joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aleksandr Dzasohov

Aleksandr Sergejevitš Dzasohov (; osseetiksi Дзасохты Сергейы фырт Алыксандр, Dzasohty Sergejy fyrt Aleksandr, s. 3. huhtikuuta 1934 Vladikavkaz) on pohjoisossetia-alanialainen poliitikko, joka toimi Pohjois-Ossetia-Alanian presidenttinä vuosina 1998–2005.

Dzasohov valmistui Pohjois-Kaukasuksen kaivosinstituutista vuonna 1957 ja hänellä on politiikan tohtorin arvo. Vuosina 1993–1995 hän oli Venäjän federaation duuman jäsen. Pohjois-Ossetia-Alanian presidentiksi hänet valittiin 76 prosentin äänisaaliilla 18. tammikuuta 1998. Toiselle kaudelle hänet valittiin 27. tammikuuta 2002, jolloin hän sai 56,02 prosenttia äänistä. Dzasohov kuitenkin luopui asemastaan ennen virkakauden päättymistä 31. toukokuuta 2005 ja hänen seuraajakseen valittiin Taimuraz Mamsurov. 

Nykyisin Dzasohov edustaa Pohjois-Ossetia-Alaniaa Venäjän federaation parlamentin ylähuoneessa, Federaation neuvostossa.

Dzasohov todisti Beslanin koulukaappauksesta selvinnyttä terroristia Nur-Paši Kulajevia vastaan 13. tammikuuta 2006 Pohjois-Ossetian korkeimmassa oikeudessa. Beslanista saapui kaksi bussilastillista panttivankeina olleita ja heidän omaisiaan maan pääkaupunkiin Vladikavkaziin seuraamaan pitkään odotettua todistajan lausuntoa. Turvallisuustoimet oikeudenkäynnissä olivat mittavat. Monet koulukaappauksen uhrit ja heidän omaisensa pitävät Dzasohovia yhtenä niistä viranomaisista, joita pidetään syyllisinä koulukaappaukseen. Syyttäjänvirastosta vakuutettiin ettei ketään viranomaisia tulla syyttämään koulukaappauksen aiheuttamista kuolemista, joten Dzasohov sai todistaa ilman että olisi ollut pelkoa oikeudellisista seuraamuksista hänelle itselleen.

Lähteet 

Venäjän federaation kuvernöörit ja aluejohtajat
Pohjoisossetia-alanialaiset poliitikot
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Mars Polar Lander

Mars Polar Lander oli avaruusluotain, joka oli osa NASA:n vuonna 1996 alkanutta Marsin tutkimusohjelmaa.

Luotaimen tarkoituksena oli saada tietoa Marsin ilmasto-olosuhteista ja siitä, onko Marsissa ollut ikinä mahdollisuuksia Maan kaltaisen elämän kehittymiseen. Aurinkopaneelien avulla virtaa saaneessa luotaimessa oli kaksi Suomen Ilmatieteen laitoksessa valmistettua paineinstrumenttia. Projekti päättyi epäonnistuneeseen laskuun 3. joulukuuta 1999.

Mars Polar Landerin mukana matkusti myös Deep Space 2:den mikroluotaimet.

Aiheesta muualla

Mars Polar Landerin kotisivut 
Timo Moberg: Mars Polar Lander etsii elämän edellytyksiä (Turun Sanomat 15.9.1999)

Mars-luotaimet
Vuoden 1999 avaruustoiminta
Renzo Piano

Renzo Piano (s. 14. syyskuuta 1937 Genova) on italialainen arkkitehti.

Renzo Pianoa pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä arkkitehdeista. Hänen töitään on muun muassa Pariisissa, Berliinissä, Genevessä, Houstonissa ja Osakassa. Pianolla on kolme toimistoa Euroopassa: Genovassa, Pariisissa ja Berliinissä. Niissä työskentelee yhteensä noin sata ihmistä.

Renzo Piano tuli maailmankuuluksi Pariisin Pompidou-keskuksesta (1977), jonka hän suunnitteli yhdessä englantilaisen Richard Rogersin kanssa.

Muita Pianon tunnetuimpia töitä ovat muun muassa Menil Collectionin museokylä Houstonissa Yhdysvalloissa (1987), San Nicaolan jalkapallostadion Barissa Italiassa (1989) ja maailman suurin lentokenttä rakennuksineen Osakassa Japanissa (1994). Lentokenttä rakennettiin tekosaarelle.

Piano on suunnitellut myös muun muassa ostoskeskuksia, toimistorakennuksia, asuintaloja, tehdasrakennuksia, messukeskuksia, museoita ja kirkkoja. Hän yhdistelee töissään erilaisia materaaleja, kuten tammea ja betonia tai terrakottaa ja lasia. Vuonna 2012 avautui Oslossa Pianon suunnittelema Astrup Fearnleyn nykytaiteen museon uusi rakennus.

Piano on saanut lukuisia palkintoja ja muita huomionosoituksia. Vuonna 1998 hän sai Pritzker-palkinnon, jota pidetään ”arkkitehtuurin Nobelina”. Suomessa jaettava ensimmäinen Spirit of Nature -arkkitehtuuripalkinto myönnettiin Pianolle vuonna 2000. Vuonna 2008 Piano palkittiin Tanskan suurimmalla kulttuuripalkinnolla, Sonningprisenilla.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Leonardo.it / Piano 
 Greatbuildings.com / Piano 

Italialaiset arkkitehdit
Pritzker-palkinnon voittajat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Peter Shilton

Peter Leslie Shilton on ammattilaisuransa lopettanut englantilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli maalivahti. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jalkapallomaalivahdeista. Hän on kaikkien aikojen eniten virallisia otteluita pelannut jalkapalloilija.

Shilton pelasi Englannin maajoukkueessa 125 ottelua vuosina 1970–1990. MM-lopputurnauksissa hän on pelannut kymmenen nollapeliä: ennätys, jonka hän jakaa Ranskan Fabien Barthezin kanssa. Maajoukkueessa hänen huippuvaiheensa ajoittui vuoden 1986 MM-kisoihin, joissa vasta Diego Maradona pudotti Englannin puolivälierissä yhdellä kiistanalaisella ja yhdellä sensaatiomaisella maalilla. Esimerkiksi Ilta-Sanomat valitsi Shiltonin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.

Seurajoukkuepelejä hänelle kertyi uransa aikana yli 1000 kappaletta, joissa hän on tehnyt yhden maalinkin. Tämä tapahtui Southamptonia vastaan lokakuussa 1967.

Shilton debytoi jo 16-vuotiaana Leicesterin pelaajana 60-luvulla ja jatkoi peliuraansa 90-luvun loppupuolelle saakka ja lopetti vasta 47-vuotiaana.

Nottinghamissa pelatessaan Shilton voitti kaksi Euroopan Cupia.

Peter Shiltonin poika Sam Shilton on myös ammattilaisjalkapalloilija.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Peter Shiltonin viralliset nettisivut
Profile esittely Englannin jalkapallon Hall of Fame:ssa

Englantilaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Fani

Fani () on henkilö, joka ihailee tai arvostaa jotain ilmiötä, henkilöä, joukkuetta, tyylilajia tai kulttuurin aluetta voimakkuudella, joka ylittää tavanomaisen arvostuksen. Fanikunta on näistä muodostuva yhteisö tai ryhmä.

Sanan historia 
Sanaa fani käytettiin ilmeisesti ensimmäisen kerran yhdysvaltalaisessa lehdistössä 1800-luvulla kuvaamaan ammattilaisjalkapallojoukkueiden kannattajia. Nimitys on lähtöisin englannin sanasta fanatic eli kiihkoilija. Suomessa fani-termiä on käytetty lehdistössä ainakin 1960-luvulta lähtien kuvaamaan musiikkiyhtyeiden ihailijoita. Toisaalta sana fani juontuu latinankielisestä temppeliä tarkoittavasta sanasta fanum ja sen johdannaisesta fanaticus, joka voidaan kääntää jumalan innoittamaksi tai temppelinpavelijaksi.

Psykologinen selitys 
Fanius on aiemmin leimattu julkisuudessa ja tutkimuksessa oireena, joka kertoo yksilön psyykkisistä häiriöistä tai yhteiskunnan sosiaalisista ongelmista. Yleinen mielikuva faniudesta sisältää kaksi stereotyyppiä: pakkomielteisen yksilön sekä hysteerisen ryhmän. Fanireaktiot saatetaan kiivaudessaan nähdä hysteerisinä ja järjettöminä. Kun fanius nähdään oletetun sosiaalisen kyvyttömyden oireena, on "hulluja keräilijöitä" tai "villiintyneitä konserttiyleisöjä" helppo ymmärtää vaarallisina. Uudempi selitys korostaa faniutta kuluttajan aktiivisena kokemistapana.

Faniyhteisöt 

Fanikunnat (engl. fandom) muodostuvat saman kohteen faneista. Sellainen voi syntyä esimerkiksi kirjailijan, kirjasarjan, musiikkiyhtyeen tai urheilujoukkueen ympärille. Faniyhteisöt ovat usein epävirallisia, mutta toimintaa on myös fan clubeissa tai yhdistyksissä, jotka voivat olla fanien itsensä perustamia tai kaupallisia, esimerkiksi musiikkiyhtyeen tuotantoyhtiön perustamia.

Faniyhteisöjen toiminnassa fanituotannolla on keskeinen merkitys: fanit luovat fanitaidetta ja kirjoittavat fanifiktiota, jotka perustuvat alkuperäistuotteen kierrättämiselle.

Esimerkkejä faniyhteisöistä 
 Suomalainen science fiction -fandom
 Tolkien-fandom
 My Little Pony: Ystävyyden taikaa -televisiosarjan 15–30-vuotiaat miespuoliset fanit eli "bronyt".
 Star Trek -fanit eli trekkerit

Katso myös 
 Henkilöpalvonta
 Idoli
 Kultti
 Populaarikulttuuri
 Ultrat

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
 
 
 
 
 
 
 
 

Fanikulttuuri
Satumaa

"Satumaa" on kuuluisin Unto Monosen säveltämä ja sanoittama tangokappale. Sitä on monissa yhteyksissä kutsuttu Suomen kansallistangoksi. Sanoitus alkaa: ”Aavan meren tuolla puolen jossakin on maa”.

Mononen sävelsi ja sanoitti "Satumaan" todennäköisesti vuonna 1949, 19-vuotiaana, alun perin calypsorytmiseksi instrumentaalikappaleeksi ”Fairyland” hänen harjoitellessaan sointukäännöksiä Olavi Kasarin johdolla. Kappale ilmestyi ensimmäisen kerran 1955 Henry Theelin levyttämänä. Theelin tulkinta jäi kuitenkin etäiseksi, eikä kappale saavuttanut mainittavaa menestystä. Lisäksi Toivo Kärjen tekemä sovitus tuntui jo tuolloin vanhanaikaiselta ja Monoseen itseensä suhtauduttiin 1950-luvulla yleisesti vähätellen. Suursuosioon kappale nousi Reijo Taipaleen laulamana 1962. Unto Mononen oli kirjoittanut siihen uuden argentiinalaissävyisen johdannon, muutoin sen oli sovittanut Jaakko Salo. Yhdessä muun muassa Veikko Tuomen levyttämän "Mustan ruusun" kanssa se oli käynnistämässä kaikkien aikojen suomalaista tangovillitystä. Reijo Taipale ei itse ollut versioonsa täysin tyytyväinen, sillä hän oli laulua levytettäessä kuumeessa.  Seuraavana vuonna Taipale levytti Monosen uuden sävellyksen "Tähdet meren yllä", ja näiden tangojen suurmenestyksen jälkeen levy-yhtiöt suorastaan repivät Monosen sävellykset hänen käsistään; eräässä vaiheessa viisi levy-yhtiötä julkaisi hänen tangojaan. Reijo Taipale kertoi laulaneensa "Satumaan" keikoillaan yli kuusi tuhatta kertaa.

”Satumaassa suomalainen kaipuu saa tihentyneimmän ilmauksensa” ja kappale ”verhoaa unenomaiseen vaippaan edeltävien vuosien suuret odotukset”, arvioi Peter von Bagh kappaletta Iskelmän kultaisessa kirjassa (1986).

Frank Zappa soitti oman versionsa kappaleesta Helsingissä vuoden 1974 kiertueellaan. Tulkinta löytyy levyltä You Can't Do That On Stage Anymore, Vol. 2.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Unto Mononen – Niinijoen seudun kyläyhdistys
 Marko Ahon väitöskirja: Iskelmäkuninkaan tuho – Suomi-iskelmän sortuvat tähdet ja myyttinen sankaruus. 2002. Etnomusikologia. Acta Electronica Universitatis Tamperensis : 199. ISBN:951-44-5433-2

Tangot
Suomalaiset iskelmät
Vuoden 1949 kappaleet
Riigivanem

Riigivanem eli valtionvanhin oli Viron riigikogun (parlamentin)  puhemies ja valtionpäämies vuosina 1920–1937. Vuosina 1920–1934 riigivanem hoiti myös pääministerin tehtäviä.

Viron tasavallan riigivanemit  

Viron politiikka
Arpela

Arpela on Tornion kaupunkiin kuuluva kylä ja taajama entisen Alatornion kunnan alueella. Se sijaitsee 25 kilometrin päässä Tornion keskustaajamasta koilliseen Kaakamajoen rannalla ja 26km päässä Tervolan taajamasta tien 927 "varrella."

Asukkaita Arpelan kylässä oli vuoden 2006 lopussa 556. Vuoden 2011 lopussa Arpelan taajamassa oli puolestaan 307 asukasta. Yhdessä naapurikylien Kantojärven, Lautamaan, Könölän, Korpijärven ja Sattajärven kanssa alueella on noin 1 100 asukasta ja pinta-alaltaan nämä kylät muodostavat lähes kolmanneksen Tornion kaupungista.

Arpelassa on laaksomaisia peltoaukeita ja kumpareita, joille asutus pääosin keskittyy. Laaksojen pohjalla virtaa Kaakamajoki. Arpelan kylän asutus sai alkunsa 1600-luvun alkupuolella, kun Ylivojakkalan takamaita asutettiin. Ensimmäinen talo ja asukas oli nimeltään Arpi. Arpela mainitaan omana kylänä 1761.

Arpela on jalkapalloseura Arpelan palloseuran (ArPS) kotipaikka. Seuran kotistadion on Arpelan keskuskenttä. Ensimmäinen tangokuningatar Arja Sipola on kotoisin Arpelasta.

Palvelut 
Arpelan kylän keskus on perinteinen kylänraittimiljöö vanhoine liikerakennuksineen. Kotiseutuyhdistys on ottanut hoitaakseen yhden vanhan kaupparakennuksen kunnostamisen ja rakennuttanut myös laavun. Ikään kuin vanhan osuustoiminta-aatteen siivittämänä yhdistys- ja järjestötoiminta on Arpelassa nykyäänkin hyvin aktiivista. Kylällä toimivat kotiseutuyhdistyksen lisäksi kyläyhdistys ja nuorisoseura. Kesällä vietettävät Arpela-päivät kokoavat kyläläisiä yhteen.

1900-luvulla Arpelan kylässä kehittyi vilkasta yhdistys- ja osuustoimintaa. Nykyään kylässä on monenlaista yritystoimintaa kuten kauppa, ravintola (Laren Baari), tilitoimisto, metallialan yritys. Kylällä asuu myös linja-auto- ja taksiyrittäjiä. Maatilatoimintaa on kylän tuntumassa kahdella tilalla, joista toinen on lammastila. Arpelan yhteiskunnallisia palveluita ovat koulu, neuvola, päiväkoti, kirjastoauto ja osuustoimintaperiaatteella toimiva vesiosuuskunta. Arpelan urheilukenttä ja kaukalo ovat paikallisen urheiluväen suosiossa. Kylällä toimii Arpelan vanhainkotiyhdistys ry, joka tarjoaa asumispalveluja vanhuksille. Lähialueen kylien, kuten Könölän, Sattajärven, Kantojärven ja Korpijärven asukkaat käyttävät myös Arpelan palveluita.

Lähikylät 
Arpelan itäpuolella sijaitsevassa Korpijärven kylässä sijaitsee samanniminen järvi. Korpijärveä alettiin asuttaa Kaakaman suunnasta 1600-luvun lopulla. Alun perin Kaakamaan kuulunut Korpijärvi siirtyi isossajaossa ensin Könölän ja sitten Arpelan maarekisteriin. Kylä sijaitsee Torniosta Tervolaan menevän maantien varrella.

Virkkumaan kylä sijaitsee Arpelasta Aapajärvelle menevän tien varrella. Virkkumaan asutus muodostui vasta toisen maailmansodan jälkeisen asutustoiminnan myötä. Kylällä on noin 50 asukasta. Virkkumaassa on yksi maitotila, kaksi lammastilaa ja koneurakoitsija. Suurin osa työväestöstä käy muualla työssä. Virkkumaan lähimmät palvelut löytyvät Arpelasta, mutta kirjastoauto käy kylällä asti. Virkkumaassa toimii oma kylätoimikunta, joka on yhteistyössä muiden Arpelaa ympäröivien kylätoimikuntien kanssa.

Lähteet

Alatornion kylät
Tornion taajamat
Seinäjoen keskuskenttä

Seinäjoen keskuskenttä on Seinäjoella sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1952. Stadion on toiminut Sepsi-78:n, TP-Seinäjoen ja SJK:n kotikenttänä jalkapallon Mestaruussarjassa ja Veikkausliigassa. Stadionin kapasiteetti on 4 000 katsojaa.

Yleisurheilun suomenmestaruuskilpailut Kalevan kisat on järjestetty stadionilla kolme kertaa, vuosina 1952, 1975 ja 1999.

Historia 

Kenttä on valmistunut 1900-luvun keskivaiheilla. Sitä on myös uudistettu 1970-luvun puolivälissä. Vuonna 1997 kentällä pelattiin jalkapallon Veikkausliigan otteluja TP:n pelatessa liigassa ja kausina 1980–1982 Sepsin pääsarjaotteluja. Amerikkalaisen jalkapallon pääsarjapelejä kentällä on pelattu viimeksi vuonna 2005, kun Crocodilesin kotikenttänä toimivaa Seinäjoen tekonurmea kunnostettiin. Kentällä on järjestetty myös Kalevan kisat vuosina 1952, 1975 ja 1999. Kentällä on pelattu myös maaottelutasolla. Esimerkiksi vuonna 2007 alle 23-vuotiaiden naisten PM-turnauksen ottelu, jossa kohtasivat Englanti ja Saksa, pelattiin Seinäjoella. Olosuhteiden salliessa jalkapallojoukkueista siellä pelasivat vielä vuonna 2007 kotiottelunsa Kakkosen Sepsi-78 ja TP-Seinäjoki, mutta seurojen fuusioitumisen jälkeen keskuskenttä toimi uuden seuran eli Seinäjoen Jalkapallokerhon kotikenttänä. SJK siirtyi pelaamaan kotiottelunsa Seinäjoen jalkapallostadionille kesäkuussa 2016.

Ominaisuudet 

Kentän yleisökapasiteetti on yhteensä 4 000. Katetussa pääkatsomossa on 600 kuppi-istuinta sekä 100 hengen seisomakatsomo. Aurinkokatsomossa on 1 300 kuppi-istuinta. Jalkapallokentän koko on 100 × 64 m. Keskuskentän yleisurheilun suorituspaikoilla on spurtan-pinnoite. Keskuskentän vieressä on myös muita jalkapallokäytössä olevia nurmikenttiä. Kalevan kisoihin 1999 kentälle rakennettiin väliaikaiset katsomot kentän päätyihin, mutta ne purettiin kisojen jälkeen. Vuoden 2013 liiganousun kannalta ratkaisevaan otteluun Hakaa vastaan kentälle järjestettiin 400 hengen lisäkatsomo Kivistön puoleiseen päätyyn ja VIP-katsomo toiseen päätyyn. Lisäksi ottelussa oli tulostaulu molemmissa päissä kenttää, kun otteluun tuotiin siirrettävä valotaulu.

Ennätykset 

Keskuskentän yleisöennätys 6011 katsojaa on jalkapallo-ottelusta SJK – FF Jaro, joka pelattiin 25. lokakuuta 2015. Voittamalla ottelun SJK varmisti Veikkausliigan voiton ja Suomen mestaruuden. Ottelua varten kentän molempiin päihin oli tuotu siirrettävät katsomot tarvittavan yleisömäärän mahduttamiseksi.

Lähteet 

Suomen jalkapallostadionit
Seinäjoen urheilupaikat
Uppa
Saar

Saar () on Moselin oikeanpuoleinen sivujoki koillis-Ranskassa ja länsi-Saksassa. Se alkaa Vogeesien vuoristosta kahtena latvapurona, joiden nimet ovat Sarre Rouge ("Punainen Saar") ja Sarre Blanche ("Valkoinen Saar"). Molemmat latvapurot alkavat Vogeesien korkeimmalta huipulta, Alsacen ja Lorrainen rajalta Mont Donon'ilta eri suuntiin, mutta ne yhtyvät toisiinsa Lorquin'issa. Joki on 246 km pitkä, ja sen ensimmäiset 126 km on Ranskan, loput 120 km Saksan puolella. Saar laskee Moseliin Konzissa Saksan Rheinland-Pfalzissa. Sen valuma-alueen pinta-ala on 7 431 km².

Saarjoen mukaan on saanut nimensä Saksan osavaltio Saarland.

Saar on aikoinaan ollut Saarlandin kivihiili-, rauta- ja terästeollisuuden kannalta hyvin tärkeä laivareitti, jota pitkin on kuljetettu sekä raaka-aineita että valmiita tuotteita. Saaria, Reiniä ja niihin liittyviä kanavia kuten Reinin-Marnen kanavaa pitkin alue on ollut laivaliikenneyhteydessä muun muassa Ruhrin alueelle ja Rotterdamiin. Nykyisin Saar on kuitenkin menettänyt merkityksensä laivareittinä, vaikka sen Saksan-puoleista osaa onkin syvennetty.

Ranskassa Saar kulkee suurimmaksi osaksi Mosellen departementin, osittain kuitenkin Bas-Rhinin alueella. Sen varrella sijaitsevista kaupungeista huomattavimpia ovat Abreschviller Sarre Rougen varrella sekä Lorquin, Sarrebourg, Fénetrange, Sarre-Union, Sarralbe ja Sarrequemines.

Saksassa Saar on osittain Saarlandin ja osittain Rheinland-Pfalzin alueella. Sen varrella sijaitsevat Saarbrücken, Völklingen, Wadgassen, Bous, Saarlouis, Dillingen, Merzig, Saarburg ja Konz.

Saarin varrella sijaitseva Völklingenin rautaruukki on UNESCOn maailmanperintökohde.

Aiheesta muualla 

http://www.geoportail.fr
Saar Sandren tietokannassa

Ranskan joet
Saksan joet
Reinin vesistö
Lekotti

Lekotti on Savonlinnassa sijaitseva hiihtokeskus. Lekotissa on neljä valaistua rinnettä, kaksi hissiä, pisimmän rinteen pituus on 650 m ja korkeusero 75 m. Lisäksi rinteillä on erityissuorituspaikat lumilautailijoille (mm. snowblade). Lekotin alueella on 1,5 km valaistua hiihtolatua sekä 30 kilometrin retkilatu. Välittömässä läheisyydessä sijaitsevalla Kaitajärvellä on 6 km retkiluistelurata.

Palveluja

 Langaton nettiyhteys
 Kahvio ja tilausravintola
 Moottorikelkkareitistö yhdistyneenä lähikuntien reitteihin

Aiheesta muualla
Lekotin sivut

Savonranta
Savonlinnan urheilu
Suomen talviurheilukeskukset
Aasinsilta

Aasinsilta () on a) kirjallinen siirtymätekniikka, jossa tekstiin lisätään irrallinen tai kömpelö viittaus siihen, mitä aiotaan käsitellä seuraavaksi, b) vaikea tai ongelmallinen tehtävä sekä c) tehtävän suorittamisen tai muistamisen apukeino. Ilmauksen merkitys vaihtelee kielestä toiseen: suomessa (ja myös suomenruotsissa) merkitykset ovat lähellä toisiaan, ja niissä aasinsilta tarkoittaa useimmiten kirjallista siirtymätekniikkaa ja joskus myös muistamisen apukeinoa.

Aasinsilta kirjallisuudessa
Kirjallisuudessa aasinsiltaa pidetään yleensä tyylirikkona ja kirjoittajia kehotetaan välttämään sitä. Eräs aasinsillan tyyppi on aikominen: kirjoittaja siirtyy aiheesta toiseen ilmoittaen yhtäkkiä, mitä käsittelee seuraavaksi — yhteys aikaisempaan jää epäselväksi. Toisaalta aasinsillaksi voidaan kirjoittaa käsittelyn loppuun töksähtävä yhteenvetolause.

Aasinsillan käsitettä hyödynnetään tehokeinona silloin, kun puhuja tai kirjoittaja itse mainitsee turvautuvansa aasinsiltaan. Humoristisesti tekniikkaa käytettiin usein TV-sarjassa Monty Pythonin lentävä sirkus.

Esimerkki kirjallisesta aasinsillasta ja sellaisen osoittamisesta 
"Se varusmiesajasta. Nyt oltiin matkalla kertausharjoituksiin."   Nämä kaksi virkettä päättävät kirjan luvun, jonka nimi on Muistelma varusmiesajalta. Esimerkin aasinsilta on kaksiosainen. Edeltävä kertomus päätetään yhteenvetolauseeseen: Se varusmiesajasta. ja seuraavaksi ilmoitetaan, mitä on tulossa: Nyt oltiin matkalla kertausharjoituksiin.

Seuraavassa kirjoittaja kertoo itse käyttäneensä aasinsiltaa: "Tällä – pitkällä – aasinsillalla on hyvä tehdä tunnustus: Sähköpaimen on ollut väärässä."

Muita merkityksiä

Pons asinorum tarkoittaa myös erästä Eukleideen geometrista todistusta. Todistus on haastava, ja sen ymmärtäminen oli kompastuskivi monelle lukijalle. Tästä johdetaan myös seuraava merkitys. Monessa kielessä tämä on ilmauksen ensisjainen merkitys.

Aasinsillaksi voidaan varsinkin saksan kielessä (Eselsbrücke) nimittää myös opettelu- ja muistamistekniikoita ("nyrkki- eli peukalosääntöjä"), joiden avulla asioita palautetaan mieleen.

Lähteet 

Kieli

en:Segue
Nokia Bell Labs

Bell Labs (ennen Bell Labs Innovations, AT&T Bell Laboratories ja Bell Telephone Laboratories) on alun perin yhdysvaltalainen, lähinnä elektroniikkaan ja tietojenkäsittelyyn keskittynyt tutkimus- ja tuotekehitysorganisaatio.

Kehitys 

Bell Labsissa on kehitetty muun muassa transistori, laser, informaatioteoria, Unix-käyttöjärjestelmä ja C-ohjelmointikieli. Myös Plan 9 hajautettu käyttöjärjestelmä on saanut siellä alkunsa.

Transistorin kehittivät William Shockley, John Bardeen ja Walter Brattain, jotka esittelivät keksintöä yhtiössä 23. joulukuuta 1947. Bell Labs esitteli keksintöä julkisesti lehdistötilaisuudessa 30. kesäkuuta 1948.

Vuonna 1979 Bell Labs esitteli ensimmäisen yhdelle piirille rakennetun digitaalisen signaaliprosessorin.

Historia 

Bell Labs -tutkimuskeskus perustettiin vuonna 1925 osaksi AT&T-puhelinyhtiötä.

Vuonna 1996 AT&T irrotti Bell Laboratories tutkimusyksikön ja laitteistovalmistuksen Lucent Technologiesiin.

Vuonna 2007 Lucent ja Alcatel yhdistyivät muodostaen Alcatel-Lucentin. Bell Laboratories ja Alcatelin tutkimusyksikkö yhdistyivät.

Vuonna 2016 Nokia osti yksikön ja yhdisti sen Nokian FutureWorks-yksikön kanssa. Yrityskaupan eli fuusion toteuduttua kanssa osasto on osa Nokia-konsernia. Aiesopimus esitettiin huhtikuun puolivälissä 2015, ja yhdistynyt yhtiö aloitti toimintansa tammikuussa 2016.

Toiminta 

Bell Labsilla työskenteli noin 700 ihmistä vuoden 2015 alussa. Sen tutkimus keskittyy kuuteen osa-alueeseen:
 fysikaaliset tieteet
 tietotekniikka ja tietokoneohjelmat
 matematiikka ja algoritmit
 tietoverkot
 optinen tiedonsiirto
 langattomuus eli langaton viestintä, kuten WLAN

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Bell Labsin verkkosivu
Frank Robson

Frank Robson (s. 27. huhtikuuta 1946 Bradford on Avon, Britannia) on brittiläissyntyinen laulaja, pianisti ja urkuri, joka tuli Suomeen ensimmäisen kerran vuonna 1967.

Robson oli tavannut lontoolaisessa pubissa suomalaisia. Yhtyeensä kiertueen loputtua odottamatta Tukholmaan vuonna 1967 hän soitti päähänpistosta Lontoossa saamaansa suomalaiseen puhelinnumeroon ja tuli sitä myötä Suomeen. Juuri tuolloin Suomessa oli kysyntää englantia äidinkielenään puhuvalle rockmuusikolle, jolla oli alan kokemusta Lontoosta. Lontoossa hän oli soittanut muun muassa Small Faces -yhtyeen kanssa.

Suomessa hän sai nopeasti töitä yhtyeessä Mosaic, jonka solisti Kirill Babitzin oli lähtenyt soolouralle taiteilijanimellä Kirka. Mosaicin levyttämän singlen molemmat kappaleet olivat Robsonin käsialaa. Seuraavaksi Robson pyydettiin paikkaamaan Jim Pembroken jättämää aukkoa Blues Sectioniin, jonka kanssa Robson samoin levytti kaksi kappaletta. Kesällä 1968 hän teki 50 keikkaa ja palasi niiden jälkeen Englantiin, kun yhtye hajosi.

Robson ajatteli palanneensa pysyvästi Englantiin, mutta pian hänet pyydettiin takaisin Suomeen perusteilla olleeseen Tasavallan Presidenttiin. Hän oli mukana yhtyeen kahdella ensimmäisellä levyllä, mutta ennen kolmatta levyä Lambertlandia hänet erotettiin. Robsonin kannalta oli valitettavaa, että juuri tässä vaiheessa “Pressa“ lähti Englantiin ja teki siellä paljon huomiota saaneita keikkoja. Robson sai kuitenkin myöhemmin vielä uuden mahdollisuuden, kun “Pressa“ koottiin uudelleen 1999 ja teki vuonna 2006 vielä yhden levyn, Six Completen. Sen kappaleet ovat Jukka Tolosen ja Robsonin käsialaa.

Robson on julkaissut viisi soololevyä. Hän toivoo vielä voivansa tehdä levyn, vaikka on vuodesta 2013 sairastanut nielusyöpää, ja monen leikkauksen jäljiltä lauluääni ei enää ole entinen. Toiveita kuitenkin herättää Robsonin luonnehdinta, jonka mukaan ääni on “jossakin Joe Cockerin ja Louis Armstrongin välimaastossa eli aika raspi”. Myös varhaisista levyistä Robson ja Stay Awhile ovat ilmestymässä uudelleen julkaisijana Svart Records, ja sama levy-yhtiö on julkaisemassa myös kokoelman Robsonin varhaisia singlejä, kaikkiaan 14 kappaletta.

Robsonilla on kaksi tytärtä, joista Jenny Robson on laulaja.

Sooloalbumit

Lähteet

Aiheesta muualla
Ylen Elävä arkisto: Frank Robson ja Mosaic

Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset kosketinsoittajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Kortteliralli

Kortteliralli on nuorisokulttuurin muoto, jossa autolla tai moottoripyörällä ajetaan ilman päämäärää. Korttelirallista käytetään alueesta riippuen eri slangisanoja, kuten pilluralli tai torimunkki. Korttelirallin harrastaminen keskittyy pääasiassa viikonloppuiltoihin ja sisältää useissa tapauksissa alkoholin käyttöä, sosiaalista kanssakäymistä ja musiikin kuuntelua. 

Korttelirallista kantautuu usein melua pitkienkin matkojen päähän, mikä voi häiritä tuntuvasti asumismukavuutta kaupungin keskustoissa. Ylinopeudella ajaminen aiheuttaa myös vaaratilanteita muille liikkujille, kuten jalankulkijoille ja pyöräilijöille.  Suomen laki kieltää, tulkinnasta riippuen, korttelirallin häiritsevänä ajona taajamassa.  Sitä katsotaan kuitenkin usein läpi sormien. Alkoholinkäytöstä voi seurata myös rattijuoppoutta ja järjestyshäiriöitä. 

Kortteliralli keskittyy perinteisesti kaupunkien keskustoihin, jossa saatetaan ajaa useita tunteja peräkkäin samaa reittiä edestakaisin. Hiljaisilla teillä nopeudet nousevat usein suuriksi, välillä kohtalokkain seurauksin.

Etelä-Karjalan poliisilaitoksen (nyk. Kaakkois-Suomen poliisilaitos) ylikonstaapelin Kai Siparin mukaan kortteliralli on vähentynyt muun muassa kaupunkien keskustojen liikennejärjestelyjen takia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Heli Vaaranen & Neil Wieloch: Car crashes and dead end careers: Leisure pursuits of the Finnish subculture of the kortteliralli street racing . (PDF) 

Autoilu
Nuorisokulttuuri
Josh Hartnett

Josh Hartnett (s. 21. heinäkuuta 1978 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja.

Lapsuus 
Hartnett syntyi Saint Paulissa Minnesotassa. Hänen vanhempansa olivat eronneet, joten hänen isänsä Daniel Hartnett ja äitipuoli Molly kasvattivat hänet. Hänen biologinen äitinsä muutti takaisin San Franciscoon pian erottuaan Hartnettin isästä, mutta Hartnett kasvoi Saint Paulissa. Hän näytteli ensimmäistä kertaa koulun näytelmässä kahdeksannella luokalla. Hän valmistui vuonna 1996 South High Schoolista, joka sijaitsee Minneapolisissa. Hartnett pelasi amerikkalaista jalkapalloa high schoolissa, mutta lopetti loukattuaan polvensa. Hän aloitti näyttelemisen lopetettuaan jalkapalloilun.

Ura 
Huhtikuussa 1997 Josh Hartnett esitti Michael Fitzgeraldin roolia yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Cracker. Ennen elokuvarooleja Hartnett esitti pieniä osia televisiosarjoissa sekä mainoksissa. Hartnettin ura sai alkunsa ja hän sai nyt suurempia rooleja, esimerkiksi elokuvissa Kauhun oppitunnit, Pearl Harbor, Virgin Suicides ja Isku Mogadishuun. Josh Hartnett sai nyt julkisuutta monin tavoin. Hänet on monta kertaa listattu seksikkäiden näyttelijöiden listalle, sekä kerran hänet valittiin seksikkäimmäksi kasvissyöjäksi.

Yksityiselämä 
Hartnett tapaili lukioajan tyttöystäväänsä Ellen Fensteriä muutaman vuoden ajan. Pari erosi kuitenkin helmikuussa 2004, minkä jälkeen Hartnett on yhdistetty muun muassa vastanäyttelijäänsä Kirsten Dunstiin sekä Scarlett Johanssoniin.

Filmografia

Elokuvat 
 Kauhun oppitunnit (The Faculty, 1998)
 Debutante (1998)
 Halloween H20 (Halloween H20: 20 Years Later, 1998)
 Virgin Suicides (1999)
 Member (2001)
 Kohtalokas kesäloma (Here on Earth, 2000)
 The Same (2001)
 Isku Mogadishuun (Black Hawk Down, 2001)
 The One – ympyrä sulkeutuu (O, 2001)
 Pearl Harbor (2001)
 Suhteet sekaisin (Town & Country, 2001)
 Blow Dry – kierot kutriniekat (2001)
 40 päivää ja 40 yötä (40 Days and 40 Nights, 2002)
 Murha Hollywoodissa (Hollywood Homicide, 2003)
 Wicker Park (2004)
 Sin City (2005)
 Crazy in Love (Mozart and the Whale, 2005)
 Lucky Number Slevin (2006)
 Maameren tarinat (Gedo senki, anime, 2006)
 Musta Dahlia (The Black Dahlia, 2006)
 30 päivää kaamosta (30 Days of Night, 2007)
 Resurrecting the Champ – pelastakaa mestari  (2007)
 LandShark Inc. (August, 2008)
 I Come with the Rain  (2009)
 Bunraku  (2010)
 Girl Walks Into a Bar  (2011)
 Stuck Between Stations (2011)
 Singularity  (2013)
 Parts Per Billion  (2014)
 Wild Horses  (2015)
 Oh Lucy!  (2017)
 The Ottoman Lieutenant  (2017)
 6 Below: Miracle on the Mountain  (2017)
 She’s Missing  (2019)
 Inherit the Viper  (2020)
 Most Wanted  (2020)
 Valley of the Gods  (2020)

Televisiosarjat
 Fitz ratkaisee (Cracker, televisiosarja, 1997)
 Penny Dreadful (televisiosarja, 2014-2016)
 Paradise Lost (televisiosarja, 2014-2016)

Aiheesta muualla

 
 Lucky Number Josh - Josh Hartnett Fan Site 
 Absolute Josh Hartnett - Josh Hartnett Social Network 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rauhala

Rauhala tarkoittaa seuraavia asioita:

Maantieteellisiä paikkoja:

 Rauhala, kylä Kittilässä
 Rauhala, taajama Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirin Miinalan kunnassa Venäjällä
 Rauhala, kaupunginosa Kotkassa
 Rauhala, museomajatalo Kouvolassa
 Rauhala, ravintola ja entinen asuintalo Oulussa

Sukunimenä:

 Aaro Rauhala (1949–2003), suomalainen naivistinen taidemaalari
 Anna Rauhala (s. 1975), suomalainen kuulantyöntäjä
 Anneli Rauhala (1928–2021), suomalainen sopraano
 Anssi Rauhala (s. 1965), suomalainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja
 Hannu Rauhala (s. 1934), suomalainen kasvatustieteen dosentti
 Ilona Rauhala (s. 1972), suomalainen psykologi
 Jani Rauhala (s. 1978), suomalainen nyrkkeilijä
 Jani Rauhala (s. 1999), suomalainen jääkiekkomaalivahti
 Janne Rauhala (s. 1976), pesäpalloilija
 Jorma Rauhala, Ruokakeskon ent. toimitusjohtaja
 Jukka Rauhala (s. 1959), suomalainen painija
 Kaarlo Rauhala (1878–1934), suomalainen historiantutkija
 Kalervo Rauhala (1930–2016), suomalainen painija
 K. N. Rauhala (1887–1937), suomalainen kirjailija
 Lauri Rauhala (1914–2016), suomalainen psykologi ja filosofi
 Leena Rauhala (s. 1942), suomalainen poliitikko ja filosofi
 Mari Rauhala (s. 1977), suomalainen maastohiihtäjä
 Marko Rauhala, Marko Äijö, suomalainen ohjaaja, televisiotuottaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä
 Martti Rauhala (1928–2012), suomalainen opettaja ja kirjallisuuden suomentaja
 Niilo Rauhala (s. 1936), suomalainen runoilija
 Osmo Rauhala (s. 1957), suomalainen nykytaiteilija
 Otto Rauhala (s. 1995), suomalainen jääkiekkoilija
 Pasi Rauhala (s. 1978), suomalainen kuva- ja mediataiteilija
 Pauliina Rauhala (s. 1977), suomalainen kirjailija
 Pekka Rauhala (s. 1960), suomalainen painija
 Pentti Rauhala (s. 1938), opettaja, linnuston tutkija ja tietokirjailija
 Tapio Rauhala (s. 1943), suomalainen kuulantyöntäjä
 Timo Rauhala, suomalainen golfvalmentaja
 Urpo Rauhala (s. 1955), suomalainen director musices, muusikko ja kuoron- sekä orkesterinjohtaja
Magomedali Magomedov

Magomedali Magomedovitš Magomedov (, s. 15. kesäkuuta 1930 Levašissa, Levašin piirissä Dagestanin ASNT:ssa) on dagestanilainen poliitikko ja maan pitkäaikainen johtaja. Hän oli Dagestanin valtioneuvoston puheenjohtaja vuosina 1987–2006. Kansallisuudeltaan hän on dargini.

Magomedov valmistui Dagestanin teatteri-instituutista vuonna 1952 ja Dagestanin maatalousinstituutista vuonna 1968. 

Hänestä tuli Dagestanin ASNT:n valtioneuvoston puheenjohtaja vuonna 1987 ja oli yksi harvoista johtajista, jotka säilyttivät asemansa Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen. Magomedov valittiin Dagestanin valtioneuvoston puheenjohtajaksi 26. heinäkuuta 1994. Toiselle kaudelle hänet valittiin 26. kesäkuuta 1998 ja kolmannelle kaudelle 25. kesäkuuta 2002. Magomedov erosi tehtävästään kesken virkakauden 19. helmikuuta 2006 ilman selvää syytä. Hänen seuraajakseen valittiin seuraavana päivänä Muhu Alijev. 

Venäjän federaation kuvernöörit ja aluejohtajat
Dagestanilaiset poliitikot
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Suukko (makeinen)

Suukko on tanskalainen ympäri maailmaa eri nimillä tunnettu makeinen. 1800-luvulla Tanskassa kehitettyä makeista on kutsuttu nimellä flødeboller eli ’kermapulla’. Makeista on kutsuttu myös nimellä negerkys, josta suomalainen nimi neekerinsuukko on tullut. Nimitys crembo/krembo makeiselle on tullut Israelista, jossa makeista kutsuttiin alun perin eurooppalaiseen tapaan nimellä rosh kushi eli ’neekerin pää’. Myöhemmin nimityksestä luovuttiin ja siirryttiin käyttämään nimitystä krembo. Krembo on yhdistelmä heprean kielen sanoista krem (kerma) ja bo (sisällä). Krembossa on pyöreän keksin päällä munavaahtoa, joka on kuorrutettu ohuesti suklaalla. Makeinen on kääritty alumiinifolioon.Israelissa tätä herkkua syödään vain talvisaikaan mutta runsain määrin.

Suukot Suomessa 
Suomessa makeista valmistaa nykyisin Brunberg. Alkujaan makeista valmistivat muutkin (esimerkiksi Hellas nimellä Neekerin suudelma 1920-luvulla), mutta Brunberg aloitti sen teollisen tuotannon Porvoossa vuonna 1951. Makuja on neljä: mansikka, vanilja, mokka ja toffee.

Suomessa makeista on kutsuttu neekerinsuukoksi tai -pusuksi vanhempaa perua olevan saksankielisen nimityksen, Negerkuß, mukaan. Nimi muutettiin vuonna 2001 Brunbergin suukoksi, vaikka suukon nimen vaihtamisesta saatu palaute oli ollut Brunbergin toimitusjohtajan Tom Brunbergin mukaan ”lähes sataprosenttisesti vastustavaa”. Samalla muutettiin pakkauksen kuvaa neutraalimmaksi: karikatyyrin tapaan kuvattujen mustaihoisten hahmojen huulia pienennettiin ja kaislahame muuttui kankaiseksi. Myös Saksassa makeisen nimitys on muutettu suklaasuukoksi (). Maaliskuussa 2020 Brunberg ilmoitti, että suuteleva pariskunta poistuu pakkauksista kesään mennessä. Tilalle tulee piirretty kuva Porvoon kaupungista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yle Arkivet: Om Brunbergs kyssar 

Makeiset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rasistiset nimet ja symbolit
Aapeli

Aapeli on suomalainen miehen etunimi. Aapelin nimipäivä on 2. tammikuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2021 loppuun mennessä Aapeli on Suomessa annettu nimeksi 3 966 miehelle. Aapeli on ollut almanakassa vuodesta 1890.

Nimimerkit 
Pakinoitsija Simo Puupponen käytti nimimerkkiä Aapeli.

Tunnettuja Aapeleita 

 Aapeli Alanen, koripalloilija
 Aapeli Halonen, suomalainen urkuharmonitehtailija
 Aapeli Hautanen, suomalainen muusikko
 Aapeli Häyrinen, maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Aapeli Erhard Jokipii, suomalainen lääninrovasti, asessori, kirjallisuuskriitikko ja suomentaja
 Aapeli Koivikko, poplaulaja, Eino ja Aapeli -duon jäsen
 Aapeli Korhonen, myöhemmin Abel Adams, elokuvatuottaja, Adams Filmi Oy:n perustaja
 Aapeli Räsänen, jääkiekkoilija
 Aapeli Saarisalo, suomalainen teologi, arkeologi ja kirjailija
 Aapeli Suomalainen, suomalainen kansanedustaja (SDP)
 Aapeli Vuoristo, suomalainen muusikko

Lähteet 

Etunimet
Luxemburg Eurovision laulukilpailussa

Luxemburg osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1956, joten se oli yksi sen alkuperäisistä osallistujamaista. Luxemburg on voittanut kilpailut viisi kertaa: 1961, 1965, 1972, 1973 ja 1983. Luxemburg jätti väliin vuoden 1959 kilpailut. Maa vetäytyi kilpailuista vuoden 1993 jälkeen eikä ole sen jälkeen palannut. 

Luxemburg on esittänyt kappaleensa ranskaksi, mutta luxemburgin kielellä laulettiin vuosina  ja  sekä osin myös .

Luxemburgin sijoitukset 
Huom! Vuosien 1956-1974 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.<noinclude>

Vanha pistejärjestelmä

Nykyinen pistejärjestelmä
Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.

Luxemburgin äänestyshistoria (1975–1993)

Luxemburgin antamat pisteet

Luxemburgin saamat pisteet

Kapellimestarit 
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.

Lähteet

Luxemburgin musiikki
Eurovision laulukilpailut maittain
Kopiopaperi

Kopiopaperi on edullista, keskitasoista paperia, jota käytetään muun muassa kopiokoneissa sekä tulostimissa.

Useimmissa maissa yleisin käytetty kopiopaperin arkkikoko on ISO 216 -standardin mukainen A4 (210 x 297 mm). Koska standardi ei ole käytössä Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa, Filippiineillä, Chilessä eikä joissain muissa amerikkalaisissa valtioissa, käytetään näissä maissa yleisenä kopiopaperina Yhdysvaltojen kirjekokoa (, koko 8,5" x 11").

Yleinen kopiopaperi painaa 80 g/m².

Lähteet 

Paperilaadut
Naurskajan piiri

Naurskajan piiri () on hallinnollinen alue eli piiri (район) Tšetšenian tasavallan pohjoisosassa.

Perustietoja
Naurskajan piirin pinta-ala on 2 205 neliökilometriä. Lännestä itään alue on noin 40 kilometriä leveä, pohjois-etelä-suunnassa noin 60 kilometriä. Maasta on maatalouskäytössä 2 045 neliökilometriä ja teollisuuden käytössä 3,9 neliökilometriä. Idässä piiri rajoittuu Šelkovskajan piiriin, pohjoisessa ja lännessä Dagestanin tasavaltaan ja Stavropolin aluepiiriin ja etelässä Groznyin ja Nadteretšnyn piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Naurskajan kylä.

Piirissä on 13 organisoitua itsehallintoyksikköä ja 29 maaseututyyppistä asutusta. Asukkaita 44 302.

Historiaa
Naurskajan piiri perustettiin 23. tammikuuta 1935 Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton korkeimman neuvoston päätöksellä. Ensimmäiset asukkaat alueelle tulivat jo huomattavasti aikaisemmin. Noin 230 vuotta sitten Volgalta ja Donilta saapuneet ihmiset ryhtyivät asuttamaan Terek-joen vasenta rantaa ja pian syntyivät ensimmäiset asutukset: kasakkakylät Naurskaja, Mekenskaja, Kalinovskaja, Ištšerskaja. 1770-luvulla Jemeljan Pugatšov oli nostattamassa kapinaa myös Ištšerskajassa.

1800-luvulla alueelle syntyi lukuisia uusia asutuksia kuten Nikolajevskaja (1848), Saveljevskaja (1886), lohkotila Kapustin (1823), Kretšetov (1885), Kornejevo (1866), Selivankin (1888) ja lohkotila Postnyi (1870) ja Klinkov (1892).  Vuoteen 1916 Naurskajassa oli 16, Klinkovissa 27 ja koko alueella 70 lohkotilaa ja kaikkiaan 750 kotitaloutta.  Vuoteen 1917 saakka alueen talous koostui lähes yksinomaan maataloudesta.

Aiheesta muualla

 http://www.chechnya.gov.ru/republic/map/17.html

Tšetšenian piirit
Sokos Hotel Presidentti

Original Sokos Hotel Presidentti on Helsingin Kampissa sijaitseva hotelli. Sen avasi käyttöön tasavallan presidentti Urho Kekkonen yhdessä pääministeri Mauno Koiviston kanssa. Alkuaan se oli Osuusliike Elannon omistama kuuluen Ramada-ketjuun. Hotellin yhteydessä toimi Raha-automaattiyhdistyksen pelikasino, Casino Ray vuosina 1991–2004, nykyinen Fennian talossa toimiva Casino Helsinki.

Elannon ja Helsingin osuuskaupan liiketoimintojen yhdistyessä Helsingin osuuskauppa Elannoksi Presidentti tuli osaksi S-ryhmän Sokotel-yhtiön Sokos Hotels -ketjua vuonna 2005. Mittava peruskorjaus ja huoneuudistus tehtiin vuosina 2016–2018. Taiteilija Paola Suhosen suunnittelema huonekonsepti ilmentää joka kerroksessa eri tavoin suomalaisuutta.

Original Sokos Hotel Presidentti on yksi suurimmista Helsingin kokous- ja tapahtumahotelleista ja sen yhteydessä toimii myös Bistro Manu ja Pub Adjutantti.

Aikaisemmin hotellin paikalla oli Turun kasarmin muonavarasto ja hevostalli. Myöhemmin alueen eteläosa oli linja-autojen lähtölaiturialueena ja pohjoisosassa oli huoltoasema.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin hotellit
Kamppi
Sokos Hotels
Alexandra Babitzin

Alexandra "Ake" Babitzin (myös Aleksandra Babitzin, s. 1. tammikuuta 1981) on suomalainen laulaja. Hänen isänsä oli Kirka.

Babitzin osallistui vuonna 1991 Tenavatähti-kilpailuun tätinsä Muska Babitzinin levyttämällä kappaleella ”Pidä kii” ja selviytyi semifinaaliin saakka. Myöhemmin Babitzin on laulanut muun muassa Anssi Kelan ”Puistossa”-kappaleen kertosäkeen Nummela-albumilla. Hän on ollut mukana myös Alimo&Controlin ”Älä kuuntele mua” -kappaleella. Hän on myös esiintynyt kokoonpanossa nimeltä Alexandra Babitzin & Band. Hän on tehnyt yhteistyötä myös Siiri Nordinin kanssa: Babitzin on taustalaulajana Nordinin molemmilla albumeilla sekä mukana livekokoonpanossa. Lisäksi Babitzin on ollut tekemässä kappaleita Nordinin kahdelle soololevylle Me too (2006) ja Lyö tahtia (2008). Alexandra on tehnyt myös Playboy-kappaleen. Nordin ja Babitzin vierailevat myös Ipanapa liikenteessä -levyllä.

Diskografia

Singlet
 Ake Babitzin: Sha-la-la / Pidä kii (1992)
 Anssi Kela feat. Alexandra: Puistossa (2001)
 Alimo & Control feat. Alexandra Babitzin: Älä kuuntele mua (2001)

Lähteet

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset lauluntekijät
Tenavatähti
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Anime-musiikkivideo

Anime-musiikkivideo, () josta yleisesti käytetty lyhenne AMV, on yhden tai useamman animesarjan tai -elokuvan otoksia käyttämällä editoitu musiikkivideo johonkin musiikkikappaleeseen. AMV:t leviävät helposti ja nopeasti Internetin kautta, eivätkä ne ole millään tavoin kaupallisia. Anime-musiikkivideoilla on useita tyylilajeja, joista tunnetuimpia ovat tiettyyn animeteokseen keskittyvät, tai yhden tai useamman teoksen hahmokaartia esittelevät musiikkivideot. Tunnetuista dubstep-yhtyeistä Nero on tehnyt anime-musiikkivideon Innocence-kappaleeseensa.

Anime-musiikkivideoita tehdessä käytetään erilaisia keinoja, jotta kuva ja ääni sulautuisivat yhteen ja loisivat molempia palvelevan kokonaisuuden. AMV:t ovat fanien tekemiä, eivätkä liity mitenkään kyseiseen artistiin tai yhtyeeseen. Kuitenkin eräät yhtyeet, kuten ranskalainen Daft Punk ovat tehneet virallisia musiikkivideoitaan animetyyliin. Näitä ei tule sekoittaa AMV:ihin.

AMV-kilpailut

AMV:iden yleistyessä on alettu järjestää AMV-kilpailuja (). Jotkut kilpailut asettavat teeman (esimerkiksi toiminta, yaoi, jne.), toisissa ei ole rajoituksia. Useimmiten kilpailut järjestetään anime- ja mangafanien massatapahtumissa, coneissa, vaikkakin kilpailuihin on usein ennakkoilmoittautuminen ja -karsinta. Coneissa järjestettävissä AMV-kilpailussa karsinnan läpäisseet videot näytetään yleisölle, ja voittajan päättää usein raati. Palkintoja voidaan jakaa ”Best in show” -palkinnon lisäksi esimerkiksi parhaasta toiminta-AMV:stä tai erikoisefektien käytöstä, mutta vain mielikuvitus on rajana.

Aiheesta muualla
AMV.fi - Suomalaisten AMV-harrastajien yhteisö. Sivuilta löytyy tietoa AMV-harrastuksesta, kilpailuista ja muista tapahtumista.
AnimeMusicVideos.org - Monipuolista tietoa AMV:n teosta, sekä mahdollisuus levittää omia videoita tai ladata toisten. 

Anime
Musiikkivideot
Pennanen

Pennanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Ain’Elisabet Pennanen (1881–1945), kirjailija ja runoilija
 Aleksi Pennanen (s. 2000), futsalpelaaja
 Aliina Pennanen (1887–1978), kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija
Antti Pennanen:
 Antti Pennanen (1922–2003), kansanedustaja (SDP), kunnallisneuvos
 Antti Pennanen (1903–1989), kenraaliluutnantti
 Antti Pennanen (s. 1979), jääkiekkoilija ja valmentaja
 Donata Pennanen (s. 1964), suomalainen liikuntapedagogi ja tanssinopettaja
 Eetu Pennanen (s. 1992), lentopalloilija
 Eila Pennanen (1916–1994), kirjailija, kriitikko, esseisti ja suomentaja
 Esko Pennanen (1912–1990), kielitieteilijä, professori
 Hanna Pennanen, nyk. Hanna Fredriksonp (s. 1977), yleisurheilija
 Jarno Pennanen (1906–1969), kirjailija ja toimittaja
 Joonas Pennanen (s. 1988), jalkapalloilija
 Jotaarkka Pennanen (s. 1946), teatteriohjaaja
 Juhani Pennanen (s. 1993), jalkapallomaalivahti
 Jukka Pennanen:
 Jukka Pennanen (s. 1945), kulttuuriantropologi
 Jukka Pennanen (s. 1952), kenraalimajuri, Itä-Suomen sotilasläänin komentaja 2008–2011
 Kasimir Pennanen (1980–2006), näyttelijä
 Lea Pennanen (1929–2019), lastenkirjailija ja radiotoimittaja
 Leo Pennanen (1904–1991), rovasti ja käsialantutkija
 Maria Pennanen, startup-neuvonantaja
 Martti Pennanen (1923–2010), näyttelijä
Matti Pennanen:
 Matti Pennanen (1847–1892), maanviljelijä ja liike- ja valtiopäivämies
 Matti Pennanen (1869–1937), filosofian maisteri ja tietokirjailija
 Matti Pennanen (s. 1921), pesäpalloilija
 Matti Pennanen (s. 1951), Oulun ent. kaupunginjohtaja
 Mikko Pennanen (s. 1918), pesäpalloilija
 Pasi Pennanen, autosuunnittelija ja keksijä
Pekka Pennanen:
 Pekka Pennanen (1872–1960), kansanedustaja ja ministeri, Kokoomuksen puheenjohtaja 1936–1942
 Pekka Pennanen (1926–2016), pesäpalloilija
 Petri Pennanen (s. 1981), pesäpalloilija ja pelinjohtaja
 Petrus Pennanen (s. 1972), Piraattipuolueen poliitikko
 Petteri Pennanen (s. 1990), jalkapalloilija
Sami Pennanen:
 Sami Pennanen, (s. 1969), kilpaveneilijä
 Sami Pennanen (s. 1973), kuvataiteilija
 Tero Pennanen, kosketinsoittaja
 Toivo Pennanen (s. 1997), jääkiekkoilija.

Kuvitteellisia henkiöitä 
 Heikki "Hessu" Pennanen, Daniela Pennanen ja Aamu Pennanen tv-sarjassa Kotikatu.

Nimen muita merkityksiä 
 Osasto Pennanen oli talvisodan aikainen, Petsamossa taistellut joukko-osasto.
Omar Naber

Omar Kareem eli Omar Naber (s. 7. heinäkuuta 1981 Ljubljana, Slovenian ST) on slovenialainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen äitinsä on slovenialainen musiikinopettaja ja isä jordanialainen hammaslääkäri.

Naber edusti Sloveniaa vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa itse tekemällään laululla "Stop". Hän ei päässyt finaaliin, mutta sijoittui semifinaalissa kahdenneksitoista. Vuoden 2017 kilpailussa hän edusti uudestaan maata kappaleella "On My Way".

Naber julkaisi vuonna 2005 albumin Omar.

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut ,

Lähteet 

Slovenialaiset laulajat
Lauluntekijät
Slovenian euroviisuedustajat
Vuoden 2005 euroviisuedustajat
Vuoden 2017 euroviisuedustajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Aasialainen paradoksi

Aasialainen paradoksi on kansanterveydellinen ristiriita, jonka mukaan Aasian maissa tautien yleisyys ei selity vain tunnetuilla tautien riskitekijöillä.  Aasialainen paradoksi osoittaa, että tauteihin liittyvissä yleistyksissä on syytä olla varovainen eikä yleistyksiä voida tehdä pelkästään yhtä muuttujaa tarkastelemalla.

Amerikkalaisen Yalen yliopiston tutkijan artikkelin mukaan aasialainen paradoksi on se, että Aasiassa syöpä ja sydän- ja verisuonitaudit ovat harvinaisempia kuin länsimaissa runsaasta tupakoinnista huolimatta. Esimerkkinä japanilaisten miesten elinikä on maailman korkeimpia. Yalen yliopiston tutkimus selittää aasialaisen paradoksin yhteyttä vihreän teen antioksidantteihin ja katekiineihin ja soijan kasviestrogeeneihin, jotka suojaisivat japanilaisia syövältä ja sydäntaudeilta länsimaisia ihmisiä paremmin. Artikkelin mukaan epigallokatekiinit voivat estää kolesterolin hapettumista ja saattavat ehkäistä syöpäkasvainten kasvua, parantaa ruoansulatuselimistön, maksan ja munuaisten toimintaa. Pelkkä tee ei kuitenkaan riitä tai korvaa terveellisiä elintapoja. 

Aasialaiseksi paradoksiksi nimetään myös sitä, että Intiassa diabetes ja sydäntaudit ovat kaupungeissa yleisempiä kuin ravinnon rasvamäärä ja lihavuus edellyttäisivät. Uudet riskitekijät voivat myös selittää tautien runsautta.

Lähteet

Tupakointi
Kansanterveys