.metalcoven.com/review_thronar_fordeath.html
 http://www.thronar.com/biography.php
 http://www.metal-archives.com/release.php?id=76884

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Alankomaalaiset metallialbumit
Ammunnan Suomen-mestaruuskilpailut 2007

Suomen Ampumaurheiluliiton (SAL) Suomen-mestaruuskilpailut 2007 järjestettiin kaikissa lajiryhmissä.

Ilma-aseet
Ilma-aseilla järjetettiin SM-kilpailut kolmessa lajiryhmässä, pistoolissa, kiväärissä ja riistamaalissa:
10 m ilmapistoolin ja -kiväärin joukkue SM-kilpailut järjestettiin Kankaanpäässä 17.-18.2.2007.
10 m likkuvanmaalin SM-kilpailut järjestettiin Koskessa 24.-25.2.2007.
10 m ilmapistoolin ja -kiväärin henkilökohtaiset mestaruudet ratkaistiin Oulussa 2.-4.3.2007.
10 m ilmaolympiapistoolin SM-kilpailut järjestettiin Kotkassa 18.3.2007.

Yleinen

Naiset

Pistooli
Pistooleiden SM-kilpailuja järjestettiin kaksi:
Ikäkausisarjojen SM-kilpailut järjestettiin Laukaassa 27.-29.7.2007.
Yleisen ja naisten SM-kilpailut järjestettiin Laukaassa 10.-12.8.2007.

Yleinen

Naiset

Kivääri
Kivääreissä järjestettiin kolme SM-kilpailua:
50 m lajien SM-kilpailut Kontiolahdessa 4.-5.8.2007
300 m lajien yleisen ja naisten SM-kilpailut Haminassa 25.-26.8.2007
300 m lajien ikäkausisarjojejn SM-kilpailut Hollolassa 1.-2.9.2007

Yleinen

Naiset

Haulikko
Kansallisen trapin SM-kilpailut naisissa ja ikäkausisarjoissa Lempäälässä 16.6.2007
Kaksoistrapin SM-kilpailut Orimattilassa 7.-8.7.2007
Kansallisen trapin SM-kilpailut yleisissä sarjassa Salossa 22.7.2007
Yleisen sarjan skeetin SM-kilpailut Pietarsaaressa 4.-5.8.2007
Yleisen sarjan trapin SM-kilpailut Sipoossa 4.-5.8.2007
Naisten ja ikäkuisisarjojen skeetin SM-kilpailut Hyvinkäässä 11.-12.8.2007
Naisten ja ikäkausisarjojen trapin SM-kilpailut Hollolassa 11.-12.8.2007
Automaattitrapin SM-kilpailut Orimattilassa 18.-19.8.2007

Yleinen

Naiset

Sporting
Sportingin SM-kilpailut Pietarsaaressa 28.-29.7.2007
Compak Sportingin SM-kilpailut Torniossa 18.-19.8.2007

Yleinen

Naiset

Riistamaali
Yleisen, naisten ja nuorten SM-kilpailut Kuopiossa 4.-5.8.2007
Ikämiehien SM-kilpailut Vilppulassa 10.-12.8.2007

Yleinen

Pohjolan malja
Pohjolan maljan voittaa parhaiten SM-kilpailuissa menestynyt seura. Pisteitä jaetaan 1. sijasta 8, 2. sijasta 7, jne. ja 8. sijasta 1 pisteen.

Lähteet

SAL:n tulokset

2007
Vuoden 2007 ampumaurheilu
First Strike Still Deadly

First Strike Still Deadly on thrash metal -yhtye Testamentin vuonna 2001 julkaistu albumi. Albumin kappaleet ovat uudelleen nauhoitettuja versioita albumien The Legacy ja The New Order kappaleista. Tämän lisäksi mukana on uusintaversio yhtyeen demoaikojen kappaleesta "Reign of Terror".

Kappaleet
 First Strike Is Deadly 
 Into the Pit
 Trial by Fire
 Disciples of the Watch 
 The Preacher 
 Burnt Offerings 
 Over the Wall 
 The New Order 
 The Haunting 
 Alone in the Dark 
 Reign of Terror

Kokoonpano
Chuck Billy – laulu (kappaleissa 1-9)
Steve Souza – laulu (kappaleissa 10 ja 11)
Alex Skolnick – kitara
Eric Peterson – kitara
Steve DiGiorgio – basso
John Tempesta – rummut

Vuoden 2001 albumit
Testamentin albumit
Aleksandr Sjomin

Aleksandr Valerjevitš Sjomin (, , s. 3. maaliskuuta 1984 Krasnojarsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-liigan Vitjaz Podolskissa. Sjomin tunnetaan taitavana ja viihdyttävänä pelaajana, hänen heikkoutensa ovat epätasaisuus ja puolustuspelaaminen

Ura
Sjomin on kotikaupunkinsa Sokol Krasnojarskin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen aikuisten sarjatason ottelunsa kaudella 2001–2002 Traktor Tšeljabinskin joukkueessa Venäjän toisella sarjatasolla. Washington Capitals varasi Sjominin kauden jälkeen vuoden 2002 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Kauden 2002–2003 Sjomin pelasi Lada Toljatin joukkueessa Venäjän Superliigassa.

Sjomin siirtyi NHL:ään kaudella . Tulokaskaudellaan hän pelasi 52 ottelua, joissa teki kymmenen maalia ja 12 syöttöä. Sjomin palasi NHL:n työsulun ajaksi Lada Toljattiin ja oli kaudella 2004–2005 seuran paras maalintekijä. Sjomin ei voinut palata seuraavaksi vuodeksi NHL:ään, sillä hänellä oli kaksivuotinen asepalvelus suorittamatta. Sjomin suoritti asepalveluksensa pelaten samalla Ladassa kaksi kautta. Jälkimmäisen kauden lopulla Ladan talousvaikeuksien vuoksi Sjomin siirtyi loppukaudeksi Himik Moskovan alueeseen.

Sjomin palasi Capitalsiin kaudeksi . Hänet sijoitettiin joukkueen ykkösketjuun Aleksandr Ovetškinin kanssa ja tekikin kauden aikana 77 ottelussa 38 maalia ja 35 syöttöä. Ovetškinin parina Sjominista tuli yksi Capitalsin tehokkaimmista pelaajista useiksi vuosiksi. Sjominin kausia varjostivat usein loukkaantumiset, eikä hän kertaakaan kyennyt pelaamaan täysin ehjää kautta. Kausi  jäi hänen viimeisekseen Capitalsissa ja hän siirtyi vapaana agenttina Carolina Hurricanesiin.

