joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jani Sievinen

Jani Nikanor Sievinen (s. 31. maaliskuuta 1974 Vihti) on entinen suomalainen uimari ja maailmanmestari. Sievisen päämatka oli 200 metrin sekauinti.

Ura

Uintiura
Sievisen ensimmäinen aikuisten arvokilpailuvoitto tuli 50 metrin selkäuinnissa lyhyen radan EM-kisoissa Gelsenkirchenissä 1991. Seuraavana vuonna Barcelonan olympiakisoissa hän sijoittui 200 metrin sekauinnissa neljänneksi. Tämän jälkeen Sievinen voitti 39 perättäistä 200 metrin sekauintikisaa, mukaan lukien EM-kullat Sheffieldissä 1993 ja Wienissä 1995 sekä MM-kulta maailmanennätysajalla 1.58,16 Roomassa 1994. Vuonna 1994 hänet valittiin Vuoden urheilijaksi ja häntä valmentanut isä Esa Sievinen vuoden valmentajaksi.

Ensimmäinen tappio päämatkalla Barcelonan olympiakisojen jälkeen tuli Atlantan olympiakisoissa 1996, kun Sievinen ui hopealle. Tämä hopea on Sievisen ainoa olympiamitali. Yhteensä hän on saavuttanut EM-, MM- ja olympiakisoissa 31 mitalia, joista viisi on maailmanmestaruuksia. Sievinen ilmoitti lopettavansa uintiuransa Helsingissä 7.–10. joulukuuta 2006 järjestettyihin lyhyen radan EM-uinteihin. Sievisen ura päättyi 100 metrin sekauintiin 5. sijalle ajalla 54,41 sekuntia. Sievisen valmentajana toimi isä Esa Sievinen.

Suomen Työväen Urheiluliitto valitsi Sievisen vuoden 2002 parhaaksi urheilijaksi. Samassa yhteydessä häntä valmentanut Esa Sievinen valittiin vuoden valmentajaksi.

Uintiuran jälkeen
Jani Sievinen on vuodesta 2007 saakka toiminut Eurosport-kanavan uintikommentaattorina. Tokion olympialaisissa hän toimii samaan yhtiöön kuuluvan TV5:n uintiasiantuntijana.

Vuonna 2007 Sievinen kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelman toisella tuotantokaudella parinaan Helena Ahti-Hallberg. He putosivat kilpailusta neljäntenä.

Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Sievinen SDP:n ehdokkaana, muttei tullut valituksi.

Yksityiselämä
Jani Sievisellä on kaksi poikaa avioliitostaan Susanna Sievisen (nykyisin Ingerttilä) kanssa. Syyskuussa 2006 Sievinen toimi Miss Baltic Sea & Skandinavia -kilpailun juontajana ja tapasi Mari Samuelsenin, joka edusti kisassa Ruotsia. He avioituivat kesällä 2009. Parilla on kolme tytärtä. He erosivat vuonna 2014. Sievinen kihlautui Maria Nyqvistin kanssa huhtikuussa 2019 ja he avioituivat marraskuussa 2020 Levillä Lapissa.

Lähteet 
 Jani Sievisen kotisivut

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Jani Sievinen YLEn Elävässä arkistossa

Suomalaiset uimarit
Suomalaiset olympiamitalistit
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Arsi Harju

Arsi Ilari Harju (s. 18. maaliskuuta 1974 Kurikka) on suomalainen kilpauransa jo lopettanut kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.

Harjun uran suurin saavutus on olympiakulta vuoden 2000 kisoissa Sydneyssä tuloksella 21,29 metriä. Harjun ennätys on Sydneyn olympialaisten karsinnassa työnnetty 21,39 metriä. Vuoden 2001 yleisurheilun MM-kilpailuissa Harju työnsi pronssia tuloksella 20,93 metriä.

Harju edusti Perhon Kiriä. Hänet valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 2000. Hän toimi Suomen UNICEFin koulukävelijöiden suojelijana vuodesta 2003 vuoteen 2005.

Arsi Harju palasi kuuden vuoden tauon jälkeen kilpailemaan Yhdysvaltojen Tucsonissa toukokuussa 2011 ja työnsi tuloksen 18,48, mikä jäi kauden parhaaksi suomalaistulokseksi. Kauden 2012 parhaaksi tulokseksi tuli niin ikään 18,48, jonka Harju työnsi Hämeenkyrön kuulakarnevaaleilla. Harju kilpaili kaudella 2012 viidesti ja lopetti uransa toistamiseen kauden jälkeen.

Vuodesta 2010 alkaen Harju on toiminut kuulantyöntäjä Suvi Helinin henkilökohtaisena valmentajana.

Harju on töissä ylöjärveläisellä lihajalostamolla, ja hän asuu Sastamalan Kiikassa.

Saavutukset

Aikuisten SM-mitalit
Ulkoradat
kultaa 1996, 1998, 2000 
hopeaa 1997, 2005 
pronssia 1995
Sisäradat
kultaa 1999
hopeaa 1997, 1998, 2003
pronssia 1993

Parhaat tulokset
21,39 m (1) Sydney 22.9.2000 (Olympiakisat, karsinta)
21,29 m (1) Sydney 22.9.2000 (Olympiakisat, loppukilpailu)
21,11 m (1) Lapinlahti 14.7.2002 (Eliittikisat)
21,04 m (1) Oulu 7.8.1998 (Kalevan kisat)
20,98 m (1) Lapinlahti 22.7.2001 (Eliittikisat)
20,93 m (3) Edmonton 4.8.2001 (MM-kisat)
20,90 m (1) Hämeenkyrö 4.7.1998 (Kuulakarnevaalit)
20,88 m (1) Kiihtelysvaara 19.9.1998
20,88 m (1) Lahti 26.8.2001 (Eliittikisat)
20,84 m (1) Lahti 20.8.2000 (Kalevan kisat)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 YLE Elävä arkisto: Arsi Harjulle MM-kuulapronssia
 YLE Elävä arkisto: Kullattu kuulamies Arsi Harju
 Arsi Harju European Athletics -sivustolla 

Suomalaiset kuulantyöntäjät
Suomalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Saku (nimi)

Saku on suomalainen miehen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen Saku on saanut 4524 miestä ja muutama nainen. 

Nimi on Sakarin, Sakariaksen, Zachariaksen ja Sakkeuksen kutsumamuoto ja tullut Suomen almanakkaan virallisena etunimenä 1973. Sakarin ja Sakun nimipäivää vietetään 14. tammikuuta, jolle nimet on sijoitettu Zachris Topeliuksen syntymäpäivän kunniaksi. Aikaisempi kirjoitusasu on ollut Zacharias. Nimen pohjana on heprealainen nimi, joka merkitsee ’Jahve on muistanut’. Sakkeus on myös peräisin hepreasta ja merkitsee ’oikeamielinen’.

Tunnettuja Sakuja 

Saku Forsblom, jääkiekkoilija
Saku Hakkarainen, pesäpalloilija
Saku Heinänen, kirjailija ja graafisen suunnittelun professori
Saku Kaarnanen, BMX-pyöräilijä
Saku Kapanen, pesäpalloilija
Saku Kinnunen, jääkiekkoilija
Saku Koivu, jääkiekkoilija
Saku Kostet, pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
Saku Kuusisto, keihäänheittäjä
Saku Kvist, jalkapalloilija
Saku Laaksonen, jalkapalloilija
Saku Lehikoinen, keskipitkän matkan juoksija
Saku Leppänen, jalkapalloilija
Saku Martikainen, jääkiekkoilija ja valmentaja

Saku Mäenalanen, jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
Saku Paasiniemi, kitaristi
Saku Pesonen, jalkapallomaalivahti
Saku Puhakainen, jalkapalloilija
Saku-Pekka Sahlgren, jalkapalloilija
Saku Salmela, jääkiekkoilija
Saku Salminen (s. 1994), jääkiekkohyökkääjä
Saku Salminen (s. 1999), jääkiekkopuolustaja
Saku Savolainen, jalkapalloilija
Saku Sipola, SRV-yhtiöiden toimitusjohtaja
Saku Solin, laulaja
Saku Tuominen, televisiotoimittaja, Idealist Groupin johtaja
Saku Vesterinen, jääkiekkoilija
Saku Ylätupa, jalkapalloilija

Kuvitteellisia Sakuja 

Saku, animaatiosarjassa Saku & Vaakku
Saku Salin, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Saku Sammakko, samannimisestä iskelmästä (Four Cats)
Sakari "Saku" Östermalm on TV-viihdesarja Kummelin sketsihahmojen "Speedy ja Saku" toinen osapuoli.

Saku lempinimenä 

Sakari Kuosmanen, muusikko

Lähteet

Etunimet
Painevesireaktori

Painevesireaktori (PWR) () on ydinreaktorityyppi, jossa korkeapaineinen vesi jäähdyttää reaktorin ydintä. Painevesi-nimitys tulee siitä, että jäähdytysvesi on niin korkeassa paineessa (usein yli sata baaria), ettei se höyrysty, vaikka sen lämpötila kohoaa useisiin satoihin asteisiin.

Painevesireaktorit käyttävät kahta erillistä jäähdytysvesijärjestelmää. Ensiö- eli primääripiirissä kiertävä vesi jäähdyttää reaktoria, josta kuumentunut jäähdytysvesi johdetaan höyrystimiin. Höyrystimissä ensiöpiirin kuuma vesi höyrystää toisio- eli sekundääripiirin vettä. Höyrystimen jälkeen jäähtynyt ensiöpiirin vesi palaa takaisin reaktoriin uudelleen kuumennettavaksi, ja toisiopiirin puolella syntynyt höyry johdetaan sähköä tuottaviin turbiineihin. Painevesireaktoria säädetään säätösauvakoneiston ja jäähdytysveteen liuotettavien neutronimyrkkyjen avulla. Säätösauvojen lisääminen reaktoriin hillitsee reaktiota ja niiden poistaminen kiihdyttää sitä; neutronimyrkyt toimivat vastaavasti, mutta pitkäkestoisemmin. 

Painevesireaktorin turbiinien huolto on helpompaa kuin kiehutusvesireaktorin, koska käytön aikana aktivoituva reaktorin jäähdytysvesi ei kulje turbiinin kautta. 

Painevesireaktori kehitettiin alun perin laivastokäyttöön Yhdysvalloissa Westinghousen Bettis Atomic Power Laboratoryssa. Painevesireaktoreita käytetään edelleen laivoissa, ja voimalaitoskäytössä siitä on tullut maailman yleisin reaktorityyppi. Painevesireaktoreita valmistavat mm. Westinghouse, General Electric ja yhteiseurooppalainen Areva NP (ent. Framatome ANP), joka toimittaa myös painevesireaktoriin pohjautuvan EPR-reaktorin Olkiluoto 3:een. Neuvostoliitossa suunniteltu VVER (vodo-vodjanoi energetitšeski reaktor) on myös tyypiltään painevesireaktori. Suomessa on tällä hetkellä kaksi VVER-reaktoria Loviisan voimalaitoksella. Myös Hanhikiven ydinvoimalaitoksen on tarkoitus olla VVER-tyyppiä. Olkiluoto 1 ja 2 ovat puolestaan kiehutusvesireaktoreita (BWR).

Ydinreaktorityypit
Äänikynnys

Äänikynnys on ääniosuus, joka vaalilistan (kuten puolueen) on saatava yhden ehdokkaan läpipääsemiseksi vaalissa. Äänikynnys voi riippua vaalitavasta tai olla siitä riippumaton. Se voidaan myös nimenomaisesti määrätä vaalilainsäädännöllä.

Vaalitavasta riippuvainen äänikynnys 
Vaalitavasta riippuvaa äänestyskynnystä kutsutaan myös piileväksi äänikynnykseksi, koska lain sijaan se riippuu jaettavana olevien paikkojen määrästä, vaalitavasta ja hukkaäänistä. Yleisesti ottaen piilevä äänikynnys on sitä pienempi, mitä enemmän paikkoja on jaossa.

D'Hondt ilman hukkaääniä 
Suomessa käytössä olevan D’Hondtin menetelmän äänikynnys on Ä/(p+1) pyöristettynä ylöspäin seuraavaan kokonaislukuun. Kaavassa Ä on äänimäärä (joko absoluuttinen annettujen äänien määrä tai 100 %) ja p jaossa olevien paikkojen määrä. Jos äänestyksessä on jaossa esimerkiksi 8 paikkaa, on äänikynnys 11,1 % tai 12 ääntä sadasta.

Suomen eduskuntavaaleissa 2003 piilevä äänikynnys (hukkaäänet huomioiden) oli suurimmassa 33 edustajan Uudenmaan vaalipiirissä noin 2,6 % ja pienimmässä kuuden edustajan Etelä-Savon vaalipiirissä noin 14 %.

Siirtoäänivaalitapa 
Siirtoäänivaalitavassa, joka on käytössä muun muassa Irlannin parlamenttivaaleissa, äänestäjä asettaa haluamansa määrän ehdokkaita suosituimmuusjärjestykseen. Äänet jaetaan aluksi listassa ensimmäisenä olevalle ehdokkaalle, minkä jälkeen valinnan kannalta ylimääräiset äänet tai putoamassa olevan ehdokkaan äänet jaetaan eteenpäin.

Koska siirtoäänijärjestelmiä on erilaisia, voidaan niiden äänikynnys ilmoittaa yleisesti vain muodossä Ä/(1+n), jossa n on
 0 (Hare quota)
 1 (Droop quota) tai
 2 (Imperiali quota)

Mitä pienempi n on, sitä suurempi on äänikynnys, koska sitä vähemmän ääniä voi mennä hukkaan.

Tällaisessa vaalitavassa äänikynnyksen määritteleminen on toisaalta hankalaa, koska äärimmäisessä tapauksessa ehdokas voi päästä läpi, vaikka hän ei olisi saanut yhtään ykkösääntä. Tavallaan äänikynnys voi siis olla jopa nolla.

Vaalitavasta riippumaton äänikynnys 
Ruotsissa, Saksassa ja Venäjällä on äänikynnys määritelty prosentteina äänistä, joka puolueen on ylitettävä valtakunnallisesti, jotta se voisi saada edustajia parlamenttiin. Slovakiassa äänikynnys on asetettu paikkoina (kolme paikkaa vuosien 1992 ja 1996 vaaleissa).

Äänikynnys kuitenkin aiheuttaa sen, että kansanedustuslaitos ei täysin vastaa sitä, mitä kansa on vaaleissa äänestänyt. Ero on sitä suurempi, mitä korkeammalle kynnys on asetettu. Esimerkiksi Turkissa vuonna 1999 pidetyissä vaaleissa oli hyvin paljon pieniä puolueita, jotka eivät ylittäneet sangen korkeaa äänikynnystä. Parlamentissa edustetut puolueet saivat vain 67 prosenttia annetuista äänistä.

Suomen perustuslakivaliokunta perusteli vuonna 2010 valtioneuvoston sittemmin toteutumatonta esitystä kolmen prosentin äänikynnyksen käyttöönotoksi sillä, että äänikynnys estäisi hajaantumista pieniin puolueisiin.

Lähteet

Vaalit
Nasdaq

Nasdaq, Nasdaq-pörssi tai Nasdaq-US on vuonna 1971 perustettu, New Yorkissa Yhdysvalloissa toimiva, Nasdaq, Inc. -holdingyhtiön omistama ja erityisesti teknologiayritysten osakkeita listaava ja niillä kauppaa käyvä arvopaperipörssi. Emoyhtiö Nasdaq Inc:iin kuuluu Nasdaq-US:n lisäksi myös esimerkiksi Nasdaq Nordic, Nasdaq Baltic, Nasdaq OMX Armenia ja kasvuyritysten First North -markkinat monine paikallisine pörsseineen. 

Yhdysvaltain Nasdaq-pörssillä ei ole fyysistä pörssisalia. Nasdaq poikkeaakin New Yorkin pörssistä (NYSE) keskeisesti siinä, että missä Nasdaq on oleellisesti kaupankäyjien sähköisesti esittämien osto- ja myyntitarjousten käsittelyyn luotu tietokoneverkosto, on NYSE selkeämmin fyysinen huutokauppapaikka, jossa myyvää ja ostavaa tahoa edustavat osakevälittäjät neuvottelevat osakekaupoista pörssisalissa huutokauppatyyppisissä tarjouskilpailuissa. 

Tunnettuja Nasdaq-pörssiin listautuneita suuryrityksiä ovat esimerkiksi Apple, eBay, Meta, Google, Intel, Microsoft, Netflix, Starbucks ja Yahoo.

Nasdaq-US -pörssissä oli tammikuussa 2016 listattuna yhteensä 2 843 yritystä. Niiden markkina-arvo oli yhteensä 6 733,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria (USD). Markkina-arvon perusteella Nasdaq-US oli tammikuussa 2016 maailman toiseksi suurin arvopaperipörssi New Yorkin pörssin jälkeen. Nasdaqissa listattujen yhtiöiden osakkeilla käydyn kaupan yhteismäärä tammikuussa 2016 oli 11 708 miljardia USD.  Kaupankäynnin määrässä Nasdaq-US:n edellä olivat NYSE ja BATS Global Markets. Kiinan vuoden 2015 kevään ja kesän suurimman pörssihuuman aikana sekä Shanghain pörssi että Shenzhenin pörssi ohittivat kaupankäynnin kuukausiarvossa amerikkalaiset kilpailijansa ohimenevästi.

Nasdaqin osakkeita kuvaavista osakeindekseistä tunnetuimpiin lukeutuu Nasdaq 100-indeksi. Se kuvastaa sadan keskeisen, Nasdaqin pörssissä noteeratun yrityksen osakkeiden keskimääräisiä kaupankäyntihintaa ja täten yhtiöiden markkina-arvoa.

Historia 

Kun Nasdaq, joka oli alkujaan lyhenne sanoista National Association of Securities Dealers Automated Quotations (NASDAQ), aloitti osakekaupan 8. helmikuuta 1971, se oli maailman ensimmäinen elektroninen pörssi. Se oli alkujaan suunnattu teknologiayhtiöille, jotka eivät olleet listattuna New Yorkin pörssissä.

Nasdaqin keskeisten yritysten Nasdaq 100 -indeksi nousi nopeasti huippulukuun vuonna 2000, joka viestitti IT-kuplan kehittymisestä. Vastaava kehitys oli Nasdaq Composite -indeksillä, jonka indeksiluku ylitti 5 000 pistettä IT-kuplan aikaan, ja seuraavan kerran maaliskuussa 2015.

Lähteet 

Arvopaperipörssit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Yhdysvaltain talous
NASDAQ OMX Group
Lisp

Lisp on usean lähestymistavan refleksiivinen ohjelmointikieli.

Nimi Lisp tulee englannin kielen sanoista ”List Processing”. Linkitetyt listat ovat Lispin pääasiallisia datarakenteita, ja identtiset perustason listaoperaatiot toimivat kaikissa Lispin murteissa. Muita yleisiä ominaisuuksia Lispin murteissa ovat vahvat dynaamisen tyypit, tuki funktionaaliselle ohjelmoinnille ja kyky muokata lähdekoodia datana.

Tällä hetkellä kaksi yleisintä Lisp-murretta ovat Scheme ja Common Lisp. Lispistä puhuttaessa tarkoitetaan yleensä jälkimmäistä. Moni nykyisin suosittu kieli on ottanut vaikutteita Lispistä (ehtorakenteet, silmukat, roskienkeruu jne.). Lispissä ei tehdä eroa sisäänrakennetun ja ohjelmoijan tekemän funktion välille, joten Lisp on helposti laajennettavissa. Tämä mahdollistaa sen, että Lispillä on erittäin helppo tehdä sisäkkäisiä ohjelmointikieliä, mistä Common Lispin loop-makro on hyvä esimerkki. Useimmiten Lisp-ohjelmoija kirjoittaa kielen sopimaan kulloiseenkin ohjelmointitehtävään sen sijaan että jakaisi ohjelman ratkaiseman ongelman jatkuvasti pienempiin osiin kunnes se on tarpeeksi pieni kielellä ratkaistavaksi. Tätä kutsutaan alhaalta ylös -ohjelmointitekniikaksi, jossa kieli sovitetaan ohjelmaan.

Historia

Lisp perustuu Alonzo Churchin lambdakalkyylin laajennukseen.

Kielen ensimmäisen version kehitti John McCarthy vuonna 1958, ja kielen kuvaava artikkeli julkaistiin Communications of the ACM -lehdessä 1960. Ensimmäinen varsinainen käytännöllinen toteutuksen teki Steve Russell IBM 704 -tietokoneelle. Vuonna 1962 MIT:ssä kehitettiin ensimmäinen modernin tyyppinen Lisp-kääntäjä. 1980- ja 1990-luvulla Lisp-kielestä oli jo olemassa useita eri variaatioita, ja vuonna 1994 päästandardiksi nousi Common Lisp, joka on ANSI-standardi (ANSI X3.226-1994 Information Technology Programming Language Common Lisp).

1990-luvun puolella kiinnostus Lisp-kieleen väheni. Kiinnostus on kuitenkin kasvanut 2000-luvulla, hyvinä syinä esimerkiksi kattavien avoimeen lähdekoodiin pohjautuvien Lisp-järjestelmien saatavuus, ja joidenkin ”Lisp-evankelistojen” (kuten Paul Graham) tekemä työ.

Esimerkkejä

Muotoiltu merkkijono ja yhteenlasku  

(ajettu Lisp-tulkissa)
 > (format t "5 + 5 = ~D" ( + 5 5))
 5 + 5 = 10
 NIL

Sijoitus, funktion määrittely ja kutsu 
(suoritettava ohjelma)

 ;; Sijoitus
 (setq a 5)
 (setq h 4)
 ;; Funktion määrittely
 (defun ala (a h)
 (/ ( * a h ) 2 ))
 ;; Funktion kutsu
 (setq A (ala a h))
 (format t "~D" A)

Murteet 

Kielestä on useita variaatioita ja murteita kuten:
 AutoLISP
 Common Lisp
 MultiLisp
 Scheme

Katso myös 
Lisp-kone

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

  (PDF) 
On Lisp -kirja  
CLiki, Common Lisp -wiki 

Seulonnan keskeiset artikkelit
West Point

West Point eli United States Military Academy (USMA) on Yhdysvaltojen asevoimien sotilasakatemia. Se sijaitsee Orangen piirikunnassa New Yorkin osavaltiossa 80 kilometriä New Yorkin kaupungista pohjoiseen, Hudsonjoen länsirannalla, ja käsittää 6000 hehtaaria. Paikka on entinen armeijan tukikohta Yhdysvaltain vapaussodan ajalta. Akatemiasta valmistuu kaikkien aselajien upseereita eri puolustushaaroihin. Peruskoulutus kestää neljä vuotta. Syksyllä 2021 kadetteja oli 4594. Henkilökuntaa on kaiken kaikkiaan 5000. Näiden lisäksi akatemiassa on noin 1200 ammattisotilasta.

West Point perustettiin 16. maaliskuuta 1802, kun siellä aloitti viisi upseeria ja 10 kadettia, jotka edustivat aselajiltaa pioneereja. Vaikka paikalla on ollut sotilaallista toimintaa vuodesta 1778 lähtien Yhdysvaltain liittovaltio ei omistanut maata, jolla akatemia sijaitsee, vuoteen 1790 asti, jolloin valtionvarainministeri Alexander Hamilton osti maat hieman reilulla 11 000 dollarilla. Ensimmäinen afroamerikkalainen upseeri valmistui West Pointista vuonna 1877. Naiset ovat saaneet opiskella West Pointissa vuodesta 1976 alkaen.  

Akatemian dekaanina toimii prikaatikenraali Shane Reeves, joka aloitti virassa kesäkuussa 2021.

West Point jakautuu 15 tiedekuntaan:

 Käyttäytymistieteiden ja johtamisen tiedekunta
 Kemian ja eloperäisten tieteiden tiedekunta
 Rakennustekniikan ja mekaniikan tiedekunta
 Sähkötekniikan ja tietojenkäsittelytieteiden tiedekunta
 Englannin kielen ja filosofian tiedekunta
 Vieraiden kielten tiedekunta
 Maantieteen ja ympäristötekniikan tiedekunta
 Historian tiedekunta
 Oikeustieteellinen tiedekunta 
 Matematiikan tiedekunta
 Fysiikan ja ydintekniikan tiedekunta
 Sosiaalitieteiden tiedekunta
 Konetekniikan tiedekunta
 Puolustus- ja strategiaopinnot 
 Kinesiologian tiedekunta

Tunnettuja valmistuneita

 Jefferson Davis (1828) Konfederaation presidentti (1861–1865)
 Ulysses S. Grant (1843) kenraali, Yhdysvaltain presidentti
 Douglas MacArthur (1903) kenraali
 George S. Patton (1909) kenraali
 Dwight Eisenhower (1915) kenraali, Yhdysvaltain presidentti
 Omar Bradley (1915) kenraali
 Anastasio Somoza Debayle (1946) Nicaraguan presidentti (1967–72, 1974–79)
 Fidel V. Ramos (1950) Filippiinien presidentti (1992–1998)
 Buzz Aldrin, (1951), eversti, astronautti
 Mike Krzyzewski (1969), koripallovalmentaja
 H. Norman Schwarzkopf (1956), kenraali, liittouman asevoimien ylipäällikkö Persianlahden sodassa 1990–91

Ensimmäinen West Pointista valmistunut ulkomainen naiskadetti ja toistaiseksi ainoa suomalainen on Hanna Parikka, joka valmistui 1996. Sittemmin hän on toiminut Puolustusvoimien siviilivirassa.

Ensimmäinen suomalaissyntyinen oli vuonna 1963 valmistunut Vesa Alakulppi (23. huhtikuuta 1941 Rovaniemi – 14. toukokuuta 1968 Gia Dinh, Etelä-Vietnam). Alakulppi kaatui kapteenina Vietnamin sodassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 West Pointin kotisivut 

National Register of Historic Places -kohteet New Yorkin osavaltiossa
New Yorkin yliopistot ja korkeakoulut
Yhdysvaltain sotilasakatemiat
Karjala (sanomalehti)

Karjala oli torstaisin ilmestynyt viikkolehti, joka keskittyi karjalaisuuteen liittyvään uutisointiin ja halusi olla karjalaisuuden erikoislehti. Lehden sisältöä olivat yleiset karjalaisuuteen liittyvät uutiset, tutkimustieto, henkilöhaastattelut, kotiseutumatkat, karjalaiset suvut, aktiiviset toimijat ja historia. Karjalan viimeiseksi päätoimittajaksi jäi Paula Kiviluoma. Elokuussa 2022 lehden hallitus ilmoitti Karjala-lehden lakkautettavan 4. elokuuta julkaistun lehtipainoksen jälkeen. Lakkauttamisen syyksi kerrottiin koronapandemian aiheuttama rahapula.

Historia 

Lehti aloitti toimintansa Viipurissa 1. tammikuuta 1904. Alusta lähtien lehti toimi karjalaisten ja karjalaisuuden puolestapuhujana. Karjala-lehti joutui sensuurin uhriksi ensimmäisen sortokauden aikana. Lehti oli Venäjän vallan aikana nuor­suomalaisten äänenkannattaja.

Lehti ilmestyi aluksi kuusi kertaa viikossa. Se oli 1920-luvulla suurin Helsingin ulkopuolella ilmestyvä maakuntalehti.

Ennen sotia Karjala oli kokoomuksen äänenkannattaja ja lehden päätoimittajana oli useita merkittäviä yhteiskunnallisia vaikuttajia kuten Erkki Paavolainen ja Onni J. Brummer. Kun talvisota alkoi, Karjala-lehti lähti evakkoon Helsinkiin. Jatkosodassa Viipurin takaisin valtauksen jälkeen Karjala-lehti muutti takaisin lähtökaupunkiinsa. Jatkosodan aikana lehti muuttui poliittisesti sitoutumattomaksi ja levikki oli parhaimmillaan reilusti yli 40 000.

Sodan jälkeen vuonna 1952 lehti siirtyi Lahteen ja 1956 Lappeenrantaan. Karjala-lehti oli ainoa Suomessa ilmestyvä sanomalehti, joka on ilmestynyt neljällä eri paikkakunnalla. Talousvaikeuksien ja levikin pienentymisen vuoksi vuonna 1958 lehti muutettiin kerran viikossa ilmestyväksi heimolehdeksi.

Lehteä aiemmin kustantaneen Karjalan Kirjapaino Oy:n jälkeen vuodesta 2011 kustantajana toimi Karjala-lehti Oy.

Joulukuussa 2015 Karjalan levikki oli noin 7 200. Lehdellä oli tilaajia ympäri Suomen.

Ennen lehden lakkauttamista vuonna 2022 Karjalan levikki oli 4 600.

Päätoimittajat 

 1904–1905 E. O. Vuorinen
 1905–1907 Kaarlo Kytömaa
 1907–1913 Anto Södermann
 1913–1916 Toivo Tuomela
 1916–1917 Viljo Häyhä
 1917–1920 Erkki Paavolainen
 1920–1944 Onni J. Brummer
 1944–1952 Erkki Paavolainen
 1952–1954 Arvo A. Lintulahti
 1954–1955 Erkki Paavolainen
 1956–1958 Jori Ilanko
 1958–1974 Lauri Arlo
 1974–1989 Vilho Alamäki
 1989–1991 Kaisu Lahikainen
 1991–2003 Lauri Kosonen
 2004–2011 Antti O. Arponen
 2012–2015 Päivi Parjanen
 2015–2021 Markus Rissanen
 2021–2022 Paula Kiviluoma

Lähteet

Aiheesta muualla
 Karjala-lehti
 Antti O. Arponen: Sata vuotta Karjalan puolesta: Karjala-lehti 1904–2004. Karjalan kirjapaino 2004.

Suomalaiset sanomalehdet
Karjala
Lakkautetut lehdet
Lappeenrannan media
Viipurin media
Luettelo pyhimyksistä

Tämä on (osittainen) luettelo pyhimyksistä. Katolisella kirkolla on virallisen roomalaisen pyhimysluettelon (Martyrologium Romanum) mukaan noin 7 000 autuaaksi tai pyhäksi julistettua pyhimystä. Ortodoksisella kirkolla lukumäärä saattaa olla suurempi.

Pääartikkeli: Pyhimys

 Pyhä Andreas, apostoli ja Skotlannin suojeluspyhimys
 Ansgar, Tanskan suojelupyhimys, "Pohjolan apostoli"
 Alfred Suuri, Englannin kuningas (anglikaanit ja ortodoksit)
 Antonino Natoli da Patti
 Pyhä Ambrosius, kirkkoisä
 Pyhä Antonius, kristillisen luostarijärjestelmän perustaja
 Pyhä Augustinus, kirkkoisä
 Pyhä Barbara
 Pyhä Basileios Suuri
 Pyhä Benedictus
 Pyhä Bernard Clairvauxilainen
 Pyhä Birgitta, Ruotsin, Euroopan ja leskien suojeluspyhä
 Kunnianarvoisa Beda
 Pyhä Cyprianus, kirkkoisä
 Pyhä Dominicus, astronomien suojeluspyhä
 Edith Stein
 Eerik Pyhä, Ruotsin kuningas
 Elisabet Schönaulainen
 Pyhä Florianus, palomiesten suojeluspyhimys
 Pyhä Francisco Xavier
 Pyhä Franciscus Assisilainen, Italian suojeluspyhimys
 Pyhä Gellért, Unkarin suojeluspyhimys
 Pyhä Gregorius Suuri
 Pyhä Helena, arkeologien ja vaikeiden avioliittojen suojeluspyhimys
 Piispa Henrik, Suomen suojelupyhimys
 Hildegard Bingeniläinen
 Pyhä Ignatios Antiokialainen, piispa ja marttyyri, Antiokian patriarkka, Välimeren alueen itäisten osien sekä Pohjois-Afrikan suojelija
 Pyhä Jaakob, apostoli ja Espanjan suojeluspyhimys
 Jeanne d'Arc, Orleansin neitsyt sekä Ranskan, vangittujen ja marttyyrien suojeluspyhä
 Johannes Damaskoslainen
 Pyhä Johannes Khrysostomos
 Pyhä Joosef
 Pyhä Joosef Anchietan
 Katariina Aleksandrialainen
 Pyhä Katariina Sienalainen, neitsyt, kirkon opettaja ja Euroopan suojelija
 Pyhä Kasimir, Puolan ja Liettuan suojelija
 Knud Lavard 
 Pyhä Kristoforos
 Kyrillos ja Methodios, "slaavien apostolit"
 Pyhä Lucia
 Pyhä Luukas, evankelista
 Margareeta Antiokialainen, ortodoksisen kirkon Suurmarttyyri Marina
 Unkarin Pyhä Margaret
 Neitsyt Maria
 Pyhä Martinus, Ranskan suojelija
 Maximilian Kolbe
 Nikolai II, Venäjän keisari ja muu tsaariperhe (ortodokseilla)
 Pyhä Nikolaus
 Olavi Pyhä, Norjan kuningas
 Pyhä Paavali
 Pyhä Patrik, Irlannin suojelupyhimys
 Pyhä Pietari
 Pyhä Pietarin Béthencourt
 Pyhä Pius V
 Pyhä Stefanos
 Bernadette Soubirous
 Pyhä Tapani, Unkarin kuningas ja suojeluspyhimys
 Pyhä Ávilan Teresa
 Pyhä Jeesus-lapsen Teresa
 Pyhä Teresa Kalkuttalainen
 Tuomas Akvinolainen
 Pyhä Yrjänä, partiolaisten, sotilaiden ja Englannin suojeluspyhimys

Katso myös
 Pyhimyskalenteri

Aiheesta muualla
 Pyhän Marian seurakunnan pyhimyskalenteri

Pyhimyksiä
Katolinen kirkko
Pyhimykset
Luettelot katolisesta kirkosta
Buzz Aldrin

Edwin Eugene ”Buzz” Aldrin, Jr. (s. 20. tammikuuta 1930 Glen Ridge, New Jersey) on yhdysvaltalainen astronautti, Yhdysvaltain ilmavoimien eversti ja toisena Kuuhun astunut ihminen.

Elämä ja ura
Buzz Aldrin syntyi New Jerseyssä 21. tammikuuta 1930 ja varttui Montclairissa. Hänen isänsä Edwin Aldrin oli lentäjä. Aldrin kävi West Pointin sotilasakatemian ja tavoitteli sotilasuraa tieteen ja teknologian kehittäjänä ja suihkukonelentäjänä. Aldrin valmistui akatemiasta vuonna 1951 vuosikurssinsa kolmanneksi parhaana.

Korean sodassa Aldrin lensi F-86 Sabre -suihkukoneita 66 taistelulennolla 51. lentueessa, jonka tukikohta oli Suwonissa Etelä-Koreassa. Aldrin ampui alas kaksi MIG-15-konetta.

Korean sodan jälkeen Aldrin palveli Nellis Air Force Base -tukikohdassa Nevadassa ja sen jälkeen Squadron Officers’ Schoolissa Air Universityssä Maxwell Air Force Basessa Alabamassa. Sen jälkeen hän toimi Yhdysvaltain ilmavoimien akatemian dekaanin apulaisena.

Aldrin lensi F-100 Super Sabre -konetta 36th Tactical Fighter Wing -lennostossa Bitburgissa Saksassa. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän luki avaruustekniikan tohtoriksi MIT:ssä. Aldrinin kehittämiä tekniikoita hyödynnettiin myöhemmin kaikilla Nasan avaruuslennoilla.

Nasa valitsi Aldrinin lokakuussa 1963 alkavaan kolmanteen astronauttikoulutukseen. Kolme vuotta myöhemmin Aldrin suoritti Gemini 12 -lennolla kaikkien aikojen pisimmän avaruuskävelyn, lähes kahdeksan tuntia. Toimiessaan varamiehenä Apollo 8 -lennolla hän kehitti astronomisen navigoinnin operatiivisia tekniikoita.

Aldrin ja Neil Armstrong tekivät 20. heinäkuuta 1969 Apollo 11 -lennolla ensimmäisen kuukävelyn. He viettivät Kuun pinnalla yli 21 tuntia ja keräsivät näytteitä. Lennon jälkeen Aldrin ja Armstrong tekivät kansainvälisen kiertueen. Aldrin sai kaikkiaan 50 kunnianosoitusta, mukaan lukien Presidential Medal of Freedomin. Pieni kraatteri Kuussa lähellä Apollo 11:n laskeutumispaikkaa on nimetty Aldrinin mukaan.

Aldrin lähti Nasasta vuonna 1971 ja palasi Yhdysvaltain ilmavoimien palvelukseen, mistä hän jäi eläkkeelle everstinä vuonna 1972. Hän jatkoi sen jälkeen työskentelyä Yhdysvaltain avaruusohjelmassa. Hän on tehnyt luentokiertueita ja kirjoittanut useita kirjoja, joihin lukeutuu omaelämäkerrallisia teoksia ja fiktiota.

Aldrin on maininnut Discovery-tiedekanavan haastattelussa nähneensä Apollo 11 -lennolla avaruusaluksen lähistöllä lentävän tunnistamattoman esineen, mutta Nasa vaati tiedon salaamista 30 vuotta. Nasan mukaan astronautit kuitenkin näkivät todennäköisesti vain kantoraketista irronneen paneelinpalasen.

Aldrinilla on kolme lasta.

Lentohistoria 

|}

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Buzz Aldrinin kotisivu
 NASA: Buzz Aldrinin elämäkerta 
Apollo 11:n astronautit Mars-lentojen puolesta (20.7.) Katsomo.fi Armstrong ja Buzz Aldrin puhuivat harvinaisessa esiintymisessä Mars-lentojen puolesta. Video 20.7.2009, 2:34 min, suomenkielinen tekstitys

Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät
Hollywood Walk of Fame
Kuussa käyneet ihmiset
Yhdysvaltalaiset sotilaat
Yhdysvaltalaiset lentäjät
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Amerikanruotsalaiset
Amerikansaksalaiset
Amerikanskotlantilaiset
Astronautti

Astronautti on yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan ihminen, joka on käynyt yli 50 mailin (n. 80 km) korkeudessa. Astronautti on joko Yhdysvaltain liittovaltion (nykyisin NASAn) hallinnoimalla avaruuslennolla tai saanut avaruuslentoihin koulutuksen NASAssa tai ESAn avaruuslentäjä. Venäläiset avaruuslentäjät ovat kosmonautteja ja kiinalaiset avaruuslentäjät taikonautteja. 

NASAlla on vuonna 2010 kaikkiaan 64 lentokelpuutuksen omaavaa astronauttia ja yhdeksän yhdysvaltalaista on astronauttikoulutuksessa. Sukkulalentojen päätyttyä vuoden 2011 aikana puolet näistä ei tule muutamaan vuoteen lentämään Sojuzin matkustajina ISS-avaruusasemalle.  Eläkkeelle jääminen tasoittanee astronauttien lukumäärän.

Yleistermi länsimaissa
Termiä käytetään länsimaissa kuvaamaan yleisemminkin avaruuslentäjiä, mutta viimeistään Kiinan kansantasavallan tulo miehitettyihin avaruuslentoihin 2000-luvulla muutti terminologian: yleensä venäläisen kosmonautin ja yleensä Yhdysvalloissa koulutetun astronautin lisäksi termeihin kuuluu taikonautti. Termien erojen takana on eroja avaruuslentäjien koulutuksessa ja lennonaikaisissa tehtävissä.

Avaruusalus ja koulutus määrittelevät
Yleensä astronautti on lentänyt Mercury-, Gemini-, Apollo-avaruuskapselilla tai avaruussukkulalla, mutta myös Yhdysvaltain ilmavoimien ja NASAn X-15-rakettilentokoneen ja yksityisen SpaceShipOne-aluksen koelentäjät ovat saaneet astronautin statuksen lentämällä rakettilentokonetta tarpeeksi korkealla, ts. avaruudessa. Ilmeisesti pieni osa NASAn nykyisistä - ja vuosien 2011-2015 aikana lentävistä - yhdysvaltalaisista astronauteista on lentänyt vain venäläisen Sojuz-avaruusaluksen kyydissä.

Katso myös 

 Luettelo astronauteista
 Kaatunut astronautti
 Avaruuslentäjä
 Kosmonautti
 Taikonautti

Lähteet 

 
Seulonnan keskeiset artikkelit
Amenhotep III

Amenhotep III, lisänimeltään heqa-waset (Theban hallitsija), oli yksi Uuden valtakunnan suurista rakentaja-faaraoista. Tunnetuimpia hänen rakennuttamiaan monumentteja ovat Memnonin kolossit. Hän hallitsi Egyptin 18. dynastian aikana vuosina 1390–1352 eaa.  Ensimmäiset hallitusvuotensa hän toimi äitinsä kanssahallitsijana.

Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä Thutmosis IV ja kuningatar Mutemuiya oli hänen äitinsä. Vaimoja hänellä oli lukuisia, joista suurin osa oli diplomaattisten avioliittojen kautta. Amenhotepin päävaimo oli ei-kuninkaallinen Tiy, joka oli Yuja-nimisen aatelisen ja hänen vaimonsa Tujan tytär. Amenhotepilla ja Tiylla oli ainakin kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Vanhempi pojista kuoli ennen Amenhotepin hallituskauden loppua ja nuoremmasta tuli hänen seuraajansa Amenhotep IV, joka myöhemmin muutti nimensä Akhenateniksi. Amenhotep otti kaksi tytärtään, Isiksen ja Sitamunin vaimoikseen.

Amenhotepin uskotaan olleen Egyptissä alkaneen uskonnon mullistuksen alullepanija. Hän julistautui heb sed-juhlansa aikana jumalaksi. Normaali käytäntö oli, että faaraosta tuli jumala vasta hänen kuoltuaan. Julistettuaan itsensä jumalaksi Amenhotep siirsi osan hallitustehtävistä pojalleen Akhenatenille, jonka hän oli ottanut sijaishallitsijakseen. Amenhotep nosti hallitusaikanaan Atonin entistä tärkeämpään asemaan, mutta ei kuitenkaan kieltänyt entisiä jumalia kuten hänen seuraajansa. Hänen ei kuitenkaan katsottu kuuluneen kerettiläisfaaraoihin, eikä hänen nimeään poistettu hallitsijaluettelosta.

Amenhotep rakennutti Theban länsipuolelle Medinet Habun pohjoispuolelle suuren kaupungin. Hänen seuraajansa Akhenaten hylkäsi kaupungin, joka kuitenkin palasi jälleen käyttöön myöhempien hallitsijoiden aikana.

Amenhotepin hauta on Kuninkaiden laakson länsi-osassa, erillään muista kuninkaallisista haudoista (KV22).  Hauta ryöstettiin jo muinaisina aikoina, eikä Amenhotepin hautakalustoa ole juuri löydetty. Hautakammiosta löytyi kuitenkin kivisen sarkofagin paloja. Amenhotepin muumio löydettiin 1898 erillään sijaitsevasta kuninkaallisten muumioiden kätköstä.

Vuonna 2010 löytyi osia patsaasta, jonka esittävät Amenhotep III:a. Niistä on koottu kaksi jättimäistä patsasta, jotka paljastettiin maaliskuussa 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin faaraot
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Amenhotep II

Amenhotep II (nimi esiintyy myös muodossa Amenofis II ja Amenofis II Aaheperura) hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1427–1401 eaa.

Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä Thutmosis III ja hänen äitinsä oli yksi Thutmosiksen sivuvaimoista, Hatsepsut-Merytra (jota ei pidä sotkea faaraokuningatar Hatšepsutiin). Vaimoina hänellä oli sisarensa Merytamon ja Tia. Tian kanssa Amenhotep sai ainakin yhden pojan, josta tuli hänen seuraajansa Thutmosis IV. Muiden kuningatarten nimet ovat jääneet hämärän peittoon, koska Amenhotep ei listannut kuningatarten nimiä mihinkään. Joidenkin teorioiden mukaan hän koki naisten saaneen liikaa valtaa Egyptissä ja yritti rajoittaa sitä. Tätä teoriaa puoltaa se, että hän osallistui isänsä kanssa kuningatar Hatsepsutin kuvien tuhoamiseen.
 
Amenhotepin hallituskausi oli pääosin rauhallinen ja mistään suuremmista sotilasoperaatiosta ei ole tietoa. Sen sijaan hän rakennutti muiden Amenhotepien ja Thutmosisten tavoin temppeleitä ja monumentteja mm. Horemakhetin temppeli Gizassa lähellä sfinksiä ja Karnakin temppelin laajennukset. Lisäksi hän oli taitava diplomaatti ja paransi Egyptin suhteita mm. babylonialaisiin ja heettiläisiin.

Amenhotep on muiden Uuden valtakunnan faaraoiden tapaan haudattu Kuninkaiden laaksoon (KV35). Hänen muumionsa on Tutankhamonin lisäksi ainoa Kuninkaiden laaksosta koskemattomana haudasta löydetty. Amenhotepin sarkofagi on edelleen haudassa paikallaan, mutta hänen 183 cm pitkä muumionsa on siirretty Kairon museoon, koska se jouduttiin vuonna 1895  pelastamaan ryöstäjien käsistä.  Egyptiläiset papit käyttivät Amenhotepin hautaa muumiokätkönä, johon kuninkaallisten muumiot piilotettiin turvaan haudanryöstäjiltä mm. Saastaisten sodan aikana. Hauta löydettiin vuonna 1898.

Amenhotepia on erään teorian mukaan pidetty Vanhan Testamentin Toisessa Mooseksen kirjassa mainittuna faaraona, joka piti israelilaisia orjuudessa, kunnes he Mooseksen johdolla pakenivat Egyptistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin faaraot
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Apollo

Apollo voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 Apollon, roomalaisten Apollo, jumala kreikkalaisessa mytologiassa
 apollo eli isoapollo (Parnassius apollo), suurikokoinen päiväperhoslaji
 Apollo, helsinkiläinen entinen elokuvateatteri, nykyinen ohjelmaravintola
 Apollo-teatteri New Yorkissa
 Apollo, vakuutusyhtiö
 Kulttuuriyhdistys Apollo ry
 Suomen Postikorttiyhdistys Apollo ry
 Apollo-palkinto, dokumentaristien tunnustuspalkinto
 Apollon yhteiskoulu, helsinkiläinen koulu
 Atelier Apollo, valokuvausateljee
 Apollo, neliosainen peruskoululaisen tietosanakirja, Weilin+Göös, 1974
 Palloiluseura Apollo, hyvinkääläinen palloiluseura
 Apollo Computer, tietotekniikka-alan yritys
 Holden Apollo, automalli.
 Apollon, Rick Riordanin kirjoittama fantasiakirjasarja

Laivat 
M/S Apollo, Viking Linen vuonna 1964 valmistunut matkustaja-autolautta
M/S Apollo, Viking Linen vuonna 1970 valmistunut matkustaja-autolautta.
Britannian kuninkaallinen laivasto
 HMS Apollo (1747), 20-tykkinen varastoalus
 HMS Apollo (1774), Niger-luokan 32-tykkinen viidennen luokan alus
 HMS Apollo (1794), Artois-luokan 38-tykkinen viidennen luokan alus
 HMS Apollo (1799), Apollo-luokan 36-tykkinen viidennen luokan alus
 HMS Apollo (1805), Lively-luokan 38-tykkinen viidennen luokan alus
 HMS Apollo (1809), polttolaiva
 HMS Apollo (1891), Apollo-luokan panssarikansiristeilijä
 HMS Apollo (I63), Leander-luokan kevyt risteilijä
 HMS Apollo (M01), Abdiel-luokan miinalaiva
 HMS Apollo (F70), Leander-luokan fregatti.
Ranskan laivasto
 Apollon (1788), Téméraire-luokan linjalaiva.
Ruotsin merivoimat
HMS Apollo (1622), 32-tykkinen alus.

Avaruus 
1862 Apollo, asteroidi
Apollo-asteroidit, edellisen mukaan nimetty asteroidien ryhmä
 yhdysvaltalainen Apollo-avaruusohjelma
 Apollo 1, tulipalossa 1967 tuhoutunut avaruusalus
 Apollo 4, avaruusalus
 Apollo 5, avaruusalus
 Apollo 6, avaruusalus
 Apollo 7, avaruusalus
 Apollo 8, ensimmäinen Kuun kiertänyt miehitetty avaruusalus (1968)
 Apollo 9, avaruusalus
 Apollo 10, avaruusalus
 Apollo 11, ensimmäinen Kuuhun laskeutunut miehitetty avaruusalus (1969)
 Apollo 12, avaruusalus
 Apollo 13, avaruusalus
 Apollo 14, avaruusalus
 Apollo 15, avaruusalus
 Apollo 16, avaruusalus
 Apollo 17, toistaiseksi viimeinen Kuuhun laskeutunut miehitetty avaruusalus (1972)
 Apollo 18, peruutettu avaruuslento
 Apollo 19, peruutettu avaruuslento
 Apollo 20, peruutettu avaruuslento
 Apollo Guidance Computer

Musiikki 
 Apollo 440, brittiläinen yhtye
 Apollo, suomalainen yhtye
 Apollo, Apollo-yhtyeen albumi vuodelta 1970
 Apollo, suomalainen hip hop -artisti
 Apollo, puhallinorkesteri
 ”Apollo”, Timebelle-yhtyeen kappale, Sveitsin edustaja Eurovision laulukilpailussa 2017
 Apollo, Eiffel 65 -yhtyeen jäseneen Maurizio Lobinan vanha taiteilijanimi.

Seulonnan keskeiset artikkelit
Apollo 7

Apollo 7 oli Apollo-avaruusohjelman ensimmäinen miehitetty lento. Se oli seitsenpäiväinen Maata kiertävä lento ja ensimmäinen Saturn IB:llä toteutettu laukaisu. Apollo 7 oli myös ensimmäinen kolmimiehinen amerikkalainen avaruuslento. Miehet riitelivät lennolla, koska Schirra tartutti flunssansa muihin. Riidoista huolimatta miehistö teki tehtävänsä lennolla.

Laukaisu tapahtui 11. lokakuuta 1968 kello 15.02.45 UTC ja laskeutuminen 22. lokakuuta 1968 kello 11.11.48 UTC. Kesto oli 10 päivää, 20 tuntia, 9 minuuttia ja 3 sekuntia. Apollo 7 kiersi Maan 163 kertaa.

Miehistö 
 Walter Schirra, komentaja
 Donn Eisele, komentomoduulin pilotti
 Walter Cunningham, kuumoduulin pilotti

Aiheesta muualla 

 

Apollo-ohjelma
Miehitetyt avaruuslennot
Vuoden 1968 avaruustoiminta
Teo Snellman

Teo Kaarlo Snellman (28. huhtikuuta 1894 Tampere – 14. lokakuuta  1977 Helsinki) oli suomalainen lähetystöneuvos, kääntäjä, kasvissyönnin edistäjä ja poliitikko. Vuosina 1940–1944 Snellman johti Suomen Kansallissosialistista Työjärjestöä.

Sukutausta
Teo Snellman oli J. V. Snellmanin pojanpoika. Teo pitikin isoisäänsä Johan Vilhelmiä sekä Eino Leinoa, Väinämöistä ja Mikael Agricolaa Suomen ensimmäisinä kansallissosialisteina.

Teo Snellmanin isä oli tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylijohtaja Karl Snellman. Teo Snellman kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1912 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1919.

Snellman oli naimisissa taidemaalari Elsa Snellmanin kanssa. Myös hänen poikansa Klaus Snellman oli diplomaatti, Liman-, Manilan- ja Sofian-suurlähettiläs. Teo Snellman oli mallitoimiston johtaja Laila Snellmanin isoisä.

Ura
1920- ja 1930-luvulla Teo Snellman loi uraa diplomaattina Argentiinassa, Virossa ja Ruotsissa. 

Vuosina 1933–1934 tapahtuneen niin sanottu Tukholman-selkkauksen jälkeen Snellman joutui eroamaan tehtävistään. Hän kieltäytyi lähtemästä Tukholmasta ministeriön määräämässä ajassa. Suurlähettiläs Rafael Erich syytti alaistaan osallistumisesta Margit Millénin toimittamaan ja suurlähettilästä herjaavaan kirjoitukseen kahdessa eteläruotsalaisessa pikkulehdessä. Selkkaus herätti huomiota molemmissa maissa, ja asiaa puitiin myös eduskunnassa. Snellman piti itseään syyttömänä, syytti kohtalostaan juutalaisia ja alkoi kirjoitella Suomen äärioikeiston lehtiin. Hän tutustui kansallissosialismiin ja teki yhteistyötä muun muassa Suomalaissosialistisen Työväenpuolueen kanssa. Jatkosodan päätyttyä hän joutui natsiyhteyksien vuoksi eräiden muiden kanssa sisäministeri Kaarlo Hillilän määräyksestä maansisäiseen karkotukseen maaseudulle.

Teo Snellman oli terveellisten ruokatapojen ja vegetarismin eli kasvissyönnin uranuurtajia Suomessa, Panu Rajalan arvelun mukaan ”ehkä esikuvansa Hitlerin vaikutuksesta”. Hän kannatti erityisesti Are Waerlandin luomaa Waerland-ravitsemusoppia. Snellman kirjoitti useita kirjoja politiikasta, juutalaisvastaisuudesta ja terveellisistä elämäntavoista sekä holokaustia koskevista epäilyksistä.

Teokset 
 Ulkokansalaistoiminta ja siirtolaisten huolto I–II, Suomi-seura, 1929
 Erich, Maydel ja Tukholman selkkaus, 1936
 Ahvenanmaan kysymys ja Suomi–Ruotsi-ongelma, 1939
 Suomalainen ihanneravinto: Laktovegetaarinen keittokirja (4. uud. p.), 1977
 Paastoamalla terveeksi, 1979
 Parantava paasto: Paasto parannuskeinojen kuningas, 1988

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Keittokirjailijat
Suomalaiset kansallissosialistit
Suomalaiset diplomaatit
Suomalaisten puolueiden puheenjohtajat
Suomalaiset äärioikeistolaiset poliitikot
Suomalaiset aateliset
Suomalaiset salaliittoteoreetikot
Holokaustin kieltäjät
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Thutmosis III

Thutmosis III (nimi myös muodossa Menheperra Tuthmosis III) oli muinaisen Egyptin Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1479–1425 eaa. hallinnut faarao. Häntä pidetään Egyptin imperiumin perustajana.

Perhe 

Thutmosiksen  isä oli faarao Thutmosis II ja äiti oli tämän jalkavaimo Isis.

Vaimot 

Thutmosiksella oli useita vaimoja:

 Neferure (Mahdollisesti): Thutmosiksen isän ja äitipuolen, faaraokuningatar Hatsepsutin tytär. Mahdollisesti Thutmosiksen ensimmäisen pojan Amenemhatin äiti. Avioliitosta ei löydetty pitäviä todisteita.

 Satiah: Hänen päävaimonsa. Mahdollisesti Thutmosiksen ensimmäisen pojan Amenemhatin äiti.

 Hatsepsut-Merytra: Päävaimo, Satiahin kuoltua. Thutmosiksen perillisen, Amenhotep II:n äiti. Faaraokuningatar Hatšepsutin tai papitar Huin tytär.

 Nebtu, Menhet, Menwi ja Merti: Jalkavaimoja. Egyptologien mukaan jalkavaimot kolme viimeistä olivat todennäköisesti aasialaisten heimopäälliköiden tyttäriä.

Valtakausi 

Thutmosiksen isän kuoltua vuonna 1479 eaa. hänestä tuli faarao, mutta hänen isänsä vaimo Hatšepsut nousi Thutmosiksen kanssahallitsijaksi. Thutmosiksella ei 22 vuoden ajan ollutkaan juurikaan valtaa, vaan Hatšepsut johti valtiota. Noin vuoden 1458 eaa. tienoilla Hatšepsut kuitenkin katosi jäljettömiin ja Thutmosis sai täyden vallan. Joidenkin teorioiden mukaan Thutmosis jopa järjesti Hatšepsutin kuoleman, mutta on todennäköisempää että hän kuoli muista syistä. Hatšepsutin kuoleman jälkeen Thutmosis tuhosi tämän nimen kaikista muistomerkeistä poikansa Amenhotep II:n kanssa.

Thumosiksen saatua täyden vallan, hän alkoi laajentaa valtakuntaa useilla eri sotilaallisilla operaatioilla. Hänen sanotaan vallanneen satoja eri kaupunkeja. Thutmosiksen hallintokaudella lähes koko Lähi-itä liitettiin Egyptin valtioon. Hän oli myös ensimmäinen faarao joka laajensi valtakuntaa Eufrat-joen länsipuolelle. Hän kukisti syyrialaisten valtioiden liiton vuonna 1490 eaa. Kaikkiaan hän teki 17 sotaretkeä Nubiaan, Syyriaan ja Palestiinaan. Aktiivisen sotilastoimintansa ja lyhyytensä takia häntä nimitetään joskus Egyptin Napoleoniksi.

Thutmosis on haudattu kuninkaiden laaksoon hautaan KV34. Hänen kivinen sarkofaginsa on edelleen hautakammiossa, mutta vuonna 1881 muumiokätköstä löydetty puinen hauta-arkku ja muumio ovat nyt Kairon museossa.

Nedjem 
Nedjem oli Thutmosis II:n hovissa elänyt kissa. Kissan nimi tarkoitti makeaa, miellyttävää tai onnellisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin faaraot
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Thutmosis II

Thutmosis II hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1492–1479 eaa.

Thutmosis II:n isä oli hänen edeltäjänsä faarao Thutmosis I ja Mutneferet oli hänen äitinsä. Thutmosis II ei ollut täysin kuninkaallista sukua, joten varmistaakseen kuninkuutensa hän nai kuninkaallisen sisarpuolensa Hatšepsutin, jonka kanssa hän sai tyttären nimeltään Neferura. Lisäksi hän sai sivuvaimonsa Isiksen kanssa pojan, Thutmosis III:n. Thutmosis II oli fyysisesti heikko ihminen. 

Thutmosis II:n lyhyestä hallitusajasta ei ole juurikaan tietoa. Hänen tiedetään kuitenkin kukistaneen kapinan Nubiassa ensimmäisenä hallintovuotenaan sekä häätäneen ryöstelevät beduiinit pois Egyptistä.  Thutmosis II:n hallintoon vaikutti todennäköisesti suuresti hänen kuninkaallinen vaimonsa Hatšepsut, jonka uskotaan ohjailleen Thutmosis II:sta haluamaansa suuntaan. Tätä teoriaa puoltaa muun muassa se, että Thutmosis II:n ajama politiikka oli hyvin samankaltainen Hatšepsutin hallintokaudellaan ajaman politiikan kanssa ja että Hatšepsut nousi miehensä seuraajaksi.

Thutmosis II haudattiin todennäköisesti Kuninkaiden laakson hautaan KV42, josta on löydetty koristelematon sarkofagi. Hänen muumionsa löytyi vuonna 1881 löydetystä muumiokätköstä ja sitä säilytetään nykyään Kairon museossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin faaraot
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Ahmose

Ahmose oli ensimmäinen Uuden valtakunnan faarao ja hän myös perusti 18. dynastian. Hän hallitsi vuosina 1550–1525 eaa. Kuningatar Aahotep toimi Ahmosen sijais- ja mahdollisesti kanssahallitsijana hallintokauden alkuvuosina.

Ahmosen isä oli faarao Tao ja hänen äitinsä kuningatar Aahotep. Hänen päävaimonsa oli hänen sisarensa Ahmose-Nefertari,   jonka kanssa hän sai neljä tytärtä. Nuorimmat Merytamen ja Satamen kuolivat nuorina, kolmannesta tuli kuningatar Aahotep II ja neljäs, Satkames, kuoli noin 30-vuotiaana. Poikia heillä oli kolme, joista vanhin, Siamen, kuoli nuorena, toisesta ei ole tietoa ja kolmannesta tuli faarao Amenhotep I. Lisäksi Ahmosella oli sivuvaimojensa Kasmutin ja Inhapin kanssa ainakin kaksi tytärtä, Tair ja Henttameh sekä mahdollisesti Ahmose, jonka äidistä ei ole varmaa tietoa.

Ahmosen hallituskausi koostui pääasiassa taisteluista hyksoja vastaan. Egyptologit pitävät todennäköisenä että hyksot saivat valloitettua Ahmosen hallintokauden alussa Heliopoliin. Ensimmäisen kymmenen hallintovuotensa aikana Ahmosen joukot saivat piiritettyä mereltä käsin Avariksen. Avariksen piiritys kesti pitkään ja se keskeytyi välillä jo vapautettujen alueiden noustua kapinaan egyptiläisiä vastaan. Ahmosen joukot saivat vapautettua Avariksen Ahmosen 12 tai 15:dennentoista hallintovuoden aikana.  Hän menestyi lopulta hyksoja vastaan ja sai ajetuksi heidät pois Egyptistä mutta menetti taisteluissa isänsä ja veljensä. Hän liitti myös Nubian ja Palestiinan takaisin Egyptiin ja loi näin pohjan Uuden valtakunnan kukoistukselle. 

Ahmose haudattiin todennäköisesti Dra Abu el-Nagan alueelle Thebaan, mutta haudan tarkka sijainti ei ole tiedossa. Hänen muumionsa löytyi kuitenkin vuonna 1881 löydetystä muumiokätköstä,   ja sitä säilytetään nykyään arkkuineen Kairon museossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptin faaraot
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Rapalan kartano

Rapalan kartano sijaitsee Rapalan kylässä Sysmän kunnassa.

Tandefeltien aatelissuku sai Rapalan kartanon läänityksekseen 1500-luvulla. Kartanoa käytettiin syrjäisen sijaintinsa vuoksi sivutilana.

Kartano päätyi 1800-luvun lopulla jämsäläiselle talonpojalle ja valtiopäivämiehelle Severus Konkolalle sekä edelleen hänen tyttärelleen Anni Konkolalle ja tämän aviomiehelle Rudolf Waldenille. Kartanon päärakennuksen ja tilanhoitajan asunnon uudistukset suunnitteli arkkitehti W. G. Palmqvist vuosina 1918–1919. Kartano on yksityiskäytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sysmän rakennetun kulttuuriympäristön selvitys

Suomen kartanot
Sysmän rakennukset ja rakennelmat
W. G. Palmqvistin suunnittelemat rakennukset