joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kalle Kyhälä

Kaarlo (Kalle) Edvard Kyhälä (14. toukokuuta 1887 Kuusamo – 22. syyskuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli suomalainen pienviljelijä ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.

Kyhälän vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kyhälä eli Saapunki ja Saara Lämsä. Hän kävi kansanopiston ja toimi metsänhoito- ja maanmittaustöissä Perä-Pohjolassa ja Keski-Pohjanmaalla sekä vuodesta 1909 pienviljelijänä Sievissä. Kyhälä liittyi SDP:hen vuonna 1907 ja oli mukana Pohjolan tukkityöläisten renkaassa jäsenenä sekä Pohjolan ammatillisten piirijärjestöjen piirineuvoston jäsenenä.

Suomen sisällissodan jälkeen Kyhälä liittyi SKP:hen 1920. Hän oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä ja oli myös Sievin kunnanvaltuuston jäsen. Yöllä 22. kesäkuuta 1930 Lapuan liikkeen edustajat, joista yksi oli suojeluskuntalaisen univormussa, pidättivät Kyhälän asunnostaan ja kyyditsivät hänet autolla Kajaanin ja Lieksan kautta Neuvostoliiton rajan yli.  
 
Kyhälä lähetettiin Petroskoihin ja Kustaa Rovion suosituksella hänet nimitettiin Aunuksessa sijainneen Alavoisen sahan ja sovhoosin johtajaksi. Vuonna 1934 Kyhälä lähti opiskelemaan Petroskoin Maatalouskorkeakouluun. Marraskuussa 1935 Kyhälä erotettiin puolueesta ja maatalouskorkeakoulusta koska hänen katsottiin salanneen sen että hän oli ollut maanomistaja Suomessa. Kyhälä työskenteli tämän jälkeen sahaajana lanssilla kunnes hänet vangittiin 8. heinäkuuta 1938 vakoilijana. Kyhälä sai kuolemantuomion ja hänet ammuttiin 22. syyskuuta 1938 Petroskoin lähistöllä. Kyhälän maine palautettiin 1955.

Kyhälä oli naimisissa vuodesta 1908 Aina Eliina Eskolan kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä ja poika.

Lähteet 
 
 KASNTn NKVDn vuosina 1937 - 1938 rankaisemien Suomen Eduskunnan entisten jäsenten luettelo

Aiheesta muualla
 Henkilögalleria  KirjastoVirma: Anne Ruuttula-Vasari, 2007. (Viitattu 10.10.2008)

Kansanedustajat
Oulun läänin eteläinen vaalipiiri
Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Sievin kunnanvaltuutetut
Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt
Stalinin vainoissa kuolleet
Suomalaiset teloitetut
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Arvo Lehto

Arvo Aksel Lehto (alk. Lund; 17. marraskuuta 1898 Tuusula – syksy 1941 Ääninen, Neuvostoliitto) oli suomalainen työmies, toimitsija ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.

Lehdon vanhemmat olivat muurari Karl Aksel Lund ja Ida Öberg. Käytyään kansakoulun hän työskenteli työmiehenä ja toimitsijana Helsingissä vuoteen 1918 saakka; viimeksi hän oli vuodesta 1916 valurina Helsingin veturivarikolla. Suomen sisällissotaan Lehto osallistui punaisten riveissä ja sai sodan jälkeen elinkautisen vankeustuomion 1919. Lehto armahdettiin 1925 ja sen jälkeen hän liittyi SKP:hen 1926 ja oli toimitsijana Helsingissä vuoteen 1930 saakka. Lehto kävi 1928 Neuvostoliitossa osallistuen Kominternin 6:teen kongressiin. Hän oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä.

Lapuan liikkeen edustajat sieppasivat Lehdon 28. kesäkuuta 1930 ja 5. heinäkuuta vastaisena yönä hänet muilutettiin Neuvostoliiton rajan yli. Lehto toimi Neuvostoliitossa Petroskoin Uritski-klubin johtajana 1930, puoluesihteerinä Matrossa, ammattiliittotoimitsijana Petroskoissa 1932–1934 ja Totuus-lehden toimittajana 1935. Hän opiskeli myös Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa 1932. Vuonna 1937 Lehto lähetettiin Suomeen puoluetehtävissä ja seuraavana vuonna hän siirtyi Ruotsiin. Ruotsissa Lehto pidätettiin ja sen jälkeen kun hänen turvapaikka-anomuksensa oli hylätty, Lehto joutui palaamaan 1940 Neuvostoliittoon. Lehto oli sitten vuonna 1940 Neuvosto-Karjalassa Totuus-lehden toimittajana ja Petroskoin radiokomitean suomalaisen osaston johtajana.

Lehto oli naimisissa vuodesta 1930 Hilda Maria Kekäläisen kanssa ja heillä oli yksi tytär. Lehdon perhe jäi asumaan Suomeen.

Lehto kuoli syksyllä 1941 suomalaisten vallatessa Petroskoin kaupunkia Neuvosto-Karjalassa. Hän oli kaupungista lähteneen lautan kyydissä, joka syttyi tuleen pommituksessa, ja hypättyään veteen hän hukkui Äänisjärveen.

Lähteet 
 
 KASNTn NKVDn vuosina 1937 - 1938 rankaisemien Suomen Eduskunnan entisten jäsenten luettelo

Viitteet

Kansanedustajat
Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Uudenmaan vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Jaakko Mäki

Jaakko Mäki (sukunimi aikaisemmin Kaunismäki) (2. tammikuuta 1878 Ilmajoki – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli suomalainen palstatilallinen, kupariseppä ja sosialidemokraattien kansanedustaja joka siirtyi Suomen sisällissodan jälkeen Venäjälle ja liittyi mukaan SKP:n toimintaan.

Mäen vanhemmat olivat torppari Tuomas Kaunismäki ja Maria Liisa Kaunismäki. Hän kävi kiertokoulua ja myöhemmin taideteollisuuskoulun. Mäki oli kupariseppänä Helsingissä ja Ilmajoella ja vuosina 1902–1905 hän työskenteli Yhdysvalloissa. Palattuaan Suomeen Mäki oli palstatilallisena ja levyseppänä Ilmajoella 1905–1918.  Mäki oli ollut SDP:n jäsenenä vuodesta 1899 ja hän oli puolueen kansanedustajana 1908–1918 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. 

Suomen sisällissodan aikana Mäki toimi Suomen kansanvaltuuskunnan asutushallituksen maatalousasiainosaston komissaarina ja evakuointiosaston apulaispäällikkönä. Sodan loppuvaiheessa hän siirtyi Venäjälle Pietariin ja oli aluksi rivisotilaana puna-armeijassa. Vuonna 1920 hän saapui Petroskoihin jossa hän toimi Karjalan kommuunin maatalousasiain osastonjohtajana ja vallankumouskomitean jäsenenä sekä Karjalan vallankumouskomitean agitaatiojaoston päällikkönä. Seuraavana vuonna hän oli agitaatiokoulun johtajana ja Petroskoin huoltokomission kuulustelijana. 

1920-luvulla Mäki oli Kommunisti-lehden toimituskunnassa 1922, Vapaus-lehden toimituskollegion jäsenenä 1924, Karjalan työkansan kommuunin NKP:n aluekomitean suomenkielisen osaston johtajana 1921–1924, Uhtuan puoluekomitean sihteerinä 1924–1929 ja vuodesta 1925 Karjalan toimeenpanevan keskuskomitean jäsenenä. 

1930-luvulla Mäki toimi Rakennustrustin puoluekomitean sihteerinä ja NKP:n Petroskoin kaupunkikomitean jäsenenä 1930–1934 sekä 1934–1935 Uhtuan toimeenpanevan piirikomitean puheenjohtajana ja kolhoositalonpoikaiskoulun talousosaston johtajana. Mäki erotettiin puolueesta ja kaikista tehtävistään 1935 ja hänet vangittiin 29. heinäkuuta 1937 vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta syytettynä. Mäki tuomittiin kuolemaan ja hänet teloitettiin ampumalla 14. tammikuuta 1938 Petroskoin lähistöllä. Mäen maine palautettiin 1956.

Mäki oli naimisissa vuodesta 1902 Susanna Palomäen kanssa.

Lähteet 
 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Stalinin vainoissa kuolleet
Suomalaiset teloitetut
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Antti Nahkala

Ahti Jakob (Antti Jaakko) Nahkala (15. huhtikuuta 1877 Liminka – 17. elokuuta 1942 Uhto-Izhemskin leiri, Neuvostoliitto) oli suomalainen rakennustyönjohtaja ja Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen kansanedustaja.

Nahkalan vanhemmat olivat mäkitupalainen Henrik Nahkala ja Brita Samuelintytär.  Nahkala työskenteli maa- ja rakennustöissä Jaalassa ja Kajaanissa vuoteen 1917 ja rakennustyönjohtajana Kajaanissa vuodesta 1917. Suomen sisällissodan jälkeen Nahkala tuomittiin vankilaan poliittisista syistä 1918 ja uudelleen 1923 kuritushuoneeseen 6 vuodeksi. Hän oli sitä ennen sosialistisen työväen puolueen kansanedustajana 1922–1924 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Vapauduttuaan vankilasta Nahkala oli vuosina 1928–1932 kirvesmiehenä Helsingissä Radiator-yhtymässä ja oli SKP:n keskuskomitean poliittisen toimikunnan jäsenenä. 

Joulukuussa 1932 Nahkala siirtyi SKP:n luvalla salaa Neuvostoliittoon. Nahkala lähetettiin Toivo Antikaisen suosituksella NKP:n Karjalan aluekomitean tehtäviin Petroskoihin. Hän työskenteli rakennusyhtymässä ja helmikuusta 1937 alkaen puuseppänä Promigrushka-artellissa. Nahkala vangittiin 3. elokuuta 1938 vakoilijana, ja hänet tuomittiin kahdeksaksi vuodeksi vankeuteen. Nahkala kuoli rangaistusta kärsiessään NKVD:n Uhto-Izhemskin leirillä elokuussa 1942. Hänen maineensa palautettiin 1956.

Nahkala oli naimisissa vuodesta 1904 Viliina Tolosen (s. 1883) kanssa.

Lähteet 
 
 

Kansanedustajat
Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Suomen sisällissodan punaiset
Oulun läänin eteläinen vaalipiiri
Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt
Stalinin vainoissa kuolleet
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Metal Health

Metal Health on kalifornialaisen heavy metal -yhtye Quiet Riotin studioalbumi joka julkaistiin 11. maaliskuuta 1983.

Kappaleet 
Metal Health (säv. Banali/Cavazo/Cavazo/DuBrow)
Cum On Feel the Noize (säv. Holder/Lea)
Don't Wanna Let You Go (säv. Cavazo/DuBrow)
Slick Black Cadillac (säv. DuBrow)
Love's a Bitch (säv. DuBrow)
Breathless (säv. Cavazo/DuBrow)
Run for Cover (säv. Cavazo/DuBrow)
Battle Axe (säv. Cavazo)
Let's Get Crazy (säv. DuBrow)
Thunderbird (säv. DuBrow)
Danger Zone (säv. DuBrow)
Slick Black Cadillac (säv. DuBrow, live)

Kokoonpano 
 Kevin DuBrow – laulu
 Carlos Cavazo – kitara, taustalaulu
 Rudy Sarzo – basso, syntetisaattori
 Frankie Banali – rummut, taustalaulu
 Chuck Wright – basso kappaleissa Metal Health ja Don't Wanna Let You Go 
 Riot Squad – taustalaulu
 Tuesday Knight – taustalaulu
 Spencer Proffer – taustalaulu
 Donna Slattery – taustalaulu

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 1983 albumit
Quiet Riotin albumit
Juho Perälä

Juho Sylvester Perälä (24. elokuuta 1887 Teuva − 20. tammikuuta 1938 Karhumäki, Neuvostoliitto) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.

Teuvan Perälänkylässä syntyneen Perälän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Perälä ja Johanna Sofia Mikontytär. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Teuvalla vuoteen 1930 saakka. Hän oli SDP:n jäsen vuodesta 1907 ja Suomen sosialistisen työväenpuolueen jäsen vuosina 1921–1923. Vuonna 1925 Perälästä tuli SKP:n jäsen. Hän oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1928–1930 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä.

Lapuan liikkeen edustajat sieppasivat Perälän 19. kesäkuuta 1930 ja muiluttivat hänet Neuvostoliittoon. Neuvostoliitossa Perälä lähti ensin Toivo Antikaisen mukana Leningradiin ja sieltä edelleen Petroskoihin josta hänet Edvard Gyllingin suosituksella lähetettiin Sunun valtiontilalle tallinhoitajaksi. Perälä oli Sunun tilan poliittisena ohjaajana 1933 ja Tunkuan piirin instruktorina 1934–1935. Hänet erotettiin puolueesta ja tehtävistään Kontupohjan piirikomitean päätöksellä 14. marraskuuta 1935 puolueen puhdistuksen yhteydessä.

Perälä vangittiin 10. joulukuuta 1937 vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta syytettynä. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 20. tammikuuta 1938 Karhumäen lähistöllä. Perälän maine palautettiin 1956.

Perälä oli naimisissa vuodesta 1911 Elsa Eulaalia Salmelan (s. 1884) kanssa. Heillä oli neljä poikaa ja kaksi tytärtä. Yksi pojista jäi asumaan Suomeen isovanhempien luokse. Vaimo, tyttäret ja yksi poika toimitettiin takaisin Suomeen isän vangitsemisen jälkeen, sillä heillä ei ollut Neuvostoliiton passia.

Lähteet 
 
 

Kansanedustajat
Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri
Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt
Stalinin vainoissa kuolleet
Suomalaiset teloitetut
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Reetta Tuura

Vuoristoneuvoksetar Reetta Tuura on päähahmo Uuno Turhapuro -elokuvissa. Hän on vuorineuvos Tuuran vaimo, Elisabethin äiti ja Uuno Turhapuron anoppi. Reetta Tuura suhtautuu Uunoon täysin eri tavalla kuin aviomiehensä, sillä hän ymmärtää Uunon mielipiteitä ja on valmis auttamaan ja kuuntelemaan tätä. 

Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa elokuvassa Professori Uuno D. G. Turhapuro (1975) nimellä Elisabethin äiti. Tuolloin häntä näytteli Anja Pohjola. Seuraavassa elokuvassa, Lottovoittaja UKK Turhapurossa (1976) hahmoa esitti Marita Nordberg. Vuonna 1977 elokuvassa Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon hahmoa esitti Ritva Valkama. Seuraavasta vuodesta lähtien hahmoa on näytellyt taas Marita Nordberg.

Reetta Tuura seurusteli kauppaneuvos Johannes Paukun kanssa ennen kuin tapasi Huugo Tuuran. Paukku kosi Reettaa joka kieltäytyi ja meni naimisiin Hugo Tuuran kanssa, vaikka tämä oli kitupiikki. Elisabet jäi heidän ainoaksi lapsekseen. Erottuuan Hugosta Reetta avioitui toisen kerran. Mies otti hänen ex-puolisonsa, nimen arvon ja varallisuuden. Vuonna 2004 Huugo ja Reetta kuitenkin asuivat jälleen yhdessä vanhainkodissa. 

Uuno Turhapuro -hahmot
Sami Suominen

Heikki Samuli (Sami) Suominen (28. helmikuuta 1922 Viipuri − 30. joulukuuta 1985 Playa de las Américas, Espanja) oli suomalainen diplomi-insinööri ja muovialan yrityksen Amerplastin perustaja. Suominen oli myös kokoomuksen kansanedustajana 1970-luvun alussa.

Suomisen vanhemmat olivat ylijunailija Juho Ilmari Suominen ja Ilma Selina Tuominen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1941 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1947. Suominen työskenteli Stockholms bryggerierin laboratoriokemistinä 1948 ja Yhdysvalloissa Seagramin kemistinä 1948–1949. Palattuaan Suomeen Suominen toimi Oy Pyynikin pääkemistinä Tampereella 1951–1962. 

Vuonna 1952 Sami Suominen yhdessä vaimonsa Marjan kanssa perusti Amerplast-nimisen muovialan yrityksen jonka toimitusjohtajana Suominen toimi kuolemaansa saakka.

Suominen oli kokoomuksen kansanedustajana 1970–1975 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1968 vaaleissa ja mukana kunnallispolitiikassa Tampereen kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. 1960- ja 1970-luvun vaihteessa hän oli vakiojäsen radion keskusteluohjelmassa Talouspoliittinen keskustelukerho.

Sami Suominen kuoli tapaturmaisesti Espanjassa Teneriffalla 63 vuoden iässä vuonna 1985.

Lähteet

Viitteet 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Tampereen kaupunginvaltuutetut
Pirkanmaan vaalipiiri
Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Tel Be’er Sheva

Tel Be'er Sheva on paikka eteläisessä Israelissa, jossa sijaitsee Raamatun mainitseman muinaisen  Be'er Shevan eli Beersheban (Beer Sheban) jäänteet. Paikalla on tell-rauniokumpu ja siellä asuttiin jo kivi-kuparikaudella 4000 eaa.

Aiheesta muualla 

Israel National Parks Authority
Tell Beersheba (Tell Sheva)  Stephen Langfur (2003), Near Eastern Tourist Agency
Photos from the archaeological site
360 degrees panorama of Tel Beer Sheva

Arkeologiset kohteet Israelissa
Unescon maailmanperintökohteet Israelissa
Rock ’n’ Roll Gypsies

Rock 'n' Roll Gypsies on Saxon-nimisen Heavy Metal -yhtyeen toinen livealbumi. Se oli ensimmäinen albumi, jonka Biff Byford tuotti ja Nibbs Carterin ensimmäinen työ Saxonin kanssa. Vuonna 2001 se uudelleenjulkaistiin lisättynä kahdella uudella kappaleella. Uudelleen julkaistun version tuottajana oli koko yhtye, eikä pelkästään Byford.

Kappaleet
Power and The Glory
And The Band Played On
The Eagle Has Landed (CD-bonuskappale)
Just Let Me Rock (CD-bonuskappale)
Rock The Nations
Dallas 1PM
Broken Heroes
Battle Cry
Rock & Roll Gypsy
Northern Lady
I Can't Wait Anymore
This Town Rocks

Kokoonpano
Biff Byford – laulu
Graham Oliver – kitara
Paul Quinn – kitara
Nibbs Carter – basso
Nigel Glockler – rummut

Vuoden 1989 konserttitallenteet
Saxonin albumit
Greatest Hits Live (Saxonin albumi)

Greatest Hits Live on Heavy Metal -yhtye Saxonin kolmas livealbumi, joka julkaistiin vuosi Rock 'n' Roll Gypsies livealbumia myöhemmin.

Kappaleet
 "Opening Theme"
 "Heavy Metal Thunder"
 "Rock And Roll Gypsy"
 "And The Bands Played On"
 "20,000 FT"
 "Ride Like The Wind"
 "Motorcycle Man"
 "747 (Strangers In The Night)"
 "See The Light Shining"
 "Frozen Rainbow"
 "Strong Arm Of The Law"
 "Princess Of The Night"
 "Wheels Of Steel"
 "Denim And Leather"
 "Crusader"
 "Rockin' Again"
 "Back On The Streets"

Kokoonpano
 Biff Byford – laulu
 Paul Quinn – kitara
 Graham Oliver – kitara
 Nigel Glockler – rummut
 Tim "Nibbs" Carter – Basso

Tuontanto
 Tuottaja : Biff Byford
 Suunnittelu : Ian Taylor
 Miksaus: OUTSIDE Studio, Manor

Vuoden 1990 konserttitallenteet
Saxonin albumit
Solid Ball of Rock

Solid Ball of Rock on Saxon-nimisen heavy metal -yhtyeen kymmenes studioalbumi vuodelta 1990. Albumista julkaistiin Japanissa versio, jossa on yksi bonuskappale.

Solid Ball of Rock on Saxonin ensimmäinen levy, jolla soittaa nykyinen basisti Nibbs Carter. Levy oli pitkästä aikaa myyntimenestys, mutta ei noussut edeltäjiensä lailla Britannian albumilistalle, sillä levyä markkinoitiin lähinnä Saksassa ja muualla Keski-Euroopassa johtuen Saxonin uudesta saksalaisesta levymerkistä.

Albumilla on astetta tummempi, mutta suhteellisen rokkaava soundi. Melodinen rock-kappale ”Requiem (We Will Remember)” julkaistiin singlenä, ja nykyään se on yhtyeen suosituimpia hittejä.

Kappaleet

 ”Solid Ball of Rock” (B. Tchaikovsky/M. Broad Bent) – 4:35
 ”Altar of the Gods” (Carter) – 3:30
 ”Requiem (We Will Remember)” (Byford/Oliver/Carter/Glockler) – 5:16
 ”Lights in the Sky” (Byford/Quinn/Johnson) – 4:03
 ”I Just Can’t Get Enough” (Byford/Quinn/Johnson) – 4:34
 ”Baptism of Fire” (Carter) – 3:08
 ”Ain’t Gonna Take It” (Byford/Oliver/Carter/Glockler) – 4:47
 ”I’m on Fire” (Carter) – 4:24
 ”Overture in B-Minor/Refugee” (Byford/Carter) – 5:42
 ”Bavarian Rhapsody” (Carter) – 1:17
 ”Crash Dive” (Carter) – 4:21
 ”Reeperbahn Stomp” (Carter) – 3:26 (bonuskappale)

Kokoonpano

Biff Byford – laulu
Graham Oliver – kitara
Paul Quinn – kitara
Nibbs Carter – basso
Nigel Glockler – rummut

Tuotanto

Tuottaja: Kalle Trapp & Saxon 
Suunnittelu: Kalle Trapp & Biff Byford
Äänitys: Karo Studios, Hampuri
Miksaus: Karo Studios, Hampuri

Vuoden 1990 albumit
Saxonin albumit
Forever Free

Forever Free on heavy metal -yhtye Saxonin yhdestoista studioalbumi.

Levy on yhtyeen ensimmäinen Englannissa nauhoitettu albumi sitten 1980-luvun. Levy oli edeltäjänsä tavoin suosittu Keski-Euroopassa ja jatkaa tyylillisesti melko samoilla linjoilla kuin Solid Ball Of Rock.

Biff Byfordin isälleen omistama Iron Wheels -balladi julkaistiin singlenä ilman merkittävää suosiota.

Kappaleet

Forever Free (Oliver/Quinn/Byford) – 4:57
Hole In The Sky (Oliver/Quinn/Carter/Byford) – 4:42
Just Wanna Make Love To You (W. Dixon) – 3:54
Get Down And Dirty (Oliver/Byford/Glockler) – 5:05
Iron Wheels (Glockler/Byford) – 4:12
One Step Away (Quinn/Byford/Glockler) – 4:57
Can't Stop Rockin''' (Quinn/Byford) – 4:03Nighthunter (Carter/Quinn/Byford) – 3:22Grind (Oliver/Quinn/Byford) – 4:23Cloud Nine'' (Glockler/Carter/Byford) – 4:36

Kokoonpano
Nibbs Carter – Basso
Paul Quinn – Kitara
Biff Byford – Laulu
Graham Oliver – Kitara
Nigel Glockler – Rummut

Ohelmointi ja kosketinsoittimet: Gigi Skokan, Nasco

Tuotanto
Tuottajat: Biff Byford & Herwig Ursin 
Suunnittelu: Rainer Hänsel
Äänitys: Hey You Studios, Vienna, Gems Studios Boston, Lincolnshire UK
Masterointi: Hey You Production, L.A. Studio City, Blairwoodroad

Vuoden 1992 albumit
Saxonin albumit
Uusi demokraattinen puolue (Kanada)

Kanadan uusi demokraattinen puolue (NDP, , , NPD) on Kanadassa toimiva poliittinen puolue. Se perustettiin vuonna 1961 yhdistämällä Co-operative Commonwealth Federation (CCF) ja Canadian Labour Congress (CLC). Sosialidemokraattisia ja demokraattis-sosialistisia piirteitä omaava puolue on Sosialistinen internationaali -järjestön jäsen.

Vuoden 2006 vaaleissa NDP sai äänienemmistön Manitoban provinssissa ja johtaa alueellista hallitusta. Aiemmin se on johtanut myös Saskatchewanin, Brittiläisen Kolumbian, Ontarion ja Yukonin hallituksia. Vuoden 2011 vaaleissa puolue nousi toiseksi suurimmaksi ja siten viralliseksi oppositiopuolueeksi. Seuraavissa vuoden 2015 vaaleissa Uusi demokraattinen NDP putosi jälleen kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi.

Vaalitulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Uusi demokraattinen puolue 

Kanadalaiset puolueet
Sosialistiset puolueet
John A. Macdonald

Sir John Alexander Macdonald (11. tammikuuta 1815 Glasgow, Skotlanti – 6. kesäkuuta 1891 Ottawa, Ontario) oli kanadalainen konservatiivipoliitikko ja Kanadan ensimmäinen pääministeri. Hänen ensimmäinen pääministerikautensa sijoittui vuosille 1867–1873 ja toinen vuosille 1878–1891.

Ura 
Macdonald tuli tunnetuksi asianajajana, joka tarttui vaikeisiin ja joskus skandaalinkäryisiin tapauksiin. Vuonna 1839 hänet palkattiin pankin lakimieheksi, ja siitä alkaen hän keskittyi yhtiöiden lakiasioihin. Hän toimi itsekin sijoittana, varsinkin kiinteistöalalla.

Macdonaldin poliittinen ura alkoi Kingstonin kaupunginvaltuustosta 1843, mutta jo seuraavana vuonna hänet valittiin provinssin parlamenttiin. Hän ajoi voimakkaasti kotiseutunsa ja sen yritysten asiaa, mihin hänellä oli omakin taloudellinen intressi. Hän toimi maan oikeuskanslerina vuosien ajan.

Macdonald oli keskeinen hahmo, kun Kanadan liittosopimusta eli perustuslain edeltäjää valmisteltiin vuosina 1864-1867. Moderni Kanada, silloiselta nimeltään "dominio" syntyi, kun Nova Scotian, New Brunswickin, Prinssi Edwardin saaren, Ontarion ja Quebecin edustajat sopivat yhdistymisestä. Perustuslaki hyväksyttiin 1867, emämaa Britanniassa hyväksyttiin asetus Britannian Pohjois-Amerikasta ja Macdonaldista tuli dominion ensimmäinen pääministeri.

Macdonald in johtama dominio laajeni nopeasti Manitobaan, Brittiläiseen Kolumbiaan ja Prinssi edwardin saarelle. Kanadan poikki rakennettiin rautatie. Sen rakentamiseen liittyvien lahjusten takia Macdonald joutui eroamaan, mutta hän palasi valtaan viisi vuotta myöhemmin. Toinen virkakausi päättyi Macdonaldin kuolemaan.

Macdonald  korosti aina lojaalisuutta brittiläiselle emämaalle ja eroa Yhdysvaltoihin.

Yksityiselämä 
Macdonald muutti Britanniasta Kanadaan vuonna 1820 perheensä kanssa. Vuonna 1834 hän aloitti uransa asianajajana Kingstonissa. Hän meni naimisiin Isabella Clarkin kanssa vuonna 1843. Parille syntyi kaksi lasta: John Alexander, joka kuoli 13 kuukauden ikäisenä, ja Hugh John, jonka Macdonaldin sisar Margaret ja tämän mies James Williamson  kasvattivat Isabella Macdonaldin kuoltua vuonna 1857. Vuonna 1867 Macdonald avioitui Susan Agnes Bernardin kanssa. He saivat tyttären, Margaret Mary Theodora Macdonaldin.

Macdonald vaihtoi presbyterianismista anglikaanisuuteen. Hän oli myös vapaamuurari.  Macdonald kuoli virassaan 6. kesäkuuta vuonna 1891. Hänet on haudattu Kingstonin Cataraqui Cemeterylle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kanadan pääministerit
Vuonna 1815 syntyneet
Vuonna 1891 kuolleet
Daniel Sibakow

Daniel Sibakow (17. helmikuuta 1933 Helsinki – 15. syyskuuta 1988 Rovaniemen maalaiskunta) oli suomalainen kuvataiteilija.
 
Sibakow kuvasi maalauksissaan mielellään puhdasta, koskematonta erämaata ja Lapin luontoa. Maalausten tyyli on taiteilijan sanojen mukaan "fantastis-realistinen". Sibakow maalasi kankaalle käyttäen akryylivärejä ja palettiveistä, hän on tehnyt myös hiili-ja pastellitöitä. 

30-vuotisen taiteilijauransa aikana hän ehti asua useilla paikkakunnilla muun muassa Lahdessa, Nokialla, Utsjoella sekä Lohinivan kylässä Rovaniemen maalaiskunnassa. Sibakow asusteli ja piti ateljeeta 60-luvulla myös Helsingissä, Bensowin talon ”Brondan vintillä”, jossa Eino Leinokin aikoinaan majaili. Lapissa hän asui vakituisesti vuodesta 1979 lähtien, Lapin keskussairaalassa tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Rovaniemelle Maijasen hautausmaalle 1. lokakuuta 1988.

Lähteet 
 Jouni Sibakow (Daniel Sibakowin poika)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Daniel Sibakow Facebookissa
 Daniel Sibakow Genissä 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Saksan Itä-Afrikka

Saksan Itä-Afrikka () oli Saksan keisarikunnan siirtomaa Itä-Afrikassa. Se käsitti nykyisten Burundin ja Ruandan sekä Tansanian mantereenpuoleisen osan alueet. Saksa valloitti siirtomaan 1880-luvulla ja menetti ne ensimmäisessä maailmansodassa Britannialle ja Belgialle. Sodan päätyttyä siirtomaa luovutettiin Kansainliiton haltuun. Siirtomaan pinta-ala oli 994 996 km². Vuonna 1913 sen asukasluku oli noin 7,7 miljoonaa.

Siirtomaan vaiheet alkavat seikkailija Carl Petersin perustamasta Saksan kolonisointiseurasta (Gesellschaft für Deutsche Kolonisation). Peters solmi sopimuksia Sansibarista käsin mantereen päälliköiden kanssa. 3. maaliskuuta 1885 Saksan hallitus ilmoitti, että se oli myöntänyt Petersin yhtiölle keisarillisen peruskirjan, jolla hän saattoi perustaa protektoraatin Itä-Afrikkaan. Peters keräsi retkikunnan ja purjehti rannikkoa etelään Rufijijoelle ja pohjoiseen Witumaahan lähelle Lamua.

Sansibarin sulttaani piti itseään mantereenkin hallitsijana ja protestoi, jolloin Saksa lähetti paikalle viisi sotalaivaa. Tuloksena britit ja saksalaiset solmivat sopimuksen mannermaan jakamisesta keskenään etupiireihin. Saksalaiset ottivat pian hallintaansa Bagamoyon, Dar es Salaamin ja Kilwan. Vuonna 1888 rannikon arabit kapinoivat Abushiri ibn Salim al-Harthin johdolla, mutta Britannia ja Saksa saartoivat arabit ja kukistivat kapinan. Vuonna 1890 Lontoossa solmittiin Helgoland-Sansibar-sopimus, jolla Helgoland annettiin Saksan haltuun, ja Saksa luovutti Witulandin sekä osan Itä-Afrikkaa briteille rautatien rakennusta varten. Vuosina 1891–1894 hehet vastustivat päällikkö Mkwawan johdolla valloittajia, mutta sissisodan jälkeen Mkwawa saarrettiin ja hän teki itsemurhan.

Puuvillankasvatukseen pakotetut paikalliset nousivat maji maji -kapinaan, jonka kuvernööri Gustav Adolf von Götzen kukisti 1905. Siirtomaahallinnon korruptiosta ja raaoista toimintatavoista syntyi Euroopassa skandaali, ja vuonna 1907 kansleri Bernhard von Bülow nimitti Bernhard Dernburgin uudistamaan siirtomaahallintoa, josta tuli mallikelpoisen tehokas. Paikallispoliisin lisäksi siirtokunnassa oli 1. tammikuuta 1914 Schutztruppen sotilaita vain 110 saksalaista upseeria (joukossa 42 lääkäriä), 126 aliupseeria ja 2 472 paikallista sotilasta.

Ensimmäisessä maailmansodassa britit yrittivät vallata Saksan Itä-Afrikan, mutta sissisotaan turvautunut saksalaisten joukkojen komentaja Paul von Lettow-Vorbeck onnistui tekemään vastarintaa neljän vuoden ajan suuresta alivoimastaan huolimatta. Hän antautui vasta kuultuaan Saksan aselevosta marraskuussa 1918.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksan siirtomaat jaettiin Kansainliiton mandaattialueina voittajavaltioille, jotka olivat pääosin miehittäneet ne jo sodan aikana. Saksan Itä-Afrikka pilkottiin kahtia. Ruanda-Urundin alue annettiin Belgialle, joka oli vallannut sen jo 1916. Saksan Itä-Afrikan pääosasta muodostettiin Tanganjika-niminen Britannian hallitsema alue.

Katso myös
Afrikan taistelut (ensimmäinen maailmansota)
Saksan Lounais-Afrikka
Saksan Länsi-Afrikka

Aiheesta muualla

Entiset protektoraatit
Itä-Afrikka
Tansanian historia
Kiinan Grand Prix 2005

Kiinan Grand Prix 2005 oli Formula 1 -kauden  19. osakilpailu, joka ajettiin 14.–16. lokakuuta 2005 Shanghain moottoriradalla Kiinassa.

Renault’n espanjalaiskuljettaja Fernando Alonso voitti kilpailun neljän sekunnin erolla toiseksi tulleeseen McLaren-Mercedeksen Kimi Räikköseen. 
Alonso voitti maailmanmestaruuden ja Renault tallimestaruuden. Kimi Räikkönen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen.

Michael Schumacher ja Christijan Albers törmäsivät toisiinsa lämmittelykierroksella ennen kilpailun alkua ja starttasivat varikkoportilta.

Tulokset

Muuta 
 Renault’n 1. maailmanmestaruus.
 Renault -moottorin 7. maailmanmestaruus.
 Jordanin 250. kilpailu.
 Michelinin 100. paalupaikka ja kilpailun nopein kierros.
 Christian Klienin uran paras sijoitus (5).
 Antônio Pizzonian uran viimeinen kilpailu.
 Rubens Barrichellon viimeinen kilpailu Ferrarilla.
 Takuma Satōn viimeinen kilpailu BAR:lla.
 Felipe Massan viimeinen kilpailu Sauberilla.
 Narain Karthikeyanin viimeinen kilpailu Jordanilla.
 Christijan Albersin ja Robert Doornbosin viimeinen kilpailu Minardilla.
 BAR:n, Jordanin ja Minardin viimeinen kilpailu.
 Viimeinen kilpailu V10-moottoreilla.
 Michael Schumacher ja Christijan Albers lähtivät kilpailuun varikolta vara-autolla.

Lähteet 
Kiinan GP 2005 -F1-ruutu

2005
Saksan Lounais-Afrikka

Saksan Lounais-Afrikka () oli Saksan keisarikunnan siirtomaa nykyisen Namibian valtion alueella. Eurooppalaiset suurvallat jakoivat Afrikan keskenään siirtomaiksi Berliinin konferenssissa vuonna 1884, mutta Saksa valtasi Lounais-Afrikan vasta muiden jälkeen ja piti sitä hallussaan vuoteen 1915. Se oli ainoa Saksan siirtomaa, johon muutti merkittävä määrä saksalaisia siirtolaisia. Etelä-Afrikan unionin joukot valloittivat alueen ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1915. Sodan jälkeen alue päätyi Ison-Britannian hallintaan, ja vuonna 1919 siitä tehtiin Kansainliiton hyväksymä Etelä-Afrikan mandaatti.

Saksan Lounais-Afrikan hallintokaupunkina toimi vuosina 1885–1891 Otjimbingwe, vuosina 1891–1915 Windhoek ja vuonna 1915 Grootfontein. Siirtomaa oli 835 100 neliökilometrin suuruinen. Vuonna 1902 sen asukasluku oli noin 200 000, josta noin 2 500 oli saksalaisia. Vuoteen 1914 mennessä siirtomaahan oli saapunut yli 9 000 saksalaista.

Kansanmurha

Saksan imperialistinen politiikka Lounais-Afrikassa oli raakaa. Sitä on sanottu 1900-luvun ensimmäiseksi kansanmurhaksi. Saksalaiset tuhosivat alkuperäisväestöä herero- ja nama-kansaa järjestelmällisesti. Puukeihäin aseistettuja kapinoivia hereroja vastassa oli konekiväärein varustautuneet saksalaiset. Perustetuilla keskitysleireillä kuoli ihmisiä nälkään, ja vainajien pääkalloja lähetettiin rotuhygienisiin tutkimuksiin Saksaan. Hereroja ja muuta alkuperäisväestöä surmattiin arviolta 65 000 − 100 000. Heitä raiskattiin, surmattiin ampumalla, myrkyttämällä ja näännyttämällä neljä vuotta. Kansanmurhan jälkeen heitä oli jäljellä 29 000. Suuri osa jäljelle jääneistä hajaantui muualle, ja tässä yhteydessä moni siirtyi nykyiseen Botswanaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa Betšuanamaa.

Saksalaiset asuttivat alkuperäisasukkaiden maat, ja maita on edelleen heidän jälkeläistensä hallussa. Saksankielisiä on Namibiassa noin 20 000. Hereroja on nykyisin noin 20 000 ja nama-kansaa 16 000.

Katso myös
Saksan Itä-Afrikka
Saksan Länsi-Afrikka

Lähteet

Aiheesta muualla 

Entiset protektoraatit
Namibian historia
Lounais-Afrikka
Tumajyvänen

Tumajyvänen eli nukleoli on tuman ribosomeja tuottava osa, joka muodostuu solunjakautumisen välivaiheen aikana. Tumajyväsiä on tuolloin vähintään yksi kappale ja ne erottuvat muuta tumaa tummempina alueina.

Tumajyvänen sisältää ribosomien rakenneosana toimivan RNA:n  geenit. Tuma voi sisältää 1–5 tumajyvästä. Suurimmassa osassa tumista on vähintään yksi tumajyvänen, jolla ei ole kalvoa. Tumajyvänen sisältää proteiineja, DNA:ta ja RNA:ta. Lisäksi siinä kootaan yhteen ribosomien eri aineosat. Suurin osa solun ribosomaalisesta RNA:sta valmistuu tumajyväsessä ja osa siitä liittyy valkuaisaineisiin. Tämän jälkeen niiden eri aineosat siirtyvät tumakotelon huokosten kautta solulimaan, missä niistä muodostuu ribosomeja. Tumajyvänen erottuu mikroskopiassa suuren RNA-pitoisuutensa takia.

Lähteet 
 
:

Viitteet

Aiheesta muualla 
Solunetti: Tumajyvänen

Tuma
Simply the Best of the 80’s

Simply the Best of the 80's on BMG Entertainment International UK & Ireland Ltd:n julkaisema neljän CD-levyn yhteiskokoelma, joka julkaistiin vuonna 1999.
Se sisältää 64 kappaletta 1980-luvun tunnetuimpia hittejä.

Kokoelma kuului TV Shopin valikoimiin, jota mainostettiin erityisesti vuoden 2000 Ostoskanava-ohjelmien yhteyksissä.

Kappaleet

CD 1
 Rick Astley – Never Gonna Give You Up
 Modern Talking – Brother Louie
 Falco – Rock Me Amadeus
 Talking Heads – Road To Nowhere
 Elton John – I'm Still Standing
 Wham! – Wake Me Up Before You Go Go
 Tears For Tears – Shout
 Eurythmics – Sweet Dreams (Are Made Of This)
 Electric Light Orchestra – Hold On Tight
 Erasure – Sometimes
 Kajagoogoo – Too Shy
 Level 42 – Lessons In Love
 Fleetwood Mac – Little Lies
 John Farnham – You're The Voice
 Alphaville – Big In Japan
 A-ha – Take On Me

CD 2
 Opus – Live Is Life
 Aneka – Japanese Boy
 Ray Parker Junior – Ghostbusters
 Bananarama – Venus
 Living In A Box – Living In A Box
 Kylie Minogue – I Should Be So Lucky
 Bucks Fizz – Making Your Mind Up
 The Communards – Don't Leave Me This Way
 Kim Wilde – Kids In America
 Blow Monkeys – It's Doesn't Have To Be This Way
 Howard Jones – What Is Love?
 Starship – We Built This City
 Status Quo – What You're Proposing
 David Hasselhoff – Looking For Freedom
 Billy Ocean – When The Going Gets Tough, The Tough Get Going
 Kaoma – Lambada

CD 3
 S'Express – Theme From S'Express
 Paul Hardcastle – Nineteen
 M/A/R/R/S – Pump Up The Volume
 Chaka Khan – I Feel For You
 Joyce Sims – Come Into My Life
 Asford & Simpson – Solid
 Aretha Franklin – Who's Zoomin' Who
 Nu Shooz – I Can't Wait
 Pointer Sisters – I'm So Excited
 Samantha Fox – Touch Me (I Want Your Body)
 Mel & Kim – Respectable
 Robbie Nevil – C' Est La Vie
 Taylor Dayne – Tell It To My Heart
 Technotronic – Pump Up The Jam
 Bomb The Bass – Beat Dis
 New Order – Blue Monday

CD 4
 Kim Carnes – Bette Davis Eyes
 Laura Branigan – Self Control
 Milli Vanilli – Girl I'm Gonna Miss You
 Desireless – Voyage Voyage
 Fairground Attraction – Perfect
 Wax – Bridge To Your Heart
 The Cars – Drive
 Paul Young – Love Of The Common People
 Thompson Twins – Doctor! Doctor!
 J Geils Band – Centrefold
 Mr. Mister – Kyrie
 Hall & Oates – Maneater
 Adam & The Ants – Stand & Deliver
 Tanita Tikaram – Twist In My Sobriety
 Shakin Stevens – You Drive Me Crazy
 Bobby McFerrin – Don't Worry Be Happy

Vuoden 1999 kokoelma-albumit
Musiikkiboksit
Abessiniansininärhi

Abessiniansininärhi (Coracias abyssinicus) on afrikkalainen säihkylintujen lahkoon kuuluva lintu. Lajin nimesi Johann Hermann vuonna 1783.

Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on 40-45 cm , siipien kärkiväli 58-60 cm ja paino 100 g:n molemmin puolin. Höyhenpuku on väritykseltään samankaltainen kuin sininärhellä, josta sen erottaa pitkiksi venähtäneiden keskimmäisten pyrstösulkien perusteella, joiden pituus on 12-28 cm. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Maantieteellinen muuntelu on hyvin vähäistä.

Esiintyminen 
Asuu Saharan eteläpuolisessa Keski-Afrikassa ja Arabian niemimaan lounaisosassa. Lajin kanta on elinvoimainen. Osa kannasta on paikkalintuja, osa muuttaa sateisten ja kuivien kausien mukaan.

Elinympäristö 
Avoimet pensaikkomaat ja ruohotasangot, myös viljelymailla kylien ympärillä.

Lisääntyminen 
Pesä on puunkolossa tai rakennuksessa. Abessiniansininärhi munii sinne 3-6 munaa.

Ravinto 
Lajin ravintoa ovat isokokoiset hyönteiset. Seurailee usein maastopaloja saalistaen pakoon pyrkiviä hyönteisiä.

Lähteet 
 Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. IV. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857505-X
 Kuva

Viitteet 

Sininärhet
Työharjoittelu

Työharjoittelulla tarkoitetaan joko opiskelijoiden tai muiden työmarkkinoille tulevien, ammattitaitoa vasta kerryttävien henkilöiden työskentelyä. Työharjoittelu voi olla palkallista tai palkatonta.

Suomessa työvoimaviranomaisen osoittamasta työharjoittelusta ei saa palkkaa eikä siitä kerry eläkettä, mutta työharjoittelijalle maksetaan työmarkkinatukea sekä ylläpitokorvausta, jonka tarkoituksena on kattaa työmatkoista ja ruokailuista aiheutuvat lisäkulut.

Työharjoittelu osana opintoja Suomessa 

Työharjoittelu voi sisältyä kaikilla koulutusasteilla opiskelijan opetussuunnitelmaan. Harjoittelu voi olla joko pakollinen tai vapaaehtoinen osa opintoja. Työharjoittelun tavoitteena on perehdyttää työelämään ja syventää oppilaan ammattitaitoa. 

Peruskoulujen ja lukioiden opetussuunnitelmiin sisältyvä työelämään tutustuminen poikkeaa työharjoittelusta siinä, että yleissivistävän koulutuksen oppilailla ja opiskelijoilla ei ole vielä ammattitaitoa, jota harjaannutettaisiin. 

Ammatillisen toiseen asteen opiskelijoiden työssäoppiminen eroaa puolestaan harjoittelusta siten, että osa ammattitaidosta voidaan hankkia kokonaan työpaikalla työssäoppimisjakson aikana. Asiaa ei ole siis opiskeltu välttämättä lainkaan oppilaitoksessa, vaan oppiminen tapahtuu kokonaan työpaikalla. 

Ammattikorkeakouluissa ja yliopistoissa työharjoittelusta käytetään usein nimitystä korkeakouluharjoittelu. Harjoittelu tarjoaa opiskelijalle mahdollisuuden päästä soveltamaan oppimaansa teoriatietoa työelämän käytännön tehtäviin. Samalla opiskelija pääsee solmimaan kontakteja oman alansa työnantajiin jo opiskeluaikana. 

Arkikielessä työharjoittelu, työssäoppiminen ja työelämään tutustuminen sekoitetaan usein toisiinsa. Työnantajat kutsuvat kesätöihin palkkaamiaan opiskelijoita harjoittelijoiksi usein myös silloin, kun työ ei lainkaan sisälly opiskelijan opintosuunnitelmaan. Kun sovitaan työpaikalla tapahtuvista työelämäjaksoista, on sekä opiskelijan että työnantajan aina syytä tarkistaa tavoitteet ja opiskelijan osaamistaso ennen työelämäjakson alkua.

Katso myös 
 Pro bono
 Sanssi
 Sosiaalinen yritys
Työkokeilu
 Vapaaehtoistyö
 Välityömarkkinat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Työpaikalla tapahtuva oppiminen eri koulutusasteilla   Työssä oppimaan -sivusto
 Tietoa työnantajille: ammattikorkeakoulu- ja yliopisto-opiskelijoiden harjoittelu korkeakouluosaajat.fi
 Tasavallan harjoittelijat ja tukityöllistetyt THT ry thtry.fi
 Verkkoyhteisö välityömarkkinoilla oleville tai siitä tietoa etsiville facebook.com/tht.ry
 Palkkatuki Mol sivu mol.fi Palkkatuki

Työ
Koulutus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Iryna Lištšynska

Iryna Lištšynska (o.s. Nedelenko, , s. 15. tammikuuta 1976) on ukrainalainen keskimatkojen juoksija.

Lištšynska karsiutui Ateenan MM-kisoissa 1997 800 metrin juoksun alkuerissä ajalla 2.03,56. Kaksi vuotta myöhemmin hän karsiutui Sevillan MM-kisoissa 800 metrin alkuerissä ajalla 2.01,53. Vuonna 2001 hän juoksi Universiadeissa kahdenneksitoista 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.33,81. Seuraavana vuonna hän voitti Ukrainan mestaruuden maastojuoksussa lyhyellä matkalla sekä 1 500 metrillä. Münchenin EM-kisoissa hän oli 1 500 metrillä kymmenes ajalla 4.11,70. 2003 hän sijoittui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa samalla matkalla viidenneksi ajalla 4.07,19. Myöhemmin samana vuonna hän voitti matkan Ukrainan mestaruuden, mutta karsiutui Pariisin MM-kisoissa välierissä. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kymmenes ajalla 4.03,89.

Lištšynska voitti vuonna 2004 Euroopan sisäratojen cupin sekä Ukrainan mestaruuden 1 500 metrillä. 2006 hän voitti Ukrainan sisäratojen mestaruuden ja juoksi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän oli Göteborgin EM-kisoissa kahdeksas ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa yhdestoista. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti MM-hopeaa ajalla 4.00,69. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli seitsemäs.

Pekingissä 2008 Lištšynska voitti olympiahopeaa. Hän oli vielä maalisuoralla lähdettäessä kolmantena Bahrainin Maryam Yusuf Jamalin perässä. Pitkään kiriin lähtenyt Jamal väsähti kuitenkin täysin ja putosi viidenneksi Lištšynskan noustessa juoksun toiseksi. Myöhemmin samana vuonna Lištšynska juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi. Hän keskeytti Berliinin MM-kisoissa 2009 välierissä.

Ennätykset
 800 metrin juoksu: 1.59,15 (1998)
 1 500 metrin juoksu: 4.00,04 (2006)
 Mailin juoksu: 4.25,32 (2008)

Lähteet
 

Ukrainalaiset keskimatkojen juoksijat
Ukrainalaiset maastojuoksijat
Ukrainalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Hunajameloni

Hunajameloni (Cucumis melo Hunajameloni-ryhmä) on yksi melonin lajikeryhmä. Hunajameloni on yleensä noin 15–22 cm pitkä ja hieman soikea. Sen paino vaihtelee 1,8–3,6 kg:n välillä. Hedelmän liha on vaaleanvihreätä ja sileän kuoren väri vaihtelee vihreästä keltaiseen.  Hunajamelonin liha on mehukasta ja makeaa ja hedelmää nautitaan usein jälkiruokana. Hedelmiä myydään ympäri maailmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hunajamelonin ravintoarvot THL:n Fineli -tietokannassa
ITIS: Cucumis melo 
United States Department of Agriculture (USDA): Cucumis melo 
Flora of China: Cucumis melo 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cucumis melo 

Kurkut
Ed (televisiosarja)

Ed on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, jota NBC tuotti vuosina 2000–2004. Pääosia näyttelivät Tom Cavanagh (Edward Jeremy Stevens) ja Julie Bowen (Carol Phyllis Vessey). Ed sai Emmy-ehdokkuudet roolituksesta, käsikirjoituksesta ja ohjauksesta vuonna 2001. Tom Cavanagh sai roolistaan Golden Globe -ehdokkuuden. NBC lopetti sarjan heikkojen katsojalukujen vuoksi vuonna 2004.

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
NBC:n televisio-ohjelmat
Paavo ja Zephyr

Paavo ja Zephyr vuonna 1994 perustettu orkesteri. Kokoonpano on vaihdellut vuosien varrella. Laulaja Paavo ei ole koskaan esiintynyt oikealla nimellään.

Alkuperäinen kokoonpano 

 Juha Takanen, rummut
 Reijo Loiva, kitara
 Jani Jalkanen, basso
 Paavo, laulu

Myöhempi kokoonpano 
 Juha Takanen, rummut
 Jyrki Telilä, kitara
 Jani Jalkanen, basso
 Paavo, laulu

Diskografia 

 Paavo ja Zephyr (1995)
 Kolme sointua (1998)
 Toiveiden ilta (1999)
 Muistoja (2002)
 Salasanoja (2006)
 Sattumankauppaa (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset iskelmäyhtyeet
Perintä

Perintä tarkoittaa laissa kaikkia toimia, joiden tarkoituksena on saada velallinen vapaaehtoisesti maksamaan erääntynyt velkojan saatava. Perintälakia ei sovelleta saatavan velkomiseen tuomioistuimessa eikä perintään ulosottomenettelyssä.

Saatavaa voi periä alkuperäinen velkoja tai toimeksisaaja, esimerkiksi perintätoimisto. Ammattimainen perintätoiminta on luvanvaraista, ja perintätoimintaa harjoittavan pitää olla eräin poikkeuksin rekisteröitynyt Etelä-Suomen aluehallintoviraston ylläpitämään rekisteriin. Perintää voi kuitenkin suorittaa ammattimaisesti omissa nimissä ilman rekisteröitymistä.

Perintälain soveltamisesta ja hyvän perintätavan sisällöstä kuluttajaperinnässä päättää viime kädessä markkinaoikeus. Hyvä perintätapa tarkoittaa sitä, että sopimusten maksuviivästysehdot ovat kohtuulliset. Perintälaki säätelee perintäkulujen maksimimääriä.

Suomessa perintää harjoittavat perintätoimistot.

Aiheesta muualla
Saitko perintäkirjeen? Ennen kuin maksat, tarkista nämä 7 asiaa Yle, 2019
Laki saatavien perinnästä (513/1999) Finlex

Perintätoimi
Heli Keinonen

Heli Keinonen (s. 5. huhtikuuta 1943 Joensuu) on suomalainen laulaja, joka vuonna 1966 levytti itäkarjalaisia lauluja. Hän soitti banjoa ja kitaraa , jonka kanssa hän esiintyi opiskellessaan Turussa. Hän pääsi koelaulutilaisuuteen Toivo Kärjen studioon Fazerille, mutta Kärki ei uskonut itäkarjalaisten laulujen menestykseen. Sen sijaan kilpaileva levy-yhtiö Scandia suostui levyttämään niitä. Ensimmäinen single oli Ajettih da tsiganaiset / Ruskie neitšyt, valgie neitšyt. Kohta julkaistiin vielä toinen itäkarjalainen single Itkey neiŝyt / Laskettakkua brihat hebot. Keinonen levytti myös työväenlauluja, joista tunnetuimpia ovat ”Kuolemaantuomitun hyvästijättö” ja ”Sotaorvon vala”. Hän esiintyi myös M. A. Nummisen levyllä In memoriam ja Lasse Mårtensonin hengellisellä poplevyllä Voiko sen sanoa toisinkin. 1980-luvulla Keinonen opiskeli arabiaa Sudanissa ja kääntyi muslimiksi. Sittemmin hän toimi arabian kielen opettajana Suomessa. 

1960-luvulla  Heli Keinonen oli naimisissa runoilija Markku Innon kanssa. Puolustusvoimien komentaja Yrjö Keinonen oli hänen setänsä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 Heli Keinonen: Laskettakkua brihat hebot. Ylen Elävä arkisto.
 Folk . Föribeat 10.5.2006.

Suomalaiset laulajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Inha Babakova

Inha Babakova (o.s. Butkus, s. 27. kesäkuuta 1967 Ašgabat, Turkmenistanin SNT) on ukrainalainen korkeushyppääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden Sevillassa 1999, olympiapronssia Atlantassa 1996 sekä useita muita mitaleita ulko- ja sisäratojen MM-kilpailuista. Arvokisamenestyksien lisäksi hän voitti IAAF:n Grand Prix -finaalin korkeuden vuosina 1995 ja 1997 sekä sijoittui vuosina 1999 ja 2001 toiseksi. Babakovan ennätys on 205 cm vuodelta 1995.

Lähteet

Ukrainalaiset korkeushyppääjät
Neuvostoliittolaiset korkeushyppääjät
Ukrainalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Quiet Riot (albumi)

Quiet Riot on kalifornialaisen hard rock-yhtye Quiet Riotin nimikkoalbumi sekä yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 1978. Albumilla soittaa kitaraa Randy Rhoads ja se julkaistiin vain Japanissa.

Kappaleet
 
 
  (The Small Faces)

Jäsenet
Kevin DuBrow - Laulu
Randy Rhoads - Kitara
Kelly Garni - Basso
Drew Forsyth - Rummut

Vuoden 1978 albumit
Vuoden 1978 esikoisalbumit
Quiet Riotin albumit
Leena Nilsson

Leena Sisko Nilsson (s. 5. heinäkuuta 1962 Helsinki) on suomalainen laulaja, jonka laulajanura alkoi vuonna 1978 Ernos-yhtyeessä. Myöhemmin Nilsson lauloi mainoksissa, joista tunnettuja ovat mm. Valion "Aina kun mä maitoo juon" sekä "Hyppää Hassen siivelle". Nilsson on osallistunut Suomen Eurovision laulukilpailun alkukarsintoihin useamman kerran, vuosina 1984, 1987 ja 1992. Nilsson oli 1985–2000 naimisissa viihdetaiteilija Heikki "Rele" Kosusen kanssa ja pariskunnalla on yksi poika.

Diskografia
 Tää on mun elämää (1983)
 Minne tahansa meetkin (1984)
 Tyhjät huoneet (1992)

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Leena Nilsson YLE:n elävässä arkistossa

Suomalaiset laulajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Metro-Auto

Metro-Auto on suomalainen perheyritys, jonka päätoimiala on autojen jälleenmyynti, huolto ja korjaus. Yritys edustaa Suomessa Opel-,  Toyota-, Škoda-, Mazda-, Subaru-, Hyundai- ja Fiat-automerkkejä. 

Pääkaupunkiseudulla Metro-Autolla on yksi täyden palvelun autotalo Metro-Auto Espoo Koskelo. Toinen täyden palvelun autotalo on Tampereella, Metro-Auto Hatanpää. Metro-Auto Airport Vantaalla on Skoda-merkkihuollon toimipiste. MetroAutolla on myös kaksi Toyota -autotaloa, Toyota Airport Vantaalla ja Toyota Itäkeskus Helsingissä.

Metro-Auto aloitti toimintansa 17.1.1925 Helsingissä Kaisaniemenkadulla myymällä Fordeja toimitusjohtajanaan Gerdt H. Wrede. Sotien jälkeen Kuortaneenkadulle perustettiin aikanaan Pohjolan suurin autokorjaamo, jossa oli 200 työntekijää. Nykyään yritystä johtaa perheen neljäs sukupolvi.

Vuonna 2012 konsernin liikevaihto oli 383 miljoonaa euroa, työntekijöitä oli yli 800 ja myynti yli 19 000 autoa.

Lähteet
 Metroauto.fi - konserni 

Suomalaiset autoliikkeet
Suomalaiset perheyritykset