Kauden  alku viivästyi pelaajien työsulun vuoksi, jonka aikana Sjomin pelasi neljä ottelua kasvattiseurassaan Sokol Krasnojarskissa ja 20 ottelua KHL-liigan Torpedo Nižni Novgorodissa. Sjomin pelasi kolme rikkonaista kautta toistuvista loukkaantumisista kärsien Hurricanesissa, minkä jälkeen seura osti hänen sopimuksensa ulos. Kaudeksi  Sjomin siirtyi yksivuotisella sopimuksella Montreal Canadiensiin. Sjomin ei kuitenkaan enää kuntoutunut Canadiensia miellyttävälle tasolle, vaan hänet siirrettiin vapaiden pelaajien listalle jo 15 ottelun jälkeen ja pian hänen sopimuksensa purettiin. Sjomin päätti palata takaisin Venäjälle ja teki joulukuussa sopimuksen KHL-liigan Metallurg Magnitogorskin kanssa.

Sjomin on edustanut Venäjän maajoukkuetta monissa arvokisoissa. Sjomin voitti vuoden 2008 maailmanmestaruuskilpailussa kultaa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 Sjomin Capitalsin virallisilla sivuilla
 Sjomin Jatkoaika.comissa

Venäläiset jääkiekkoilijat
Jääkiekon maailmanmestarit
Washington Capitalsin varaamat pelaajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Ernie Davis

Ernie Davis (14. joulukuuta 1939 New Salem, Fayette County, Pennsylvania – 18. toukokuuta 1963 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän voitti vuoden 1961 Heisman Trophyn. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen pelaaja, jolle myönnettiin kyseinen palkinto.

Yli 50 yliopistoa tarjosi Davisille stipendiä aikana, jolloin ne olivat afroamerikkalaisille tiukassa. Hän päätti seurata Syracusen yliopistossa idoliaan Jim Brownia, jonka urheilulehti The Sporting News valitsi vuonna 1999 kaikkien aikojen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaajaksi. Syracusessa Davis sai kannettavakseen Brownin numeron 44 paidan. Lukuisten voittojen ja murskattujen yliopistosarjaennätysten kautta Davisista tuli NFL:n ykkösvaraus (ensimmäinen afroamerikkalainen ykkösvaraus) 1962. Varauksen teki Washington Redskins, mutta Davis kaupattiin heti Cleveland Brownsiin, jossa Jim Brownkin pelasi.

Davis ei kuitenkaan pelannut yhtään ammattilaisottelua, sillä hän sairastui kesällä 1962 akuuttiin myelooiseen leukemia, johon hän kuoli toukokuussa 1963 vain 23-vuotiaana. Hänelle myönnettiin vuonna 1979 postuumisti paikka College Football Hall of Famessa. Ernie Davis Middle School on hänen mukaansa on nimetty koulu Elmirassa Chemungin piirikunnassa New Yorkissa, jonne hän muutti 12-vuotiaana ja jossa hänen lahjansa amerikkalaiseen jalkapalloon kävivät ilmi. Davis on haudattu paikkakunnan Woodlawnin hautausmaalle.

Robert C. Gallagherin kirjaan Ernie Davis: The Elmira Express perustuva Hollywood-elokuva Express - Ernie Davisin tarina () vuodelta 2008 kertoo Ernie Davisin elämäntarinan. Elokuvassa Davisia näyttelee Rob Brown. Syracuse Orangen päävalmentaja Ben Schwartzwalderia näyttelee Dennis Quaid.

Lähteet

Aiheesta muualla
Elmira Star-Gazetten sähköinen Ernie Davis -arkisto
Ernie Davisin henkilökuva Heisman Trophyn sivuilla 
College Hall of Famen biografiasivu 
Ernie Davis Find-a-Grave.comissa

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Heisman Trophyn voittajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Eduard Venski

Eduard Venski (s. 21. huhtikuuta 1977) on valkovenäläinen lentopalloilija, peilipaikaltaan keskitorjuja. Venski on pelannut Suomen lentopalloliigassa kaudesta 2002-2003 lähtien. Hänen seuransa on ollut läpi vuosien Vammalan Lentopallo, jonka riveissä Venski on saavuttanut kaksi SM-kultaa, kaksi SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia. Venski on valittu urallaan kuusi kertaa lentopalloliigan tähdistökentälliseen (2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015), ja kerran hänet on noteerattu liigan parhaimmaksi pelaajaksi (2011). Venski on kautta aikain toiseksi eniten tähdistökentälliseen valintoja saanut pelaaja lentopalloliigassa. SM-liigaotteluita Venski on kaiken kaikkiaan pelannut uransa aikana liki 500. Venski on voittanut lentopalloliigan torjuntatilaston viidesti, kausina 2008-09, 2009-10, 2010-11, 2012-13, 2014-15. 

Kauden 2015-16 päätteeksi VaLePa ilmoitti seuraikoniksi muodostuneelle Venskille, ettei halua jatkaa hänen sopimustaan. Venski olisi ollut valmis tekemään jatkosopimuksen. Venski pelasi VaLePassa yhtäjaksoisesti yhteensä 14 kautta.

Saavutukset

Seurajoukkueessa 
 SM-kulta 2012, 2014
 SM-hopea 2011, 2016
 SM-pronssi 2008, 2013, 2015
 Suomen Cupin kulta 2012
 Suomen Cupin hopea 2013

Henkilökohtaiset 
 Lentopalloliigan tähtiseitsikossa 2009, 2010, 2011, 2012, 2015
 Lentopalloliigan vuoden pelaaja 2011
 Lentopalloliigan torjuntatilaston voitto 2009, 2010, 2011, 2013, 2015

Lähteet

Valkovenäläiset lentopalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Berliinin kongressi

Berliinin kongressi 13. kesäkuuta – 13. heinäkuuta 1878 oli Euroopan suurvaltojen huippukokous, joka päätti Balkanin kansojen ja valtioiden kohtalosta Venäjän keisarikunnan ja Osmanien valtakunnan välisen sodan (1877–1878) jälkeen. Kongressia johti Saksan keisarikunnan kansleri Otto von Bismarck ja myös Britannian pääministerillä Benjamin Disraelilla oli siellä keskeinen rooli.
 

Venäjä ja Ottomaanit olivat jo solmineet maaliskuussa 1878 San Stefanon rauhansopimuksen, joka liitti Venäjään itäosan Armeniaa ja loi suur-Bulgarian, johon kuului 3/5 Balkanista. Kongressi mitätöi San Stefanossa tehtyjä päätöksiä ja uudet päätökset olivat: Romania, Serbia ja Montenegro itsenäistyivät. Bulgariasta tuli itsenäinen ruhtinaskunta, joka menetti Turkille Makedonian ja Itä-Rumelian. Venäjä sai Bessarabian ja osia Armeniasta (Kars). Britannia sai Kyproksen. Bosnia ja Hertsegovina siirtyivät Itävalta-Unkarin hallintaan

Kongressin varsinaiset osallistujamaat olivat Brittiläinen imperiumi, Itävalta-Unkari, Ranska, Saksa, Italia, Venäjä  ja Osmanien valtakunta. Kreikan, Romanian, Serbian ja Montenegron lähettiläät saivat osallistua omien maidensa asioiden käsittelyyn, mutta eivät olleet kongressin täysivaltaisia jäseniä.

Jäsenet 
 Britannia 
 Benjamin Disraeli, pääministeri
 Robert Gascoyne-Cecil, ulkoministeri
 Odo Russell
 Venäjä
 ruhtinas Gortšakov
 kreivi Šuvalov 
 paroni d'Oubril, 
 Saksa
 Otto von Bismarck
 Hohenlohe-Schillingsfürstin ruhtinas
 Bernhard Ernst von Bülow
 Itävalta-Unkari
 Kreivi Andrássy, 
 Kreivi Károlyi 
Paroni Haymerle, 
 Ranska
 William Henry Waddington
 kreivi Saint-Vallier
 Desprey
 Italia 
 Lodovico, Cotnin kreivi
 De Launayn kreivi
 Ottomaanit
 Alexander Karatheodori Pasha
 Mehemet Ali Pasha
 Sadoullah Bey
 Mkrtitš Khrimian (armenialaisten edustajana)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Konferenssit
Euroopan historia
Turkin sota
Berliinin historia
1878
Seulonnan keskeiset artikkelit
John Greely

John Greely on metallimusiikin laulaja, joka on laulanut yhdysvaltalaisessa power metal -yhtyeessä Iced Earth. Hän oli laulajana yhtyeen albumilla Night of the Stormrider. Myöhemmin hän menetti asemansa vokalistina jouduttuaan erimielisyyksiin Jon Schafferin kanssa.

Yhdysvaltalaiset metallimusiikin laulajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt

en:John Greely
Pyhän Andreaan kirkko (Oulu)

Pyhän Andreaan kirkko on yksi Karjasillan seurakunnan kirkoista. Kirkko sijaitsee Kaakkurin kaupunginosassa Oulussa.

Punatiilinen modernistinen kirkko on rakennettu vuosina 2003–2004. Sen on suunnitellut arkkitehti Janne Pihlajaniemi arkkitehtitoimisto Arkkitehdit m3 Oy:stä. Kirkkosaliin mahtuu 500 henkeä.

Kirkon lattiamosaiikit ja ikkunalasien kuvioinnit on suunnitellut taidegraafikko Lauri Rankka. Kirkkotekstiilit ovat tekstiilitaiteilija Tiina Toivolan käsialaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lauri Rankka:Työt Kaakkurin kirkossa

Oulun kirkkorakennukset
Kaakkuri
Suomen kivikirkot
George Beahm

George Beahm on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kustantanut kirjoja ja toiminut kustantamoissa markkinointijohtajana, kustannustoimittajana ja kirjojen pakkaajana. Hän on kirjoittanut kymmeniä kirjoja kirjailijoista ja kirjallisuudesta. Beahm asuu puolisonsa kanssa Virginiassa.

Lähteet

Suomennetut teokset

Aiheesta muualla 
 Kotisivu 
 Amazon 
 Harry Potter -kumppani. Harry Potter -fanit 2006.
 Vesa Sisättö: Harry Potter -kumppani. Helsingin sanomat 8.4.2006.
 Mari Viertola: Helpottava hakuteos? Turun sanomat 17.3.2006.

Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Birkbeck, University of London

Birkbeck, University of London (aikaisemmin Birkbeck College, epävirallisesti myös BBK), on Lontoon yliopiston college, Englannissa. Se on erikoistunut iltaluentoihin. Birkbeck tarjoaa monia kandidaatin- ja maisterintutkintoja, joita voi opiskella sekä osa-aikaisena että kokoaikaisena opiskelijana. Yliopisto hyväksyy myös tohtorikoulutettavia. Sen henkilökunnalla on hyvä maine tukimuskentällä muun muassa englannin kielessä, taloustieteissä, historiassa, taidehistoriassa, filosofiassa, psykologiassa, espanjan kielessä ja tieteissä. Tällä hetkellä Birkbeckissä opiskelee yli 19 000 opiskelijaa, joista suurin osa on kandidaattitason opiskelijoita.

Birkbeckin entisten opiskelijoiden ja opettajien joukossa on viisi Nobel-palkittua ja yksi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri, Ramsay MacDonald.

Historia  
Vuonna 1823 George Birkbeck perusti London Mechanics' Instituten, Crown and Anchor Tavernissa, Strandilla. Tällöin tilaisuuteen osallistui yli kaksituhatta ihmistä. Kaksi vuotta myöhemmin instituutti muutti Southampton Buildingiin Chancery Lanella. 1830 alkaen naisopiskelijat saivat hakea opiskelemaan. Vuonna 1858 Lontoon yliopiston rakennemuutosten yhteydessä Birkbeck College sai mahdollisuuden kokeiden järjestämiseen. Instituutista tuli yliopiston tärkein osa-aikaisten opintojen tarjoaja.

Instituutti muutti nimensä Birkbeck Literary and Scientific Institutioniksi vuonna 1866 ja muutti Breams Buildingiin Fetter Lanelle, jossa se sijaitsi seuraavat 67 vuotta. Vuonna 1920 Birkbeck yhdistyi virallisesti Lontoon yliopiston collegeksi. Yhdistymisen oli taroitus tapahtua jo vuonna 1913, mutta ensimmäisen maailmansodan syttyminen viivästytti yhdistymistä. Toisen maailmansodan aikaan Birkbeck oli ainoa college, joka ei siirtynyt sodan ajaksi pois pääkaupungin keskustasta. 1941 yliopiston kirjasto kärsikin suorasta iskusta Lontoon pommituksissa, mutta opetus yliopistolla jatkui. Sodan aikana Birkbeck järjesti lounasaikaan julkisia luentoja, joita pitivät muiden muassa Joad, Pevsner ja Harold Nicolson.

Vuonna 1952 college muutti nykyiseen sijaintiinsa Malet Streetillä, Lontoon keskustassa, aivan Senate House Libraryn ja British Museumin viereen. Lähimmät metroasemat ovat Russell Square, Euston ja Holborn.

Aiheesta muualla

 Collegen sivut

Lontoon yliopisto
Mae Questel

Mae Questel (13. syyskuuta 1908 – 4. tammikuuta 1998) oli yhdysvaltalainen teatterinäyttelijä ja ääninäyttelijä, joka muistetaan parhaiten Betty Boopin ja Olgan äänirooleista.

Biografia
Mae Kwestel syntyi Bronxissa vuonna 1908. Ollessaan 17-vuotias hän voitti erään paikallisen kilpailun, jossa etsittiin laulaja Helen Kanea muistuttavaa tyttöä. Tämän myötä Mae aloitti esiintymään vaudevillen näytelmissä. Erään kiertueen aikana paikalle oli saapunut animaattori Max Fleischer, joka etsi sopivaa ääntä luomalleen hahmolle Betty Boopille. Sukunimensä Questeliksi muuttanut Mae lauloi aikaisemmin Helen Kanen laulamaa "Boop-boop-a-doop" laulua, josta Fleischer piti ja palkkasi hänet hahmon rooliin. Questel oli hahmon roolissa vuosien 1931–1939, jonka aikana hän äänitti yhteensä yli 150 lyhytanimaatiota ennen hahmon viimeistä esiintymistä animaationa. Samaan aikaan hän julkaisi laulun "On the Good Ship Lollipop", joka myi yli kaksi miljoonaa kopiota. Vuonna 1988 Questel uusi monen vuoden jälkeen Betty Boobin ääniroolin elokuvassa Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?.

1930-luvun puolesta välistä lähtien Questel toimi myös Olgan äänenä Kippari-Kallen lyhytanimaatioissa. Hänen kerrottiin luoneen Olgalle nasaali äänen näyttelijä ZaSu Pittsin mukaan. Questel kieltäytyi muuttamasta Miamiin, kun Fleischer Studios muutti sinne vuonna 1938. Tämän myötä Margie Hines tuli hahmon ääneksi vuodesta 1939 aina vuoteen 1944 asti. Questel palasi takaisin Olgan ääneksi heti vuonna 1944 ja toimi roolissaan aina 1960-luvulle asti. 

Questel esiintyi tämän jälkeen muutaman kerran näytelmärooleissa elokuvissa Funny Girl (1968), Kuuma kesä (1985) ja New York Stories (1989). 1970-luvulla Hanna-Barbera loi uuden Kippari-Kalleen perustuvan animaatiosarjan The All-New Popeye Hour. Questel joutui tällä kertaa koe-esiintymään roolia varten, joka kuitenkin meni toiselle ääninäyttelijälle Marilyn Schrefflerille. Questel esiintyi viimeisen kerran elokuvassa Joulupuu on kärvennetty vuonna 1989.

Hän kuoli Alzheimerin tautiin vuonna 1998 ollessaan 89-vuotias.

Aiheesta muualla
 TV.com 
 Voice Chasers 

Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Vaudeville-esiintyjät
Annie-palkinnon saajat
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Jari Nenonen

Jari Veikko Olavi Nenonen (s. 27. kesäkuuta 1951 Hamina) on suomalainen kirjailija ja pakinoitsija. Hänen tuotantonsa käsittää romaaneja, novelleja ja lasten- ja nuortenkirjallisuutta. Nenonen on kirjoittanut myös näytelmiä ja runoja.

Nenonen on toiminut radiopakinoitsijana Radio Lokissa ja Yleisradion Radio Suomessa. Hän on pakinoinut nimimerkillä Jallu kaksi kertaa viikossa Yleisradion maakuntaradioista Kymenlaakson Radiossa, Etelä-Karjalan Radiossa, Etelä-Savon Radiossa ja Lahden Radiossa. Nenosen pakinoita julkaistiin nimimerkillä Mata-Jari 1972- 2015 Kymen Sanomissa. Vuoden 2016 alusta Nenonen siirtyi pakinoitsija Mata Jarina kotkalaiseen kaupunkilehti Ankkuriin. Helmikuussa 2021 Nenonen paljasti olleensa vv. 1993-2020 myös nimimerkki Kyllikki Kymi. Nenonen on kirjailijan ja pakinoitsijan uran ohella ollut Suomen Postin palveluksessa, toiminut DJ:nä sekä ollut Haminan kaupunginvaltuutettu. Perusäijät ry valitsi Nenosen Vuoden Äijäksi 2013.

Nenonen on pakinoinut vuodesta 1977 lähtien säännöllisesti Suomenmaassa. Pakinatekstit ovat usein alatyylisiä ja melko roiseja. On sanottu, että Jallu on hieman kuin köyhän miehen Juha Vuorinen. Nenonen korostaa, että teksteissä on myös toinen taso eivätkä ne ole tyhjännauramista. Tekstejä on julkaistu myös kokoelmina.

Julkaisuja

Romaaneja ja novelleja 
 
 
 
 
Maailmankortti - novelli teoksessa Ilon albumi (Savon hunaja, 1989)
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Tissihuolto. Rehti-Jalmari, 2021, ISBN 978-952-7083-16-1
Vielä kerran, Five Strings!!!, 2022, ISBN 978-952-7083-17-8
Patula vuonna 2038, 2022, ISBN 978-952-7083-18-5

Runoja 
Runoja kokoelmissa Asuinpaikkana maisema: maisemarunoja (Suomen Maakuntakirjailijat, 1981) ja Suomen kansan uusia runoja (Info, 1984)

Pakinakokoelmia

Näytelmiä 
 Ja lampaanviulu soi - komedia (2005) 
 Kaljarinne 16 - komedia (2005) Esitetty Hollolan Näyttämöllä Lahdessa 2016-2017 nimellä Kerrostalokemiaa
 Suomen koko historia parissa tunnissa - draama (2006)
 Comeback-keikka (2008) Esitetty nimellä Viisi kieltä (2010)
 Ihmisiä suvityössä (2008)
 Saatana saapuu Kolsilaan (2009)
 Lakulahti 1961 (monologi) (2011)
 Kolsilan korohoro Uhtualla (2014)
  Halkopäivä ( 2018 )

Lähteet 
  www.duokymi.fi/ankkuri
 Jari Nenonen Suomen kirjailijat -tietokannassa 
 www.naytelmat.fi
 Jari Nenonen Frank-kirjastohaussa
 posti.kouvola.fi

Viitteet 

Suomalaiset kirjailijat
Pakinoitsijat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
John Preskill

John Phillip Preskill (s. 19. tammikuuta 1953) on yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, joka työskentelee professorina California Institute of Technology -instituutissa.

