joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Leikepöytä

Leikepöytä on tietokoneissa muisti, jonne voi väliaikaisesti tallettaa tekstiä, kuvia tai tiedostoja. Leikepöydän käyttötapa voi vaihdella eri käyttöjärjestelmissä.

Leikepöydän käyttö

Kopiointi 
PC-tietokoneissa tyypillisesti tekstiä kopioitaessa tietty teksti alue voidaan ensin "maalata" hiirellä, viemällä kohdistin sopivaan kohtaan ja painaa sitten vasen nappi alas ja pidetään sitä painettuna samalla kun viedään kohdistin haluttuun kohtaan. Vaihtoehtoisesti voi myös painaa tietyn sanan kohdalla tuplaklikkauksen hiirellä jolloin yksittäinen sana maalautuu. Maalaamisen jälkeen vapautetaan vasen painike ja viedään kohdistin maalatun alueen päälle ja painetaan hiiren oikeaa nappia jolloin avautuu valikko josta tulee mahdollisuus kopioida maalattu teksti. Kopioinnin jälkeen teksti on leikepöydässä ja voidaan liittää minne halutaan, esimerkiksi tekstinkäsittelyohjelmaan. 

Jos koneessa on Windows-käyttöjärjestelmä, voidaan kokonainen ikkuna (se joka on kulloinkin aktiivisena) tallettaa kuvana leikepöydälle painamalla samanaikaisesti Ctrl ja PrtScr

Liittäminen 
Tekstinkäsittelyssä kursori viedään hiiren kohdistimella haluttuun paikkaan ja painetaan hiiren oikeaa nappia. Sen jälkeen aukeaa valikko, josta voi valita kohdan: Liitä.

Raahausperiaate 
Joissakin käyttöjärjestelmissä voi myös raahata maalattuja kohteita. Maalattuun, esimerkiksi tekstiin voi tarrata viemällä kohdistin maalatun alueen päälle, painamalla hiiren vasenta nappia, pitämällä sitä pohjassa ja liikuttaa kohdistinta, jolloin maalattu alue voidaan kuljettaa uuteen sijaintiin. Alueen irrotus uuteen kohteeseen tehdään vapauttamalla vasen painike.

Näppäimistö- ja valikkokomennot 
Toimintoja voi tehdä myös näppäimistöltä: Kopiointi: Ctrl ja C. Liittäminen: Ctrl ja V. Leikkaaminen Ctrl ja X.
Liittämisen kumoaminen: Ctrl ja Z.

Valikkotoiminnot löytyvät yleensä myös tekstinkäsittelyohjelman tai internetselaimen Muokkaa-valikosta. Toiminto on vaihtoehtoinen ja tekee samat asiat kuin käytettäessä hiiren oikeaa nappia kopiomisen, liittämisen tai kumoamisen yhteydessä.

Aiheesta muualla 
 Tiedon siirtäminen leikepöytä apuvälineenä

Käyttöliittymät
Rimouski Océanic

Rimouski Océanic on kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue. Se pelaa Ligue de hockey junior majeur du Québecissa eli LHJMQ:ssa. Joukkueen kotipaikka on Rimouskin kaupunki, joka sijaitsee Quebecin provinssissa.

Océanicin seurahistorian tunnetuin pelaaja on vuoden 2005 NHL:n varaustilaisuuden ykkösvaraus, Pittsburgh Penguinsia nykyisin edustava Sidney Crosby.

Joukkue

Lähde: EliteProspects

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Serge Beausoleil 
 Apuvalmentaja: Donald Dufresne 
 Apuvalmentaja: Alexis Loiseau 
 Maalivahtivalmentaja: Mickaël Rioux 
 Taitovalmentaja: Zacharie Beausoleil 
 Huoltopäällikkö: Francis St. Pierre 
 Apulaistoimitusjohtaja: Danny Dupont 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoseurat
Québecin urheiluseurat
Kawanishi E7K

Kawanishi E7K (liittoutuneiden raportointinimi Alf) oli japanilainen kaksitasoinen vesilentokone, jota Keisarillinen laivasto käytti pitkän matkan lentotiedustelussa. E7K otettiin ensilinjan käyttöön 1930-luvulla ja poistettiin aktiivisesta sotilaskäytöstä vuoteen 1943 mennessä.

Tekniset tiedot (E7K2)

Lähteet 
Mondey, David: The Hamlyn Concise Guide to Axis Aircraft of World War II. London: Bounty Books, 2006. ISBN 0-7537-1460-4. (s.133-134)
http://www.hikotai.net/datasheets/e7k.htm 
http://www.aviastar.org/air/japan/kawanishi_e7k.php
http://www.combinedfleet.com/ijna/e7k.htm
http://www.historyofwar.org/articles/weapons_kawanishi_E7K.html

Viitteet

E07K
Japanilaiset tiedustelukoneet
1930-luvun tiedustelukoneet
Douglas F3D Skyknight

Douglas F3D Skyknight on yhdysvaltalainen Yhdysvaltain laivaston lentotukialuskäyttöön tarkoitettu suihkuhävittäjä. Koneen ensilento tapahtui vuonna 1948. Käyttöön se otettiin 1950 ja poistettiin käytöstä 1970. Viimeiset tyypin lentokoneet operoivat tiedustelutehtävissä. Konetyypin uudeksi nimeksi tuli F-10 vuoden 1962 nimiuudistuksessa.

Konetyyppi osallistui sekä Vietnamin että Korean sotiin.

Lähteet
http://www.netti.fi/halle/planes/usa/f-10.htm
http://www.boeing.com/history/mdc/skyknight.htm
http://www.faqs.org/docs/air/avskykt.html
http://www.combatairmuseum.org/aircraft/douglasf3skyknight.html

Viitteet

Aiheesta muualla

F3D Skyknight
Yhdysvaltalaiset hävittäjälentokoneet
1940-luvun hävittäjälentokoneet
Ahti (sukunimi)

Ahti on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Arvo Ahti (1891–1939), näyttelijä
 Arvo Ahti (1894–1931), jääkäriluutnantti
 Eino H. Ahti (aik. Andersson, 1894–1955), kirjailija, kuplettilaulaja ja sanoittaja
 Helena Ahti-Hallberg (s. 1968), tanssija
 Jukka Ahti (1897–1938), laulaja
 Keijo Ahti (1935–2005), filosofian tohtori ja kustannusjohtaja
 Leena Hämet-Ahti, o.s. Hämet, (s. 1931), kasvitieteilijä, Helsingin yliopiston kasvitieteen emeritaprofessori
 Martti Ahti (s. 1948), valtiotieteen tohtori ja historiantutkija
 Mikko Ahti, tanssija
 Risto Ahti (s. 1943), runoilija
 Risto Ahti (1942–2013), pappi ja hengellinen kirjailija
 Seppo Ahti (s. 1944), pakinoitsija, nimimerkki Bisquit
 Teuvo Ahti (s. 1934), kasvitieteilijä, Helsingin yliopiston kasvitieteen emeritusprofessori
 Viola Ahti, muusikko Albert Järvisen (1950–1991) käyttämä säveltäjänimimerkki
Siinainvuori

Siinainvuori (arabiaksi  طور سيناء‎ Ṭūr Sīnāʼ  tai جبل موسى Jabal Mūsá, kirjaimellisesti Mooseksen vuori) on vuori Siinailla, Egyptissä. Vuoren rinteellä noin 1500 metrin korkeudessa merenpinnasta sijaitsee Pyhän Katariinan luostari, josta on myös löydetty vanha Raamatun käsikirjoitus, Codex Sinaiticus.

Islamissa vuori on arvostettu vuori. Allah vannoo vuoren kautta Koraanissa, kohdassa 95:2.

