joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Andrew (prinssi)

Prinssi Andrew, Yorkin herttua (Andrew Albert Christian Edward Mountbatten-Windsor, s. 19. helmikuuta 1960 Buckinghamin palatsi, Lontoo) on Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren Elisabet II:n ja prinssi Philipin kolmas lapsi ja toinen poika, sekä kuningas Charles III:n nuorempi veli. Vuodesta 1986 Yorkin herttuan arvonimeä kantanut Andrew on kahdeksantena kruununperimysjärjestyksessä Charlesin lasten ja lastenlasten jälkeen.

Nuorena prinssi Andrew palveli laivastossa ja osallistui muun muassa Falklandin sotaan helikopterilentäjänä. Hän jäi eläkkeelle Royal Navysta täysinpalvelleena kommodorin () arvolla vuonna 2003.

Prinssi Andrew oli naimisissa Yorkin herttuatar Sarahin kanssa vuosina 1986–1996. Pari sai kaksi lasta: 
Prinsessa Beatrice (s. 8. elokuuta 1988)
Prinsessa Eugenie (s. 23. maaliskuuta 1990)
Herttuapari erosi ystävinä, ja herttuatar Sarah asuu yhä herttuan kotona Sunninghill Parkissa. Heidän kaavailtiin vuonna 2013 avioituvan uudestaan.

Vuodesta 2001 lähtien Prinssi Andrew työskenteli Yhdistyneen kuningaskunnan erityisedustajana kansainvälisessä kaupankäynnissä ja sijoittamisessa. Hän joutui luopumaan erityisedustajan virallisesta asemastaan v.2011 tiedotusvälineiden paljastettua hänellä olleen yhteyksiä epäilyttäviin henkilöihin kuten seksuaalirikoksista epäiltyyn Jeffrey Epsteiniin. Tämän jälkeen Andrew jatkoi vastaavan tyyppistä työtä Britannian ulkomaankaupan edistämiseksi matalammalla profiililla.

Huhtikuussa 2022 prinssi Andrewlta poistettiin Freedom of the city of York -titteli.

Hyväksikäyttöväite 
Tammikuussa 2015 Yhdysvalloissa käynnissä olleen seksuaalirikosjutun yhteydessä julkaistussa aineistossa prinssi Andrew’n väitettiin käyttäneen seksuaalisesti hyväkseen alaikäistä Virginia Giuffrea Jeffrey Epsteinin ihmiskauppaan liittyvässä tapauksessa 2000-luvun alussa. Häntä vastaan ei nostettu rikossyytettä, mutta Giuffre nosti siviilikanteen prinssiä vastaan. 20. marraskuuta 2019 prinssi Andrew vetäytyi kaikista julkisista tehtävistään toistaiseksi. 

Merkittävä käänne tapahtui 12. tammikuuta 2022, kun yhdysvaltalaistuomioistuin päätti, että Giuffren ja prinssi Andrewn siviilikanne käsitellään oikeudessa. Välittömästi oikeuden päätöksen jälkeen Andrew'n asema kuninkaallisena rajattiin niin vähäiseksi kuin nopealla aikataululla oli mahdollista. Hänen ilmoitettiin jatkavan syytöksiin vastaamista yksityishenkilönä. Kaikki hänen hyväntekeväisyystehtävänsä sekä muut työnsä ja viralliset velvollisuutensa ilmoitettiin siirrettäviksi lähitulevaisuudessa pysyvästi muiden kuningasperheen jäsenten hoidettaviksi. Samalla ilmoitettiin, että Andrew on menettänyt armeijan kunnia-arvonsa eikä häntä tulla enää jatkossa puhuttelemaan ”hänen kuninkaallisena korkeutenaan”. Kaksipäiväisen oikeudenkäynnin piti alkaa 10. maaliskuuta 2022. Osapuolet sopivat asian ennen oikeudenkäyntiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sofia Tawast: Jos mietit, voiko prinssi Andrew joutua vankilaan tai onko hän nyt matti meikäläinen, lue nämä 5 vastausta Yle 15.1.2022

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Prinssit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Pihamauriainen

Pihamauriainen eli sokerimuurahainen tai mauriainen (Lasius niger) on pieni (3,5–9 mm) ja musta muurahaislaji.

Sokerimuurahainen tunkeutuu yleisesti ihmisasumuksiin. Sitä löydetään monesti keittiöstä, ruokakaapeista tai -varastoista. Se on perso makealle. Pihalla se viihtyy laatoitusten alla ja kivijalan vieressä tai kukkapenkissä. Laji kelpaa hyvin muurahaisterraarioon; se kaivaa tunneleita ja syö sokeria.

Laboratoriossa tehtyjen pihamauriaisyhdykuntien tutkimusten avulla on osoitettu, että pihamauriaiskuningattaret elävät noin 18–29-vuotiaiksi. Pisin laboratoriossa mitattu ikä on ollut 28 vuotta 9 kuukautta. Luonnossa yhdyskuntien arvellaan elävän 5–30 vuotta sen jälkeen, kun se on selvinnyt alkuun ja vakiintunut.

Pihamauriaisten kasvattaminen 
Pihamauriainen on hyvin helppo laji kasvattaa, sillä se viihtyy hyvin huoneenlämmössä, ja onnistuu tekemään pesän kaikkialle, missä on vähänkin kosteaa. Pihamauriainen tarvitsee talvilevon, jonka voi toteuttaa siirtämällä pesän esimerkiksi jääkaappiin 2–4 kuukaudeksi. Pesän voi myös asettaa ulos, mutta silloin se on syytä sijoittaa esimerkiksi styroxlaatikkoon, jotta lämpötila ei laske alle 2 °C:een.

Pihamauriaisen ja mustamuurahaisen erot 

Pihamauriainen ja mustamuurahaisen (Formica fusca) erot ovat:
 Mustamuurahainen on hieman isompi
 Pihamauriainen liikkuu hillitymmin eikä säntäile kuin Formica-suvun muurahaiset
 Mustamuurahainen ei viihdy sisätiloissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 
 
 
Iowa State University, Bug Guide: Species Lasius niger - Black Garden Ant 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lasius niger 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Lasius niger (common black ant) 

Muurahaiset
Tuhohyönteiset
Electric Six

Electric Six on yhdysvaltalainen hard rockia, funkia, diskoa ja indie rockia soittava yhtye. Se perustettiin Detroitissa vuonna 1996 ja sen alkuperäinen nimi oli The Wildbunch.

Electic Sixin ensimmäinen albumi oli Fire, joka julkaistiin toukokuussa 2003. Albumilla olevilla kappaleilla Danger! High Voltage! ja Gay Bar yhtye nousi yleisön tietoisuuteen. Pian ensimmäisen albumin jälkeen kolme jäsentä lähti yhtyeestä. Yhtye alkoi poikkeamaan valtavirran musiikista ja julkaisi toisen albuminsa Señor Smoken 14. helmikuuta 2005. Albumi sisälsi muun muassa Queenin Radio Ga Ga -kappaleesta tehdyn coverin.

Rumpali M. jätti Electric Sixin loppuvuodesta 2004, jolloin Dick Valentinesta tuli yhtyeen viimeinen alkuperäisjäsen. Percussion World tuli yhtyeen uudeksi rumpaliksi, jonka kanssa Señor Smoke viimeisteltiin. 12. syyskuuta 2006 Electric Six julkaisi kolmannen albuminsa Switzerlandin.

Toukokuussa 2007 basisti John R. Dequindre ilmoitti siirtyvänsä muiden musikaalisten projektien pariin. Hänen tilalleen tuli Smorgasbord!, ja samana vuonna Electric Six julkaisi neljännen albuminsa, I Shall Exterminate Everything Around Me That Restricts Me from Being the Master. 

Viides albumi, Flashy, ilmestyi lokakuussa 2008. Samaan aikaan ilmestyi myös demoista, B-puolen kappaleista ja harvinaisuuksista koostuva Sexy Trash. Sexy Trashia myytiin vain bändin keikoilla USA:ssa ja Euroopassa.

Diskografia
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Yhdysvaltalaiset indie rock -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset funkyhtyeet
Bordžomi

Bordžomi () on kaupunki Bordžomin piirikunnassa Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Bordžomi on piirikuntansa pääkaupunki ja siellä on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 14 445 asukasta (koko piirin kaupunkilaiset 20 372, johon sisältyy myös Likanin kaupunkityyppinen taajama). Vuoden 2014 alun asukasluvuksi arvioitiin 10 546. Kylpyläkaupunkina Bordžomi tunnetaan erityisesti kivennäisvedestään. Kaupunki sijaitsee Bordžomin rotkon luoteisosassa Bordžomi-Kharagaulin kansallispuiston itäreunalla. 

Bordžomista johtaa kapearaiteinen rautatie Bakurianiin, joka sijaitsee 1 700 metrin korkeudella ja on Georgian talviurheilupääkaupunki. Bordžomi haki vuoden 2014 talviolympialaisten isännyyttä.

Historia 
Mtkvarijoen rotkossa sijaitseva Bordžomin kaupunki sijaitsee historiallisella Torin alueella. Nimi on mainittu ensimmäistä kertaa historiallisissa lähteissä 600-luvulla. Kaupungilla oli merkittävä rooli Georgian suojelemisessa ulkopuolisilta vihollisilta Etelä-Georgian keskeisenä sotilaallisena linnoituksena. Alue tuhoutuikin pahoin arabien hyökkäyksissä 600- ja 700-luvuilla sekä erityisesti mongolien hyökkäyksissä 1200- ja 1300-luvuilla. 1500-luvun lopulla osmanit valloittivat Etelä-Georgian ja Tori oli useita vuosisatoja turkkilaisen vaikutuksen alla.

Vuonna 1829 kaupunki siirtyi venäläisten haltuun ja Torin rotko nimettiin Bordžomin rotkoksi. Vaikka alueen mineraaliveden parantavista vaikutuksista oli tiedetty jo pitkään, Bordžomin vesi alkoi saada mainetta vasta 1800-luvulla kaupunkiin sijoitettujen venäläissotilaiden myötä. Vuonna 1850 rakennettiin mineraalivesipuisto, ja vuonna 1854 aloitettiin ensimmäisen pullotustehtaan rakentaminen kaupunkiin. 1864 tsaari Aleksanteri II:n veli Nikolai Mihailovitš Romanov perusti Bordžomiin kesäresidenssinsä ja häntä seurasivat muut Romanov-suvun jäsenet. 1892–1895 Mtkvarin rannalle rakennettiin Likanin renessanssityylinen kesäpalatsi. Vähitellen Bordžomista kehittyi Kaukasuksen alueen merkittävin terveyskylpyläkohde. 

Georgian ulkoasiainministeriön mukaan Venäjän asevoimien helikopterit pudottivat 15. elokuuta 2008 Bordžomin ympäristöön palopommeja, jotka sytyttivät suuren alueen metsää palamaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Georgian kaupungit
Zhuangzi

Zhuangzi (庄子 pinyin: Zhuāngzǐ; Wade-Giles: Chuang Tzŭ, muita muotoja Chuangtse, Chuang Zi, Chuangzi yms.) eli suomeksi mestari Zhuang oli taolainen filosofi. Hän kirjansa tunnetaan hänen omalla nimellään Zhuangzi. Hän eli 300-luvulla eaa. 

Zhuangzi syntyi Mengin kaupungissa (蒙城 Méng-chéng), Songin kuningaskunnassa, joka on nykyisessä Henanissa. Hänen perhenimensä oli Zhuang ja ristimänimensä Zhou (周 Zhōu). Hänet tunnetaan myös nimillä Ménglì (蒙吏 Mengin virkamies), Méng Zhuāng (蒙莊 Zhuang Mengistä) ja Méngsǒu (蒙叟 Mengin vanhus). 

On luultavaa, että Zhuangzi ei kirjoittanut kokonaan nimiinsä pantua kirjaa, vaan ehkä ainoastaan luvut 1–7 ja muutamia muita kohtia. Tähän viittaa näiden tekstiosuuksien osoittama huomattavan säkenöivä äly, loistava huumori ja vahva persoonallisuus. Kirjan ainoassa säilyneessä laitoksessa, jonka toimitti Guo Xiang n. vuonna 300 jaa., on 33 lukua. Muissa laitoksissa on kiinalaisen historiankirjoituksen mukaan ollut jopa 52 lukua. 

Zhuangzi kehitteli daon ajatusta edelleen Daodejingin pohjalta. Hänen pääfilosofiansa oli, että elämämme on rajallista, mutta tieto on rajatonta. Kirjassaan hän esittää, että kaikella on aina kaksi eri puolta.

Zhuangzin ystäviin lukeutui Hui Shi (Wade-Giles: Hui Shih) eli Huizi (Wade-Giles Hui Tzu), mestari Hui, jonka kanssa hän mielellään väitteli.  Tällaista väittelyä kuvaa eräs Zhuangzin katkelma nimeltä ”Kalan onni” (魚之樂 yúzhīlè). 

Zhuangzi ja Huizi olivat kävelyllä Hao-joen rantavallilla, kun Zhuangzi sanoi: ”Näetkö miten kalat tulevat pinnalle ja uivat ympäriinsä miten mielivät. Tuosta kalat todella pitävät.”
Huizi vastasi: ”Ethän sinä ole kala, mistä sinä tiedät mistä kalat pitävät?”.
Zhuangzi sanoi: ”Ethän sinä ole minä, joten mistä voit tietää, etten minä tiedä mistä kalat pitävät?”
Huizi sanoi: ”Minä en ole sinä, joten en tietenkään tiedä mitä sinä tiedät. Sinä et kuitenkaan ole kala ja se todistaa, ettet sinä tiedä mistä kalat todella pitävät.”Zhuangzi sanoi: ”Ah, mutta ellei sinulla ole mitään sitä vastaan, niin palataanpa sinun alkuperäiseen kysymykseesi. Kysyit, mistä minä voin tietää mistä kalat todella pitävät. Niinpä sinä tiesit minun tietävän sen jo esittäessäsi kysymyksen. Ja minä tiedän sen tästä Hao-joen rannalta.”

Kirjan toinen tunnettu katkelma on ”Zhuang Zhou näkee unta perhosesta” (莊周夢蝶 Zhuāng Zhōu mèng dié).

Kerran Zhuangzi näki unta, että oli perhonen, joka lepatteli ympäriinsä onnellisena tehden, mitä huvitti.  Hän ei tiennyt olevansa Zhuangzi.  Äkkiä hän heräsi ja siinä hän oli, oikeasti ja epäilemättä Zhuangzi.  Hän ei kuitenkaan tiennyt, oliko hän Zhuangzi, joka oli uneksinut olevansa perhonen vai perhonen, joka uneksi olevansa Zhuangzi. Zhuangzin ja perhosen välillä täytyy olla joku ero!  Tätä kutsutaan asioiden muutokseksi.

Zhuangzin filosofia vaikutti suuresti kiinalaisen buddhalaisuuden, erityisesti chanin (tunnetaan japanilaisella nimellä zen) kehitykseen.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Stanford Encyclopedia of Philosophy: Zhuangzi. 
 Chuang Tzu -teos. 

Kiinalaiset filosofit
Taolaisuus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kl

Kl tarkoittaa seuraavia:

 
 kasvatustieteen lisensiaatti, KL tai kasvatustiet. lis., korkeakoulun jatkotutkinto
 Kauppalehti, KL, suomalainen sanomalehti
 
 kenttälennätin, kl, sotilasyksikköjen käyttämä lennätintyyppi
 kevätlukukausi, kl., kevääseen sijoittuva oppilaitoksen työaika
 
 
 
 koululaiva, kl, alustyyppi
 kuntainliitto, kl., kuntayhtymä
 Kuopion lääni, Kl., entinen lääni Suomessa
 Kuurojen Liitto, KL, kuurojen etujärjestö
 Suomen Kunnallisliitto, KL, suomalainen järjestö
 Valtion kiinteistölaitos, KL, nykyinen Senaatti-kiinteistöt, valtion kiinteistöjen hallintayhtiö.
 Kuala Lumpur
Activision

Activision Publishing, Inc on yhdysvaltalainen videopelien julkaisija, joka on perustettu 1. lokakuuta 1979 nimellä Activision, Inc.. Yrityksen perustivat neljä Atarilta lähtenyttä ohjelmoijaa, David Crane, Alan Miller, Robert Whitehead ja Larry Kaplan, joihin liittyi musiikkiteollisuudesta lähtenyt Jim Levy.

Vuonna 1989 yhtiö muutti nimeksi Mediagenic ja laajensi toimintaansa muihin tietokoneohjelmiin. Mediagenic velkaantui nopeasti, ja vuonna 1991 Bobby Kotick ja pieni sijoittajaryhmä ostivat yrityksen. Vuonna 1992 yritys uudelleenjärjestettiin täysin. Se muutti nimensä takaisin Activisioniksi ja pääkonttorinsa Los Angelesiin.

Activision yhdistyi vuonna 2008 Vivendin omistaman Vivendi Gamesin kanssa Activision Blizzard -nimiseksi yhtiöksi, mutta jatkaa pelien julkaisemista nimellä Activision Publishing Inc. Activision Blizzardin tytäryhtiönä.

Historia 
Ennen Activisionia ei ollut monia itsenäisiä pelitaloja, jotka keskittyivät ainoastaan videopelien kehittämiseen. Useat yhtiöt olivat aloittaneet valmistamalla laitteita tai muita ohjelmistoja. Pelikonsolien kehittäjät tekivät itse pelinsä, ja esimerkiksi Atari oli ainoa pelikehittäjä Atari 2600:lle. Tämän vuoksi pelien tekijät eivät saaneet menestyneistäkään peleistä tekijärojalteja eivätkä nimiään peleihin.

Toukokuussa 1979 Atarin ohjelmoijat David Crane, Larry Kaplan, Alan Miller ja Bob Whitehead tapasivat Atarin silloisen toimitusjohtajan Ray Kassarin vaatiakseen pelikehittäjien kohtelemista samoin kuin musiikoita eli rojaltien maksamista ja nimien mainitsemista pelien kansissa. Kassar kieltäytyi, ja Crane, Miller ja Whitehead jättivät Atarin perustaakseen Activisionin entisen musiikkijohtajan Jim Levyn kanssa lokakuussa 1979, Kaplanin liittyessä myöhemmin mukaan. Yhtiön nimeksi päätettiin Activision, yhdistäen "active" ja "television" sanat.

Eric Hirshberg jätti toimitusjohtajan paikan maaliskuussa 2018.

Merkittäviä julkaisuja

Yhtiön julkaisemia pelejä:
 Boxing (1980)
 Pitfall (1982)
 Little Computer People (1985)
 Hunter (1991)
 SiN (1998)
 Mat Hoffman’s Pro BMX (2001)
 Lost Kingdoms (2002)
 Lost Kingdoms 2 (2003)
 Doom 3 (2004)
 The Movies (2005)
 Gun (2005)
 Marvel: Ultimate Alliance (2006)
 Blur
 Singularity (2010)
 Sekiro: Shadows Die Twice (2019)

Yhtiön julkaisemia pelisarjoja:
 The Last Ninja (1987–1988)
 Quake (1997–2007)
 Tony Hawk’s (1999–)
 Soldier of Fortune (2000–2007)
 Spider-Man (2002–2014)
 Total War (2002–2004)
 Call of Duty (2003–)
 Wolfenstein (2003–2009)
 Guitar Hero (2006–2015)
 Crash Bandicoot (2008–)
 James Bond (2008–2013)
 Spyro (2008–)
 Prototype (2009–2012)
 Skylanders (2011–)
 Destiny (2014–2018)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Profiili MobyGamesissa 
 Activisionin viralliset kotisivut

Activision
EVA

EVA voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Eva, naisen etunimi
Elinkeinoelämän valtuuskunta, EVA
EVA Air, taiwanilainen lentoyhtiö
 Erityisen vaikeahoitoisten alaikäisten psykiatrinen tutkimus- ja hoitoyksikkö (EVA-yksikkö), Tampereen yliopistolliseen sairaalaan kuuluvan Pitkäniemen sairaalan yksikkö
virusarteriitti, EVA, lyhenne sanoista equine viral arteritis, hevosilla esiintyvä tartuntatauti
Eva, Nightwishin single
EVA, kuvitteellinen henkilö Metal Gear -pelisarjassa
Eeva (Eva), vuoden 1948 elokuva
Eva, vuoden 1958 elokuva
Eeva (Eva), vuoden 1962 elokuva
Eva (The Face of Eve), vuoden 1968 elokuva
Eva, vuoden 2010 elokuva
Eva, vuoden 2011 elokuva

Katso myös
Eeva
Isot-Antillit

Isot-Antillit on Karibialla sijaitseva saariryhmä, johon kuuluu neljä pääsaarta suurimmasta pienimpään: Kuuba, Hispaniola, Jamaika ja Puerto Rico. Niistä Kuuba ja Jamaika ovat omat itsenäiset valtionsa, Puerto Rico kuuluu itsehallintoalueena Yhdysvaltoihin ja Hispaniolan saarella on kaksi valtiota: lännessä Haiti ja idässä Dominikaaninen tasavalta.

Itsenäiset valtiot

Epäitsenäiset alueet

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Tarja Ylitalo

Tarja Ylitalo (o.s. Suhonen, s. 5. maaliskuuta 1951 Lieksa) on suomalainen iskelmälaulaja, jonka uran menestyksen päivät osuivat 1980-luvulle.

Ura 
Tarja Ylitalo on tullut tunnetuksi lappilaisena, mutta syntyjään hän on pohjoiskarjalainen. Ensimmäisen kerran hän pääsi levyttämään jo vuonna 1969, jolloin ”Tähtijahti -69” -kokoelmalevyllä julkaistiin hänen laulamansa Toivo Kärjen ja Juha Vainion kappale ”Kuin silloin ennen”. Menestystä täytyi kuitenkin odottaa vielä yli kymmenen vuotta. 1970-luvulla Ylitalo toimi Tuomo Ylitalon orkesterin solistina. Vuonna 1978 hän sai levytyssopimuksen Matin ja Tepon levy-yhtiö M&T Tuotannossa. Seuraavana vuonna levytys ”Kerrasta poikki” lähetettiin Syksyn Sävel -kilpailuun, mutta laulu ei päässyt loppukilpailuun asti. Siitä huolimatta laulu nousi Jokamiehen listalla ykköseksi ja siitä tuli paitsi Tarja Ylitalon läpimurtohitti, myös yksi vuoden 1980 suosituimmista iskelmistä. 

Tarja Ylitalo oli 1980-luvun alussa yksi kysytyimpiä artisteja Suomessa. Kolme ensimmäistä pitkäsoittoa myivät timanttilevyyn oikeutettavan määrän ja neljäskin vielä kultaa. Suosituimpia hittejä olivat muun muassa ”Mustankippee”, ”Miks’ ei aina voi olla lauantai”, ”Ei tämä tyttö lempeä anele”, ”Yöjuna” sekä ”Tyttö Pohjolasta”. Hyvin monissa Ylitalon lauluissa korostettiin maaseudun rauhallisuutta verrattuna vilkkaaseen kaupunkilaiselämään. 

Vuonna 1990 Tarja Ylitalo levytti kappaleen ”Syys surumielinen”, joka samalla esitteli uudistuneen, rauhallisemman ja vakavamman Tarja Ylitalon. Samanlaista tyyliä jatkettiin vielä seuraavillakin levyillä, mutta ilman suurempaa menestystä. Vuonna 2017 ilmestyi tuplasingle ”Muistoja lapsuuden / Ulapan aava”.

Ylitalo on osallistunut Syksyn Sävelen finaaliin kolmesti lauluilla ”Ei tämä tyttö lempeä anele” (vuonna 1983, sijoitus 3.), ”Ollaan yhdessä” (1988) ja ”Syys surumielinen” (1990) sekä kerran Euroviisukarsintoihin vuonna 1988 laululla ”Maata vaadin, taivaanrantaa”. Laulu on levytetty, mutta sitä ei ole koskaan julkaistu tallenteena.

Yksityiselämä 
Tarja Ylitalo asuu Pellossa aviomiehensä Tuomon kanssa.

Kirjallisuudessa 
Olli Karhi on kirjoittanut Tarja Ylitalon elämäkertakirjan Kerrasta poikki: Tarja Ylitalon tie tähtiin (Karas-Sana, 2002).

Diskografia

Albumit
 Kerrasta poikki (1980) kultalevy, timanttilevy
 Tyttö Pohjolasta (1981) kultalevy, timanttilevy
 Tunteet voit näyttää (1982) kultalevy, timanttilevy
 Ei tämä tyttö lempeä anele (1983) kultalevy
 Ylitalon Tarja (1985)
 Sittenkin vain sinä (1988)
 Syys surumielinen (1990) kultalevy
 Mitä vain vuokses teen (1992)
 Onnenruusu (1994)

Kokoelmia
 Tarja Ylitalo (1988)
 Tyttö Pohjolasta (1991)
 Kerrasta poikki (1997)
 Parhaat – 20 suosikkisävelmää (Ylitalo) (1997)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tarja Ylitalo Pomus.netin tietokannassa
 
 Iltalehti 8.10.2007 

Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
THQ

THQ oli Yhdysvalloissa Kaliforniassa toiminut peliyhtiö. THQ julkaisi ja kehitti pelejä pelikonsoleille sekä tietokoneille. THQ-nimi tulee sanoista "Toy Headquarters". Yhtiö ei valmistanut leluja enää vuoden 1994 jälkeen, vaan keskittyi vain peleihin. 

THQ omisti myös suomalaisen Universomon, jonka lakkauttamisesta ilmoitettiin vuonna 2010.

Vuonna 2012 yhtiö ilmoitti 239,9 miljoonan dollarin tappioista, joka oli 100 miljoonaa enemmän kuin edeltävänä vuotena. THQ joutui tekemään käänteisen osakkeiden jakamisen jotta osakkeiden arvo pysyisi Nasdaqin vaatiman yhden dollarin minimin yläpuolella. Joulukuussa 2012 yhtiö hakeutui vapaaehtoisesti konkurssiin. THQ oli edelliset yli viisi vuotta tehnyt jatkuvasti uudelleenjärjestelyjä ja irtisanomisia.

22. tammikuuta 2013 yhtiön varallisuus huutokaupattiin ja se lopetti toimintansa. THQ:n pelit ja studiot jaettiin usean yhtiön kesken. Relic Entertainment (Company of Heroes, Warhammer-pelit) päätyi Segalle, Volition (Saints Row) Koch Medialle, Homefront Crytekille sekä THQ Montreal ja South Park: The Stick of Truth -peli Ubisoftille. Vielä julkaisemattoman Evolve-pelin osti Take-Two Interactive.

THQ:n tavaramerkki päätyi Nordic Games:lle vuonna 2014, joka nimesi itsensä uudelleen THQ Nordiciksi vuonna 2016.

Yhtiön julkaisemia pelejä

 Company of Heroes
 Company of Heroes: Opposing Fronts
 Destroy All Humans!
 Evil Dead: Regeneration
 The Flash
 Homefront
 Juiced
 Holy Magic Century
 Hot Wheels: Velocity X
 Metro 2033
 Mx vs Atv Reflex
 Power Rangers: Dino Thunder
 Power Rangers: SPD
 Red Faction
 Red Faction II
 Saints Row
 Saints Row 2
 Sonic Advance
 Sonic Advance 2
 Sonic Advance 3
 Spongebob Squarepants: Supersponge
 Spongebob Squarepants: Revenge of the Flying Dutchman
 Spongebob Squarepants: Battle for Bikini Bottom
 Summoner
 Stalker: Shadow of Chernobyl
 The Adventures of Jimmy Neutron, Boy Genius: Attack of the Twonkies
 The Spongebob Squarepants Movie
 WCW vs. The World
 WWF WrestleMania 2000
 WWF No Mercy
 WWF SmackDown!
 WWE RAW
 WWE RAW 2
 ZanZarah: The Hidden Portal

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Profiili MobyGamesissä 
 THQ.com
Maailmannäyttely

Maailmannäyttely on suuri kansainvälinen näyttely, jossa osallistuvat maat esittelevät teknillisiä, taiteellisia ja kulttuurillisia saavutuksiaan. Maailmannäyttely kestää tavallisesti kolmesta kuuteen kuukautta.

Kaikkiaan maailmannäyttelyitä on järjestetty yli 100 kertaa yli 20 maassa. Ensimmäinen maailmannäyttely järjestettiin Lontoon Kristallipalatsissa vuonna 1851. 2000-luvulla on järjestetty yksi suuri virallinen maailmannäyttely viiden vuoden välein, ja lisäksi välivuosina yksi pienempi maailmannäyttely. Dubain 2020 maailmannäyttely jouduttiin siirtämään vuodelle 2021 COVID-19-pandemian vuoksi.

Maailmannäyttelyiden järjestämistä on vuodesta 1931 alkaen säädellyt Pariisissa toimiva Bureau International des Expositions. Sen tehtävä on pitää näyttelyn ohjelma järjestyksessä ja selvittää järjestäjäkaupungille ja osallistujille niiden oikeudet ja vastuut.

Luettelo maailmannäyttelyistä

Maailmannäyttelyt

Erityisnäyttelyt

Lähteet

Aiheesta muualla 

Videoita Internet Archivessa 1939–1940 New Yorkin ja San Franciscon maailmannäyttelyistä: Video 1, Video 2, Video 3

Seulonnan keskeiset artikkelit
Alepa

Alepa on S-ryhmään kuuluvan HOK-Elannon vähittäiskauppaketju. Alepa-myymälöitä on pääosin Helsingissä, Espoossa ja Vantaalla sekä lisäksi muutamia Keravalla, Klaukkalassa, Tuusulassa ja Hyvinkäällä sekä yksi Järvenpäässä. Yhteensä ketjussa on 126 myymälää vuonna 2021. Lisäksi ketjulla on yksi eri tapahtumissa kiertävä konttimyymälä sekä verkkokauppa Alepa Kauppakassi. Muualla Suomessa toimii S-ryhmän vastaavan kokoluokan myymäläketju Sale. Suomen suurin Alepa-pilottimyymälä sijaitsee Ahjossa, Keravalla.

Alepan myymälät sijaitsevat pääosin tiiviisti rakennetulla kaupunkialueella, mutta niitä on myös ABC-asemien yhteydessä. Myös Helsinki-Vantaan lentoasemalla on yksi Alepa. 

Alepa-ketjun liikevaihto oli 305 miljoonaa euroa ja henkilökuntaa oli 994 vuonna 2011.

Historiaa
Ensimmäinen Alepa avattiin vuonna 1971 Helsingin Asematunneliin. Alepa toimi ensin tavallisena valintamyymälänä. Vuonna 1977 se muutettiin laatikkomyymäläksi ja alettiin rakentaa Alepa-kauppaketjua.

Alepan nimi tulee liikenimestä Alennushalli Pajunen, joka oli vuoteen 1987 asti Pajusen suvun omistama kauppaliikkeiden ketju. Pajusista tuli yrittäjäsuku, kun Edvard Pajunen vaimoineen perusti 1918 siirtomaatavarakaupan Helsingin Sörnäisiin. Edvard Pajusen toinen liiketoimiala oli yleiset saunat.

Edvard Pajunen evästi poikaansa Aarnoa, Jussi Pajusen (sittemmin Helsingin kaupunginjohtaja) isää: ”Kaupoille voit tehdä mitä tahansa, mutta saunoista älä luovu – ne kannattavat aina.” Jussi Pajusen mukaan saunoista luovuttiin silti lopullisesti 1970–1980-lukujen taitteessa, kun perhe oli asettunut asumaan Kulosaareen.

