joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
José Maza Fernández

José Maza Fernández (13. lokakuuta 1889 - 6. toukokuuta 1964) oli chileläinen poliitikko, asianajaja ja diplomaatti  . Hän toimi Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajana 10. istunnossaan vuosina 1954-1955.

Varhainen elämä
José syntyi Armando de la Maza Ramosille ja Zoila Rosa Fernández Anguitalle Los Ángelesissa Chilessä. Hän opiskeli Liceo de Aplicaciónissa Santiagossa ja valmistui asianajajaksi Chilen yliopistosta vuonna 1913. Hän työskenteli virkailijana Chilen sotaministeriössä, ennen kuin hän kiinnitti huomiota opiskelijapolitiikkaan. Hän meni naimisiin Raquel Lyon Vialin kanssa ja heillä oli poika, José.

Poliittinen ura 
Hän toimi liberaalipuolueen tärkeänä jäsenenä ja nousi sen puheenjohtajaksi. Hän toimi myös Chilen presidentti Arturo Alessandrin  hallituksessa sisäministerinä vuonna 1924, oikeusministeri ja julkinen opetusministeri 1925, ja lisäksi hän toimi myös ulko- ja uskonnonministerin asemassa.

Hän oli kahdesti senaatin presidentti vuonna 1936 ja 1937. Hän oli myös senaatin ulkosuhteiden valiokunnan puheenjohtaja vuodesta 1937 vuoteen 1953. Vuonna 1949 hän laati lain, joka antoi naispuolisille poliittisille oikeuksille ja joka myöhemmin liitettiin Chilen perustuslakiin.

Diplomaattinen ura 
Hän toimi myös Chilen suurlähettiläänä Uruguayssa, Brasiliassa, Haitissa, Panamassa, Dominikaanisessa tasavallassa ja Perussa diplomaattisen uransa eri aikoina. Hän oli myös Chilen edustaja Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen järjestön konferenssissa vuonna 1945. Hän toimi Chilen edustajana Yhdistyneissä kansakunnissa, ennen kuin hänestä tuli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja vuonna 1954. Hänestä tuli myöhemmin Chilen suurlähettiläs Argentiinaan vuosina 1957 - 1958.

Lähteet 

Chileläiset poliitikot
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Suurlähettiläät
Asianajajat
Diplomaatit
Sisäministerit
Oikeusministerit
Ulkoministerit
Opetusministerit
Víctor Andrés Belaúnde

Víctor Andrés Belaúnde Diez Canseco (15. joulukuuta 1883 – 14. joulukuuta 1966) oli perulainen diplomaatti, joka johti Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen neljättätoista  ja neljättä erityisistuntoa.

Belaúnde syntyi Arequipassa Perussa. Saatuaan varhaisen koulutuksensa Escuela San Vicente ja San José (Colegio San José), hän päätti opiskella lakia Universidad Nacional de San Agustín de Arequipassa ja siirtää myöhemmin opintojensa suorittamiseen San Marcosin kansallisesta yliopistossa Limassa . Oikeustieteen tutkinnon lisäksi hän sai myös tohtorintutkinnon poliittisista tieteistä ja hallinnosta sekä kirjallisuudesta vuonna 1911.

Belaúnde, joka työskenteli koko hänen ammatillisen uransa ajan: Perun ulkosuhteiden ministeriössä sihteerinä, josta tuli sihteeri Espanjan ja Argentiinan edustoon. Hän neuvotteli Brasilian kanssa rajakysymyksistä ja toimi asiainhoitajana  Saksassa (1914) ja Boliviassa (1945), täysivaltaisena suurlähettiläänä Uruguayssa vuonna 1919, Kolumbiassa vuonna 1934 ja Sveitsissä vuonna 1936, Perun valtuuskunnan puheenjohtaja Kansainliitossa (1945), jossa hänellä oli tilaisuus liittyä San Franciscoon sopimuksen allekirjoittajien joukkoon, jolla perustettiin Yhdistyneiden kansakuntien järjestö, ja toimi myös rehtorina   Perun katolisessa yliopistossa (1965).

Hän luennoi myös hispaanilais-latinalaisameirkkalaisesta kulttuurista eri yliopistoissa ollessaan maanpaossa Yhdysvalloissa , kuten Columbian yliopistossa, Miamin yliopistossa   ja Chicagon yliopistossa. Vuonna 1930 hän luennoi Albert Shawin luennon diplomatian historiasta Johns Hopkinsin yliopistossa. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian kunniajäseneksi 1944.

Hän kuoli New Yorkissa.

Perhe 

Victor Andrés Belaunde kuului  merkittävään Perun poliittiseen perheeseen. Hänen veljenpoika Fernando Belaunde Terry oli Perun presidentti kahdesti; hänen veljensä Rafael Belaunde Diez Canseco oli  Perun pääministeri vuodesta 1945-1946; ja hänen isoisänsä Pedro Diez Canseco oli myös Perun presidentti kolme kertaa

Lähteet 

Perulaiset poliitikot
Perulaiset diplomaatit
Suurlähettiläät
Asianajajat
Ulkoministerit
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Holborn

Holborn [ˈhəʊbə(r)n] on alue Lontoon Camdenin kaupunkipiirissä, West Endin ja Cityn välissä ja Clerkenwellistä etelään. Se muodosti oman metropolihallintopiirinsä vuoteen 1965 asti, jolloin se yhdistyi St Pancrasin ja Hampsteadin kanssa Camdenin kaupunkipiiriksi. Alueen nimi tulee keskienglannin sanoista hol (’rotko’) ja bourne (’puro’), ja se viittaa ilmeisesti Fleet-jokeen, joka virtaa nykyään Fleet Streetin alapuolisessa tunnelissa.

Kaupunkikuva 

Alueen pääkatu tunnetaan Holborn Viaductin ja Holborn Barsin välillä nimellä ’Holborn’ ja Holborn Barsin ja Drury Lanen välillä nimellä ’High Holborn’. Katu kivettiin jo vuonna 1417 kuningas Henrik V:n käskystä, mutta vielä kuningatar Elisabetin aikakaudella (1558–1603) sen varrella oli enimmäkseen puutarhoja.

Holborn Barsin kohdalla oli tullipuomi, jonka luona perittiin Cityyn saapuvilta vaunuilta yhden tai kahden pennin suuruinen tullimaksu. Lontoon Towerista ja Newgaten vankilasta kuljetettiin Holbornia pitkin kuolemaantuomittuja hirtettäviksi Tyburnin kylään, lähelle nykyistä Marble Archia, aina vuoteen 1783 asti – kaikkiaan yli 650 vuoden ajan.

Historiallisesti Holborn oli tärkeä, sillä siellä sijaitsi Inns of Courtin lakimiesseurojen tiloja, köyhäinsairaala sekä ranskalaisen Clunyn luostarin munkinkammioita. Kaupunginosassa toimii edelleen kaksi Inns of Courtin neljästä lakimiesseurasta, Gray’s Inn ja Lincoln’s Inn. Aikaisemmin siellä pitivät majaa myös kaksi Inns of Chanceryn valmistelevien lakimiesten seuraa, Staple Inn ja Barnard’s Inn. Staple Inn sijaitsi Holbornin etelälaidalla, vuonna 1585 rakennetussa tudortyylisessä rakennuksessa, jossa koulutettiin lakimiehiä ja tullattiin villaa.

High Holbornista etelään ja Kingswaystä itään sijaitseva Lincoln’s Inn Fields on Lontoon suurimpia (5 ha) ja vanhimpia julkisia aukioita. Sen alkuperäisen asemakaavan laati arkkitehti Inigo Jones 1618, mutta aukio rakennettiin nykyiseen muotoonsa vasta 1700-luvun alussa. Sen ympäristö oli yläluokan suosimaa asuinaluetta. Aukiolla on ristinmuotoinen puistoalue, jossa kasvaa muun muassa alabamantrumpettipuita ja suuria plataaneja. Sitä ympäröi yhä useita historiallisesti merkittäviä rakennuksia, kuten Sir John Soane’s Museum pohjoisessa, Lincoln’s Inn idässä ja Royal College of Surgeons (1835–36) etelässä.

Kuningatar Viktoria vihki marraskuussa 1869 käyttöön Holborn Viaductin, joka ylitti Holborn Valleyn ja yhdisti laakson vastakkaisilla puolilla sijaitsevat Holborn Hillin ja Cityn paremmin toisiinsa. Viaduktin eteläpuolelle avattiin vuonna 1874 Holborn Viaductin rautatieasema Lontoon paikallisjunien käyttöön. Rautatieasema suljettiin 1990 ja sen alapuolelle rakennettiin maanalainen Thameslinkin asema, josta pääsee junalla Lutonin ja Gatwickin lentoasemille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Camden
Lontoon kaupunginosat
Williams JPH1

Williams JPH1 ja sen kehitysversio Williams JPH1B on brittiläisen Williamsin valmistama kilpa-auto, jolla kilpailtiin Formula 2 -sarjassa kausilla 2009–2012. Auto julkistettiin 2. maaliskuuta 2009 Brands Hatchin moottoriradalla Britanniassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Formula 2
Kilpa-autot
Williams
Aivi Luik

Aivi Belinda Kerstin Luik (s. 18. maaliskuuta 1985) on australialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Australian naisten maajoukkueessa 29 maaottelua. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi kentälle vaihtopelaajana vain yhden ottelun lopussa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2010.

Luik on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi muun muassa Islannissa, Englannissa, Norjassa, Ruotsissa ja viimeksi Espanjassa Levanten joukkueessa.

Luikin vanhemmat ovat Unkarista ja Ruotsista, ja hänellä on virolaisia sukujuuria.

Lähteet 

Australialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Leah Williamson

Leah Williamson (s. 29. maaliskuuta 1997) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 37 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2018. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle muutamaksi minuutiksi neljännesvälieräottelun lopussa. EM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.

Williamson edustaa seuratasolla Arsenalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
C18 (C-standardi)

C18 on C-kielen ISO-standardiversio ISO/IEC 9899:2018, joka julkaistiin kesäkuussa 2018.

C18 korvasi aiemman standardin C11. 

C18-versiossa ei ole merkittäviä uusia ominaisuuksia, mutta siinä on eräitä korjauksia ja tarkennuksia.

C18-standardin seuraajasta odotetaan äänestystä vuonna 2023, jolloin sen nimeksi tulisi C23 (epävirallisesti nimellä C2x).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Clarification Request Summary for C11 

 C
Odeion

Odeion (, ) on antiikin kreikkalaisessa ja roomalaisessa arkkitehtuurissa musiikki- ja lauluteatteri. Odeionit muistuttivat monella tavalla kreikkalaisia ja roomalaisia teattereita, mutta olivat useimmiten niitä selvästi pienempiä.

Odeionit syntyivät mahdollisesti siksi, että näytelmäteatterit olivat liian suuria antiikin aikaisten soitinten äänelle. Odeioneita käytettiin paitsi musiikki- ja lauluesityksiin myös puhujien esiintymisiin. Kreikkalaisessa arkkitehtuurissa odeioneita edustaa Perikleen odeion Ateenassa. Muutoin odeioneita rakennettiin erityisesti roomalaisella kaudella. Joskus, kuten Efesoksessa, odeioneita käytettiin myös buleuterionina.

Tunnettuja odeioneita 

 Agrippan odeion, Ateena
 Domitianuksen odeion, Rooma
 Efesoksen buleuterion-odeion, Efesos
 Herodes Atticuksen odeion, Ateena
 Korintin odeion, Korintti
 Kosin odeion, Kos
 Neron huvilan odeion, Olympia
 Nikopoliin odeion, Nikopolis
 Pafoksen odeion, Pafos
 Patrain odeion, Patrai
 Rhodoksen odeion, Rhodos
 Perikleen odeion, Ateena
 Thessaloniken agoran odeion, Thessalonike

Lähteet 

Antiikin Kreikan arkkitehtuuri
Antiikin Rooman arkkitehtuuri
Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Charlie Baker

Charles Duane Baker, Jr. (s. 13. marraskuuta 1956 Elmira, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies ja republikaanisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut tammikuusta 2015 alkaen Massachusettsin 72. kuvernöörinä.

Useissa mielipidemittauksissa Baker on ollut Yhdysvaltain suosituin kuvernööri.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Massachusettsin kuvernöörit
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Daisy Cleverley

Daisy Cleverley (s. 30. huhtikuuta 1997) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä yhdeksän ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisajoukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.

Cleverley edustaa Yhdysvalloissa Kalifornian yliopiston Golden Bears -joukkuetta.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Urpolan koulu

Urpolan koulu on Mikkelissä toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulu sijaitsi alkujaan Urpolan kaupunginosassa Urpolanlammen pohjoispuolella ja valtatien 5 eteläpuolella. Koulun toiminnat siirrettiin väliaikaisesti Mikkelin ammattikorkeakoulun kampusalueen N-rakennukseen ja pihapiiriin sijoittuviin konttiluokiin vuonna 2020. 

Koulua käy noin 238 oppilasta, joista 228 oli varsinaisen alakoulun ja 10 valmistavan opetuksen oppilasta. Hallinnollisesti myös Moision sairaalan alueella toimivan sairaalakoulun alakouluikäisten opetus kuuluu Urpolan kouluun.

Kesällä 2019 kaupunki päätti purkaa koulun sisäilmaongelmien vuoksi. Purku alkoi vuoden 2020 lopulla. Korvaava uudisrakennus on Eteläinen aluekoulu, josta on suunniteltu 850 oppilaan yhtenäiskoulua (luokka-asteet 1-9) ja joka valmistuu Urpolan koulun tontille lukuvuonna 2023-2024.

Lähteet

Aiheesta muualla

Mikkelin peruskoulut
Urpola
Mikkelin Lyseon koulu

Mikkelin Lyseon koulu on Mikkelissä toimiva suomenkielinen yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Koulua käy noin 458 oppilasta.

Lähteet

Mikkelin peruskoulut
Pilkkumurisija

Pilkkumurisija (Plectorhinchus gaterinus) on murisijoiden (Haemulidae) heimoon kuuluva kalalaji. Suomalais-ruotsalainen Peter Forsskål kuvasi lajin tieteelle vuonna 1775. 

Pilkkumurisija on tavallisesti 35 senttimetrin mittainen.

Lähteet 

Percoidei
Lutjanus lemniscatus

Lutjanus lemniscatus on napsijoiden (Lutjinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Intian valtamerellä sekä Indopasifisella merialueella. L. lemniscatus kasvaa tavallisesti noin 35 senttimetrin mittaiseksi. Se elää 2–80 metrin syvyydessä.

Lähteet 

Percoidei
FC Bayern München (naiset)

FC Bayern München on Saksan Bundesliigassa pelaava naisten jalkapallojoukkue. Se on voittanut Saksan mestaruuden kolme kertaa vuosina 1976, 2015 ja 2016 sekä Saksan cupin vuonna 2012.

Historia 
Bayern Münchenin naisten joukkue perustettiin kesäkuussa 1970 Baijerin jalkapalloliiton kannustamana vaikka Saksan jalkapalloliitto perui naisten jalkapallon kiellon vasta myöhemmin samana vuonna. Ensimmäiset viralliset pelit Bayern pelasi 1972. Seura voitti Baijerin mestaruuden 19 kertaa peräkkäin vuosina 1972–1990 ja vuonna 1976 se voitti myös pudotuspeleinä pelatun Saksan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Tennis Club Borussia Berlinin 4–2.

Kun naisten Bundesliiga perustettiin, Bayern München liittyi mukaan sijoittuen etelälohkossa neljänneksi. 1990-luvulla Bayern putosi moneksi vuodeksi ulos Bundesliigasta, mutta palasi takaisin 2000. Bayern voitti mestaruuden 2015 ja 2016. Naisten mestarien liigassa Bayern on parhaimmillaan edennyt välieriin asti 2019, jolloin se hävisi FC Barcelonalle 0–1.

Joukkue 
Päivitetty 6. syyskuuta 2019

Saavutukset 
 Saksan mestaruus
  1976, 2015, 2016, 2021
 Saksan cup
 2012

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivu 

FC Bayern München
Johnny Gottselig

Johnny Gottselig (24. kesäkuuta 1906 Odessa, Venäjän keisarikunta – 15. toukokuuta 1986 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) oli ukrainansaksalaista syntyperää oleva kanadalainen jääkiekkoilija. Hän oli syntynyt joko Odessassa tai vironruotsalaisten aikoinaan perustamassa Gammalsvenskbyn kylässä Hersonin alueella kesäkuussa 1906. Hän muutti perheineen Kanadan Saskatchewaniin jo ennen ensimmäistä syntymäpäiväänsä. Hän varttui Reginassa. 
AHA-liigan Winnipegissä pelaamansa kauden jälkeen Gottselig liittyi Chicago Blackhawksin NHL-joukkueen vahvuuteen, jossa pelasi koko uransa. Hän oli myös joukkueen kapteeni kuuden kauden ajan vuosina 1934–1940. Vuoden 1940 jälkeen hänen roolinsa pieneni ja viimeisenä vuonnaan kaudella 1944–1945 hän pelasi vain yhden ottelun. Kaikkiaan hän pelasi urallaan 589 NHL-ottelua joissa teki 176 maalia ja 371 pistettä. Jo peliuransa aikana kausilla 1940–1941 ja 1941–1942 hän toimi Blackhawksien pelaaja-valmentajana ja kaudella 1944–1945 hän korvasi kesken kauden Paul Thompsonin joukkueen päävalmentajana. Gottselig toimi päävalmentajana neljällä kaudella kunnes kesken kauden 1947–1948 hänet korvasi Charlie Conacher. Valmennusuransa jälkeen Gottselig toimi vielä jokusen vuoden joukkueen PR-päällikkönä. Tähän tehtävään kuului osana myös Blackhawksien otteluiden selostaminen radioon.

Gottselig toimi myös naisten baseball-liigassa Racine Bellesin (1943–1944), Peoria Red Wingsin (1947) ja Kenosha Cometsin (1949–1950) General Managerina. Tämän jälkeen hän vetäytyi syrjään urheilun parista ja toimi Elmhurst Chicago Stone Companyn toimitusjohtajana.
Gottselig oli toinen Venäjän keisarikunnassa syntynyt pelaaja, joka raivasi tiensä NHL-joukkueen pelaavaan kokoonpanoon.

Aiheesta muualla

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Expect No Quarter Tour

Expect No Quarter Tour on ZZ Top -yhtyeen kiertue. Kiertue promotoi yhtyeen Degüello-albumia.

Kiertuepäivät 

Vuoden 1979 konserttikiertueet
Vuoden 1980 konserttikiertueet
Vuoden 1981 konserttikiertueet
ZZ Topin konserttikiertueet
Validi Karkia

Validi Karkia on Porissa tammikuussa 2011 tee-se-itse-hengessä perustettu elävän musiikin klubi. Kaikille avoin voittoa tavoittelematon klubi järjestää konsertteja ympärivuotisesti vaihtelevissa osoitteissa Porin keskustan alueella. Ohjelmisto painottuu jazz-musiikkiin, mutta esittelee myös muita huipputekijöitä genrevapaasti marginaalista mainstreamiin.

11-vuotisen toimintahistoriansa aikana Validi on esitellyt 42 eri osoitteessa Porissa jo liki 600 esiintyjää, joissa yli 1700 muusikkoa 30 eri maasta. Klubin taiteellinen johtaja ja kuratoija on porilainen muusikko Jyrki Laiho, jonka Jazzmuusikot ry valitsi vuoden 2018 Jazzdiggariksi. 2019 Yleisradion Jazzradio myönsi Laiholle Varjo-Yrjö -tunnustuksen. 2020 Suomen Musiikintekijät ry palkitsi Laihon Pro Musiikintekijät -kunniamaininnalla suomalaisen kevyen musiikin edistämisestä. Klubi on saanut myös joulukuussa 2012 Satakunnan Taidetoimikunnan Luomunan kuoret -palkinnon. 

Validi Karkian nimekkäimpiä ulkomaisia artisteja ovat olleet Dave Holland Aziza with Lionel Loueke, Chris Potter & Eric Harland, Jazz/Takes feat. Bill Evans, Niels Lan Doky, Darryl Jones & Harvey Mason, John Zorn's Simulacrum feat. John Medeski, Frank Gambale, Bill Frisell, Carla Bley, Steve Swallow, Simon Phillips, Greg Howe, Ken Stringfellow, Jane Siberry, Mark Olson, Gary Lucas, Erik Hokkanen, Terry Bozzio, Josephine Foster, Tony Levin, Pat Mastelotto, Ralph Towner, Marc Ribot, Damo Suzuki, Stu Hamm, Marc Ducret, Peter Brötzmann, Chris Corsano, Gwenifer Raymond, Alasdair Roberts, Limpe Fuchs, Eugene Chadbourne, Marisa Anderson, Dominique Pifarély, Andy Emler, Jason Lescalleet, Riko Goto, Jesse Van Ruller ja David Ornette Cherry. 

Kotimaisten esiintyjien kärkikaartia ovat edustaneet muun muassa Aija Puurtinen, Irina Björklund, Tuula Amberla, Iro Haarla, Maija Kauhanen, VILDÁ, Juhani Aaltonen, Eero Koivistoinen, Pauli Lyytinen, Mikko Innanen, Hot Heros, Black Motor, Pekko Käppi, Raoul Björkenheim, Tapani Rinne, Oddarrang, Faarao Pirttikangas & Nubialaiset, Mopo, Signe, Ainon, Jonna Tervomaa, Jukka Orma, Pekka Airaksinen, M. A. Numminen, Markku Into, Jukka Tolonen, Jukka Gustavson, Esa Kotilainen, Kimmo Pohjonen, Olavi Uusivirta, Sound & Fury, Motelli Skronkle, Heikki Sarmanto, Läjä Äijälä, Kuusumun Profeetta, Talmud Beach, Räjäyttäjät, Verneri Pohjola, Eero Hämeenniemi, Mirel Wagner, Maritta Kuula, Harri Saksala, Yrjänä Sauros, Nikolai Blad, Joakim Berghäll, Kalle Kalima, Kari Ikonen, Lau Nau, Verde, Jone Takamäki, Yona, Litku Klemetti, Absoluuttinen Nollapiste, Ville Leinonen ja Radiopuhelimet.

Lähteet 
https://www.gigbeans.com/lists/10/validi-karkia
https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000006187190.html
https://www.rumba.fi/uutiset/porilaista-keikkajarjestajaa-ei-voi-syyttaa-ainakaan-ikarasismista-juhlaklubien-esiintyjat-aina-teineista-miltei-80-vuotiaaseen-legendaan/
https://yle.fi/uutiset/3-10559545
http://www.satakunnanviikko.fi/teksti/rakkaudesta-rytmimusiikkiin-6.56.69587.0a84e46847

Viitteet 

Porin musiikki
Valtteri Aaltonen

Valtteri Aaltonen (s. 1979) on suomalainen lakimies ja valtiosihteeri. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen maisteri. Aaltonen on toiminut Journalistiliiton lakimiehenä 2008–2015 ja SDP:n eduskuntaryhmän lainopillisena asiantuntijana 2016–2019. Kesäkuussa 2019 hänet valittiin kunta- ja omistajaohjausministeri Sirpa Paateron valtiosihteeriksi.

Aaltonen oli SDP:n ehdokkaana kuntavaaleissa 2017 Helsingissä. Hän sai 365 ääntä eikä tullut valituksi. Hän on Palmia Oy:n hallituksen jäsen. Aikaisemmin hän on toiminut Helsingin Bussiliikenne Oy:n hallituksen puheenjohtajana sekä Helsingin Sataman hallituksessa.

Aaltonen asuu Helsingin Herttoniemessä. Hän on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Valtteriaaltonen.fi

Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomalaiset valtiosihteerit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuoden rajatietokirja

Vuoden rajatietokirja on Kustannus Oy rajatiedon vuosittain myöntämä palkinto. Voittajan valitsee kymmenen ehdokkaan joukosta joka vuosi tehtävään erikseen valittu julkisuuden henkilö. Lisäksi yleisö voi äänestää omaa ehdokastaan.
Palkinto jaetaan keväisin Ultran avoimissa ovissa Kuhmoisissa.

Palkinnon saajia 
 2018 Teo Mäkelä: New Age - Opas Uushenkisyyteen
 2017 Jeena Rancken: Yliluonnollinen kokemus - Tulkinta, merkitys ja vaikutus
 2016 Seppo Ilkka: Mysteereistä sydämen viisauteen - Kohti arjen henkisyyttä
 2015 Taija & Jani Somppi: Parantava ruoka
 2014 Mona Leo: Elämä rakastaa sinua
 2013 Eben Alexander: Totuus taivaasta

Lähteet 

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Sivuhenkilöt

Sivuhenkilöt on suomalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2017 Seinäjoella. Vaikuttajina ovat useat vinomman laidan laulu- ja soitinyhtyeet sekä elokuvat. Bändin ensimmäinen EP julkaistiin toukokuussa 2019.

Perustiedot
Rottasankari

Rottasankari on Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani. Kirja on 24. osa Komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kirjasampo

Seppo Jokisen teokset
Jännitysromaanit
Harjavallan seurakunta

Harjavallan seurakunta sijaitsee Harjavallan kaupungissa Satakunnassa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakuntaan ja Ala-Satakunnan rovastikuntaan. Vuoden 2021 alkaessa seurakuntalaisia on noin 5 100. Seurakunnassa työntekijöitä on vakituisesti 18.

Harjavallan seurakunta itsenäistyi Kokemäen emäseurakunnasta vuonna 1868. Ensimmäinen kirkkoherra Johan Gustav Hällfors aloitti kuitenkin vasta vuonna 1878.

Seurakunnan ydintoiminnat tapahtuvat kirkossa ja sen viereisessä seurakuntatalossa. Arkkitehti Pekka Pitkäsen suunnittelema Kaikkien autuuksien kirkko vihittiin käyttöön 1984. Tämän vieressä on Harjavallan vanha kirkko. Se on rakennettu ja laajennettu sitä edeltävän kirkon ympärille 1870.

Seurakunnan logon perusmuoto tulee Kaikkien autuuksien kirkon kahdeksankulmaisesta salista. Logon on suunnitellut taiteilija Seija Nikkilä.

Kirkkoherrat 
Seurakunnassa on vaikuttanut sen itsenäisyyden aikana kymmenen kirkkoherraa. Pitkäaikaisin kirkkoherra on ollut Veijo Järvinen, jonka aikana myös uusi kirkko rakennettiin.

 Johan Gustaf Hällfors 1879–1887
 Edvard Optatus Setälä 1889–1902
 Alfred Brynolf Leivo 1903–1908
 Kustaa Emil Raimoranta 1909–1939
 Wäinö Edvard Hahtola 1941–1962
 Verner Alarik Wuorisalo 1962–1974
 Jorma Jaakko Laulaja 1975–1977
 Veijo Eino Uolevi Järvinen 1978–2009
 Matti Tapani Kaipainen 2009–2015
 Tuomo Antero Lindgren 2016–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut
 Youtube-video seurakunnasta

Turun arkkihiippakunnan seurakunnat
Harjavalta
Dallara SF19

Dallara SF19 on italialaisen Dallaran valmistama kilpa-auto, jolla kilpaillaan japanin Super Formula -sarjassa kaudesta 2019 lähtien.

Lähteet 

SF19
Federico Castelluccio

Federico Castelluccio (s. 29. huhtikuuta 1964 Napoli, Italia) on amerikanitalialainen näyttelijä, ohjaaja, kirjoittaja ja taiteilija, joka tunnetaan roolistaan ​​Furio Giunta HBO:n televisiosarjassa Sopranos.

Varhainen elämä 
Italian Napolissa syntynyt Castelluccio muutti 3-vuotiaana perheensä kanssa Patersoniin New Jerseyn osavaltioon Yhdysvaltoihin. Vuonna 1982 Castelluccio sai täyden stipendin newyorkilaiseen School of Visual Arts -oppilaitokseen, josta hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon 1986.

Lähteet 

Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Amerikanitalialaiset
Enni ja Roi

Enni ja Roi on animoitu lastenohjelma, jonka ovat luoneet Dustin Ferrer ja Amy Steinberg. Ensimmäiset jaksot ovat vuodelta 2018. Enni ja Roi kertoo Enni-nimisestä nuoresta tytöstä ja hänen hirviöystävästään Roista. He ovat suosittuja "hirviöiden hoitajia" Monsterdalessa, kaupungissa, jota asuttavat enimmäkseen hirviöt. Kaksikko auttaa nuoria hirviöitä näiden ongelmissa.

Ääninäyttelijät

Alkuperäinen versio  

 Patrick McKenna - Roi
 Jacob Soley - Simo
 Millie Davis - Enni
 Shayle Simons - Huugo
 Elle Simons - Fifi
 Benjamin Hum - Hali
 Abigail Oliver - Lilli

Suomenkielinen versio  

 Hanna Kaila
 Meerika Tiitta - Enni
 Raili Raitala
 Taisto Oksanen
 Tuukka Leppänen - Roi
 Valtteri Turunen
 Veera Tapanainen

Jaksot  

 Hirviöautoja!
 Kahdet leikit
 Ruokakaupparasti
 Ruokataidetta
 Urhea Hali-ritari
 Matkimista
 Huugon pikajuna
 Meluisat päiväunet
 Kadonneen Kaikkulan arvoitus

 Huugo, meillä on ongelma
 Ihan hellästi
 Laula, Roi!
 Leikitään yhdessä
 Näytelmä
 Paras apulainen
 Pelisilmää
 Fifi tahtoo lentää
 Harjoittelupäivä

 Kuuluisa komeetta
 Lehmityttö Fifi
 Lilli tahtoo huvipuistoon
 Linnuista mallia
 Metsäretki
 Palikat laatikkoon
 Simo tulee yökylään
 Tanssijuhlat!

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Esme & Roy sivuilla 

Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Kanadalaiset televisio-ohjelmat
Lastenohjelmat
2010-luvun piirrossarjat
Työväenpuolue (Alankomaat)

Työväenpuolue (, lyh. PvdA) on hollantilainen keskusta-vasemmistolainen puolue ja maan johtava sosiaalidemokraattinen puolue.

Historia 
Työväenpuolue perustettiin vuonna 1946, kun sotaa edeltänyt Sosiaalidemokraattinen työväenpuolue, vasemmistoliberaali Vapaa demokraattinen liitto (, VDB) ja protestanttinen vasemmistolainen Kristillisdemokraattinen unioni yhdistyivät.

Työväenpuolue on historiallisesti ollut heikompi muihin sosiaalidemokraattisiin puolueisiin verrattuna, sillä työväenluokan äänet jakautuivat Alankomaissa protestanttiseen ja katolilaiseen osaan. Työväenpuolueesta ei näin syntynyt koko maan yhdistävää työväenluokan puoluetta, vaan enemmänkin maallistuneen työväenluokan puolue. Tästä huolimatta se oli Alankomaiden ainoa puolue, joka pystyi haastamaan maan uskonnollisia puolueita, kun työväenpuolueen William Drees toimi maan pääministerinä 1948–1958 ja Joop den Uyl vuosina 1973–1977.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Työväenpuolue 

Alankomaalaiset puolueet
Euroopan sosialidemokraattinen puolue
Andrew Vachss

Andrew Vachss (; 19. lokakuuta 1942 – 23. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen rikoskirjailija. Hän oli erikoistunut lastensuojelukysymyksiin sekä omassa elämässään sosiaalityöntekijänä ja asianajajana että kirjoittamissaan dekkareissa ja sarjakuvissa. Hänen kirjojensa vakiohahmo on lasten hyväksikäyttäjiä jahtaava yksityisetsivä Burke. 

Vachssin dekkarit saavuttivat 1980-luvulta alkaen kansainvälistä suosiota sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa. Suomeksi hänen romaaneistaan julkaistiin ensimmäisenä Shella vuonna 1995 Henrik Laineen suomentamana. Vuonna 1995 hän julkaisi kirjan, jossa Batman on valjastettu pedofiilijahtiin. Samoihin aikoihin hän teki yhteistyötä suomalaisen piirtäjän Hannu Lukkarisen kanssa Alamaailma-sarjakuvassa, jonka ensimmäinen osa ”Pummit” sai murska-arvion Helsingin Sanomien Harri Römpötiltä.

Suomennetut teokset
Shella (Shella, 1993, suom. Henrik Laine, Like 1995). ISBN 951-578-246-5.
Flood (Flood, 1985, suom. Juha Ahokas. Like 1996). ISBN 951-578-277-5.
Strega (Strega, 1987, suom. Juha Ahokas, Like 1997). ISBN 951-578-520-0.
Alamaailma 1: Pummi, yhdessä Hannu Lukkarisen kanssa, Like 1997. ISBN 951-578-482-4.
Alamaailma 2: Rakkauden tunneli, yhdessä Hannu Lukkarisen kanssa, Like 1998. ISBN 951-578-534-0.
Kivun hallinta (Pain Management, 2001. Suom. Juha Ahokas, Like 2002). ISBN 951-578-928-1.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vachssin esittely DekkariNetissä
Hyrkäs, Seppo: ”Andrew Vachssin kova kuuri: Napalmia namusedille.” Ruumiin kulttuuri 1992:2. s. 30–33.

Yhdysvaltalaiset jännityskirjailijat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Aas

Aas tai AAS voi tarkoittaa seuraavia:

AAS
 Atomiabsorptiospektrometri (AAS), analyysimenetelmä alkuainemäärityksissä

Aas
Sukunimi (viroa: "niitty"; norjaa: "harju"). Tunnettuja Aas-nimisiä ovat:
 Aslak Aas (1935–1999), suomalainen insinööri ja poliitikko (Kokoomus)
 Knut Aas (1929–2006), suomalainen poliisineuvos ja Liikkuvan poliisin päällikkö
 Roald Aas (1928–2012), norjalainen pikaluistelun olympiavoittaja
 Taavi Aas (s. 1966), virolainen poliitikko, aiemmin Tallinnan kaupunginjohtaja

Katso myös
 Ås
 Os
Robert Funaro

Robert Funaro (s. 23. tammikuuta 1959) on yhdysvaltalainen elokuva- ja tv-näyttelijä. Funaro tunnetaan parhaiten Eugene Pontecorvon roolistaan Emmy-palkitussa televisiosarjassa Sopranos. Hänen viimeinen jaksonsa Sopranosissa, "Vain jäsenet", voitti vuonna 2006 Emmy-palkinnon parhaasta draama-sarjan käsikirjoituksesta, mikä oli tuottaja/kirjailija Terence Winterin ansiota. Funaro esiintyi vuonna 2007 elokuvassa American Gangster etsivä McCannina ja vuonna 2012 ilmestyneessä CBS-kanavan Blue Bloodsin 2. kauden 10. jaksossa "Whistle Blower", jossa hän esitti NYPD:n Captain Brownea.

Elämäkerta 
Funaro syntyi New Yorkissa Brooklynissa. Funaron italialaiset esi-isät olivat Napolista. 

Funaro esiintyy elokuvissa ja televisiossa ja on työskennellyt laajalti New Yorkin Broadwayn näyttämöillä. Hän asuu New Dorpissa Staten Islandissa.

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Jyrängön koulu

Jyrängön koulu on Heinolassa toimiva  alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulun rehtorina toimii Kimmo Nykänen. Vuonna 2016 koulua kävi yhteensä 207 oppilasta.

Jyrängön koulu voitti vuonna 2018 Euroopan komission eurooppalaisten koulujen liikuntapalkinnon (#BeActive Education -kilpailu) ja koulun aktiiviseen päivittäiseen liikkumiseen kannustava toiminta-malli pidennettyine välitunteineen nimettiin vuoden terveysteoksi 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla
#BeActive Jyränkö School  (youtu.be)

Heinolan oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Kailaan koulu

Kailaan koulu on vuoden 2018 alusta kolme aiempaa koulua yhdistämällä luotu uusi Heinolassa toimiva  alakoulu (luokka-asteet 1–6). Siihen yhdistettiin  entiset Niemelän, Seminaarin ja Tommolan koulut. Koulussa annetaan yleisen perusopetuksen ohella erityisopetusta ja siellä toimii kaksi erityislasten TAO-luokkaa. Kailaan koulussa annetaan myös valmistavaa opetusta maahanmuuttajalapsille. Syksyllä 2018 koulua kävi runsas 460 oppilasta.  

Koulun päätoimipiste on aiemman Niemelän koulun rakennus (Rajakatu 27), jonka lisäksi Tommola-talossa annetaan 1. ja 2. luokka-asteen alkuopetusta (Hiidenhaudantie 2). Aiemman Seminaarin koulun rakennuksesta luovuttiin ennen 2010-luvun puoliväliä sisäilmaongelmien vuoksi. Myös Kailaan koulun viereisessä parakkikouluissa on koulun opetustiloja. Lisäksi siellä on vuosina 2018 ja 2019 opiskellut hallinnollisesti Lyseonmäen kouluun liitetyjä yläkoulun 7. ja 8-9. luokan pienryhmiä.

Koululle ja alueen päiväkodille on suunniteltu uutta Kailas-taloa, jonka odotetaan valmistuvan 2021. Koulun rehtorina toimii Reetta Rautiainen.

Lähteet 

Heinolan oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Vartiolaiva Tursas (1986)

Vartiolaiva Tursas on Länsi-Suomen merivartioston käytössä oleva 1986 Rauma-Repola Oy:n Uudenkaupungin telakalla rakennettu ulkovartiolaiva, jota käytetään ympärivuotisesti etsintä- ja meripelastustehtäviin, kiireellisiin yleisen järjestyksen ja turvallisuuden tehtäviin, rajaturvallisuuden ylläpitoon sekä vesiliikenteen ja kalastuksen valvontaan.

Tursasta voidaan käyttää muun muassa öljyntorjuntatehtäviin ja toimintaan kemikaalionnettomuuksissa Itämeren alueella, sillä alukseen on asennettu kiinteä öljynkeräyskalusto yhteistyössä Suomen Ympäristökeskuksen kanssa. Alus kykenee myös vedenalaisiin etsintätehtäviin muun muassa kauko-ohjattavan vedenalaisen robotin (ROV) avulla. Laivapalojen sammutukseen Tursakseen on asennettu tehokas vesitykki vaahtonesteineen. Öljyn torjunnassa aluksen kummallakin kyljellä työskentelevä harjakoneisto nostaa merestä öljyn ja erottaa sen vedestä laivalla sijaitseviin erillisiin tankkeihin. Puhdistettu vesi pumpataan takaisin mereen ja öljy kerätään talteen sata kuutiota vetävään tankkiin. Keräyslaitteisiin kuuluu laivan ulkopuolella öljyä keräävät viiksipuomit.

Tursaksen komentosilta uusittiin kokonaan vuonna 2005 ja varustettiin satelliittipuhelimia myöten huippuluokan navigointijärjestelmällä, joka sisältää muun muassa ECDIS-karttajärjestelmän, automaattiohjaimen ja paikallaanpitojärjestelmän. 

Tilanteen kiristyessä alusta voidaan käyttää maanpuolustuksellisiin tehtäviin puolustusvoimien tarpeen mukaan. Nykyinen vartiolaiva Tursas on järjestyksessään Suomen toinen.

Lähteet 

Länsi-Suomen merivartiosto
Vartiolaivat
Öljyntorjunta-alukset
Kummeli (7. tuotantokausi)

Kummelin 7. tuotantokausi esitettiin vuodenvaihteessa 2003-2004. Uuden kauden pääosissa nähtiin tuttu Kummeli-kolmikko: Timo Kahilainen, Heikki Silvennoinen ja Heikki Hela. Kauden juontajana toimi Mikko (Mikko Kivinen). Kauden studio-orkesterina nähtiin Kari ja Karvattomat (Silvennoinen, Kahilainen, Hela) ja jokaisessa jaksossa järjestettiin tietokilpailu, jota Mikko järjesti jokaisen jakson lopussa. Mikko Kivinen piipahti itsekin muutamassa sketsissä. Sarjan sivuosissa nähtiin Heikki Vihinen, Miia Selin ja Pia Bos. Kauden kaikki jaksot löytyvät "Onko nyt hyvä fiilis?" -boksilta.

Sketsit 

 Apinaa koijataan, apinaa pumpataan
 Elämää juoksuhaudoissa
 Futaajat
 Gerhad Rihmakallo - Riffien kuningas
 IT-yritys
 Jankon betoni
 Jykke ja Veikko kylässä
 Kotilääkärinurkka
 Kouhia ja työmiehet
 Kylien kauppa
 Matti Näsällä on asiaa
 "Me on hävitty tää peli"
 Naapurin runoilijapoika
 "Onko nyt hyvä fiilis?"
 Perintöä odotellessa
 Pääministerin kyselytunti
 Roudarit, Kimmo ja Pasi
 Ruususet
 "Sano ryssä ku..."
 Siistit skoudet
 Speedy ja Saku
 Taikanurkka
 Toiminimi Rattopojat OY
 Tyypillistä Suomea
 Valintojen maailma
 X-chat
 Autokauppaa
 Junan vessassa
 Kokkinurkka
 Marathon
 MC Prostata
 Normaali mies ja kulmasohva
 Normipäivä
 Pilkkikunkut
 Kana ja muna
 Tarjoilija suosittelee
 Teiden ritarit
 Verotarkastus

Tekijät / työryhmä 

 Käsikirjoitus: Timo Kahilainen & Heikki Silvennoinen

 Pelleily:
 Timo Kahilainen
 Heikki Silvennoinen
 Heikki Hela
 Pia Bos
 Heikki Vihinen
 Miia Selin

 Apupelleily:
 Kangasalan Voitto
 Mike Behrens
 Johanna Annola
 Heidi Härmä
 Jukka "Jack" Kairikko
 Ulla-Kaisa Kataja
 Antti Silvennoinen
 Lotta Summanen

 Ankkuri: Mikko Kivinen
 Kuvaus: Pekka Valkama
 Äänitys: Marko Luukkonen & Pasi Välimäki
 Juontokuvaus: Tommi Cederberg
 Juontovalaisu: Erkki Paavilainen & Seppo Pölkki
 Tuotantojärjestäjä: Anu Laitila
 Puvustus: Arja Sipilä
 Naamiointi: Tuija Markkanen
 Graafikko: Hanna Selkälä
 Leikkaaja: Anssi Hursti
 Kuvaussihteeri: Terhi Norvasto
 Ohjaaja ja tuottaja: Matti Grönberg
 Tuotanto: Yle Viihdeohjelmat yhteistyössä Porkkana Ryhmä Oy
 Tilaaja: Yle TV2

Kummeli-tuotantokaudet
Mathieu van der Poel

Mathieu van der Poel (s. 19. tammikuuta 1995) on alankomaalainen ammattilaispyöräilijä, joka kilpailee cyclocrossissa, maastopyöräilyssä ja maantiepyöräilyssä edustaen UCI Professional Continental -sarjaan osallistuvaa Alpecin-Fenix-joukkuetta. Hän on voittanut cyclocrossin maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2019, 2020 ja 2021, Euroopan-mestaruuden 2017, 2018 ja 2019 sekä junioreiden maailmanmestaruuden vuosina 2012 ja 2013. Maastopyöräilyn Euroopan-mestaruuden hän voitti 2019. Maantiepyöräilyn junioreiden maailmanmestaruuden hän on voittanut vuonna 2013. Hän voitti maantiepyöräilykilpailut Dwars door Vlaanderenin, Brabanste Pijlin, Amstel Gold Racen ja Britannian ympäriajon 2019, maantieajon Alankomaiden-mestaruuden, BinckBank Tourin ja Flanderin ympäriajon 2020, Strade Bianchen ja Ranskan ympäriajon toisen etapin 2021 sekä Dwars door Vlaanderenin ja Flanderin ympäriajon toistamiseen, Italian ympäriajon avausetapin ja Grand Prix de Wallonien 2022.

Mathieu van der Poel on syntynyt Kapellenissa Antwerpenin provinssissa Belgiassa. Hänen isänsä Adri on cyclocrossin kuusinkertainen Alankomaiden-mestari sekä maailmanmestari vuodelta 1996, ja äidinisänsä ranskalainen ammattilaispyöräilijä Raymond Poulidor. Myös hänen veljensä David on lupaava cyclocrosspyöräilijä. Alankomaalaisen nimikäytännön mukaan hänen sukunimensä kirjoitetaan van der Poel, ei siis pelkkä Poel.

Lähteet 

Alankomaalaiset maantiepyöräilijät
Alankomaalaiset maastopyöräilijät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Dubeonjjae seumusal

Dubeonjjae seumusal (, ) on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Choi Ji-woo, Lee Sang-yoon, Choi Won-young, Kim Min-jae ja Son Na-eun

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Eteläkorealaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Eteläkorealaiset komediasarjat
tvN:n televisiosarjat
Haaparannan kirkko

Haparandan kirkko on kirkkorakennus Haaparannalla, Ruotsissa. Se kuuluu Haparannan seurakuntaan, joka kuuluu Luulajan hiippakuntaan.

Arkkitehti Bengt Larsson suunnitteli kirkon ja antoi sille työnimeksi ”Puhdas talo”. Piispa Stig Hellsten vihki kirkon käyttöön helluntaina 14. toukokuuta 1967. Nykyisen kellotapulin kohdalla sijaitsi samanniminen vuonna 1825 rakennettu kirkko, joka tuhoutui tulipalossa 14. kesäkuuta 1963.

Kirkko on katettu kuparilla ja se on rakennettu teräsrungolle asetettujen kevytbetonilevyistä. Kirkon lattia-ala on 650 neliömetriä (23 × 28 m) ja korkeus 28 metriä. Kirkossa on 330 paikkaa ja 200 lisäistuinta.

Esineet 

 Alttaritaulu on vuodelta 1976, ja se esittää Hyvää paimenta, tekijä on Pär Andersson.
 Kellot on valmistettu Bergholtz-kellovalimossa. 
 Rautakirstu ja siinä olleet kirkkohopeat ovat ainoat palosta säilyneet esineet. 
KIrkon alttaria koristaa kapea alttarin reunusvaate, joka liittyy kirkkovuoden juhlapyhiin. Se on valmistetty Gammelstads väveri- kuromossa. 
Alttaritaulu on vuodelta 1976. Sen aiheena on "Hyvä paimen" ja sen on maalannt taiteiluja Pär Andersson. 
KIrkon kattokruunu on yksinkertainen. Sen sisemmässä kehässä on 60 ja ulommassa kehässä 120 lamppua.

Urut 
Kirkkossa on kahdet urut, pääurut ja pienet kuoriurut. Pääuruissa on 23 äänikertaa. Ne on valmistanut Grönlunds Orgelbyggeri.

Lähteet 

Kirkot Luulajan hiippakunnassa
Norrbottenin läänin kirkot
Haaparannan kunta
Helsingin merivartioasema

Helsingin merivartioasema on Suomenlahden merivartiostoon kuuluva merivartioasema, joka sijaitsee Suomenlinnassa rakennuksessa C25.  Kalustona Helsingin merivartioasemalla on ollut vesialuksista nopea partiovene, partiovene, rannikkovartiovene, apuvene ja ilmatyynyalus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomenlahden merivartiosto
Suomenlinna
Helsinki
Marco Giampaolo

Marco Giampaolo (s. 2. elokuuta 1967 Bellinzona Ticino) on sveitsiläissyntyinen italialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2022 lähtien h'n on toiminut Sampdorian päävalmentajana.

Ura

Giampaolo pelasi lähes koko uransa ajan Italian Serie C:ssä edustaen kasvattajaseuransa Giulianovan lisäksi useita muitakin seuroja. Hän debytoi Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä kaudella 1995/96 edustaessaan Fidelis Andriaa. Giampaolon ura päättyi vuonna 1997.

Pelaajauransa jälkeen  Giampaolo siirtyi valmentajaksi. Hän toimi vuosina 2000–2001 Pescaran apuvalmentajana palaten Giualianovaan apuvalmentajan tehtäviin. Vuosina 2004–2006 Giampaolo toimi Ascolin valmentajana, vaikkei hänellä ollut vaadittavaa valmentajalisenssiä.

Kaudella 2006/07 Giampaolo valmensi Cagliari Calciota saaden potkut joulukuussa 2006 ja tullen palkatuksi päävalmentajaksi uudelleen helmikuussa 2007. Giampaolo pelasti Cagliarin putoamiselta kaudella 2006/07. Hän sai toistamiseen potkut seurasta marraskuussa 2007. Cagliari-potkujensa jälkeen Giampaolo valmensi lyhyitä jaksoja Sienaa, Cataniaa, Cesenaa, Bresciaa, Cremonesea ja Empolia. 

Kesäkuussa 2016 Giampaolo teki kaksivuotisen sopimuksen UC Sampdorian kanssa. Genovalaisjoukkue sijoittui Giampaolon alaisuudessa tukevasti Serie A:n keskikastiin ollen kahdesti kymmenes ja kaudella 2018/19 yhdeksäs. Kauden 2018/19 jälkeen Giampalo jätti Sampdorian. Muutama päivä Sampdoriasta lähtönsä jälkeen Giampaolo teki kaksivuotisen sopimuksen AC Milanin kanssa. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo lokakuun alussa 2019, kun Milan oli avannut kautensa kehnosti ja oli sarjassa vasta sijalla 13.

Elokuussa 2020 Giampaolosta tuli Torinon päävalmentaja. Giampaolon johdolla Torinon tulokset jäivät kuitenkin heikoiksi ja putoamisviivan tuntumaan vajonnut seura erotti hänet tammikuun puolivälissä 2021.

Tammikuussa 2022 Giampaolo palasi Serie A:ssa sijalla 16 majailleen Sampdorian päävalmentaja.

Viitteet

Italialaiset jalkapalloilijat
Italialaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen ruotsinkielinen nuorisoliitto

Finlands Svenska Ungdomsförbund FSU suomeksi Suomen ruotsinkielinen nuorisoliitto  on kulttuuri ja nuorisotoimintaa järjestävä ruotsinkielen järjestö. Järjestöön kuuluu 270 paikallisyhdistystä. Järjestöllä on 250 seurataloa. 

Järjestö koostuu 4 piiristä jotka ovat, Uudellamaalla Nylands Svenska Ungdomsförbund (NSU), Pohjanmaalla Svenska Österbottens Ungdomsförbund (SÖU), Varsinais-Suomessa Åbolands Ungdomsförbund (ÅUF) ja Ahvenanmaalla Ålands Ungdomsförbund (ÅlUF).

Ensimmäinen ruotsinkielinen seuratoiminta alkoi vuonna 1888 jolloin Johannes Klockars perusti Malax UF:n, Maalahteen Pohjanmaalle.

Lähteet 

Nuorisoseurat
Suomenruotsalaiset järjestöt
Kavika

Kavika Oy on vuonna 1945 perustettu metallialan yritys. Konsernin päätoimipaikka sijaitsee Järvenpäässä. Yrityksen tuotteita ovat sairaala- ja puhdastilakalusteet, ammattikeittiö- ja myymäläkalusteet sekä merenkulkualusten mittatilauskalusteet keittiöihin ja ateriapalvelutiloihin. Yritys valmistaa myös LV-tuotteita, lattiakaivoja ja altaita.

Historia

Yhtiön nimi juontuu perustajien sukunimistä Kallio, Virtanen ja Kavonius .

Lähteet

Aiheesta muualla
Yrityksen kotisivut

Suomalaiset yritykset
Metal of Honor



Metal of Honor on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtyeen TT Quickin ensimmäinen täysipitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1986.

Kappaleet 
1. Metal of Honor (3:35)

2. Front Burner (3:25)

3. Hard as a Rock (3:58)

4. Child of Sin (3:00)

5. Asleep at the Wheel (2:59)

6. Come Beat the Band (2:47)

7. Hell to Pay (4:12)

8. Queen of the Scene (3:44)

9. Glad All Over (3:14)

10. Siren Song (4:05)

Kokoonpano 

 Mark Tornillo  (laulaja) 
 Dave Dipietro (kitara)
 Walt Fortune (bassokitara)
 Erik Ferro (rummut)

Lähteet 

Vuoden 1986 albumit
Yhdysvaltalaiset metallialbumit
Sloppy Seconds



Sloppy Seconds on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtyeen TT Quickin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1989.

Kappaleet
 Eye Of The Storm (3:58)
 Deliver Me (3:45)
 Save Some For Me (3:22)
 Method Or Madness (4:53)
 Rock You Over (3:45)
 Isolation Booth (3:27)
 White Spots (3:29)
 Rule The World (4:08)

Kokoonpano 
 Mark Tornillo  (laulaja) 
 Dave Dipietro (kitara)
 Walt Fortune (bassokitara)
 Erik Ferro (rummut)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset metallialbumit
Vuoden 1989 albumit
Thrown Together


Thrown Together on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtyeen TT Quickin konserttitaltiointi, joka julkaistiin vuonna 1992. Konsertti nauhoitettiin 31. lokakuuta vuonna 1990 New Jerseyssä, Yhdysvalloissa.

Kappaleet 

 Intro/Kickin' Ass & Talkin' Names (3:45)
 Metal Man (4:32)
 Eye of the Storm (4:16)
 Asleep at the Wheel (3:34)
 Deliver Me (6:15)
 Front Burner (3:35)
 Isolation Booth (3:45)
 Child of Sin (7:31)
 Beat the Band (4:28)
 Metal of Honor (4:31)
 Go for the Throat (6:01)

Kokoonpano 

 Mark Tornillo  (laulaja)
 Dave Dipietro (kitara)
 Walt Fortune (bassokitara)
 Erik Ferro (rummut)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset metallialbumit
Vuoden 1992 konserttitallenteet
Ink



Ink on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtyeen TT Quickin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 2000.

Kappaleet 
1. Ink (4:03) 

2. Subterrania (3:52) 

3. Whippin' Time (3:30) 

4. World On Display (4:54) 

5. Run (3:17) 

6. Age and Treachery (4:35) 

7. Thick As Thieves (4:18) 

8. Stone Dirt Cowboy (5:00) 

9. Water Song (5:50) 

10. Back To The Bottom (4:15) 

11. Take A Lickin (3:10)

Kokoonpano 

 Mark Tornillo  (laulaja)
 Dave Dipietro (kitara)
 Walt Fortune (bassokitara)
 Erik Ferro (rummut)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset metallialbumit
Vuoden 2000 albumit
Julien Stéphan

Julien Stéphan (s. 18. syyskuuta 1980) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2021 lähtien hän on toiminut RC Strasbourgin päävalmentajana.

Julienin isä Guy Stéphan on myös jalkapallovalmentaja.

Uraa

Stéphan edusti pelaajaurallaan Ranskan alemmilla sarjatasoilla pelanneita joukkueita. Hän edusti Girondins Bordeaux'ta, PSG:tä ja Toulousea, mutta esiintyi vain joukkueiden reservimiehistöissä. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2008 FC Drouaisin joukkueessa.

Valmennusuransa Stéphan aloitti Drouais'n juniorivalmentajana vuonna 2005. Lopetettuaan pelaajauransa Stéphan siirtyi LB Châteauroux'n organisaatioon, jossa valmensi kahden kauden ajan U19-joukkuetta. Hän toimi juniorivalmentajana myös Lorientissa ja Stade Rennaisissa. Kesällä 2015 hänestä tuli Stade Rennaisin reservijoukkueen päävalmentaja.

Joulukuussa 2018 Stéphan nousi Rennaisin edustusjoukkueen päävalmentajaksi Sabri Lamouchin saatua potkut. Stéphanin johdolla Stade Rennais selvitti historiallisesti tiensä Eurooppa-liigan pudotuspeleihin ja seura palkitsi hänet kesään 2020 ulottuvalla sopimuksella. Ranskan cupissa Stéphan luotsasi Rennaisin loppuotteluun, jossa joukkue kaatoi PSG:n rangaistuspotkukilpailun jälkeen 6–5 ja voitti seurahistorian ensimmäisen pokaalin 48 vuoteen. Ranskan liigassa Rennais paransi sijoitustaan neljällä pykälällä ja oli lopulta kymmenes. Kauden jälkeen seura teki Stéphanin kanssa kesään 2022 ulottuvan jatkosopimuksen.

Kaudella 2019/20 Stéphan luotsasi Rennes'n kamppailemaan europelipaikoista Ligue 1:ssä. Joukkuen syyskausi oli heikompi, sillä Rennes voitti vain kolme kauden kymmenestä ensimmäisestä ottelustaan, mutta tulokset paranivat ja joulukuun alusta koronapandemian vuoksi kauden viimeiseksi jääneelle 28. kierrokselle Rennes hävisi vain kolme ottelua. Loppusijoitus ennen aikojaan päättyneellä kaudella oli kolmas, mikä oli seuran paras sijoitus pääsarjassa. Ranskan cupissa puolustavat mestarit putosivat välierissä AS Saint-Étiennelle. Kaudella 2020/21 Rennes pelasi kohtuullisen syyskauden, mutta lyhyen talvitauon jälkeen Stéphan onnistui luotsaamaan joukkueensa voittoon vain yhdessä kymmenestä ottelusta. Hän erosi päävalmentajan tehtävästään maaliskuun alussa 2021.

Heinäkuussa 2021 Stéphan aloitti RC Strasbourgin päävalmentajana.

Saavutukset
 Ranskan cup: 2019

Lähteet

Ranskalaiset jalkapallovalmentajat
Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Kontiolahden terveysasema

Kontiolahden terveysasema on Kontiolahden kunnassa sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Se on avoinna arkisin kello 8-16. Palvelujen tuottamisesta vastaa Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Siun sote).

Terveysaseman aukioloaikojen ulkopuolella eli iltaisin, öisin ja viikonloppuisin Kontiolahdelta voi hakeutua kiireellisistä hoitoa tarvitessaan  Pohjois-Karjalan keskussairaalan yhteispäivystykseen Joensuussa (Tikkamäentie 16, J2-talon katutaso).

Alkusyksyllä 2017 päätettiin, ettei Kontiolahden terveysaseman rakennusta enää peruskorjata. Sen sijaan terveysaseman rakennus päätettiin ylipaineistaa tilojen ilmanlaadun turvaamiseksi siksi aikaa, kunnes terveysasemalle saataisiin rakennettua uudet tilat noin kolmessa vuodessa. Huhtikuuhun 2018 mennessä rakennustöiden aloittamisesta ei kuitenkaan oltu vielä tehty päätöstä. Uuden sote-aseman rakentaminen alkoi marraskuussa 2020. Kolmikerroksinen ja btuttopinta-alaltaan 2 762 neliömetrin laajuinen rakennus valmistuu suunnitelmien mukaan alkuvuodesta 2022.

Lähteet

Kontiolahden rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä
Shakespeare’s Macbeth – A Tragedy in Steel

Shakespeare's Macbeth - A Tragedy in Steel on saksalaisen power metal -yhtye Rebellionin debyyttialbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2002. Konseptialbumin sanoitukset perustuvat William Shakespearen kirjoittamaan näytelmään Skotlannin kuninkaasta Macbethista . Levyn tuotti ja miksasi yhtyeen kitaristi Uwe Lulis .

Kappaleet 
Kappaleet:
Introduction (2:31) 
Disdaining Fortune (4:59) 
The Prophecy (5:30) 
Husbandry in Heaven (13:11) 
The Dead Arise (8:29) 
Evil Speaks (4:06) 
Letters of Blood (4:22) 
Revenge (6:18) 
Claws of Madness (8:01) 
Demons Rising (7:49) 
Die With Harness on Your Back (6:12)

Kokoonpano 

 Michael Seifert  (laulaja)
 Uwe Lulis (kitara)
 Björn Eilen (kitara)
 Tomi Göttlich (bassokitara)
 Randy Black (rummut)

Lähteet 

Saksalaiset metallialbumit
Vuoden 2002 albumit