Siinainvuori Raamatussa 

Raamatun Toisessa Mooseksen kirjassa Siinainvuori mainitaan paikkana, jossa Jumala israelilaisten erämaavaelluksen aikana ilmestyi Moosekselle kansan ollessa leiriytyneenä vuoren juurelle. Tällöin alkoi jylistä ja salamoida, ja koko vuori peittyi savuun. Samassa yhteydessä Jumala Raamatun mukaan myös antoi kymmenen käskyä.  Vuoren on myös uskottu oleva sama paikka, jossa Jumala oli jo aikaisemmin ilmestynyt Moosekselle palavassa pensaassa.

Siinainvuorta kunnioittavat pyhänä paikkana sekä juutalaiset että kristityt ja myös muslimit. Vuoren huipulla on punaisesta graniitista rakennettu Mooseksen kappeli ja sen vierellä moskeija.

Tutkijat ovat kuitenkin asettaneet kyseenalaiseksi, tarkoitetaanko Raamatussa Siinainvuorella samaa vuorta, joka nykyisin tunnetaan tällä nimellä. Osassa juutalaisessa perinteessä Siinainvuoren on usein katsottu sijainneen sen sijaan Arabian niemimaalla, ja esimerkiksi Josefuksen mukaan se sijaitsi Midianin maassa. Myös Uuden testamentin Galatalaiskirjeessä mainitaan Siinain vuoren sijainneen Arabiassa. Tällä perusteella on esitetty, että Raamatun tarkoittama Siinain vuori olisi Jabal al Lawz (arabiaksi: جبل اللوز‎) nykyisen Saudi-Arabian pohjoisosassa.  Käsityksen tueksi on esitetty monia seikkoja.

Niinpä Raamatun kertomus Siinainvuorten tapahtumista muistuttaa kuvausta tulivuorenpurkauksesta. Siinain niemimaalla ei kuitenkaan ole yhtään tulivuorta, mutta Arabian niemimaan pohjoisosissa sellaisia on useita.
Palavan pensaan ihmeen kerrotaan Raamatussakin tapahtuneen Midianin maassa, jonka on katsottu sijaitsevan Arabian niemimaan luoteisosassa nykyisen Saudi-Arabian alueella. Lisäksi "Kaislameren", joka Raamatun mukaan jakautui kahtia niin, että israelilaiset saattoivat kulkea sen pohjaa pitkin, on yleisesti tulkittu tarkoittavan Punaisenmeren Suezinlahtea. Siellä ei tästä nimestä huolimatta kuitenkaan kasva kaisloja. Jos Siinainvuori sijaitsikin Arabian niemimaalla, israelilaisten pakoreitin voidaan johdonmukaisesti olettaa kulkeneen sen sijaan Akabanlahden poikki.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aasian vuoret
Egyptin maantiede
Raamatun paikat
Siinai
Kauko Haahtela

Kauko Kalervo Haahtela vuoteen 1926 Hansson (26. helmikuuta 1906 Toksova, Inkeri – 10. elokuuta 1969) oli suomalainen opettaja, filosofian maisteri. Hän oli Helsingissä Kallion yhteiskoulun äidinkielen opettaja 1931–1950, rehtori 1948–1950, kouluneuvos vuodesta 1950 ja koulutoimenjohtaja vuodesta 1959. Siirtyessään opetustyöstä virkamieheksi Kouluhallitukseen hän oli radikaali uudistaja, joka pyrki uudistamaan oppikoulun luutuneita kaavoja ja työtottumuksia. Uudistajana hän halusi kehittää koululaitosta sisältä päin, ei muuttaa sen rakenteita. Hän teki useita äidinkielen oppikirjoja, kuten Korvessa ja valtateillä.

Hänen veljensä oli kirjailija Sampo Haahtela.

Lähteet

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset virkamiehet
Suomen koulujen rehtorit
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Väinö Haapalainen

Väinö Haapalainen (30. toukokuuta 1893 Rautavaara – 8. marraskuuta 1945 Helsinki)  oli suomalainen säveltäjä, muusikko ja kuoronjohtaja.

Henkilöhistoria
Haapalaisen vanhemmat olivat opettaja ja kanttori Samuli Heikki Haapalainen ja Loviisa Rautiainen. Hänen puolisonsa vuodesta 1916 oli Bertta Malin, myös heidän poikansa Väinö I. Haapalainen tunnetaan säveltäjänä. Haapalainen kävi Helsingin musiikkiopiston ja opiskeli myöhemmin Berliinissä ja Leipzigissä. Haapalainen muutti Viipuriin 1914 ja toimi aluksi orkesterimuusikkona vuosina 1919-1924, samoin kuin teatteri- ja sotilaskapellimestarina 1924–1928. Hän johti Karjalan laulua vuodet 1923–1940 ja Kalevan Laulajia 1941–1945. Haapalainen työskenteli myös Viipurin musiikkiopiston opettajana vuosina 1922–1924 sekä 1936–1940 ja Viipurin kirkkomusiikkiopiston opettajana 1922–1940.  Muutettuaan Helsinkiin 1940 hän jatkoi siellä kuoronjohtajana, laulunopettajana ja orkesterimuusikkona.  Haapalainen piti sävellyskosnsertteja ja soitti alttoviulua jousikvarteteissa, Koulun ja kodin koraalikirja -teoksen hän julkaisi 1938.

Sävellyksiä
Haapalainen sävelsi muun muassa orkesterimusiikkia, kantaatteja ja kuorolauluja, mutta myös näytelmä- ja elokuvamusiikkia.

Elokuvamusiikkia
Haapalainen sävelsi musiikin seuraaviin elokuviin, joista Suurin voitto -elokuvan musiikin nauhoituksessa hän lisäksi toimi orkesterinjohtajana ja pianistina.
Anna Liisa, 1945 
Rakkautensa uhri, 1945 
Suomisen Olli yllättää, 1945 
Suviyön salaisuus, 1945 
Vastamyrkky, 1945 
Miesmalli, 1944 
Suurin voitto, 1944 
Vaivaisukon morsian, 1944 
Tyttö astuu elämään, 1943 
Valkoiset ruusut, 1943 
Yrjänän emännän synti, 1943 
Rantasuon raatajat, 1942

Muuta musiikkia ja sovituksia
 Satuooppera Kalastajaprinsessa (tuhoutunut)
 Orkesterisävellykset Satu 1915, Preludium 1917, Kesäyö metsässä 1920, Eksoottinen scherzo 1923, Kivenvihan polska 1934, Pro Patria 1939
 Kansanlaulusarja jousiorkesterille, 1924
 Suomalaisia tansseja, 1930
 Oi Kaanaanmaa poika- ja mieskuorolle, uruille ja orkesterille, 1930 (uusittu 1943)
 Kimmon kosto sooloille, seka- tai mieskuorolle ja orkesterille, 1931 (uusittu 1944)
 Jousikvartetti d-molli, 1931
 Sinfoninen sarja, 1933
 Puhallinsarja Pohjolan häät, 1934
 Kaksi sarjaa sellokvartetille, 1934
 Kansanomainen sarja, 1944 (alkujaan oboelle ja pianolle 1933)
 Näytelmämusiikkia, muun muassa Markus-sedän näytelmään Pikku-Pirkko Pikkalasta ja Lempi Jääskeläisen näytelmään Kivikauden taru Häyrynmäellä
 4 kantaattia (tuhoutuneet)
 Noin 15 yksinlaulua, 5 duettoa, 15 seka-, 10 poika- ja mies-, 8 nais- ja 40 mieskuorolaulua sekä lastenlauluja
 Sovituksia orkesterille, kuoroille ja yhtyeille

Lähteet

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset muusikot
 Suomalaiset viulistit
Suomalaiset kuoronjohtajat
 Suomalaiset musiikkipedagogit
 Suomalaiset kapellimestarit
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Bene Israel

Bene Israel (suom. "Israelin lapset") on intianjuutalainen etninen ryhmä, johon kuuluu nykyisin noin 60 000–70 000 henkeä. Heistä Intiassa asuu enää alle 5 000, ja vuoden 1948 jälkeen lähinnä Israeliin muuttaneita ja heidän jälkeläisiään on yli 60 000.