Edvard Pajusen jälkeen liiketoimintaa veti Aarno Pajunen. Sittemmin yrityksen johtoon nousi Jussi Pajunen. Hänen kaudellaan vuonna 1987 perhe myi 37 myymälän ketjun Oy Ässä-Market Ab:lle, jonka vastuulla oli tuolloin päivittäistavarakauppa HOK:n toimialueella. HOK ryhtyi päivittäistavarakaupan pyörittäjäksi alueellaan jälleen vuoden 1995 alussa, kun se sai Ässä Partners Oy:stä enemmistöomistuksen. Pajusten omistukseen kuitenkin jäi muun muassa kiinteistöjä sekä kodintarvikeketju Teesi. Vuoden 1999 alussa Ässä Partners Oy yhdistettiin HOK:n ravintolatoimintaa hoitaneen Helsinki Ravintolat Oy:n kanssa HOK Liiketoiminta Oy:ksi (vuodesta 2004 HOK-Elanto Liiketoiminta Oy). Samassa yhteydessä HOK:n toimialueen ulkopuolella sijaitsevat Alepa-myymälät myytiin. Karkkilan, Lohjan ja Nummelan Alepat siirtyivät Osuuskauppa Seudulle ja Riihimäen Alepa Osuuskauppa Hämeenmaalle, ja ne muutettiin Sale-ketjun myymälöiksi.

Kauppakassi-verkkoruokakauppa

Toukokuussa 2010 Alepa käynnisti yhteistyössä Gastronautin kanssa Kauppakassi-verkkoruokakaupan. Yhteistyötä jatkettiin Digital Foodien kanssa vuotta myöhemmin. Kauppakassi-verkkopalvelussa voi tilata Alepan hinnoin päivittäistavaroita ja saada ne kuljetettuna ilmoittamaansa osoitteeseen samana päivänä. Nykyisellään palvelu kattaa koko pääkaupunkiseudun  alueen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Alepan verkkosivut

Elintarvikekaupat
S-ryhmä
Tavaramerkit
Namco

Namco on japanilainen  videopeliyhtiö. Yhtiön tunnetuimpia pelejä ovat muun muassa Pac-Man, Pole Position ja Xevious sekä pelisarjat Tekken, Soul Calibur, Tales Of, Time Crisis, Ridge Racer ja Xenosaga. 

Toukokuussa 2005 Namco ilmoitti fuusioituvan Bandai-leluvalmistajan kanssa. Yhtiön uudeksi nimeksi tuli Namco Bandai Holdings Inc.

Historia 
Masaya Nakamura perusti yhtiön Tokiossa vuonna 1955. Nimi oli tuolloin Nakamura Manufacturing Ltd, jolloin yhtiö valmisti huvipuistolaitteita ja leluja.

1970 luvulla liittyi videopelimarkkinoille Galaxian pelillä.
Nimeksi vaihdettiin Namco vuonna 1972.

Pelejä 

Namcon julkaisemia pelejä:
 Ace Combat-sarja
 Ace Driver
 Baraduke
 Bosconian
 Crisis Zone
 Dig Dug 
 Donkey Konga
 Final Lap
 Galaga
 Galaga '88
 Galaxian
 Gee Bee (ensimmäinen Namcon kehittämä peli)
 Grobda
 Katamari Damacy
 Klonoa
 Libero Grande
 Mappy
 Pac-Land
 Pac-Man
 Pac-Mania
 Pac-Man World
 Pole Position
 Pole Position II
 Rally-X
 Ridge Racer-sarja
 Sky Kid
 Soul Blade
 Soul Calibur-sarja
 Splatterhouse
 Super Xevious
 Tales of-sarja
 Tales of Symphonia
 Tales of Vesperia
 Tales of Xillia
 Tank Force
 Tekken
 Time Crisis
 Xenosaga
 Xevious
 Xevious 3D/G

Katso myös 
 Bandai Namco Entertainment

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Namco 

Japanilaiset videopeliyritykset
Bandai Namco
Opéra comique

Opéra comique (ranskaa, "koominen ooppera") on termi, jolla viitataan ranskalaiseen oopperaan, jossa tarinaa viedään eteenpäin myös pelkällä säestämättömällä puheella, ei siis välttämättä aina resitatiivin tai laulun keinoin. Pariisin ooppera ei aikanaan sallinut puhuttua dialogia, kun taas Paris Opéra-Comique puolestaan piti sitä lähes perusvaatimuksena. Opéra comiquet olivat nimestään huolimatta harvoin koomisia, vaikkakin useimmissa oli koomisia sivuhahmoja. Esimerkkinä tästä oopperatyylistä voidaan mainita Georges Bizet'n Carmen.

Aiheesta muualla
 Veijo Murtomäki: Opéra comique
 Veijo Murtomäki: Ranskalainen koominen ooppera. Muhi, Siba.fi, viitattu 19.10.2017

Oopperan tyylilajit
Ranskankieliset sanat ja sanonnat
Rehabeam

Rehabeam oli Juudan kuningas isänsä Salomon jälkeen. Hänen historiallisuudestaan ei ole varmuutta, yhden teorian mukaan hän oli kuninkaana 931 - 913 eaa. Joidenkin uskonnollisten tutkijoiden mukaan, jotka korostavat Raamatussa olevaa ajanlaskua, hänen hallituskautensa alkoi jo niinkin varhain kuin 997 eaa.

Raamatun kertomuksen mukaan kansa nousi kapinaan Rehabeamin ensimmäisenä hallitusvuotena, koska hän ei suostunut keventämään isänsä Salomon kansalle asettamaa "raskasta iestä ja kovaa palvelusta". Tämän ikeen on arveltu liittyvän korkeisiin veroihin tai siihen rinnastettavissa olevaan valtiolle suoritettavaan palkattomaan työhön. 
Kun Rehabeam kieltäytyi suostumasta kansan pyyntöön, kymmenen pohjoista heimoa nousi kapinaan Jerobeamin johdolla, ja muodosti Israelin valtion. Rehabeam jäi hallitsemaan eteläistä Juudan valtiota, johon kuuluivat Juudan ja Benjaminin heimot. Rehabeamin jälkeen tuli Juudan kuninkaaksi hänen poikansa Abiam.

Aiheesta muualla 

Rehabeam suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)

 Juudan kuninkaat
Högnäs

Högnäs on kaupunginosa Espoossa. Asuinalue sijaitsee Bodominjärven ja Matalajärven välissä olevalla kannaksella. Maaseutumaisessa kaupunginosassa on omakotitaloasutusta.

Kaupunginosana Högnäs ulottuu Kehä III:n luoteispuolella Oittaan eteläpuolelta aina Kulloonsillan tuntumaan asti.

Alue on tunnettu suurista luonnonsuojelulain nojalla rauhoitetuista tammista, joista ainakin yksi on saanut aikaan yleisönosastokeskusteluita paikallislehdissä syystä, että se haluttaisiin kaataa ympäristölleen vaarallisena.

Bodominjärven ja soistuneen Matalajärven lisäksi alueella on vain vähäisiä pelto-ojia. Bodominjärven etelärannalla on laajahko metsäalue. Högnäsin alueella liikkuu paljon villieläimiä, kuten hirviä, peuroja, rusakoita, kettuja ja supikoiria. Ollaksen pelloilla näkee myös paljon muuttolintuja syksyisin. Matalajärvi on suosittu paikka lintuharrastajien keskuudessa, sillä siellä näkee paljon erilaisia lintuja. Järven rannalla sijaitsee lintutorni, josta voi helposti käydä katsomassa lintuja. Lintutornille pääsee Margretebergin kautta.

Alueen tienhoitokunta ehdotti vuonna 1980 alueen suomenkieliseksi nimivastineeksi Korkeakannasta, joka olikin yksi valtakunnallisen nimitoimiston 1974 suosittelemista käännösvastineista. Kaupunginhallitus kuitenkin vahvisti 16. helmikuuta 1982 kaupunginosan nimeksi vain ruotsinkielisen nimen Högnäs.

Espoon sisäinen bussilinja 225 kulkee Högnäsistä Leppävaaraan.

Lähteet

Espoon kaupunginosat
Vanha-Espoo
Paavoharju

Paavoharju oli kokeellista ja sävykästä ambient-, virsi-, iskelmä- ja lo-fi-musiikkia tekevä suomalainen yhtye, jonka jäsenet ovat pääasiassa Savonlinnasta. Yhtyeen taustalla toimivat veljekset Lauri ja Olli Ainala, Toni Kähkönen sekä laulaja Jenni Koivistoinen. Miehistöön kuuluu myös välillä trubaduurina ja lauluntekijänä tunnettu Joose Keskitalo. Vuonna 2013 rap-artisti Paperi T liittyi yhtyeeseen.

Paavoharjun ensimmäinen, elokuussa 2005 ilmestynyt pitkäsoitto Yhä hämärää keräsi hyviä arvioita niin Suomessa kuin ulkomailla. Paavoharjulla on myös varhaisempaa, julkaisematonta tuotantoa, kuten EP Maxi ranskikset. Vaikka suosio onkin pääasiassa rajoittunut pieniin piireihin, on yhtye saanut ihailijoita myös laajalti tunnetuista artisteista, kuten The Ark -yhtyeen keulakuvasta Ola Salosta, kirjailija/toimittaja Neil Straussista sekä lukuisten alteregojen takaa toimivasta J. G. Thirlwellistä.

Vuoden 2010 lopulla Fonal Records ja Helmi levyt julkaisivat Lauri Ainalan tuottaman Savonlinna-aiheisen DVD:n Unien Savonlinna. 52 minuutin mittaisen kokeellisen dokumenttielokuvan lisäksi DVD sisältää musiikkivideoita ja livepätkiä vierailevilta ohjaajilta.

Paavoharju esiintyi Roskilde Festivalilla 4. heinäkuuta 2009.

Yhtye on tämänkin jälkeen esiintynyt satunnaisesti, kuten Flow-festivaalilla 11. elokuuta 2018.

Julkaisut 
Studioalbumit
 
 
 
 Happiness (2022)

Kokoelma-albumit
 
 

EP:t
 
 

Singlet
 Joose Keskitalo & Paavoharju: ”Minä ja kapteeni” / ”Onni” (2005)
 ”Uskallan” (2006)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Pitchfork Median Yhä hämärää -arvostelu
 Pitchfork Median Laulu laakson kukista -arvostelu

Suomalaiset yhtyeet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Artjom Mikojan

Artjom Ivanovitš Mikojan (, ; 5. elokuuta (J: 23. heinäkuuta) 1905 Sanahin, Armenia – 9. joulukuuta 1970 Moskova) oli neuvostoliittolainen, armenialaissyntyinen lentokonesuunnittelija, joka yhdessä Mihail Gurevitšin kanssa suunnitteli MiG-hävittäjät.

Ennen toista maailmansotaa
Mikojan kävi keskikoulua vastaavan koulun. Sen jälkeen hän meni Donin Rostoviin tehtaalle koneistajaksi, liittyi 1925 NKP:hen ja työskenteli sitten Moskovassa Dynamo-nimisessä tehtaassa. Suoritettuaan asepalvelukseen hän pääsi opiskelemaan Žukovskin ilmavoimien akatemiaan. Siellä hän suunnitteli ensimmäisen lentokoneensa ja valmistui 1937 insinööriksi. Hän työskenteli Polikarpovin suunnittelutoimistossa.

Toinen maailmansota
Mikojan nimitettiin vuonna 1939 Moskovaan perustetun lentokonesuunnittelutoimiston johtajaksi. Yhdessä Gurevitšin kanssa hän loi siitä Mikojan-Gurevitš-suunnittelutoimiston. Maaliskuussa 1942 se nimettiin seuraavilla nimillä: OKB MiG (Osoboje Konstruktorskoje Bjuro MiG), ANPK MiG (Aviatsionni nautšno-proizvodstvenni kompleks) ja OKO MiG. 

Toinen maailmansota osoitti, ettei MiG-1-hävittäjä ollut kovin hyvä. Sen pohjalta kehitetty MiG-3 oli paljon parempi ja sitä käytettiin Neuvostoliiton ilmavoimissa suurina määrinä. MiG-5, 7 ja MiG-8 olivat lähinnä koekoneita.

Toisen maailmansodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitossa tehtiin versiota saksalaisten kehittämistä suihkukoneista, samoin kuin tehtiin samaan aikaan ainakin Ranskassa, Englannissa ja Ruotsissa. Ensimmäinen sarjatuotantokone oli MiG-9 vuonna 1946. I-270-prototyyppi perustui saksalaiseen hahmotelmaan ja käytti brittiläistä suihkumoottoria – siitä tuli etenkin Korean sodassa menestyksellinen MiG-15. Sen suorituskyky oli erinomainen ja yli 18 000 konetta valmistettiin. Vuodesta 1952 alkaen Mikojan kehitti koneeseen sopivan ohjuksen.

Mikojan oli suunnittelutoimiston johdossa, kun se suunnitteli useita maailmanennätyksiä saavuttaneen ja suuria määriä valmistetun MiG-21-hävittäjän. Hän opetti Moskovan ilmailuinstituutissa.

Hän sai kahdesti Neuvostoliiton korkeimman siviilikunniamerkin, Sosialistisen työn sankarin arvonimen. Leninin kunniamerkki ja Stalin-palkinto kumpikin myönnettiin hänelle kuudesti. 

Artjom Mikojanin isoveli Anastas Mikojan oli korkea-arvoinen neuvostopoliitikko 1950- ja 1960-luvuilla.

Mikojanin kuoltua suunnittelutoimiston nimi muuttui muotoon Mikojan, mutta koneiden tyyppi säilyi MiGinä.

Neuvostoliittolaiset lentokonesuunnittelijat
Sosialistisen työn sankarit
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Putte Possu

Putte Possu (myös Putte Änkkänen, ) on piirroshahmo, joka on esiintynyt Looney Tunes ja Merrie Melodies -animaatioissa sekä sarjakuvissa.

Bob Clampett suunnitteli Puten hahmon, jonka ensiesiintyminen tapahtui lyhytanimaatiossa  "I Haven't Got a Hat" 2. maaliskuuta 1935. Siinä Putte oli ylipainoinen lapsi ja hänen äänensä teki Joe Dougherty. Kesti muutaman vuoden ennen kuin Putte aikuistui ja sai piirretyissä Mel Blancin äänen. Hän esiintyi myös elokuvassa "Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?" Piirretyissä Putte ottaa usein yhteen Repe Sorsan kanssa kuten Elmeri Väiskin. Putte änkyttää pahasti.

Suomalaisessa Nakke-sarjakuvalehdessä Putte esiintyi aluksi nimellä Putte Änkkänen. Hänen tyttöystävänsä nimi oli Petunia (myös alkukielellä) ja hän seikkaili usein Ossi (Cicero)-nimisen pikkupossun kanssa.

Aikakauslehti Apu julkaisi 1950-luvulla Väiski Vemmelsääri -sarjakuvaa, jossa Puten nimi oli Porkki.

Porky Pig esiintyi ensimmäisen kerran USA:ssa sarjakuvalehdessä "Looney Tunes" and "Merrie Melodies Comics". Hahmolla oli oma sarjakuvalehtensä vuosina 1942-1962 (Dell) ja 1965-1984 (Gold Key Comics). 

Sarjakuvissa Puten tunnetuimpia piirtäjiä ovat olleet Chase Craig, Roger Armstrong ja Carl Barks. Barks tosin piirsi Puttea vain kerran, tarina oli "Porky of the Mounties". Tarinan kirjoitti Chase Craig. Carl Beuttner uudelleen tussasi joitakin yksityiskohtia (kuten Puten ja Petunian päät).  Tarina pohjautui piirrettyyn "Porky in the Northwoods" (1936). Sarjakuva ei ole ilmestynyt suomeksi. Chase Craig on tunnettu muun muassa siitä, että hän toimitti "Magnus, Robot Fighter" -lehteä (suomeksi Markos). Hän toimitti USA:ssa myös lehtiä Donald Duck (Aku Ankka) ja Uncle Scrooge (Roope Ankka), kun Barks piirsi parhaita ankka-tarinoitaan, ja Paul Murryn aikaista Mickey Mouse (Mikki Hiiri) -lehteä.
 
DC Comics alkoi julkaista 1994 Looney Tunes -lehteä, jossa myös Putte on taas seikkaillut.

Amerikkalaisissa animaatioissa Puten äänenä on nykyisin Bob Bergen, suomenkielisissä dubbauksissa Petri Hanttu. 

Suomessa Putte Possu tunnetaan myös Kipparikvartetin kappaleesta "Putte-Possun nimipäivät" (1953), joka ollaan Raahessa tuotteistamassa omaksi brändikseen , jolla ei ole tekemistä amerikkalaisen Puten kanssa. "Putte-Possun nimipäivät" löytyvät myös 1983 levytetyltä "Putte-Possun huviretki" nimiseltä äänitteeltä.

Aiheesta muualla
 Porky's Midnight Matinee (1941)

Looney Tunes -hahmot
Kuvitteelliset siat
Jukka Laajarinne

Jukka Laajarinne (s. 11. helmikuuta 1970 Lahti) on suomalainen kirjailija, novellisti ja humoristi. Ennen jättäytymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 2004 Laajarinne toimi useita vuosia matemaattisten aineiden ja filosofian opettajana.

Laajarinne oli Finlandia Junior -ehdokkaana vuonna 2003 kirjallaan Madonluvut. Vuonna 2005 Laajarinne voitti yhdessä Martti Ruokosen kanssa Pohjoismaisen kuvakirjakilpailun kirjalla Mummon kone. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Suomen tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-kunniakirja.

Laajarinne on avustanut Tähtivaeltaja-lehteä. Hänen novellejaan on ilmestynyt suomalaisissa tieteislehdissä.

Teokset 
 Supersankari Omega (nuorisoromaani), WSOY 2000, ISBN 951-0-24499-6 
 Onnenpossu (lastenkirja), WSOY 2003, ISBN 951-0-27765-7 
 Madonluvut (lasten- ja nuortenkirja), WSOY 2003, ISBN 951-0-27981-1 
 
 Varsinainen kalavale, WSOY 2005, ISBN 951-0-30764-5
 Minä en laske kymmeneen (kuvakirja), WSOY 2006
 
 
 Elina vieraalla maalla (kuvakirja), WSOY 2008
 Ruoalla ei saa leikkiä (lastenkirja), WSOY 2009
 
 
 
 
 
 
 Pinnan alla pimeä (romaani) Ateena, 2017. ISBN 978-952-300-302-6.

Novelleja 
 ”Jumissa” (1989). Teoksessa 
 ”Tietäjä”. Aikakone 1/1989.
 ”Jouluyö”. Kosmoskynä 4/1990.
 ”Muinaisten kuiske”. Aikakone 1/1993.
 ”Kuin tarujen sankari”. Spin 2/1994.
 ”Olin jo vienyt roskiksen”. Spin 3/1999.
 ”Nousu”. Spin 1/2000.
 ”Linssien takaa”. Tähtivaeltaja 2/2006.
 ”Metsästäjä-keräilijä”. Tähtivaeltaja 3/2006.
 ”Loppuun asti – triptyykki”. Tähtivaeltaja 4/2006.
 ”Nymphas”. Teoksessa 
 ”Syyssaaret: merellisiä elämyksiä”. Teoksessa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Blogi.
 Jukka Laajarinne Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video.

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset novellikirjailijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Elmar Brok

Elmar Brok (s. 14. toukokuuta 1946) on saksalainen Euroopan parlamentin Euroopan kansanpuolueen ryhmän jäsen. Hän on opiskellut lakia ja hallintoa Edinburghin yliopistossa, ja ammatiltaan hän on radiotoimittaja. Europarlamentin jäsen hänestä tuli 1980. 

Brok on toiminut europarlamentissa muun muassa itälaajenemisen raportoijana. Brok ilmaisi vuonna 2004 kannattavansa kristinuskon mainitsemista EU:n perustuslakisopimusehdotuksen esipuheessa luovuttamalla Strasbourgissa tiedotustilaisuudessa yli miljoonan ihmisen allekirjoittaman vetoomuksen asiasta.

Lähteet 



Aiheesta muualla

Euroopan unionin perustuslakisopimus
Constitution

Euroopan parlamentin kompetenssi
Brok varoittaa Suomen EU-puheenjohtajuuden epäonnistumisesta
Pääministeri Vanhanen selkiytti tilannetta
Stubb järkyttyi
Euroopan parlamentti
Täyistuntopuheet
Elmar Brokin oma sivu
Vetoomus kristinuskon mainitsemiseksi EU:n perustuslakisopimusehdotuksen esipuheessa

Saksalaiset europarlamentaarikot
Saksalaiset kristillisdemokraattiset poliitikot
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Matti Apunen

Veli Matti Apunen (s. 20. elokuuta 1960 Kotka) on suomalainen poliittinen mielipidevaikuttaja, joka on toiminut Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtajana vuodesta 2010. Hän jätti tehtävän helmikuun 2019 lopussa. Tätä ennen hän oli päätoimittajana Aamulehdessä 1998–2010 ja Imagessa 1997–1998. Hän aloitti 1. syyskuuta 2019 Tampereen yliopistossa työelämäprofessorina informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunnassa. Hän toimi jalkapallon Veikkausliigan puheenjohtajana vuosina 2017–2020. Apunen aloitti Yleisradion hallituksen puheenjohtajana toukokuussa 2021.

Elämä ja ura
Apunen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1979 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1989 Tampereen yliopistosta. Hänen isänsä oli politiikantutkija ja Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professori Osmo Apunen.

Apunen aloitti toimittajan uransa Aamulehdessä. Hän oli lehden kulttuuritoimittaja vuosina 1985–1994, jolloin hän seurasi etenkin elokuvia. Hänet palkittiin Kalle Kaiharin säätiön kulttuuripalkinnolla vuonna 1988. Vuosina 1995–1996 Apunen oli Aamulehden kehityspäällikkö ja 1997–1998 Imagen päätoimittaja. Vuonna 1998 Apunen siirtyi Aamulehden päätoimittajaksi ja toimi vastaavana päätoimittajana vuosina 2000–2010. Apunen on ollut myös Aamu-TV:n Jälkiviisaiden ja Ruben Stillerin juontaman televisio-ohjelma Pressiklubin journalistijäsen.

Apunen valittiin huhtikuussa 2010 Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtajaksi. Hän aloitti tehtävässä elokuussa. Hän jätti tehtävän helmikuun lopussa 2019. Apunen on osallistunut useisiin Bilderberg-ryhmän kokouksiin vuosina 2011–2013.

Apunen valittiin huhtikuussa 2017 Veikkausliigan puheenjohtajaksi. Hän seurasi tehtävässä Lasse Lehtistä.  

Apunen on kirjoittanut Evan johtajana kolumneja Helsingin Sanomiin noin kerran kuussa. Hän on kirjoittanut ja kääntänyt myös useita kirjoja.

Näkemyksiä
Syyskuussa 2010 Apunen esitti, että Journalistiliiton tulisi selvittää toimittajien puoluekantoja. Vuonna 2011 hän otti kantaa nimetöntä ja nimimerkillä kirjoittamista vastaan.

Matti Apunen on kertonut olevansa klassinen liberaali. Määritelmä perustuu ajatushautomo Liberassa toimivan Risto Harisalon ja Ensio Miettisen laajentamaan klassisen liberalismin määritelmään, jossa klassiseksi liberalismiksi on luettu myös poliittisen taloustieteen ns. uusklassinen suuntaus. Apunen tunnetaan liike-elämän puolestapuhujana ja Björn Wahlroosin ja Jorma Ollilan kaltaisten talousvaikuttajien ajatusten levittäjänä.

Kirjat

Kirjoittajana

Käännökset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Juho-Heikki Matilainen: Siperian mediatsaari. Aviisi 11/2005.

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset jalkapallovaikuttajat
Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Medellín

Medellín on kaupunki Kolumbiassa, kahdella miljoonalla asukkaallaan maan kolmanneksi suurin. Sitä ympäröivällä suurkaupunkialueella elää yli 3,5 miljoonaa ihmistä (arvio 2013).

Kaupunki sijaitsee Aburrán laaksossa yli 1,5 kilometrin korkeudessa merenpinnasta. Sen läpi virtaa pohjoiseen Medellínjoki.

Historia 
Ennen espanjalaisten tuloa jokilaaksossa asui useita intiaanikansoja. Ensimmäiset espanjalaiset kävivät alueella vuonna 1541. Vuonna 1616 he perustivat San Lorenzo de Aburrá-nimisen kaupungin, jonka nimi vaihdettiin vuonna 1676. Vuonna 1816 siitä tuli Antioquian pääkaupunki.

Kaupunki on alkanut kasvaa voimakkaasti vasta 1970-luvulla huomattavan teollistumisen myötä. Kaupungissa toimi 1990-luvun alkuun saakka vaikutusvaltainen Pablo Escobarin huumekartelli. Kaupungissa tehtyjen henkirikosten määrä putosi 80% vuosina 1991-2010. Kaupungissa toimii kuitenkin edelleen rikollisjoukkioita. Maaliskuussa 2013 Medellin valittiin Urban Land Instituten kilpailussa "maailman innovatiivisimmaksi kaupungiksi".

Liikenne 

Medellinissä on Kolumbian kehittynein joukkoliikenne. Sitä hoitavat maan ainoa metro sekä maanpinnan yläpuolella kulkeva "kaapelimetro". Vuonna 2011 yhteen köyhistä kaupunginosista rakennettiin 384 m korkeat liukuportaat helpottamaan asukkaiden liikkumista jyrkällä vuorenrinteellä.

Urheilu 
Medellinissä toimii Kolumbian vanhin jalkapalloseura, vuonna 1913 perustettu Deportivo Independiente Medellin eli DIM. Sen paikallisvastustaja on Atletico Nacional Medellin.

Kuvasto

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kolumbian kaupungit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo suomenkielisistä oopperoista

Herman Rechberger, Olli Kortekangas ja Kalevi Aho: Aika ja uni
 Erkki Melartin: Aino
 Einojuhani Rautavaara: Aleksis Kivi 
 Armas Launis: Aslak Hetta
 Einojuhani Rautavaara: Auringon talo 
 Oskar Merikanto: Elinan surma
 Kalevi Aho: Ennen kuin me kaikki olemme hukkuneet
 Juha T. Koskinen: EUKKO – pidättekö vainajista
 Kalevi Aho: Hyönteiselämää
 Atso Almila: Isontalon Antti
 Leevi Madetoja: Juha
 Aarre Merikanto: Juha
 Väinö Raitio: Kaksi kuningatarta
 Eero Erkkilä: Kalastaja
 Pentti Tynkkynen: Karhu
 Tauno Marttinen: Kihlaus
 Armas Launis: Kullervo
 Aulis Sallinen: Kullervo
 Aulis Sallinen: Kuningas Lear
 Aulis Sallinen: Kuningas lähtee Ranskaan
 Mikko Heiniö: Käärmeen hetki
 Pekka Kostiainen: Lakeuksien lukko
 Tauno Marttinen: Lea
 Kari Tikka: Luther
 Kimmo Hakola: Marsin mestarilaulajat
 Tauno Marttinen: Mestari Patelin
 Ilkka Kuusisto: Nainen kuin jäätynyt samppanja
 Tauno Marttinen: Noitarumpu
 Tuomas Kantelinen: Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni
 Aulis Sallinen: Palatsi
 Leevi Madetoja: Pohjalaisia
 Oskar Merikanto: Pohjan neiti
 Tauno Marttinen: Poltettu oranssi
 Väinö Raitio: Prinsessa Cecilia
 Ari Vakkilainen: Punahilkka
 Aulis Sallinen: Punainen viiva
 Tuomo Teirilä: Pyymosa
 Tauno Marttinen: Päällysviitta
 Einojuhani Rautavaara: Rasputin
 Aulis Sallinen: Ratsumies
 Oskar Merikanto: Regina von Emmeritz
 Pentti Tynkkynen: Runeberg
 Pekka Kostiainen: Sammon tarina
 Pekka Jalkanen: Seitsemän huivia
 Armas Launis: Seitsemän veljestä
 Pekka Jalkanen: Tirlittan
 Tauno Marttinen: Tulitikkuja lainaamassa
 Tauno Pylkkänen: Tuntematon sotilas
 Einojuhani Rautavaara: Tuomas
 Einojuhani Rautavaara: Vincent 
 Joonas Kokkonen: Viimeiset kiusaukset
 Pentti Tynkkynen: Vänrikki Stool
 Mikko Heiniö: Riddaren och draken
 Tapio Tuomela: Äidit ja tyttäret
 Erik Bergman: Det sjungande trädet

Katso myös
Luettelo oopperoista laulukielen mukaan

Suomenkielisistä oopperoista
Mikojan-Gurevitš MiG-3

Mikojan-Gurevitš MiG-3 (Микоян-Гуревич МиГ-3) on Neuvostoliiton toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone ja yksi maan parhaista luokassaan. Se oli kehitetty MiG-1-hävittäjästä pyrkimyksenä korjata edeltäjänsä huonoa ohjattavuutta.

Tarkoitus ja käyttö
MiG-3 oli suunniteltu suurten korkeuksien hävittäjäksi. Se ei ollut edukseen matalissa ja keskikorkeuksissa, joissa ilmataistelut käytiin Venäjän taivaalla. Havaittuaan koneen puutteet ilmataistelussa lentäjät välttivät myös neuvostoliittolaisessa lentokoulutuksessa suosittua kaartotaistelua ja käyttivät niin sanottua heiluritaktiikkaa syöksy-tulitus-syöksy pois tai ylösveto saavutetulla nopeudella. Näin käytettynä nopeutta hyödyntämällä kone oli tehokas muun muassa Suomen ilmavoimien käyttämää Brewster F2A -hävittäjää vastaan.

Koneella oli taipumus kiertoon laskeuduttaessa – tämä johtui moottorin suuresta massasta suhteessa rungon pituuteen, mikä heikensi pituusvakavuutta. Tätä oli pyritty korjaamaan lisätyllä siiven V-kulmalla MiG-1:een verrattuna.

Maaliskuussa 1941 valmistui päivittäin kymmenen MiG-3-konetta. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 valmiina oli 1 200 MiG-3-hävittäjää.

Moskovan taistelussa MiG-3-hävittäjälentäjät saavuttivat runsaasti ilmavoittoja saksalaisista pommikoneista. Sodan pakottavassa yleistilanteessa koneeseen asennettiin myös kiskot RS-82-raketteja varten auttamaan maavoimien suorassa tukemisessa, vaikka kone ei soveltunutkaan rynnäkkötehtäviin.

Konetta ei enää kehitetty, koska sen käyttämät Mikulin-moottorit varattiin Iljušin Il-2 -maataistelukoneen tuotantoon. Siinä kokeiltiin Švetsov AŠ-82 -tähtimoottoria, mutta tämä versio ei tarjonnut parempaa suorituskykyä kuin mitä samaa moottoria käyttävällä Lavotškin La-5:llä jo oli.

Pääosa MiG-koneista vedettiin pois etulinjan tehtävistä vuoden 1943 tienoilla. Tunnetuin tyypillä lentänyt on Aleksandr Pokryškin, joka oli liittoutuneiden johtava hävittäjä-ässä.

Suomi ja MiG-3
Vuonna 1942 Suomi neuvotteli Saksan kanssa 22 MiG-3-sotasaaliskoneen ostamisesta. Koneet tilattiin joulukuussa 1942. Koneiden toimitukset viivästyivät ja suomalaisten tiedusteltua toukokuussa 1943 syytä tähän, saksalaiset ilmoittivat kone-erän tuhoutuneen ilmapommituksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

MiG-3
Neuvostoliittolaiset hävittäjälentokoneet
1940-luvun hävittäjälentokoneet