joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Simon Winawer

Simon Abramowicz Winawer (6. maaliskuuta 1838 – 12. tammikuuta 1920) syntyi Varsovassa, Puolassa ja oli johtava saksalainen shakinpelaaja. Hän voitti Saksan mestaruuden vuonna 1883.

Winawer esiintyi kansainvälisellä tasolla ensimmäistä kertaa Pariisissa vuoden 1867 turnauksessa, jossa hän tuli Wilhelm Steinitzin kanssa toiseksi. Seuraavan 15 vuoden aikana hän oli maailman puolen tusinan parhaan pelaajan joukossa. Pariisissa 1878 hän tuli ensimmäiseksi Johannes Zukertortin kanssa, mutta hävisi uusintaottelun. Berliinissä 1881 hän oli kolmas Mihail Tshigorinin kanssa Zukertortin ja Blackburnen jälkeen. Parhaimmassa turnauksessaan, joka oli Wienissä vuonna 1882, hän sijoittui Steinitzin kanssa ensimmäiseksi. Uusintaottelu päättyi tasan. Lontoon 1883 turnauksessa hän pärjäsi heikosti ja päätti siksi lopettaa shakinpeluun. Matkallaan Wieniin hän kuitenkin poikkesi Nürnbergin kautta, koska hänen piti käydä hammaslääkärissä. Samaan aikaan siellä pidettiin turnausta, johon Winawer houkuteltiin mukaan. Hän sijoittui ensimmäiselle sijalle.

Winawerin mukaan on nimetty useita avausmuunnelmia:
Ranskalainen puolustus, Winawerin muunnelma
Espanjalainen peli, Winawerin hyökkäys
Slaavilainen puolustus, Winawerin vastagambiitti

Aiheesta muualla

Saksalaiset shakinpelaajat
Euroopan kielet

Euroopan kielet kuuluvat pääasiassa indoeurooppalaisiin kieliin. Muita kielikuntia ovat uralilaiset kielet; turkkilaiset kielet; isolaattikieli baski; luoteiskaukasialaiset kielet; pohjoiskaukasialaiset kielet; eteläkaukasialaiset kielet; seemiläiset kielet, joita edustaa maltan kieli; sekä mongolikielet, joita edustaa kalmukin kieli. Lisäksi Eurooppaan on muuttanut monia muita kieliä puhuvia ihmisiä.

Kielet

 Baski on isolaattikieli eli kielikuntansa ainoa kieli.
 Eteläkaukasialaiset kielet
 Indoeurooppalaiset kielet
 Albanian kieli
 Armenian kieli
 Balttilaiset kielet
 Germaaniset kielet
 Indoiranilaisia kieliä Euroopassa ovat muiden muassa romanin kieli ja osseetin kieli
 Kelttiläiset kielet
 Kreikan kieli
 Romaaniset kielet
 Slaavilaiset kielet
 Luoteiskaukasialaiset kielet
 Mongolikieliin Euroopassa kuuluu kalmukin kieli.
 Pohjoiskaukasialaiset kielet
 Seemiläisiä kieliä Euroopassa edustavat Maltan kieli ja heprea.
 Turkkilaiset kielet
 Uralilaiset kielet

Kirjaimistot

Euroopan kielten päivä 

Euroopan kielten päivää vietetään vuosittain 26. syyskuuta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Turveruukki

Turveruukki Oy on Oulussa kotipaikkaansa pitävä turvetuotantoon keskittynyt Oulun Energia Oy:n tytäryhtiö. Yhtiön tuotteisiin kuuluvat pääasiassa energiaturve ja bioenergia. Energiatuotteiden lisäksi turvetta tuotetaan kuivikkeeksi maatalouteen.

Omia työntekijöitä yrityksellä on 8. Tuotanto ja kuljetukset työllistävät alihankintayrityksissä noin 200 henkilöä.

Lähteet 

Turve
Oulu
Suomalaiset yritykset
Ring Ring (albumi)

Ring Ring on ruotsalaisen ABBA-yhtyeen 26. maaliskuuta 1973 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Levyn ilmestyessä yhtyettä ei ollut vielä nimetty ABBAksi, joten sen esittäjäksi oli alun perin merkitty Björn & Benny, Agnetha & Frida. Albumin äänitysten alkaessa yhtye oli vain yksi sen jäsenten lukuisista projekteista. Kun kappale ”Ring Ring” muodostui hitiksi, yhtye päätti jatkaa toimintaansa.

Albumin nimikappale julkaistiin sekä englanninkielisenä että ruotsinkielisenä singlenä. B-puolena olivat ”She’s My Kind of Girl” ja ”Åh, vilka tider” vastaavasti. Singlet on julkaistu tekijänimellä Björn & Benny, Angetha & Frida. Englanninkielisen version B-puolen esittäjäksi on merkitty Björn & Benny ja he ovat kappaleen solisteina. Sen julkaisuvuodeksi on merkitty 1970.

Kappaleet
 A-puoli 
 (Benny Andersson, Björn Ulvaeus, Stikkan Andersson, Neil Sedaka, Phil Cody)

 B-puoli

Bonuskappaleet vuoden 2001 CD:llä 

 (B. Andersson, S. Andersson, Ulvaeus) – ruotsinkielinen versio

Kokoonpano

ABBA
Benny Andersson – piano, kosketinsoittimet, laulu, Moog -syntetisaattori, mellotron 
Agnetha Fältskog – laulu 
Anni-Frid Lyngstad – laulu 
Björn Ulvaeus – akustinen kitara, kitara, laulu

Muut 
Janne Schaffer – akustinen kitara, kitara
Michael B. Tretow – bassokitara
Mike Watson
Ola Brunkert – rummut
Roger Palm – rummut
Rutger Gunnarsson – bassokitara

Lähteet 

Vuoden 1973 esikoisalbumit
Abban albumit
Tohmo

Tohmo on Kemijärven 1. kaupunginosa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päästä kaupungin keskustasta. 

Tohmo on rauhallinen ja luonnonkaunis alue. Alueella on useita omakotialueita Tohmon kylässä, Peltoniemessä, Karvakossa, Heralammella ja Rajassa. Rajassa sijaitsi aikanaan armeijan koulutuskeskus, joka on nykyään yksityisessä omistuksessa, alueella on noin 6 ha tontilla sijaitseva 22 asunnon rivitaloalue, joka osittain omistus- ja vuokrauskäytössä.

Tohmossa on useita vesialueita. Tohmon kylässä Tohmontie päättyy Kemijokeen, rannassa on uimapaikka, venesatama, grillikota ja vessa. Muita suurempia vesialueita ovat Peltojärvi Peltoniemessä ja Karvakkojoki, joka kiemurtelee asuinalueiden keskellä. Karvakkojoessa on ollut sähkövoimalaitos ja mylly, jotka on purettu, mutta ympäristössä on vieläkin nähtävillä niiden jälkiä.

Palvelut 
Kylällä on toiminut useita kauppoja, mutta viimeinen lakkautettiin vuonna 2008. Kylän koulu lakkautettiin vuonna 2010. Kylällä toimii kaupungin omistama asumispalveluyksikkö vanhuksille, Puistolan palvelukeskus.