Bene Israelin yhteisön perustivat Israelista 100-luvulla eaa. tai mahdollisesti 700-luvulla eaa. paennut ryhmä (perimätiedon mukaan seitsemän perhettä) juutalaisia, jotka rantautuivat Bombayn (nyk. Mumbain) eteläpuolelle Konkanin rannikolle. He asettuivat asumaan seudulle, vaihtoivat kielensä paikalliseen marathiin ja ottivat hindunimet, mutta säilyttivät juutalaisen uskontonsa ja tavat.

Bene israelilaisten geneettinen yhteys Lähi-idän juutalaisiin varmistui vuonna 2002 DNA-testeissä.

Bene israelilaiset elivät eristyksissä muista juutalaisista 1700-luvulle saakka, kunnes he pääsivät tekemisiin toisen intianjuutalaisen ryhmän, Kochin juutalaisten kanssa. Tämä kohtaaminen johti yhteistyöhön ja ryhmän uskonnolliseen elpymiseen. 1800-luvulla brittien kanssa hyvät suhteet solmineen ryhmän jäsenet työskentelivät jo Bombayn arvostetuimmissa ammateissa kuten lääkäreinä, professoreina ja arkkitehteina. Ryhmä levittäytyi myös muihin Intian suurkaupunkeihin.

Bene israelilaisia oli Intiassa vuonna 1948 noin 20 000, mutta sen jälkeen alkanut muutto Israeliin vähensi heidän määränsä Intiassa alle viiteen tuhanteen vuoteen 2001 mennessä. Israelissa heillä oli aluksi sopeutumisvaikeuksia, eivätkä kaikki ortodoksirabbit hyväksyneet heitä juutalaisiksi. Vuonna 1964 heidät kuitenkin hyväksyttiin virallisesti, ja Israelissa asuu nykyisin yli 60 000 bene israelilaista.

Bene israelilaiset synagogat Intiassa ovat ortodoksisia, joskin suurin osa niistä on nykyisin suljettu ryhmän hupenemisen seurauksena. Myös ryhmän muut toiminnot ovat supistuneet viime vuosikymmeninä ja ikääntyvän ryhmän olemassaolo riippuu ulkopuolisesta avusta.

Lähteet

Juutalaiset etniset ryhmät
Intian etniset ryhmät
Pakistanin etniset ryhmät
Aura (sukunimi)

Aura on mm. seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Jalo Aura (1886–1947), suomalainen poliitikko
 Lauri Aura (1929–1999), suomalainen sähkötekniikan professori
 Matti Aura (1885–1975), suomalainen sitoutumaton poliitikko
 Matti Aura (1943–2011), suomalainen kokoomuslainen poliitikko
 Ossi Aura (s. 1958), suomalainen korkeushyppääjä
 Sirkka Aura (s. 1942), suomalainen yritysjohtaja
 Teuvo Aura (1912–1999), suomalainen poliitikko, pääministeri, Helsingin kaupunginjohtaja, talousmies ja juristi
 Anssi Aura (s. 1983), suomalainen kaupunginvaltuutettu (kok.) Vantaalla

Suomalainen kirjailija Betty Elfving (1837–1923) käytti taiteilijanimeä Aura.

Katso myös
 Aura (etunimi)
 Aura (täsmennyssivu)
Soihtu (Aimo Tukiaisen veistos)

Soihtu eli Miina Sillanpään muistomerkki on Helsingin Tokoinrannassa sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu poliitikko Miina Sillanpäälle. Veistoksen on tehnyt kuvanveistäjä Aimo Tukiainen ja se paljastettiin 4. kesäkuuta 1968, Sillanpään syntymän 102-vuotispäivänä.

Pronssiin valettu veistos seisoo graniittisella jalustalla, johon on kiinnitetty Sillanpäätä esittävä reliefi. Teos on kokonaisuudessaan 5,5 metriä korkea.

Tukiainen valittiin Sillanpään muistomerkin suunnittelijaksi vuonna 1966 pidetyn kutsukilpailun jälkeen. Teos sijoittuu abstraktin ja esittävän taiteen välimaastoon: sen voi nähdä esittävän soihdusta nousevaa liekkiä, mutta samalla veistoksen yksityiskohdat kuvaavat viitteellisesti harjakattoisia taloja.

Lähteet

Helsingin patsaat ja veistokset
Aimo Tukiaisen veistokset
Kallio
Lamosalali

Lamosalali (Gaultheria procumbens) on kanervakasveihin kuuluva ainavihanta kasvi, jota esiintyy Pohjois-Amerikassa, Yhdysvaltojen itäosassa etelässä Alabamasta pohjoisessa Maineen sekä Kanadassa itäosassa ja Manitobassa. Lamosalali on 10–15 senttimetriä korkeaksi kasvava rönsyilevä, maata peittävä varpu, jolla on soikeat, ehyet, tummanvihreät ja kiiltävät lehdet.

Lamosalali tuottaa lääkekäyttöön metyylisalisylaattia. Sitä viljellään myös ruukkukasvina joulukukaksi.

Lähteet 
 Mustila Arboretum: Gaultheria procumbens - lamosalali
 United States Department of Agriculture, Germplasm Resources Information Network (GRIN), Taxonomy for Plants: Gaultheria procumbens L.

Kanervakasvit
Joulukukat
Lääkekasvit
Converta

Converta eli Suomen Paperin- ja Kartonginjalostajien Yhdistys oli keväästä 1944 vuoteen 1992 toiminut yhdistys, joka harjoitti alan yritysten edunvalvontaa Suomessa ja kansainvälisillä markkinoilla. Sen näkyvintä toimintaa oli Neuvostoliittoon suuntautuva kauppa, jossa se 1950-luvulta 1980-luvun loppuun huolehti ostajan kanssa käydyistä hintaneuvotteluista, haki lisenssin, hoiti laskutuksen ja tilityksen clearing-tilille. 1970-luvulla sen toiminta laajeni Efta-alueelle.

Kun myyntiyhdistykset Finnpap ja Finnboard veivät Suomesta paperi- ja kartonkimateriaaleja, Convertan tehtävänä oli viedä pidemmälle jalostettuja tuotteita, kuten valmiiksi painettuja paperisäkkejä ja pahvilaatikoita. Helsingin Sanomat kutsui vuonna 1973 Convertaa ”yhdeksi maailman suurimmista sekatavarakaupoista”, joka edusti yli kolmea tuhatta paperista tai kartongista valmistettavaa tuotetta. Päätuotteena olivat tuolloin säkit, joiden osuus liikevaihdosta oli noin 40 prosenttia ja päämarkkinana Neuvostoliitto. Convertan tuotevalikoimaan tuli myös muovituotteita, esimerkiksi muovisäkkejä, sitä mukaa kuin jäsenyritykset toivat sellaisia markkinoille.

Convertan viennin arvo oli suurimmillaan noin 1,6 miljardia Suomen markkaa vuodessa. Laajimmillaan yhdistyksellä oli kymmenkunta myyntikonttoria Euroopassa ja kolme Aasiassa. Converta lakkautettiin 1992 jäsenyritysten lähennyttyä omia asiakkaitaan ja idänkaupan romahdettua Neuvostoliiton myötä. Convertan jäsenyritykset olivat 1980-luvulta alkaen ryhtyneet hankkimaan päämarkkina-alueiltaan omia jalostustehtaita ja räätälöimään niiden kautta tuotetarjontaansa kullekin markkinalle ja suurasiakkaalle sopivaksi. Viime vuosinaan Converta keskittyi yhä enemmän idänkauppaan, kunnes senkin tyrehdyttyä 1991 yhdistys päätettiin lakkauttaa.

