Errol Flynn

Errol Leslie Thomson Flynn (20. kesäkuuta 1909 Hobart, Tasmania, Australia – 14. lokakuuta 1959 Vancouver, Kanada) oli australialainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi romanttisista miekkailurooleistaan Hollywood-elokuvissa vuodesta 1935 alkaen. Flynnin tunnetuimpia rooleja ovat elokuvan Robin Hoodin seikkailut (1938) nimiosa ja kaapparikapteeni Geoffrey Thorpe elokuvassa Merihaukka (1940).

Elämäkerta

Nuoruus 
Errol Flynn syntyi 20. kesäkuuta 1909 Hobartissa Australiassa. Hänen isänsä, irlantilaissukuinen Theodore Thomson Flynn, työskenteli meribiologian luennoitsijana ja professorina Tasmanian yliopistossa. Flynn kuvaili äitinsä Lily Mary ”Marella” Youngin sukua merenkävijöiksi, ja myös nuorelle Flynnille syttyi Tasmaniassa elinikäinen kiinnostus laivoihin ja merenkulkuun. Flynnin nuorena tunteneet ovat kertoneet Flynnin olleen jo lapsesta asti kapinallinen, minkä takia hän oli usein vaikeuksissa koulussa ja työpaikoillaan.

Vuosina 1921–1924 Flynn kävi koulua Englannissa, missä hänen isänsä työnsä vuoksi usein asui. Palattuaan Tasmaniaan Flynn opiskeli Hobartin high schoolissa. Lukiovuosinaan Flynn oli menestyvä tennispelaaja. Hän oli myös ahkera lukija, kuten myöhemminkin elämässään. Keppostelunsa vuoksi Flynn erotettiin koulusta vuonna 1926. Hänen isänsä hankki hänelle koulupaikan Sydneystä mantereen puolelta. Siellä Flynn menestyi aluksi niin opinnoissaan kuin urheilussakin, kunnes hänet erotettiin koulusta joko seksistä pyykkärin tyttären kanssa tai rahavarkaudesta. Flynn jäi asumaan Sydneyyn ja sai töitä postivirkailijana. Vapaa-ajallaan hän pelasi tennistä ja juoksi naisten perässä. Flynn lopulta erotettiin, kun hän oli ostanut polkupyörän työnantajansa rahoilla.

Flynn lähti Uuteen-Guineaan syksyllä 1927 kuultuaan sieltä löytyvän kultaa. Hän toimi aluksi kaksi kuukautta vartioupseerikokelaana, kunnes saatiin selville, ettei hänellä ollutkaan vaadittua lukiokoulutusta. Sen jälkeen Flynn työskenteli plantaasin valvojana ja vastasi muun muassa paikallisten palkkaamisesta plantaasille töihin lähes orjuutta vastaaviin oloihin. Työ oli vaarallista, ja Flynn väitti joutuneensa kerran ampumaankin erään paikallisen ja joutuneen syytteeseen murhasta, joskaan tästä ei ole löydetty todisteita.

Vuoden 1929 lopulla Flynn avusti dokumenttielokuvan teossa ja työskenteli lyhyen aikaa mallina, jota kautta hän pääsi ensimmäistä kertaa näkyviin elokuvakankaalla. Vuonna 1930 Flynn osti ystäviensä kanssa purjeveneen ja teki puoli vuotta kestäneen huvitteluntäyteisen purjehdusretken Australian rannikolla.

Flynn palasi vuonna 1931 Uuteen-Guineaan ja perusti sinne lainarahalla tupakkaplantaasin. Se ei kuitenkaan menestynyt, joten Flynn palasi Sydneyyn ja myi plantaasinsa myöhemmin pois. Hän näytteli syyskuussa 1932 In the Wake of the Bounty -nimisessä elokuvassa Bountyn kapinajohtaja Fletcher Christiania. Hän oli kuitenkin melko rahaton, joten hän varasti rikkaan naisystävänsä jalokivet ja pakeni Uuteen-Guineaan. Ei tiedetä, saiko hän koskaan rangaistusta jalokivivarkaudesta. Saarella hän ystävystyi itävaltalaisen Hermann Erberin kanssa, ja kaksikko lähti huhtikuussa 1933 laivalla kohti Englantia. Flynn saapui Northamptoniin loppukesällä 1933 ja alkoi etsiä näyttelijän töitä.

Näyttelijänura 
Flynn esiintyi Northampton Repertory Players -teatteriryhmässä joulukuun 1933 ja toukokuun 1934 välillä yhteensä 22 näytelmässä ja keräsi suuren ihailijakunnan.

Warner Bros. -elokuvayhtiön tuottaja Irving Asher otti Flynnin trillerin Murder at Monte Carlo miespääosaan. Asiaan oli vaikuttanut näyttelijätähti Douglas Fairbanks Jr:n antama suositus. Flynn matkusti alkuvuonna 1935 Yhdysvaltoihin Hollywoodiin ja ryhtyi Warnerin sopimusnäyttelijäksi. Ennen saapumistaan Hollywoodiin Flynn oli kertonut lehdistölle osallistuneensa vuoden 1928 olympiakisoihin, joskus australialaisena uimarina, joskus englantilaisena nyrkkeilijänä. Vaikka Flynn oli australialainen, Warner Bros. alkoi markkinoida häntä irlantilaisena seikkailijana, joka oli purjehtinut Etelämerellä. Irlantilaisuus keksittiin osittain siksi, että amerikkalaisessa elokuvayleisössä oli paljon amerikanirlantilaisia, mutta Yhdysvaltoihin oli myös helpompi päästä brittiläisellä viisumilla kuin australialaisella.

Flynnin ensimmäiset roolit Hollywoodissa olivat elokuvassa The Case of the Curious Bride (1935) sekä kaksi kohtausta torjuttuna kosijana romanttisessa komediassa Don’t Bet on Blondes (1935). Seikkailuelokuvan Kapteeni Blood (1935) koekuvaukset vakuuttivat studion Flynnin tähtikarismasta, ja hän sai elokuvan pääosan. Elokuva oli suurmenestys ja nosti Flynnin heti tähdeksi. Myös hänen ja nuoren naispääosan esittäjän Olivia de Havillandin keskinäinen kemia toimi, ja he tekivät seuraavien seitsemän vuoden aikana yhdessä kaikkiaan kahdeksan elokuvaa, joista seitsemän oli historiallisia draamoja.

Kapteeni Bloodia seurasivat uudet pelottoman sankarin roolit, joita Flynn näytteli elokuvissa Ne 600 urhoollista (1936), Robin Hoodin seikkailut (1938) ja Merihaukka (1940), sekä suuren budjetin lännenelokuvat, kuten Lännen valloittajat (1939) ja He kuolivat saappaat jalassa (1941).

Flynnin kaikista rooleista tunnetuimmaksi ja kiitellyimmäksi nousi englantilaisen lainsuojattoman Robin Hoodin rooli. Elokuva-arvostelijat kiittelivät Flynnin komeita kasvoja ja hymyä sekä urheilullista vartaloa ja itsevarmaa liikkumista. Monissa muissakin rooleissaan Flynn esitti todellisen minänsä kaltaisia huolettomia ja häpeämättömiä hahmoja, jotka eivät ota itseään kovin vakavasti.

Flynn kärsi jo ennen Hollywoodin tuloaan toistuvasta malariasta ja poskiontelontulehduksesta, ja Hollywoodissa hän sai tuberkuloosin ja useita sukupuolitauteja. Kun myös jatkuva juopottelu oli rasittanut hänen maksaansa, hän sai toisessa maailmansodassa vapautuksen palveluksesta. Elokuvastudio salasi Flynnin terveysongelmat, mutta ne alkoivat pian näkyä jo ulospäin. Sodan aikana Flynn näytteli sotilaita muun muassaelokuvissa Ilmojen seikkailijat (1942) ja Kosto Burmassa (1945).

Sodan jälkeen Flynn ei ollut enää niin suosittu kuin aiemmin ja hän menetti rahaa liiketoimissaan, joten hän siirtyi Englantiin ja Eurooppaan elvyttääkseen uransa. Flynn palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1956 ja sai jälleen lyhytaikaista menestystä elokuvistaan, kuten Ja aurinko nousee (1957), Taivaan juuret (1958) ja Liian paljon – liian varhain (1958). Flynnin elämäntyyli oli ollut kuluttava, ja uransa loppupuolen Hollywood-elokuvissa hän näyttää ikäistään vanhemmalta ja esittää usein itsetuhoista juoppoa.

Näyttelemisen lisäksi Flynn juonsi televisiossa The Errol Flynn Theater (1957) -sarjaa. Hän myös juonsi Fidel Castrosta kertovan dokumenttielokuvan Cuban Story (1959) aikana, jolloin Castro vielä piileskeli viidakossa, sekä käsikirjoitti elokuvan Cuban Rebel Girls (1959) ja näytteli siinä.

Kuolema 
Flynn kuoli sydänkohtaukseen lokakuussa 1959 Vancouverissa Kanadassa. Sydämen lisäksi myös hänen maksansa oli jo lähes toimintakyvytön. Flynn on haudattu Kalifornian Glendalen Forest Lawn Memorial Park Cemeteryyn. Hänen arkussaan väitetään olevan kuusi pulloa viskiä, erolahja kavereiltaan.

Yksityiselämä 

Flynnin vaimot olivat Lili Damita (1935–1942), Nora Eddington (1944–1949) ja Patrice Wymore (1950–). Damitan kanssa Flynn sai yhden pojan, Eddingtonin kanssa kaksi tytärtä ja Wymoren kanssa yhden tyttären.

Flynnin ja Damitan poika Sean Flynn oli näyttelijä ja myöhemmin huomattava sotakirjeenvaihtaja. Hän katosi Kambodžassa vuonna 1970 Vietnamin sodan aikana, kun hän työskenteli freelance-valokuvajournalistina Time-aikakauslehdelle. Punaiset khmerit surmasivat hänet luultavasti vuonna 1971.

Flynn oli ihastunut vastanäyttelijäänsä Olivia de Havillandiin, omien sanojensa mukaan jopa rakastunut tähän. Vaikka myös de Havilland kertoi ihastuneensa Flynniin, hän ei koskaan antautunut suhteeseen naimisissa olevan, huikentelevaisen Flynnin kanssa. Kaksikon eroon kahdeksannen elokuvan jälkeen vaikutti myös se, että Flynn käyttäytyi huonosti kuvauksissa.

Errol Flynnistä on sanottu, että elokuvissa hän oli kirkasotsainen sankari ja siviilissä pimeä roisto. Nuoruudessaan häntä syytettiin Papua-Uudessa-Guineassa taposta, ja hän ryösti naisystävänsä korut Sydneyssä. Hollywood-aikoinaan Flynn oli legendaarinen tappelupukari, juomari, huumeiden käyttäjä ja kyltymätön naistenmies, joka petti jokaista vaimoaan. Flynn sai vuonna 1942 syytteet kahden alaikäisen tytön raiskauksesta ja joutui oikeuteen. Hänet vapautettiin syytteistä, kun hänen asianajajansa onnistuivat mustamaalaamaan tyttöjen luonteet ja todistajanlausunnot. Oikeudenkäynti ja paljastukset Flynnin hedonistisesta elämäntyylistä saivat kuitenkin paljon julkisuutta, ja vaikka Flynnin ura jatkuikin sen jälkeen melko entiseen tapaan, hänen kirkasotsaisen sankarin sädekehänsä oli himmentynyt.

Flynnin rakkain harrastus naisten ohella oli purjehtiminen. Flynn rakasti Jamaikaa. Hän asui saarella paljon vuodesta 1942 alkaen ja omisti siellä suuren Titchfield-hotellin.

Bibliografia 
Flynn kirjoitti kolme kirjaa: kuvauksen purjehdusmatkoistaan Beam Ends, seikkailuromaanin Showdown ja postuumisti ilmestyneen omaelämäkerran My Wicked, Wicked Ways, joka ei kaikin osin pidä yhtä totuuden kanssa.

Filmografia

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta
Tuliara, Pekka: ”Errol Flynn – unohtumaton Robin Hood”, Filmihullu 2/2009.

Aiheesta muualla

 
 Errol Flynnin virallinen kotisivu, omistaja tytär Rory Flynn 
 ErrolFlyn.com: My Wicked, Wicked Ways
 The Death Of Errol Flynn, And His Girlfriend Beverly Aadland
 Errol Flynn’s Illicit Romance with a 15-Year-Old, as Remembered by The Last of Robin Hood
 Errol Flynn - Hollywoodin huimapäisin seikkailija, Kuva, 11.10.1939, nro 21, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Australialaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet