joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Stan Mikita

Stanislav ”Stan” Mikita (s. Stanislav Guoth, 20. toukokuuta 1940 Sokolče, Slovakia – 7. elokuuta 2018) oli slovakkitaustainen Kanadaa edustanut jääkiekkoilija, joka luetaan NHL:n historian parhaiden keskushyökkääjien joukkoon.

Elämä
Stanislav Guoth muutti vuonna 1948 Tšekkoslovakiasta sukulaistensa mukana Ontarioon, Kanadaan. Sukulaiset adoptoivat hänet, ja antoivat hänelle sukunimensä Mikita.

Hän aloitti NHL-uransa 1959 ja pelasi aina vuoteen 1980 asti eli yhteensä 21 kautta. Ainoa joukkue, jossa hän pelasi, oli Chicago Blackhawks. Alkuvuosinaan hänet tunnettiin paljon jäähyjä ottaneena pelaajana, mutta 1960-luvun puoliväliä lähestyessä hän paransi käytöstään pelissä ja voittikin lopulta NHL:n herrasmiespelaajalle kuuluvan Lady Byng Memorial Trophyn. Tämän lisäksi Mikita voitti kahdesti Hart Trophyn (NHL:n vuoden arvokkain pelaaja), neljästi Art Ross Trophyn (runkosarjassa eniten pisteitä tehnyt pelaaja) sekä kerran Stanley Cupin. Lopettaessaan NHL-uransa, Mikitalla oli kaikkien aikojen toiseksi eniten pisteitä Gordie Howen jälkeen.

Mikitalla diagnosoitiin Lewyn kappale -tauti tammikuussa 2015.

Uran tilastot

Saavutuksia 
 Stanley Cup vuonna 1961
 NHL:n ykköstähdistössä: 1962, 1963, 1964, 1966, 1967 ja 1968
 Pelasi NHL All Star -ottelussa: 1964, 1967, 1968, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974 ja 1975
 Art Ross Trophy:  1964, 1965, 1967 ja 1968
 NHL:n kakkostähdistössä: 1965 ja 1970
 Lady Byng Memorial Trophy:  1967 ja 1968
 Hart Memorial Trophy: 1967 ja 1968 (paras pelaaja)
 Ainoana pelaajana NHL:n historiassa voittanut Hart, Art Ross ja Lady Byng -palkinnot samalla kaudella, kahtena kautena peräkkäin 1966–67 ja 1967–68
 Pelasi ainoastaan kaksi ottelua Kanadan paidassa 1972 Summit Series -sarjassa vammojen takia
 Lester Patrick Trophy 1976
 Kolmanneksi pisin ura saman NHL-seuran palveluksessa Alex Delvecchion ja Steve Yzermanin jälkeen
 Hockey Hall of Fameen 1983
  1998 sijalla 17 The Hockey News' -lehden NHL-painotteisella 100 suurimman kiekkoilijan listalla parhaana Kanadan ulkopuolella syntyneenä pelaajana
  Slovakian Hockey Hall of Fameen 2002

Katso myös 

 The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta
 Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista
 Luettelo 500 NHL-maalia tehneistä pelaajista
 Luettelo NHL-ennätysten tekijöistä
 Luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Hockey Hall of Fame
Hart Memorial Trophy -voittajat
Art Ross Trophy -voittajat
Lady Byng Memorial Trophy -voittajat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Bifurkaatio (argumentaatiovirhe)

Bifurkaatio argumentaatiovirheenä merkitsee asian purkautumista kahdella eri merkityksellisellä tavalla. Se on sukua hätäiselle päätelmälle sekä virheelliselle dilemmalle. Sen yleinen kaava on seuraava:

 Asia P voi johtua muun muassa joko A:sta tai B:stä (tai C:stä, D:stä jne, mutta nämä vaihtoehdot sivuutetaan)
 Jos asia P ei johdu A:sta, sen on johduttava B:stä
 Koska P ei johdu B:stä, se johtuu A:sta
Esimerkkejä:
 Me tiedämme että Irakissa on joukkotuhoaseita, mutta YK:n tarkastajat eivät ole löytäneet niitä. Se merkitsee, että Saddam on kätkenyt ne jonnekin.
 Jääkäri, te ette ikinä tee mitään aktiivisesti! Oletteko te täysi tampio vai yritättekö te aktiivisesti sabotoida komentojani!

Tunnetuin esimerkki bifurkaatiosta on ns. Mortonin haarukka, joka on saanut nimensä Henrik VII:n kanslerin Sir John Mortonin mukaan. Hänen mukaansa valtakuntamme aateliset näyttäytyvät meidän silmiimme köyhinä tai rikkaina; jos he näyttäytyvät köyhinä, heillä on varmasti rahoja säästössä ja kätkössä, joten heitä voidaan verottaa, ja jos he esiintyvät rikkaina, heiltä varmasti liikenee rahaa verotettavaksi asti. Jos Morton iski silmänsä johonkuhun aateliseen, tämä joutui ojasta allikkoon: olivatpa hänen elämäntapansa millaiset tahansa, verottaja iski aina kovalla kädellä. Morton ei ottanut huomioon sitä mahdollisuutta, että kyseinen aatelinen aivan oikeasti oli köyhä eikä hänellä ollut varaa maksaa veroja.

Argumentaatiovirheet
Arrival (Abban albumi)

Arrival on ruotsalaisen ABBA-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1976. Se löi yhtyeen lopullisesti läpi kansainvälisesti. Albumia on kokonaisuutena pidetty yhtyeen tasapainoisimpana ja samalla sävellyksiltään onnistuneimpana albumina.

Albumi sisältää "Dancing Queen" - kappaleen, joka on ehkä yhtyeen tunnetuin. Se oli listaykkösenä useissa valtioissa ja vakiinnutti yhtyeen aseman Yhdysvaltain markkinoilla. Kappaleen päävokaalit laulavat totutusti Anni-Frid Lyngstad ja Agnetha Fältskog (Lyngstad säkeissä, Fältskog kertosäkeistöissä) ja yhteisessä stemmassa he muodostavat "kolmannen äänen". Toinen suurhitti "Knowing Me, Knowing You" on Abban uran ensimmäinen avioerosta kertova laulu, vaikka tässä vaiheessa yhtyeen jäsenet eivät vielä suunnitelleetkaan eroa. "Money, Money, Money" -kappaleessa Abba ammentaa ensimmäistä kertaa musikaaliperinteestä. Albumin instrumentaalinen päätöskappale "Arrival" sisältää vaikutteita ruotsalaisesta kansanmusiikista. Mike Oldfield teki kappaleesta version vuonna 1980 albumilleen QE 2. 	

Arrival pääsi listaykköseksi ainakin Ruotsissa (6 viikkoa), Britanniassa (8 viikkoa), Norjassa (20 viikkoa) ja Uudessa-Seelannissa (5 viikkoa). Britanniassa albumi oli vuoden 1977 myydyin albumi. Ruotsissa albumia myytiin 750 000 kappaletta, enemmän kuin mitään muuta ABBAn albumia. Yhdysvaltain Billboard-listalla albumi oli korkeimmillaan sijalla 20. Suomessa albumi myi 82 000 kappaletta. Kulta- ja timanttilevyjen rajat olivat Suomessa tuolloin 25 000 ja 50 000 kappaletta.

Albumi on julkaistu uudelleen remasteroituna vuosina 1997, 2001 ja 2005.

Vuonna 2009 Arrival pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon on koottu tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.

Levyn kannessa oleva helikopteri on näytteillä Abba-museossa.

Kappaleet
A-puoli

B-puoli

Vuoden 2001 remasteroidun painoksen bonuskappaleet

Kokoonpano

ABBA
Benny Andersson – syntetisaattori, piano, hanuri, koskettimet, marimba, laulu
Agnetha Fältskog – laulu
Anni-Frid Lyngstad – laulu
Björn Ulvaeus – akustinen kitara, sähkökitara, laulu

Vierailijat
Ola Brunkert – kielisoittimet, rummut
Lars Carlsson – saksofoni
Anders Dahl – kielisoittimet
Malando Gassama – lyömäsoittimet
Anders Glenmark – sähkökitara
Rutger Gunnarsson – bassokitara
Roger Palm – jousisoittimet, rummut
Janne Schaffer – sähkökitara
Lasse Wellander – akustinen ja sähkökitara

Lähteet

Viitteet

Arrival
Arrival
Vuokko Rehn

Vuokko Kaarin Päivikki Rehn (o.s. Valjakka) (24. toukokuuta 1938 Mikkelin maalaiskunta – 13. syyskuuta 2011 Mikkeli) oli suomalainen kansanedustaja. Hän edusti Suomen Keskustaa eduskunnassa 1995–1999. Mikkelin kaupunginvaltuustossa hän toimi vuosina 1993–2010 ja kaupunginhallituksessa vuosina 1993–1997. 

Rehn on suorittanut humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon ja lisäksi tutkintoja Markkinointi-instituutissa. Hän on aiemmin toiminut englannin ja ruotsin kielten opettajana ja vuodesta 1976 autotarvikealan yrittäjänä perheen yrityksessä Mikkelin Autotarvikkeessa. 

Ainoana Suomen keskustan kansanedustajista hän ei äänestänyt rahaliittoa vastaan vaan tyhjää, ja on arvioitu että siksi hän ei seuraavissa vaaleissa päässyt eduskuntaan. Hän jatkoi kuitenkin paikallispolitiikassa. 

Rehnillä oli miehensä Tauno Rehnin kanssa kaksi lasta, joista vanhempi on poliitikko, Suomen Pankin pääjohtaja Olli Rehn (s. 1962). Vuonna 1965 syntynyt tytär Sirpa kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin tammikuussa 1987.

Lähteet

Viitteet

Kansanedustajat
Etelä-Savon vaalipiiri
Suomen Keskustan poliitikot
Mikkelin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset opettajat
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Probot (albumi)

Probot on Probot-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004.

Kappaleluettelo
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  (Piiloraita)

Muusikot
 Dave Grohl – Kaikki soittimet, sävellykset ja sovitukset
 Laulajat kappaleluettelossa kappaleiden perässä, kukin laulaja myös kappaleensa sanoittaja
 Cronos - Basso kappaleessa 2
 Lemmy Kilmister - Basso kappaleessa 3
 Bubba Dupree - Kitara kappaleessa 4
 Kim Thayil - Kitara kappaleissa 6 ja 11
 Scott "Wino" Weinrich - Kitara kappaleessa 7
 Erol Unala - Kitara kappaleessa 8
 Matt Sweeney - Kitara kappaleessa 9
 Jack Black - Kitara kappaleessa 12

Probot
Probot
Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa

Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa () on Chris Columbuksen ohjaama ja John Hughesin käsikirjoittama Yksin kotona -sarjan toinen osa. Elokuvassa on paljon samanlaisia kohtauksia kuin ensimmäisessa osassa, kuten vanhan gangsterielokuvan äänen käyttö aikuisten pelotteluun.

Tarina 

McCallisterin suku on jälleen lähdössä jouluksi matkoille, tällä kertaa Floridaan. Buzz pilaa Kevinin soolon koulun joulujuhlassa ja Kevin läimäyttää häntä samalla kaataen koko muun kuoron. Kun välikohtausta selvitellään kotona, Kevin saa jälleen aikaan riidan perheensä kanssa ja toivoo, että loma menisi pahemman kerran pilalle. Herra ja rouva McCallister heräävät aamulla, ja tajuavat nukkuneensa pommiin. Lentokentän ihmisvilinässä Kevin eksyy perheestään ja päätyy New Yorkiin matkalla olevaan koneeseen. Perillä Kevin huomaa erehdyksensä. Hänellä on mukanaan isänsä luottokortti, jolla hän majoittautuu Plaza Hoteliin. Kevinin isä huomaa korttinsa kadonneen ja ilmoittaa sen varastetuksi. Hotellin henkilökunta saa tämän selville ja näin Kevin syyllistyy varkauteen käytettyään korttia.
Roistot Harry ja Marv ovat sattumalta myös saapuneet kaupunkiin ja yrittävät päästä Kevinistä eroon. Harry ja Marv aikovat murtautua lelukauppaan, mutta kun Kevin kuulee tämän, hän päättää pysäyttää roistot. Samalla Kevin tutustuu salaperäiseen naiseen, jolla on ystävinä kymmenittäin kyyhkysiä.

Rooleissa

Tuotto 
Elokuvan tuotto oli ensi-iltaviikonloppuna 31,1 miljoonaa dollaria. Sitä esitettiin 2 222 eri teatterissa ja se tuotti keskimäärin 14 008 dollaria teatteria kohti. Vaikka alku vaikutti paremmalta kuin Yksin kotona -elokuvassa, lopullinen tuotto jäi pienemmäksi. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 358 991 681 dollaria.

Video- ja DVD-julkaisu 
Elokuvan VHS-versio julkaistiin 28. heinäkuuta 1993.

DVD-versio julkaistiin 5. lokakuuta 1999 ja Blu-ray 6. lokakuuta 2009. Kummatkin niistä julkaistiin ilman lisäominaisuuksia.

Lähteet 

Vuoden 1992 yhdysvaltalaiset elokuvat
Jouluelokuvat
Chris Columbuksen ohjaamat elokuvat
Yksin kotona -elokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Maailmanpyörä

Maailmanpyörä on huvipuistojen näköalalaite. Se on yleisnimitys laitteesta, johon kuuluu isokokoinen, jalustalla seisova pyörä, jonka halkaisija voi olla kymmeniä metrejä. Pyörän etuosassa on penkkejä matkustajia varten. Maailmanpyörän pyöriessä hitaasti akselinsa ympäri matkustajat liikkuvat ylös ja alas.

Nimitys ”maailmanpyörä” on suomalaista alkuperää. Esimerkiksi Yhdysvalloissa laitteita kutsutaan nimeltä ferris wheel eli ferris-pyörä. Britanniassa käytetään nimitystä Big Wheel. Ferris wheel -nimen laite on saanut yhdysvaltalaisen insinööri George Washington Gale Ferris Jr:n mukaan, joka suunnitteli 80-metrisen laitteen vuonna 1893 pidettyyn Chicagon maailmannäyttelyyn.

Suurimmat maailmanpyörät 
Maailman suurin maailmanpyorä on tällä hetkellä (2014) Las Vegasin High Roller, joka avattiin 31. maaliskuuta 2014. Sen halkaisija on 158,5 metriä ja koko korkeus rakenteineen 167,6 metriä. Sitä ennen ennätystä piti hallussaan kuuden vuoden ajan Singapore Flyer, jonka vastaavat mitat ovat 150 ja 165 metriä ja joka avattiin vuonna 2008.

New Yorkin Staten Islandille oli 2010-luvun loppupuolella rakenteilla 192-metrinen maailmanpyörä, josta piti valmistuttuaan tulla maailman suurin. Laitteen valmistuminen kohtasi viivästyksiä ja sen oli tarkoitus olla toimintakunnossa huhtikuussa 2018. Sittemmin projektista on luovuttu kokonaan.

Dubaihin ollaan avaamassa 250-metristä Ain Dubai -maailmanpyörää vuonna 2021. Avautuessaan se tulisi olemaan maailman suurin maailmanpyörä. Alun perin Ain Dubain piti avautua vuoden 2020 Dubai Expoon mennessä, mutta Covid-19 pandemia on viivästyttänyt avaamista.

Suomen maailmanpyörät 
Helsingin Katajanokalla sijaitseva SkyWheel Helsinki on Suomen suurin maailmanpyörä, korkeudeltaan noin 40-metrinen. Siihen avattiin ensimmäisenä maailmanpyöränä maailmassa juhannuksen 2016 jälkeen sauna. Suurimpia pyöriä olivat aiemmin Linnanmäen Helsinki-pyörä (1964–1997), Suomen Tivolin ”Giant Wheel” (1998–2005) ja Linnanmäen Rinkeli ( vuosina 2006–2014).

Katso myös 
 London Eye
 Kouvola-pyörä
 Rinkeli
 Giant Wheel
 Ain Dubai

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Dean Smith

Dean Smith (s. 15. tammikuuta 1932 Breckenridge, Texas) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka voitti 4 x 100 metrin viestijuoksun Helsingin olympialaisissa. Samoissa olympialaisissa hän oli neljäs 100 metrin juoksussa. Hän kokeili jalkapallon pelaamista ammattilaisseuratasolla joukkueissa Los Angeles Rams ja Pittsburgh Steelers. Urheilu-uransa jälkeen Smith esiintyi useissa lännenelokuvissa, pääosin sijaisnäyttelijänä. Näitä elokuvia olivat muun muassa Alamo, The Comanceros, How The West Was Won, McClintock, Rio Conchos, Big Jake ja El Dorado. Hän esiintyi myös useissa televisio-ohjelmissa, joita olivat muun muassa Tales of Wells Fargo, Maverick, Gunsmoke, Lawman, Have Gun Will Travel ja Walker, Teksas Ranger.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Carl Barksin sarjakuvatuotannosta (1940-luku)

Tämä on luettelo Carl Barksin sarjakuvatuotannosta 1940-luvulla piirtämisjärjestyksessä. Luettelossa ei ole mukana yksisivuisia sarjoja tai kansikuvia, eikä tällä hetkellä myöskään ei-Disney -sarjakuvia, kuten Anselmi Panda.

1942

1943

1944

1945

1946

1947

1948

1949

Katso myös 
Don Rosa
Luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta Disney-tuotannosta
Aku Ankka (lehti)

Lähteet 

Inducks-tietokanta

Carl Barks
Carl Barksin sarjakuvatuotannosta (1940-luku)
Luettelo Carl Barksin sarjakuvatuotannosta (1960-luku)

Tämä on luettelo Carl Barksin sarjakuvatuotannosta 1960-luvulla piirtämisjärjestyksessä. Luettelossa ei ole mukana yksisivuisia sarjoja tai kansikuvia, eikä tällä hetkellä myöskään ei-Disney -sarjakuvia.

1960

1961

1962

1963

1964

1965

1966

1968

Katso myös 
Don Rosa
Luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta Disney-tuotannosta
Aku Ankka (lehti)

Lähteet 

Inducks-tietokanta

Carl Barks
Carl Barksin sarjakuvatuotannosta (1960-luku)
Stratellite

Stratellite () on tuotenimi suunnittelun alla olevalle, stratosfäärissä, noin 20 kilometrin korkeudessa toimivalle ilma-alukselle, joka toimii satelliitin tavoin. Stratelliitti tarjoaa mahdollisuuden esimerkiksi langattomaan tiedonsiirtoon 3G/4G-yhteyksille sekä muille langattomille puhelinyhteyksille ja HDTV-lähetyksille.

Taustaa 
Stratellite on Sanswire Network LLC:n tuotemerkki.  Se on GlobeTel Communications Corporationin täysin omistava tytäryhtiö.  Se järjesti kokouksen tammikuussa 2005 keskustellakseen aluksen kaupallisista, kansainvälisistä ja sotilaallisista mahdollisuuksista. 12. huhtikuuta 2005 ensimmäinen ilma-alus, Sanswire One, esiteltiin yleisölle.  Sitä ei ole kuitenkaan vielä laukaistu radalle. 

Sanswire ei ole ensimmäinen yhtiö, joka on suunnitellut vastaavanlaista ilma-alusta.  Sellaisia ovat suunnitelleet mm. Advanced Technologies Group (Bedford, Englanti), SkyLINK Inc. (Englanti), ja SkyTower, Inc., joka on AeroVironment Inc.:n tytäryhtiö (Monrovia, Kalifornia, Yhdysvallat).

Teknisiä tietoja 
 Pituus: 75 m
 Leveys: 44 m
 Korkeus: 26,5 m
 Tilavuus: 37 000 m³
 Kaksi vaippaa, molemmat tehty Dyneemasta (maailman vahvin kuitu)
 Voimanlähteenä sähkömoottorit, jotka saavat virtansa uloimman vaipan Photovoltaic-aurinkopaneeleista
 Ylläpitää sijaintia ja korkeutta kuuden moottoreihin kytketyn GPS-yksikön avulla
 Hyötykuorma: 1400 kg
 Enimmäislentokorkeus: 21 km
 Tavoiteltu lentokorkeus: 20 km
 Lentoonlähdön nostekaasu(t): helium ja typpi
 Näköakseli: 780 000 km² alue
 Enimmäisaika ilmassa: 18 kuukautta

Aiheesta muualla 
 Sanswire Networks
 GTE GlobeTel Message Board  GlbeTel-sijoittajien keskustelupalsta
 Investorshub
 Personal Investor of GlobeTel Mahdollisia Stratelliten käyttökohteita
 DSM Dyneema

Ilmalaivat
Peugeot 206 WRC

Peugeot 206 tuotiin mukaan rallin MM-sarjaan kaudella 1999. Ensiesiintyminen tapahtui Korsikan rallissa. Tallipäällikkönä toimi italialainen Corrado Provera. Peugeot 206 WRC oli jo silloin nopea, mutta vielä varsin epäluotettava. Kaudella 2000 Marcus Grönholmin johdolla talli vei merkkimestaruuden ja Grönholm kuljettajien mestaruuden 206 WRC:llä. Gilles Panizzi puolestaan ajoi monia voittoja asfaltilla kausilla 2000–2003.

Kautta 2001 leimasivat lukuisat tekniset viat, ja talli onnistui lopulta niukasti jättämään Fordin hopealle merkkimestaruussarjassa, mutta kuljettajien mestaruus karkasi Subarun Richard Burnsille.

Kausi 2002 oli mallin loistokkain. Grönholm otti uransa toisen mestaruuden, ja Peugeot vei taas merkkimestaruuden. Grönholm oli ylivoimainen, mutta Petter Solberg ja Carlos Sainz veivät pronssiset mitalit 206 WRC:llä ajaneiden Richard Burnsin ja Harri Rovanperän nenän edestä.

Kausi 2003 sujui hienosti aluksi, mutta sittemmin auton tekniset viat ja kuljettajien virheet veivät merkkimestaruuden ulottumattomiin. Citroën voitti merkkimestaruuden Xsara WRC:llä ja Petter Solberg kuljettajien tittelin. Paras 206-kuljettaja MM-sarjassa oli Burns. Kaudeksi 2004 Peugeot päätti korvata 206:n uudella Peugeot 307 WRC:llä. Se osoittautui kuitenkin pettymykseksi, eikä voittoja tullut kuin kolme kappaletta kausilta 2004 ja 2005. Merkkimestaruus meni molempina kausina Citroënille.

Peugeot 206 ei silti poistunut rallipoluilta, vaan sitä ovat käyttäneet monet yksityistallit. Yksityistiimeissä 206:lla ovat ajaneet muun muassa Didier Auriol, Daniel Carlsson ja Bruno Thiry.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Lähteet

Aiheesta muualla 

WRC-autot
206 WRC
Road Crew (suomalainen yhtye)

Road Crew on suomalainen rock-yhtye, joka oli aktiivisesti toiminnassa vuosina 1992–1999 ja pienen tauon jälkeen vuodesta 2002. Yhtyeen musiikki on suoraviivaista, kolmen instrumentin rockia. Muusikot ovat kotoisin pääkaupunkiseudulta.

Yhtye kiersi 1990-luvun puolivälissä paljon Euroopassa ja soitti New Yorkissa usean keikan. Japanissa yhtye vieraili oman levynsä julkaisun vuoksi.

Road Crew julkaisi vuonna 1997 CD-singlen Hot Dance Disco Hits -VOL 4-, joka sisälsi uudet sovitukset neljään tunnettuun diskokappaleeseen, mukaan lukien Bee Geesin ”Stayin’ Alive” ja Boney M:n ”Daddy Cool”. CD-single oli mukana kakkoslevynä myös vuoden 1999 Bulldozer-julkaisussa.

Yhtye on soittanut viimeisten vuosien aikana vähemmän aktiivisesti.

Jäsenet
 Kai ”Hiili” Hiilesmaa – rummut, laulu (1992-1999)
 Aki Mäki-Kuhna – laulu, kitarat (1992-)
 Antti ”Pajis” Pajamäki – basso, laulu (1992-)
 ”Twist Twist” Erkinharju – rummut (2000-2002)
 Pekka Kasari – rummut (2002-2003)
 Kinde - runnut (2004-2005)
 Toni ”Steel” Pohjolainen - rummut (2005-)

Diskografia

Albumit
Street Corner (CD, LP, MC, 1992) 
U.N.I. (1993) 
Tallman’s Tale (1995) 
Bulldozer (1999)

EP:t
Hitman (1992)
Hot Dance Disco Hits -VOL 4- (1997) (sis. kappaleet ”Daddy Cool”, ”Ring Ring”, ”Stayin’ Alive”, ”Upside Down”)

Aiheesta muualla 
 Road Crewn kotisivut

Suomalaiset rockyhtyeet
Henrik Steffens -palkinto

Henrik Steffens -palkinnon on perustanut saksalainen liikemies Alfred Toepfer 1930-luvulla. Palkinto myönnetään merkittäville skandinaavisille henkilöille.

Palkinnon saajia
 2003 Juha Leiviskä, Suomi, arkkitehti (stipendi: Juhana-Henrik Tauno Heikonen, arkkitehtiopiskelija)
 2002 Olav Christopher Jenssen, Norja
 2001 Per Øhrgaard, Tanska
 2000 Mats Ek, Ruotsi 
 1999 Kain Tapper, kuvanveistäjä
 1998 Jan Kjærstad, Norja
 1997 Svava Jakobsdóttir, Islanti
 1996 Per Kirkeby, Tanska 
 1995 Suzanne Osten, Ruotsi
 1994 Ralf Långbacka, ohjaaja
 1993 Arne Nordheim, Norja
 1992 Peter Seeberg, Tanska
 1991 Erik Asmussen, Ruotsi
 1990 Kalevi Aho, säveltäjä
 1989 Sigurður Guðmundsson, Islanti
 1988 Per Nørgaard, Tanska
 1984 Palle Nielsen, Tanska, stipendi Dorte Dahlin
 1978 K. E. Løgstrup, Tanska 
 1977 Hans Peter L'Orange, Norja
 1976 Björn Landström, taidemaalari ja kirjailija
 1975 Hannes Pétursson, Islanti
 1974 Villy Sørensen, Tanska
 1973 Rolf Nesch, Norja
 1972 Harry Martinson, Ruotsi
 1971 Arvi Kivimaa, kirjailija
 1970 Magnús Már Larusson
 1969 Carl-Henning Pedersen, Tanska
 1967 Johannes Edfelt, Ruotsi
 1942 V. A. Koskenniemi, runoilija
 1941 Svend Borberg, Tanska
 1940 Erik Rooth, Sven Tunberg
 1939 Maila Talvio, kirjailija
 1938 Verner von Heidenstam, Ruotsi
 1937 Gunnar Gunnarsson, Islanti, Tanska
 1936 Olav Duun

Lähteet
 Henrik Steffens-priset, Litteraturpriser.dk

Aiheesta muualla
http://www.toepfer-fvs.de/Jahresbericht/Preise/Steffens.htm

Taide- ja kulttuuripalkinnot
Albert Gebhard -mitali

Albert Gebhard -mitalin myöntää Grafia. Mitali perustettiin 1963 Albert Gebhardin (1869–1937) kunniaksi. Liitto perustettiin hänen johdollaan 1933 nimellä Suomen Taidepiirtäjäliitto.

Palkitut
Palkintoa on jaettu vuodesta 1963

 Aarne Karjalainen
 Asmo Alho
 Erkki Koponen
 Tauno Miesmaa
 Aukusti Tuhka (1963) 
 Björn Landström
 Anton Bengtsson (1964) 
 Alf Kvaal, Norja
 Erkki Tanttu
 Erkki Kulovesi
 Lauri Santtu
 Olof Eriksson
 Hans Björklind
 Onni Oja
 Eino Lainio
 Ahto Numminen
 Tove Jansson
 Tapio Tapiovaara
 Aarne Kotilainen
 Martta Wendelin
 Henrik Tikkanen
 Martti Mykkänen (1976) 
 Erik Bruun (1976) 
 Kosti Antikainen (1978) 
 Jukka Pellinen (1979) 
 Tapani Aartomaa (1980) 
 Viktor Kaltala (1988) 
 Nils Fredriksson (1989) 
 Tove Jansson (1995) 
 Jukka Veistola (1996) 
 Arvo Vatanen (1997) 
 Pekka Vuori (1998) 
 Helmiriitta Honkanen (1999) 
 Jaakko Puokka (2000) 
 Yrjö  Sotamaa (2003) 
 Keijo Vuorinen (2007) 
 Unto Paltemaa (2008) 
 Leena-Kaarina Brown ja Erja Hannula (2018)

Lähteet

Muotoilupalkinnot
Megan Kankan murha

Megan Kankan murha tapahtui 29. heinäkuuta 1994 Hamilton Townshipissä, Mercerin piirikunnassa New Jerseyn osavaltiossa Yhdysvalloissa, kun jo aikaisemmin tuomittu seksuaalirikollinen Jesse Timmendequas murhasi ja raiskasi 7. joulukuuta 1986 syntyneen 7-vuotiaan tytön Megan Nicole Kankan. Tapauksen takia säädettiin "Megan's Law" eli laki, joka vaatii ilmoittamaan mikäli seksuaalirikoksista tuomittu henkilö muuttaa lähistölle. Nykyään laki koskee koko liittovaltiota.

Tapahtumat 
Jesse K. Timmendequas (s. 15. huhtikuuta 1961) oli vuonna 1979 saanut ehdonalaisen rangaistuksen 5-vuotiaan tytön raiskauksen yrityksestä. Hän rikkoi rangaistuksensa aikana ehdonalaistuomion sääntöjä ja vietti yhdeksän kuukautta vankilassa. Vuonna 1981 Timmendequas raiskasi 7-vuotiaan tytön ja sai kuusi vuotta vankeutta.

Timmendequads kaappasi Kankan samana päivänä kun tappoi hänet. Timmendequas oli valehdellut Kankalle, että hänellä on talossaan koiranpentu, joka on kuitenkin niin pieni, ettei kykene tulemaan ulos. Tämän vuoksi Kanka meni sisälle taloon katsomaan pentua, jota ei ollut. Raiskattuaan Kankan Timmendequads tappoi hänet lyömällä tätä metallityökalulla päähän, minkä jälkeen hän laittoi tytön päähän muovipussin. Myöhemmin hän vielä raiskasi ruumiin autossa, piilotti ruumiin lelulaatikkoon ja vei sen puistoon. Seuraavana päivänä Timmendequas näytti poliiseille lelulaatikon sijainnin.

Timmendequas tuomittiin 30. toukokuuta 1997 kuolemaan. Hän odotti vankilassa rangaistuksen täytäntöönpanoa seuraavan vuosikymmenen. Joulukuussa 2007 New Jerseyn osavaltiossa poistettiin kuolemanrangaistus käytöstä, ja tämän myötä Timmendequasin tuomio muuttui elinkautiseksi ilman ehdonalaisen vapauden mahdollisuutta.

Kankan muistolle on perustettu Megan Nicole Kanka -säätiö.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.crimelibrary.com/serial_killers/predators/kanka/1.html

Vuoden 1994 rikokset
Murhat Yhdysvalloissa
Jouko Loikkanen

Jouko Loikkanen (s. 12. maaliskuuta 1932 Sääminki) on suomalainen poliitikko ja virkamies. 

Hän oli Keskustapuolueen puoluesihteeri 1969–1970, Kehitysaluerahaston toimitusjohtaja 1971–1974, valtiovarainministeriön neuvotteleva virkamies 1974–1978 sekä Tie- ja vesirakennuslaitoksen/Tielaitoksen pääjohtaja 1978–1996. Loikkanen toimi useita kertoja pääministerin sihteerinä ja II valtiovarainministerinä 1976–1977.

Koulutukseltaan Loikkanen on hallinto-opin kandidaatti. Hän kuului Urho Kekkosen lähipiiriin, muun muassa Tamminiemen saunaseuraan.

Jouko Loikkanen toimi myös Suomen Palloliiton puheenjohtajana vuosina 1975–1983.

Teokset

Lähteet 
 

Keskustanuorten puheenjohtajat
Keskustapuolueen puoluesihteerit
Suomalaiset virkamiehet
Suomen Keskustan poliitikot
Suomen valtiovarainministerit
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Markus Onnela

Markus Onnela (s. 1. lokakuuta 1936) on varatuomari, sosiaali- ja terveysministeriön entinen osastopäällikkö sekä entinen Nuoren Keskustan Liiton puheenjohtaja.

Lähteet

Keskustanuorten puheenjohtajat
Suomalaiset juristit
Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Anu Vehviläinen

Anu Helena Vehviläinen (s. 9. syyskuuta 1963 Leppävirta) on suomalainen keskustalainen poliitikko ja kansanedustaja. Vehviläinen on toiminut Sipilän hallituksen kunta- ja uudistusministerinä toukokuusta 2015 kesäkuuhun 2019, liikenneministerinä 29.5.2019–6.6.2019 sekä eduskunnan puhemiehenä 2020–2022.

Vehviläinen on ollut kansanedustaja Pohjois-Karjalan vaalipiiristä vuosina 1995–2003 ja uudelleen vuodesta 2007. Hän oli liikenneministeri Matti Vanhasen II hallituksessa 2007–2010 ja Kiviniemen hallituksessa 2010–2011.

Vehviläisen elämäkerta Rouva puhemies – Anu Vehviläisen elämä ja ura, kirjoittajana Anna-Liisa Hämäläinen, ilmestyi 2022.

Koulutus 
Vehviläinen valmistui ylioppilaaksi Savonlinnan Taidelukiosta vuonna 1982 ja kulttuurisihteeriksi Alkio-opistosta vuonna 1984. Vuonna 1994 hän valmistui filosofian maisteriksi Joensuun yliopistosta. Vehviläinen on valmistellut myös väitöskirjaa, jonka aiheena ovat suurten ikäluokkien edustajat kuntatyössä ja heidän eläköitymisensä. Opiskeluaikoinaan Vehviläinen oli Joensuussa aktiivisesti mukana katuteatteritoiminnassa.

Poliittinen toiminta 
Vehviläinen toimi Keskustan Opiskelijaliiton varapuheenjohtajana vuonna 1988 ja puheenjohtajana vuonna 1989. Nuoren Keskustan Liiton puheenjohtajana hän toimi 1989–1991. Vuosina 1991–1993 Vehviläinen työskenteli ulkoministerin avustajana. Vuonna 1993 hän oli Paavo Väyrysen presidentinvaalikampanjan tiedottaja. Vehviläinen oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–2012. Vuosina 2005–2007 hän oli kaupunginhallituksen toinen varapuheenjohtaja.

Vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Vehviläinen valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi. Hän toimi keskustan eduskuntaryhmän ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 1995–1999 ja 2002–2003 sekä kuukauden ajan vuonna 2007. Vehviläinen palasi eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa. Hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana vuoden 2011, 2015 ja 2019 vaaleissa.

Kesän 2014 puoluekokouksessa Vehviläinen valittiin keskustan varapuheenjohtajaksi. Maaliskuussa 2016 Vehviläinen kertoi luopuvansa varapuheenjohtajuudesta kesän 2016 puoluekokouksessa.

Kansanedustajana Vehviläinen on ollut muun muassa sivistysvaliokunnan (1995–1999) ja sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsen (2011–2015). Hän oli VR-Yhtymän hallintoneuvoston jäsen 1995–2000, Suomen Postin hallintoneuvoston jäsen 2004–2006 sekä lehdistötukilautakunnan jäsen 2006.

Yksityiselämä 
Vehviläinen oli vuodesta 1998 naimisissa Keskusrikospoliisin rikosylikomisario Timo Hiltusen kanssa. Avioliittoon syntyi poika Tatu Hiltunen 2000. Vehviläinen jäi leskeksi Hiltusen ammuttua itsensä poliisien pikkujoulussa marraskuussa 2011.

Vuonna 2021 Vehviläinen erosi evankelis-luterilaisesta kirkosta ja liittyi Suomen ortodoksisen kirkon jäseneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Anu Vehviläisen kotisivu
 
 

Nykyiset kansanedustajat
Eduskunnan puhemiehet
Suomen Keskustan poliitikot
Suomen liikenneministerit
Joensuun kaupunginvaltuutetut
Keskustanuorten puheenjohtajat
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Savo-Karjalan vaalipiiri
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Puola (yhtye)

Puola on suomalainen elektronista rockia soittava yhtye, joka tekee pääasiassa instrumentaalista musiikkia. Yhtye on julkaissut kaksi pitkäsoittolevyä Invisible Sightseeing (2001) CD:nä Rikos Recordsin kautta ja Alkeet (2011) digitaalijulkaisuna sekä kappaleen Rikos Recordsin kokoelmalevyllä A Beginner’s Guide to Rikos (2000).

Diskografia 
Invisible Sightseeing (2001)
Alkeet (2011)

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivu
 Yhtyeen Facebook-sivu
 Yhtye Soundcloud-sivustolla

Suomalaiset rockyhtyeet
Hakamaa (Kempele)

Hakamaa on Kempeleen kunnassa sijaitseva pääasiassa pienteollisuuden käytössä oleva alue. Alue sijaitsee kaksi kilometriä Kempeleen keskustaajamasta pohjoiseen seututien 847 itäpuolella lähellä Oulun kaupungin rajaa. Oulun keskustasta on matkaa noin kahdeksan kilometriä. Hakamaan teollisuusaluetta alettiin rakentamaan 1980-luvun puolivälissä. Alue oli aikaisemmin valtion maata, jota asutustilalliset käyttivät lehmien yhteislaitumena.

Läheisyydessä sijaitsevan Paiturin ja Hakamaan yhteisellä yritysalueella toimii kymmeniä pk-yrityksiä, jotka työllistävät noin 500 työntekijää. Alueella sijaitsee Suomen ilotulitekaupan  markkinointijohtajan Suomen Rakettitukun pääkonttori. 

Alueen asuinrakennuskanta koostuu muutamista omakotitaloista, jotka on rakennettu 1950-luvulla, ja sitä myöhemmin.

Lähteet

Kempeleen kylät ja alueet
Suomen teollisuusalueet
Alakylä (Kempele)

Alakylä on Kempeleen kunnassa sijaitseva omakoti- ja maatalovaltainen kyläalue. Alue sijaitsee noin kaksi kilometriä Kempeleen keskustaajamasta luoteeseen Vihiluodon ja Sarkkirannan välisellä alueella. 

Kylän yksi tärkeimmistä tieväylistä on Vihiluodontie, joka rakennettiin 1700-luvun puolivälin tietämillä. Tie oli Pohjanmaan rantatieltä Kempeleen kirkon kohdalta lähtevä Oulunsaloon johtanut maantie, joka kiersi Vihiluodon kautta. Vihiluodontie on Kempeleenharjua noudattava loivasti mutkainen tie, jonka varrella on useita perinteistä rakennuskantaa edustavia talouskeskuksia ja aittoja. Tien itäpuolella avautuu näkymiä peltoalueelle. Tien reunoilla kasvaa monin paikoin jykevää puustoa.

Alakylässä sijaitsevat Teppolan pellot muodostavat erittäin merkittävän muuttolintujen levähdys- ja ruokailualueen. Vilkkaimman kevätmuuton aikaan pelloilla saattaa levähtää samanaikaisesti jopa satoja kurkia, hanhia ja joutsenia.

Lähteet

Kempeleen kylät ja alueet
Oksana Malaja

Oksana Malaja (, s. 1983) on susilapsi, joka 1990-luvun alussa löydettiin kahdeksan vuoden ikäisenä Ukrainasta. Löytämisensä jälkeen hän on elänyt vammaisille tarkoitetussa hoitokodissa. Malajan alkoholisoituneet vanhemmat eivät kyenneet pitämään tytöstä huolta. Alueella oli paljon kulkukoiria ja Malaja kasvoi koirien kanssa, jotka pitivät hänestä huolta. Hänen liikkeensä ja ääntelynsä olivat koiralle ominaisia: hän muun muassa liikkui neljällä raajalla, haukkui ja haisteli ruokaansa ennen sen syömistä. On todettu, että hänellä on erityisen hyvin kehittynyt kuulo-, haju- ja näköaistit. Kun Oksana löydettiin, hänellä oli suuria vaikeuksia käyttäytyä normaalin ihmisen lailla. Hänellä ei ollut kokemuksia ihmisten kanssa kanssakäymisestä. Nykypäivään tultaessa hän on oppinut puhumaan ja käyttäytymisongelmat ovat vähentyneet.

Aiheesta muualla
 Feral Children: Oxana Malaya, the Ukrainian Dog Girl
 Peoples.fu
 Feral Children
 Misha Defonseca: Susilapsi (Otava 2005), teos on paljastunut väärennökseksi Helsingin Sanomat 2.2.2008 s. B2 

Ukrainalaiset henkilöt
Susilapset
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Katulapset

Katulapset ovat lapsia, joilla ei ole kotia ja heistä huolta pitäviä vanhempia. Tavallisesti katulapset nimensä mukaisesti elävät ja nukkuvat kaduilla. Kaduilla elävät lapset ja nuoret ovat heikosti koulutettuja, monilla heistä ei ole ollut mahdollisuutta käydä koulua ollenkaan.

Erityisesti katulapsia elää suurissa kaupungissa kehitysmaissa ja entisen itäblokin alueella. Eri lähteet ilmoittavat katulasten määrän olevan koko maailmassa yli 100 miljoonaa.

Katulapset ovat suuressa vaarassa ajautua erilaisiin ongelmiin, muun muassa rikollisuuteen, prostituutioon ja huumeiden käyttöön.

Kaikki katulapset eivät ole kodittomia tai orpoja. Vanhemmat saattavat lähettää lapsensa päiväksi kaduille työskentelemään ja keräämään rahaa ja yöksi lapset palaavat koteihinsa. Joskus voi olla jopa niin, että vanhemmat katkaisevat lapsilta jalkoja tai käsiä poikki, jotta he näyttäisivät säälittävämmiltä, ja heille annettaisiin rahaa.

Syitä kadulle ajautumiseen on monia. Yleisin syy on köyhyys. Myös perheiden hajoaminen, vanhempien työttömyys, vanhempien työnteko ulkomailla  ja kotiväkivalta pakottavat lapsia ja nuoria kadulle. Suurin osa katulapsista ja katunuorista on poikia.

Katso myös 
 Lapsityö
 Asunnottomuus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Street Children Worldwide Directory
 Taksvärkki 2006-2007 
 Seurakuntien tukemaa kummilapsi-toimintaa Intiassa 
 YLEn Elävä arkisto: Pietarin katulapset
 Eva Biaudet: Katulapsi on aina jonkun lapsi (Plan 26.9.2011)

Köyhyys
Lastensuojelu
Saksan demokraattisen tasavallan vuoden urheilija

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden urheilija (DDR-Sportler des Jahres) oli nimitys joka vuosien 1953—1989 aikana vuosittain annettiin Saksan demokraattisessa tasavallassa annettiin parhaalle mies- ja naisurheilijalle sekä joukkueelle. Valinnan tekivät Junge Welt -lehden lukijat.

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden urheilijat

Saksan demokraattisen tasavallan urheilu
Sotilaslääketieteen keskus

Sotilaslääketieteen keskus (lyhenne SOTLK, aik. SotLK) on vuonna 2006 perustettu Suomen puolustusvoimien joukko-osasto. Se on osa Puolustusvoimien logistiikkalaitosta. Sen tehtäviin kuuluvat muun muassa kenttälääkinnän kouluttaminen, sotilaslääketieteellinen tutkimus ja varusmiesten terveydenhuollon järjestäminen.

Perustaminen 
Sotilaslääketieteen keskus perustettiin 1. tammikuuta 2006 korvaamaan edellisen vuoden lopulla lakkautetut Keskussotilassairaala, Sotilasapteekki ja Lääkintäkoulu. Keskukseen liitettiin 1. tammikuuta 2007 Lääkintävarikko ja vuonna 2008 kaikki varuskuntien terveysasemat.

Organisaatio
SOTLK:een kuuluvat seuraavat yksiköt:
 Kenttälääkinnän palveluyksikkö
terveysasemat
Ilmailulääketieteen keskus
Sukelluslääketieteen keskus
 Erityisasiantuntijayksikkö
 Tutkimus- ja kehittämisosasto
 Terveydensuojelu- ja lääkintätiedustelusektori
 Sotilasapteekki
 Ensihoito- ja simulaatiosektori
 Sotilaslääketieteen arkisto (osana esikuntaa)

Keskukseen kuuluvat varuskuntien 18 terveysasemaa (entiset varuskuntasairaalat, VKS), jotka ovat kenttälääkinnän palveluyksikön alaisia. Maavoimien ylilääkäri palvelee Maavoimien esikunnassa, merivoimien ylilääkäri Merivoimien esikunnassa ja ilmavoimien ylilääkäri Ilmavoimien esikunnassa.

Lääkintävarikon tehtävänä on hankkia, varastoida ja jakaa joukoille terveydenhuollossa tarvittava materiaali. Sotilasapteekki hankkii, varastoi ja toimittaa Puolustusvoimien ja Rajavartiolaitoksen joukoille lääkkeitä ja apteekkialan tarvikkeita. Ilmailulääketieteen keskus toimii Helsingin yliopiston Meilahden kampuksella ja Sukelluslääketieteen keskus Rannikkoprikaatissa.

Keskuksen osia toimi vuoteen 2015 asti myös Ilmajoella, jossa on vuodesta 1949 toiminut aikaisemmin itsenäinen joukko-osasto Lääkintävarikko (LÄÄKV), ja Viitasaarella, jossa puolestaan on toiminut aikaisemmin itsenäinen Sotilasapteekki (SApt).

Johtajat
Keskuksen johtajana ovat olleet:
 lääkintämajuri Markus Henriksson 2006-2007
 lääkintäeversti Ari Peitso 2007 - 30.4.2010
 lääkintäeversti Simo Siitonen 1.5.2010 - 31.10.2011 
 lääkintäeversti Jouko Peltomaa 1.11.2011 - 31.12.2018
 lääkintäeverstiluutnantti Kari Kesseli 01.01.2019 -

Lähteet

 KSS2 ja HSS-kirjoitus
 www.sotilaslaaketieteenkeskus.fi

Viitteet

Aiheesta muualla
Ruotuväki: Sotilaslääketieteen Keskus todennäköisesti Lahteen 
Pääesikunta: Lääkintähuolto kehittyy 
Puolustushallinnon kumppanuusohjelma: Puolustusministeri Kääriäinen päätti Sotilaslääketieteen keskuksen sijoittamisesta Lahteen 
 

Lahti
Suomen puolustusvoimat
Sotilaslääketiede
Toimi

Toimi on suomalainen miehen etunimi. Toimin nimipäivä on 6. elokuuta, joka on myös Keimon nimipäivä.

Toimi oli ehdolla kalenterinimeksi 1800-luvun loppupuolella, mutta sai oman päivänsä vasta 1929. Nimi on luultavasti kotoperäinen.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 2 733 miestä ja noin 20 naista saanut nimekseen Toimi. Heistä suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella.

Tunnettuja Toimia 
Toimi Alatalo, kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja
Toimi Hämäläinen, arkkitehti
Toimi Jaatinen, museonjohtaja, museoneuvos
Toimi Juuti, kirjailija ja kääntäjä
Toimi Kankaanniemi, poliitikko (Perussuomalaiset)
Toimi Kiviharju, taidemaalari ja graafikko
Toimi Laaksonen, taidemaalari
Toimi Nieminen, näytelmäkirjailija
Toimi Ovaskainen, Mannerheim-ristin ritari
Toimi Pitkänen, soutaja ja olympiamitalisti
Toimi Ruokosalmi, päätoimittaja, järjestöjohtaja ja tietokirjailija
Toimi Simokorpi, jääkärivänrikki
Toimi Tulikoura, lakimies, yleisurheilija ja urheilujohtaja
Toimi Tytti, TyT­Ti, DJ, juontaja, radiopersoona ja graafikko
Toimi Waltari, pappi ja uskonnollinen kirjailija, Mika Waltarin isä
Toimi Yrjölä, helluntailainen lähetystyöntekijä

Lähteet 

Etunimet
Infernal Overkill

Infernal Overkill on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin ensimmäinen täyspitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Albumia pidetään black thrash -genren edustajana ja black metalin edelläkävijänä.

Kappaleet

Kokoonpano
Marcel "Schmier" Schirmer – basso, laulu
Mike Sifringer – kitara
Tommy Sandmann – rummut

Vuoden 1985 albumit
Vuoden 1985 esikoisalbumit
Destructionin albumit
Cracked Brain

Cracked Brain on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990.

Kappaleet

Kokoonpano
 Mike Sifringer – kitara, basso
 Harry Wilkens – kitara, basso
 Oliver Kaiser – rummut
 Andre' Grieder – laulu
 Christian Engler – basso

Destructionin albumit
Vuoden 1989 albumit
Alive Devastation

Alive Devastation on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin toinen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2002.

Kappaleet
 Curse the Gods
 Nailed to the Cross
 Eternal Ban
 Machinery of Lies
 Bullets from Hell
 Tears of Blood
 Life Without Sunrise
 Thrash Till Death
 Mad Butcher
 The Butcher Strikes Back
 Total Desaster
 Invincible Force
 Bestial Invasion

Kokoonpano 
 Schmier – laulu, bassokitara
 Mike Sifringer – kitara
 Marc ”Speedy” Reign – rummut, taustalaulu

Muut tekijät 
 Marco Schirmer – kansitaide, layout
 Frank Winkelmann – miksaaja
 V.O. Pulver – miksaaja, masteroija
 Mark Coatsworth – valokuvat

Vuoden 2002 konserttitallenteet
Destructionin albumit
Inventor of Evil

Inventor of Evil on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin vuonna 2005 julkaistu studioalbumi.

Kappaleet

 Soul Collector
 The Defiance Will Remain
 The Alliance of Hellhoundz
 No Mans Land
 The Calm Before the Storm
 The Chosen Ones
 Dealer of Hostility
 Under Surveillance
 Seeds of Hate
 Twist of Fate
 Killing Machine
 Memories of Nothingness
 (We Are) The Road Crew (Motörhead cover)
 The Alliance of Hellhoundz (Schmier only)

Destructionin albumit
Vuoden 2005 albumit
Luettelo Suomen merivoimien aluksista

Tämä on luettelo Suomen merivoimien aluksista, jotka ovat palveluskäytössä.

Merimiinoitus

Miinalaivat
MLC Hämeenmaa, kylkinumero 02 7. pintatorjuntalaivue
MLC Uusimaa, kylkinumero 05 6. pintatorjuntalaivue

Pansio-luokan miinalautat
MLI Pansio, kylkinumero 90 (entinen 876), 6. pintatorjuntalaivue
MLI Porkkala, kylkinumero 91 (entinen 777), 7. pintatorjuntalaivue
MLI Pyhäranta, kylkinumero 92 (entinen 875) 7. pintatorjuntalaivue

Miinanraivaajat

Kuha-luokan miinanraivaajat
heräteraivaaja Kuha 21
heräteraivaaja Kuha 22
heräteraivaaja Kuha 23
heräteraivaaja Kuha 24
heräteraivaaja Kuha 25
heräteraivaaja Kuha 26

Kiiski-luokan raivausveneet
raivausvene Kiiski 1
raivausvene Kiiski 2
raivausvene Kiiski 3
raivausvene Kiiski 4
raivausvene Kiiski 5
raivausvene Kiiski 6
raivausvene Kiiski 7

Katanpää-luokan miinantorjunta-alukset
MHC Katanpää, kylkinumero 40 
 MHC Purunpää, kylkinumero 41
 MHC Vahterpää, kylkinumero 42

Ohjusveneet

Hamina-luokan ohjusveneet
PGG Hamina, kylkinumero 80 (entinen numero 74), 7. pintatorjuntalaivue
PGG Tornio, kylkinumero 81, 7. pintatorjuntalaivue,
PGG Hanko, kylkinumero 82, 7. pintatorjuntalaivue
PGG Pori, kylkinumero 83, 7. pintatorjuntalaivue

Rauma-luokan ohjusveneet
PGG Rauma, kylkinumero 70, 6. pintatorjuntalaivue,
PGG Raahe, kylkinumero 71, 6. pintatorjuntalaivue
PGG Porvoo, kylkinumero 72, 6. pintatorjuntalaivue,
PGG Naantali, kylkinumero 73, 6. pintatorjuntalaivue

Johto

Syöksy-luokan komentoveneet
komentovene Jymy, 5. miinalaivue
komentovene Raju, 7. ohjuslaivue
komentovene Syöksy
komentovene Vinha, 7. ohjuslaivue

Kuljetus

Jehu-luokan maihinnousuveneet

Jurmo-luokan joukkojenkuljetusveneet

Uisko-luokan joukkojenkuljetusveneet

Valas-luokan kuljetusalukset
kuljetusalus Vaarlahti
kuljetusalus Vänö

Kampela-luokan kuljetuslautat
kuljetuslautta Kampela 1
kuljetuslautta Kampela 2
kuljetuslautta Kampela 3

Öljyntorjunta
YOR Hylje, kylkinumero 799
YOR Halli, kylkinumero 899
AG Louhi, kylkinumero 999

Koulutusalukset

Fabian Wrede -luokan koulutusalukset

Fabian Wrede
Wilhelm Carpelan
Axel von Fersen

Katso myös
 Luettelo Suomen merivoimien entisistä aluksista

Lähteet 

Suomen merivoimien
Eurostat

Eurostat (The Statistical Office of the European Communities) on Euroopan komission alainen yksikkö, jonka tehtävänä on tuottaa tilastotietoa Euroopan unionin käyttöön. Eurostat sijaitsee Luxemburgissa. Eurostatin komissaarina toimii Von der Leyenin komission talouskomissaari Paolo Gentiloni.

Nykyinen  Eurostatin pääjohtaja (engl. Director-General) on Walter Radermacher.

Aiheesta muualla 

 Eurostat:n kotisivut
 Talous- ja raha-asioiden komissaari Joaquín Almunian viralliset sivut

Euroopan komissio
Freddy Loix

Freddy Loix (s. 10. marraskuuta 1970 Tongeren) on belgialainen rallikuljettaja.

Ura 
Freddy Loix herätti huomiota aluksi yksityiskuljettajana Toyota Corolla WRC:n ratissa. Varsinaisena läpimurtona voidaan pitää vuoden 1998 Portugalin rallia, missä Loix ahdisteli kärkikaksikkoa, Colin McRaetä ja Carlos Sainzia. 

Loix sai vuodeksi 1999 sopimuksen Mitsubishin tehdastallin kanssa. Loix kuitenkin ajoi Safarissa rajusti ulos, ja joutui sairauslomalle. Hän palasi Mitsubishille, mutta vauhti oli enää kuin varjo entisestään. Toki Mitsubishi oli suunniteltu lähinnä Tommi Mäkisen ajotyylille sopivaksi. Loix väläytteli paikoitellen vauhtiaan, etenkin asfalttiralleissa. 2001 vuoden Kataloniassa Loix jätti taakseen tiukassa taistelussa Carlos Sainzin, François Delecourin ja Richard Burnsin. 

Kausiksi 2002-2003 Loix siirtyi Hyundaille ajamaan Hyundai Accent WRC:llä. Loix väläytti vauhtiaan muun muassa 2002 Ruotsissa ja Akropoliksessa, mutta Hyundain auto antoi kärkitalleille liikaa tasoitusta. 2004 Loix ajoi muutaman kisan Peugeot'lla, mutta jäi ilman pidempää sopimusta. Myöhemmin Loix on kilpaillut IRC-rallisarjassa.

Loix on Bruno Thiryn, François Duvalin ja Thierry Neuvillen ohella tunnetuimpia belgialaisia rallikuljettajia.

Belgialaiset ralliautoilijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Bruno Thiry

Bruno Thiry (s. 8. lokakuuta 1962) on belgialainen rallikuljettaja. Rallin MM-sarjassa Thiry ei voittanut yhtään osakilpailua, mutta vauhdin puolesta hän haastoi jopa sarjan kärkinimet, etenkin asfaltilla. Lähimmäs voittoa Thiry pystyi Korsikan rallissa 1995, jossa Ford Escortin tekniikka petti johtopaikalta. Thiry ajoi myöhemmin Fordin (kaudella 1996 ja kauden 1998) ja Skodan tehdastalleissa (kaudet 2000–2001) sekä Peugeot 206 WRC:llä yksityistalleissa (2002–2003). Thiry voitti rallin Euroopan mestaruuden vuonna 2003.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Thiryn tulokset 
Tietoa Thirystä 

Belgialaiset ralliautoilijat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Ford Focus WRC

Ford Focus WRC esiteltiin vuonna 1998, ja ensimmäisen kilpailunsa auto ajoi 1999 Monte Carlossa. Tuossa kisassa autolla ajanut Colin McRae kuitenkin hylättiin sääntöjenvastaisen vesipumpun takia. McRae voitti kaudella kaksi kilpailua, Safarin ja Portugalin.

Kaudeksi 2000 Ford hankki Carlos Sainzin kehittämään autoa ja Focuksella voitettiin Kataloniassa, Akropoliksessa ja Kyproksella. Sainz oli paras Focus-kuljettaja sarjassa, sijoittuen kolmanneksi.

Kaudella 2001 Focus näytti olevan taas iskussa, kun McRae otti kolme voittoa peräkkäin (Argentina, Kypros ja Akropolis), mutta tekniikka reistaili vieden Sainzilta mahdollisuuden voittaa Akropoliksessa ja Safarissa. Sainz oli toisena ennen keskeytystään. McRae oli lopulta hopeasijallaan paras Focus-kuljettaja MM sarjassa. Merkkimestaruus karkasi kauden 2000 tapaan Peugeot’lle.

Kaudella 2002 Focus oli selvästi altavastaaja: auto oli vanhentunut ja alitehoinen. Silti autolla voitettiin Argentiinassa (Sainz) sekä Akropoliksessa ja Safarissa (McRae). Sainz oli parhaana Focus-kuljettajana sarjassa kolmas.

Kaudella 2003 Ford toi uuden kehitysversion Focuksesta. Uusi malli muistutti enemmän rata-autoa ja se oli erittäin nopea. Markko Märtin voitti uudella autolla Akropoliksessa ja Suomessa.

Kaudella 2004 Ford jatkoi samalla kehitysversiolla, ja Märtin voitti Meksikossa, Korsikalla ja Kataloniassa. Kaudella 2005 Focus oli jälleen vanhentunut, eikä sillä enää otettu voittoja. 2005 Fordia ajoivat Toni Gardemeister, Roman Kresta ja muutamassa kisassa  myös Daniel Sola.

Versiot

Ford Focus WRC 03:n tekniset tiedot

Moottori 
 4 sylinteriä 
 tilavuus: 1 998 cm3
 teho: 300 hv / 6 500 rpm
 suurin vääntö: 550 Nm / 4 000 rpm
 turbo: Garrett

Voimansiirto 
 6-portainen sekventiaalivaihteisto
 kytkin: Sachs

Jousitus 
 edessä ja takana McPherson-jousitus

Mitat 
 akseliväli: 2 615 mm
 pituus: 4 442 mm
 leveys: 1 770 mm
 korkeus: 1 420 mm
 1 230 kg (WRC-auton minimi)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Focus RS WRC
Megazone

Megazone on yksi laser tag- tai lasertaistelupelin kansainvälisistä brändeistä. Pelaajat varustetaan vaarattomilla laseraseilla sekä säteet tunnistavilla liiveillä. Pelin idea on kerätä pisteitä osumalla vastustajien liiveihin tai tukikohtaa kuvaaviin maaleihin. Suomen ensimmäinen Megazone avattiin Itäkeskukseen vuonna 1993.

Pelin idea 
Peli on ottelu. Pelin idea on kerätä pisteitä osumalla laseraseella vastustajien liiveihin, aseisiin tai
tukikohtaa kuvaaviin maaleihin. Osumat laskee pelin aikana tietokone ja eniten pisteitä kerännyt pelaaja tai joukkue voittaa pelin. Pelin päätyttyä pelaajat voivat pyytää henkilökunnalta tulosraportin, jossa kerrotaan pisteet ja muita tietoja pelin kulusta.

Pelikenttä 
Peliä pelataan pimeällä pelialueella, jolla on erilaisia esteitä ja mahdollisesti pieniä korkeuseroja. Pelialue on valaistu ainoastaan ultraviolettilampuin, ja kentälle tuotetaan usvaa jotta pelaajat näkevät ammuttavat säteet. Pelin aikana kentällä soi yleensä taustamusiikkia.

Laitteisto 
Nykyiset laitteistot ovat australialaisen P&C Micro'sin valmistamia. Pelaajien varusteet koostuvat peliliivistä ja aseesta. Aseet ampuvat lasersäteen lisäksi infrapunasäteitä ja pelivarusteet on varustettu infrapunasensoreilla. Lasersäteet eivät vahingoita pelaajaa millään tavalla.

Jäsenyys  
Osassa halleista on harrastajille tarjolla myös jäsentoimintaa. Jäsenille pidetään esimerkiksi omia peli-iltoja, tapahtumia ja kilpailuja, ja jäsenten välisistä ranking-sijoituksista voidaan pitää kirjaa. Suomessa Megazone-paikkoja on Helsingissä, Iisalmessa, Jyväskylässä, Kuopiossa, Lahdessa, Levillä, Oulussa, Savonlinnassa, Seinäjoella, Tampereella, Torniossa, Turussa, Vantaalla ja Vuokatissa.

Säännöt 
Pelissä ei saa ottaa minkäänlaista ruumiillista kontaktia muihin pelaajiin. Pelialueella ei saa myöskään juosta, kiivetä tai kulkea rei'istä, joita on seinissä.

Megazonessa on erilaisia pelimuotoja, joista yleisimpiä ovat:

 Team Elimination on pelimuoto, jossa on käytössä joukkueet ja yleensä 10 elämää. Kun pelaaja menettää kaikki hänen elämänsä, hän putoaa pois pelistä ja poistuu pelikentältä. Eniten pisteitä saanut joukkue voittaa pelin, kuolleiden pelaajien pisteitä ei lasketa joukkueen pisteisiin. 

 Team Competitive-muotoa pelataan joukkueissa, tarkoituksena on kerätä mahdollisimman paljon pisteitä joukkueelle. Jokainen pelaaja voi lisäksi tuhota vastustajien tukikohdat kertaalleen. Joissakin toimipisteissä pelaajan on kuoltuaan poistuttava tukikohta-alueelta siksi aikaa kunnes hän pääsee takaisin peliin. Tämä sääntö ei kuitenkaan ole voimassa kaikkialla.

 Solossa, eli yksinpelissä, peli arpoo kullekin pelaajalle oman värin ja pelaajat voivat ampua kaikkia pelialueella olevia pelaajia (myös mahdollisia, saman värisenä olevia pelaajia). Lisäksi kaikki tukikohdat ovat tuhottavissa.

Aiheesta muualla 
 Suomen Megazone-hallit
 Jyväskylän laser tag urheilijat ry

Lähteet

Taistelupelit
Toiminnalliset pelit