Toimitusjohtajia
Paavo Talvela 1950-1962
Rintakoski
Kurt Ignatius 1970–1977
Antti Rislakki 1977–

Katso myös
Finnpap
Finnboard
Finncell
Transfennica

Lähteet

Kirjallisuutta
 Rusko, Rauno: Coopetition in the Finnish forest industry – a case study. Acta Universitatis Lapponiensis 216. Lapin yliopistokustannus: Rovaniemi 2011. ISBN 978-952-484-487-1. ISSN 0788-7604.

Suomen paperiteollisuus
Kansainvälinen kauppa
Suomalaiset järjestöt
Elinkeinoelämän järjestöt
Suomen teollisuushistoria
Haavio

Haavio on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aale Tynni-Haavio (1913–1997), runoilija
 Annikka Haavio-Tapaninen (s. 1939), kirjailija
 Ari Haavio (s. 1932), sosiologi
 Elina Haavio-Mannila (s. 1933), sosiologi
 Heikki Haavio (1901–1977), rehtori
 Jaakko Haavio (1904–1984), pappi
 Elsa Enäjärvi-Haavio (1901–1951), yhteiskunnallinen vaikuttaja
 Martti Haavio (1899–1973), kansanrunoudentutkija, kirjailija nimellä P. Mustapää
 Martti H. Haavio (1897–1966), pedagogi, teologi
Yli-Ii (täsmennyssivu)

Yli-Ii voi tarkoittaa seuraavia:

 Yli-Ii, entinen Suomen kunta
 Yli-Ii, kaupunginosa Oulun kaupungissa
 Yli-Ii, suuralue Oulun kaupungissa.
 Yli-Iin kirkko, kirkko Oulussa Yli-Iin kaupunginosassa
 Yli-Iin vaakuna, entisen Yli-Iin kunnanvaakuna, nykyisin kotiseutuvaakuna.
Vuosaaren lukio

Vuosaaren lukio sijaitsee Helsingissä Vuosaaren kaupunginosan keskustassa metroaseman ja kauppakeskus Columbuksen välittömässä läheisyydessä. Vuosaaren urheilutalo ja Vuotalo sijaitsevat koulun vieressä. Vuosaaren lukio on yleislukio, jossa painotuksena on teknologia ja musiikki. Vuonna 2019 koulussa oli noin 510 opiskelijaa. Lukiossa on 30 opettajaa ja sen rehtorina toimii Marko Paju.

Vuosaaren lukio aloitti toimintansa uudessa rakennuksessa 11. elokuuta 2021. Uuden rakennuksen rakentaminen aloitettiin toukokuussa 2019 urheilutalon viereiselle tontille. Rakennus oli Helsingin ensimmäinen hanke, joka toteutettiin elinkaarihankkeena. Rakentamisen lisäksi elinkaarihankkeeseen kuuluu kiinteistön huolto ja ylläpito 20 vuodeksi. Uuden rakennuksen myötä lukion opiskelijamäärän on tarkoitus nousta 900 opiskelijaan. Rakennus toimii iltaisin ja viikonloppuisin monitoimitilana.

Historia 

Nykyinen Vuosaaren lukio syntyi vuonna 1993, kun vanha Vuosaaren lukio ja Tehtaanpuiston lukio yhdistyivät. Entinen Vuosaaren lukio oli perustettu Vuosaaren Koukkusaarentielle vuonna 1965 osana Vuosaaren yhteiskoulua. Koukkusaarentien rakennuksessa jatkoi vuoden 1993 jälkeen Vuosaaren yläasteen koulu. Vuonna 2006 yläaste muuttui Vuosaaren peruskouluksi ja vuonna 2017 Vuoniityn peruskouluksi. Tehtaanpuiston lukion juuret ovat Tehtaanpuiston yhteiskoulussa, joka toimi pitkään Eirassa. Koulu oli perustettu vuonna 1934 ja oli aluksi tunnettu yhteyksistään jääkäriliikkeeseen. Vuonna 1976 koululle valmistui uusi koulurakennus Vuosaareen osoitteeseen Vuosaarentie 7. Koulun vanhassa rakennuksessa Eirassa toimii nykyisin steinerpedagoginen Elias-koulu. Helsingin siirtyessä peruskoulujärjestelmään vuonna 1977 Tehtaanpuiston lukio siirtyi Helsingin kaupungin lukioksi. Uusi yhdistynyt Vuosaaren lukio jatkoi toimintaansa entisen Tehtaanpuiston yhteiskoulun rakennuksessa Tehtaanpuiston yläasteen koulun kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vuosaaren lukion kotisivut

Vuosaari
Helsingin lukiot
Johannes Gripenberg

Johannes Gripenberg (17. helmikuuta 1842 Sääksmäki – 20. toukokuuta 1893 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka palveli 20 vuotta valtiosihteerinvirastossa Pietarissa ja oli 1891–1893 senaattorina. Hän kannatti fennomaniaa.

Johannes Gripenberg kuului sotilassukuna tunnettuun Gripenbergin aatelissukuun, ja hänen isänsä oli senaattori Sebastian Gripenberg, joka ensimmäisen vaimonsa kuoltua meni naimisiin omistamansa Voipaalan kartanon piian Maria Öhrnbergin kanssa saatettuaan tämän ensin raskaaksi. Epäsäätyinen pari vihittiin vain muutamaa päivää ennen Johanneksen syntymää. Liitto muodostui kuitenkin onnelliseksi ja useista muistakin lapsista tuli merkittäviä henkilöitä, joukossa muun muassa senaattori ja arkkitehti Sebastian Gripenberg sekä naisasianainen Aleksandra Gripenberg. Johannes Gripenberg lähetettiin suvun perinteen mukaisesti Haminan kadettikouluun, mutta hän erosi 1858 suorittamatta kurssia ja lukikin sen sijaan ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1861.

Gripenberg valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1867, täydensi vuoden ajan opintojaan Kazanin yliopistossa Venäjällä ja valmistui maisteriksi 1869. Hänen virkauransa alkoi jo vuonna 1868 Pietarin valtiosihteerinvirastosta, ja oltuaan välillä pari vuotta Venäjän ulkoasiainhallinnon palveluksessa hän työskenteli valtiosihteerinviraston toimitussihteerinä 1871–1889. Häntä on luonnehdittu virkamiehenä "terävänäköiseksi poliittiseksi tarkkailijaksi". Hän oli kirjeenvaihdossa suomalaisten vaikuttajien kanssa ja piti heidät ajan tasalla Venäjällä vallinneista mielialoista Suomen suhteen. Kun Suomen itsehallinnollinen asema vaikutti olevan uhattuna, Gripenberg oli keskeisenä henkilönä mukana suunnittelemassa Suomen asioista kertovan venäjänkielisen lehden perustamista Pietariin. Hanke ei kuitenkaan toteutunut. Gripenberg oli G. Z. Yrjö-Koskisen ystävä ja Gripenbergin Suomen asemaa koskevien mielipiteiden on nähty muistuttaneen myöhempää sortovuosien myöntyväisyyslinjaa.

Gripenberg nimitettiin vuonna 1889 Mikkelin läänin kuvernööriksi ja 1891 senaatin kansliatoimituskunnan päälliköksi. Kun kansliatoimituskunta lakkautettiin seuraavana vuonna, hänet siirrettiin maataloustoimituskunnan päälliköksi. Hän kuitenkin kuoli jo vuonna 1893. Gripenberg oli myös sukunsa edustaja säätyvaltiopäivillä 1872, 1877–1878 ja 1891, joilla hän toimi laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana.

Gripenberg oli vuodesta 1872 naimisissa Aminoffin aatelissukuun kuuluneen Sigrid Maria Aminoffin kanssa. Heidän seitsemästä lapsestaan tunnetuimmat ovat runoilija Bertel Gripenberg, kirjailija Catri Gripenberg ja pankinjohtaja Berndt Sebastian Gripenberg.

Lähteet

Mikkelin läänin maaherrat
Suomalaiset senaattorit
Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1893 kuolleet
Gustaf Hackzell

Fredrik Gustaf Hackzell (16. heinäkuuta 1889 Mikkeli – 7. marraskuuta 1972) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan insinööri. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1944. 

Hackzellin vanhemmat olivat rehtori Mathias Gustaf Hackzell ja Helena Natalia Örn. Hän kävi lyseota ja yhteiskoulua ja valmistui insinööriksi Hannoverissa Saksassa 1913.

Hackzell oli Pähkinälinnan ruutitehtaan insinöörinä 1913–1917, Turengin kemiallisen tehtaan johtajana 1917–1918, Oy Tekan teknillisenä johtajana Riihimäellä 1919–1920 sekä Suomen terva- ja tärpättikonttorin tehtaan johtajana Keuruulla 1920–1923. Hän oli Valtion ruutitehtaan toimitusjohtajana 1923–1935 ja sen jälkeen Rikkihappo- ja Superfosfaattitehdas Oy:n toimitusjohtajana 1935–1955 ja kehitti siitä yhden Suomen suurimpiin kemian alan yrityksiin kuuluvan teollisuuslaitoksen.

Fredrik Gustaf Hackzell oli naimisissa vuodesta 1913 Gunnel Öbergin kanssa. Hänen veljensä oli ministeri Antti Hackzell.

Lähteet

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuorineuvokset
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
The Bone Collector

The Bone Collector (televisioesityksessä myös nimellä Luunkerääjä) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Phillip Noycen ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan pääosassa esiintyvät Denzel Washington ja Angelina Jolie.

Tarina 

Elokuvan päähenkilö Lincoln Rhyme (Denzel Washington) oli aiemmin New Yorkin poliisin johtavia rikospaikkatutkijoita ja hän on kirjoittanut lukuisia kirjoja rikospaikkatutkimuksesta, pitänyt luentoja aiheesta ja hänet tunnetaan analyyttisena nerona. Hänen ollessan tutkimassa rikospaikkaa 1800-luvulla rakennetussa metrotunnelissa neljä vuotta aiemmin se sortuu ja hänen päälleen putoaa ylhäältä palkki. Onnettomuuden seurauksena Rhyme halvaantuu niin ettei hänellä enää liiku kun pää ja vasemman käden etusormi, ja hän joutuu neliraajahalvaantuneena sänkypotilaaksi josta huolehtii hoitaja Thelma (Queen Latifah).

Neljän vuoden kuluttua poliitikko Alan Rubin (Gary Swanson) ja hänen vaimonsa Lindsay Rubin (Olivia Birkelund) ottavat lentokentältä taksin jota kuljettaa sarjamurhaaja. Hän lukitsee ovet niin etteivät he pääse pois taksista. Myöhemmin vanhasta metrotunnelista löytyy Alan Rubin ruumis. Hänet on haudattu sinne niin ettei hänestä näy kun käsi josta etusormi on kuorittu luuta myöten, ja siihen on pujotettu hänen vaimonsa sormus.

Ensimmäisenä poliisina paikalle tulee nuorisopoliisin Amelia Donaghy (Angelina Jolie), joka antaa rahaa lähellä oleville lapsille ja pyytää heitä käymään ostamassa hänelle kertakäyttökameran. Saatuaan kameran hän ottaa nopeasti kuvat rikospaikasta ja huomaa radalla jotain minkä arvelee olevan tärkeä todiste, ja pysäyttää tulossa olevan junan joteivät todisteet tuhoutuisi. Paikalle myöhemmin tulleet poliisin etsivät Paulie Sellitto (Ed O'Neill) ja Kenny Solomon (Mike McGlone) ottavat Donaghyltä raportin ja hänen kameralla ottamanasa kuvat vastaan. He lähtevät käymään Rhymen luona jotta tämä katsoisi todisteita, ja Rhyme on vaikuttunut Donaghyn perusteellisuudesta ja haluaa tämän toimimaan hänen silminään ja käsinään tekemässä kenttätutkimuksia joihin Rhyme ei itse pysty.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat
Sarjamurhaajaelokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Universal Picturesin elokuvat
Columbia Picturesin elokuvat
Ham

Ham voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

paikkoja
 Ham, kunta Limburgin provinssissa Belgiassa
 Ham, kunta Sommen departementissa Ranskassa

henkilöitä
 Alina Ham (s. 1959), neuvostoliittolainen maahockeypelaaja
 Bill Ham (1937–2016), yhdysvaltalaisen ZZ Top -yhtyeen manageri
 Kenneth Ham (s. 1964), yhdysvaltalainen astronautti
 Peter Ham (1947–1975), brittiläinen laulaja-lauluntekijä
 Signe Hammarsten-Jansson (1882–1970), ”Ham”, ruotsalaissyntyinen graafikko 
 Ham Lini (s. 1951), vanuatulainen poliitikko
 Hàm Nghi (1872–1943), Vietnamin keisari 1884–1885
 Ham Seo-hee (s. 1987), eteläkorealainen vapaapainija

muita merkityksiä
 Ham (1957–1983), vuonna 1961 ensimmäisenä avaruudessa käynyt simpanssi
 HAM, Helsingin taidemuseo (Helsinki Art Museum)
 Ham, Shocking Blue -yhtyeen albumi vuodelta 1973.

Katso myös 
 Hamm (täsmennyssivu)
Finnboard

Finnboard eli Suomen Kartonkiyhdistys oli vuosina 1943–1996 toiminut suomalaisen kartonkiteollisuuden myyntiyhdistys, jonka tarkoituksena on jäsentensä kartonkituotannon markkinointi sekä kotimaahan että vientimarkkinoille. Suomen Kartonkiyhdistys perustettiin vuonna 1942 ja sen toiminta alkoi seuraavan vuoden alusta. Yhdistyksen jäsenet olivat siihen asti kuuluneet joko Suomen Paperitehtaitten Yhdistykseen tai Suomen Puuhiomoyhdistykseen. Finnboard -osa lisättiin yhdistyksen nimeen vuonna 1966.

1980-luvun alussa Finnboardin myyntimäärä oli kovassa kasvussa, ja vuonna 1981 se ylsi ensi kerran kahteen miljardiin markkaan. Toimitettu tonnimäärä oli 908 tuhatta tonnia, ja viennin osuus oli noin 80 prosenttia. Vienti suuntautui pääosin Länsi-Euroopan maihin, ja Neuvostoliiton osuus oli viidennes. Vuonna 1993 Finnboardin myynti oli 4,4 miljoonaa markkaa, ja 70 prosenttia siitä oli peräisin Metsäliitto-ryhmän Metsä-Serlalta ja Metsä-Botnialta. Muut Finnboardin loppuvuosien jäsenyritykset olivat Yhtyneet Paperitehtaat, Kyro Board and Paper Ltd, Savon Sellu Oy ja Vääräkosken Pahvi Oy.

Suomen liityttyä Euroopan unioniin Finnboardin toiminta kilpailijoiden yhteistyöorganisaationa tuli mahdottomaksi kartellisäännösten takia. Finnboard sulautettiin 1996 osaksi Metsä-Serla-yhtymää.

Toimitusjohtajia
Björn Starck 1942–

Katso myös
Converta
Finnpap
Finncell
Transfennica

Lähteet

Kirjallisuutta
Kannel, T. K.: Suomen kartonkiyhdistys 1943–1967. 1968.
Laiho, Sinikka: Vuosisata Suomen kartonkiteollisuuden sillanrakentajana. Suomen Puuhiomoyhdistys 1983–1942. Suomen Kartonkiyhdistys - Finnboard 1943–1996. Metsä-Serla Oyj 1998. ISBN 951-98065-0-4

Suomalaiset järjestöt
Suomen paperiteollisuus
Kansainvälinen kauppa
Elinkeinoelämän järjestöt
Suomen teollisuushistoria
Finncell

Finncell eli Suomen selluloosayhdistys oli vuosina 1918–1995 toiminut suomalaisten sellutehtaiden myyntiyhdistys.

Historia

Suomen Selluloosayhdistyksen perustamiskokous pidettiin 2. heinäkuuta 1918. Tuolloin yhdistykseen liittyivät kaikki Suomen selluloosatehtaat. Kaupparekisteriin Suomen Selluloosayhdistys merkittiin 8.11.1918. Suomalaisen sellun maailmanlaajuista myyntiä harjoitettiin aluksi agenttien avulla. 1940-luvun lopulta lähtien alettiin perustaa omia myyntikonttoreita eri puolille maailmaa. Finncellin toiminnan loppuvaiheessa sillä oli myyntikonttori muun muassa Lontoossa, Hongkongissa, Singaporessa, Wiesbadenissa ja Milanossa.

Finncellin viimeisen toimintavuoden 1995 alussa sen jäsenistöön kuuluivat Kaukas Oy, UPM Group, Veitsiluoto Oy sekä Wisaforest Oy Ab. Finncell lakkautettiin kaupparekisteristä 2.6.1999.

Finncell oli yksi neljästä suomalaisen metsäteollisuuden myyntiyhdistyksestä, muutaman kymmenen henkilön työvoimallaan paljon pienempi kuin liki tuhannen hengen paperinmyyntijätti Finnpap.

Toimitusjohtajia
Jorma Keino –1973
Lars Londén 1973–1980
Torsten Nykopp n. 1980–1995

Katso myös
Finnpap
Finnboard
Converta
Transfennica

Lähteet

Kirjallisuutta
Koskinen, Ilmari (1968): Suomen selluloosayhdistys Finncell 1918-1968

Kansainvälinen kauppa
Suomen paperiteollisuus
Suomalaiset järjestöt
Elinkeinoelämän järjestöt
Suomen teollisuushistoria
Ari Pelkonen

Ari Pelkonen (s. 1978 Pori) on suomalainen Helsingissä asuva ja työskentelevä taidegraafikko. Pelkonen on valmistunut Turun Taideakatemiasta kuvataiteen kandidaatiksi vuonna 2004 ja Kuvataideakatemiasta kuvataiteen maisteriksi vuonna 2007.

Pelkonen tunnetaan uniikeista ja  suurikokoisista puupiirrosta ja maalausta yhdistävistä teoksistaan. Hänen teoksensa toistavat usein kuvaa ihmisestä poseerausperinteeseen, identiteetin moniin puoliin tai omakuvan perinteeseen viitaten. Ihmishahmoissa, usein nuorissa miehissä toistuvat aiheet yksinäisyydestä, keskeneräisyydestä ja kasvusta.

Pelkonen valittiin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2012.

Pelkosen teoksia on monissa merkittävissä suomalaisissa kokoelmissa ja hänellä on ollut lukuisia yksityis- ja ryhmänäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Teoskuva: Muste 1

Suomalaiset taidegraafikot
Vuoden nuori taiteilija -palkinnon saajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Francesco Acerbi

Francesco Acerbi (s. 10. helmikuuta 1988 Vizzolo Predabissi, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Laziota, johon hän siirtyi kesällä 2018.

Acerbi on edustanut aikuisurallaan myös Paviaa (2006–2010), Renatea (lainalla 2007), Speziaa (lainalla 2007–2008), Regginaa (2010–2011), Chievo Veronaa (2011–2012 ja lainalla 2013), Milania (2012–2013), Genoaa (2013) ja Sassuoloa (2013–2018).

Acerbi pelasi Italian maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2014 Albaniaa vastaan, toisen kerran maaliskuussa 2016 Saksaa vastaan ja kolmannen kerran marraskuussa 2018 Yhdysvaltoja vastaan. Näiden kolmen ystävyysmaaottelun jälkeen hän pelasi vuonna 2019 täyden peliajan kolmessa EM-karsintaottelussa, joista viimeisessä Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan hän teki maalin. Vuosina 2020–2021 hän on pelannut seitsemän täysimittaista ottelua ja tullut neljässä vaihdosta kentälle, joten yhteensä hän on pelannut 17 maaottelua. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa ja pelasi neljännesvälierän Itävaltaa vastaan kokonaan.

Lähteet 
 Francesco Acerbi Soccerway-sivustolla

Viitteet 

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Google Glass

Google Glass (työnimi Project Glass) on Googlen kehityksessä ollut puettava tietokone älylasien muodossa.

Laseilla voi soittaa puheluja ja lähettää viestejä, sekä navigoida. Niillä pystyy ottamaan myös valokuvia ja videota. Lasien graafisena käyttöliittymänä toimii 1,3 -tuumainen (3 cm) lasinen näyttö, joka on suunniteltu häiritsemään muuta toimintaa mahdollisimman vähän. Laseille on mahdollista antaa äänikomentoja.

Lasit pohjautuvat Android-käyttöjärjestelmään. Lasien kanssa yhteensopivat niin kutsutut glassware-sovellukset voivat lähettää tietoa laitteesta ulospäin ja sisäänpäin laitteeseen. Esimerkiksi Gmail sopii yhteen lasien kanssa.

Google esitteli lasit ensimmäisen kerran huhtikuussa 2012. Lasit tulivat myyntiin vuonna 2014. Tammikuussa 2015 Google ilmoitti lopettavansa lasien myynnin.

Vastaanotto 
Google Glassin vastaanotto oli hyvin vaihtelevaa. Lokakuussa 2012 yhdysvaltalainen aikakauslehti Time nimesi Google Glassin vuoden 2012 parhaaksi keksinnöksi.

Lasit herättivät monenlaisia huolia. Esiin nousi esimerkiksi pelko suoraan käyttäjän silmille lähetettävistä mainoksista. Google kuitenkin ilmoitti, etteivät lasien sovellukset tule sisältämään mainoksia. Käytännön mahdollisia muutoksia tulevaisuudessa on Googlen mukaan "liian aikaista spekuloida".

Lasien on epäilty myös uhkaavan ihmisten yksityisyyttä, sillä niillä voi ottaa julkisesti kuvia tai videoita muiden läsnäolijoiden huomaamatta. Kahdeksan Yhdysvaltain kongressin jäsentä ilmaisivat huolensa lasien vaikutuksesta ihmisten yksityisyyteen lähettämällä Googlen toimitusjohtaja Larry Pagelle listan kysymyksiä. Google Glassin tuotejohtaja Steve Lee vastasi kysymyksiin julkisesti ja ilmoitti, että Google on noudattanut lasien kanssa kaikkia yksityisyyttä ja tietosuojaa koskevia säädöksiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Project Glass Google+-sivustolla

Näyttötekniikka
Google
Seulonnan keskeiset artikkelit
Savonlinnan ortodoksinen kirkko

Savonlinnan ortodoksinen kirkko eli Pyhien profeetta Sakariaan ja vanhurskaan Elisabetin kirkko on Savonlinnan Talvisalossa sijaitseva Varkauden ortodoksisen seurakunnan kirkko. Sen suunnitteli arkkitehti Ilmari Ahonen, ja se valmistui 1959. Ensin sen nimi oli Savonlinnan Pyhien profeetta Sakariaan ja vanhurskaan Elisabetin rukoushuone. Joensuun apulaispiispa Arseni vihki sen 5. syyskuuta 2009 Pyhien profeetta Sakariaan ja vanhurskaan Elisabetin kirkoksi.

