Standardi

Standardi (normi) on jonkin organisaation esittämä määritelmä siitä, miten jokin asia tulisi tehdä. Merkittäviä ”virallisia” standardisoimisjärjestöjä ovat kansainväliset ISO ja IEC, saksalainen DIN, eurooppalaiset CEN, Cenelec ja ETSI sekä suomalaiset SFS ja SESKO. ITU on tietoliikennehallintojen yhteinen standardisointielin. Standardeja laativat myös ammatilliset organisaatiot kuten IEEE (Ethernet-lähiverkot ym.) ja vielä vähemmän organisoitunut IETF (Internet). ANSI on Yhdysvaltojen virallinen edustaja ISO:ssa ja IEC:ssä. NIST on Yhdysvaltojen kauppaministeriön alainen virasto joka kehittää muun muassa mittausstandardeja.

Standardeja on käytetty hyväksi jo Kheopsin pyramidissa 4 500 vuotta sitten. (Yrjölä 1990, 8). Sähköalalla ensimmäisenä standardina pidetään Morsen aakkosjärjestelmää vuodelta 1832. (Yrjölä 1990, 11). Ensimmäinen kansallinen standardointiorganisaatio oli Britanniassa 1901 perustettu BSI (British Standards Institution). Suomessa SFS perustettiin 1924.

Standardien muotoja
Viime aikoina standardoinnissa merkittävän roolin ovat ottaneet yritysten yhteiset melko epävirallisesti organisoidut konsortiot ja foorumit, esimerkiksi W3C (WWW-teknologiat) ja ATM Forum. Lisäksi on olemassa yritysten välisiä hyvin organisoituja standardointielimiä, esimerkiksi ETSI (GSM-verkot, GPRS, UMTS), ECMA ja autoalan SAE.

Standardien nimitykset vaihtelevat suuresti:
standardi (ISO)
normi (DIN)
suositus (IEEE, ITU)
kommenttipyyntö (IETF RFC).

De facto -standardit ovat laajalti käytettyjä määriteltyjä toteutustapoja, jotka ovat saavuttaneet standardinomaisen aseman ilman virallisen stardardin statusta. Ratkaisut perustuvat ainoastaan menetelmän kehittäjän valintoihin, eivätkä laajaan eri tavoitteiden huomioimiseen kuten viralliset standardit yleensä.
Tämän rinnalla ovat De jure -standardit.

Standardien merkityksestä
Standardit mahdollistavat muun muassa:
 yhteistoiminnan; systeemit ja organisaatiot (tieto, prosessit, valmistus, tuotteet ym.) voidaan liittää toisiinsa. Tämä taas mahdollistaa muun muassa erikoistumisen.
 alihankinnat yhtenä yhteistoiminnan muotona; tuotteen osat voidaan valmistaa hajautetusti, kun kaikilla on sama yhdistävä standardi käytössä. 
 useampaa kuin yhtä valmistajaa voidaan käyttää tuotteen osassa.
 yhteistyökumppaneiden arvioinnin; kun mahdollisella yhteistyökumppanilla on tietty standardi, esimerkiksi laadun osalta käytössä, yhteistyökumppania voidaan arvioida ja sen toimintaa, esimerkiksi laatua ennakoida
 standardi yhdistää joukkoa toimijoita suuremmaksi, voimakkaammaksi toimijaksi.

Näiden eri tekijöiden yhteisvaikutuksesta standardoidun tuotteen tai muun vastaavan valmistamisen yksikkökustannukset voivat alentua ja se voi saada laajemman markkinaosuuden. Tuotteen käyttäjien kannalta standardit mahdollistavat kilpailuttamisen ja toimitusvarmuuteen pyrkimisen.

Standardien merkityksestä esimerkki on valtiollisella tasolla esimerkiksi DIN, Deutsche Industrie Normen. Se teki saksalaisista tuotteista yhteensopivia tietyllä tasolla. Globalisaation myötä maailmanlaajuisista standardeista tulee yhä tärkeämpiä.

Jos yritys on mukana uuden standardin luonnissa, se saa siitä kilpailuetua. Se voi vaikuttaa standardin lopulliseen sisältöön ja se ymmärtää standardia nopeammin ja syvällisemmin kuin sivusta mukaan tullut yritys.

Eri alojen standardeja ja standardointiorganisaatioita

ISO
 ISO 3103 – vakioitu tapa valmistaa teejuoma aistinvaraisiin kokeisiin
 ISO 3591 – määrittelee sarjan laseja viinin maisteluun
 ISO 8601 – numeerinen ilmaisutapa ajalle ja päivämäärälle
 ISO 9000 – sarja laadunhallintaa käsitteleviä standardeja ja ohjeita
 ISO 14000 – sarja ympäristöasioiden hallintaa käsitteleviä standardeja
 ISO/IEC 27001 – tietoturvallisuuden hallintajärjestelmän vaatimukset
 ISO 22000 – elintarviketurvallisuuden hallintajärjestelmän standardi
 ISO 216 – paperikokojen kansainvälinen standardi (A4 ym.)
 ISO 3166 – maakoodien standardi (Suomi on FI, FIN, Ruotsi SE, SWE jne)

IETF
 RFC – kokoelma Internet-standardeja

IEEE
 IEEE 754, liukulukujen toteuttaminen tietokoneissa
 IEEE 802 -sarja, pakettipohjaisten lähiverkkojen standardit (muun muassa Ethernet (802.3), WLAN (802.11) ja Token Ring)
 IEEE 1003, POSIX eli Unix-tyyppisten käyttöjärjestelmien standardi
 IEEE 1076, VHDL
 IEEE 1394

ITU
 E.164 – puhelinnumero
 H.264
 X.509 – varmenne

CEN 

 EN 1990…1999 - Eurokoodit

Muita standardeja
CMMI – tietojärjestelmien kehittämisen standardikokoelma
ITIL – tietojärjestelmäpalveluiden hallinnan parhaiden käytäntöjen kokoelma
IFRS – kansainväliset tilinpäätösstandardit
US GAAP – Yhdysvaltain tilinpäätösstadardit
HACCP – elintarvikealan standardi turvalliseen elintarvikkeiden käsittelyyn
OHSAS 18001 – työterveys- ja työturvallisusjohtamisjärjestelmien vaatimusten standardi
SFS 2487 – asiakirjan tekstin asettelun suomalainen standardi
MIL-STD ja MIL-SPEC – Yhdysvaltain puolustusministeriön standardeja ja määrittelyjä

Konsortioita
 Unicode – kaikki maailman kielet kattava merkistöstandardi
 JEDEC – muistiteknologian standardiorganisaatio

Katso myös 
 Avoin standardi
 Whitworth-kierre

Lähteet 
 Erkki Yrjölä, SESKO 25 vuotta, 1990, ISBN 952-90-2421-5

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Mikä on standardi?
 ISO
 IEC International Electrotechnical Commission
 IEEE:n  kotisivu
 CEN  European Committee for Standardization
 ASTM
 SFS Suomen Standardisoimisliitto SFS
 SESKO 
 SFSedu SFSedu - oppilaitosportaalissa tietoa standardeista ja standardisoinnista

Standardit
Standardisoimisjärjestöt
Seulonnan keskeiset artikkelit