Majoittujien käytettävissä ovat rajavartiolaitoksen entisen päärakennuksen majoitustilat, sauna- ja suihkutilat, keittiö ja 200-paikkainen ruokasali sekä majoitustiloissa oma pienkeittiö. Kävelymatkan päässä on uimaranta. Alueella on urheilukenttä, 25 metrin sisäampumarata, 12,5 metrin sisäuima-allas, caravaanari-alue jossa on erillinen huoltorakennus, aluetta kiertää kävelypolku. Soveltuu hyvin esim. lapsiperheiden lomanviettopaikaksi (oma urheilukenttä + laajat piha-alueet).
Kemijärven kylät

Etäisyydet ja liikenne 
Tohmon kylästä on matkaa Kemijärven keskustaan noin 8 km, Rautatieasemalle 6 km, Rovaniemen lentokentälle 80 km,  Suomutunturille 50 km ja Pyhätunturille 40 km. Kemijärven paikallisliikenne kulkee Tohmon kylässä pääasiassa tunnin välein. Kylän läpi menee myös Pelkosenniemelle, Pyhätunturille, Sodankylään ja Savukoskelle kulkeva linja-autoliikenne.

Tohmossa käy kahden viikon välein kaupungin kirjastoauto Kyläluuta, joka tarjoaa kirjastopalveluiden lisäksi mm. Internetin ja opastuksen, joskus auton mukana kulkee terveydenhoitoalan opiskelija joka tarvittaessa mittaa verenpaineen ja -sokerin.

Lähteet 

Kemijärven kaupunginosat
Lapin maakunnan entiset taajamat
Rochus Misch

Rochus Misch () oli Adolf Hitlerin sisäpiiriin kuulunut saksalainen Oberscharführer. Hän toimi Hitlerin kuriirina, henkivartijana ja puheluiden vastaanottajana vuodesta 1940 tämän itsemurhaan 30. huhtikuuta 1945.

Misch syntyi Stare Siołkowicessa lähellä Opolea Sleesiassa. Hän jäi kaksivuotiaana orvoksi ja asui isovanhempiensa kanssa. Misch työskenteli maalarina. Hänen tyttärensä nimi on Brigitta Jacob-Engelken.

Misch liittyi Waffen-SS-joukkoihin vuonna 1937. Puolan offensiivin aikana hän haavoittui vakavasti Modlinin taistelussa, mutta onnistui neuvottelemaan puolalaisten joukkojen antautumisen taistelun aikana. Palkinnoksi teostaan hän sai toisen luokan rautaristin.   

Misch joutui Neuvostoliiton vangiksi paettuaan Führerbunkerista 2. toukokuuta 1945 vain kaksi tuntia ennen kuin puna-armeija valtasi bunkkerin. Hän vietti yhdeksän vuotta vankileirillä, minkä aikana häntä kidutettiin jotta hän kertoisi Hitlerin tarkan kohtalon. Vapauduttuaan vuonna 1954 hän palasi Berliiniin, jossa hän asui kahden kilometrin päässä Führerbunkerista. Bunkkerin löydyttyä uudelleen 1990-luvulla Misch vastusti bunkkerin tuhoamista selittäen sen olevan tärkeä osa maailmanhistoriaa. Misch kirjoitti muistelmistaan kirjan Der letzte Zeuge (The Last Witness), joka julkaistiin vuonna 2008. Siegfried Knappen kuoltua 1. joulukuuta 2008 Misch oli viimeinen elossa oleva Führerbunkerissa asunut henkilö.

Ikääntynyttä Mischiä haastateltiin säännöllisesti vielä 2000-luvun puolella. Hän antoi viimeisimmän haastattelunsa Daily Expressille vuonna 2011.

Vuoden 2004 elokuvassa Perikato Mischiä esitti Heinrich Schmieder.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Burns, Chris. (October 15, 1999). "Berliners debate what to do with Hitler's bunker". CNN
 Hall, Allan. (May 3, 2005). "Hitler, the Tragic Goebbels Children and Me: 60 Years on, Führer's Nurse Tells Her Story". The Daily Mail, p. 13
 Der Spiegel online, 29 July 2007, Des Teufels Leibwächter: Die Geheimnisse des letzten lebenden Hitler-Vertrauten 
 2005 Salon.com interview
 Rochus Misch talks about his wartime experiences including his time in Hitler's bunker and the death of the Führer
 Rochus Mischin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Adolf Hitler
SS-sotilaat
Natsi-Saksan henkilöt
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Sulkasatoa osa II

Sulkasatoa osa II on Lapinlahden Lintujen vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka on jatkoa vuonna 1994 ilmestyneelle kokoelmalevylle Sulkasatoa osa I. Kappale sisältää parhaimpia kappaleita vuosilta 1985–1992 albumeilta: Lapinlahden Linnut (1985), Jep (1986), Vihreä Gorilla (1987), Lauluja Nuppilasta (1988), Elämä janottaa (1989), Tähdet kertovat (1990) ja Grrr! (1992)

Kappaleet 
 Sä teet mut hulluksi
 Tapasin naisen
 Otto ja pano
 Elämä janottaa
 Elämässä täytyy kosia
 Tenukeppi
 Lipputangon nuppi
 Tiiviö
 Sain satiaiset
 Pikkumiesten laulu
 Helppoa elämää
 Vihtaasi on kustu
 Heti mulle kaikki tänne nyt
 Miksi surisin
 Komea loppu
 Kyllä elämä on ihanaa
 Katselen urheilua

Vuoden 1995 kokoelma-albumit
Lapinlahden Lintujen kokoelma-albumit
No Cigar

No Cigar on Millencolinin tunnetuimpia kappaleita, joka julkaistiin heidän albumillaan Pennybridge Pioneers. No Cigarista tehtiin myös EP, joka julkaistiin vain Australiassa ja Yhdysvalloissa.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2000 kappaleet
Millencolinin kappaleet
Danny Dark

Danny Dark (oik. Daniel Melville Croskery, 19. joulukuuta 1938 – 13. kesäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnettiin muun muassa Teräsmiehen äänenä 1970- ja 1980-luvulla useissa Superystävät animaatioissa.

Ura
Dark muistetaan erityisesti lukuisista mainosäänistään, sekä ollessan 1970- ja 1980-luvulla Teräsmiehen äänenä. Hän aloitti uransa nuorena aluksi DJ:nä paikallisella radioasemalla ja siirtyi myöhemmin työskentelemään Clevelandiin, Miamiin, New Orleansiin ja St. Louisiin ennen kuin sai vakituisen aseman losangelesilaisesta KLAC-AM-radiokanavalta vuosina 1963–1966. Dark tunnettiin erityisesti DJ:nä, joka teki kuuntelijoilleen useita pilapuheluita ja ilmoituksia. Tämän jälkeen hän siirtyi mainosääneksi ja televisioiden kuuluttajaksi. Dark oli muun muassa pitkään NBC-televisiokanavan juontajaäänenä.

Aiheesta muualla
 Danny Dark TV.comissa 
 Voice Chasers 

Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset DJ:t
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Cordwainer Smith

Cordwainer Smith (oikealta nimeltään Paul Myron Anthony Linebarger, 11. heinäkuuta 1913 Milwaukee,  Yhdysvallat – 6. elokuuta 1966 Baltimore, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Kiinan tutkija, psykologisen sodankäynnin asiantuntija ja kirjailijanimellä Cordwainer Smith tieteiskirjailija. Seitsemän Smithin novellia on julkaistu suomennettuna valikoima Planeetta nimeltä Shajol.

Palkinnot ja tunnustukset
 Tähtivaeltaja-palkinto 1986 teoksesta Planeetta nimeltä Shajol

Suomennettu novellikokoelma 
  Sarja: Sci-fi-sarja
 Alpha Ralpha boulevard
 Balladi C'mellistä
 Kiinalaisilmiö
 Komentaja Suzdalin rikos ja riemuvoitto
 Kuinka aivot poltettiin
 Matami Hittonin Kisumisut
 Naurutalon kuollut rouva
 Neito joka purjehti Sielua
 Planeetta nimeltä Shajol

Suomennettuja novelleja 
 Rotan ja lohikäärmeen peli (1955). Aikakone 3/1990.
 Kiinalaisilmiö (1959). Teoksessa Maailma mielen mukaan, 1986,
 Gustiblen planeetalta (1962). Aikakone 4/1990.