Lähteet

Suomen kivikirkot
Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset
Ortodoksinen kirkko
Masca

Masca on 80 asukkaan vuoristokylä Teneriffalla. Mascan seutu on tunnettu jylhistä ja rehevistä maisemista. Mascassa kasvaa taatelipalmuja. Mascasta lähtee retkeilijöiden suosima reitti meren rantaan. Masca sijaitsee Tenon kansallispuistossa.

Lähteet

Teneriffa
Espanjan kylät
Siirala

Siirala on suomenkielinen sukunimi. Siirala-nimisiä henkilöitä:

 Aarne Siirala (1919–1991), teologi, professori
 Antti Siirala (s. 1979), suomalainen pianisti
 Elina Siirala, laulaja ja lauluntekijä
 Jussi Siirala (s. 1949), pianisti
 Kaija Siirala (1918–1989), psykologi, televisioesiintyjä ja tietokirjailija
 Martti Siirala (1922–2008), suomalainen psykiatri
 Maukka Siirala, suomalainen äänisuunnittelija ja muusikko
 Urpo Siirala (1908–1982), suomalainen lääkäri ja professori
Joona Räsänen

Joona Juhani Räsänen (s. 24. helmikuuta 1987 Lohja) on suomalainen SDP:n poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä. Räsänen putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

Räsänen toimi Demarinuorten puheenjohtajana toukokuusta 2012 toukokuuhun 2016. Hän oli myös SDP:n puoluevaltuuston jäsen vuosina 2010–2017 ja on toiminut Lohjan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana marraskuusta 2012 lähtien. Eduskunnassa Räsänen oli hallintovaliokunnan ja tulevaisuusvaliokunnan jäsen. Hän oli Kuntaliiton hallituksen jäsen kaudella 2013–2017.

Räsänen kirjoitti ylioppilaaksi Lohjan Yhteislyseon lukiosta vuonna 2006. Hän valmistui Saimaan ammattikorkeakoulusta liiketalouden tradenomiksi pääaineenaan yritysten ja taloushallinnon juridiikka vuonna 2012. Hän toimi vuodet 2009–2010 Saimaan ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan hallituksen (SAIKO) puheenjohtajana. Vuonna 2011 hän oli SAMOK ry:n varapuheenjohtaja. Räsänen on työskennellyt myyjänä (2002–2007), pankin toimihenkilönä (2008–2010) ja yrittäjänä (2012–). Sotilasarvoltaan hän on alikersantti.

Joona Räsänen on Antti Rinteen kummipoika.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Joona Räsäsen kotisivut
 

Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Kansanedustajat
Demarinuorten puheenjohtajat
Lohjan kaupunginvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Remotecontrolled Scythe


Remotecontrolled Scythe on Enter My Silencen esikoisalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2001.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mikko Kotamäki – laulu
 Tuomas Jäppinen – kitara, tuottaja
 Arto Huttunen – kitara
 Ville Lapio – basso
 Teemu Hokkanen – rummut

Tuotanto 
 Ossian Ryner – masteroija
 Bjarke Ahlstrand – masteroija
 Arttu Sarvanne – tuottaja
 Niklas Sundin – kansitaide

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2001 esikoisalbumit
Enter My Silencen albumit
Arttu Sarvanteen tuottamat albumit
Coordinate: D1SA5T3R


Coordinate: D1SA5T3R on Enter My Silencen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä JMT Music.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mika Lisitzin – laulu
 Arto Huttunen – kitara
 Tuomas Jäppinen – kitara
 Ville Friman – basso
 Teemu Hokkanen – rummut

Tuotanto 
 Arttu Sarvanne – tuottaja, miksaaja
 Minerva Pappi – masteroija
 Jan Yrlund – kansitaide

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2006 albumit
Enter My Silencen albumit
Arttu Sarvanteen tuottamat albumit
Hagfors (täsmennyssivu)

Hagfors tarkoittaa seuraavia:

 Hagfors, Hagforsin kunnan keskustaajama
 Hagforsin kunta, kunta Keski-Ruotsissa

Sukunimi
 Edwin Hagfors (1866–1943), suomalainen sanakirjantekijä
 Erik August Hagfors (1827–1913), suomalainen säveltäjä ja lääkäri
 Ernst Arthur Hagfors (1859–1900), suomalainen opettajaseminaarin lehtori ja päätoimittaja
 Irja Hagfors (1905–1988), suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi
 Johan Fridolf Hagfors (1857–1931), suomalainen toimittaja
 Karl Johan Hagfors, aiemmin Jacobsson (1860–1939), suomalainen seminaarin johtaja ja kirjailija
 Martin Hagfors (1901–1959), suomalainen metsätieteilijä
Kristian Birkeland

Kristian Olaf Bernhard Birkeland (s. 13. joulukuuta 1867 Norjan Oslossa, k. 14. heinäkuuta 1917 Japanin Tokiossa) oli fysiikan professori Oslon yliopistossa. Birkeland oli monipuolinen tutkija, joka julkaisi noin 70 tieteellistä artikkelia, kolme monografiaa ja 59 patenttia. Birkeland oli erityisesti sähkön ja magnetismin tutkija, ja johtava revontulitutkija, jonka onnistui luoda revontulisimulaatio laboratoriossaan.

Vuosina 1994–2018 Kristian Birkelandin kuva oli Norjan 200 kruunun setelissä. Hänen kuvansa on myös ollut maalattuna yhden sittemmin käytöstä poistetun Norwegian Air Shuttlen Boeing 737-800 -koneen pyrstöön.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Birkelandin biografia Oslon yliopiston kotisivuilla (norjaksi)

Norjalaiset fyysikot
Oslon yliopiston professorit
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet
Eric Schmidt

Eric Schmidt (s. 27. huhtikuuta 1955 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen ohjelmistokehittäjä ja yrittäjä. Hän toimi Googlen toimitusjohtajana vuosina 2001–2011 ja sen jälkeen vuoteen 2017 asti Googlen hallituksen puheenjohtajana.

Vuonna 2018 Forbes listasi Schmidtin maailman 106:ksi rikkaimmaksi ihmiseksi noin 14,5 miljardin dollarin omaisuudellaan. PC World on listannut hänet 50 kiinnostavimman ihmisen joukkoon webissä.

Elämä

Nuoruus 
Schmidt syntyi 27. huhtikuuta 1955 Washington D.C.:ssä. Hän oli yksi perheensä kolmesta lapsesta. Hänen äidillään Eleanorilla oli tutkinto psykologiassa ja hänen isänsä Wilson oli kansainvälisen talouden professori. Schmidt kasvoi Blacksburgissa, Virginiassa. Schmidt opiskeli 1972 Yorktown High Schoolissa ja siirtyi opinnot suoritettuaan Princetonin yliopistoon, jossa aloitti arkkitehtuurin opinnot. Ne jäivät kuitenkin kesken ja Schmidt suoritti Princetonissa sähkötieteen kandidaatintutkinnon.

Ura 
Schmidt on suorittanut Kalifornian Berkeleyn yliopistossa maisterin ja tohtorintutkinnon tietojenkäsittelytieteissä sekä sähkötieteiden kandidaatintutkinnon Princetonin yliopistossa. Hänet palkattiin vuonna 1983 Sun Microsystemsille tekniikkajohtajaksi. Huhtikuussa 1997 Schmidth siirtyi Novellin pääjohtajaksi. Ennen Googlelle siirtymistä hän toimi näiden ammattien lisäksi Xeroxin Palo Alto Research Centerissä, Bell Laboratoriesilla ja Zilogilla.

Googlella 
Vuosien 2001 ja 2011 välillä Schmidt toimi Googlen pääjohtajana ja vuosina 2011–2017 Googlen hallituksen puheenjohtajana. Sen jälkeen vuoteen 2020 asti hän toimi Googlen hallituksen jäsenenä ja Googlen ja sen emoyhtiön Alphabetin teknisenä neuvonantajana. Viimeisetkin tehtävänsä Googlella hän jätti vuonna 2020.

Yksityiselämä 
1980 Schmidt avioitui Wendy Susan Boylen (myöhemmin Wendy Schmidt) kanssa. He saivat kaksi lasta, Sophien ja Allisonin. 2011 pari erosi.

Näkemyksiä
Schmidtin ennustuksen mukaan Internet jakautuu kahtia vuoteen 2028 mennessä Yhdysvaltojen ja Kiinan johtamiin puoliskoihin. Kiinan sensuuri ja Internetiin pääsyn kontrolli johtaa siihen että Kiina alkaa käyttää omaa versiota Internetistä.

Jäsenyyksiä 
 Yhdysvaltain presidentin tiede- ja tekniikka-asiantuntijoiden neuvosto
 Ison-Britannian pääministerin asiantuntijaneuvosto
 National Academy of Engineering (2006)
 American Academy of Arts and Sciences (2007)
 New America Foundationin hallitus
 Institute for Advanced Studyn hallitus (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Googlen henkilöstö
Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Linna Espanjassa

Linna Espanjassa on Viikate -yhtyeen EP-levy, joka ilmestyi 24. maaliskuuta 2010. Se julkaistiin sekä CD-painoksena että rajoitettuna 12-tuumaisena vinyylipainoksena. EP on saanut nimensä elokuvasta Komisario Palmun erehdys, jossa K. V. Laihonen -nimisellä kirjailijalla oli tekeillä käsikirjoitus nimeltään ”Linna Espanjassa”.

Kuu kaakon yllä -albumillakin mukana olevan ”Eräs kaunis päivä” -kappaleen lisäksi EP sisältää neljä albumin studiosessioissa äänitettyä, albumilta pois pudonnutta kappaletta, joskin neljäs kappale ”Haaksirikkoiset” on mukana vain rajoitetulla vinyylipainoksella.

EP nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 1. EP:n ilmestymisen jälkeen yhtye teki ”Älyköt Epsanjassa” -nimisen kiertueen.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kaarle Viikate ja sovittanut Viikate yhdessä Miitri Aaltosen kanssa, ellei toisin mainita.

Kokoonpano 

 Arvo Viikate – kitarat
 Ervo Viikate – basso, taustalaulu, piano, urut
 Kaarle Viikate – laulu, kitarat, polkuharmoni
 Simeoni Viikate – lyömäsoittimet

Vierailijat

 Kouvostoliiton Punasilmäarmeijan kuoro – taustalaulu
 Miitri Aaltonen – sekvensseri, kitara, taustalaulu

Muut henkilöt

 Miitri Aaltonen – äänitys ja miksaus
 Mika Jussila – masterointi
 Janne Peltonen – kannet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 8–/10

Lähteet 

Vuoden 2010 EP:t
Viikatteen albumit
Miitri Aaltosen tuottamat albumit
Gossip (elokuva)

Gossip on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Colin Nutleyn ohjaama ruotsalainen elokuva. Tarinaltaan se on elokuva- ja teatterimaailmaan sijoittuva ihmissuhdekomedia.

Rooleissa

Vastaanotto
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Manu Haapalainen pitää Gossipia sekavana monen elokuvatyylilajin sekoituksena, joka kuitenkin pysyy jotenkuten koossa ällistyttävän nimekkään näyttelijäkaartinsa ansiosta.

Lähteet 

Vuoden 2000 ruotsalaiset elokuvat
Ruotsalaiset draamakomediaelokuvat
Luettelo Euroopan unionin urbaanialueista väkiluvun mukaan

Tämä artikkeli on luettelo Euroopan unionin suurimmista urbaanialueista väkiluvun mukaan (vain alueet, joissa asuu yli 800 000 on listattu)

Urbaanialueet joiden väkiluku on yli  500 000 asukasta  (2015)

Lähteet

Urbaanialueet
Euroopan kaupungit
Viikatteen diskografia

Suomalaisen heavy metal -yhtyeen Viikatteen diskografia koostuu kahdestatoista studioalbumista, viidestä kokoelma-albumista, yhdeksästä EP-levystä, kahdestakymmenestäkahdesta singlestä, kolmesta DVD:stä sekä seitsemästätoista musiikkivideosta.

Viikate on julkaissut jokaisen albuminsa CD-levyn lisäksi myös vinyylillä ja uudempia C-kasetillakin. Kasetilla ja vinyylillä on aina ollut yksi ylimääräinen kappale, jota ei ole saatavilla CD:llä lainkaan, poikkeuksena joululevy Vuoden synkin juhla, Marraskuun lauluja I sekä Marraskuun lauluja II.

Diskografia

Studioalbumit 
 
 
  6.
  6.
  3.
  1. ylittänyt kultarajan 2007
  5.
  1.

Kokoelmat 
  (Sisältää yhtyeen itse tai Longplay Music -yhtiön kustantamat EP:t vuosilta 1998-1999 ja vinyylisinglet Odotus, Piinaava hiljaisuus ja Iltatähden rusko)
  (Sisältää yhtyeen Spinefarm Recordsin kautta julkaisemat EP:t vuosilta 2000-2004)
  (Sisältää yhtyeen Marraskuun lauluja I ja II -albumeilta julkaistut singlet)
 
  (Sisältää ensimmäisellä levyllä kaikki singlelohkaisut, toisella levyllä kaikkien Viikate-julkaisujen bonuskappaleet ja kolmannella levyllä yhtyeen kaikki cover-kappaleet)
  (Sisältää yhtyeen kaikki singlet ja keikkasuosikit)

EP:t

Split-albumit

Singlet

DVD

Musiikkivideot 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 "Tervaskanto" (2013)
 "Kuollut kuin hengetön" (2014)
 "Mantelinmakuinen" (2016)

Lähteet 

diskografia
Diskografiat
Lomin sauvakirkko

Lomin sauvakirkko on Lomissa, Opplandin läänissä, Norjassa sijaitseva sauvakirkko. Kirkko on rakennettu 1100-luvulla, ja sitä on entisöity vuosina 1633 ja 1634. Istumapaikkoja kirkossa on 350. Lomin sauvakirkko on yksi Norjan suurimmista sauvakirkoista. Puisen kirkon on suunnitellut Werner Olsen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lomin sauvakirkko Lomin kunnan sivuilla 

Norjan sauvakirkot
Lom
Kirjazz

Kirjazz on vuosittain heinäkuussa Kirjaslammen tanssilavalla Valkeakoskella järjestettävä yksipäiväinen jazz-tapahtuma. Kirjazzin konserteissa tuodaan esille ennen kaikkea paikallista ja nuorta kotimaista jazzosaamista. 

Kirjazz on järjestetty vuosittain kesästä 2009 alkaen. Tapahtumassa ovat esiintyneet muiden muassa OJ's Family, Grooving Jazz (Lenni-Kalle Taipale, Johanna Försti & Sami Pitkämö), Nieminen & Litmanen, Janna Hurmerinta sekä The Northern Governors. Vuodesta 2010 lähtien osana tapahtumaa on järjestetty myös erityinen jazzhaaste, jossa paikallisia eri alojen musiikin ystäviä haastetaan lavalle esittelemään taitojaan jazzin saralla. Haasteen ovat ottaneet vastaan mm. Jake Niska, Harri Marstio ja Sanna Saarinen.

Kirjazzin järjestää Työväen Musiikkitapahtuma ry.

Aiheesta muualla 
 www.valmu.com/kirjazz Kirjazzin verkkosivut

Jazztapahtumat Suomessa