joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rievelin valuma-alue

Rievelin valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.17) on Kymijoen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 765,83 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 16,12 %. Vesistön valuma-alueen alarajana ovat sekä Konnivesi että Juolasvesi, sillä Rieveli on bifurkaatiovesistö. Vesistön alimpana järvenä on lännessä sijaitseva Ala-Rääveli, joka laskee Konniveden alueella (14.13) Konniveteen. Idässä sen alimpana järvenä on Enonvesi, joka laskee Mäntyharjun reitin valuma-alueeseen kuuluvalle Vuohijärven alueelle (14.91).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
 Ala-Rievelin alue (14.171)
 Ylä-Rievelin–Enonveden alue (14.172)
 Tuusjärven valuma-alue (14.173)
 Pajujärvien valuma-alue (14.174)
 Seppälänjoen valuma-alue (14.175)
 Pitkäjärven–Virman valuma-alue (14.176)
 Vehkajoen valuma-alue (14.177)
 Karjolammen–Kousanjärven valuma-alue (14.178)
 Imjärven valuma-alue (14.179)

Lähteet

Viitteet
Harjunjoen–Lappalanjärven alue

Harjunjoen–Lappalanjärven alue (vesistöaluetunnus 14.18) on Kymijoen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 436,31 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 12,04 %. Vesistön alueen alarajana on Kymijoki, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 1 281,61 neliökilometriä ja sen järvisyys on 15,07 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Kymijoen alaosan alueeseen (14.11).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
 Lappalanjärven alue (14.181)
 Rapojärven alue (14.182)
 Immasenjärven–Ruokojärven alue (14.183)
 Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alue (14.184)
 Veitojan valuma-alue (14.185)
 Hujajärven–Konnikkajoen valuma-alue (14.186)
 Saunajoen valuma-alue (14.187)

Lähteet

Viitteet
Kivijärven reitin valuma-alue

Kivijärven reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.19) on Kymijoen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 845,3 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 16,63 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kannuskosken puuhiomo, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Harjunjoen–Lappalanjärven alueelle (14.18).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
 Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alue (14.191)
 Kivijärven alue (14.192)
 Kortonjoen valuma-alue (14.193)
 Matalajärven valuma-alue (14.194)
 Avarajoen valuma-alue (14.195)
 Taudinjoen valuma-alue (14.196)
 Hannanjoen valuma-alue (14.197)
 Hakulinjoen valuma-alue (14.198)
 Naistinjoen–Hiijärven valuma-alue (14.199)

Lähteet

Viitteet
Asikkalanselän alue

Asikkalanselän alue (vesistöaluetunnus 14.21) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 5 473,69 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 26,75 %. Vesistön alueen alarajana on Kalkkistenkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 26 459,34 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,87 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Ruotsalaisen alueeseen (14.14).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kaksi aluetta tai valuma-aluetta :
 Asikkalanselän lähialue (14.211)
 Urajärven valuma-alue (14.212)

Lähteet

Viitteet
Päijänteen alue

Päijänteen alue (vesistöaluetunnus 14.22) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 2 715,01 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 34,73 %. Vesistön alueen alarajana on Pulkkilanharju, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 25 758,51 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,61 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Ruotsalaisen alueeseen (14.14).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
 Päijänteen lähialue (14.221)
 Äiniönjoen valuma-alue (14.222)
 Heinjoen valuma-alue (14.223)
 Alainen-Karkjärven valuma-alue (14.224)
 Iso-Pihlajajärven valuma-alue (14.225)
 Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alue (14.226)
 Tammijärven–Hauhajärven valuma-alue (14.227)
 Pianakkaojan valuma-alue (14.228)
 Lintulanjoen valuma-alue (14.229)

Lähteet

Viitteet
Ristiselän alue

Ristiselän alue (vesistöaluetunnus 14.23) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 694,15 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 27,48 %. Vesistön alueen alarajana on Kärkistensalmi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 19 086,96 neliökilometriä ja sen järvisyys on 17,11 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Päijänteen alueeseen (14.22).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
 Ristiselän–Murtoselän alue (14.231)
 Köhniönjärven valuma-alue (14.232)
 Ilmojärvien valuma-alue (14.233)
 Tervaojan valuma-alue (14.234)
 Vihijärven valuma-alue (14.235)
 Rutajoen valuma-alue (14.236)
 Haapajoen valuma-alue (14.237)
 Ravionojan valuma-alue (14.238)
 Tyystijoen valuma-alue (14.239)

Lähteet

Viitteet
Vesijärven valuma-alue (Päijänne)

Vesijärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.24) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 513,72 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 22,35 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Vääksy, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Asikkalanselän alueelle (14.21).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
 Vesijärven lähialue (14.241)
 Paimelan Myllyojan valuma-alue (14.242)
 Haritunjoen valuma-alue (14.243)
 Kotojärven valuma-alue (14.244)
 Kiikunojan valuma-alue (14.245)
 Hammonjoen valuma-alue (14.246)
 Matjärven valuma-alue (14.247)
 Häränsilmänojan valuma-alue (14.248)

Lähteet

Viitteet
Lummennen ja Vesijaon valuma-alue

Lummennen ja Vesijaon valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.25) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 265,5 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,18 %. Vesistön valuma-alue on bifurkaatiovesistö, jonka latvajärvet Lummene ja Vesijako ovat yhteiset länteen ja itään virtaaville lasku-uomille. Tämä valuma-alue on järvien itäinen osa, joka virtaa idässä Päijänteen alueella (14.22) sijaitsevaa Päijänteeseen. Järvien läntinen osa laskee puolestaan Kukkian reitin valuma-alueen vesistöihin (35.78).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta :
 Padasjoen alue (14.251)
 Miestämän–Vesijaon alue (14.252)
 Pannijoen valuma-alue (14.253)
 Lummennen alue (14.254)

Lähteet

Viitteet
Arvajanjoen valuma-alue

Arvajanjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.26) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 259,75 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 13,51 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Päijänne, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Päijänteen alueelle (14.22).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta :
 Arvajan alue (14.261)
 Pälämän alue (14.262)
 Isojärven valuma-alue (14.263)
 Virtalanojan valuma-alue (14.264)

Lähteet

Viitteet
Saajoen valuma-alue

Saajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.27) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 129,49 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,46 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Päijänne, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Päijänteen alueelle (14.22).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta :
 Saajoen alue (14.271)
 Saarijärven alue (14.272)
 Rumaojan–Myllyojan valuma-alue (14.273)
 Kattilaojan valuma-alue (14.274)

Lähteet

Viitteet
Muuratjärven valuma-alue

Muuratjärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.28) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 374,9 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 13,2 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Päijänne, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Päijänteen alueelle (14.22).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
 Muuratjärven lähialue (14.281)
 Ryssänojan valuma-alue (14.282)
 Vuojoen valuma-alue (14.283)
 Patajärven valuma-alue (14.284)
 Kuusjärven alue (14.285)
 Vesankajärven valuma-alue (14.286)
 Sallaanojan valuma-alue (14.287)
 Kalaojan valuma-alue (14.288)
 Punasillanojan valuma-alue (14.289)

Lähteet

Viitteet
Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alue

Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.29) on Suur-Päijänteen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 334,06 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,79 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Jyväsjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Ristiselän alueelle (14.23).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
 Tuomiojärven–Palokkajärven alue (14.291)
 Alvajärven–Korttajärven alue (14.292)
 Syväojan valuma-alue (14.293)
 Vasarajoen valuma-alue (14.294)
 Autiojoen valuma-alue (14.295)
 Makkarajoen valuma-alue (14.296)
 Karhupuron valuma-alue (14.297)
 Karjujoen valuma-alue (14.298)

Lähteet

Viitteet
Jermaine Seoposenwe

Jermaine Seoposenwe (s. 2. lokakuuta 1993 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Hän on kuulunut Etelä-Afrikan naisten jalkapallomaajoukkueeseen vuodesta 2010. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Hänellä on ja hänen maannaisellaan Nothando Vilakazilla ammattilaissopimus Liettuan Šiauliaissa toimivan naisten jalkapallojoukkueen Gintra-Universitasin kanssa.

Lähteet 

Eteläafrikkalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Naryan

Naryan on suomalainen melankolista rockia soittava yhtye, jonka musiikissa yhdistyy synkkyys ja kauneus. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita niin klassisesta musiikista ja suomalaisesta melankoliasta kuin progressiivisesta tai rankemmasta rockistakin.

Naryan perustettiin 2005. Yhtye on julkaissut kolme albumia; Naryan (2013), Black Letters (2016) ja The Withering (2020). Syksyllä 2017 Naryan kiinnittettiin irlantilaiselle Progressive Gears Recordsille.

Julkaisut

Studioalbumit 

 Naryan (2013)
 Black Letters (2016)
The Withering (2020)

Singlet 

 The Place in My Fears (2011)
 Until the End (2013)
 My End Leaf (2014)
 Until We Meet Again (2017)
 Black Swan (2019)

EP:t 

 Reason of Insanity (2007)
 The Unknown Way (2009)
 The End (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
  Progressive Gears Records
  artikkeli lehdessä Tamperelainen

Suomalaiset rockyhtyeet
Kakistokratia

Kakistokratia tarkoittaa hallintoa, jonka päätöksenteossa ovat yhteiskunnan kaikkein tyhmimmät, häikäilemättömimmät ja vähiten pätevät kansalaiset. Sanan käyttö yleistyi 1600-luvun loppupuolella, ja sitä käytetään edelleen politiikan kritisoinnissa.

Sana muodostuu kahdesta kreikan kielen sanasta, kakistos (suom. huonoin) ja kratos (hallitus).

Lähteet

Politiikan käsitteet

 	
Poliittiset järjestelmät
Kaarle Filip

Kaarle Filip (; 22. huhtikuuta 1601 Tallinna, Ruotsin valtakunta – 25. tammikuuta 1622 Narva, Ruotsin valtakunta) oli Ruotsin prinssi, kuningas Kustaa II Aadolfin nuorempi veli, joka oli ehdolla Venäjän tsaariksi niin sanottuna sekasorron aikana vuosina 1611–1613. Hän oli Södermanlandin, Närken ja Värmlannin herttua. Hän oli Ruotsin viimeinen herttua, jolle kuului oikea perinnöllinen herttuakunta.

Kaarle Filipin vanhemmat olivat Ruotsin kuningas Kaarle IX ja tämän puoliso, Holstein-Gottorpin herttuatar Kristiina. Hän syntyi Räävelin linnassa nykyisessä Tallinnassa. Kaarle Filipin ja hänen isoveljensä Kustaa Aadolfin kasvatuksesta huolehti Johan Skytte. Vuonna 1609 Kaarle Filipin läänitykseksi annettiin aiemmin hänen isälleen kuulunut Södermanlandin, Närken ja Värmlannin herttuakunta.

Heinäkuussa 1611 Venäjälle edennyt ruotsalainen sotapäällikkö Jakob De la Gardie pakotti Novgorodin säädyt hyväksymään päätöksen, jonka mukaan ne tukisivat Venäjän tyhjäksi jääneelle valtaistuimelle toista Kaarle IX:n pojista. Kun Kaarle IX kuoli saman vuoden lokakuussa ja Kustaa Aadolfista tuli Ruotsin kuningas, päädyttiin tsaariksi De la Gardien neuvosta tarjoamaan tuolloin 10-vuotiasta Kaarle Filipiä. Leskikuningatar Kristiina pyrki viivyttämään poikansa lähettämistä Venäjälle eikä Kustaa II Aadolfkaan edistänyt hanketta tarmokkaasti, sillä hän ei luottanut venäläisiin. Lopulta Kaarle Filip lähetettiin Viipuriin, jossa oli tarkoitus neuvotella venäläisten kanssa tarkemmista ehdoista. Hänen saapuessaan viimein sinne heinäkuussa 1613 Venäjän säätykokous oli jo valinut uudeksi tsaariksi ruhtinas Mikael Romanovin, joten hanke kariutui.

Kaarle Filip nai vuonna 1620 Elisabet Ribbingin, valtiovarainhoitaja Seved Ribbingin tyttären. Heille syntyi yksi tytär, Elisabet Gyllenhielm. Kaarle Filip osallistui vuonna 1621 Kustaa Aadolfin rinnalla sotaretkeen Puolaa vastaan ja osoitti neuvokkuutensa Riian piirityksen aikana. Hän sairastui paluumatkalla ja kuoli Narvassa vain 20-vuotiaana. Kaarle Filip on haudattu Strängnäsin tuomiokirkkoon Ruotsiin. Hänen mukaansa on nimetty hänen isänsä vuonna 1611 perustama Filipstadin kaupunki.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuninkaalliset
Vuonna 1601 syntyneet
Vuonna 1622 kuolleet
Kaarle Kustaa (Ruotsin prinssi)

Kaarle Kustaa (; 2. joulukuuta 1802 – 10. syyskuuta 1805) oli Ruotsin prinssi, kuningas Kustaa IV Aadolfin ja kuningatar Fredrika Dorotean poika. Hän eli vain kaksivuotiaaksi.

Kaarle Kustaalle annettiin syntyessään arvonimi Suomen suuriruhtinas. Hän oli viimeinen Ruotsin kuningasperheen jäsen (ja ainoa Holstein-Gottorpin dynastiasta), jolla oli tämä arvonimi. Vuoden 1802 Suomen-vierailullaan Kustaa IV Aadolf lupasi kasvattaa Kaarlen Turun Akatemiassa. Prinssin kuoltua Turun Akatemia vietti hänen muistokseen surujuhlan, ja Johan Fredrik Wallenius piti siellä sittemmin painettuna julkaistun muistopuheen. Kaarle Kustaa on haudattu Riddarholmenin kirkkoon Tukholmaan.

Lähteet

Ruotsin kuninkaalliset
Prinssit
Vuonna 1802 syntyneet
Vuonna 1805 kuolleet
Saraaveden alue

Saraaveden alue (vesistöaluetunnus 14.32) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 78,37 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 17,32 %. Vesistön alueen alarajana on Kuhankosken voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 17 135,02 neliökilometriä ja sen järvisyys on 16,96 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Leppäveden alueeseen (14.31).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat viisi aluetta tai valuma-aluetta :
 Saraaveden lähialue (14.321)
 Vuojärven valuma-alue (14.322)
 Asemalammen valuma-alue (14.323)
 Mataroisen valuma-alue (14.324)
 Hirvijoen valuma-alue (14.325)

Lähteet

Viitteet
Niiniveden valuma-alue

Niiniveden valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.34) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 157,88 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 8,12 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kuhnamo, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Vatianjärven alueelle (14.33).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
 Niiniveden lähialue (14.341)
 Hirvasjoen alue (14.342)
 Iso-Hirvasen valuma-alue (14.343)
 Kylmäpuron valuma-alue (14.344)
 Kuorejoen–Häkinjoen alue (14.345)
 Häkinjärven valuma-alue (14.346)
 Saarijoen valuma-alue (14.347)

Lähteet

Viitteet
Kuusveden–Kynsiveden alue

Kuusveden–Kynsiveden alue (vesistöaluetunnus 14.35) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 416,64 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 24,96 %. Vesistön alueen alarajana on Tarvaalankoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 7 312,23 neliökilometriä ja sen järvisyys on 20,18 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Saraaveden alueeseen (14.32).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
 Kuusveden lähialue (14.351)
 Kynsiveden lähialue (14.352)
 Ahvenisen valuma-alue (14.353)
 Hallapuron valuma-alue (14.354)
 Nurmisen alue (14.355)
 Uuraisen valuma-alue (14.356)
 Lankajoen valuma-alue (14.357)
 Voipiolammen valuma-alue (14.358)
 Ohenlammen valuma-alue (14.359)

Lähteet

Viitteet
Liesveden alue

Liesveden alue (vesistöaluetunnus 14.36) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 207,03 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 11,27 %. Vesistön alueen alarajana on Vanginvesi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 5 974,82 neliökilometriä ja sen järvisyys on 20,5 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Kuusveden–Kynsiveden alueeseen (14.35).

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
 Vanginveden–Liesveden lähialue (14.361)
 Kellanvirran alue (14.362)
 Pukaran valuma-alue (14.363)
 Lapunjoen valuma-alue (14.364)
 Kangaslammen valuma-alue (14.365)
 Ukonjärven valuma-alue (14.366)
 Sulvallinjoen valuma-alue (14.367)

Lähteet

Viitteet
Ingemar Skogö

Ingemar Skogö (4. tammikuuta 1949 Tranås – 28. toukokuuta 2019) oli ruotsalainen virkamies. Skogö valmistui Lundin yliopistosta.  Hän toimi Västmanlandin läänin maaherrana 2009–2015, Ruotsin tiehallinnon pääjohtajana 2001–2009 ja Ruotsin ilmailuviraston pääjohtajana 1992–2001.
Skogö kuoli 28. toukokuuta 2019 70-vuotiaana.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset virkamiehet
Ruotsin maaherrat
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Emil Vesterinen

Emil Vesterinen  (1. elokuuta 1886 Pielavesi – 21. marraskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen ylimetsänhoitajan arvonimen saanut metsänhoitaja ja Viron konsuli.

Henkilöhistoria
Emil Vesterisen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Matti Vesterinen ja Maria Loviisa Karttunen ja puoliso vuodesta 1912 opettaja Madlena (Leeni) Ploompuu. Vesterinen tuli ylioppilaaksi Iisalmen yhteiskoulusta 1909, kävi Härnösandissa teknillisen metsä- ja sahakoulun 1912 ja valmistui metsänhoitajaksi 1913. Hän oli Tapion konsulentti ja toimitussihteeri 1913–1918, Helsingin maanviljelyslyseon opettaja 1918–1920, SOK:n metsänhoitaja 1919–1920, Viron konsuli Helsingissä 1920–1927 ja Metsätaloudellisen valistustoimiston, myöhemmin Metsätiedotustoimisto, johtaja 1927–1959. Ylimetsänhoitajan arvonimen hän sai 1946.

Julkaisuja
 Koduste tarbepuude kokkuhoidmine, 1917
 Halkojen hinnan jakautuminen metsänomistajain, hakkaajain, kuljetuskustannusten ja välittäjäin kesken vuoden 1917 alussa, 1917
 Kantojen nostamisesta, 1918
 Kuivan pihkan kokoominen: muutamia käytännöllisiä ohjeita, 1918
 Tervateollisuus, 1918, Benjamin Helander, Emil Vesterinen
 Mihin kelpaa havupuidemme pihka?, 1918
 Pihkan juoksuttaminen männystä ja kuusesta, 1918
 Polttopuut ja polttopuiden kauppa, 1920
 Katsaus Eestin maataloudellisiin oloihin : Pohjois-Eestin maanviljelysseura, 1921
 Eesti, 1922
 Carl Robert Jakobson: Eestin kansallisen heräämisajan merkkimiehiä, 1926
 Syskyjärven hovi: palanen rajakarjalaisen sydänmaaseudun historiaa, 1927
 Koululaisten ja partiolaisten metsäkirja, 1927
 Warkauden tehdas 1909–1929: palanen Keski-Savon teollisuuden historiaa, 1929
 En hälsning från Mänttä berg, 1931
 Sotilasnuoriso ja metsänviljely: kylvö- ja istutusohjeita sotilaille, 1933
 Keravan puuteollisuus osakeyhtiö 1909–1934, 1934
 Sotilaiden osanotto metsänviljelystyöhön, 1934
 Suomen metsänhoitoyhdistyksen metsätaloudellinen valistustoimisto 1927–1937, 1938
 Metsäretkeilystä, 1942
 Pihkan keräyksen järjestely 25 vuotta sitten ja nyt, 1944
 Kuudes pohjoismainen metsäkongressi: vaikutelmia kongressimatkalta, 1947
 Metsätietoa nuorisolle, 1951
 Muuan peruskirja, 1952
 Helsingin metsänhoitajayhdistys r.y. = Helsingfors forstmästareförening r.f.: 25-vuotiskertomus 1927–1952, 1952
 Metsämainostuksen rakenteesta, 1954
 Evon metsäopiston perustamisvaiheita, 1962

Lähteet

Aiheesta muualla
 80 vuotta. Metsätaloudellisen ajattelun edistäminen elämäntehtävänä. Helsingin Sanomat, 1.8.1966, s. 6.

 Suomalaiset metsänhoitajat
 Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomalaiset opettajat
 Vuonna 1886 syntyneet
 Vuonna 1968 kuolleet
Seksivalistus

Seksivalistus on valistustyötä, jonka tarkoituksena on lisätä ihmisten tietoisuutta seksin haitoista, edistää seksillisiä elintapoja sekä terveellisiä seksitapoja. Suomessa seksivalistus on osa koulun opetussuunnitelmaa, järjestetään seksivalistustunteja. Vuonna 2015 Suomessa on voinut suorittaa kondomiajokortin. Venäjällä seksivalistusta ei harjoiteta kouluissa. Yhdysvalloissa Sexuality Information and Education Council of United States -järjestö on yrittänyt saada seksivalistusta kouluihin. Yhdysvalloissa seksivalistusta on kannatettu vastauksena sukupuolitautien yleistymiseen, toisaalta kannatetaan sukupuolista pidättäytymistä avioliittoon saakka. Joidenkin mukaan asiallinen seksivalistus tarkoittaa seksiin kehottamista, ja Yhdysvalloissa on pyritty osoittamaan että seksiä ennen avioliittoa ei ole olemassa.

Katso myös
Ehkäisyväline
Seksuaalikasvatus
Päihdevalistus

Lähteet

Yhteiskunta
Riqui Puig

Ricard "Riqui" Puig Martí (s. 13. elokuuta 1999 Matadepera, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura 
Riqui Puig teki debyyttinsä Barcelonan edustusjoukkueessa 5. joulukuuta 2018 Copa del Reyn ottelussa Cultural Leonesaa vastaan tullessaan kentälle 55. minuutilla. Hän teki 4-1 voittoon päättyneessä ottelussa yhden syöttöpisteen.

La Liga -debyyttinsä Puig teki 13. huhtikuuta 2019 ollessaan avauskokoonpanossa ottelussa Huescaa vastaan.

Saavutukset 
Barcelona
UEFA Youth League (1): 2017–2018
La Liga (1): 2018–2019
Copa del Rey (1): 2020–2021

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Riqui Puig WhoScored-sivustolla.

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Ljudmila Putina

Ljudmila Aleksandrovna Putina (, o.s. Šrekbneva, myöhemmin toisen avioliiton myötä Otšeretnaja; s. 6. tammikuuta 1958 Kaliningrad, Neuvostoliitto) on Venäjän presidentin Vladimir Putinin entinen vaimo. Pariskunnan avioliitto alkoi vuonna 1983 ja kesti lähes 30 vuotta. He kertoivat avioerostaan vuonna 2013, jonka jälkeen Putina katosi julkisuudesta.

Ennen avioliittoaan Vladimir Putinin kanssa Putina työskenteli Aeroflot-lentoyhtiön lentoemäntänä. Avioliitosta syntyi 1980-luvun puolivälissä kaksi tytärtä Maria ja Jekaterina. Ollessaan Venäjän presidentin ja pääministerin puoliso Putina esiintyi vain harvoin julkisuudessa. Parin avioliitto ei tiettävästi ollut kovinkaan onnellinen ja heidän on kerrottu eläneen jo pitkään ennen avioeroa omia erillisiä elämiään. Putina kutsui vuonna 2001 julkaistussa kirjassa aviomiestään vampyyriksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäjän presidenttien puolisot
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Vladimir Putin
Ricardo Björnberg

Carl Ricardo (Richard) Björnberg (9. elokuuta 1861 Pori – 20. helmikuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 

Björnbergin teollisuussukuun kuulunut, Porista kotoisin ollut Ricardo Björnberg valmistui arkkitehdiksi Helsingin polyteknillisestä opistosta vuonna 1884. Hän oli aluksi työssä yksityisessä arkkitehtitoimistossa ja suoritti jatko-opintaja Wienin Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1885–1886. Hänestä tuli yleisten rakennusten ylihallituksen ylimääräinen arkkitehti 1887 ja hän toimi Helsingin kaupungin ylimpänä rakennustarkastajana 1891–1905 sekä Valtioneuvoston linnan johtavana arkkitehtinä 1892–1905. Björnberg oli vuodesta 1891 osakkaana C. R. Rosenbergin arkkitehtitoimistossa. Hän teki useita ulkomaanmatkoja muun muassa Espanjaan ja hänen kiinnostuksensa kohteisiin kuuluivat arkkitehtuurin ohella puunjalostuskoneet ja  polttomoottoriteknologia. Ricardo Björnberg kuoli sydänkohtaukseen helmikuussa 1917.

Rakennuksia 
 Karhulan Hovi, Karhula 1887
 Heinen talo, Hallituskatu 9 - Teatterikatu 3, Pori 1892
 Finska Elektriska Ab:n konepajarakennus, Sörnäisten rantatie 31, Helsinki 1899, tunnettiin vuodesta 1910 Suvilahden kasarmin nimellä, toimi venäläisen sotaväen kasarmina vuoteen 1917 saakka ja sen jälkeen tilapäisasuntolana ja viimeksi 1930-luvulta alkaen Helsingin kaupungin sähkölaitoksen korjauspajana. Tuhoutui Helsingin pommituksessa helmikuussa 1944  
 Tehtaankatu 4, Ullanlinna, Helsinki 1901 
 Asuinkerrostalo, Muukalaiskatu 1 - Laivasillankatu 12, Ullanlinna, Helsinki 1911 (Torsten Montellin kanssa) 
 Hyytiälän metsäaseman rakennukset. 1911 (arkkitehti Ernst Theodor Granstedtin kanssa) 
 Maanmittauskonttori, Sibeliuksenkatu 21, Hämeenlinna 1911
 Tampereen teknillisen opiston rakennus, Pyynikintie 2, Tampere 1912
 Pitkäjärven maamiesseuran talo, Somero 1914

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Carl Ricardo Björnberg In Memoriam, Arkitekten 01.01.1917, nro 2, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Carl Ricardo Björnberg In memoriam, Tekniska föreningens i Finland förhandlingar, 01.04.1917, nro 4, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet
Eero Herranen

Eero Herranen (s. 1983 Tampere, Suomi) on tamperelainen näyttelijä, juontaja ja yritysvalmentaja. Hän on näytellyt mm. 2018 julkaistussa, Alina Tomnikovin tähdittämässä, suomalaisessa draamakomediasarjassa Donna sekä 2018 ensi-iltansa saaneessa, Heikki Kujanpään ohjaamassa Suomen hauskin mies -elokuvassa.

Herranen on syntyjään suomalainen, mutta asunut aiemmin ulkomailla. Hän on asunut lapsena ja nuorena vuosia Saksassa. Hän puhuu äidinkielenään suomea, jonka lisäksi saksaa ja englantia sujuvasti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eero Herrasen kotisivut
 Eero Herranen Internet Movie Databasessa (IMDb.com) 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Kerttu Varjo

Kerttu Aleksandra Varjo (4. toukokuuta 1910 Turku – 2006) oli suomalainen nuorisotyön uranuurtaja. Hän sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 1970.

Kerttu Varjo opiskeli yliopistossa kieliä ja valmistui filosofian maisteriksi aikomuksenaan ryhtyä oppikoulun opettajaksi. Hän sai kuitenkin paikan Raittiuden Ystävät -yhdistyksen varhaisnuorisosihteerinä ja kiinnostui nuorisotyöstä, jossa hän sanoi olevansa itseoppinut.

Varjo toimi Nuorten Talkoot -yhdistyksen yleissihteerinä sen perustamisesta 1941 alkaen ja sitten toiminnanjohtajana 1945–1947. Sotien jälkeen Varjo toimi Nuoriso-ohjaaja-lehden toimitussihteerinä, Yhteiskunnallisen korkeakoulun nuorisotyömenetelmäopin opettajana ja sitten 1960-luvun keskivaiheilta alkaen Tampereen yliopiston nuorisotyön opetusjaoston lehtorina.

Kerttu Varjo toimi myös Suomen Partiotyttöjärjestön koulutus- ja johtotehtävissä 1939–1962 sekä monien nuorisotyötä sivuavien työryhmien jäsenenä ja järjestöjen hallintotehtävissä.

Teoksia
Virkistysohjelma järjestön tilaisuuksissa. Marttaliitto, 1954.
Kas näin... : leikki- ja askartelukirja. Toim. yhdessä Into Harjun kanssa, kuv. Eeli Jaatinen. Suomen opettajain raittiusliitto, 1956.
Ongelmakirja. Toim. yhdessä Reijo Ahtokarin ja Keijo Voudinmäen kanssa. Otava, 1958.
Seuraleikkikirja . Toim. yhdessä Reijo Ahtokarin ja Keijo Voudinmäen kanssa. Otava, 1958.
Meidän sakin leikkikirja, kuv. Unto Jäsberg. Otava, 1959.
Koulutusopas : Vihjeitä erityisesti nuorisotyön koulutusta järjestäville. Otava, 1967.
Nuorten talkoot : Suomen nuorison työliikkeen historiikki 1940–1948. Suomen kulttuurirahasto, 1979. ISBN 951-95010-6-1.
Keko 60 v. Kuusiston raittiusseura Keko, 1988.
Raportteja eri maiden nuorisotyöjärjestelmistä ja kansainvälisestä nuorisotyöstä. Kansalaiskasvatuksen keskus,1975. ISBN 951-9093-18-4.

Lähteet 

Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset nuorisotyöntekijät
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Suomalaiset opettajat
Lactobacillus acidophilus

Lactobacillus acidophilus on Lactobacillaceae-heimoon kuuluva homofermentoituva ja grampositiivinen sauvabakteeri. Se on eristetty ihmisestä ja kuvailtu ensi kerran vuonna 1970 Pohjois-Carolinan osavaltionyliopistossa.

Ulkonäkö ja koko 
L. acidophilus NCFM-kannan bakteerit ovat kooltaan noin 1,99 mikrometriä.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Laji on mikroaerofiilinen, joten se ei siedä kovin hapekkaita olosuhteita. L. acidophiluksen optimaalinen kasvulämpötila on noin 37–40 celsiusastetta ja pH-arvo  4,40–4,81. Bakteeri elää normaalisti ihmisen ohutsuolessa, suussa ja emättimessä.

Ravinto 
L. acidophilus-bakteerit käyttävät ravinnokseen muun muassa kalsiumkarbonaattia, glukoosimonohydraattia ja inuliinia.

Terveysvaikutukset ja käyttö 
Ihmisen terveyden kannalta Lactobacillus acidophilus on yksi tärkeimmistä probioottisista bakteereista. Sen on tutkittu vähentävän kolesterolin imeytymistä ja lisäävän laktaasientsyymin tuotantoa. Ihmisperäiset L. acidophilus-kannat, kuten NCFM tehoavat ihmiseen paremmin kuin naudoista saatavat kannat. Suurin osa markkinoiden maitohappobakteereista on nautaperäisiä kuten Rosell-52-kanta.

L. acidophilus kuuluu emättimen luonnolliseen mikrobistoon. Sen tehtävä siellä on hajottaa solujen glykogeenia maitohapoksi. Maitohappo pitää emättimen pH-arvon normaalin matalana. 

Vuonna 1994 tehdyssä pienessä tutkimuksessa L. acidophilus-kanta NCFM:ää käytettäessä maidon kanssa, yhdeksällä kymmenestä laktoosi-intolerantikosta vähenivät oireet. Vuonna 1995 toteutetussa pienessä tutkimuksessa L. acidophilus-kanta Rosell 52:aa käytettäessä maitotuotteiden kanssa, Rosell 52 yhdessä Lactobacillus rhamnosus-kanta Rosell-11:n kanssa vähensivät kahden kolmesta laktoosi-intolerantikon oireita.

Vuonna 2003 Yhdysvalloissa tehdyn tutkimuksen mukaan L. acidophilus-bakteerit hillitsevät ripulia aiheuttavan Escherichia coli-bakteerin vaikutuksia.

Food and Drug Administration ei ole hyväksynyt L. acidophilus-bakteerin lääkinnällistä käyttöä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Lactobacillus acidophilus
ITIS: Lactobacillus acidophilus 
UniProt: Taxonomy - Lactobacillus acidophilus 
Mayo clinic: Acidophilus 

Firmicutes
Grampositiiviset bakteerit
Hennapensas

Hennapensas (Lawsonia inermis) on Aasiassa, Australiassa ja Pohjois-Afrikassa kasvava pieni pensas. Sen lehdistä saadaan punaruskeaa väriainetta, hennaa. Hennapensaan lehdet sisältävät lawsonia (2-hydroksi-1,4-naftokinoni, C10H6O3), joka on hennan sisältämä värimolekyyli. Kasvilla on pienet, vastakkain kasvavat lehdet ja valkeat tai punaiset kukat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Incihaku: Henna, luonnon henna, hennapensas (Lawsonia inermis)
ITIS: Lawsonia inermis 
United States Department of Agriculture (USDA): Lawsonia inermis 
Flora of Pakistan: Lawsonia inermis 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Lawsonia inermis (Egyptian privet) 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Lawsonia inermis 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lawsonia inermis 
Plant List: Lawsonia inermis 

Rantakukkakasvit
Rantalemmikki

Rantalemmikki (Myosotis laxa) on lemmikkien (Myosotis) sukuun kuuluva yksi- tai kaksivuotinen ruohovartinen kasvilaji. Se kasvaa kosteilla paikoilla samoin kuin sukulaisensa luhtalemmikki, ne voi erottaa siitä että rantalemmikillä on pienemmät kukat.

Rantalemmikkiä tavataan lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla; Euroopassa, Amerikassa ja Aasiassa on omat alalajinsa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Myosotis laxa 
United States Department of Agriculture (USDA): Myosotis laxa 

Lemmikit
Jonnakaisa Risto

Jonnakaisa Risto (s. 1990 Joensuu) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2018. Hän on näytellyt muun muassa Kansallisteatterissa, Riihimäen teatterissa ja Vaurioteatterissa. Risto on esiintynyt myös KOM-teatterissa järjestetyssä ”Lintuja Savossa” nimisessä konsertissa yhdessä Kaj Chydeniuksen kanssa.

Lähteet 

 https://www.nayttelijaliitto.fi/nayttelijahaku/profiili/?E*num=552353
 https://kansallisteatteri.fi/uutinen/maunulalainen-paivakirja-on-esitys-lahioyhteison-julkisista-muistiinpanoista/ 
 https://www.uniarts.fi/sites/default/files/taideyliopisto%20-%20max%202018%20-%202018%2006%2006.pdf
 https://vaurioteatteri.weebly.com/
 http://www.kajchydenius.fi/konsertit.html

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Antti Peltola

Antti Peltola (s. 30. maaliskuuta 1988 Miehikkälä) on suomalainen näyttelijä.

Peltola valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2018. Hän on näytellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa, Rauman Kesäteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa.
Peltola on näytellyt myös TV-sarjoissa Jarin ja Karin kesäloma, Roba ja Tuntematon sotilas (2017  ja 2018) sekä elokuvissa Ihmisen osa (2019) ja  Maalitaulu (2019).

Peltola on tunnettu myös Sub Goes Kolinan ohjelmasta Viime viikon Antti.

Lähteet

Aiheesta muualla
Imdb

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Junior Firpo

Héctor Junior Firpo Adamés, yleensä vain Junior Firpo (s. 22. elokuuta 1996 Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leeds Unitedia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Seurajoukkueura 
1. elokuuta 2017 harjoiteltuaan koko harjoituskauden Real Betisin edustusjoukkueen kanssa Junior teki uuden vuoteen 2021 asti ulottuvan sopimuksen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa 12. helmikuuta 2018 vieraskentällä Deportivo de La Coruñaa vastaan ja tätä myötä hänestä tuli ensimmäinen dominikaanilaissyntyinen pelaaja, joka on pelannut maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.

Junior teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan 17. maaliskuuta 2018 kotiottelussa Espanyolia vastaan. 19. elokuuta 2018 Junior nostettiin pysyvästi edustusjoukkueen riveihin ja samalla hän solmi seuran kanssa uuden jatkosopimuksen vuoteen 2023 asti. Sopimukseen sisältyy 50 miljoonan euron purkupykälä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Juniorin tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Juniorin tilastot Soccerway-sivustolla 

Dominikaanilaiset jalkapalloilijat
Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Playback (laulu)

Playback-laulaja on laulaja, joka laulaa musiikkia elokuviin. Elokuvassa esiintyvät näyttelijät esittävät laulavansa kappaleet kameralle.

Playback-laulajia käytetään paljon etenkin Bollywood-elokuvissa, ja laulajat voivat olla yhtä ihailtuja kuin elokuvan näyttelijätkin. Kuuluisa intialainen playback-artisti Lata Mangeshkar on äänittänyt tuhansia lauluja.

Katso myös 
 Jälkiäänitys
 Lip sync

Lähteet 

Elokuva
Laulu
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Désirée (Ruotsin prinsessa)

Désirée Elisabeth Sibylla (s. 2. kesäkuuta 1938) on Ruotsin prinsessa ja kuningas Kaarle XVI Kustaan vanhempi sisar. Avioliittonsa kautta hän on paronitar Silfverschiöld. Hän jäi leskeksi vuonna 2017.

Désirée syntyi ja kasvoi kolmen sisarensa kanssa Hagan linnassa, ja heitä kutsuttiin Hagan prinsessoiksi. Hän menetti varsinaisen kuninkaallisen asemansa mennessään naimisiin, mutta kuningas antoi hänelle arvonimen prinsessa Désirée, paronitar Silfverschiöld. Kun kruununperimysjärjestystä muutettiin 1980 niin, että naisistakin voi tulla hallitsijoita, lakimuutos koski vain Kaarle XVI Kustaan jälkeläisiä.

Lähteet 

Prinsessat
Ruotsin kuninkaalliset
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltain alkuperäiskansat

Yhdysvaltain alkuperäiskansat ovat alkuperäiskansoja Yhdysvaltojen manneralueella. Havaijin alkuperäisasukkaita ei lasketa tähän ryhmään esimerkiksi Yhdysvaltojen väestönlaskennassa vaan heillä on oma ryhmänsä. Vuonna 2018 yhteensä 573 kansaa, joista 231 Alaskassa, oli saanut tunnustetun alkuperäiskansan aseman.

Vuoden 2010 väestönlaskennassa 2,9 miljoonaa ihmistä eli 0.9 % väestöstä ilmoitti rodukseen "Yhdysvaltain alkuperäiskansat" (American indian or Alaskan native). Luku oli kasvanut 18,4 % kymmenessä vuodessa.

Katso myös 
 Pohjois-Amerikan intiaanit

Lähteet

Aiheesta muualla
Sansibar (kaupunki)

Sansibar on satamakaupunki Tansanian Sansibarin saarella. Vuonna 2012 kaupungin väkiluku oli noin 223 000. Se on saaren pääasiallinen satama ja kaupallinen keskus. 1800-luvulla Omanin sulttaani teki siitä Sansibarin sulttaanikunnan  pääkaupungin. Myöhemmin se menetti asemaansa  mantereella sijaitseville Dar es Salaamin ja Mombasan satamille.

Sansibarin vanha kaupunginosa Kivikaupunki () on Unescon maailmanperintökohde.

Lähteet 

Tansanian kaupungit
Entiset pääkaupungit
Sansibar
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2019

Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2019 olivat järjestyksessään 22. alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut. Kilpailut järjestettiin Puolassa 23. toukokuuta – 15. kesäkuuta 2019. Mukana oli 24 joukkuetta ja ne jaettiin kuuteen alkulohkoon, joista pudotuspeleihin eteni yhteensä 16 joukkuetta. Loppuottelu pelattiin Łódźissa.

Alkulohkojen voittajia olivat Senegal, Italia, Uruguay, Ukraina, Ranska ja Argentiina. Jatkoon pääsivät lohkokakkosina Kolumbia, Japani, Uusi-Seelanti, Yhdysvallat, Mali ja Etelä-Korea sekä parhaina lohkokolmosina Puola, Nigeria, Ecuador ja Panama. Alkulohkojen kolmosina putosivat jatkosta Portugali ja Norja sekä lohkojensa viimeisiksi sijoittuneina Tahiti, Meksiko, Honduras, Qatar, Saudi-Arabia ja Etelä-Afrikka.

Loppuottelussa Ukraina voitti Etelä-Korean maalein 3–1, saavuttaen maan historian ensimmäisen MM-kultamitalin. Pronssia sai Ecuador, joka voitti Italian jatkoajalla.

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Lohko E

Lohko F

Kolmanneksi sijoittuneiden vertailu

Pudotuspelit

Turnauspuu

Neljännesvälierät

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lähteet 

Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2019
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2019
Łódźin urheilu
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2019
Maat ja Kansat

Maat ja Kansat oli Tampereella vuosina 1906–1913 toiminut elokuvayhtiö. Se omisti elokuvateattereita, toi maahan ja vuokrasi elokuvaohjelmia sekä valmisti lähes 30 lyhytelokuvaa.

Keväällä 1906 perustetun osakeyhtiön hallituksen muodostivat merikapteeni Axel Backman, kauppias Rafael Harberg (Haarla), rautatiekirjuri Arthur Johannes Forsander ja varajäsenenä isännöitsijä Arthur Prikander. Sen toimialaksi ilmoitettiin ”kansa- ja maantieteellisten opettavien ja huvittavien kuvien näytteleminen maamme eri kaupungeissa ja keisarikunnassa”. Yhtiö perusti elokuvateatterin Viipuriin ja osti turkulaisen Maailman Ympäri -teatterin. Tampereella sen omistukseen siirtyivät Ruuskasen talon Ympäri Maailman ja Palanderin talon Maailman Ympäri, jotka elokuussa 1907 korvattiin Hämeenkatu 8:n Ympäri Maailman -teatterilla. Kuopioon avattiin kiinteä elokuvateatteri lokakuussa 1906 ja yhtiö harjoitti myös kiertuetoimintaa. Loppuvuodesta 1907 Maat ja Kansat mainosti, että sillä oli filiaali myös Venäjällä.

Maat ja Kansat oli Suomen ainoa Helsingin ulkopuolinen elokuvien maahantuontia ja levitystä harjoittanut yhtiö. Syksyllä 1908 se oli perustamassa maahantuonti- ja levitysyhtiö Bioa, jossa olivat mukana myös helsinkiläiset Central, Kansainvälinen Biografi sekä myöhemmin Pathé Frèresin agenttina toiminut Erik Estlander. Bion toiminta lakkasi jo seuraavana keväänä, ja samalla päättyi myös tamperelaisyhtiön maahantuonti.

Elokuvien valmistaminen liitettiin yhtiön toimenkuvaan osakepääoman korotuksen yhteydessä vuonna 1909. Hallituksen jäseninä toimivat tuolloin Forsander, Backman ja isännöitsijä K. O. Toivonen sekä varajäsenenä rouva H. Forsander. Ensimmäinen, Nokiankoskea esittänyt kuva oli kuitenkin esitetty jo Hämeenkatu 8:n avajaisissa vuonna 1907. Maat ja Kansat valmisti yhteensä lähes kolmekymmentä lyhyttä dokumenttielokuvaa sekä näytelmäelokuvan Vasikan häntä (1908). Vuosina 1907–1908 se oli Karl Emil Ståhlbergin Atelier Apollon jälkeen Suomen toiseksi suurin elokuvatuottaja. Yhtiön elokuvien laatua on pidetty heikkona. Niistä on säilynyt vain Kuvia valtiopäivien juhlallisista avajaisista vuodelta 1910.

Yhtiön hallituksen puheenjohtaja Forsander ja Toivonen ajautuivat vuonna 1910 talousvaikeuksiin ja heidän osakkeensa pakkohuutokaupattiin. Tampereen Ympäri Maailman -teatteri siirtyi joulukuussa 1910 tehtailija Sulo Salmelinin omistukseen. Osakeyhtiö Maat ja Kansat ilmoitti toiminnastaan kaupparekisteriin viimeisen kerran kesäkuussa 1911, jolloin sen hallitukseen kuuluivat Vihtori Mäkelä, Vilho Osola ja Arthur Prikander sekä varajäsenenä August Lahti. Yhtiön teatteritoiminta Turussa ja Viipurissa päättyi vuonna 1913 ja se poistettiin kaupparekisteristä vuonna 1980.

Lähteet
 Hirn, Sven. Kuvat elävät: elokuvatoimintaa Suomessa 1908-1918. Helsinki: VAPK-kustannus, 1991.
 Hirn, Sven. Kuvat kulkevat: kuvallisten esitysten perinne ja elävien kuvien 12 ensimmäistä vuotta Suomessa. Helsinki: Suomen elokuvasäätiö, 1981.
 Hupaniittu, Outi. Biografiliiketoiminnan valtakausi: toimijuus ja kilpailu suomalaisella elokuva-alalla 1900-1920-luvuilla. Turku: Turun yliopisto, 2013.

Viitteet

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Tamperelaiset yritykset
Portugalin ralli 2019

Portugalin ralli 2019 (virallisesti 53. Vodafone Rally de Portugal 2019) oli Rallin MM-sarjan kauden 2019 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta.–2. kesäkuuta.

Tulokset

Muuta 
 Pierre-Louis Loubetin uran ensimmäiset pisteet.
 Emil Bergkvistin uran ensimmäinen piste.

Lähteet 

MM-rallikausi 2019
Portugalin ralli
FK Radnik Bijeljina

Fudbalski klub Radnik Bijeljina () on jalkapalloseura Bijeljinan kaupungista, Luoteis-Bosnia ja Hertsegovinassa. Kaudella 2018–19 Radnik Bijeljina pelasi Bosnia ja Hertsegovinan Valioliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Seura on voittanut Bosnia ja Hertsegovinan Cupin kaudella 2015–16.

Lähteet

Bosniahertsegovinalaiset jalkapalloseurat
Mestarien liigan kausi 2019–2020

Mestarien liigan kausi 2019–2020 on Mestarien liigan 28. kausi, ja Euroopan parhaiden joukkueiden kesken pelattavan jalkapallocupin 65. kausi. Loppuottelu pelataan 30. toukokuuta 2020 Atatürkin olympiastadionilla, Istanbulissa. Hallitsevana mestarina kauteen lähtee Liverpool.

Aikataulu

Joukkueet
Kansallisten lajiliittojen paikat määräytyvät Euroopan jalkapalloliiton maapisterankingin perusteella. Sijoilla 1.-51. olevat liitot saavat kolme paikkaa pois lukien Liechtenstein, jolle myönnetään yksi paikka. Sijoilla 52. - 54. myönnetään kaksi paikkaa ja sijalla 55. olevalle Kosovalle yksi paikka. Ranking määräytyy vuoden 2018 tilanteen perusteella.

Rankingpisteet

Joukkueet kierroksittain

Karsintakierrokset

Esikarsinta
Esikarsintaan osallistui 4 joukkuetta. Tälle kierrokselle pääsivät rankingissa sijoille 52.-55. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen voittajat. Esikarsinnoissa joukkueet pelasivat ensin välieräottelut, joiden voittajat kohtasivat loppuottelussa. Loppuottelun voittaja eteni 1. karsintakierrokselle. Otteluparit arvottiin Nyonissa 11. kesäkuuta 2019. Välierät pelattiin 25. kesäkuuta ja loppuottelu 29. kesäkuuta.

Ensimmäinen karsintakierros
1. karsintakierrokselle osallistui 32 joukkuetta. Kierrokselle osallistuivat sijoille 20.-51. sijoittuneiden lajiliittojen (pois lukien Liechtenstein) kansallisten sarjojen voittajat sekä esikarsinnan voittajat. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 9. – 10. heinäkuuta ja toiset osaottelut 16. – 17. heinäkuuta. Otteluparit arvottiin Nyonissa 18. – 19. kesäkuuta.

Toinen karsintakierros
2. karsintakierrokselle osallistui 24 joukkuetta. Kierrokselle osallistui 1. karsintakierroksen voittajat, sijoille 16.-19. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen voittajat sekä sijoille 12.-15. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisissa sarjoissa toiseksi sijoittuneet joukkueet. Otteluparit arvottiin 1. kierroksen arvonnan yhteydessä. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 23. – 24. heinäkuuta ja toiset osaottelut 30. – 31. heinäkuuta.

Kolmas karsintakierros
3. karsintakierrokselle osallistui 20 joukkuetta. Kierrokselle osallistui 2. karsintakierroksen voittajat, sijojen 14. ja 15. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen voittajat, sijoille 7.-11. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen toiseksi sijoittuneet sekä sijalle 6. sijoittuneen lajiliiton kansallisen sarjan kolmanneksi sijoittunut joukkue. Otteluparit arvottiin Nyonissa 22. heinäkuuta. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 6. – 7. elokuuta ja toiset osaottelut 13. elokuuta.

Play-off-kierros
Play-off-kierrokselle osallistui 12 joukkuetta. Kierrokselle osallistuivat 3. karsintakierroksen voittajat sekä sijoille 12. ja 13. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen voittajat. Otteluparit arvottiin 5. elokuuta Nyonissa. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 20. – 21. elokuuta ja toiset osaottelut 27. – 28. elokuuta.

Lohkovaihe

Lähteet

Mestarien liigan kaudet
Jalkapallosarjojen kausi 2019–2020/2020
Rocketman

Rocketman on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen musikaali- ja elämäkertaelokuva, joka kertoo muusikko Elton Johnin elämästä. Elokuvan on ohjannut Dexter Fletcher ja siinä Elton Johnia esittää Taron Egerton.

Näyttelijät

Ikäraja 
John halusi että elokuvassa on homoseksikohtauksia ja sanoi että elokuvasta ei tehdä PG13-ikäsuosituksen elokuvaa, vaikka jotkut elokuvastudiot vaativat hillitsemään kohtauksia, jotta elokuvalle saataisiin PG13-ikäsuositus. Yhdysvalloissa elokuva on luokiteltu R-kategoriaan (restricted), joka tarkoittaa kielletty alle 17-vuotiailta. Australiassa elokuva on luokiteltu MA15+-kategoriaan (vanhemman seurassa). Venäjällä elokuvasta leikattiin viisi minuuttia homopropagandan vuoksi. Suomessa elokuvan ikäraja on K-12 ja aikuisen seurassa K-9.

Palkinnot

Cannesin elokuvajuhlat 

|-
|2019
|Rocketman
|Queer Palm
|
|}

Golden Globe 

|-
| rowspan="3"|2020
|Rocketman
|Paras musikaali- tai komediaelokuva
|
|-
|Taron Egerton
|Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa
|
|-
|Elton John & Bernie Taupin – ”I'm Gonna Love Me Again”
|Paras alkuperäislaulu
|
|}

Oscar-palkinto 

|-
| rowspan="1"|2020
|Elton John & Bernie Taupin – ”I'm Gonna Love Me Again”
|Paras laulu
|
|}

Lähteet 

Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vuoden 2019 brittiläiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Yhdysvaltalaiset elämäkertaelokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Homoseksuaalisuus taiteessa
Päihdeaiheiset elokuvat
1950-luvulle sijoittuvat elokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
Jouko Koskinen (yritysjohtaja)

Jouko Tapani Koskinen (7. syyskuuta 1936 Karstula – 27. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja diplomi-insinööri, joka teki uransa Neles-venttiilivalmistajan palveluksessa vuodesta 1967 vuoteen 1996, ensin teknisenä johtajana ja sitten toimitusjohtajana vuodesta 1980 alkaen. Hän oli keskeinen henkilö Neleksen ja yhdysvaltalaisen teollisuusventtiilivalmistaja Jamesburyn fuusiossa 1990-luvun taitteessa. Vuonna 2003 julkaistiin hänen laatimansa liki 500-sivuinen Neleksen historiikki.

Teoksia
Neles. Nelimarkan oivalluksista maailmanmaineeseen. Metso Automation, Ajatus Kirjat / Gummerus 2003. ISBN 9512065401.

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Clarendon (kirjaintyyppi)

Clarendon on kirjaintyyppi, jonka suunnitteli alun perin Fann Street Foundry -kirjasinvalimon kirjainmuotoilija Robert Besley Iso-Britanniassa vuonna 1845. Edouard Hoffmann ja Hermann Eidenbenz suunnittelivat sen pohjalta uuden version Haasin kirjasinvalimossa vuonna 1953.  

Clarendon on kehittynyt egyptienne-kirjaintyypeistä ja muistuttaa niitä läheisesti. Erona on se, että Clarendonin kirjaimissa on jonkin verran paksuusvaihtelua, ja sen päätteet liittyvät kirjainpylvääseen kaarella, kun egyptiennessä päätteiden liitos on suorakulmainen. Clarendon sopii hyvin otsikoihin, julisteisiin ja mainoksiin.

Lähteet 
Itkonen, Markus: Typografian käsikirja. RPS-yhtiöt, 2012. ISBN	978-952-5001-15-0

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kirjaintyypit