Preskill syntyi Illinoisin osavaltion Highland Park. Opiskelunsa hän suoritti Princetonin yliopistossa ja myöhemmin Harvardissa.

Valtamediassa Preskill on huomioitu lähinnä yhtenä osapuolena vedonlyönnissä Stephen Hawkingin ja Kip Thornen kanssa. Vedoista kuuluisin käsittelee informaatiota ja mustia aukkoja. Vuonna 2004 Hawking tunnusti olleensa väärässä ja myönsi Preskillin voittaneen vedon, mutta Hawkingin kanssa samaa mieltä ollut Kip Thorne ei ole myöntänyt hävinneensä. Tieteellisin menetelmin vedon lopputulosta ei voida vielä ratkaista.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset fyysikot
Yhdysvaltalaiset professorit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Kagura

Kagura () on šintolaisuudessa rituaalitanssi, joka esitetään pyhäkön kamille tehtävän uhrauksen yhteydessä. Kagura-seremonia järjestetään tyypillisesti vuosittain. Kagura on tarkoitettu pyhäkössä palvottavan kamin, ei tanssia seuraavan yleisön katsottavaksi, joten se esitetään selkä katsojiin päin. Seremonian yhteydessä kami kutsutaan (kanjō) sille pyhitetylle alueelle esityksen katsomista varten.

Valtaosa kagura-tansseista on kehittynyt Japanin keskiajalla. Yksi tunnetuimmista tansseista lienee japanilaisessa mytologiassa kerrottu tanssi, jolla auringon kami Amaterasu houkuteltiin ulos luolasta. Kagura-tanssit voidaan jakaa kahteen tyyppiin: mikagura (御神楽) tarkoittaa keisarillisessa hovissa esitettyjä tansseja, satokagura (里神楽) hovin ulkopuolella tavallisen kansan keskuudessa esitettyä kaguraa. Jälkimmäinen jaetaan edelleen neljään laajaan kategoriaan, jotka ovat miko-papittarien esittämä kagura, shishi-kagura eli leijonakagura, Ise-ryū kagura ja Izumo-ryū kagura. Japanin eri alueilla on monenlaisia toisistaan poikkeavia kagura-perinteitä. Ennen Meiji-restauraatiota tansseja esittivät lähinnä šintolainen papisto ja shugendōn munkit, mutta sittemmin ne ovat levinneet myös tavallisen kansan keskuuteen.

Katso myös 
 Kaguraden

Lähteet

Aiheesta muualla 

Šintolaisuus
Japanilainen tanssi
Otto Thierack

Otto Georg Thierack (19. huhtikuuta 1889 Würzen – 22. marraskuuta 1946 Sennelager) oli saksalainen juristi ja natsipoliitikko.

Thierack syntyi keskiluokkaiseen perheeseen, jonka sukujuuret voidaan jäljittää aina vuoteen 1633 asti. Hän opiskeli lakia ja politiikkaa Marburgissa ja Leipzigissä. Thierack suoritti lakimiestutkinnon helmikuussa 1914. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli luutnanttina ja palkittiin toisen luokan rautaristillä.

Vuonna 1932 Thierack liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Vuodesta 1935 lähtien hän oli Valtakunnan oikeusministeriön varapresidentti. Vuonna 1936 hänestä tuli Volksgerichtshofin puheenjohtaja. Vuosina 1942–1945 Thierack oli valtakunnan oikeusministeri.

Sodan jälkeen liittoutuneet pidättivät Thierackin, mutta hän teki itsemurhan myrkyllä ennen joutumistaan oikeuden eteen.

NSDAP:n poliitikot
Saksan valtakunnanministerit
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Loispistiäiset

Loispistiäiset (Parasitica) on hoikkatyvisten alalahkoon kuuluva pistiäisryhmä. Ryhmällä ei ole varsinaista taksonomista asemaa vaan yhdistävänä tekijänä on pelkästään näiden pistiäisten tapa munia munansa toiseen eläimeen, tavallisesti hyönteisen toukkaan, jonka pistiäisen oma toukka kuoriuduttuaan syö elävältä. Monia loispistiäisiä käytetään apuna myrkyttömässä tuholaistorjunnassa.

Loispistiäisiin on perinteisesti luettu seuraavat yläheimot:

Nysäpistiäismäiset Ceraphronoidea
Akämäpistiäismäiset Cynipoidea
Torakkapistiäismäiset Evanioidea
Kiilupistiäiset Chalcidoidea
Loispistiäismäiset eli ahmaspistiäismäiset Ichneumonoidea
Megalyroidea
Paljepistiäinen Mymarommatoidea
Litupistiäismäiset Platygastroidea
Keripistiäismäiset Proctotrupoidea
Serphitoidea (tunnetaan vain fossiiliaineistosta)
Kruunupistiäismäiset Stephanoidea
Alvepistiäismäiset Trigonaloidea

Kaikki näihin heimoihin lukeutuvat pistiäiset eivät loisi. Toisaalta on loisina eläviä pistiäislajeja, jotka eivät sisälly luettelon heimoihin.

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Kätköpistiäiset (Parasitica)

Hoikkatyviset
Charles-Joseph Sax

Charles-Joseph Sax (1. helmikuuta 1790 Dinant – 26. huhtikuuta 1865 Pariisi) oli belgialainen soitinrakentaja, joka oli erikoistunut puhallinsoittimiin. Vuonna 1815 hän perusti soitintehtaan Brysseliin. Vielä saman vuoden aikana tehdas sai merkittävän soitintilauksen alankomaiden kuninkaalliselta armeijalta.

Sax oli hyvä soitinten tekijä ja piti huolen siitä, että hänen poikansa Adolphe sai hyvän koulutuksen soitinten tekoon; sittemmin tämä keksi mm. saksofonin, saxhornin, saxtromban ja saxtuban.

Lähteet 

Belgialaiset henkilöt
Soitinrakentajat
Vuonna 1790 syntyneet
Vuonna 1865 kuolleet
Radio Lokki

Radio Lokki oli Kotkassa vuosina 1987–1993 toiminut paikallisradio. Aseman toimilupayhtiö oli Kymenlaakson Radio Oy, jonka omistajiin kuuluivat Eteenpäin, Anjalankosken Sanomat, Kymen Sanomat sekä Etelä-Suomi. Aseman taajuus oli 87,7 MHz. Radio Lokin päätoimittaja oli Tapio Blinnikka kesäkuuhun 1990 saakka ja sen jälkeen Ulla-Maija Sievinen (myöhemmin von Hertzen).

Historia
Yleisradio aloitti maakuntaradiotoiminnan Kymenlaaksossa vuonna 1989 nimellä Kymenlaakson Radio, jolloin nimestä syntyi kiistaa Kymenlaakson Radio Oy:n kanssa, joka sai kuitenkin pitää nimensä, koska lähetystoiminta tapahtui Radio Lokin nimellä. Vuonna 1990 radiossa työskenteli päätoimittajan lisäksi viisi vakituista toimittajaa sekä avustajina muun muassa Jari Nenonen ja Ari Ismälä. Vuonna 1991 Radio Lokin kuuluvuusalue laajeni Haminaan, jossa aloitettiin lähetykset taajuudella 94,4 MHz. Asema alkoi lähettää myös ympärivuorokautista ohjelmaa.

1990-luvun alun laman seurauksena radion mainostulot vähenivät ja Kymenlaakson Radio Oy ajautui konkurssiin vuonna 1993. Omistajina olivat tällöin Suomen Viestintärahoitus, Haminan Lehtimedia ja Eteenpäin. Konkurssin jälkeen Etelä-Kymenlaakson paikallisradiolupa myönnettiin Kymenlaakson Sähköiset Viestimet Oy:lle, jonka taustalla oli kotkalaisia yrittäjiä ja Radio Lokin entistä henkilökuntaa. Yhtiö aloitti lähetykset vuonna 1993 nimellä Radio Albatrossi.

Lähteet

Paikallisradiot
Suomalaiset radioasemat
Kotkan media
Timothy Findley

Timothy Irving Frederick Findley O.C., O.Ont (1930 Toronto – 2002) oli kanadalainen kirjailija. Findley opiskeli tanssia ja näyttelemistä. Hän oli näyttelijänä 15 vuotta, kunnes ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi vuonna 1962. Findleyn läpimurtoteos oli romaani Sota (1980).

Timothy Findleylle myönnettiin kahdesti kirjallisuuspalkinto Governor Generals Award. Rikoskirjallisuuden Edgar-palkinnon hän sai kirjasta Valheen kerrokset (1988).

Suomennetut teokset 

 Sota (1980)
 Suuri tulva (1984)
 Viimeiset sanat (1987)
 Valheen kerrokset (1988)
 Pianomiehen tytär (1998)
 Ikuisen hämärän vaeltaja (1998)
 Alaston enkeli (2002)

Aiheesta muualla 

Jari Lybeck: Brittiläinen taikavuori. Turun sanomat 20.12.2000.

Kanadalaiset kirjailijat
Officer of the Order of Canada
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
James Windsor

James Windsor, Severnin varakreivi (James Alexander Philip Theo; s. 17. joulukuuta 2007) on Kuningatar Elisabet II:n nuorimman pojan prinssi Edwardin ja Wessexin kreivitär Sophien poika. James Windsor on kruununperimysjärjestyksessä kahdentenatoista.

Hallitsijan pojanpoikana James Windsorilla olisi oikeus arvonimeen hänen kuninkaallinen korkeutensa prinssi James, mutta vanhempiensa toivomuksesta, kuninkaallisen arvonimen tuoman rasituksen vähentämiseksi, häntä kutsutaan nimellä Lord Severn.

Lähteet 

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Prinssit
Vuonna 2007 syntyneet
Elävät henkilöt
The New Dark Age


The New Dark Age on Kiukaan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 5. maaliskuuta 2008. Ensimmäisellä listaviikollaan se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 10.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ilja Jalkanen – laulu
 Mikko Salovaara – kitarat
 Teemu Tuominen – basso
 Markku Näreneva – rummut
 Atte Tanskanen – koskettimet

+

 Anna-Leena Jalkanen – laulu (kappaleessa ”After the Storm”)

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Vuoden 2008 albumit
Kiukaan albumit
Vuokko Piironen

Vuokko Anita Piironen-Harjukari (5. marraskuuta 1945 – 4. huhtikuuta 2003) 
oli suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja jonka ensimmäinen single oli vuonna 1965 levytetty El porompompero / Jokkeni.

Diskografia
Porompon-peroporom (1984)

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Meri Holopainen

Meri Anna ”Merica” Virta (o.s. Holopainen) (s. 29. joulukuuta 1983 Helsinki) on suomalainen ääninäyttelijä sekä laulaja ja säveltäjä/sanoittaja.

Holopaisen ääni on tuttu mm. Disneyn Leijonakuninkaasta, Maa aikojen alussa -elokuvista, Peikko Keskuspuistossa -elokuvasta sekä lukuisista mainoksista.

Hän on tehnyt jälkiäänitystyötä vuodesta 1994 alkaen, mutta nykyään keskittyy musiikin tekoon (2008–).

Musiikki
Holopaisen tunnetuimpia pseudonyymejä ovat Merica ja Afrodite. Hän on keikkaillut mm. Mariskan taustalaulajana vuodesta 2003 ja oli mukana Mariskan singlenäkin julkaistussa kappaleessa Murha. 

Merica Holopainen on laulanut mm. seuraavien artistien ja yhtyeiden julkaisuilla: Yavis (Baggy Pants Comic 2003), Mariska (Memento Mori, 2004), Femcees Finland (Suomi Hip Hop Kokoelma 4, 2004), Kaksio (Lähikuvia, 2004), Tommy Tabermann (MulleKaikkiHetiNyt, 2004), Technicolour (People, 2006), Sunrise Avenue (Fairytale gone bad - Blush remix, 2006), Antti Tuisku (New York, 2006), Mighty 44 (Sky Rockers, 2007, Alex Sandunga (Sin Freno: No me apagues la luz feat Merica, 2009). Lisäksi hän on osallistunut Antti Tuiskun ja Mariskan esittämän "Hyppää kyytiin" kappaleen laulutuotantoon, joka julkaistiin muun muassa albumilla Antti Tuisku - Aikaa - Greatest Hits Vol. 1 (2007).

Afroditellä oli Rankkurin ja Mariskan kanssa J.A.M-niminen dancehall-ryhmä vuonna 2007, mutta projekti jäi lyhytikäiseksi ja ryhmä hajosi vuoden sisällä perustamisestaan.

Äänirooleja

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Merica Holopainen Voice Chasersissa 
 Holopaisen "Afrodite"-pseudonyymin rekisteröity discografia
 "Merica"-pseudonyymin rekisteröity discografia
 

Suomalaiset ääninäyttelijät
Suomalaiset lapsinäyttelijät
Suomalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Valkoisen miehen taakka

Valkoisen miehen taakka () on Rudyard Kiplingin kirjoittama runo sekä runon pohjalta syntynyt käsite, jolla yritettiin oikeuttaa imperialismi vetoamalla valkoihoisten oletettuun ylemmyyteen. 

Kipling kirjoitti "The White Man's Burden: The United States and the Philippine Islands"-runon vuonna 1899 kannattaakseen Yhdysvaltain pyrkimystä vallata Filippiinit. Eurosentristiset ja rasistiset piirit omaksuivat "valkoisen miehen taakan" käsitteeksi, jolla perusteltiin valkoisten siirtomaaherruutta.

Runon on suomeksi kääntänyt Antero Manninen, ja se löytyy Kipling-suomennosvalikoimasta Valkoisen miehen taakka (WSOY, 1976).

Runo englanniksi

Take up the White Man's burden--
Send forth the best ye breed--
Go bind your sons to exile
To serve your captives' need;
To wait in heavy harness,
On fluttered folk and wild--
Your new-caught, sullen peoples,
Half-devil and half-child.

Take up the White Man's burden--
In patience to abide,
To veil the threat of terror
And check the show of pride;
By open speech and simple,
An hundred times made plain
To seek another's profit,
And work another's gain.

Take up the White Man's burden--
The savage wars of peace--
Fill full the mouth of Famine
And bid the sickness cease;
And when your goal is nearest
The end for others sought,
Watch sloth and heathen Folly
Bring all your hopes to naught.

Take up the White Man's burden--
No tawdry rule of kings,
But toil of serf and sweeper--
The tale of common things.
The ports ye shall not enter,
The roads ye shall not tread,
Go mark them with your living,
And mark them with your dead.

Take up the White Man's burden--
And reap his old reward:
The blame of those ye better,
The hate of those ye guard--
The cry of hosts ye humour
(Ah, slowly!) toward the light
"Why brought he us from bondage,
Our loved Egyptian night?"

Take up the White Man's burden--
Ye dare not stoop to less--
Nor call too loud on Freedom
To cloak your weariness;
By all ye cry or whisper,
By all ye leave or do,
The silent, sullen feebles 
Shall weigh your gods and you.

Take up the White Man's burden--
Have done with childish days--
The lightly proferred laurel,
The easy, ungrudged praise.
Comes now, to search your manhood
Through all the thankless years
Cold, edged with dear-bought wisdom,
The judgment of your peers.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Runot
1899
Poliittiset käsitteet
Rasismi
Kolonialismi
Meller

Meller tai Melleri on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Meller
 Dali Meller (s. 1991), suomalainen jalkapalloilija
 Ida Meller (1856–1896), suomalainen kuvanveistäjä
 Jorma K. Meller (1952–2016), suomalainen toimittaja ja kirjailija
 Leo Meller (1915–1990), suomalainen toimittaja ja ohjelmajohtaja
 Leo Meller (s. 1942), suomalainen saarnaaja ja kirjailija
 Nina Genke-Meller (1893–1954), ukrainalais-venäläinen taidemaalari ja lavastaja
 Runa Meller, oik. Rut Åman (1915–1999), suomenruotsalainen runoilija
 Stefan Meller (1942–2008), puolalainen diplomaatti, akateemikko ja ministeri

Melleri
 Arto Melleri (1956–2005), suomalainen runoilija ja kirjailija
 Jorma Melleri, suomalainen toimittaja, Arto Mellerin veli, Anneli Jäätteenmäen puoliso
 Sara Melleri (s. 1986), suomalainen näyttelijä ja laulaja
 Taina Melleri, Nadja Pyykkö (1946–2007), suomalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, Arto Mellerin puoliso.
Tytti Reho

Tytti Tuulia Åberg (o.s. Reho, s. 5. elokuuta 1977 Heinävesi) on suomalainen entinen keskimatkojen juoksija. Reho voitti 800 metrin juoksussa ja 1 500 metrin juoksussa ulkoradoilla neljä Suomen mestaruutta. Hänen hallussaan oli vuonna 2000 juostu sisäratojen 800 metrin juoksun Suomen ennätys 2.03,38. Sara Kuivisto rikkoi ennätyksen helmikuussa 2021. Lisäksi hänellä on nimissään 22-vuotiaiden sisäratojen (2.03,67) ja ulkoratojen (2.01,29) Suomen ennätys vuodelta 1999 ja 19-vuotiaiden ulkoratojen Suomen ennätys 2.04,26 vuodelta 1995. Seuratasolla hän edusti Kankaanpään seudun Leiskua. Hän sijoittui yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1993 hopealle 800 metrillä.

Saavutukset 
800 metrin juoksu
Suomen mestari: 1995, 1999, 2000
SM-pronssi: 1994, 1996
1 500 metrin juoksu
Suomen mestari: 2000

Ennätykset 
Ulkoradat
800 metrin juoksu: 2.01,29 SE22 (1999)
1 500 metrin juoksu: 4.13,58 (2000)
Sisäradat
800 metrin juoksu: 2.03,38 SE (2000)

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiljainen kansa

Hiljainen kansa on Suomussalmella sijaitseva Reijo Kelan vuonna 1988 suunnittelema ympäristötaideteos. Alun perin "Kansa" toteutettiin Kelan tanssiesitystä varten. Paikallinen pelto valtatie 5:n vieressä on vuodesta 1994 lähtien täytetty variksenpelättimen kaltaisilla hahmoilla, joiden päät on tehty turpeesta ja vartalo puukepeistä. Hahmoilla on päällään vaatteet, jotka liikkuvat tuulessa.

Hiljaisen kansan keskellä on esitetty performansseja. Paikallinen nuorten työpaja pukee hahmot vuodenajan mukaan.

Hiljainen kansa (englanniksi The Silent People) palkittiin Englannissa Kentin Medway-festivaalien visuaalisen taiteen kategoriassa joulukuussa 2008. Teos on ollut Medwayn alueella vuoden ajan esillä neljänä eri versiona, joissa on ollut yhteensä 400 hahmoa. Teos sai kulttuurialan Suomi-palkinnon 2020.

Hiljaisesta kansasta on ollut eri versioita esillä myös Suomessa. Salon taidemuseon edessä oli kesän 2009 teos Kesäparlamentti, jossa on 200 hahmoa. Rauman Kodiksamissa on ollut vuodesta 2014 lähtien teos Varjeltu kylä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hiljainen kansa, Suomussalmen kunnan internetsivut
 Ristipellosta väriloistoksi — Hiljainen kansa riisuuntui Yle 6.6.2018

Suomussalmi
Suomen taideteokset
Ympäristötaideteokset
Ilari Paatso

Antti Ilari Paatso (4. elokuuta 1943 Helsinki – 29. syyskuuta 1990 Sääksmäki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli naimisissa vuosina 1965–1971 näyttelijä Liisa Paatson kanssa. Näyttelijä Rinna Paatso on heidän lapsensa.

Paatso oli 1960-luvulla kiinnitettynä Teatteri Jurkkaan ja Radioteatteriin. Vuonna 1967 hän siirtyi Turun kaupunginteatteriin. Vuonna 1976 Ilari Paatso esitti Turun kaupunginteatterissa Kalle Holmbergin ohjaamassa Seitsemän veljestä -näytelmässä Lauria. Näytelmästä on tehty myös tv-taltiointi. Paatso hukkui loma-asuntonsa lähettyvillä Sääksmäen Ritvalassa, Valkeakoskella 29. syyskuuta vuonna 1990.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1943 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Frithiof Tikanoja

Frithjiof Tikanoja (20. lokakuuta 1877 Kälviä – 4. huhtikuuta 1964 Vaasa) oli suomalainen toimitusjohtaja ja kauppaneuvos, joka perusti yhdessä Josef Lassilan kanssa 1905 kangas- ja rihkama-alan tukkuliikkeenä toimintansa aloittaneen Lassila & Tikanoja Oy:n. Tikanoja oli yrityksen toimitusjohtaja vuosina 1913–1952 ja johtokunnan puheenjohtaja 1913–1956. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1922. Tikanoja oli myös taiteen kerääjä, ja hän tuki taloudellisesti muun muassa lankoaan taidemaalari Eemu Mynttiä.

Tikanoja lahjoitti taidekokoelmansa Vaasan kaupungille 1951, jolloin hänen entiseen kotitaloonsa Hovioikeudenpuistikko 4:ään perustettiin Tikanojan taidekoti. Tikanoja kuului kokoomuksen edustajana Vaasan kaupunginvaltuustoon vuosina 1921–1923 ja kaupunginhallitukseen vuosina 1929–1932.

Hänen puolisonsa oli Ruusa Elisabeth Myntti (1888–1930).

Lähteet 
 

Kauppaneuvokset
Suomalaiset yritysjohtajat
Taiteen keräilijät
Suomalaiset keräilijät
Vaasan kaupunginvaltuutetut
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Gigi D’Agostino

Gigi D’Agostino (oikealta nimeltään Luigino Celestino di Agostino, s. 17. joulukuuta 1967, Torino, Italia) on italialainen DJ ja musiikkituottaja. Vuonna 1986 hän aloitti uransa italodisko-DJ:nä, ja julkaisi ensimmäisen miksauksensa Psychodelic. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluvat mm. cover -versio englantilaisen Nik Kershawin kappaleesta The Riddle, sekä kappaleet L'amour Toujours (I'll Fly With You) ja La Passion.

Diskografia

Albumit
A Journey into Space (1994)
Gigi D’Agostino (1996)
L'Amour Toujours (1999)
Tecno Fes Vol. 2 (2000)
L'Amour Toujours II (2004)
Disco Tanz (2005)
Some Experiments (2006)
Lento Violento... e altre storie (2007)
Lento Violento Man - La musica che pesta (2007)
Suono libero (2008)
Ieri & Oggi Mix Vol. 1 (2010)
Ieri & Oggi Mix Vol. 2 (2010)

EP:t
Le Voyage Estate (1996)
Gin Lemon (1997)
Tanzen (1999)
Tecno Fes EP (2000)
Underconstruction 1: Silence E.P. (2003)
Underconstruction 2: Silence Remix (2004)
Underconstruction 3: Remix (2004)

Kokoelmat
The Greatest Hits (1996)
Il Grande Viaggio Vol. 1 (2001)
Il programmino di Gigi D’agostino (2003)
Benessere (2004)
Laboratorio 1 (2004)
Laboratorio 2 (2005)
Laboratorio 3 (2005)

DJ miksaukset
Dreamhouse 1: Le Voyage 96 (1996)
Progressiva Dream Music (1996)
Hard Beat Vol. 1: Journey Into Darker Dreams (1997)
Progressive Hyperspace (1997)
Eurodance '99 (2000)
Yorin FM Dance Experience 2002 (2002)
Live At Altromondo (Exclusive Edition) (2003)
Live At Altromondo Part II (Exclusive Edition) (2004)
Compilation Benessere1 (2004)

Singlet
1995
 "Sweetly"
 "New Years Day"
 "Gigi's Violin / Elektro Message"
 "Fly"
 "Angel's Simphony"
1997
 "Music (An Echo Deep Inside)"
 "Gin Lemon"
 1998
 "Elisir (Your Love)"
1999
 "The Riddle Remix"
 "La Passion Remix"
 "The Riddle feat. Bla Bla Bla"
 "Cuba Libre"
 "Bla Bla Bla"
 "Another Way"
2000 
 "The Riddle"
 "La Passion"
 "Reanimator feat. Vanilla Ice - Ice ice baby 2001" (Remix)
 "L'amour Toujours"
2001 
 "Super" (mukana Albertino)
 "Magic Box - Carillon" (remix)
2002
 "Put on Your Red Shoes" (remix)
 "Te Aviso, Te Anuncio" (remix)
2004 
 "Silence"
 "Underconstruction 2: Silence"
 "Gigi & Molly - Con il nastro rosa"
 "Gigi's Goodnight"' (Gigi D’agostino & Pandolfi)
 "Summer of Energy"
2005 
 "Wellfare"
 "I Wonder Why"
2006 
 "L'Amour Toujours (I'll Fly with You)"

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto

Italialaiset DJ:t
Italialaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Werner Israel

Werner Israel O.C., FRSC, FRS (s. 4. lokakuuta 1931) on kanadalainen fyysikko. 

Israel syntyi alkujaan Berliinissä, mutta hän kasvoi pääosin Etelä-Afrikan Kapkaupungissa ja opiskeli Kapkaupungin yliopistossa. Filosofian tohtoriksi hän valmistui Dublinin Trinity Collegesta. Ennen jäämistään eläkkeelle vuonna 1996 hän työskenteli myös fysiikan professorina Albertan yliopistossa Kanadassa. 

Israel on kirjoittanut kollegansa Stephen Hawkingin kanssa kaksi oppikirjaa: General Relativity: An Einsteinian Centenary Survey ja 300 Years of Gravity. 

Israel on Royal Society of Canadan sekä brittiläisen Royal Societyn jäsen, minkä lisäksi hänellä on arvonimi Order of Canadassa.

Kanadalaiset fyysikot
Officer of the Order of Canada
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt