joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dolly (lammas)

Dolly (5. heinäkuuta 1996 – 14. helmikuuta 2003) oli naaraspuolinen lammas ja ensimmäinen aikuisen somaattisesta solusta kloonattu nisäkäs. Dolly kloonattiin Skotlannissa vuonna 1996 yli 250 epäonnistuneen yrityksen jälkeen.

Kloonaus ja syntymä 

Dollyn solu otettiin kuusi vuotta vanhan Finn-Dorset-rotuisen lampaan rintarauhasesta ja munasolu oli Skotlannin Blackface -rotuiselta lampaalta. Kloonattu alkio siirrettiin toiseen Blackface-rodun lampaaseen, joka synnytti Dollyn 5. heinäkuuta 1996. Dollyllä oli siis käytännössä kolme emoa. Koska Dollyn DNA tuli Finn-Dorsetilta, oli myös Dolly Finn-Dorset-rotua. Finn-Dorset on suomenlampaan ja englantilaislähtöisen Dorset-rodun risteytys.

Dollyn olemassaolo ilmoitettiin julkisuuteen 22. helmikuuta 1997 ja se sai paljon huomiota tiedotusvälineissä. Kloonauksen suorittanutta ryhmää johti Edinburghin yliopiston professori Ian Wilmut. Dolly nimettiin kantrilaulaja Dolly Partonin mukaan. Wilmutin sanoin, "Dolly on peräisin rintarauhasen solusta ja emme voineet ajatella vaikuttavampaa rauhasparia kuin Dolly Partonin".

Elämä 
Dolly eli koko elämänsä Roslin-instituutissa Midlothianissa. Siellä se siitettiin Walesin vuoristolampaan kanssa ja Dolly synnytti yhteensä kuusi karitsaa. Sen ensimmäinen jälkeläinen, nimeltään Bonnie, syntyi huhtikuussa 1998. Seuraavana vuonna Dolly synnytti kaksoskaritsat Sallyn ja Rosien, ja se synnytti kolmoset Lucyn, Darcyn ja Cottonin vuonna 2000. Vuoden 2001 lopulla, neljän vuoden iässä, Dolly sai niveltulehduksen ja alkoi liikkua jäykästi. Tätä hoidettiin tulehduskipulääkkeillä.

Kuolema 
Dolly jouduttiin lopettamaan kuusivuotiaana, 14. helmikuuta 2003 viruksen aiheuttaman keuhkotulehduksen sekä niveltulehduksen takia. Dolly eli noin puolet lampaiden normaalista eliniästä, joka on noin 11–12 vuotta.

Varhaisen kuoleman epäiltiin johtuneen kromosomien telomeerien loppuunjakautumisesta, sillä Dolly-lammas kloonattiin jo erikoistuneesta (eli vanhasta) solusta, eli Dollyn solut olivat näin ollen yhtä vanhoja kuin sen lampaan, josta Dolly oli kloonattu. Dolly eli kuitenkin jatkuvasti asiantuntijoiden valvovan silmän alla, eikä merkkejä ennenaikaisesta vanhenemisesta ollut.

Dolly laitettiin kuolemansa jälkeen täytettynä näytteille Edinburghin kuninkaalliseen museoon.

Samoista utaresoluista on kloonattu neljä muuta lammasta, joista myös Dolly sai alkunsa. Saman lampaan ihosoluista on kloonattu yhdeksän lammasta. Brittitutkijat ovat tarkkailleet, ovatko kloonilampaat ikääntyneet ennenaikaisesti. Ainoastaan yhdellä kloonilla oli lievää suurempia ongelmia nivelissä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 
 

Kloonaus
Kuuluisat eläimet
Lucius Junius Brutus

Lucius Junius Brutus oli tradition mukaan toinen Rooman ensimmäisistä konsuleista vuonna 509 eaa. Brutus syrjäytti Rooman viimeisen kuninkaan Lucius Tarquinius Superbuksen ja perusti Rooman tasavallan. 

Roomalaiset poliitikot
Epiktetos

Epiktetos (, ; 55 – n. 135) oli antiikin kreikkalainen stoalainen filosofi. Hän oli todennäköisesti syntynyt Hierapoliksessa Fryygiassa, ja asui suurimman osan elämästään Roomassa.

Elämä 
Nuorena Epiktetos oli orjana Roomassa Neron vapauttamalle varakkaalle miehelle nimeltä Epafroditos. Hänen alkuperäistä nimeään ei tunneta — kreikan sana epiktetos merkitsee yksinkertaisesti ”hankittua”. Lopulta hänet vapautettiin, ja hän perusti oman filosofikoulun. Orjanakin hän opiskeli stoalaista filosofiaa Musonius Rufuksen oppilaana. Vapautumisensa jälkeen hän eli melko kovaa elämää sairaalloisena Roomassa. Lopulta hänestä tuli rampa pahan reumatismin vuoksi. 

Keisari Domitianus ajoi Epiktetoksen yhdessä muiden filosofien kanssa maanpakoon joskus vuosien 89 ja 95 välillä. Tästä maanpaosta seurasi hänen elämänsä paras ajanjakso. Hän muutti Nikopolikseen Kreikkaan, ja perusti oman mainetta saaneen filosofikoulunsa. Jopa keisari Hadrianus vieraili koulussa, ja sen tunnetuimmasta oppilaasta Arrianoksesta tuli merkittävä historioitsija.

Epiktetos eli elämänsä yksinkertaisesti noudattaen stoalaista ajattelua. Hänen elämänsä oli opetuksen ja ajattelun täyttämää. Hänen tiedetään menneen naimisiin kerran vanhemmalla iällä, auttaakseen kasvattamaan lasta, joka olisi muuten jätetty kuolemaan.

Epiktetos eli Nikopoliksessa kuolemaansa asti.

Filosofia 
Stoalaisten tapaan Epiktetos keskittyi filosofiassaan etiikkaan ja opetti oman elämänsä herrana olemista. Hänen mielestään stoalaisen opettajan tuli rohkaista oppilaitaan elämään filosofista elämää, joka johtaa lopulta eudaimoniaan (onnellisuuteen). Tarkoituksena oli turvata oma elämä elämällä järkevästi, eli hyveellisesti ja luonnon tahdon mukaan.

Epiktetoksen pääteos on Enkheiridion (Käsikirja, suomennettu myös nimellä Ojennusnuora). Sen lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu kokoelma keskusteluja, Diatribai (Keskusteluja). Todennäköisesti hän ei ole kirjoittanut niitä itse, vaan ne on ylöskirjannut hänen opetuksistaan hänen oppilaansa Arrianos.

Kirjallisuutta suomeksi 
  

  
 Epiktetos: Käsikirja. (Alkuteos: Enkheiridion). Uudistettu suomennos, ilmestynyt vain e-kirjana, 2016. ISBN 978-952-68557-3-8.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ensyklopedia-artikkeleita

Teoksia 
 Epiktetos: Ojennusnuora
 Epiktetos: Käsikirja (e-kirja, pdf)  
 Epiktetoksen teoksia Internet Classics Archive

Vapaasti ladattavia Epiktetoksen e-kirjoja 

Projekti Lönnrotilta
Project Gutenbergilta

Antiikin kreikkalaiset filosofit
Roomalaiset filosofit
Stoalaiset filosofit
50-luvulla syntyneet
Vuonna 135 kuolleet
Jäniksen vuosi

Jäniksen vuosi on Arto Paasilinnan tunnetuin romaani. Kirja on vuodelta 1975, jolloin kiinalaisen horoskoopinkin mukaan oli jäniksen vuosi, ja sen kustantaja oli Weilin & Göös. Myöhemmin sitä ovat julkaisseet kirjakerhot, WSOY ja Gummerus. Kirja on käännetty 29 eri kielelle, muun muassa ranskaksi, hepreaksi, japaniksi, kiinaksi, koreaksi, turkiksi, venäjäksi, ukrainaksi, latviaksi ja liettuaksi. 

Tarina kertoo turhautuneesta toimittajasta Kaarlo Vatasesta, joka kesäisellä työmatkallaan löytää vammautuneen jäniksenpoikasen, joka oli jäänyt Vatasen ja tämän työtoverin auton alle. Vatanen päättää heittää hyvästit entiselle elämälleen ja aloittaa huumorilla ja haikeudella alkavan seikkailun ympäri Suomea jäniksen kanssa. Vatanen tapaa mm. Kiuruveden entisen nimismiehen, joka on tutkinut harrastuksenaan Kekkosta. Erityisesti hän on tutkinut Kekkosesta otettuja valokuvia ja tullut siihen tulokseen, että Kekkonen oli 1960-luvun lopulla korvattu nuoremmalla kaksoisolennolla. Ajauduttuaan karhujahdissa Neuvosto-Venäjälle Vatanen palautetaan vankivaunussa Suomeen, jossa hänet erotetaan jäniksestä. Lähetettyään kirjeen Kekkoselle hän saa kiireesti jäniksensä yhteiseen selliin.

Jäniksen vuosi ilmestyi ranskaksi Éditions Denoëlin kustantamana vuonna 1989, ja saavutti heti suuren suosion sekä arvostelijoiden että lukijoiden parissa. Romaani julkaistiin nimellä Le Lièvre de Vatanen (suom. Vatasen jänis), jottei sitä olisi sekoitettu samaan aikaan julkaistuun kiinalaisia horoskooppimerkkejä esittelevään teossarjaan. Jäniksen vuodesta on tullut Ranskassa kestosuosikki, jota myydään vuosittain tuhansia kappaleita  

Teoksen pohjalta on tehty myös elokuvia, Risto Jarvan ohjaama kehuja saanut Jäniksen vuosi vuodelta 1977 ja ranskalaisen Marc Rivièren vähemmän kehuttu Jäniksen vuosi (Le Lièvre de Vatanen) vuodelta 2006.

Lähteet

Arto Paasilinnan teokset
Vuoden 1975 kirjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Prisma

Prisma tarkoittaa seuraavia asioita:

 prisma, optinen laite
 prisma eli särmiö, geometrinen kappale
 Prisma, Yle TV1:n tiededokumenttisarja
 Prisma Studio, Yle TV1:n tiedeaiheinen makasiiniohjelma
 Prisma, kauppaketju
 Prisma-keskus, kauppakeskus Lohjalla
 Prisma, mittaustukialus
 Prisma, ruotsalainen satelliittihanke
 Prisma, suomalainen taiteilijaryhmä
 Prisma, ruotsalainen kulttuurilehti
 Prisma, Mauno Kiviojan teos Tampereen teknillisen yliopiston pihassa
 Prisma, Rudolf Kochin suunnittelema kirjaintyyppi
 Lancia Prisma, vuosina 1982–1989 valmistettu automalli.
Super Mario Land

Super Mario Land on ensimmäinen Mario-pelisarjan Game Boy -käsikonsolille tehty peli. Super Mario Landin kehitti Nintendo ja se ilmestyi vuonna 1989.

Super Mario Land muistuttaa ulkoasultaan paljon ensimmäistä Super Mario Bros. -peliä, mutta peli poikkeaa kuitenkin sarjan aiemmista peleistä monella tapaa. Eräs syy eroavaisuuksiin aikaisempien Mario-pelien kanssa on, ettei peli ole Marion luojan Shigeru Miyamoton käsialaa. Pelin viholliskaarti ja jopa Marion supervoimat ovat hiukan poikkeuksellisia. Pelissä nähdään kyllä taikasieniä, mutta lisäelämiä merkitään sydämillä. Peli ei edes sijoitu Sienivaltakuntaan vaan Sarasamaahan ().

Pelin rakenne on hyvin samanlainen kuin Super Mario Brosissa. Peli on jaettu neljään maailmaan (valtakuntaan), joista jokainen koostuu kolmesta kentästä. Peli ei ole pelkkää tasohyppelyä, vaan pelaaja pääsee myös ohjailemaan sukellusvenettä (”Marine Pop”) ja lentokonetta (”Sky Pop”).

Pelissä Marion on pelastettava Sarasamaan hallitsija prinsessa Daisy ilkeän Tatanga-nimisen avaruusolennon kynsistä. Tässä onnistuakseen hänen on selvittävä Birbuton, Mudan, Eastonin ja Chain valtakuntien läpi. Birbuto-valtakunta perustuu muinaiseen Egyptiin, Easton-valtakunnan tausta ja viholliset ovat saaneet vaikutteita Pääsiäissaaren kivipatsaista ja Chai-valtakunta sijoittuu Kiinaan.

Japanin-julkaisun jälkeen peli kiirehdittiin julkaisemaan länsimaissa, eikä vihollisille annettuja nimiä käännetty länsimaiseen muotoon.

Aiheesta muualla

Mario-tasohyppelyt
Game Boy -pelit
Vuoden 1989 videopelit
Syaani

Syaani (Cyan = C) tai sinivihreä on näkyvän valon spektrillä sinisen ja vihreän välissä. Tämä väri nähdään silloin, kun silmän  siniseen (B) ja vihreään (G) valoon herkät tappisolut ovat aktiivisia.  Syaanin aallonpituus on noin 490 nanometriä. Syaani on punaisen  käänteisväri. Syaania ja joitakin sen lähellä olevia värisävyjä kutsutaan myös turkoosiksi.

Syaani on yksi  subtraktiivisen eli valoisuutta vähentävän värinmuodostuksen pääväreistä (CMYK).

Etymologia 
Nimi syaani tulee kreikan kielen sanasta κυανός (kyanós) = sininen .

Värikoordinaatit 
Tietokoneen kuvaruudun RGB-värivalojen syaanin maksimiarvot skaalalla 0–255 ovat seuraavat:
 RGB:
 R: 0
 G: 255
 B: 255
 (heksadesimaalimuodossa #00FFFF)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 coloria.net – turkoosi

Värit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lila

Lila on naisen etunimi. Länsimaissa nimi on tullut käyttöön Leila-nimen mukaelmana. Nimi esiintyy myös Intiassa, jossa se johtuu leikkiä tai huvitusta tarkoittavasta sanskritin kielen sanasta. Sana lila (tai paremmin liila) tarkoittaa myös vaaleaa violettia.

Suomessa nimi Lila on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 950 henkilölle. Nimi on yleistynyt 2000-luvun vaihteen jälkeen, ja yli puolet Suomen Lila-nimisistä on syntynyt 2010-luvulla. Vuodesta 2020 lähtien Lilan nimipäivä on 20. toukokuuta.

Tunnettuja Lila-nimisiä 

 Lila Abu-Lughod (s. 1952), palestiinalais-yhdysvaltalainen antropologi ja yhteiskuntatieteiden professori
 Lila Downs (s. 1968), meksikolainen laulaja ja lauluntekijä
 Lila Kedrova (1918–2000), venäläinen näyttelijä
 Lila Lapanja (s. 1994), yhdysvaltalainen alppihiihtäjä
 Lila Lee, oik. Augusta Appel (1901–1973) yhdysvaltalainen näyttelijä
 Lila Ring, o.s. Räihälä (s. 1992), suomalainen jalkapalloilija
 Lila Tretikov (s. 1978), venäläissyntyinen ohjelmistoasiantuntija, Wikimedia-säätiön toimitusjohtaja 2014–2016

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Ruskea

Ruskea väri aistitaan, kun näköjärjestelmän pääosin punaiselle ja osittain vihreälle valolle herkät tappisolut ovat aktiivisia. Ruskeaa voidaan valmistaa pääsääntöisesti sekoittamalla johonkin oranssin punaiseen sävyyn mustaa pigmenttiä. Television ja tietokoneen kuvaruudulla ruskeaa nähdään silloin, kun värinäytön RGB-värivaloista punainen (R) ja vihreä (G) ovat valoisuusarvoiltaan vaikkapa 150 ja 75 ja sininen (B) on 0 (skaalalla 0–255). Ruskean tummuus riippuu suuresti myös sen ympärillä olevan alueen vaaleusasteesta kuten oheiseisissa väriruuduissa. Vaaleimmissa ruskeissa esiintyy myös sinistä sävyä (esim. R 174 - G 93 - B 53)

Käyttö ja symboliikka

Värin merkitys ja vaikutus riippuu käyttötilanteesta eli siitä, missä sosiaalisessa, kulttuurisessa ja/tai esimerkiksi historiallisessa kontekstissa se tulee esille. 

Ruskea voi tarkoittaa punaruskeassa tiiliseinässä arvokkuutta, kestävyyttä, kodikkuutta yms. Saksalainen Sturmabteilung-järjestö tunnettiin univormujensa värin vuoksi ruskeapaitoina. 

Toisinaan ruskea yhdistetään multaan tai ulosteisiin. Käsite ruskeapaidat ei ole pelkästään kansallissosialismin vastustajien käyttämä käsite, vaan Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen oma käsite, mikä ilmenee myös Horst Wessel-laulussa. Käsitettä punaruskea käytetään joskus poliittisessa retoriiskassa kansallissosialismin vastustajien piirissä edelleen tarkoittaen, että asianomainen voi olla mielenlaadultaan kuin kansallissosialisti.

Feministisissä ja woke-yhteyksissä sanaa on käytetty ei-etnisesti suomalaisista rodullistetuista jotka eivät kuitenkaan ole rodultaan afrikkalaisia  mustaihoisia.
Termiä on käyttänyt ainakin Koko Hubara, joka on identifioitunut "ruskeaksi."

Ruskeita
Ruskeasävyjä ovat beige, ecru, okra, seepia  ja sienna.

Beige - vaalea harmaanruskea
Beige tulee ranskan sanasta, joka tarkoittaa luonnonvillan ruskehtavaa väriä. Beige-värejä ovat mm. beasar, bisque, dead spaniard, hare naturel, niini,  papyrus ja suede.  Beigestä on olemassa vakioiduissa värikartastoissa, esimerkiksi ajoneuvojen spraymaaleissa useita asteita, kuten harmaabeige.

Khaki - harmaanruskea

Ruskean sävyjä ovat muun muassa sotilasvirkapukujen kenttäpuvuissa käytetty khaki-kankaan väri . Muita harmaanruskeita ovat esimerkiksi dun, filemot, puke ja taupe.

Seepia
Nimitys seepia tulee musteesta. Ennen seepioista tehtiin tummanruskeaa mustetta, kunnes muut keinot yleistyivät. Seepiat ovat suurta herkkua Välimeren maissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 coloria.net – ruskea

Värit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Magenta

Magenta (aniliininpunainen) on eräs purppuran sävyistä, joka nähdään, kun silmän punaiselle ja siniselle valolle herkät tappisolut ovat aktiivisia. Magenta on yksi neliväripainannan pääväreistä (CMYK) ja vihreän värin käänteisväri.
 Värin nimi on peräisin Magentan kaupungin lähellä käydystä Magentan taistelusta. Taistelun aikoihin kehitettiin synteettinen väriaine, joka sai nimen kaupungin mukaan. Alkuperäinen magenta poikkeaa jonkin verran nykyisin käytössä olevasta painoväristä.

Magentan 24-bit RGB-arvo on R255+G0+B255, HTML-notaatio #FF00FF ja index color -arvo c10076.

Katso myös 
Fuksianpunainen
CMYK
Painofilmi
Painoväri

Lähteet

Aiheesta muualla 

Värit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Christiania

Christiania on Kööpenhaminan keskustassa sijaitseva vapaakaupungiksi julistautunut alue. Joukko talonvaltaajia ja hippejä otti tämä entisen kasarmialueen haltuunsa vuonna 1971. Sittemmin paikka on tullut tunnetuksi anarkistien, taiteilijoiden ja huumeidenkäyttäjien tyyssijana. 36 hehtaarin laajuisessa Christianiassa vierailee vuosittain noin miljoona turistia.

Kovat huumeet ovat kaupunginosassa periaatteessa kiellettyjä, mutta kannabista kaupataan ja käytetään vapaasti. Huumekauppaa käydään etenkin kuululla Pusher Streetillä, jossa valokuvaaminen ei ole sallittua. Myös yksityisautoilu vapaakaupungissa on kielletty. Alueella järjestetään usein konsertteja ja siellä on paljon kahviloita ja ravintoloita.

Christianian maapohjan arvoksi lasketaan satoja miljoonia Tanskan kruunuja. Tanskan valtio tarjoutui myymään sen asukkaille alihintaan 76 miljoonalla kruunulla. Pääosan summasta oli tarkoitus olla kerättynä heinäkuuhun 2012 mennessä, ja tarkoitusta varten oli laskettu liikkeelle erityinen "Christiania-osakkeiden" anti. Vapaaehtoisia vuokria alueen asukkaat maksavat yhteisölleen noin 20 miljoonaa kruunua vuodessa.

Katso myös 
 Talonvaltaus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Christianian omat sivut
Christiania – 35 vuotta vapaata kasvatusta Voima 9/2006.
Ylen Elävä arkisto: Vapaakaupunki Christiania – valtaajista maanomistajiksi?

Kööpenhamina
Tanskalainen kulttuuri
Vallatut rakennukset
Autottomat alueet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vääpeli

Vääpeli (lyhenne vääp.) on Suomen puolustusvoimissa käytössä oleva aliupseerien sotilasarvo. Merivoimissa vastaava arvo on pursimies.

Vääpelin arvomerkissä on yksi paksu arvomerkkikulma. Vääpelistä alempi arvo on ylikersantti ja ylempi ylivääpeli.

Itsenäistymisen jälkeen vääpeli oli Suomen puolustusvoimien ylin aliupseeriarvo lukuun ottamatta eräitä aselajeja, ja vielä sotien jälkeisenä aikana se jäi useimpien aliupseerien ylimmäksi sotilasarvoksi. 

Vääpelit toimivat joukkueenjohtajina, saapumiserän johtajina, koulutusupseereina, erikoismestareina tai perusyksikön vääpeleinä.

Yksikön vääpeli / yksikköupseeri

Puolustusvoimien virkarakenteen muutoksen seurauksena perusyksikön vääpelin vakanssi on ollut myös sotilasarvosta riippumaton tehtävien kokonaisuus, jonka hoitajana on voinut toimia esimerkiksi ylikersantti tai yliluutnantti. Vääpeli on muun muassa vastannut muonituksesta ja muusta huollosta ja on voinut toimia myös yksikkönsä muiden aliupseerien vanhimpana. Sotilasslangissa vääpeli on komppanian äiti. Vuosina 2002–2009 tehtävänimike oli virallisesti yksikköupseeri, vrt. engl. ”quartermaster”. Heinäkuussa 2009 voimaan astuneen Yleisen palvelusohjesäännön mukaan vanha nimike on palautettu.

Muut vääpelin / pursimiehen tehtävät
Laivastossa aluksen pursimies on miehistön ja alipäällystön esimies, ja hän vastaa aluksen muonituksesta, varustuksesta ja huollosta. 

Päällystöopistosta toimiupseerit valmistuivat 1990-luvun alkuun saakka vääpelin arvoon.

Vapaaehtoisen maanpuolustuksen järjestöistä Reserviläisliittoon kuuluva Vääpelikilta ry kouluttaa huollon alan reserviläisiä.

Lähteet

Aliupseerit
Sotilasarvot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Japanilainen musiikki

Japanilaiselle musiikille luonteenomaista on pyrkimys harmoniaan luonnon kanssa. Usein soittimina ovat kielisoittimet, joista tärkeimpiä ovat koto ja shamisen. Muita soittimia ovat esimerkiksi taiko, biwa ja shakuhachi. J-popin lisäksi esimerkiksi enka on Japanissa suosittu musiikkityyli.

Perinteinen japanilainen musiikki käyttää pentatonista asteikkoa, mutta länsimaisella musiikilla on ollut vaikutusta siihen, erityisesti kevyen musiikin alueella.

Nykyään suosittuja japanilaisia yhtyeitä ovat muun muassa B'z, Orange Range sekä L'Arc~en~Ciel. Suosituista artisteista mainittakoon Ayumi Hamasaki sekä Hikaru Utada. Suomessa suosiota nauttivat lisäksi myös kotimaassaan vähemmän tunnetut yhtyeet kuten Dir en grey. Japanilainen rockmusiikki on nostanut suosiotaan huimasti. Sen kantaisiin voi laskea legendaarisen X Japanin.


Kansanmusiikki

Populaarimusiikki

1900-luvun alku
1900-luvun alkuvuosikymmeninä populaarimusiikista kehittyi Japanissa tyylilaji ryūkōka, joka jakaantui melko pian genreiksi enka ja poppusu. Enka-musiikissa länsimaisiin soittimiin saatetaan liittää shakuhachi-huilu. Siinä keskitytään pentatonisiin asteikkoihin.

J-pop 

J-pop on löyhästi määritelty genre, johon kuuluu japanilainen popmusiikki miltei kokonaan. Määritelmä keksittiin 1990-luvulla. Genren juuret ovat 1900-luvun alkupuolella Japaniin rantautuneessa jazz-musiikissa ja länsimaisessa musiikissa. J-popin suosiota on kasvattanut muun muassa laulaja Hikaru Utada, joka vuonna 2009 ensimmäisenä japanilaisena nousi albumillaan iTunesin myyntilistan top 20:een.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta
Jöns Jacob Berzelius

Jöns Jacob Berzelius () oli ruotsalainen kemisti, jonka tutkimukset rikastuttivat miltei kaikkia silloisia kemian aloja. Hän otti käyttöön kemialliset merkit ja reaktioyhtälöt. Hän löysi ja valmisti useita alkuaineita.

Berzelius opiskeli ensin lääketiedettä mutta kiinnostui myöhemmin kemiasta. Berzelius on yksi modernin kemian isistä ja yksi ensimmäisiä, joka kannatti John Daltonin atomiteoriaa. Hän myös otti käyttöön nykyisinkin käytetyt alkuaineiden kemialliset merkit ja yhdisteiden kemiallisten kaavojen merkitsemistavan vain hieman nykyisestä poikkeavassa muodossa.

Berzelius mittasi hämmästyttävän tarkasti yli 2 000 aineen atomi- ja molekyylipainot. Berzelius löysi alkuaineista piin, seleenin, toriumin, ja ceriumin.

Hän löysi proteiinit vuonna 1838 yhdessä Gerardus Johannes Mulderin kanssa ja antoi niille nimen. Hänen pääteoksensa Lärobok i kemi (1808–1830) käännettiin useille kielille. Berzelius uudisti myös mineralogisen tutkimuksen ja laski perustan fysiologiselle kemialle.

Tukholmaan avattiin vuonna 1853 hänen nimeään kantava puisto, Berzelii park. Berzelius aateloitiin 1818 ja korotettiin vapaaherraksi vuonna 1835.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Jöns Jacob Berzelius hakuteoksessa Svenskt biografiskt lexikon.

Ruotsalaiset kemistit
Ruotsin akatemian jäsenet
Ruotsalaiset aateliset
Copley-mitalin saajat
Vuonna 1779 syntyneet
Vuonna 1848 kuolleet
Underwater Sleeping Society

Underwater Sleeping Society on helsinkiläinen indie rock/pop-yhtye, joka yhdistelee musiikissaan ajattomia popmelodioita ja tummasävyisiä tunnelmia. Kriitikot ovat verranneet bändiä mm. seuraaviin yhtyeisiin: The National, Radiohead, Jeff Buckley, Mew, The Cure, Joy Division. 

Alun perin Riihimäellä vuonna 1999 perustetun yhtyeen kokoonpano vakiintui puhallintaiteilija/mini-moog-mies Matti Olavi Töylin liityttyä yhtyeeseen syksyllä 2004. Indieyleisön tietoisuuteen Underwater Sleeping Society (tunnetaan myös lyhenteellä UwSSoc) nousi joulukuussa 2004 ilmestyneellä esikoispitkäsoitollaan Future On A Plate, joka keräsi ylistäviä arvioita eri suomalaismedioissa.
  

Orkesterin toinen pitkäsoitto All Other Lights Go Out ilmestyi 31. tammikuuta 2007 ja debytoi Suomen virallisella listalla sijalla 13. Pääasiassa Hästholmenin huvilassa Itä-Helsingissä äänitetyn levyn tuottamisesta vastasi Underwater Sleeping Society yhdessä Aku Rannilan ja Asko Keräsen (22-Pistepirkko) kanssa. Mukana AOLGO:n äänityksissä oli myös UwSSocin livemiksaajana tunnettu Henri "Hippo" Ohvo. Vuoden 2007 aikana bändi kiersi Suomen lisäksi Keski-Euroopassa.

Yhtyeen kolmas pitkäsoitto The Dead Vegas ilmestyy Suomessa 15.10.2008. Levy äänitettiin helmi-toukokuussa 2008 Seawolf-studiossa Suomenlinnassa Helsingissä. Levyn on miksannut Kalle Gustafsson Jerneholm, Mattias Nyberg ja Hans Olsson sekä masteroinut Fred Kevorkian. Levyn rajoitettu ensipainos on tiettävästi Suomen ensimmäinen ns. VinylDisc -julkaisu, eli CD pyörii myös vinyylisoittimessa. CD:n vinyylipuoli sisältää bonusbiisin nimeltä "Palindrome".

Yhtyeen neljäs pitkäsoitto Instrumental Health Care ilmestyi Svart-yhtiön kautta 7.10.2016.

Diskografia

Albumit 
Instrumental Health Care 10/2016
The Dead Vegas            10/2008
All Other Lights Go Out   01/2007
Future On A Plate         12/2004

EP:t 

Lotus                                        09/2006
4 Sparrows                                   12/2003 
Pinetrees                                    07/2001

Singlet 

Windglasswipers(Lennon's Feathers)             05/2007
Madwheels (Radiosingle)                        01/2007 
Silence Teaches You How To Sing(Radiosingle)   09/2006   
Give Up/Sister/Single                          04/2000
Only for a Minute 2022

Yhtye 

 Okko Nieminen: laulu, kitara
 Tomi Tiittanen: kitara
 Jussi Hietala: basso
 Sampo Fagerlund: rummut
 Olli Waris: koskettimet
 Matti Olavi Töyli: puhaltimet, Nautilus

Ex-jäsenet:

Jesse Koskivuori: rummut (2000-2002)
Antti Kaistinen: rummut (1999-2000)

Aiheesta muualla
 Underwater Sleeping Society kotisivut
 
 Kool Thing indielabelin kotisivut
 Kool Thingin blogi
 New Music Communityn kotisivut

Suomalaiset indie rock -yhtyeet
Suomalaiset pop rock -yhtyeet
Romulus ja Remus

Romulus ja hänen kaksosveljensä Remus olivat roomalaisen mytologian mukaan Rooman kaupungin perustajat. He olivat sodanjumala Marsin ja papitar Rhea Silvian poikia. Romulusta pidetään myös Rooman ensimmäisenä kuninkaana. Veljekset perustivat Rooman tarun mukaan 21. huhtikuuta 753 eaa. He riitautuivat kaupunkinsa perustamisesta, ja Romulus tappoi Remuksen.

Rooman perustamistarina

Tarun mukaan Romulus ja Remus olivat troijalaisen Aineiaan ja edelleen Alba Longan latinalaisten kuninkaan Numitorin jälkeläisiä. Kuningas Numitorin oli syössyt valtaistuimelta hänen julma veljensä Amulius, kun Numitorin tytär Rhea Silvia oli synnyttämässä. Rhea Silvia oli Vestan neitsyt, jonka sodanjumala Mars oli tehnyt raskaaksi, niinpä kaksospojat olivat puolittain jumalia. Uusi kuningas Amulius määräsi pojat hukutettavaksi. Palvelijatar pani pojat koriin ja laski Tiberjoen vietäväksi. Naarassusi löysi heidät Palatiumkukkulan juurella sijainneesta kosteikosta ja ruokki heitä luolassaan. Sen jälkeen paimen Faustulus ja hänen vaimonsa Acca Larentia ottivat heidät huostaansa. Kun kaksoset olivat riittävän vanhoja, he saivat selville alkuperänsä ja palauttivat tukijajoukkojensa avulla Alba Longan valtaistuimen Numitorille.

Romulus ja Remus jättivät Alba Longan perustaakseen oman kaupungin paikalle, josta heidät oli löydetty. He valitsivat kumpikin oman paikkansa ja pyrkivät selvittämään enteiden avulla, kumpi oli parempi. Romulus vei voiton ja julistautui kaupungin perustajaksi. Hän kynti kaupunkinsa ympäri vaon, kuten etruskien tapana oli. Kun Remus hyppäsi pilkallisesti vaon yli, Romulus surmasi veljensä. Romuluksen nimestä juontuu Rooman nimi. Hän hallitsi legendan mukaan Rooman kuninkaana 38 vuoden ajan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Roomalainen mytologia
Kuvitteelliset sisarukset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Diskreetti matematiikka

Diskreetti matematiikka on matematiikan osa-alue, joka keskittyy diskreettien ("epäjatkuvien") rakenteiden tutkimiseen. Suurin osa tutkimuksesta keskittyy numeroituviin joukkoihin, kuten luonnollisten lukujen joukkoon.

Diskreetin matematiikan tutkimuksen suosio on viime aikoina noussut sen tietoteknisten sovellutuksien vuoksi. Diskreetin matematiikan merkintäjärjestelmää on saatu sovellutettua tietokonealgoritmien ja ohjelmointikielien tutkimukseen.

Diskreetin matematiikan osa- ja sovellusalueita:
 logiikka 
 joukko-oppi
 lukuteoria
 verkko- eli graafiteoria
 algoritmi
 informaatioteoria
 laskettavuus- ja kompleksisuusteoria
 todennäköisyyslaskenta
 lineaarialgebra
 peliteoria
 diskreetti geometria ja diskreetti topologia
 kryptologia ja kryptografia

Kirjallisuutta 
 
 
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1974


Vuoden 1974 yleisurheilun EM-kisat pidettiin Roomassa, Italiassa 1.–8. syyskuuta. Kilpailuihin osallistui 29 maata ja 745 urheilijaa.

Kilpailut avasi Italian presidentti Giuseppe Leone.

Tulokset

Miehet

100 m

200 m

400 m

800 m

1 500 m

5 000 m

10 000 m

Maraton

20 km kävely

50 km kävely

110 m aidat

400 m aidat

3 000 m esteet

4 x 100 m viesti

4 x 400 m viesti

Korkeushyppy

Seiväshyppy

Pituushyppy

Kolmiloikka

Kuulantyöntö

Kiekonheitto

Moukarinheitto

Keihäänheitto

Kymmenottelu

Naiset

100 m

200 m

400 m

800 m

1 500 m

3 000 m

100 m aidat

4 x 100 m viesti

4 x 400 m viesti

Korkeushyppy

Pituushyppy

Kuulantyöntö

Kiekonheitto

Keihäänheitto

Viisiottelu

Kisojen mitalitaulukko

Suomalaisten voittamat mitalit

Miehet

Kultaa 
 Pentti Kahma, kiekonheitto
 Hannu Siitonen, keihäänheitto

Pronssia 
 Markku Taskinen, 800 metriä
 Lasse Virén, 5 000 metriä
 Suomi (Stig Lönnqvist, Ossi Karttunen, Markku Taskinen, Markku Kukkoaho), 4 x 400 metrin viesti

Naiset

Kultaa 
 Riitta Salin, 400 metriä
 Nina Holmén, 3 000 metriä

Hopeaa 
 Suomi (Marika Eklund, Mona-Lisa Pursiainen, Pirjo Wilmi, Riitta Salin), 4 x 400 metrin viesti

Pronssia 
 Mona-Lisa Pursiainen, 200 metriä
 Pirkko Helenius, pituushyppy

Lähteet

Aiheesta muualla

Katso myös 
 Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1974

1974
Vuoden 1974 yleisurheilu
Italian yleisurheilu
Rooman urheilu
Kangasalan Melojat

Kangasalan Melojat (lyhenne KaMe) on vuonna 1946 perustettu kangasalalainen melontaseura. Seurassa harrastetaan rata- ja retkimelontaa. Niklas Vettanen ja Jeremy Hakala ovat Kangasalan Melojiin kuuluvia huippumelojia. Myös Anne Rikala on edustanut Kangasalan Melojia. Seuralla on ollut myös menestynyt poolomelontajoukkue.

Aiheesta muualla 
 Kangasalan Melojien kotisivut
 Suomen kanoottiliiton kotisivut

Kangasalalaiset urheiluseurat
Suomalaiset melontaseurat
Vuonna 1946 perustetut urheiluseurat
Kangasalan Sanomat

Kangasalan Sanomat (KS) on Kangasalla kaksi kertaa viikossa ilmestyvä paikallislehti. Sen levikki oli 7 000 vuonna 2014. Kangasalan Sanomien ensimmäinen numero ilmestyi joulukuussa 1918. Lehteä julkaisee Kangasalan Sanomalehti-Osakeyhtiö.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kangasalan Sanomien kotisivut
 Kangasalan Sanomien vuosikerrat 1918–1929 digitoituna Kansalliskirjastossa

Sanomat
Suomalaiset paikallislehdet
Fonologia

Fonologia eli äänneoppi (kreikan sanoista φωνή /phōnḗ/ 'ääni' ja λόγος /lógos/ 'puhe; järki') on luonnollisen kielen rakennetutkimuksen osa-alue (katso myös kielitiede). Kun fonetiikassa tutkitaan ihmisen kykyä tuottaa kaikenlaisia äänteitä puhe-elimillään ja puhetta konkreettisella tasolla, fonologia käsittelee sitä, miten äänne-eroja hyödynnetään eri kielijärjestelmissä merkitysten erottamiseen. Fonetiikka ja fonologia ovat kuitenkin kiinteässä yhteydessä toisiinsa, mutta niiden näkökulmat ovat erilaiset: fonetiikan näkökulma on universaali eli kaikkia kieliä koskeva, kun taas fonologia on kieli(systeemi)kohtaista.

Käsitteistöä 
Foneemianalyysin avulla saadaan selville kielen foneemiparadigma, foneemit jotka kuuluvat kielen foneemistoon eli funktionaalisten äänteiden varastoon. Foneemi on abstraktinen yksikkö, joka voi toteutua äänteellisesti ja jolla on kielessä distinktiivinen eli merkitystä erottava funktio. Äänne eli fooni on kielikohtaisen foneemin universaalifoneettinen vastine, joka toteutuu konkreettisessa ja ainutlaatuisessa äännöksessä. Foneemin distinktiivinen funktio selviää minimiparitestin avulla, jossa pyritään selvittämään, ovatko vertailtavat äänteet allofoneja vai itsenäisiä foneemeja: [apu] : [asu], [puu] : [kuu], [pussi] : [bussi] ja niin edelleen. Joskus foneemi realistuu useana eri äänteenä, joilla ei kuitenkaan ole toisiinsa nähden merkitystä erottavaa tehtävää kuvattavassa kielisysteemissä. Tällöin puhutaan foneemin allofoneista. Esimerkiksi saksan kielessä foneemi /r/ voidaan lausua joko apikaalisena kielenkärjellä kuten suomessa [r] tai uvulaarisena "kurkkuärränä"[R] ilman että merkitys muuttuu. 

Muita termejä:
 vapaa vs kombinatorinen allofoni
 oppositio ja kontrasti
 junktuuri
 fonotaksi

Merkitseminen 
Foneemit on tapana kirjoittaa vinoviivojen väliin, kun taas äänteet kirjoitetaan hakasulkeiden väliin. Siinä, missä äänteille on olemassa yhteisesti sovittuja merkkijärjestelmiä, voi kielen foneemeja periaatteessa merkitä millä tahansa merkeillä.

Lähteet

Viitteet

Fonologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vääksyn kartano

Vääksyn kartano (Ruots. Växiö) on 1500-luvulla perustettu Kangasalla Huutijärven kylässä ja Vääksyn kaupunginosassa sijaitseva kartano. Rälssitilasta tuli kuninkaankartano 1560-luvulla, kun eräs Suomen vauraimmista aatelismiehistä Jöns Västgöte ja hänen vaimonsa Kerstin Pedersdotter (Jägerhorn af Spurila), joka oli saanut kylän Vääksystä huomenlahjakseen ensimmäiseltä mieheltään, lahjoittivat kartanon kruunulle 22.11.1555, pidättäen elinikäisen hallintaoikeuden. Jöns Västgöten kuoltua syksyllä 1561, Juhana III lahjoitti kartanon edelleen rakastajattarelleen Kaarina Hannuntyttärelle vuonna 1564, ja sai hallintaoikeuden Kerstin Pedersdotterin kuoltua 1566.

Vääksyn kartanon alueelle on perustettu 1900-luvun alun rappioitumisen jälkeen kauppapuutarhat, ratsastuskeskus ja muuta yritystoimintaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Wääksyn kartanon kotisivut

Kangasalan rakennukset ja rakennelmat
Suomen kartanot
Huutijärvi
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Vääksy (Kangasala)
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1994

Vuoden 1994 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut pidettiin Suomessa Helsingin Olympiastadionilla 9.–14. elokuuta 1994. 16. Euroopan yleisurheiluliiton EAA:n yleisurheilun maanosakohtaiset mestaruuskilpailut käytiin helteisen sään vallitessa. Kisat myönnettiin Helsingille vuonna 1989, josta alkoi viisivuotinen järjestelyjakso. Järjestelytoimikuntaa johti Tapani Ilkka ja pääsihteerinä toimi Jouko Purontakanen. Tiedostustoimintaa johti Matti Salmenkylä. Kisoihin osallistui 623 mies- ja 490 naisurheilijaa. Pääsylippuja myytiin yli 212 000. 

Avajaisissa aihetta hämmästelyyn aiheutti oopperatähti Karita Mattila, joka työnsi näkymätöntä kuulaa, ja oululainen Mieskuoro Huutajat esiintyi omaperäisellä tavallaan.



Tulokset

Miehet

100 m

200 m

400 m

800 m

1 500 m

5 000 m

10 000 m

Maraton

20 km kävely

50 km kävely

110 m aidat

400 m aidat

3 000 m esteet

4 × 100 m viesti

4 × 400 m viesti

Korkeushyppy

Seiväshyppy

Pituushyppy

Kolmiloikka

Kuulantyöntö

Kiekonheitto

Moukarinheitto

Keihäänheitto

Kymmenottelu

Naiset

100 m

200 m

400 m

800 m

1 500 m

3 000 m

10 000 m

Maraton

10 km kävely

100 m aidat

400 m aidat

4 × 100 m viesti

4 × 400 m viesti

Korkeushyppy

Pituushyppy

Kolmiloikka

Kuulantyöntö

Kiekonheitto

Keihäänheitto

Seitsenottelu

Kisojen mitalitaulukko

Suomalaisten voittamat mitalit 

Sari Essayah voitti kultaa naisten 10 kilometrin kävelyssä ja Seppo Räty hopeaa miesten keihäänheitossa.

Lyhenteet 
 CR: Kilpailuennätys

Lähteet

Aiheesta muualla
 YLE Elävä arkisto: Yleisurheilun EM-kisat Helsingissä 1994

1994
Vuoden 1994 yleisurheilu
Suomen yleisurheilukilpailut
Helsingin urheilutapahtumat
Ariane 4

Ariane 4 oli ESAn menestynein kantoraketti, joka loi Arianespace-rakettiyhtiöstä suuren menestyksen.  

Sen kehitystyö alkoi 1983 ja ensimmäinen laukaisu tapahtui 15. kesäkuuta 1988. Kaikkiaan raketilla tehtiin 104 laukaisuyritystä joista kaikki paitsi kolme onnistuivat.

Ariane 4 perustui Ariane 1:een ja sen seuraajiin, mutta sen nostokyky GTO-radalle oli 4 800 kg. 

Raketista oli erilaisia versioita, joissakin oli kaksi ja joissakin neljä kiinteäajoainerakettia, toisissa boosteriraketit käyttivät nesteajoainetta. 

Nokkakartion Spelda-rakenteella () voidaan laukaista kaksi satelliittia.

Ariane 4 AR 40 oli perusversio, joka oli kolmivaiheinen. Se oli 58 metriä korkea, halkaisijaltaam 4-metrinen. Sen laukaisumassa oli 245 000 kg, josta hyötykuorma oli 2 100 kg GTO-radalle tai 5 000 kg matalalle kiertoradalle. Ensimmäinen vaihe koostui neljästä Viking 5-moottorista, joista kukin tuotti 667 000 N työntövoiman. Toinen vaihe koostui yhdestä Viking-moottorista. Kolmas vaihe oli HM7-moottori, joka käytti nestehappi/nestevety-ajoainetta. 

Ariane 4 AR 44L:ssä oli neljä boosterirakettia, jotka käyttivät nesteajoainetta. Sen laukaisumassa oli 470 000 kg, josta hyötykuormaa 4 730 kg GTO-radalle tai 7 600 kg matalalle kiertoradalle.

Käyttöhistoria
Versio  Yritykset/Onnistumiset
AR 40   7 / 7 
AR 42L 12 / 12 
AR 42P 14 / 13  
AR 44L 34 / 33 
AR 44LP 25 / 24
AR 44P 15 / 15 

Ariane 4:n viimeinen laukaisu tapahtui 15. helmikuuta 2003.

Ariane-rakettiperhe
Reologia

Reologia on oppi fluidin muodonmuutoksista ja virtauksista. Se sisältää kaasujen, nesteiden, muovien, bitumin ja kiteisten aineiden mekaanisten ominaisuuksien tutkimisen reologisilla mittauksilla. Mittauksilla saadaan tietoa fluidien juoksevuusominaisuuksista, jotka vaikuttavat aineiden käyttäytymiseen prosessissa silloin, kun niitä siirretään tai sekoitetaan. Toisin sanoen reologia tutkii fluidien viskositeetteja.

Koska newtonilaisten fluidien viskositeetti on vakiolämpötilassa ja -paineessa riippumaton nopeusgradientista, eivät ne tuota suuria ongelmia prosessilaitteiden ja putkistojen suunnittelussa. Ei-newtonilaiset ominaisuudet ovat usein toivottavia, kun prosessoitavien aineiden halutaan käyttäytyvän tietyllä tavalla; esimerkiksi maalien ja elintarvikkeiden. Ei-newtonilaisten fluidien käyttäytyminen prosessilaitteissa ja putkistoissa on huomioitava, koska fluidien käytös vaikuttaa huomattavasti lämmön- ja aineensiirtoon. Erityistä huomiota tulee kiinnittää sopivien sekoitussysteemien ja pumppujen valintaan. Virtausominaisuuksia kuvataan reogrammeilla, joissa leikkausjännitys esitetään nopeusgradientin funktiona. Kuvaajat on yleensä määritelty kokeellisesti. Mittaukset suoritetaan viskometreillä, joista monet perustuvat pyörivään liikkeeseen.

Jatkuvan aineen mekaniikka
Bash

GNU Bash (sanoista Bourne again shell) on GNU-projektin POSIX-yhteensopiva komentotulkki. Bash on osittain yhteensopiva Unixin Bourne shellin kanssa. Nimi on sanaleikki: englannin kielen sana ”born”, joka lausutaan samalla tavalla kuin ”Bourne”, tarkoittaa syntynyttä. Born/Bourne again tarkoittaa siis uudestisyntynyttä, ja Bash on suuresti Bournen kaltainen. 

Alkuperäisen Bourne shellin kehitti Stephen R. Bourne Bell Labsissa. Bashin pääasiallinen kirjoittaja on Brian Fox, joka julkaisi ohjelman vuonna 1987. Bash sai ominaisuuksia Bourne shellin lisäksi C shellistä ja Korn shellistä.

Bash sisältää ominaisuuksia ohjelmointiin ja interaktiiviseen käyttöön. Bash toteuttaa komentorivieditoinnin ja csh-komentotulkin tyylisen komentohistorian.

Bash on GPLv3-lisenssin alainen, ja se toimii GNU:n lisäksi monissa Unix-tyyppisissä käyttöjärjestelmissä sekä Windowsissa. Bash on oletuskomentotulkki useimmissa Linux-jakeluissa. Bash toimi oletuskomentotulkkina myös macOS:ssä, kunnes Catalina-versiossa Zsh korvasi sen.

Bash voidaan mieltää ohjelmointikieleksi: se on Turing-täydellinen eli sillä voi tehdä kaikki ne asiat, joita tietokoneella voi ylipäätään tehdä.

Bash sisältää tuen muun muassa muuttujille, aritmetiikalle, taulukoille, ehtolauseille, toistorakenteille, funktioille ja Boolen algebralle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivu GNU Project
 Bash-komentosarjoituksen perusopas Linux.fi
 Komentorivin perusteet FLOSS Manuals 
 Advanced Bash-Scripting Guide 

GNU-projektin ohjelmat
Linux-ohjelmat
Komentotulkit
Unix-ohjelmat
Vapaat ohjelmistot
Valhalla

Valhalla (, ”kaatuneiden soturien sali”) on sankarivainajien asuinsija skandinaavisessa mytologiassa. Se on jumala Odinin sali, jonne valkyriat toivat urhoollisesti kuolleet soturit ja muut Odinin suosikit nauttimaan syömingeistä ja juomingeista. Odin valitsi ensin puolet sotureista, kun taas toinen puolikas kuului erään myyttiversion mukaan Freijalle. Valhallan sotureita kutsuttiin nimellä einherjar. He taistelivat keskenään päivittäin mutta heräsivät joka ilta uudestaan eloon jatkaakseen syöminkejä ja taisteluita.

Valhallassa sanottiin olevan 540 ovea, ja sen katot oli päällystetty kultaisilla kilvillä ja pylväät keihäillä ja tuolit rintapanssareilla. Ragnarökin koittaessa jokaisesta ovesta mahtuu marssimaan rivissä 800 soturia taistelemaan Odinin rinnalla. 

Valhalla-nimi sisältää muinaisenglannista omaksutun ”salia” tarkoittavan lainasanan. Nimen otaksutaan syntyneen Englannin skandinaavisissa siirtokunnissa 900-luvulla. Uskomukset soturien paratiisista ja Odinin salista kuitenkin lienevät vanhempaa perua.

Katso myös 

Verisurman saaneiden vainajala
 Fiddler's Green

Lähteet

Aiheesta muualla 

Skandinaavinen mytologia
Kuolemanjälkeinen elämä
Myyttiset paikat ja olotilat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Homotsygootti

Samaperintäisellä eli homotsygootilla solulla tai yksilöllä on parillisen kromosomiston tietyssä tai tietyissä geenipaikoissa sama geenimuoto. Suvullisilla eliöillä kummaltakin vanhemmalta saatu geenimuoto on siis samanlainen. Samaperintäisen vastakohta on eriperintäinen eli heterotsygootti, jolla vanhemmilta saadut geenimuodot ovat erilaisia. 

Itsesiittoinen lisääntymistapa (esimerkiksi monilla kasveilla) johtaa korkeaan tai lähes täydelliseen samaperintäisyyteen. Samoin sukusiittoisuuden muut muodot lisäävät samaperintäisten osuutta.

Katso myös
Heterotsygootti
Hardyn-Weinbergin laki

Lähteet

Perinnöllisyystiede

en:Zygosity#Homozygous
Kuningas

Kuningas on kuningaskunnan miespuolinen monarkki. Kuningas on monarkkien nimityksistä yleisin, koska useimmat monarkiat ovat kuningaskuntia ja perinteisen käytännön mukaan monarkin miespuolisilla jälkeläisillä on kruununperimysjärjestyksessä etuoikeus valtaistuimeen ennen mahdollisia sisariaan, vaikka nämä olisivat miespuolista perijää vanhempia. Tilanne on hieman muuttumassa, kun viime vuosikymmeninä monissa kuningaskunnissa on siirrytty sukupuolesta riippumattomaan kruununperimykseen ja siten todennäköisyys sille, että maahan tulee uuden kuninkaan sijaan kruunullinen kuningatar, on suurempaa kuin aikaisemmin oli.

Yleistä
Nykyisin kuningas on monissa maissa lähinnä symbolinen ja muodollinen valtionpäämies, jonka tehtävät ovat enimmäkseen edustus- ja seremoniatehtäviä. Tällaisilla kuninkailla joko ei ole lainkaan poliittista valtaa (kuten Ruotsissa) tai valtaa on jonkin verran, mutta se on lähinnä muodollista ja käytännön merkitystä sillä on vain poikkeustapauksissa (kuten Espanjassa). Ylin vallankäyttäjä näissä maissa on tavallisesti pääministeri. Kuninkaan asema on nykyään tavallisesti perinnöllinen ja hän säilyy tavallisesti kuninkaana kuolemaansa asti, kun taas esimerkiksi presidentit valitaan määräajaksi. Kuningas voi kuitenkin vapaaehtoisesti luopua kruunusta eli jättää kuninkaan aseman.

Kuninkaan vaimosta käytetään nimitystä kuningatar. Tällaisilla kuningattarilla on harvoin varsinaista valtaa, joskin historian saatossa on ollut  poikkeuksiakin. Kuninkaan kuollessa kuningatar toimii yleensä holhoojahallitsijana, jos perillinen on vielä alaikäinen. Esimerkiksi Ranskassa kuningatar Anna Itävaltalainen toimi holhoojahallitsijana vuodet 1643–1651, kunnes hänen poikansa Ludvig XIV saavutti täysi-ikäisyyden.

Kuninkaan ja kuningattaren naispuolisia jälkeläisiä kutsutaan prinsessoiksi ja miespuolisia prinsseiksi. Valtaistuimen perijä on kruununprinssi tai kruununprinsessa, paitsi Isossa-Britanniassa, jossa tällaisia arvonimiä ei ole käytössä (mutta hallitsijan vanhimmalle pojalle saatetaan myöntää Walesin prinssin arvo).

Sanan etymologia
Suomen ja viron kuningas-sana on varhainen, ehkäpä jo pronssikautinen germaaninen lainasana muodosta *kuninggaz, josta ovat muodostuneet muun muassa ruotsin konung (kung), englannin king ja saksan König. Suomessa ja virossa sana on niiden ei-germaanisuudesta ja ei-indoeurooppalaisuudesta huolimatta säilynyt siis paremmin ennallaan kuin germaanikielissä, mikä on muutenkin yleistä. Sama germaaninen sana on lainattu varhain myös slaavilaisiin kieliin, joissa sitä edustaa esimerkiksi venäjän knjaz (князь) ’ruhtinas’.

Sanan vertauskuvalliset merkitykset
Kuningas-sana on levinnyt myös epävirallisiin yhteyksiin, kuten: Elvistä kutsutaan usein kuninkaaksi tai rock ’n’ rollin kuninkaaksi. Suomessa jalkapalloilija Jari Litmasesta käytetään usein lempinimeä Kuningas.

Katso myös
 Kuningatar
 Luettelo vallassa olevista monarkeista
 Kuninkaiden kuningas

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kuninkaalliset arvonimet

Seulonnan keskeiset artikkelit
Xochicalco

Xochicalco on muinainen rauniokaupunki Meksikossa, läntisessä Morelosin osavaltiossa 38 km lounaaseen Cuernavacasta nykyisestä Méxicosta etelään. Siellä olevassa taiteessa on mayojen ja Teotihuacánin vaikutteita. Xochicalcon mahti oli huipussaan noin 750–900 Teotihuacánin luhistuttua ja ennen tolteekkien nousua, aikana jolloin monet paikalliset keskukset kukoistivat meksikon keskiylängöllä. Xochicalco sattoi klassisen kauden lopuilla kilpailla Teotihuacánin kanssa. Uskotaan Xochicalcon vaikuttaneen tolteekkien valtakunnan syntyyn.

Xochicalco nousi suureksi paikalliseksi mahdiksi sen jälkeen kun suuren valtakunnan keskus Teotihuacán luhistui noin 650 jaa.
Historiallisesti paikkaa pidetään myöhäisklassisena. Myöhäisklassiselle ajalle oli tyypillistä uusien kansallisuuksien saapuminen ja paikalliskulttuurien kehittyminen.

On epäilty Xochicalcon ja Teotihuacánin kukoistaneen vähän aikaa rinnakkain ja Xochicalcon kukistaneen Teotihuacánin. Mahdollisesti misteekit valtasivat jossain vaiheessa Xochicalcon ja Cholulan.

Xochicalco merkitsee nahuatlin kielessä Kukkatalon paikkaa eli uhripaikkaa. Paikka on asuttu jo 200 eaa. Nopea kaupungin kasvu tapahtui 600-750 jaa.  Muita saman ajan Xochicalcon kanssa kilpeilevia keskuksia olivat Teotenango Tolucan laaksossa ja Cacaxtla Tlaxcalan osavaltion lounaisosassa ja hieman myöhemmin Tula nykyisen Hidalgon osavaltion eteläosassa. Ehkä Caxatlasta on tullut alueen mayavaikutteet.

Kaupungissa asui noin 15 000-30 000 asukasta ja sen ala oli useita neliökilometrejä. Kaupunki oli mäellä ja sitä ympäröivät suurelta osin muurit ja penkereet samoin kuin Caxcatlaa. Tämä kertoo kaupungin sotaisesta historiasta. Xochicalcon kirjoituksessa on yhtäläisyyksiä nahuatlin ja misteekin kanssa.

Xochicalco mainitaan paikaksi, missä Ce Acatl Topiltzin Quezalcoatl, tuleva tolteekkikuningas, vietti lapsuutensa ehkä 800-luvulla. Saattaa ollakin, että Tulan alulla on jotain tekemistä Xochicalcon kanssa.

Noin vuonna 900 Xochicalco paloi laajalti ja monista merkeistä päätellen se hylättiin nopeasti. kaupunki tyhjeni asukkaista, joko väestö pakeni tai pakkosiirrettiin pois. pieni jäännösväesti jäi kukkuklan alarinteille. Noin 1200 jaa. paikalle saapui nahuatlia puhuvia tlahuica-ihmisä, jotka ovat nykyisten morelosin osavaltion alkuperäisvaltion esi-isiä.

Katso myös

Mesoamerikan intiaanikulttuurit
Teotihuacán
Tolteekit

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arkeologiset kohteet Meksikossa
Unescon maailmanperintökohteet Meksikossa
Kenneth Anger

Kenneth Anger (s. 3. helmikuuta 1927) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, jonka työt ovat ohjaajan oman määritelmän mukaan elokuvan muodossa olevia maagisia rituaaleja. Hänen tuotantonsa tärkein kausi keskittyy aikavälille 1947–1972. Angerin elokuvien keskeisiä elementtejä ovat unenomaisuus, toisto ja rituaalinomainen hypnoottinen rytmi. Hän on myös yksi ensimmäisiä elokuvaohjaajista joka on käsitellyt homoseksuaalisuutta, kuten esikoiselokuvassaan Fireworks (1947). Angerin elokuvien vaikutus näkyy (ja kuuluu) muun muassa Martin Scorsesen ja David Lynchin elokuvissa, sekä musiikkivideoissa.

Angerin elämään on liittynyt useita kuuluisia näyttelijöitä, rock-muusikoita ja 1960–luvun julkkiksia, jotka usein myös päätyivät hänen teoksiinsa esiintymään. Näiden joukossa olivat muun muassa Mick Jagger, elokuvaohjaaja Donald Cammell, sekä Charles Mansonin "perheessä" liikkunut Bobby Beausoleil, joka teki vankilassa ollessaan musiikin Angerin elokuvaan Lucifer Rising (1972) . Anger tunnetaan myös Hollywood Babylon -juorukirjojen kirjoittajana.

Kenneth Anger tekee nykyään hyvin vähän elokuvia, mutta on keskittynyt vanhojen elokuviensa arkistointiin ja vierailemaan niiden näytöksissä ympäri maailmaa. Anger kävi myös Suomessa vuonna 1998 Tampereen kansainvälisillä lyhytelokuvafestivaaleilla esittelemässä töitään.

Filmografia 
 Fireworks (1947)
 Puce Moment (1949)
 Rabbit’s Moon (1950)
 Eaux d’artifice (1953)
 Inauguration of the Pleasure Dome (1954)
 Scorpio Rising (1964)
 Kustom Kar Kommandos (1965) 
 Invocation of My Demon Brother (1969) 
 Lucifer Rising (1972)
 Don’t Smoke That Cigarette (2000)
 The Man We Want to Hang (2002)

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 
 Tammi, Eero: ”Ajolähtö – Kenneth Angerin Scorpio Rising”, Filmihullu 1/2010.
 Waarala, Hannu: ”Kenneth Anger – spektaakkeli ja torjutun paluun riemuvoitto”, Filmihullu 1/2010.

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Amerikanenglantilaiset
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt