joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kari Rahkamo

Kari Tapani Rahkamo (s. 30. toukokuuta 1933 Lahti) on suomalainen poliitikko ja yleisurheilija. Rahkamo on koulutukseltaan diplomi-insinööri ja puoluetaustaltaan kokoomuslainen. Hän on työskennellyt rakennushallituksessa toimistopäällikkönä 1976–1989 ja apulaisosastopäällikkönä 1989–1991. Rahkamo toimi Helsingin kaupunginjohtajana vuosina 1991–1996 pitkäaikaisen kaupunginjohtajan Raimo Ilaskiven seuraajana.

Rahkamo oli presidentin valitsijamiehenä 1968. Lisäksi hän on toiminut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1965–1987, puheenjohtajana 1987–1991 sekä kaupunginhallituksen jäsenenä 1969–1987.

1950-luvun lopulla Kari Rahkamo oli kansainvälisen tason yleisurheilija lajinaan kolmiloikka. Hänen seuransa oli Helsingin Kisa-Veikot (HKV). Hänen kolmiloikkaennätyksensä on 16,40 metriä, pituushypyssä 734 senttiä. Rahkamo paransi aikanaan 1957–1960 Suomen ennätystä kuudesti. Hän edusti Suomea 31 maaottelussa, kolme kertaa olympialaisissa eli 1952 Helsingissä 14:s tuloksella 15,21, 1956 Melbournessa 14:s samoin tuloksella 15,21 ja 1960 Roomassa 8:s tuloksella 15,84 sekä EM-kisoissa kolme kertaa eli 1954, 1958 ja 1962. Uransa jälkeen hän toimi HKV:n puheenjohtajana 1963–1966.

Stadin Slangi ry. valitsi Rahkamon vuoden 1996 Stadin Kundiksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 1996.

Hänen tyttärensä on taitoluistelijaurastaan tunnettu Susanna Rahkamo.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Helsingin pormestarit ja kaupunginjohtajat
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset kolmiloikkaajat
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Jori Sjöroos

Jori Roosberg (o.s. Sjöroos) (s. 1976) on suomalainen muusikko ja tuottaja.

Ura
Sjöroos oli PMMP-yhtyeen musiikin pääasiallinen säveltäjä sekä tuottaja. PMMP:tä hän tuotti taiteilijanimellä Think Ink. Sjöroos on kertonut, että vielä 2010-luvun taitteessa hän ei kiinnittänyt sanoituksiin – PMMP:nkään – juuri mitään huomiota. PMMP:n perheväkivallasta kertovaa Joku raja -kappaletta lukuun ottamatta PMMP:n sanoitukset olivat Sjöroosille silkkaa sanahelinää – vaikka PMMP:n pääasiallista sanoittajaa Paula Vesalaa pidetään yhtenä Suomen parhaista pop-musiikin säveltäjistä ja sanoittajista. Sittemmin Sjöroosin mielipide muuttui, ja hän on todennut, että: "Sanat on 45 prossaa biisistä, musa 55".

Häntä pidetään tyypillisenä tuottajana: hän on arvostettu musiikkipiireissä, mutta suurella yleisöllä ei välttämättä ole selvää kuvaa siitä, millainen henkilö on kyseessä.

Sjöroos vaikutti 1990-luvun alkupuolella rumpalina Thergothon-yhtyeessä, joka on yksi doom metalin alagenren funeral doomin edelläkävijöistä.

Sjöroos tuotti Ismo Alangon ja Teho Majamäen vuonna 2008 ilmestyneen Blanco Spirituals -albumin. Jori Sjöroos sai 2009 Teosto-palkinnon yhdessä Mira Luodin ja Paula Vesalan kanssa PMMP:n levystä Veden varaan.

Vuonna 2015 PMMP:n ja Magenta Skycoden uran loppumisen jälkeen Sjöroos on perustanut uuden projektin nimeltä ROOXX, jolta julkaistiin ensimmäinen kappale Breath In lokakuussa 2015.

Vasta vuonna 2017 Sjöroos julkaisi ensimmäisen kappaleensa omalla nimellään. Animals-kappale nousikin YleX:n viikon parhaimpien biisien listalle. Kyseessä on lähes suora jatkumo Sjöroosin aiemmalle ROOXX-projektille. Molemmissa laulavat Ringa Manner ja Markus Perttula.

Nykyisin Jori Sjöroos tuottaa Vestaa.

Yksityiselämä
Sjöroos on naimisissa Chisun kanssa. He vaihtoivat avioiduttuaan yhteiseksi sukunimekseen Roosberg, joka on yhdistelmä heidän aiemmista sukunimistään Sjöroos ja Sundberg.

Diskografia

Magenta Skycode

Albumit

EP:t ja singlet 

 
  (7")
  (digi-single)
  (12"/Digi)
Sadboi (2019)

Fu-Tourist

Albumit

EP:t ja singlet

Tuottajana 

 (PMMP)
 (PMMP)
 (PMMP)
 (PMMP)
 (Ismo Alanko Teholla)
 (PMMP)
 (PMMP)
Lohtulauseita (2018) (Vesta)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Jori Sjöroosin haastattelu. City Digital. Viitattu 27.9.2014.

PMMP
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset musiikkituottajat
Emma-palkinnon saajat
Lähilennonjohto

Lähilennonjohto ( tai local control, lyh. TWR, kutsumerkki TOWER, suomeksi TORNI) johtaa liikennettä lentokentän lähialueella () ja maassa  liikennealueella. Lähilennonjohto antaa vastuullaan olevalle ilmaliikenteelle lennonjohtopalvelua, jonka tarkoituksena on estää yhteentörmäykset:

 lentokentän lähettyvillä, mm. lentokentän laskukierroksessa, lentävien ilma-alusten välillä
 liikennealueella liikkuvien ilma-alusten välillä
 laskeutuvien ja lähtevien ilma-alusten välillä
 liikennealueella liikkuvien ilma-alusten ja ajoneuvojen välillä
 liikennealueella olevien ilma-alusten ja siellä olevien esteiden välillä

Lähilennonjohto vastaa myös lentokentän lentotiedotus- ja hälytyspalveluista.

Vilkkailla lentokentillä (kuten Helsinki-Vantaan lentoasemalla) voi lähilennonjohtotoiminto jakautua kahteen erilliseen osaan: liikennealueella rullaavista koneista ja muista liikennealueella liikkuvista ajoneuvoista vastaavaan maa-alueen rullauslennonjohtoon (, lyh. GND, kutsumerkki GROUND / RULLAUS) ja kiitotiellä sekä ilmassa liikkuvista ilma-aluksista vastaavaan lähilennonjohtoon. Joillain kentillä rullauslennonjohdosta voi edelleen olla irroitettu asematasolennonjohto (APRON / TASO, Yhdysvalloissa RAMP), jonka vastuualueeseen kuuluvat ilma-alusten paikoitusalueet. Eurooopassa järjestely on erityisen yleinen Saksassa. 

Joillakin vilkkaimmilla lentokentillä on lisäksi erillinen lähestymislennonjohto. Pienemmillä lentokentillä voi lähilennonjohdon tilalla olla lentotiedotuselin (, lyh. AFIS). Lentokentän lennonjohtoelimet palvelevat ilmaliikennettä yhteistoiminnassa aluetta valvovan aluelennonjohdon kanssa. Perinteisesti sellaisissa maissa, esimerkiksi Suomessa, joissa joka kentällä ei ole lähestymislennonjohtoa, on lähilennonjohto pienemmillä kentillä perinteisesti hoitanut myös lähestymisalueen palveluita niin sanottuna menetelmälennonjohtona ilman tutkakuvaa perustuen lentäjien paikkailmoituksiin sekä kartoilla julkaistuihin mittarilentomenetelmiin. 2010-luvulta lähtien Suomessa on kuitenkin asteittain siirrytty ns. tornitutkatoimintamalliin,  jossa lähilennonjohdon käyttöön on annettu tutkakuvaa sekä rajoitettu oikeus antaa tutkaan perustuvaa lennonjohtopalvelua.

Katso myös 
 Lennonjohto

Lennonjohto

en:Air traffic control#Airport control
Asemataso

Asemataso eli platta ( tai airport ramp) on määrätty maalentopaikan osa. Se on tarkoitettu ilma-alusten matkustajien, postin tai rahdin lastausta tai purkamista sekä ilma-alusten tankkausta, paikoitusta ja huoltoa varten. Asematason koko vaihtelee lentokentittäin.

Aiheesta muualla 

Lentoasemainfrastruktuuri
Uunio Saalas

Uunio Saalas (vuoteen 1906 Unio Sahlberg; 18. helmikuuta 1882 Helsinki – 3. huhtikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen hyönteistieteilijä. Saalas oli Helsingin yliopiston maanviljelys- ja metsäeläintieteen professori vuosina 1925–1952. Hän oli metsätuhohyönteisten tutkija ja kirjoitti useita oppikirjoja, muun muassa Suomen metsähyönteiset (1949).

Saalas tuli ylioppilaaksi vuonna 1902 ja filosofian kandidaatiksi 1908. Hän väitteli tohtoriksi 1919 aiheesta kaarnakuoriaiset ja niiden aiheuttamat metsätuhot. Aluksi hän toimi Helsingin yliopiston hyönteismuseon assistenttina ja alkoi vuonna 1923 hoitaa maanviljelys- ja metsäeläintieteen professuuria, johon hänet nimitettiin vuonna 1925 nimikkeellä maatalous- ja metsäeläintieteen professori.

Saalas kuului Sahlbergien työteliääseen sukuun, jossa oli useita hyönteistutkijoita: hänen isänisäisänsä oli Carl Reinhold Sahlberg, isänisänsä Reinhold Ferdinand Sahlberg ja isänsä Johan Reinhold Sahlberg. He olivat alan systemaatikoita, mutta Uunio Saalas taas ennen kaikkea hyönteisten elintapojen tutkija, joskin hän selvitti muun muassa sarvijäärien sukulaisuussuhteita. Hän oli tieteen popularisoija ja laati useita hyönteisiin liittyviä oppaita ennen kaikkea metsätalouden tarpeisiin. Hän oli myös  kielipoliittisin perustein syntyneen Suomen Hyönteistieteellisen Seuran ensimmäinen puheenjohtaja ja sen aikakauskirjan päätoimittaja. Lisäksi hän oli useiden ulkomaisten alan seurojen kunniajäsen. 

Saalas oli myös raittius-, osakunta- ja kansanvalistusmies ja ennen kaikkea suomenkielisen sivistyksen vaalija. Hän toimi aktiivisesti suomenkielisen Turun yliopiston perustamiseksi. Hän laati esi-isiensä elämäkerrat.

Teoksia
 Nuoren hyönteistieteilijän opas. 1914.
 Die Fichtenkäfer Finnlands I. 1917. 
 Die Fichtenkäfer Finnlands II. 1923
 Kaarnakuoriaisista ja niiden aiheuttamista vahingoista Suomen metsissä. 1919 (väitöskirja).
 Suomalaisen luonnontutkijan matka maapallon ympäri 1839-1843. 1929.
 Viljelykasvien tuho- ja hyötyhyönteiset. 1933.
 Über das Flügelgeäder und die phylogenetische Entwicklung der Cerambyciden. 1936.
 Maatalouden tuho- ja hyötyeläimet. 1943.
 Puoli vuosisataa suomalaista luonnontiedettä. 1946.
 Suomen metsähyönteiset. 1949.
 Carl Reinhold Sahlberg: Luonnontutkija, yliopisto- ja maatalousmies 1779-1860. 1956.
 Reinhold Ferdinand Sahlberg: Tutkimusmatkailija, luonnontieteilijä, lääkäri ja tilanomistaja 1811-1874. 1958.
 John Reinhold Sahlberg: Hyönteistieteilijä, tutkimusmatkailija ja aatteellisten rientojen edistäjä 1845-1920. 1960.
 Muistelmia lapsuuteni ja nuoruuteni ajoilta. 1963.

Lähteet

Viitteet

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset entomologit
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Suomalaiset professorit
Elias Tillandz

Elias Tillandz (oik. Elias Erici Til-Landz, 1640, Rogberga, Småland, Ruotsi – 18. helmikuuta 1693, Turku) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen lääkäri, kasvitieteilijä ja yliopiston rehtori. Hän toimi lääketieteen professorina ja rehtorina Turun akatemiassa.

Elias Til-Landz syntyi vuonna 1640 Ruotsin Smoolannissa kirkkoherra Erik Tillanderin ja hänen puolisonsa (o.s. Gildemeister) lapsena. Hän opiskeli ensin Turun akatemiassa vuosina 1659–1962, ja sitten Uppsalan (1663-1668) ja Leidenin yliopistossa (1668-1670). Leidenista hän valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1670. Hän työskenteli muun muassa lääketieteen professorina Turun akatemiassa (1670–1693), jona ajanjaksona hän oli kahdesti yliopiston rehtori (1676–1677 ja 1683–1684). Hän suoritti Suomen ensimmäisen ruumiinavauksen (1686). Hän myös julkaisi johdatuksen anatomiaan (Disputatio medica isagogicen comprehendens, 1673).

Tillandz perusti Turkuun Suomen ensimmäisen kasvitieteellisen puutarhan (1678). Hänen kuoltuaan puutarha kuitenkin rappeutui. 

Hänen tieteelliseen tuotantoonsa kuuluivat lääketieteen väitöskirjat (De Afrodia, Leiden 1670; 1673 ja 1692) sekä ensimmäinen Suomessa laadittu kasviluettelo Catalogus plantarum prope Aboam observatorum (toisen lähteen mukaan nimenä Catalogus plantarum, tam in excultis, quam in cultis locis prope Aboam superiore aestate nasci observatarum) Turun ympäristön kasveista (1673, 2. painos liitteineen 1683). Teoksen toinen painos oli kuvitettu, ja siinä esitellään kasveista latinankielisten nimien lisäksi ruotsin- ja suomenkieliset nimet; osasta myös kasvupaikka ja ominaisuuksia. Til-Landz toimi myös käytännön lääkärinä Turussa ja valmisti tarvitsemiaan lääkkeitä. Siksi häntä kiinnosti suuresti kasvien soveltuminen rohdoksi. Hän tutki myös Turun Kupittaan lähdeveden käyttöä sairauksien hoidossa.

Nimi Tillandz juontuu merihädästä, jossa hän oli laivamatkalla Turusta Tukholmaan vähällä menettää henkensä. Hän lupasi, jos pelastuisi, ryhtyä seuraamaan Jeesusta, ja piti lupauksena. Paluumatkan hän teki maitse Haaparannan kautta ja otti nimekseen Til-Landz, 'maitse'. 

Tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä pikkuplaneetta 3272 Tillandz on nimetty Elias Tillandzin mukaan. Linné (1707–1778) nimesi hänen mukaansa kasvisuvun Tillandsia. Linnén nimeämä kasvisuku vieroksuu vettä.
Tillandzin kunniaksi on nimetty myös Elias Tillandz -palkinto, joka jaetaan vuosittain  Turun BioCityssä julkaistuista merkittävistä artikkeleista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Anto Leikola, "Elias Til-Landz, eurooppalainen lääkäri 1600-luvun Suomessa." Hippokrates 1993.
 

Suomalaiset kasvitieteilijät
Suomalaiset lääkärit
Turun akatemian professorit
Vuonna 1640 syntyneet
Vuonna 1693 kuolleet
Suomalaiset professorit
Henrik Pontoppidan

Henrik Pontoppidan (24. heinäkuuta 1857 – 21. elokuuta 1943) oli tanskalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto yhdessä maanmiehensä Karl Adolph Gjellerupin kanssa 1917. Pontoppidanin romaanit ja novellit antavat realistisen ja yksityiskohtaisen kuvan tanskalaisesta elämänmenosta vuosisadan vaihteessa.

Pontoppidan syntyi pappissukuun ja kasvoi 16-lapsisessa perheessä yhtenä keskimmäisistä lapsista. Hän kapinoi taustaansa vastaan ja aloitti vuonna 1873 Kööpenhaminassa insinööriopinnot. Vuonna 1879 hän kuitenkin keskeytti opinnot ja pestautui opettajaksi. Ensimmäisen kirjansa hän julkaisi vuonna 1881. Vuoteen 1890 mennessä hän oli julkaissut toistakymmentä kirjaa, mutta hänen tunnetuimmat teoksensa kuuluvat myöhäistuotantoon.

Teoksissaan Pontoppidan kuvaa aikansa Tanskan yhteiskunnallisia oloja, niin henkisiä kuin taloudellisiakin. Hän pyrkii kuvauksessaan neutraaliuteen, mutta höysteenä on usein terävää ironiaa. Lyhyet kertomukset, kuten Fra hytterne, samoin pienet romaanit Nattevagt (1S94) ja Isbjørnen (1887), ovat etenkin luonnonkuvaukseltaan taitavasti kirjoitettuja. (1887). Parhaimpiin kuuluu kolmiosainen romaanisarja Det forjsettede land (Muld 1891, suom. Multaa; Det forjættede land, 1892; Dommens dag, 1895), joka kuvaa henkisiä virtauksia ja uskonnollisia kamppailuja maaseudulla, varsinkin grundtvigilaisissa piireissä. Lykke Perissä (1898–1904, suom. Onnen poika) Pontoppidan osoittaa, että ihminen on aina sidoksissa kasvuympäristöönsä.

Henrik Pontoppidan veli oli pappi ja uskonnollinen kirjailija Morten Pontoppidan.

Suomennetut teokset
 Multaa: ajankuvaus, suom. Jakob Pehkonen. Helsinki: Päivälehti 1893. Sarja: Päivälehden novellikokoelma, 3. (Sarjan Det forjsettede land ensimmäinen osa)
 Aave, suom. Fanny Johansson, Rauma: Rauman kirjapaino-osakeyhtiö 1896.
 Onnen poika 1–2 (Lykke-Per), suom. Katri Ingman-Palola, Helsinki: WSOY 1957

 Novellit
 Kalastuskylä, teoksessa: Skandinaviasta: novelli-kirja, suom. Aatto S., WSOY 1884
 Rakkausjuttu, teoksessa: Skandinaviasta: novelli-kirja, suom. Aatto S., WSOY 1884

 Runo
 Neljäs päivä helmikuuta, suom. Eino Leino, kokoelmassa Runot. 4, 1908-1915

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Henrik Pontoppidanin e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta

Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat
Tanskalaiset kirjailijat
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Sere

Sere (oikealta nimeltään Matti Huhta, o.s. Nousiainen, s. 1976 Espoo), aiemmin nimellä Seremoniamestari, on alun perin espoolainen rap-artisti. Tampereella asuvan Seren musiikin taustavoimina on ollut tuottaja-DJ-duo Skillsters. Vuonna 2008 Sere julkaisi kirjan Aamunkoista tähtivyöhön – laululyriikan fraasikirja, jonka kustansi Ajatus Kirjat.

Ura 
Sere julkaisi 2000-luvun alussa tiuhaan tahtiin sooloalbumeita, jonka jälkeen hän teki yhteislevyn rap-artisti Silkinpehmeen kanssa. Tätä seurasi pitkä tauko, kunnes Sere julkaisi kesällä 2011 uuden levyn, joka on Edustaa edustaa 3 -mixtape.

Nykyään Sere toimii musiikin parissa lähinnä tuottajana. Hän tekee myös omia remixejä muiden räppäreiden kappaleista aliaksella Toinen poski.

Yksityiselämä 
Sere on naimisissa tutkija Liisa Huhdan kanssa ja heillä on kaksi lasta. Perhe asuu Tampereella.

Diskografia

Albumit 
 Omin sanoin (2000)
 Sanasta miestä (2001)
 Sana viikonvaihteeksi (2002)
 Vain nimi muuttunut  (2003)
 Pari valittua sanaa 2000–2004 (kokoelma, 2004)
 Perusasioiden äärellä (2005, SP:n kanssa)
 Ei oo helppoo (2016)

Mixtapet
 Edustaa edustaa (1998)
 Edustaa edustaa 2 (2005)
 Edustaa edustaa 3 (2011)
 Mehukas mixtape (2013)

Singlet 
 Viesti (2000)
 Kappale kauneinta suomiriimiä (2000)
 Ihana päivä (2000)
 Pysähtyy & kysyy (2001)
 Pummi [Skillsters Remix] (2001)
 Chillaa meiä kanssa (2002)
 Egotrippi (2002)
 Uudestaan (2003)
 Kuumotus ja lämmitys (2004)

Demot 
 Maan alla (1999)
 Potkin uutta tiedettä (1999)

Remixit

2008
Joniveli - "Jonivelipuoli Remix EP"

2010
 Toinen poski – Toinen poski - Kuka sä oot RMX

2010
 Timi Lexikon – Moon kuu (Toinen poski remix) (mukana Otto Martikainen)
 Lord Est – Reggaerekka (Toinen poski remix) (mukana Timo Pieni Huijaus)
 Cheek – Kyyneleet (Toinen poski remix) (mukana Sami Saari)

2013
 Supreme Team – Passaa tohon käteen (Toinen poski remix)
 Jimmy Smallz - Rock The City (Toinen poski remix)

2014
 Gasellit - 2006 (Toinen poski remix)
 Noah Kin - RBLS (Toinen poski remix)
 Juju - Onnelliseksi (Toinen poski remix)

2015
 Olli PA - OPP (Toinen Poski Remix)

2016
 Stepa - Niin paljon tehtävää (Toinen Poski Remix)
 Särre - Hesan naiset (Toinen Poski Remix) (mukana Mariska)

2017
 Pyhimys - Ei unta ennen Maltsuu (Toinen poski remix)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seren ja SP:n viralliset sivut
 Syvällä Pelissä - Sere 

Suomalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Kvintiljoona

Kvintiljoona on miljoonan viides potenssi eli . Sana koostuu osista kvint- ja -iljoona, joista ensimmäinen tarkoittaa viittä ja jälkimmäinen viittaa miljoonaan. SI-järjestelmässä ei ole kvintiljoonaa vastaavaa kerrannaisyksikköä.

Amerikanenglannin sana quintillion tarkoittaa lukua 1018, eli triljoonaa. Kvintiljoonaa tarkoittaa puolestaan sana nonillion.

Katso myös 

 Suurten lukujen nimet

Lähteet 
 
 
 

Luonnolliset luvut
Tuvan lippu

Tuvan lippu on Venäjälle kuuluvan Tuvan tasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 18. syyskuuta 1992. Lipun on suunnitellut Oyun-ool Sat. Tuvan lippu koostuu kahdesta vaaleansinisestä vaakatasossa olevasta puolisuunnikkaasta ja vaaleansinisestä viivasta, jota ympäröivät valkoiset viivat. Lipun vasemmassa päässä on keltainen kolmio.

Värien merkitys
Tuvan lipun väreillä on omat merkityksensä, jotka ovat tärkeitä Tuvan asukkaille ja heidän kulttuurilleen. Valkoiset viivat kuvaavat hopeaa ja hyvyyttä. Keltainen väri kuvaa kultaa ja buddhalaisuutta. Vaaleansiniset kentät kuvaavat moraalia ja paimentolaisia sekä Tuvan taivasta. Sininen viiva puolestaan kuvaa kahden joen Bii-Khemin ja Kaa-Khemin yhtymistä Ulug-Khemiksi (Jenisei) maan pääkaupungin Kyzylin luona.

Tuvan aiemmat liput

Tuvalla on ollut kaikkiaan seitsemän erilaista lippua, joita on käytetty Tuvan historian eri vaiheissa vuosina 1921–1991. 

Itsenäisyyden ajan liput:
 Vallankumouksellisen kansanpuolueen lippu, 1921
 Tuvaanien kansantasavallan lippu, 1926–1930
 Tuvaanien kansantasavallan lippu, 1933–1941
 Tuvaanien kansantasavallan lippu, 1941–1943
 Tuvaanien kansantasavallan lippu, 1943–1944

Neuvostoliiton ajan liput:
 Tuvan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan lippu, 1961–1978
 Tuvan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan lippu, 1978–1992

Aiheesta muualla
 OUTLINE OF TUVINIAN FLAGS 

Tuva
Venäjän tasavaltojen liput
Historiallisten valtioiden liput
Šerig-ool Ooržak

Šerig-ool Dizižikovitš Ooržak (s. 1942) on Tuvan tasavallan presidentti. Hänet valittiin virkaansa ensimmäisen kerran 11. huhtikuuta 1992. Hänet valittiin uudelleen vuosina 1997 ja 2002 (53 % äänistä). 

Venäjän federaation kuvernöörit ja aluejohtajat
Tuvalaiset poliitikot
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksandria Eskhate

Aleksandria Eskhate (kreikaksi Ἀλεξανδρία Ἒσχατη, Kaukaisin Aleksandria) oli Aleksanteri Suuren vuonna 329 eaa. perustama kaupunki. Kaupunki sijaitsi Keski-Aasiassa Jaksartes-joen (nykyinen Syrdarja) rannalla. Samalla paikalla sijaitsee Hudžand Tadžikistanissa. Aleksanteri antoi rakennuttaa kaupungin ympärille 6 km pitkät muurit ja kaupunkiin jätettiin asukkaiksi veteraaneja, jotka eivät enää kelvanneet sotapalvelukseen.

Hellenistiset kaupungit
Otto II

Otto II Punainen (955 – 7. joulukuuta 983, Rooma) oli Saksin herra ja vuodesta 973 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari.
Hän oli keisari Otto I Suuren ja Adelheid Burgundilaisen poika. Toukokuussa 961 hänet kruunattiin Aachenissa Saksan kuninkaaksi, ja samana vuonna myös Italian kuninkaaksi, molemmissa isänsä kanssahallitsijana. Vuonna 972 kruununprinssi Otto II solmi avioliiton vastikään kuolleen Bysantin keisarin Romanos II tyttären Theofanon kanssa. Keisariksi Otto II nousi isänsä Otto I Suuren rinnalle vuonna 967, ja sai keisarivallan kokonaan itselleen isänsä kuoltua vuonna 973.

Otto sai hyvän koulutuksen setänsä, Kölnin arkkipiispa Brunon luona. Hän oli rohkea ja impulsiivinen ja tuki kirkkoa monin tavoin.

Heti valtaan noustuaan Otto II joutui taistelemaan Baijerin ja Lothringenin herttuoita vastaan. Tanskan kuningas Harald Sinihammas hyökkäsi samaan aikaan pohjoisesta. Kukistettuaan vastustajansa Otto II joutui lähtemään Roomaan auttamaan paavi Benedictus VII:tä. Roomasta hän jatkoi sotaretkeään Etelä-Italiaan, jossa arabit jatkuvilla hyökkäyksillään ahdistelivat Bysantin valtaa. Sotaretki ei ollut onnekas, vaan Otto II joutui vuonna 982 käydyssä taistelussa pakenemaan, ja seuraavana vuonna hän kuoli Roomassa. Valtaistuimelle nousi hänen alaikäinen poikansa Otto III, mutta valta oli leskikeisarinna Theofanolla.

Lähteet 

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijat
Vuonna 955 syntyneet
Vuonna 983 kuolleet
Livermorium

Livermorium, aiemmin väliaikaisesti ununheksium () on IUPACin alkuaineelle 116 antama nimi. Alkuaineen kemiallinen merkki on Lv, aiemmin väliaikaisesti Uuh.

Historia

Etymologia
Alkuaine on nimetty Kaliforniassa sijaitsevan Lawrence Livermore National Laboratoryn mukaan. Laboratorio toimi yhteistyössä venäläisen Joint Institute for Nuclear Researchin (JINR) kanssa, kun aine löydettiin. Laboratorio on saanut nimensä sijaintipaikkansa, Livermoren kaupungin perusteella. Kaupunki puolestaan on  nimetty englantilaissyntyisen meksikolais-yhdysvaltalaisen maatilallisen Robert Livermoren mukaan.

Löytäminen
Vuonna 1999 Lawrence Berkeley National Laboratoryn tutkijat ilmoittivat löytäneensä alkuaineet 116 ja 118 (katso oganesson). Muut tutkijat eivät kuitenkaan pystyneet varmistamaan tuloksia, joten väitettä ei voitu todentaa.

Vuonna 2000 Dubnan tutkimuskeskuksessa (JINR) Venäjällä tuotettiin livermoriumia reaktiolla (jossa syntyi myös fleroviumia):

248Cm + 48Ca → 296Lv* → 293Lv + 3 n → 289Fl + α

Tämä löytö saatiin varmistettua muissa laboratorioissa vuoteen 2006 mennessä. Vuonna 2011 kemian ja fysiikan kansainväliset järjestöt IUPAC ja IUPAP hyväksyivät ununheksiumin virallisesti osaksi alkuaineiden jaksollista järjestelmää. IUPAC katsoo alkuaineen löytäjiksi Dubnan ja Lawrence Livermoren laboratoriot yhdessä. Alkuaineen löytäjät ehdottivat sille nimeksi livermorium ja tunnukseksi Lv. IUPACin epäorgaanisen kemian jaosto hyväksyi nimen ja tunnuksen vuonna 2011. Tämän jälkeen nimi lähetettiin lausuntokierrokselle, ja IUPAC vahvisti sen.

Isotoopit 
Livermoriumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki livermoriumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan neljä isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 290–293. Lisäksi isotoopista 289Lv on maininta kirjallisuudessa, mutta sen olemassaolo on epävarmaa. Isotoopeista pitkäikäisin on 293Lv, jonka puoliintumisaika on noin 80 millisekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden flerovium-289:ksi. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat jäävät alle 50 millisekunnin. Lisäksi tunnetaan yksi ydinisomeeri 293mLv, jonka puoliintumisaika on samaa luokkaa kuin perustilan isotoopin.

Livermoriumin isotoopit hajoavat yksinomaan alfahajoamisella. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):

Lähteet

Huomautukset 

Alkuaineet
Patria AMV

Patria AMV (Armoured Modular Vehicle; panssaroitu modulaarinen ajoneuvo) on Suomessa vuodesta 1983 lähtien valmistetun Pasi-sarjan (XA-180, XA-185, XA-203) vuodesta 2004 lähtien valmistettu seuraaja, jota valmistaa Patria Land & Armament Oy. AMV 8×8 -ajoneuvosta on tehty useita eri käyttöön tarkoitettuja versioita, kuten esimerkiksi taistelupanssariajoneuvo (IFV), miehistönkuljetusajoneuvo (APC), komentoajoneuvo (CP), ambulanssi (AMB) ja kranaatinheitinajoneuvo.

Tekniikka 
Ajoneuvo on Paseihin verrattuna kokonaan uudelleen suunniteltu. Siinä on Paseja parempi kantavuus, liikkuvuus ja suojaus. AMV:n ulkonäkö poikkeaa myös selvästi Paseista.

Käyttäjät 
Vaunua on tilattu Suomen puolustusvoimille 24 kappaletta AMOS-kranaatinheitinjärjestelmän lavetiksi ja 62 miehistönkuljetusajoneuvoksi. Suomen Puolustusvoimat käyttää AMV:stä nimitystä XA-360. Vaunua kokeiltiin koulutuskäytössä vuonna 2008, mutta se vedettiin pian takaisin johtuen monista pienistä ongelmista vaunun suorituskyvyssä.

Patria AMV:tä on myyty 690 kappaletta Puolalle, mistä osa lisenssivalmistetaan siellä. Puolalaiset käyttävät omiin tarpeisiinsa versioidusta vaunusta nimeä Rosomak (). Rosomak on puolalaisten joukkojen käytössä Afganistanissa.

20. joulukuuta 2006 varmistui kauppa 135 AMV:n toimittamisesta Sloveniaan. Kaupan kokonaisarvo oli 278 miljoonaa euroa. Valmistuksessa oli tarkoitus käyttää myöhemmässä vaiheessa slovenialaisia yrityksiä, pääasiassa Rotisia ja Gorenjea. Slovenian teollisuuden osuus kaupasta oli noin 30 %. Lopuille 70 %:lle oli sovittu vastakauppoja. Vaunut oli määrä toimittaa ajanjaksolla 2007–2011. Vuonna 2012 Slovenia ja Patria sopivat projektin lopettamisesta kun 30 vaunua oli luovutettu.

Helsingin Sanomat kertoi 2. elokuuta 2007 Kroatian ostavan Patrialta 84 AMV-panssariajoneuvoa. Kauppakirja allekirjoitettiin lokakuussa. Sopimuksen kokonaisarvo on noin 112 miljoonaa euroa. Kauppaan sisältyy vastakauppasopimuksia. Ajoneuvot valmistetaan sekä Suomessa että Kroatiassa. Niiden toimitusaikataulu sijoittuu aikavälille 2008–2012.

1.2.2008 Patria ilmoitti Yhdistyneiden arabiemiirikuntien valinneen AMV:n uudeksi pyöräajoneuvokseen. Alustat valmistetaan kokonaisuudessaan Suomessa. On mahdollista, että ainakin osa kyseisistä ajoneuvoista varustetaan modernisoidulla BMP-3:n tornilla. Yhdistyneet arabiemiirikunnat tilasi tuntemattomat määrän AMV 8x8 -pyöräajoneuvoja 28.1.2016.

Lukumäärä

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomen puolustusvoimien kalustoesittely: Patria AMV XA-360
T-Lehti – Aivan Mieletön Vehje! - Patria AMV T-lehden koeajossa
Nelonen/Start! – Patria AMV 8×8 - Patria AMV Start! koeajossa

Amv
Kuljetuspanssariajoneuvot
Suomen puolustusvoimien kalusto
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ben Nevis

Ben Nevis () on Britteinsaarten korkein vuori. Se sijaitsee Länsi-Skotlannissa lähellä Fort Williamin kaupunkia. Se on 1 345 metriä korkea. Vuosittain Ben Nevisin huipulle kiipeää noin 125 000 ihmistä, lisäksi noin satatuhatta kääntyy takaisin kesken matkan.

Vuorella toimi observatorio vuosina 1883–1904. Sen tekemistä tilastoista käy ilmi, että huippu on sumussa talvella 80 % ajasta ja kesällä 55 % ajasta. Ben Nevis on tunnettu huonosta säästä, mikä käy ilmi myös tilastoista: vuodessa on keskimäärin 261 kovatuulista päivää, ja vuotuinen sademäärä on 4 350 mm (vertaa: Fort Williamissa 2 050 mm)

Katso myös
Luettelo maiden korkeimmista kohdista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Skotlannin vuoret ja kukkulat
Peukalo

Peukalo (pollex, digitus primus, or digitus I.) on ihmisen kädessä laitimmainen sormi; oikeassa kädessä – kämmenen osoittaessa alaspäin – vasemmanpuoleisin ja vasemmassa oikeanpuoleisin. Peukalo on yleensä sormista paksuin. Peukalo liikkuu muita sormia vastaan mikä mahdollistaa hienomekaanisen peukalo-etusormi-otteen (pinsetti ote). Ihmisen teknologisen ylivertaisuuden eläimiin verrattuna sanotaan liittyvän, aivojen lisäksi, tähän liikkeeseen. Se on eläinkunnassa hyvin harvinainen: opossumi, koala ja jotkut kädelliset pystyvät hiukan vastaavaan.

Useimmilla kädellisillä on peukalo.

Eleenä peukalon nostaminen pystyyn tarkoittaa monissa kulttuureissa asioiden olevan kunnossa tai kannustusta. Etenkin molempien peukaloiden nosto tarkoittaa onnistumisen toivomista ("pidetään peukkuja"). Peukalo alaspäin puolestaan on negatiivisuutta kuvaava ele, ja peukalon pitäminen vaakasuunnassa tarkoittaa neutraalia elettä. Sitä saatetaan käyttää, kun ei olla varmoja, mitä mieltä ollaan. Mielipiteen ilmaisun peukaloilla tausta on muinaisessa Roomassa, missä yleisö osoitti sillä toiveensa gladiaattorin kohtalosta. Ei kuitenkaan ole aikalaislähteitä, jotka vahvistaisivat siellä käytettyjen liikkeiden tarkoittaneen juuri ylös=OK ja alas=kuolemaan; tämä saattaa olla myöhempää tulkintaa. 

Peukalon nostamisella on pyydetty kyytiä ("peukalokyytiä"), mutta joissakin kulttuureissa eleellä on poliittisia tai muuten sopimattomia merkityksiä.

Anatomia 
Peukalossa on yksi nivel vähemmän kuin muissa sormissa. Peukalossa on lihaksia toisin kuin muissa sormissa. Se on pituudeltaan joillakin ihmisillä lyhyin sormi, toisilla pikkusormi on vielä lyhyempi. Peukalossa on kaksi luuta, phalanx distalis ja phalanx proximalis, ja sitä liikuttaa kahdeksan eri lihasta: opponens pollicis, abductor pollicis brevis, flexor pollicis brevis, adductor pollicis, flexor pollicis longus, abductor pollicis longus, extensor pollicis brevis ja extensor pollicis longus. Neljä ensimmäistä näistä lihaksista ovat kädessä ja loput tulevat kyynärvarresta.

Katso myös 
Etusormi
Keskisormi
Nimetön
Pikkusormi.

Lähteet 

Sormet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Halmstad

Halmstad on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyinen Halmstadin kunnan keskustaajama. Halmstad sijaitsee Hallandin läänissä ja Hallandin maakunnassa, ja se on Hallandin läänin pääkaupunki. Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna kaupunki sijaitsee Nissanjoen suulla Kattegatin itärannalla Ruotsin lounaisrannikolla. Vuoden 2010 lopussa Halmstadin taajamassa oli 58 577 asukasta.

Kaupungissa sijaitsee suosittu kesänviettopaikka Tylösandin merikylpylä. Kaupungin nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Halmstadin linna ja Pyhän Nikolain kirkko 1300-luvulta.

Jalkapallojoukkue Halmstads BK pelaa vuonna 2022 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Superettanissa.

Väestönkehitys

Kaupunginosat

Vanhempia kaupunginosia
 Östra förstaden
 Väster
 Norr
 Östra stranden

Uudempia kaupunginosia
 Andersberg
 Brogård
 Frennarp
 Fyllinge
 Gustavsfält och Linehed
 Kärleken
 Mickedala
 Nissastrand
 Nyhem
 Rotorp
 Snöstorp
 Söndrum
 Vallås

Kulttuuri
Metallibändi Arch Enemy ja popduo Roxette ovat kotoisin Halmstadista.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

 Halmstadin kunnan kotisivut

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kaupungit
Imatran rautatieasema

Imatran rautatieasema eli Imatran keskusliikenneasema () sijaitsee Imatralla, Mansikkalan ja Tainionkosken kaupunginosan välisellä rajalla, Koskitien varrella. Asemalla on huoltoasema, kioski sekä lippuautomaatti. Lisäksi kiinteistössä sijaitsee Imatran kaupungin ja eri yritysten toimistoja. Rautatieasemalla on vain yksi raide, sillä itse asemalla ei ole rahtitoimintoja. Imatralla on ollut kolme asemaa: Imatrankosken asema, Vuoksenniskan asema ja nykyinen keskusliikenneasema. Imatran vanha asemalaituri poistettiin käytöstä 26.6.2021, ja 27.6.2021 avautui vuodeksi väliaikainen asemalaituri uuden Mansikkakosken ratasillan päälle.

Keskusliikenneasema toimii myös linja-autoliikenteen paikallisena keskusasemana ja Matkahuollon toimipisteenä, ja yhdessä ne muodostavat matkakeskuksen. Vuonna 1977 valmistunutta huonoon kuntoon päässyttä asemarakennusta harkitaan purettavaksi ja korvattavaksi uudisrakennuksella.

Imatran rautatieasema jakaantuu kahteen osaan, Imatran henkilöasemaan sekä Imatran tavararatapihaan. Tavararatapiha sijaitsee 2,7 kilometriä henkilöasemalta Joensuun suuntaan. 

Aseman lipunmyynti lakkautettiin 2. elokuuta 2014, mutta asemalla on lippuautomaatti.

Lähteet 

Rautatieasema
Etelä-Karjalan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Imatran liikenne
Adolfo Pérez Esquivel

Adolfo Pérez Esquivel (s. 26. marraskuuta 1931) on argentiinalainen kansalaisaktivisti ja arkkitehti. Hänet tunnetaan globalisaation ja etenkin Amerikkojen vapaakauppa-alueen vastustajana sekä väitteistään, että Argentiinan poliisi värvää lapsia puolisotilaallisiin joukkoihin, jotka hän rinnastaa Hitler-Jugendiin.

Adolfo Pérez Esquivel kannattaa väkivallattomia protestoinnin keinoja. Tätä varten hän on perustanut järjestön Servicio Paz y Justicia América Latina (Latinalaisen Amerikan rauhan ja oikeuden palvelu). Järjestö toimii Latinalaisessa Amerikassa läheisessä yhteistyössä kristillisten pasifistiryhmien kanssa tukien maatyöläisiä ja ammattiyhdistysliikettä näiden taistelussa ihmisoikeuksien puolesta.
Hän on ollut toimintansa vuoksi vankeudessa yli vuoden.

Pérez Esquivelille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1980. Vastaanottopuheessaan hän totesi, että palkinnon todelliset saajat ovat "latinalaisen Amerikan kansat, ensi sijassa pienimmät ryhmät – alkuasukkaat, maa- ja tehdastyöläiset, hiljaa työtä tekevät ihmiset, joista moni on uskovainen". Esikuvikseen hän mainitsi Mahatma Gandhin ja Martin Luther Kingin.

Lähteet 

Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Argentiinalaiset arkkitehdit
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Kim Dae-jung

Kim Dae-jung (; 3. joulukuuta 1925 Haui-do, Korea – 18. elokuuta 2009 Soul, Etelä-Korea) oli Korean tasavallan presidentti vuosina 1997–2003. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2000 lähestymisestään Pohjois-Korean kanssa. Kim Dae-jung nousi presidentiksi keskellä talouskriisiä, ja hänen aikanaan Etelä-Korea onnistui elvyttämään taloutensa uuteen nousuun.

Elämä ennen presidenttiyttä 

Kim lähti politiikkaan 1954 vastustamaan Syngman Rheeta. Hänet valittiin kansalliskokoukseen 1961, mutta Park Chung-heen vallankaappaus mitätöi vaalit. Hänet valittiin uudelleen 1962 ja 1967 vaaleissa ja hän pyrki presidentiksikin 1971. Korean keskustiedustelupalvelun (KCIA) agentit kaappasivat Kim'in hotellista Tokiosta elokuussa 1973, ja häntä oltiin kuljettamassa sidottuna merelle, mutta Japanin meri-itsepuolustusvoimat  ilmeisesti havaitsi veneen ja hänet vapautettiin Soulissa viiden päivän kuluttua. Hänet kuitenkin tuomittiin 1976 viiden vuodeksi vankilaan, joka muutettiin kotiarestiksi 1978. Hänet vapautettiin Parkin salamurhan jälkeen 1979. Hänet kuitenkin pidätettiin uudelleen Chun Doo-hwanin valtaannousun ja Gwangjun tapahtumien jälkeen ja tuomittiin kuolemaan. Yhdysvaltain painostuksesta tuomio muutettiin vankeudeksi ja Kim pääsi maanpakoon. Hän asettui Bostoniin ja opetti Harvardin yliopistossa mutta palasi 1985 Koreaan, jossa hänet jälleen asetettiin kotiarestiin.

Kim pyrki presidentiksi ensimmäisissä vapaissa vaaleissa 1987. Hän sai 27 % äänistä, toinen opposition ehdokas Kim Young-sam 28 %, jolloin voittajaksi nousi Chunin seuraajakseen valitsema kenraali Roh Tae-woo. Kim oli ehdolla myös 1992 vaaleissa Kim Young-samia vastaan mutta hävisi tälle. Tämän jälkeen hän lähti Britanniaan, jossa hän opetti Clare Hallissa Cambridgen yliopistossa. Hän palasi jälleen Koreaan 1995 ja pyrki neljännen kerran presidentiksi. Maan talous oli juuri romahtanut Aasian talouskriisiin, ja hallitukseen oltiin tyytymättömiä. Oikeiston äänet jakautuivat myös kahden ehdokkaan kesken. Kimin nousu presidentiksi oli ensimmäinen kerta, kun valtapuolue luovutti rauhanomaisesti vallan oppositiosta valitulle ehdokkaalle.

Politiikka 
Kim valinta keskellä Aasian talouskriisiä johti suuriin muutoksiin maan talouselämässä. Taloutta järjesteltiin kansainvälisen valuuttarahaston ohjeiden mukaan.

Ulkopolitiikassa Kim aloitti niin sanotun päivänpaistepolitiikan Pohjois-Koreaa kohtaan, mihin sisältyi vastikkeeton talous- ja humanitaarinen apu. Maiden välien paraneminen johti Kimin ja Kim Jong-ilin väliseen kesäkuun 2000 historialliseen kokoukseen, mistä Kimille myönnettiin myöhemmin Nobelin rauhanpalkinto.

Maiden suhteet pysyivät kuitenkin kireinä ja vuonna 2002 niiden kiistelemällä merialueella käytiin taistelu laivaston alusten kesken. Pohjois-Korea jatkoi myös ydinaseohjelmaansa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kim Dae-jungin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Etelä-Korean presidentit
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Ihmisryöstön uhrit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Demokratia-aktivistit
Antero Jyränki

Veli Orko Antero Jyränki  (9. elokuuta 1933 Hamina – 29. huhtikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen valtiosääntöoikeuden tutkija.

Elämäkerta 
Jyränki toimi tasavallan presidentin kansliapäällikkönä vuodesta 1970 vuoteen 1973, jolloin hän joutui eroamaan niin kutsutun Zavidovo-vuodon vuoksi.

Jyränki toimi valtiosääntö- ja kansainvälisen oikeuden professorina Turun yliopistossa vuosina 1980–1998. Hän oli vuodesta 1983 Suomen Akatemian tutkijaprofessorina, ja hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1987. Hän oli myös pitkään asiantuntijana eduskunnan perustuslakivaliokunnassa. Jyränki oli perustamassa Suomen valtiosääntöoikeudellista seuraa ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1982–1987. Lisäksi hänellä oli lukuisia puheenjohtajuuksia ja jäsenyyksiä alan komiteoissa ja toimikunnissa sekä kotimaisissa ja kansainvälisissä yhdistyksissä. Hän kirjoitti myös lukuisia kirjoja sekä osallistui poliittiseen ja yhteiskunnalliseen keskusteluun.

Jyränki oli puoluekannaltaan alun perin sosiaalidemokraatti, mutta hän siirtyi vuonna 1977 Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon (SKDL) ja kuului myöhemmin sen seuraajapuolueeseen Vasemmistoliittoon. Jyränki tunnettiin vasemmistolaisena ajattelijana, ja näissä merkeissä hän toimi aikoinaan muun muassa Demokraattiset Lakimiehet -yhdistyksessä. Hän puolusti Karl Marxin yhteiskunnallisia ajatuksia: hänen mukaansa Marx tulee elämään yhteiskunta- ja talousteoreetikkona. 

Sekä yhteiskunnallisissa että tieteellisissä kannanotoissaan Antero Jyränki tunnettiin voimakkaana parlamentarismin kannattajana ja presidentin vallan vastustajana. Jyränki oli alusta lähtien ideoimassa ja edistämässä Suomen perustuslakien kokonaisuudistusta parlamentaarisempaan suuntaan. Tässä yhteydessä vasemmistolaisimmat uudistajat esittivät jopa presidentinvaalin lakkauttamista ja korkeimman oikeuden tuomarien nimitysoikeuden siirtämistä eduskunnalle, mutta nämä muutokset eivät toteutuneet.

Teoksia

Lähteet

Kirjallisuus
Sipponen, K.: Antero Jyränki 70 vuotta. Lakimies 101 (2003): 5, s. 900–903.
 
Verstas: Vasemmistoliiton nettiuutisia 18.12.2007.

Viitteet

Aiheesta muualla

Antero Jyränki kansallisbiografiassa

Akatemiaprofessorit
Suomalaiset juristit
Suomalaiset oikeustieteilijät
Suomalaiset professorit
Turun yliopiston professorit
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet
SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
David Trimble

David Trimble (15. lokakuuta 1944 – 25. heinäkuuta 2022) oli pohjoisirlantilainen poliitikko, joka sai 1998 Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä John Humen kanssa.

Trimble oli Ulster Unionist Partyn puheenjohtaja vuosina 1995–2005. Hän oli puolueensa edustajana neuvottelemassa Pohjois-Irlannin konfliktin päättänyttä pitkänperjantain sopimusta. Trimblea pidettiin kovan linjan unionistina, mutta hän lähti silti sopimaan nationalistien kanssa sopimusta konfliktin päättämiseksi.

Koulutukseltaan hän oli lakimies. Hän tuli politiikkaan Ulsterin unionistien lainopillisena neuvonantajana. Hänellä oli yhteyksiä kiisteltyyn Oranialaisveljeskuntaan, joka on protestanttishenkinen järjestö, joka vastustaa liiallisia yhteyksiä Irlannin tasavaltaan.

Lähteet 

Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Pohjoisirlantilaiset poliitikot
Brittiläisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Galatasaray SK

Galatasaray Spor Kulübü on turkkilainen jalkapalloseura. Sen kotikaupunki on Istanbul ja "Galatasaray" tarkoittaa kirjaimellisesti Galatan palatsia. Galatasaray perustettiin vuonna 1905 ja se on jatkuvasti Turkin kansallisen jalkapalloliigan kärkikastia sekä moninkertainen mestari. 

Myös eurokentillä seura on menestynyt. Se on ollut usein mukana Mestarien liigassa ja muissa eurocupeissa. Vuonna 2000 Galatasaray voitti sekä UEFA Cupin että Euroopan Supercupin. Se oli täten myös ensimmäinen turkkilaisjoukkue, joka kykeni voittamaan jonkin eurocup-pokaalin. 

Tunnetuimpia seurassa pelanneita ovat Gheorghe Hagi, Hakan Şükür, Hasan Şaş ja Mário Jardel.

Saavutukset 

 UEFA Cup:
 Voitot (1): 1999–2000
 UEFA Super Cup:
 Voitot (1): 2000
 Turkin Superliiga mestaruudet:
 Voitot (22):  1961–1962, 1962–1963, 1968–1969, 1970–1971, 1971–1972, 1972–1973, 1986–1987, 1987–1988, 1992–1993, 1993–1994, 1996–1997, 1997–1998, 1998–1999, 1999–2000, 2001–2002, 2005–2006, 2007–2008, 2011–2012, 2012–2013, 2014–2015, 2017–2018, 2018–2019
 Turkin cup:
 Voitot (18): 1963, 1964, 1965, 1966, 1973, 1976, 1982, 1985, 1991, 1993, 1996, 1999, 2000, 2005, 2014, 2015, 2016, 2019
 Turkin supercup 
 Voitot (14): 1966, 1969, 1972, 1982, 1987, 1988, 1991, 1993, 1996, 1997, 2008, 2012, 2013, 2015
 Chancellor Cup:
 Voitot (5): 1975, 1979, 1986, 1990, 1995
 TSYD Cup:
 Voitot (12): 1963, 1966, 1967, 1970, 1977, 1981, 1987, 1991, 1992, 1997, 1998, 1999
  Turkin jalkapallon mestaruus:   
 Voitot (9): 1931–1932, 1933–1934, 1935–1936, 1940–1941, 1941–1942, 1942–1943, 1946–1947, 1949–1950, 1950–1951
 Istanbulin liiga:
 Voitot (16): 1908–1909, 1909–1910, 1910–1911, 1913–1914, 1917–1918, 1922–1923, 1923–1924, 1924–1925, 1925–1926, 1928–1929, 1930–1931, 1937–1938, 1948–1949, 1954–1955, 1955–1956, 1957–1958
 Istanbul cup:
 Voitot (2): 1942, 1943
 Istanbul Shield:
 Voitot (1): 1933

Maineikkaita pelaajia

Managerit

Aiheesta muualla 

 http://www.galatasaray.org  

Turkkilaiset jalkapalloseurat
Istanbulin urheilu
Vuonna 1905 perustetut urheiluseurat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Syndikaatti

Syndikaatti  on termi, jolla kuvataan erimuotoisia yhteisöjä. Nimitys voi viitata esimerkiksi rikollisjärjestöön, myyntikartelliin- tai yhtymään sekä työväenyhdistykseen. Syndikaatti voi muodostua yksittäisistä henkilöistä tai erillisistä yhteisöistä kuten liikeyrityksistä. 

Erityisesti rikollisyndikaatit ovat yritysryppäitä, joilla on rikollisen toiminnan lisäksi myös laillista liiketoimintaa. Sanaa käytetään viittaamaan yhteisöihin usein silloin, kun niihin on olemassa kytkös negatiivisessa tai hämäräperäisessä mielessä.

Sarjakuvasyndikaatteja 
Sarjakuvasyndikaatit toimivat sarjakuvien levittäjinä.
 DC Comics
 King Features Syndicate
 Royal Comics Syndicate
 United Features Syndicate

Suomessa toimii kolme merkittävää sarjakuvasyndikaattia: ruotsalainen Bulls Press, tanskalainen PIB Features ja suomalaisen Oksialan perheen omistama Tekstikuva Oy.

Lähteet

Sosiaaliset suhteet
Matthias Castrén

Matthias Castrén (29. toukokuuta 1764 Pudasjärvi – 15. toukokuuta 1845 Kemi) oli kirkkoherra, lääninrovasti ja luonnontieteiden harrastaja.

Turun akatemian opintojen ja pappisvihkimyksen jälkeen vuonna 1786 Castrén toimi aluksi isänsä Kemin kirkkoherran Eric Castrénin apulaisena. Tämän kuoltua hänet nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin kirkkoherraksi. Koko Pohjois-Suomesta vastaavaksi lääninrovastiksi hän tuli 1791. Castrén edisti kansanopetusta seurakuntansa alueella, mutta vastusti saamen kielen käyttöä opetuksessa. Vuonna 1808 hän oli mukana Suomen lähetyskunnan jäsenenä Aleksanteri I:n luona. Seuraavina vuosina hän järjesti kirkolliset olot Suomeen liitetyissä Länsi-Pohjan seurakunnissa. Keisari myönsi hänelle tunnustuksena hänen ansioistaan teologian kunniatohtorin arvon vuonna 1817.

Matthias Castrén oli myös innokas kasvi- ja eläintieteen harrastaja. Hänen lukuisia kasvitieteellisiä havaintojaan ilmestyi Suomen Talousseuran julkaisuissa.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset papit
vuonna 1764 syntyneet
Vuonna 1845 kuolleet
Suomen lähetyskunta 1808
Lohikäärmeen silmät

Lohikäärmeen silmät () on Stephen Kingin romaani. Alkuteos julkaistiin alkujaan Philtrum Pressin toimesta rajallisena määränä vuonna 1984, mutta laajempaan levitykseen teos päätyi Viking Pressin kustantamana vuonna 1987. Tapio Tammisen suomennos Book Studiolta vuonna 1993. Kirja poikkeaa Kingin kauhutuotannosta kerronnaltaan ja tarinaltaan. Se on fantasiaromaani, jonka King kirjoitti tyttärelleen Naomille, koska tämä ei pitänyt isänsä pelottavista ja väkivaltaisista tarinoista. Kirja on omistettu myös Stephen Kingin ystävälle Ben Straubille.

Henkilöitä 
 Flagg – kuninkaan neuvonantaja (Velho)
 Kuningas Roland – Delainin kuningas
 Kuningatar Sasha – Rolandin vaimo ja Peterin ja Thomasin äiti
 Peter – Rolandin vanhempi poika ja kruununperillinen
 Thomas – Rolandin nuorempi poika
 Ben Staad – Peterin paras ystävä
 Dennis – Thomasin hovimestari
 Naomi – talonpoikaistyttö
 Peyna – tuomari

Juoni 
Kuningas Rolandilla on kaksi poikaa, Peter ja Thomas. Peterillä vaikuttaa olevan loistava tulevaisuus edessään; hän on Delainin valtakunnan rakastettu prinssi ja kruununperijä. Sen sijaan Thomas tuntuu olevan Peteriä heikompi monessa asiassa - hänestä jopa tuntuu, että hänen isänsäkin rakastaa Peteriä enemmän kuin Thomasia.

Vanhalla kuninkaalla on neuvonantajana velho nimeltään Flagg, kavala juonittelija, joka on yliluonnollisen pitkän iän ja yksinkertaisen Rolandin manipuloinnin avulla yrittänyt sytyttää Delainissa verisen kapinan ja syöstä koko kuningaskunnan tuhatvuotiseen pimeyteen. Flagg pelkää pian epäonnistuvansa aikeissaan, jos rehti ja suoraselkäinen Peter nousisi uudeksi hallitsijaksi. Flagg laatii suunnitelman tämän raivaamiseksi tieltä. Hän murhauttaa salaa kuninkaan polttavalla myrkyllä ja lavastaa Peterin syylliseksi. Peter suljetaan korkeaan Neulan huipulle virumaan loppuiäkseen, ja Thomas, joka Flaggin mieleen on enemmän isänsä kaltainen, kruunataan kuninkaaksi ja Flagg aikoo Thomasin neuvonantajana jatkamaan pelottavan suunnitelmansa toteuttamista. Mutta Peter aikoo paljastaa oikean syyllisen ja paeta nokkeluutensa ja uskollisten ystäviensä avustuksella pelastaakseen Delainin.

Triviaa 
 Flagg on tavattu muissakin Kingin kertomuksissa, kuten Tukikohdassa ja Mustassa tornissa.
 Kirjassa Musta torni II: Kolme korttia pakasta Roland Deschain muistelee nähneensä Gileadin lopun tienoilla Flaggin ja häntä seuranneet kaksi miestä, jotka olivat Thomas ja Dennis.
 Kirjassa mainitaan noita nimeltään Rhiannon, joka tunnetaan Cöosin Rheana Musta torni -sarjassa.

Suunnitelmat
Aikoinaan ranskalaisen elokuvayhtiön WAMC Entertainmentin piti tuottaa tarinaan pohjautuva 45 miljoonan dollarin budjetin animaatioelokuva vuodeksi 2001 tai 2002, mutta suunnitelma kariutui ennen alkuun pääsyä.

Hulu ilmoitti vuonna 2019 tuottavansa kirjan pohjalta televisiosarjan.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset fantasiaromaanit
Stephen Kingin romaanit
Vuoden 1984 kirjat
MOT-kielipalvelut

MOT on Kielikone Oy:n kielipalveluiden tuotenimi. MOT-kielipalveluihin kuuluvat sanakirja-, konekäännös- ja kielentarkistuspalvelut, jotka on tehty yhteistyössä sanakirjakustantajien ja kieliasiantuntijoiden kanssa. MOT-tuotteita ja -palveluita on saatavilla Windows-, Internet-, intranet- ja mobiiliympäristöihin.

MOT on digitaalisten sanakirjojen osalta Suomen markkinajohtaja. MOT-tuotteita ja -palveluita käytetään yrityksissä, julkishallinnossa, oppilaitoksissa ja yksityistalouksissa. Kielikoneella on asiakkaita yli 100 maassa.

Tuotteet
 MOT Online: Internetin kautta käytettävät MOT-kielipalvelut. MOT Onlinen palveluita ovat MOT Dictionaries -sanakirjapalvelu, MOT Proofing  kielentarkistuspalvelu sekä MOT Translation -konekäännöspalvelu.
 MOT Dictionaries: Internet, Windows, intranet, Nokia S60 -alustoille kehitetty sanakirjapalvelu.
 MOT Professional: Windowsille ja Linuxille kehitetty sanakirjaohjelmisto.
 MOT Proofing: Internetin kautta käytettävä kielentarkistuspalvelu.
 MOT Translation: Internetin kautta käytettävä konekäännöspalvelu.
 MOTTravel: Mobiilipuhelimille kehitetty ilmainen matkasanakirja.
 MOT Workstation: Windows -alustalle kehitetty asennettava sanakirjaohjelmisto.
 MOT Mobile: Nokia S60, Nokia Series 80, Pocket PC -alustoille kehitetty asennettava sanakirja.
 MOT Compact: Matkapuhelimeen asennettavat tai tietokoneilla käytettävät kompaktit sanakirjat. Kukin MOT Compact -sanakirja sisältää noin 30 000 hakusanaa per kieli sekä englanninkielisen määritelmän hakusanoille.
 MOT Sanakirjapalvelu: Internetin kautta käytettävä sanakirjapalvelu.

Lähteet

Sanakirjat