Lähteet 
 Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1. Toimittaneet Toni Jerrman ja Vesa Sisättö. BTJ Kirjastopalvelu, 2004

Viitteet

Aiheesta muualla

 Leena Peltonen: Miten tästä eteenpäin? Historialliset tulevaisuusspekulaatiot. Aikakone 1994/2000.
 Juhani Hinkkanen: Tulevaisuushistorian bibliografiaa. Aikakone.

Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Sinologit
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Kielot

Kielot eli kellokielot (Convallaria) on parsakasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu useimpien lähteiden mukaan vain yksi laji, kielo eli euroopankielo (Convallaria majalis). Kielon ja sen lähilajien taksonomiassa on kuitenkin tapahtunut 2000-luvulla useita muutoksia ja maantieteellisten muotojen luokittelu on vielä toistaiseksi epävarma.

Kielon pohjoisamerikkalainen muunnos C. majalis var. montana katsotaan joissakin lähteissä omaksi C. majuscula -lajikseen. Toisten tutkijoiden mukaan kyseessä puolestaan on muodon sijaan kielon alalaji, jolle on annettu tieteellinen nimi C. majalis subsp. majuscula. Myös kielon aasialaisen muunnoksen C. majalis var. keiskei taksonominen asema on epäselvä, sillä senkin katsotaan toisinaan muodostavan oman lajinsa C. keiskei tai C. japonica. Lisäksi kielon kaukasialaiset populaatiot on joskus luettu omaksi lajikseen C. transcaucasica. Aiemmin myös kiehkurakielo (Polygonatum verticillatum) on luettu kuuluvaksi Convallaria-sukuun.

Myös sukua ylemmän tason luokittelussa on tapahtunut muutoksia. Convallaria-suku luokiteltiin pitkään omaan kielokasvien (Convallariaceae) heimoonsa, mutta uusimman, vuonna 2009 julkaistun APG III -luokittelun mukaan ne kuuluvat nykyään parsakasvien (Asparagaceae) heimoon ja sen Nolinoideae-alaheimoon. Kyseinen alaheimo puolestaan tunnettiin aikaisemmassa, vuonna 2003 julkaistussa APG II -luokittelussa ruskuskasvien (Ruscaceae) heimona.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Kielot (kellokielot) – Convallaria
ITIS: Convallaria 
United States Department of Agriculture (USDA): Convallaria 
Flora of China: Convallaria 
Pherobase: Floral volatiles of Genus Convallaria 

Parsakasvit
Ville Vuorela

Ville Tuomas Vuorela (s. 4. marraskuuta 1973 Espoo) on suomalainen roolipelikirjailija ja pelisuunnittelija. Hän on kirjoittanut Petri Hiltusen luomaan Praedor-maailmaan sijoittuvat kirjat Vanha koira (Jalava) ja Käärmetanssija. Vuonna 2011 ilmestyi Vuorelan teos Häirikkötehdas: nörttinä koulussa ja töissä, joka kertoo hänen kokemuksistaan peruskoulussa. Vuorela julkaisee roolipelejä oman yrityksensä, Burger Gamesin, kautta.

Teoksia

Lähteet

Kirjallisuutta 

 Kotimaisia tieteis- ja fantasiakirjailijoita. Toimittaneet Vesa Sisättö ja Toni Jerrman. BTJ Kirjastopalvelu, 2006.

Aiheesta muualla 
 Praedor: Tekijät: Petri Hiltunen & Ville Vuorela . Burger Games.
 Jussi Ahlroth: Sotavasaralla tunnelmoiden. Helsingin Sanomat 5.1.2005.
 J. Tuomas Harviainen: Nörttinä koulussa ja koulun jälkeen. Turun ylioppilaslehti 3.2.2011.
 Ville Vuorela 375 Humanistia -sivustolla 18.6.2015. Helsingin yliopisto.

Suomalaiset fantasiakirjailijat
Roolipelisuunnittelijat
Suomalaiset videopelisuunnittelijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Voro (jalkapalloilija)

Salvador González Marco eli Voro (s. 9. lokakuuta 1963 Valencia, Valencian maakunta, Espanja) on espanjalainen uransa lopettanut jalkapalloilija.

Puolustajana pelannut Voro edusti pelaajaurallaan pääsarjatasolla Valenciaa, Deportivo de La Coruñaa ja Logroñésia. Deportivossa hän saavutti Espanjan cupin ja supercupin vuonna 1995. Espanjan maajoukkueessa Voro pelasi yhdeksän ottelua vuosina 1993–1995. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1994 MM-kilpailuissa.

Voro nimettiin Valencian edustusjoukkueen päävalmentajaksi 21. huhtikuuta 2008 seurajohdon erotettua alankomaalaisen Ronald Koemanin. Aikaisemmin hän oli toiminut joukkueen delegaattina. Voron ottaessa tehtävän vastaan oli kautta jäljellä viisi ottelua ja joukkue oli sarjassa sijalla 15, kaksi pistettä putoamisviivan yläpuolella. Lähes ensimmäisenä tekonaan hän kutsui Koemanin hyllyttämän kolmikon David Albeldan, Miguel Ángel Angulon ja Santiago Cañizaresin takaisin joukkueen vahvuuteen. Voron valmentamana Valencia voitti neljä ottelua ja hävisi yhden, ja sijoittui sarjassa lopulta siedettävästi kymmenneksi. Viimeisen ottelun jälkeen Voro ilmoitti palaavansa entiseen tehtäväänsä joukkueen delegaattina.

Marraskuun lopussa 2015 Vorosta tuli jälleen Valencian päävalmentaja. Voron pesti jäi lopulta muutaman päivän mittaiseksi, kun seura palkkasi Gary Nevillen päävalmentajaksi. Hänen ainoassa ottelussaan Valencia pelasi 1–1 tasapelin FC Barcelonan kanssa.

Pako Ayestaránin saatua potkut Valencian peräsimestä 20. syyskuuta 2016 Vorosta tuli jälleen seuran väliaikainen päävalmentaja. Hän väistyi tehtävistään kuun lopussa, kun Cesare Prandelli aloitti työnsä Valencia-valmentajana. Italialaisen erottua tehtävistään 30. joulukuuta 2016 Vorosta tuli vuoden 2017 alussa jälleen Valencian päävalmentaja. Voron johdolla Valencia kipusi putoamisviivan tuntumasta liigan keskikastiin ja oli 12:s. Eroa putoamisviivaan kertyi lopulta 15 pistettä. Kauden jälkeen Valencian seurajohto ilmoitti, että kaudella 2017/18 Voron korvaa päävalmentajana Marcelino García Toral.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Espanjalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
NBA-kausi 2006–2007

NBA-kausi 2006–2007 oli NBA-liigan 61. kausi. Runkosarja alkoi 31. lokakuuta 2006 ja päättyi 18. huhtikuuta 2007, jonka jälkeen käynnistyivät aina 14. kesäkuuta 2007 asti kestäneet pudotuspelit. Mestaruuden voitti San Antonio Spurs, joka kaatoi finaaleissa Cleveland Cavaliersin suoraan neljässä ottelussa.

Tapahtumia

 Uusi virallinen pelipallo julkaistiin 28. kesäkuuta 2006 pidetyssä varaustilaisuudessa. Pelaajilta ja valmentajilta saatujen valitusten takia liiga kuitenkin palasi käyttämään entistä palloa vuoden 2007 ensimmäisestä päivästä lähtien.
 Tähdistöottelu pelattiin 18. helmikuuta 2007 Las Vegasissa. Lännen joukkue voitti ottelun 153–132 ja sen parhaana pelaajana palkittiin Kobe Bryant.
 Lähes 11 Philadelphia 76ersissä vietetyn kauden jälkeen Allen Iverson kaupattiin Denver Nuggetsiin.
 Kobe Bryant teki neljässä peräkkäisessä ottelussa yli 50 pistettä. Kyseinen putki on kaikkien aikojen listalla neljäntenä Wilt Chamberlainin putkien jälkeen.
 Jason Kiddistä ja Vince Carterista tuli kautta aikojen kymmenes samassa joukkueessa pelaava kaksikko, joka tekee samassa ottelussa tripla-tuplan. Edellisestä kerrasta oli kulunut jo lähes 20 vuotta, kun Michael Jordan ja Scottie Pippen ylsivät samaan saavutukseen.
 Toronto Raptors voitti historiansa ensimmäisen divisioonamestaruuden. Kyseessä oli myös ensimmäinen kerta, kun kanadalainen NBA-joukkue voittaa divisioonansa.
 Golden State Warriorsista tuli historian ensimmäinen joukkue, joka pudotuspeleissä sijoituttuaan kahdeksanneksi voittaa ensimmäisellä kierroksella konferenssin kärkijoukkueen paras seitsemästä -tyyppisten pudotuspelien aikana.
 Dirk Nowitzki voitti runkosarjan ja Tony Parker finaalien parhaan pelaajan MVP-palkinnon. Molemmissa tapauksissa oli kyseessä ensimmäinen kerta, kun eurooppalainen pelaaja voittaa palkinnon.

Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

Pelaajatilastot

Pudotuspelit

Palkitut pelaajat

 Arvokkain pelaaja (MVP): Dirk Nowitzki, Dallas Mavericks
 Vuoden tulokas: Brandon Roy, Portland Trail Blazers
 Vuoden puolustuspelaaja: Marcus Camby, Denver Nuggets
 Paras kuudes pelaaja: Leandro Barbosa, Phoenix Suns
 Kehittynein pelaaja: Monta Ellis, Golden State Warriors
 Vuoden valmentaja: Sam Mitchell, Toronto Raptors
 Finaalien MVP: Tony Parker, San Antonio Spurs

NBA-kaudet
Koripallosarjojen kausi 2006–2007/2007
Marina Palace

Marina Palace on Turun keskustassa VII kaupunginosassa, Linnankadun ja Läntisen Rantakadun välissä sijaitseva hotelli. Vuodesta 2006 lähtien hotelli on kuulunut Radisson Blu -hotelliketjuun nimellä Radisson Blu Marina Palace Hotel. Hotellissa on 184 huonetta ja 300 hengen kokoustilat. Hotellitoimintaa on vuoden 2011 alkupuolelta asti hoitanut Turun Osuuskauppa.

Historia 

Marina Palace valmistui vuonna 1973. Hotellin rakentamiseksi järjestettiin vuonna 1970 yleinen arkkitehtuurikilpailu, jonka voitti arkkitehtitoimisto Jaakko ja Unto Rantanen. Toimisto myös suunnitteli hotellin. Sen urakoi Rakennustoimisto A. Puolimatka Oy. Rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas  Aurajoen varrella sijaitseva hotellirakennus on suojeltu asemakaavassa. Hotelli- ja ravintolatoimintaa pyöritti aluksi Alkon tytäryhtiö Yhtyneet Ravintolat (myöhemmältä nimeltään Arctia). Arctian jälkeen hotelli kuului pohjoismaiseen Scandic-hotelliketjuun, joka puolestaan kuului viitisen vuotta Hilton-hotelliketjuun. Hilton myi Scandicin 2007.

Hotelli menestyi heti avaamisensa jälkeen hyvin, ja sinne majoitettiin muun muassa Turkuun saapuneet valtiovieraat sekä tasavallan presidentti. Hotellissa ovat yöpyneet muun muassa Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa ja kuningatar Silvia, Namibian presidentti Sam Nujoma ja Alankomaiden kuningatar Beatrix. Hotellin ylimmän kerroksen asunnossa asuu Hesburger-pikaruokaravintolaketjun omistaja Heikki Salmela.

1980-luvun puolivälissä Marina Palacea laajennettiin. 1990-luvun aikana hotellitoiminta vaikeutui, ja hotelli joutui muun muassa lomauttamaan työntekijöitään. 2000-luvun alussa Marina Palacen omistaja vaihtui useita kertoja, ja vuonna 2003 tuolloin Scandic-hotelliketjuun kuuluneen hotellin toiminta lopetettiin.

Scandic-hotellin lakkautettua toimintansa tiloihin suunniteltiin vanhusten palvelutaloa, mutta lopulta rakennus muuttui uudelleen hotelliksi. Vuonna 2006 täysin peruskorjattu Marina Palace liittyi Radisson SAS -hotelliketjuun. Hotellin pihan alle rakennettiin pysäköintihalli.

Hotellitoimintaa hoiti vuodesta 2006 lähtien SOK:n tytäryhtiö Sokotel Oy, joka myi liiketoiminnan vuoden 2011 alussa Turun Osuuskaupalle. Hotelli jatkaa toimintaa Radisson Blu -liikemerkin alla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hotellin www-sivu

Turun hotellit
VII kaupunginosa
Turun suojellut rakennukset
Ernst Bertram

Ernst Bertram () oli saksalainen kirjallisuustieteilijä ja runoilija.

Bertram toimi Kölnin yliopiston professorina vuodesta 1922 vuoteen 1946, jolloin hänet erotettiin natsiyhteyksiensä vuoksi. Bertram tutki muun muassa Friedrich Nietzschen ja Adalbert Stifterin tuotantoa. Hänen merkittävimmät runoteoksensa olivat  Gedichte (1913), Wartburg (1933), Griecheneiland (1934) ja  Die Fenster von Chartres (1940).

Lähteet 
 

Saksalaiset runoilijat
Saksalaiset kirjallisuustieteilijät
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Tarinateatteri

Tarinateatteri () on improvisaatioon pohjautuva draamallisen esittämisen erityinen muoto. Tarinateatteri poikkeaa tavanomaisesta teatterista selvimmin ehkä siinä, että esityksessä käsikirjoittajana on yleisö. Tarinateatteri on spontaania ja vuorovaikutteista teatteria. Katsojat kertovat ohjaajan avustuksella tarinoita tai tuokiokuvia omasta elämästään, jonka jälkeen ohjaaja tekee usein tarkentavia kysymyksiä ja muokkaa näin saamansa informaation tunnetiloiksi ja esitystyyleiksi (esimerkiksi puhuttuna tai mykkänä) näyttelijöille, jotka esittävät kohtauksen joko itse tai muusikoiden kanssa improvisaation keinoin välittömästi takaisin sekä kertojalle että koko yleisölle.

Tarinateatteria voidaan käyttää vaihtoehtoisena keinona purkaa muun muassa konferenssin tai seminaarin antia.

Suomessa toimii yli 20 tarinateatteriryhmää. Ne ovat järjestäytyneet Suomen tarinateatteriverkko ry:ksi.

Vuonna 2006 rekisteröity Suomen Tarinateatteriverkkoyhdistys ry toimii Suomen tarinateatteriryhmien ja toimijoiden yhteisenä tiedotus- ja kehittämisorganisaationa, koordinoi suosittujen Kesätapaamisten järjestämistä, järjestää seminaareja ja pitää yhteyttä kansainväliseen tarinateatteriverkostoon, International Playback Theater Network (IPTN).

Tarinateatterin on kehittänyt amerikkalainen psykoterapeutti Jonathan Fox.

Aiheesta muualla
Suomen Tarinateatteriverkkoyhdistys ry:n sivusto
International Playback theater Network (IPTN)
Savinov V. V. The Role of Conductor in Playback-Interview / V. V. Savinov // Psychodrama and modern psychotherapy. – Kyiv, Ukraine, 2012. – No.1–2. – 160 p. – P. 126–129.

Teatteri
Terapia
Aarni Varjonen

Aarni Pauli Juhani Varjonen (s. 1960 Nummi) on suomalainen taiteilija, lauluntekijä ja muusikko. Varjonen on julkaissut sanoituksia, sävellyksiä ja pakinoita sekä kuvataidetta. 

Hänen omia pitkäsoittolevyjään ovat Sadetanssi (Selecta 1990), Hyvä elämä (Selecta 1993), Puolijalokivi (Zupu Records 1995), Tuhansien tähtien hotelli (FNP Records 1997) ja Hogemat (Zupu Records 2002).

Tunnetuimpia muiden artistien levyttämiä Varjosen sävellyksiä ja sanoituksia ovat ”Sinä olet kaunis” (Anna Hanski), ”Taivaspaikka” (Syksyn Sävel -lehdistöpalkinto vuonna 1988, esittäjä Anneli Saaristo), ”Appelsiinipuita aavikkoon” (Anneli Saaristo), ”Tervetuloa länteen, Andrej” (Vilperin Perikunta), ”Piirimyyjä” (Vilperin Perikunta) ja ”Heittopussi” (Eero Raittinen). Tuorein Radio Suomen soittolistoille joulukuussa 2013 noussut kappale on Pekka Kaasalaisen ”Tähtisilmä”.

Muusikkona Varjonen on toiminut omien yhtyeidensä (Aarni Varjonen Jugend ja Kaappihipit) lisäksi basistina yhtyeessä Eurooppa 3 ja mandoliininsoittajana yhtyeessä Vilperin Perikunta.

2017 täyttyi 30 vuotta siitä, kun Varjosen ensimmäistä singleä äänitettiin. Tämän 30-vuotisen julkisen biisintekijäuran kunniaksi Zupu Records julkaisee Aarni Varjonen Jugend-yhtyeen uuden singlen "Runoilijat".  (solistina Moonika Ilmén). Samalla julkaistaan digimuodossa Aarni Varjonen Jugend-yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto "Sadetanssi", joka julkaistiin vain vinyylinä vuonna 1990.

Kuvataiteilijana hän on pitänyt kolme omaa taidenäyttelyä, piirtänyt levykansia sekä karikatyyreja paikallislehtiin.

Varjonen on tehnyt elokuvamusiikkia Juha Tapanisen elokuvaan Technicolormies – Sinäkö se olet, maailma, käsikirjoituksen tv-sarjaan Iskelmäprinssi, laulukäännöksiä lastenelokuvaan Petteri Punakuono ja kadonneiden lelujen salaisuus sekä tv-sarjaan Sinisen talon nalle.

Pakinoita Varjonen on kirjoittanut YLE Turun Radiolle 1990-luvulla ja Ykkössanomat-lehteen koko 2000-luvun ajan. 

Varjonen on myös kunnallispoliitikko (2009–2012). Hän oli Nummi-Pusulan sitoutumaton valtuutettu.

Lähteet 

 
 
 Teosto ry / pseudonyymit
 Selvis, Elvis ry:n lehtihaastattelu
 Varjosen kotisivut
 Varjosen kuvataidesivusto

Viitteet

Suomalaiset muusikot
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1960 syntyneet
Saturnuksen temppeli

Saturnuksen temppeli oli Saturnukselle pyhitetty temppeli Rooman Forum Romanumilla. Temppeli perustettiin luultavasti jo vuonna 498 eaa. Saturnuksen temppelissä säilytettiin kahtatoista pronssista lakitaulua, joihin oli kirjattu Rooman tasavallan lait. Saturnuksen temppelissä oli myös Aerarium, Rooman valtionrahasto. Temppeli on palanut monta kertaa, mutta se on rakennettu aina uudelleen.

Aiheesta muualla 

 http://www.digitales-forum-romanum.de/gebaeude/saturntempel/?lang=en

Antiikin Rooman temppelit
Rooman rakennukset ja rakennelmat
Forum Romanum
Jörg Müller

Jörg Müller (s. 3. syyskuuta 1969 Kerkrade, Alankomaat) on saksalainen autourheilija. Hän on voittanut muun muassa American Le Mans Series -sarjan GT-luokan mestaruuden vuonna 2001.

Saksalainen kilpa-autoilija Dirk Müller ei ole Jörg Müllerille sukua.

Ura 

Vuonna 1989 Müller voitti mestaruudet Saksan Formula Opel Lotus Challenge -sarjassa ja Formula Ford 1600:ssa.

Müller ajoi vuonna 1994 Saksan Formula 3 -mestariksi ja oli mukana vuonna 1996 voittamassa Span 24 tunnin ajoa. Vuosina 1995–1996 hän ajoi Supertouring-sarjassa. Vuonna 1996 Müller voitti lisäksi kansainvälisen Formula 3000 -mestaruuden. Vuonna 1993 hän voitti arvostetun Macaun Grand Prix'n.

Vuosina 1997–1998 Müller oli Formula 1 -sarjassa Arrowsin ja Sauberin testikuljettajana. Seuraavaksi hän siirtyi vuosiksi 1999–2001 Williamsille testaamaan moottoreita ja Michelin-renkaita. Hän ei kuitenkaan koskaan päässyt kilpailemaan F1-sarjassa.

Vuodesta 1997 vuoteen 2000 Müller oli paljon tekemisissä urheiluautosarjoissa. Hän oli mukana tallissa, joka voitti Daytonan 24 tunnin ajon Porsche 911 GT1:llä ja joka johti Le Mansin 24 tunnin ajoa 18 tunnin verran BMW V12 LMR:llä vuonna 1999. Müller osallistui kaudella 1998 FIA GT Championship -sarjaan.

Müller ajoi vuosina 1999–2001 American Le Mans Series -sarjassa. Hän voitti ALMS:ssä GT-luokan mestaruuden vuonna 2001. Hänen tallikaverinaan ajoi muun muassa Jyrki Järvilehto.

Vuosina 2002–2004 Müller kilpaili European Touring Car Championship -sarjassa. Müller oli mukana voittamassa Nürburgringin 24 tunnin ajoa vuonna 2004. Vuodesta 2005 lähtien hän on kilpaillu World Touring Car Championship -sarjassa. Kaudella 2006 hän sijoittui sarjassa toiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jörg Müllerin viralliset kotisivut 

Saksalaiset autourheilijat
American Le Mans Series -kuljettajat
World Touring Car Championship -kuljettajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Nordic+

Nordic+ on Pohjoismaiden, Hollannin, Irlannin ja Ison-Britannian hallitusten muodostama yhteistyöelin, jossa maat tekevät yhteistyötä kehitysyhteistyön saralla.. Euroopan unionin sisällä, samanmieleiset Nordic+ maat ajavat usein erilaista politiikkaa, kuin EU:n eteläiset katoliset jäsenvaltiot. Suurimmat ristiriidat koskevat väestö ja sukupuolikysymyksiä. EU:n lisäksi Nordic+ toimii muilla kansainvälisillä foorumeille, kuten DACissa ja YK:ssa, sekä paikan päällä kehitysmaissa, missä niillä on yhteisiä hankkeita.

Vuoden 2007 kehityspoliittisessa selonteossa Suomi sitoutui toimimaan enenevästi Nordic+ ryhmässä. 

Nordic+ ryhmän maat tekevät yhteistyötä muun muassa yhteistyörahoitusjärjestelyillä, lisäksi ne jakavat tietoa maidensa kehityspolitiikan suuntalinjoista, koordinoivat toimintaansa ja pyrkivät
yhteistyöllään edistämään kehitysavun tuloksellisuutta ja harmonisointia. Yhteistyötä Nordic+ maat tekevät erityisesti ihmisoikeus-, tasa-arvo-, sosiaali- ja ympäristökysymyksissä.

Lähteet

Pohjoismaiset järjestöt
Pohjoismaat
Stay Heavy Records

Stay Heavy Oy on helsinkiläinen metallimusiikkia julkaiseva levy-yhtiö. Dies Irae Records yhdistyi siihen.

Stay Heavy toimii myös tapahtumatuottajana ja management-yhtiönä raskaanmusiikin yhtyeille. Yhtiön tuotannoista tunnetuin on Finnish Metal Expo ja sen yhteydessä kokoontuva International Metal Meeting, jotka toteutetaan yhteistyössä Finnish Metal Eventsin kanssa.

Yhtyeet  

 Before the Dawn 	
 Cause For Effect
 Codeon
 Drive
 Godsplague
 Steep
 The Scourger

Entiset
 Mustan Kuun Lapset
 Northern Discipline
 Monsterbore
 Black Sun Aeon
 Blake
 Jytäjyrsijät
 Legion Of The Damned 	  	
 Drive
 Gloria Morti
 Noxa
 Sightless
 Silentrain
 The Final Harvest
 Tukkanuotta
 Waltari
 Witheria
 Verenpisara

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Stay Heavy Recordsin sivusto
 

Suomalaiset metallimusiikin levy-yhtiöt
Musiikkikustantamot
Palopuron seisake

Palopuron seisake () on entinen rautatieliikennepaikka Hyvinkään Palopuron asuinalueen luona -radan varrella noin kuusi kilometriä etelään Hyvinkään ja viisi pohjoiseen Jokelan asemilta. Seisake sijaitsee Vantaanjoen sivujoen Palojoen yläjuoksun varrella ja se avattiin tämän mukaisesti vuonna 1905 Palojoki-nimisenä, mutta nimi vaihdettiin Palopuroksi 1. lokakuuta 1951 johtuen sekaannuksista saman joen alajuoksulla sijaitsevan Nurmijärven Palojoen kylän kanssa.

Seisakkeelle valmistui puinen laiturirakennus vuonna 1936. Miehitys liikennepaikalla lopetettiin vuonna 1963. Seisakkeella toimi posti ennen laiturikatoksen purkua vuonna 1994. Seisake lakkautettiin 1. elokuuta 1996, ja laiturit purettiin pian sen jälkeen. Palopurosta vajaa kaksi kilometriä pohjoiseen avattiin samanniminen raiteenvaihtopaikka seuraavan vuoden kesäkuussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Palopuron asemarakennus vuonna 1988
 Palopuron vartioitu tasoristeys vuonna 1993

Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Hyvinkään rautatieliikennepaikat
Jaime Melo

Jaime Melo, tunnetaan myös nimellä Jaime Melo Jr., (s. 24. huhtikuuta 1980 Cascavel, Paraná Brasilia) on brasilialainen autourheilija. Hän voitti vuonna 2002 Euro Formula 3000 -mestaruuden. Vuonna 2006 Melo voitti FIA GT Championship -mestaruuden. Nykyään hän ajaa American Le Mans Series -sarjan GT2-luokassa Ferrari F430GT -autoa. Hän voitti GT2-luokan mestaruuden yhdessä Mika Salon kanssa kaudella 2007.

Formula 3000 -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jaime Melon viralliset kotisivut

Brasilialaiset autourheilijat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Sydän paikallaan

Sydän paikallaan () on brittiläinen draamasarja, jota tehtiin vuosina 1996–2006 yhteensä kymmenen tuotantokautta ja 110 jaksoa. Sarjaa kuvattiin Marsdenin, Slaithwaiten ja Melthamin kylissä lähellä Huddersfieldiä.

Kuvitteelliseen Skelthwaiten kylään sijoittuvassa sarjassa seurataan paikkakunnan sairaanhoitajien ja heidän perheidensä elämää. Alun perin sarjan keskushenkilöitä olivat sairaanhoitajat Peggy Snow (Pam Ferris) ja Ruth Goddard (Sarah Lancashire) perheineen. Naisia yhdistää myös Simon Goddard (Thomas Craig), joka on paitsi Ruthin aviomies, myös Peggy Snow'n veli. Simon Goddard pyörittää paperitehdasta, jossa suurin osa sarjan miehistä on töissä.

Sittemmin Ruth eroaa miehestään Simonista ja muuttaa Australiaan. Peggy taas kuolee autokolarissa. Myöhemmillä tuotantokausilla sarjassa seurattiin melko tasapuolisesti kaikkien paikkakuntalaisten elämää. Uusien sairaanhoitajien Karen Buckelyn (Leslie Ash) ja Anna Kirkwallin (Leslie Dunlop) perheet ovat kuitenkin hiukan enemmän esillä kuin muut sarjan henkilöt.

Aiheesta muualla 
 
 Sarjan esittely Ylen sivuilla

Brittiläiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Timo Bernhard

Timo Bernhard (s. 24. helmikuuta 1981 Homburg, Saarland, Saksa) on saksalainen autourheilija. Hän on voittanut monia arvostettuja kilpailuja. Vuonna 2001 Bernhard voitti Porsche Carrerra Cupin. Vuosina 2002 ja 2003 hän voitti Daytonan 24 tunnin ajon GT-luokassa ja 2003 myös kokonaiskilpailun. Lisäksi hän on voittanut muun muassa Nürburgringin 24 tunnin ajon vuosina 2006 ja 2007. Hän saavutti Sebringin 12 tunnin ajossa luokkavoiton vuonna 2004 ja kokonaisvoiton vuonna 2008. Hän on ajanut myös American Le Mans Series -sarjassa Penske Racing -tallissa, jossa hän voitti GT-luokan mestaruuden vuonna 2004.

Nykyään Bernhard ajaa FIA World Endurance Championship -sarjassa saksalaisen tehdastallin Porschen LMP1-autolla.

Vuonna 2010 Bernhard voitti Audilla Le Mansin 24 tunnin ajon Romain Dumas'n ja Mike Rockenfellerin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Timo Bernhardin viralliset kotisivut , 

Saksalaiset autourheilijat
Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Grand-Am-kuljettajat
Porsche Supercup -kuljettajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Jouko Lumme

Jouko Lumme (s. 10. helmikuuta 1946) on suomalainen elokuvaäänittäjä. 

Lumme on toiminut äänittäjänä kaikissa Aki Kaurismäen elokuvissa Kaurismäen toisesta elokuvasta, Calamari Union (1985) lähtien. Tämän lisäksi hän on äänittänyt ison osan myös Mika Kaurismäen ja Veikko Aaltosen elokuvia. Muita elokuvaäänityksiä ovat muun muassa Kuutamosonaatti (1988), Ripa ruostuu (1993), Vaiennut kylä (1997) ja Eläville ja kuolleille (2005). 
Lumme on työskennellyt eri tehtävissä 104:ssä elokuvassa vuosina 1970-2006.

Suomalaiset elokuvaäänittäjät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Derek Trucks

Derek Trucks (s. 8. kesäkuuta 1979) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän syntyi Jacksonvillessä, Floridassa, ja aloitti lapsena kitaransoiton.

Trucks perusti Derek Trucks Bandin vuonna 1994. Vuonna 2003 hän sijoittui Rolling Stone -lehden kaikkien aikojen sadan parhaan kitaristin listauksen 81. sijalle. 

Trucks tunnetaan myös The Allman Brothers Bandista. Hän on lisäksi tehnyt musiikillista yhteistyötä Carlos Santanan ja Eric Claptonin kanssa. Hän meni vuonna 2001 naimisiin muusikko Susan Tedeschi kanssa.

Yhdysvaltalaiset kitaristit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Alan Oppenheimer

Alan Oppenheimer (s. 23. huhtikuuta 1930 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka sai Emmy-ehdokkuuden vuonna 1991 televisiosarjasta Murphy Brown. Näytelmärooleista huolimatta hänet tunnetaan kenties paremmin äänirooleistaan animaatioissa. Oppenheimer on tehnyt äänirooleja 1970-luvulta asti ja oli muun muassa Mighty Mousen, Skeletorin ja Handlebarin ääninä 1980-luvulla.

Aiheesta muualla
 TV.com
 Voice Chasers 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Sam Waterston

Samuel Atkinson "Sam" Waterston (s. 15. marraskuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on voittanut muiden muassa Golden Globen (1993) sekä Emmyn (1996) ja ollut ehdolla parhaan miespääosan Oscarin saajaksi (1985).

Waterston syntyi Cambridgessa, Massachusettsissa, ja valmistui Yalen yliopistosta. 

Waterston esiintyi vuosina 1994–2010 piirisyyttäjä Jack McCoyn roolissa televisiosarjassa Kova laki sen viidennen tuotantokauden alusta aina sarjan päätökseen asti. Hänellä on ollut rooleja myös lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Kuoleman kentät (1984), Viides ohjus (1986) ja Rikoksia ja rikkomuksia (1989).

Aiheesta muualla 
  

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
SAG-palkinnon saajat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Tres Hombres (Klamydian albumi)

Tres Hombres on Klamydian vuonna 1991 julkaisema kokoelma-albumi yhtyeen EP-levyistä.

Kappaleet 

Eläinkunnan ongelmat
Klamydia-song
Paskova lokki
Mettämaratoonari
Rakkauslaulu
Pojat
Kopio 
Lauantaina 
Mexico-rock 
Pohjoisen poka 
Ratkiriemukkaat neekerit 
Guru
Hemoglobiinikadun liikennevalot
Sotaveteraani muistelee
Pyöräilymuistoja
Rikollinen ihmettelee
Venäläisiä unelmia
Ruottalainen oopperalaulaja
... Ja jotakin sekoilua

Vuoden 1991 kokoelma-albumit
Klamydian albumit
Play Fair

Play Fair on ammattiliittojen ja kansalaisjärjestöjen muodostama kampanja, joka pyrkii vaikuttamaan urheiluvälineteollisuuden työoloihin.

Play Fair -kampanja julkaisee raportteja globaalin urheiluvaate- ja jalkineteollisuuden palkoista ja työoloista. Raportit sisältävät toimenpidesuosituksia.

Kampanja pyrkii vaikuttamaan erityisesti olympialiikkeeseen. Play Fairin edustajan mukaan Kansainvälisellä olympiakomitealla KOK:lla on paljon vaikutusvaltaa, mutta se ei ole käyttänyt valtaansa niin hyvin kuin olisi ollut mahdollista. Play Fair ajaa asiaansa myös kansallisten olympiakomiteoiden kautta.

Kampanja toimii olympiadin aikajänteellä. Se sai alkunsa vuonna 2003, vuotta ennen Ateenan olympialaisia. Sen raportit julkaistaan harkittuina aikoina suhteessa olympialiikkeeseen, esimerkiksi ennen Pekingin olympialaisia julkaistun raportin toimenpidesuositukset on ajoitettu vasta seuraaviin (Vancouver, Lontoo) olympialaisiin. Play Fairilla on myös oma "olympiasoihtuviestinsä", jossa kerätään kannattajien nimiä verkossa.

Play Fair -kampanjan mukaan lenkkitossu- ja urheiluasustebisneksen ongelmat kulminoituvat taiwanilaiseen jättiyhtiöön Yue Yueniin, joka valmistaa lenkkitossuja suurimmille kansainvälisille merkkituoteyhtiöille. Play Fairin mukaan Yue Yuen saa voittonsa työntekijöiden kustannuksella. Yue Yuen ja sen asiakkaat ovat kannattavia, mutta työntekijöille maksetaan toimeentulorajaa vähemmän palkkaa, vaikka työvoimakustannusten osuus valmiista tuotteesta on pieni. Ylityötä teetetään paljon ja ilman korvauksia.

Kampanjan mukaan Yue Yuenin pitäisi sallia työntekijöidensä järjestäytyminen; tarjota heille pitkäaikaisia ja turvattuja työsuhteita pätkätöiden sijaan; välttää tehtaiden, tuotannon ja tuhansien työpaikkojen siirtoa nopeasti maasta toiseen; sekä maksettava työntekijöille ihmisarvoisia palkkoja.
Lisäksi kampanja vaatii, että 95 prosenttia alan yrityksistä takaisi työntekijöilleen pysyvät työsuhteet Vancouverin talvikisoihin 2010 mennessä; että tehtaissa taattaisiin työntekijöiden järjestäytymisoikeus ja joka neljäs työläisistä saisi elämiseen riittävää palkkaa Lontoon 2012 olympialaisiin mennessä.

Play Fair ei suosittele kuluttajaboikotteja, vaan luo neuvotteluyhteyksiä alan yritysten kanssa. Toistaiseksi näin saavutetut tulokset ovat kuitenkin jääneet vähäisiksi.

Lähteet
Raivio, Jyri: Lenkkitossutehtaiden kurjuudelle ei loppua näy. Helsingin Sanomat 22.4.2008 s. B7

Aiheesta muualla
Catch the Flame

Työsuojelu
David Cook

David Roland Cook (s. 20. joulukuuta 1982 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja American Idolin seitsemännen kauden voittaja vuodelta 2008. Ennen kisaa hänellä on ollut jo paljon musiikillista taustaa mm. Axium-yhtyeen laulaja/kitaristina ja yhtyeen hajottua hän julkaisi 2006 omakustannelevyn nimeltä Analog Heart, jossa hän soitti suurimman osan kitaraosuuksista ja piano-osuuksista. Cook asuu tällä hetkellä Nashvillessä.

Historia 

Cook syntyi Houstonin kaupungissa Texasin osavaltiossa, mutta hän eli suurimman osan lapsuudestaan Blue Springsissa, Missourin osavaltiossa. Hän kiinnostui musiikista hyvin nuorena. Ensimmäisen kitaransa hän sai kaksitoistavuotiaana, toisella luokalla hän aloitti laulamisen. Myöhemmin hän esiintyi musikaaleissa, muun muassa The Music Man, West Side Story ja Singin' in the Rain. Hän sai stipendin University of Central Missouriin teatteriopintoihin, "pääaineensa" hän kuitenkin vaihtoi kahden vuoden jälkeen ja valmistui graafiseksi suunnittelijaksi vuonna 2006.

Cook perusti Axium-yhtyeen 1999, jonka solistina hän toimi yhtyeen hajoamiseen 2006 saakka. Kun yhtye hajosi, Cook muutti Tulsaan aloittelemaan omaa uraansa. Hän toimi lyhyen aikaa paikallisen Midwest Kings-yhtyeessä soittaen basso-osuuksia, joitain kitara osuuksia ja taustalaulua EP:llä Incoherent with Desire to Move On. Tämän jälkeen hän nauhoitti omakustanteisen levyn Analog Heart, joka julkaistiin samoihin aikoihin. Cook esiintyi paikallisissa keikkapaikoissa ja työskenteli baarimikkona Blank Slate nimisessä baarissa.

David Cook osallistui American Idolin 7. tuotantokauden kisoihin Nebraskan osavaltion Omahassa järjestetyissä karsinnoissa ja pääsi jatkoon Bon Jovin kappaleella "Livin' on a Prayer". Alun perin hänen ei pitänyt osallistua koko kilpailuun, sillä hän oli paikalla kannustamassa nuorempaa veljeään, mutta veljensä kehotuksesta hän osallistui karsintoihin. Cookin suurin kilpailija oli nuori 17-vuotias David Archuleta, joka oli kauden alusta asti suuri suosikki Cookin ohella. Kummatkin pääsivätkin finaaliin. 21. toukokuuta 2008 David Cook valittiin American Idol kisan voittajaksi. Tämän jälkeen julkaistiin David Cookin soolosingle "The Time of My Life". Cook esiintyi myös suositun Guitar Hero pelin mainoksessa. 

Hänen ensimmäinen Idolin jälkeinen albuminsa David Cook julkaistiin USA:ssa marraskuun 18. päivänä vuonna 2008, ja sitä seurasi This Loud Morning kesäkuussa 2011.

Uusi single Wait for me ilmestyi marraskuun 17, päivä, ja tällä hetkellä Cook työstää kolmatta albumiaan jonka on määrä ilmestyä vuonna 2015.

Musiikilliset vaikuttajat

David Cookin musiikillisia vaikuttajia on Our Lady Peace, Alice in Chains, Big Wreck, Pearl Jam, Chris Cornell, Switchfoot, Bon Jovi, Foo Fighters  ja Collective Soul.

Diskografia

Axium

Matter of Time (2002)
Blindsided (2003)
Alive In Tulsa (2004)
The Story Thus Far (2004)

Sooloalbumit

Soolosinglet

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viralliset nettisivut
American Idol -profiili 

Yhdysvaltalaiset laulajat
American Idol -kilpailijat
Amerikanenglantilaiset
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Oppi Untracht

Oppi A. J. Untracht (17. marraskuuta 1922 New York, Yhdysvallat – 5. heinäkuuta 2008 Porvoo) oli yhdysvaltalaissyntyinen, myöhemmin suomalaistunut kultaseppä, korusuunnittelija, valokuvaaja ja kirjailija.

Untracht kävi Suomessa 1957 ja tutustui tulevaan puolisoonsa taiteilija Saara Hopeaan. He avioituivat 1960 ja asuivat aluksi New Yorkissa. Untracht asui vuosia Aasiassa, myöhemmin myös Hopean kanssa, ja he tutustuivat sikäläiseen korunvalmistukseen. Samalla he keräsivät perinteisiä koruja, joita on ollut esillä näyttelyissä. He muuttivat Porvooseen 1967.

Untracht kuoli Porvoossa pitkälliseen sairauteen 5. heinäkuuta 2008. Hän oli 85-vuotias.


Teoksia
Oppi Untracht, Marjatta Parpola & Asko Parpola: Metallin hohtoa: Etelä-Aasian käsityötä. South Asian handworks. 1993. ruots. Skimrande metall, hantverk från Sydasien, South Asian handworks, Porvoon museo, 1993 (näyttelyluettelo)	
Oppi Untracht & Porvoon museon työryhmä: Saara Hopea-Untracht 1925–1984, muotoilija ja työ. Porvoon museo, Vanha kappalaisentalo 10.6.–28.8.1988. Porvoon museo, 1988. (Näyttelyluettelo.)
Saara Hopea-Untracht: Elämä ja työ, life and work. WSOY, 1988.
”Tiibet – kulttuuri ja taide” -näyttely Taideteollisuusmuseossa 16.4.199–2.8.1998. (Taideteollisuusmuseon julkaisu, 45.) Taideteollisuusmuseo, 1998. 
Jewelry Concepts and Technology. Trafalgar Square, 1982.
 Metal Techniques for Craftsmen: A Basic Manual for Craftsmen on the Methods of Forming and Decorating Metals. Trafalgar Square, 2001.
Traditional Jewelry of India. Harry N Abrams Inc, 1997.
Usha R. Krishnan, Oppi Untracht, Usha R. Bala Krishnan, Cecelia Levin: Icons in Gold: Jewelry of India. Perseus Distribution Services, 2006.
Usha R. Bala Krishnan, Oppi Untracht, Cecelia Levin & Laurence Mattet: Inde, Bijoux en ou des collections du musée Barbier-Mueller. Somogy, 2004.

Lähteet

Kirjallisuus
Saarinen, Riitta: Aasia lumosi korukeräilijän. Helsingin Sanomat 23.4.2008, s. C 9.

Viitteet

Suomalaiset tietokirjailijat
Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset korusuunnittelijat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Antti Hulkkonen

Antti Hulkkonen (s. 15. heinäkuuta 1977 Liperi) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja voittanut urallaan kolme SM-hopeaa. Hulkkonen pelaa Tanskan pääsarjan AaB Ishockeyssa.

Hulkkonen teki ensiesiintymisensä SM-liigassa kaudella 1996–1997. Hän pelasi viiden kauden ajan Jokereissa, muttei saanut juurikaan peliaikaa. Kaudella 2000–2001 hän kävi hakemassa pelituntumaa myös Mestiksen Kiekko-Vantaasta. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi SaiPaan.

SaiPassa Hulkkonen pelasi kaksi kautta. Kaudella 2002–2003 Hulkkonen nousi SM-liigan tehokkaimpien puolustajien joukkoon. Hän teki 55 ottelussa tehopisteet 14+12 ja oli puolustajien pistepörssin neljäs. Neljällätoista maalillaan Hulkkonen teki puolustajista eniten maaleja SM-liigassa.

Hulkkonen siirtyi TPS:aan kaudeksi 2003–2004. Hulkkonen nousi TPS:ssa fanien suosikiksi kovien taklaustensa ansiosta. Hän pelasi lopulta TPS:ssa kolme kautta, joista viimeinen, 2005–2006 oli huonoin. Pisteitä hän teki vain 3+8, ja tehotilastossa hänen saldonsa oli -11. Keväällä 2006 Hulkkonen teki kahden vuoden sopimuksen Elitserienin Brynäsin kanssa.

Hulkkonen palasi Jokereihin kaudeksi 2008–2009. Kausi sujui Hulkkoselta heikosti, ja hän teki kauden aikana vain pisteet 1+4. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ilvekseen. Ilveksessä Hulkkonen ei pystynyt pelaamaan joukkueen odottamalla tasolla. SM-liigan viimeisenä ollut joukkue myi Hulkkosen tammikuussa 2010 Allsvenskanin Leksandiin.

Seurat 
 1994–2001 Jokerit
 2001–2003 SaiPa
 2003–2006 TPS
 2006–2008 Brynäs IF
 2008–2009 Jokerit
 2009–2010 Ilves
 2010–2011 Leksands IF
 2011– Örebro HK, AaB Ishockey

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uutinen Hulkkosen sopimuksesta Jokereiden kanssa

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt