joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Attribuutti (taidehistoria)

Attribuutti (, verbistä attribuere ’liittää johonkin, omistaa jollekin’) tai tunnuskuva on esine tai käsite, joka liitetään henkilön tai allegorisen käsitteen yhteyteen tämän tunnistamiseksi. Keskiajan taiteessa attribuutit olivat tärkeitä pyhimysten ja personifioitujen käsitteiden tuntomerkkeinä. Attribuutti eroaa symbolista siten, että sillä ei ole tavallisesti esineellisen merkityksen lisäksi vertauskuvallista merkitystä. Attribuutit ovat tärkeitä myös esimerkiksi muotokuvissa.

Attribuutit ovat yleisiä uskonnollisessa taiteessa. Esimerkiksi Neitsyt Marian attribuutti saattaa olla valkea lilja, tai arkkienkeli Mikaelin haarniska, kuoleman viikate tai tiimalasi. Sama esine voi tilanteesta riippuen liittyä eri henkilöön ja samalla pyhimyksellä voi olla useita erilaisia attribuutteja. Keskiajan lopulla vakiintui tiukka attribuuttijärjestelmä. 

Uskonnollisten hahmojen lisäksi myös myyttisillä tai historiallisilla henkilöhahmoilla saattaa olla attribuutteja. Attribuutteja ovat Pyhän Pietarin avaimet, Pyhän Katariinan pyörä, Vulkanuksen alasin tai Kupidon jousi. Niitä voidaan käyttää emblemaattisesti – esimerkiksi Pyhä Katariina voidaan esittää nojaamassa pyörään – attribuutteja voidaan myös käyttää monimutkaisemmin, esimerkiksi siten, että attribuutti ottaa sen kuvaaman henkilön paikan, kuten leijona, joka voi esittää Pyhää Markusta. Tällaisissa tapauksissa attribuutti toimii symbolin tavoin. 

Taiteessa olevien attribuuttien, symbolien ja allegorioiden tutkimista kutsutaan ikonografiaksi.

Katso myös 
 Attribuointi
 Embleemi
 Ikonografia
 Symboli

Lähteet

Aiheesta muualla 

Teologia
Taidehistorian käsitteet
Anu Tuominen



Anu Tuominen (1961 Lemi) on suomalainen kuvanveistäjä ja käsitetaiteilija. Tuominen sai Ars Fennica -palkinnon vuonna 2003. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1992 ja  Kuvataideakatemiasta vuonna 1995. Tuominen käyttää kierrätysmateriaalien ohella usein käsityö-, tekstiili- ja lankatekniikoita. Hän on Kuvanveistäjäliiton ja Taidemaalariliiton jäsen.

Teokset 
Anu Tuomisen teosten lähtökohtana on monesti visuaalinen idea, tai teoria kuten geometria tai värioppi. Pienet lisäykset, virkkaus tai lajitteleminen ja yhdisteleminen saavat aikaan metamorfoosin kirpputorien arkisissa esineissä. Osansa vaikutuksessa on teosnimien sanaleikeillä. 

Teoksissa saattaa olla mummolan emalimukeja, erivärisiä lankoja tai villatumppuja. Ne perustuvat usein mielleyhtymiin, jolloin lanka tuo mieleen marjat tai mustikkamaidon.

Tuomisen teoksista on julkaistu kirjoja, kuten Kuvan sijamuotoja, joka kuvailee teoksia tai ideoita sanallisesti, samaan tapaan kuin Yoko Onon Grapefruit -kirja, joka ilmestyi vuonna 1964.

Julkinen teos 

Helsingissä on Tuomisen vuonna 2006 valmistunut ympäristöteos Kutosen päättäri. Teos sijaitsee Toukolassa Arabianaukiolla, Intiankadun ja Hämeentien kulmassa, paikassa, jossa aikaisemmin oli raitiolinja 6:n päätepysäkki. Alkuperäinen kiskokaari ja vaijerien kannatinpylväs on jätetty paikoilleen ja ne ovat osa teosta. Valaisimet ovat käytöstä poistettuja Helsingin Energian valaisimia. Kiskoilla on viisi raitiovaunun pyöräparia. Teoksen tilaaja on Helsingin kaupungin rakennusvirasto. Aukion maisemansuunnittelija on Molino Oy.

Kirjallisuutta 
Anu Tuominen: Kuvan sijamuotoja, Jack-in-the-Box 2001 
Anu Tuominen: Thinkables, Galerie Anhava, Art-U room, Anu Tuominen 2009 kolmas painos 
Ars Fennica 2003 – Anu Tuominen, toim. Kirsti Karvonen ja Sari Romppanen, Ars Fennica -säätiö ja Like, 2003, 2. painos Anu Tuominen 2006 (muun muassa Grafia ry:n Kultahuippu-palkinto ja Kirjavalio-palkinto)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Anu Tuomisen kotisivut
 

Suomalaiset nykytekstiilitaiteilijat
Suomalaiset käsitetaiteilijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Quaternary

Quaternary on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen neljäs kokoelma-albumi, joka koostuu ennenjulkaisemattomista ja uusista kappaleista. Albumi julkaistiin vuonna 1994 ja sen on tuottanut Bob Rock, joka on toiminut tuottajana myös yhtyeen studioalbumeilla Dr. Feelgood (1989) ja Mötley Crüe (1994). Levyn kokonaiskesto on 18 minuuttia ja 55 sekuntia. Kappale ”Father” kertoo basisti Nikki Sixxin perheen hylänneestä isästä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 John Corabi – laulu
 Nikki Sixx – basso
 Mick Mars – soolo- ja rytmikitara
 Tommy Lee – rummut
 Bob Rock – taustalaulu

Vuoden 1994 EP:t
Mötley Crüen albumit
Bob Rockin tuottamat albumit
The Final Riot!


The Final Riot! on yhdysvaltalaisen pop-punk-yhtye Paramoren toinen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2008. Albumi on myynyt yli 500 000 kappaleen verran, joten se on saanut Recording Industry Association of American Gold-sertifikaatin. Livealbumi sisältää keikan Yhdysvaltojen Chicagosta, Gongress Theatressa. Albumi sisältää myös "40 Days of Riot"-dokumentin ja on ensimmäinen Paramore-julkaisu yhtyeen rytmikitaristi Taylor Yorkin kanssa.

Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 31.

Kappaleet 
 Born for This
 That's What You Get
 Here we Go Again
 Fences
 Crushcrushcrush
 Let the Flames Begin
 When it Rains
 My Heart
 Decoy
 Pressure
 For a Pessimist, I'm Pretty Optimistic
 We Are Broken
 Emergency
 Hallelujah (Jeff Buckley-Cover)
 Misery Business

Kokoonpano 
 Hayley Williams – laulu, koskettimet
 Josh Farro – leadkitara
 Taylor York – rytmikitara
 Jeremy Davis – basso
 Zac Farro – rummut

Arvostelut 
 AbsolutePunk: 85%
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2008 konserttitallenteet
Paramoren albumit
Menlo Park

Menlo Park on yhdysvaltalainen kaupunki, joka sijaitsee Kalifornian osavaltion San Mateon piirikunnassa, joka on osa San Franciscon Bay Areaa. Menlo Park sijaitsee teknologiayritysten keskittymänä tunnetun Piilaakson tuntumassa, johon se joissakin tapauksissa lasketaan itsekin kuuluvaksi. Asukasluku oli 30 785 vuoden  väestönlaskennassa. Keskimääräiseltä tulotasoltaan kaupunki on Yhdysvaltain varakkaimpia.

Menlo Parkin Sand Hill Road on venture capital -pääomasijoitusyhtiöiden mekka. Lähes kaikilla merkittävillä alan toimijoilla on joko pääkonttori tai muu toimisto sen varrella. Menlo Parkissa sijaitsee myös Stanfordin yliopiston operoima kiihdytinlaboratorio SLAC National Accelerator Laboratory.

Lähteet

Aiheesta muualla

Menlo Parkin nettisivut 
Paikallisen kauppakamarin Menlo Park -opas 
Menlo Parkin kirjasto 
Menlo Parkin historiallinen yhdistys 
Kävelykierros Menlo Parkissa 
San Mateon piirikunnan turistiopas 

Kalifornian kaupungit
Kodifikaatio

Kodifikaatio  (Lat. codex: puunrunko; puutauluista koottu kirja) on koonnos, jossa voimassa olevat lain säännökset on lainsäädäntötoimin järjestetty yhtenäiseksi kirjaksi. Eli koontaminen on hajallaan ja eri lähteissä olevan normiston yhdenmukaistamista yhdeksi kokoelmaksi, koodeksiksi eli koonnokseksi. Kodifioinnin avulla voidaan yhdentää oikeudenkäyttöä ja hallintokäytäntöä.

Kodifikaatioita 

Eri maissa eri aikoina säädettyjä lain kodifikaatioita ovat olleet esimerkiksi:

 Hammurabin laki, Babylonia
 Kahdentoista taulun lait, Rooman valtakunta
 Corpus iuris civilis, Bysantti
 Maunu Eerikinpojan maanlaki, Ruotsi
 Kristofer-kuninkaan maanlaki, Ruotsi
 Vuoden 1734 laki, Ruotsi
 Code Civil (Code Napoléon), Ranska
 Bürgerliches Gesetzbuch, Saksa

Säädökset
Alfred Jacobsson

Johan Alfred Jacobsson (27. lokakuuta 1841 Turku – 15. helmikuuta 1931) oli suomalainen puutavara-alan liikemies, lahjoittaja, valtiopäivämies ja kauppaneuvos.

Jacobssonin vanhemmat olivat kauppalaivuri Johan Jacobsson ja Charlotta Albertina Myhrberg. Hän kävi yläalkeiskoulun ja kauppakoulun sekä teki vielä vuonna 1870 opintomatkan Englantiin, Ranskaan ja Saksaan. Jacobsson perusti 1870 oman puutavaraliikkeen Turkuun. Hän toimi vuodesta 1881 Akaan Höyrysaha Oy:n toimitusjohtajana ja vuodesta 1888 Vartsalan Höyrysaha Oy:n toimitusjohtajana. Jacobsson oli Kemi Oy:n johtokunnan jäsen, Merivakuutus Oy Tritonin johtokunnan puheenjohtaja, Turun Osakepankin hallintoneuvoston jäsen sekä Åbo Akademin hallituksen jäsen.

Jacobsson oli Turun edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1899. Hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1879–1903 ja rahatoimikamarin jäsen 1885–1890. Jacobsson toimi lisäksi Ruotsin varakonsulina Turussa 1890–1918. Hän lahjoitti biologisen museon Turun kaupungille 1902–1906 sekä teki lukuisia lahjoituksia Åbo Akademille. Jacobssonin kodin irtaimistosta on muodostettu Ett Hem -niminen kotimuseo empiretyyliseen puupientaloon Turun Piispankadulla.

Alfred Jacobsson oli naimisissa vuodesta 1877 Helene Kumlinin kanssa.

Lähteet 
 Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Alfred ja Helene Jacobssonin kodista muodostettu Ett Hem-kotimuseo 

Suomalaiset liikemiehet
Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivämiehet
Turun kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset lahjoittajat]
Kauppaneuvokset
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
ESET

ESET LCC on vuonna 1992 perustettu virusten ja haittaohjelmien torjuntaan keskittynyt slovakialainen yritys. Yhtiön nimi tulee slovakian kielen vastineesta egyptiläisestä Isis-äitijumalattaresta. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Bratislavassa, Slovakiassa.

ESET valittiin menestyneimmäksi slovakialaiseksi yritykseksi vuosina 2008, 2009 ja 2010.

Tuotteet 
ESETin ensimmäinen tuote oli virustentorjuntaohjelma MS-DOS-käyttöjärjestelmälle. Nykyisin tuoteperheeseen kuuluu kuluttajille ja yrityksille suunnattuja maksullisia turvallisuusohjelmistoja. Eset pyrkii erottumaan kilpailijoistaan integroidulla uhantorjuntajärjestelmällä, joka sisältää ESETin tavaramerkillä suojatulla nimellä kutsuttavan ThreatSense-ennakoivan suojaustekniikan.

ESET hyödyntää symbolista konekieltä ohjelmiensa koodeissa joka pienentää laitevaatimuksia ja tarvittavan tilan tarvetta.

Menestyminen 
ESET on ensimmäinen virustorjuntaohjelma joka on saanut 78 VB100-palkintoa Virus Bulletin -testeistä, eikä siltä ole jäänyt yhtään virusta huomaamatta vuoden 1998 jälkeen. ESET on myös menestynyt säännöllisesti ICSA Labsin ja West Coast Labsin virustorjuntaohjelmien testeissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen verkkosivut 

Ohjelmistoyhtiöt
Slovakialaiset yritykset
Tietoturvaohjelmat
Alpinestars

Alpinestars on italialainen yritys, joka valmistaa vaatteita ja varusteita moottoripyöräilyyn, autoiluun ja vapaa-aikaan. Sen perusti Italialainen Sante Mazzarolo vuonna 1963.

Sponsorointi 
Lista Alpinestarsin merkittävistä sponsoroiduista henkilöistä:

MotoGP: Toni Elías, Nicky Hayden, John Hopkins,  Dani Pedrosa, Casey Stoner
Superbike: Eric Bostrom, Shane Byrne, Carlos Checa, Troy Corser, Jamie Hacking, Noriyuki Haga, Tommy Hayden,  Karl Muggeridge, Ben Spies, Jake Zemke
Motocross/Supercross: Mike Alessi, Christophe Pourcel, Chad Reed, James Stewart Jr., Ben Townley, David Vuillemin
World Rally Championship (WRC): The Late Colin McRae, Richard Burns
Formula 1: Rubens Barrichello, Jenson Button, Jarno Trulli,  Lotus F1 Team
GP2: James Jakes
FIA GT: JetAlliance Racing, Philipp Peter
NASCAR: Kurt Busch, Kyle Busch, Jeff Gordon, Jimmie Johnson, Casey Mears, Max Papis, and Denny Hamlin.
Rally America Championship:  Travis Pastrana, Tanner Foust
Indy Racing League: Enrique Bernoldi, Tony Kanaan, Danica Patrick
BMX: Ryan Guettler
Drifting: Tony Angelo, Chris Forsberg, Tanner Foust, Vaughn Gittin

Jälleenmyynti pohjoismaissa 
Alpinestarsia pohjoismaissa jälleenmyy Duell Finland sekä Allright.

Aiheesta muualla  

 Historia  
 Kotisivut 

Italialaiset yritykset
Vaatemerkit
Lampisirppisammal

Lampisirppisammal (Warnstorfia trichophylla) on iso (jopa 40 cm) vesisammal. Se on runsashaarainen ja haarat taipuvat samaan suuntan kuin verson latva. Sen lehdet ovat pitkiä ja kapeita ja hieman käyriä. Vankka keskisuoni täyttää haaralehtien kärjet kokonaan. Lampisirppisammal kasvaa koko Suomessa kirkasvetisissä lammissa ja järvissä upoksissa tai kelluvana.

Biolan käyttää lampisirppisammalta mökkien jätevesiä suodattavien harmaavesisuodattimien suodatinmateriaalina.

Lähteet

Aiheeesta muualla 
 Lampisirppisammal – Sarmentypnum trichophyllum Laji.fi

Hetesirppisammalet
Hetesirppisammal

Hetesirppisammal (Sarmentypnum exannulatum syn. Warnstorfia exannulata) on lievästi käyrälehtinen yhteen kertaan haarova vihreänruskehtava sirppisammal. Suikertavat tai kohenevat versot ovat noin 3-5 cm:n pituisia, upoksissa kasvaessa usein pidempiä. Sen koukkumaiset lehdet eivät ole yhtä pitkät ja kapeat kuin lampisirppisammalella. Hetesirppisammal kasvaa koko Suomessa lähteissä, lähteisillä soilla sekä järvissä ja lammissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Warnstorfia exannulata 

Hetesirppisammalet
EBBC Den Bosch Basket

SPM Shoeters Den Bosch on alankomaalainen koripalloseura, joka sijaitsee 's-Hertogenboschissa.

Historia 
Seura perustettiin vuonna 1952 ja se pelasi ensimmäisen pelinsä korkeimmalla tasolla kaudella 1972–1973. Joukkueen kulta-aikaa olivat vuodet 1979-1988, jolloin se voitti kaikki Hollannin mestaruudet. Vuonna 1979 joukkue pääsi myös Euroopan Cup voittajien Cupin finaaliin, jossa se hävisi kuitenkin Gabetti Cantùlle. 

Vuonna 2000 seuran nimi oli EiffelTowers Nijmegen, koska joukkue sijaitsi sponsorointisyistä Nijmegenissä. Kaudella 2003–2004 seura teki debyyttinsä ULEB Cupissa. Vuonna 2005 joukkuetta sponsoroinut Eiffel päättikin jatkaa toimintaa Den Boschissa, jolloin Nijmegeniin jäi EiffelTowers Nijmegenin.  Vuonna 2007 seura sopi Eiffelin kanssa seitsemän vuoden sponsorointisopimuksesta, jonka voimassaolo päättyisi vuonna 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu  
Eurobasket 

Alankomaalaiset koripalloseurat
Vuonna 1952 perustetut urheiluseurat
Mary Lou Retton

Mary Lou Retton (s. 24. tammikuuta 1968 Fairmont, Länsi-Virginia) on entinen yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän lopetti uransa 16-vuotiaana olympiamenestyksensä jälkeen.

Retton nousi Yhdysvaltain kärkivoimistelijoiden joukkoon vuonna 1983 voittamalla Amerikan cupin. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän saavutti viisi mitalia ja nousi ensimmäisenä yhdysvaltalaisena naisvoimistelijana olympiavoittajaksi. Hän saavutti ensin joukkuekilpailussa hopeaa ja pääsi henkilökohtaisen moniottelun finaaliin parhailla lähtöpisteillä. Ottelufinaalissa hän sai nojapuusuorituksestaan 9,85 ja puomilta 9,80 pistettä, jolloin Romanian Ecaterina Szabó nousi kokonaispisteissä hänen ohitseen. Kolmannelta telineeltään permannolta Retton sai täydet 10,00 pistettä. Kun romanialaisen Maria Simionescun johtama tuomaristo antoi hänelle täydet pisteet myös hypystä, nousi hän voittoon 0,05 pisteen erolla suorituksensa jo aiemmin päättäneeseen Szaboon. Rettonin yhteispisteet olivat 79,175. Telinefinaaleissa Szabo oli parempi ja 145-senttisen Rettonin tulokseksi kirjattiin hopeaa hypyssä (19,850), pronssia permannolla (19,775) ja nojapuilla (19,800) sekä neljäs sija puomilla (19,550).
Retton oli ensimmäinen henkilökohtaisessa moniottelussa olympiakultaa voittanut yhdysvaltalainen voimistelija.

Mary Lou Rettonia valmensi vuonna 1981 Yhdysvaltoihin muuttanut romanialainen Bela Karolyi. Retton lopetti voimistelu-uransa vuonna 1984.
Urheilu-uransa jälkeen Retton avioitui Texas Longhornsin entisen pelinrakentajan, Shannon Kelleyn kanssa.

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Yhdysvaltalaiset telinevoimistelijat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Pellavamarkkinat

Pellavamarkkinat on Hämeenlinnassa Lammilla vuosittain kesäkuussa järjestettävä, nykyisin yksipäiväinen markkinatapahtuma. Vuonna 2010 Pellavamarkkinat järjestettiin 40. kerran. Parhaimmillaan kävijöitä on ollut yli kymmenentuhatta. Tapahtuma on muutamaa poikkeusvuotta lukuun ottamatta järjestetty Hakkalan koulun ympäristössä. Markkinat järjestää Lammin Lions Club. Lammin pellavamarkkinoilla on järjestetty juhannusviikkoa edeltävän viikon lauantaina. Markkinoilla on yleensä 5 000–10 000 kävijää, ja se on järjestetty vuonna 2010 jälleen kerran Hakkalan yläasteella. Pellavamarkkinat olivat viimeksi 19.6.2010.

Ensimmäiset Pellavamarkkinat järjestettiin 17.–18. heinäkuuta 1971.

Aiheesta muualla 
 Pellavamarkkinat

Lammi
Markkinat
Tuuleen kirjoitettu

Tuuleen kirjoitettu (Written on the Wind) on vuonna 1956 ensi-iltansa saanut Douglas Sirkin ohjaama draamaelokuva. George Zuckermanin käsikirjoitus perustuu Robert Wilderin vuonna 1947 kirjoittamaan novelliin. Pääosissa ovat Rock Hudson, Lauren Bacall, Robert Stack ja Dorothy Malone. Elokuva kertoo seksin, vallan ja rahan yhteen punoutuneista siteistä. Dorothy Malone sai Oscar-palkinnon elokuvan sivuroolista ja lisäksi elokuva sai Oscar-ehdokkuudet tunnusmusiikistaan (säv. Victor Young ja san. Sammy Cahn) sekä miessivuosasta (Robert Stack).

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuoden 1956 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Douglas Sirkin ohjaamat elokuvat
Melodraamat
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Saara Skyttä

Saara Eeva Maria Skyttä (s. 25. maaliskuuta 1987 Lieto) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Liedon Parmaa ja häntä valmentaa Anne Skyttä.

Hän on edustanut Suomea kahdesti alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa. 13. heinäkuuta 2004 hän juoksi Grossetossa, Italiassa 11.21,11 ja 15. elokuuta 2006 hän juoksi Pekingissä, Kiinassa 10.39,56. Kummallakaan kerralla hän ei selviytynyt loppukilpailuun.

Hän on osallistunut myös Suomi–Ruotsi-maaotteluun kahdesti, vuosina 2006 ja 2007 ollen 3 000 metrin esteiden neljäs ja kolmas ajoilla 10.25,68 ja 10.29,83.

Aikuisten SM-mitalit 
Ulkoradoilla
Hopeaa 2007 (3 000 m esteet 10.26,54)
Hopeaa 2009 (5 000 metriä 16.55,79)
Pronssia 2009 (3 000 m esteet 10.27,83)

Ennätykset 

Ulkoradoilla
800 m 2.11,99 (2007)
1 500 m 4.24,73 (2009)
5 000 m 16.48,13 (2009)
3 000 m esteet 10.21,13 (2009)

Sisäradoilla
800 m 2.15,58 (2009)
800 m (ylipitkä) 2.12,87 (2009)
1 500 m 4.36,57 (2009)
1 500 m (ylipitkä) 4.28,88 (2009)

Lähteet 
 

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Suomalaiset estejuoksijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Oleg Bogomoloff

Oleg Bogomoloff (11. syyskuuta 1920 – 19. marraskuuta 1976) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.

Tukimiehenä ja hyökkääjänä jalkapalloa pelannut Bogomoloff edusti koko uransa ajan 1938–1950 Kiffeniä mestaruussarjassa ja 1. divisioonassa. Hänen suurin saavutuksensa oli SM-pronssi 1949. Kaikkiaan Bogomoloff pelasi kahdeksan kauden aikana 107 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 27 maalia.

Jalkapallomaajoukkueessa Bogomoloff pelasi vuosina 1939–1948 kolme maaottelua.

Bogomoloff pelasi myös jääkiekkoa SM-sarjassa. Hän edusti Kiffeniä 1940–1946 ja Helsingfors Skridskoklubbia 1946–1951. Bogomoloff voitti Kiffenissä mestaruuden kausilla 1940–1941 ja 1942–1943.

Bogomoloff oli koulutukseltaan diplomiekonomi ja Juhava Oy:n toimitusjohtaja. Hän kuoli 56-vuotiaana sydänkohtaukseen lomamatkalla.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Pyhän nimen katedraali

Pyhän nimen katedraali () on roomalaiskatolinen katedraali Chicagossa Yhdysvalloissa ja Chicagon roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan tuomiokirkko, joka vihittiin käyttöön 21. marraskuuta 1875. Se rakennettiin vuoden 1871 suuressa tulipalossa tuhoutuneiden kahden kirkon tilalle. Katedraalin suunnitteli arkkitehti Patrick Charles Keely.

Lähteet 

Chicagon rakennukset ja rakennelmat
National Register of Historic Places -kohteet Chicagossa
Yhdysvaltain katedraalit
Kivikirkot
Tykopaatti

Tyko Haapala, joka tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Tykopaatti, on  Luopioisista kotoisin oleva, nykyään Tampereella vaikuttava rap-artisti ja rumpali.

Biografia

Alku
Tykopaatti aloitti musikaalisen uransa jo 10-vuotiaana rumpujen soitolla, Motörheadin innoittamana. Tuohon aikaan rap ei vielä kiinnostanut nuorta Haapalaa. Kiinnostus hip hop -musiikkiin syntyi Haapalan ostettua ystävältään hip hop -yhtye Naughty by Naturen kasetin. Omien riimien kirjoittamisen Tykopaatti aloitti vuonna 2003. Aluksi hän räppäsi englanniksi nimellä Frankly Irrational. Tykopaatti kuului myös noihin aikoihin Underground Zoo -nimiseen hip hop -yhtyeeseen, johon kuului myös mm. hänen serkkunsa.

Ura
Tykopaatin ensimmäinen sooloalbumi, Juomaripoika, julkaistiin Joku Roti Recordsin kautta 26. syyskuuta 2007. Toinen sooloalbumi, Luopioisten luja, julkaistiin puolestaan 3. joulukuuta 2008 myös Joku Rotin kautta. Tyko oli mukana perustamassa Alavala-yhtyettä vuonna 2008, mutta erosi yhtyeestä syksyllä 2013 useiden muiden musiikkiprojektiensa vuoksi.

Tykopaatti soittaa rumpuja edelleen seuraavissa yhtyeissä: Jo' Buddy & Down Home King III, Groovy Eyes, Hank & Frank, Joku Roti Mafia ja Hobo News. Jälkimmäisimpään yhtyeeseen kuuluvat Tykopaatin lisäksi rap-artistit Hannibal, Edorf ja Kilari Audio. Tyyliltään yhtye on kantria ja se aloitti toimintansa vuonna 2009.. Tykopaatin kolmas pitkäsoitto Bäk in bisnes julkaistiin 4. huhtikuuta 2014 Monsp Recordsin kautta. Albumin kappaleesta "Puistossa" julkaistiin musiikkivideo joulukuussa 2011, ja kappaleesta "Huono maine" maaliskuussa 2014. Albumin nimikkokappaleesta "Bäk in bisnes" julkaistiin musiikkivideo huhtikuussa 2014.

Diskografia

Albumit
Frankly Irrational
 EP (2005, DJ Gabron kanssa)
 Split vinyl with Freepoint Crew (2006, DJ Gabro)

Tykopaatti
 Juomaripoika (2007)
 Luopioisten luja (2008)
 Bäk in bisnes (2014)

The Irrationals
 Hold Your Horses (2011)

Musiikkivideot
 Viikko selvinpäin (Levil mukana Tykopaatti, 2009)
 Worthy Girl (The Irrationals, 2010)
 My Baby (The Irrationals, 2011)
 Puistossa (2011)
 Sacred Order of the Pen (Paleface & Matre mukana Noah Kin, Psyko Tyko, Eetee, Father Metro, Bentality, Brandon, E. Thelo, Gracias, Jinx, Redrama, Travis Bicle, J.A.K, Mindman & DJ Spinner, 2013)
 Huono maine (2014)
 Bäk in bisnes (2014)

Vierailijana

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tykopaatti Joku Roti Recordsin sivustolla
 
 Noisen haastattelu
 Tykopaatin haastattelu Redrum-187- sivustolla 9. syyskuuta 2007
 Tykopaatin haastattelu Redrum-187 -sivustolla 8. joulukuuta 2008
 Junon, Stepan, Tykopaatin ja Puhuvan Koneen videohaastattelu Redrum-187 -sivustolla
 Tykopaatti sanoittajana

Suomalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Top Thrill Dragster

Top Thrill Dragster on vuoristorata, joka sijaitsee Cedar Point -huvipuistossa Sanduskyssä Yhdysvalloissa. Vuoristoradan on valmistanut Intamin, ja se otettiin käyttöön 4. toukokuuta 2003. Laitteen korkeus on 128 metriä, pituus 850 metriä ja huippunopeus 193 km/h. Vuoristoradan juna kiihtyy huippunopeuteen neljässä sekunnissa. Top Thrill Dragsterin kapasiteetti on 1 000 matkustajaa tunnissa, ja sen rakentaminen maksoi 25 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Top Thrill Dragster oli valmistuessaan maailman korkein ja nopein vuoristorata. Se kuitenkin hävisi molemmat sijoitukset toukokuussa 2005, kun Kingda Ka avattiin. Nykyisin Top Thrill Dragster on maailman toiseksi korkein ja kolmanneksi nopein vuoristorata.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Top Thrill Dragster Cedar Pointin sivuilla 

Vuoristoradat
Marie (Tanskan prinsessa)

Prinsessa Marie (syntymänimeltään Marie Agathe Odile Cavallier, s. 6. helmikuuta 1976 Pariisi, Ranska) on Tanskan prinssi Joachimin aviopuoliso.

Tausta 
Marie Cavallier syntyi Françoise Grassiotin ja Alain Cavallierin ainoana yhteisenä lapsena. Vanhempiensa avioeron jälkeen Cavallier muutti sisäoppilaitokseen Geneveen, Sveitsiin, missä hän kävi koulua vuodet 1989–1993. 

Cavallier opiskeli Bostonissa, Yhdysvalloissa ekonomiaa ja kansainvälistä kauppaa. Hän on myös opiskellut taiteita New Yorkissa. Opiskelujensa jälkeen Cavallier työskenteli New Yorkissa vuoteen 2002 saakka, jolloin hän muutti takaisin Pariisiin. Pariisissa hän työskenteli Media Marketing -nimisessä mainostoimistossa.

Prinssi Joachim 
Prinssi Joachim ja Marie Cavallier kuvattiin ensimmäisen kerran yhdessä vuonna 2005. Tanskan hovi ilmoitti parin kihlauksesta 3. lokakuuta 2007, ja he avioituivat 24. toukokuuta 2008. Cavallier sai tuolloin prinsessan arvonimen. Prinsessa Marie sai avioliiton myötä myös Tanskan kansalaisuuden ja liittyi evankelisluterilaiseen seurakuntaan. Ennen avioliittoaan hän oli kuulunut katoliseen kirkkoon.

Prinsessa Mariella ja prinssi Joachimilla on kaksi yhteistä lasta, prinssi Henrik (s. 4. toukokuuta 2009) sekä prinsessa Athena (s. 2012). Prinssi Joachimilla on ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta.

Ulkomaiset tunnustukset 
 : Suomen Valkoisen Ruusun suurristi (SVR SR)

Aiheesta muualla 

 Prinsessa Marie Tanskan kuningashuoneen sivustolla 
 Prinsessa Marie Tanskan kuningashuoneen sivustolla

Lähteet
Marie, Prinsessa
Marie, Prinsessa
Marie, Prinsessa
Marie, Prinsessa
Prinsessan ryöstö

Prinsessan ryöstö () on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut Rob Reinerin ohjaama elokuva. Se perustuu William Goldmanin vuonna 1973 kirjoittamaan samannimiseen romaaniin, joka sisältää komediaa, seikkailua, romanssia ja fantasiaa.

Juoni 

Tarinan kehyksissä on isoisä (Peter Falk), joka lukee ääneen suosikkikirjaansa lapsenlapselleen (Fred Savage). Kirjassa on kuvitteellinen Florinin kuningaskunta, jossa prinsessa Buttercup (Robin Wright) joutuu eroon rakastamastaan rengistä Westleystä (Cary Elwes) ja joutuu kihloihin pahan prinssi Humperdinckin (Chris Sarandon) kanssa. Ilkeä Vizzini (Wallace Shawn) kuitenkin kidnappaa hänet.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 Kavi.
 Prinsessan ryöstö (1987). Elokuvauutiset.fi 27.3.2014.

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Merirosvoelokuvat
Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat
Rob Reinerin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset fantasiaseikkailuelokuvat
Driver 3

Driver 3 (tyyliteltynä Driv3r) on Reflections Interactiven kehittämä ja Atarin julkaisema toiminta- ja kolmannen persoonan ammuntapeli, joka on kolmas osa Driver-pelisarjassa. Peli julkaistiin vuonna 2004 PlayStation 2:lle ja Xboxille vuonna 2004 ja seuraavana vuonna Microsoft Windowsille ja Game Boy Advancelle.

Driver 3:ssa on mahdollista ammuskella, kaahata autoilla ja ajaa myös veneillä, laivoilla ja moottoripyörillä. Pelaajan on myös mahdollista mennä asuntoihin, saada poliisit perään ja varastaa autoja. Driver 3 sisältää kolme eri kaupunkia: aurinkoinen Miami, vuoristoinen Nizza ja vanhanaikainen Istanbul. Jokaisessa kaupungissa on noin kymmenen tehtävää. 

Pelissä on myös kätketty jokaiseen kaupunkiin Timmy Vermicelli -nimisiä hahmoja. Niitä on kymmenen kaupunkia kohti ja niiden etsiminen on eräänlaista ajan vietettä kaahailemisen ja räiskimisen ohella Take A Ride -pelimuodossa. Kun tapat jokaisesta kolmesta kaupungista kymmenen Timmyä, saat erilaisia modeja esim: jokaisella vastaan tulijalla on ase, Timmyt jahtaavat rekalla sinua ja ajoneuvot eivät mene rikki. Timmy Vermicellillä on molemissa käsissään kellukkeet. Tämä tekee pilkkaa Grand Theft Auto: Vice City pelin päähahmosta Tommy Vercettistä, joka ei osaa uida.

Aiheesta muualla 
 

1990-luvulle sijoittuvat videopelit
Toimintapelit
Kolmannen persoonan ammuntapelit
Avoin pelimaailma -pelit
PlayStation 2 -pelit
Xbox-pelit
Windows-pelit
Game Boy Advance -pelit
Driver-pelit
Vuoden 2004 videopelit

de:Driver (Spieleserie)#Driv3r
Turun Paikallisradio

Turun Paikallisradio Oy oli turkulainen toimilupayhtiö, jolla oli Suomen valtioneuvoston myöntämä lupa radiotoiminnan harjoittamiseen. Toimilupayhtiö perustettiin 27. kesäkuuta 1985. 
 
Vuonna 2016 TS-Yhtymä myi Turun Paikallisradio Oy:stä 66 % osuuden Mediatakojat Oy:lle.

Lähteet 

Entiset yritykset
TS-Yhtymä
Baijerin evankelisluterilainen kirkko

Baijerin evankelisluterilainen kirkko (saks. Evangelisch-Lutherische Kirche in Bayern, ELKB) on yksi Saksan Saksan yhdistyneen evankelis-luterilaisen kirkon seitsemästä jäsenkirkosta. Se kuuluu myös Saksan evankeliseen kirkkoon (saks. Evangelische Kirche in Deutschland, EKD). Kirkon pääpaikka on Münchenissä.

Baijerin evankelisluterilaisessa kirkossa on 2 297 528 jäsentä (2019) 1.531 seurakunnassa. ELKB on näin ollen maailman 11:nneksi suurin luterilainen kirkko ja yksi Saksan suurimmista luterilaisista maakirkoista.

Kirkkokunnan tuomiokirkko on Matteuksenkirkko Münchenissä. Huomattavia muita luterilaisia kirkkorakennuksia Baijerissa ovat Nürnbergin pääkirkot St. Sebald ja St. Lorenz. ELKB:n omistuksessa on kaikkiaan 7 000 kiinteistöä, joista 2 000 on kirkkoja ja kappeleita. Tutzingissa toimii maakirkon Evankelinen akatemia.

Historiaa 
Baijeri jäi uskonpuhdistuksessa pääosin katoliseksi. Vuosina 1806 ja 1810 Baijerin kuningaskunnan aluemuutosten ohessa kuningaskuntaan liitettiin monia evankelisia alueita: Franken, kreivikunnat Brandenburg-Ansbach ja Brandenburg-Bayreuth sekä kaupungit Nürnberg, Memmingen, Kempten, Weißenburg ja Windsheim. Evankelisille ja reformoiduille kirkoille luotiin tuolloin Baijeriin oma synodi. Tämän kirkkokuntaan kuului evankelisia, reformoituja ja luterilaisia seurakuntia. Siitä muodostettiin vuonna 1921 Baijerin evankelisluterilainen kirkko, johon samana vuonna liittyi Coburgin maakirkko. Kirkon nykyinen nimi vakiintui vuonna 1948, jolloin Pfalzin alue ja seurakunnat erotettiin siitä.

Kirkkopiirit ja seurakunnat 
Vuonna 1921 kirkko jaettiin kirkkopiireihin, joita oli alun perin kolme (Ansbach, München, Bayreuth). Sodan jälkeen perustettiin uusia kirkkopiirejä evankelisen väestön lisääntyessä.

Nykyiset kirkkopiirit ovat:

 Ansbach-Würzburg
 Augsburg
 Bayreuth
 München
 Nürnberg
 Regensburg

Kirkossa toimii 1 531 seurakuntaa. Seurakuntien määrä on lisääntynyt, kun kaupunkeihin on syntynyt uusia seurakuntia ja aikaisemmin täysin katolisille alueille on luterilaisten muuton myötä perustettu uusia seurakuntia.

Virsikirjat 
Saksan maakirkoilla on kullakin oma virsikirja, joka koostuu Saksan yhteisestä kansallisesta osastosta ja maakirkon omasta liitteestä. Baijerissa protestanteilla ja lutelaisilla on ollut useita omia virsikirjoja (saks. Gesangbuch), joita on julkaistu vuosina 1810, 1854, 1928, ja 1957. Uusi virsikirja on Evankelinen virsikirja (Evangelisches Gesangbuch) vuodelta 1994.

Kirjallisuus 
 Axel Töllner: Eine Frage der Rasse? Die Evangelisch-Lutherische Kirche in Bayern, der Arierparagraf und die bayerischen Pfarrfamilien mit Jüdischen Vorfahren im ‚Dritten Reich‘. 467 S., W. Kohlhammer, Stuttgart 2007 (Konfession und Gesellschaft. Beiträge zur Zeitgeschichte Bd. 36) ISBN 978-3-17-019692-6

Lähteet

Aiheesta muualla 
 www.bayern-evangelisch.de Virallinen kotisivu 
 Hans-Peter Hübner, Evangelische Kirche in Bayern (19./20. Jahrhundert), in: Historisches Lexikon Bayerns

Evankelis-luterilaiset kirkot
Saksan evankelinen kirkko
Hollyoaks

Hollyoaks on brittiläinen television saippuasarja, jota on esitetty vuodesta 1995 lähtien. Sarjan esityskanava on Channel 4. Sarjaa ovat Suomessa esittäneet MTV3, Sub ja Yle Areena.

Lähteet 

Saippuasarjat
Brittiläiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Channel 4:n televisio-ohjelmat
Klaus Beer

Klaus Beer (s. 14. marraskuuta 1942 Legnica) on itäsaksalainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti.

Beer saavutti uransa ainoan ulkoratojen arvokisamitalin Méxicon 1968 olympialaisissa maansa ennätystuloksella 819 cm, jonka hän hyppäsi loppukilpailun toisella kierroksella. Kilpailun voitti Bob Beamon parannettuaan maailmanennätystä 55 senttimetrillä lukemiin 890 cm. EM-kilpailuissa Beer sijoittui seitsemänneksi Belgradissa 1962 tuloksella 752 cm ja neljänneksi Ateenassa 1969 tuloksella 803 cm.

Beer avioitui pikajuoksija Sigrid Albertin kanssa. Hän valmensi muun muassa lapsiaan Ron Beeriä, joka hyppäsi pituutta neljä senttimetriä isäänsä pidemmälle, ja seitsenottelija Peggy Beeriä.

Lähteet

Viitteet 

Itäsaksalaiset pituushyppääjät
Itäsaksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Mirai Shida

Mirai Shida (, s. 10. toukokuuta 1993 Ayase, Kanagawan prefektuuri) on japanilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa 14-sai no haha (2006). Hän on esiintynyt myös elokuvissa, joiden joukossa on Isao Yukisadan ohjaama Haru no yuki (2005).

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 

Japanilaiset näyttelijät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
San Fernandon katedraali

San Fernandon katedraali () on San Antoniossa Texasissa sijaitseva roomalaiskatolinen katedraali, joka on vanhin edelleen käytössä oleva tuomiokirkko Yhdysvalloissa. Se on San Antonion roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan pääkirkko.

Historia 
San Fernandon katedraali rakennettiin vuosina 1738–1750. Se on nimetty Kastiliaa 1200-luvulla hallineen Ferdinand III:n mukaan. Kirkkoa laajennettiin vuonna 1868.

Aiheesta muualla 

National Register of Historic Places -kohteet Texasissa
San Antonion rakennukset ja rakennelmat
Yhdysvaltain katedraalit
Kivikirkot
Bahrain yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Bahrain on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Vuosien 1987 ja 1999 kisoista se oli poissa. Maa on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 13 mitalia, jotka ovat peräisin vuosien 2005, 2007, 2009, 2015, 2017 ja 2019 kisoista.

Ennen vuotta 2005 Bahrainilla ei ollut MM-kilpailuista yhtään pistesijaa. Paras saavutus oli Ahmed Hamadan viides sija 400 metrin aitajuoksun välierässä Helsingin kisoissa 1983. Maa on 2000-luvulla hankkinut edustusurheilijoikseen muiden maiden menestyneitä urheilijoita, jotka ovatkin nostaneet sen MM-kisojen mitalimaaksi. Helsingin kisoissa 2005 marokkolaislähtöinen Rashid Ramzi voitti kultaa 800:n ja 1 500 metrin juoksuissa. Osakassa 2007 Ramzi saavutti 1 500 metrillä hopeaa ja naisten vastaavalla matkalla etiopialaissyntyinen Maryam Yusuf Jamal voitti kultaa. Berliinissä 2009 Jamal uusi mestaruutensa ja Keniasta muuttanut Yusuf Saad Kamel voitti kultaa 1 500 metrin juoksussa ja saavutti pronssia 800 metrin juoksussa. Pekingissä 2015 kenialaissyntyinen Eunice Kirwa saavutti naisten maratonilla pronssia. Lontoossa 2017 kenialaissyntyinen Rose Chelimo voitti kultaa maratonilla ja nigerialaissyntyinen Salwa Eid Naser hopeaa 400 metrillä. Dohassa 2019 Salwa Eid Naser voitti kultaa 400 metrillä, Rose Chelimo hopeaa maratonilla ja lisäksi 4 × 400 metrin sekaviestissä Bahrain saavutti pronssia joukkueella Musa Isah, Aminat Jamal, Salwa Eid Naser ja Abbas Abubakar Abbas.

Pistesijoille ovat yltäneet Helsingissä 2005 Maryam Yusuf Jamal viidenneksi 1 500 metrillä ja kenialaislähtöinen Belal Mansoor Ali seitsemänneksi 800 metrillä sekä Osakassa 2007 kenialaisperäinen Tareq Mubarak Taher kahdeksanneksi 3 000 metrin estejuoksussa. Daegussa 2011 bahrainilaisurheilijoista pisteillä olivat kuudenneksi naisten 10 000 metrin juoksussa sijoittunut Shitaye Eshete, seitsemänneksi naisten 1 500 metrin juoksussa sijoittunut Mimi Belete ja kahdeksanneksi miesten 5 000 metrin juoksussa sijoittunut Bilisuma Shugi. Moskovassa 2013 Eshete sijoittui 10 000 metrillä jälleen kuudenneksi ja oli Bahrainin yhdeksästä urheilijasta ainoa pistesijoille päässyt. Pekingissä 2015 Eunice Kirwan lisäksi kärkikahdeksikkoon ylsi Shumi Dechasa, joka oli miesten maratonilla viides. Lontoossa 2017 kahden mitalistin lisäksi kahdeksan joukkoon ylsivät viidenneksi estejuoksussa sijoittunut Ruth Jebet, kuudenneksi 1 500 metrillä sijoittunut Sadik Mikhou, kuudenneksi maratonilla sijoittunut Eunice Kirwa ja kahdeksanneksi estejuoksussa sijoittunut Winfred Mutile Yavi. Dohassa 2019 mitalistien lisäksi pisteille ylsivät estejuoksussa neljänneksi sijoittunut Winfred Mutile Yavi ja maratonilla seitsemänneksi sijoittunut El Hassan El Abbassi. Eugenessa 2022 Bahrainin ainoa pistesija oli Winfred Mutile Yavin neljäs sija estejuoksussa.

Bahrainin MM-mitalit kisoittain

Bahrainin MM-mitalit lajeittain

Miehet

Naiset

Sekakilpailu

Bahrainin MM-mitaliurheilijat

Lähteet 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Maailmanmestaruuskilpailuissa
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Qatar yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Qatar on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä kymmenen mitalia.

Ennen vuotta 2003 Qatarin paras MM-kisasaavutus oli Mohammed Suleimanin neljäs sija 1 500 metrin juoksussa Stuttgartin kisoissa 1993. Maa on 2000-luvulla hankkinut edustusurheilijoikseen useita kenialaisia kestävyysjuoksijoita, jotka nostivatkin sen MM-kisojen mitalimaaksi. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 Saif Saaeed Shaheen, joka vielä vähän ennen kisoja tunnettiin kenialaisena Stephen Cheronona, voitti kultaa 3 000 metrin estejuoksussa ja kaksi vuotta myöhemmin Helsingissä hän uusi mestaruutensa. Osakassa 2007 kenialaissyntyinen Mubarak Hassan Shami, entiseltä nimeltään Richard Yatich, saavutti hopeaa maratonilla. Berliinissä 2009 kenialaissyntyinen James Kwalia C'Kurui saavutti 5 000 metrin juoksussa pronssia.

Daegussa 2011 kilpailleesta neljän hengen qatarilaisjoukkueesta pistesijoille ylsivät seitsemänneksi korkeushypyssä sijoittunut Mutaz Essa Barshim ja kahdeksanneksi 400 metrin juoksussa sijoittunut Femi Ogunode. Moskovassa 2013 Qatarin viisihenkisestä joukkueesta Barshim saavutti korkeushypyssä hopeaa. Pekingissä 2015 Qataria edusti kuusi miesurheilijaa, joista korkeushypyn suosikkeihin kuulunut Barshim sijoittui neljänneksi, Musaeb Abdulrahman Balla 800 metrin juoksussa kuudenneksi ja Ogunode 200 metrin juoksussa seitsemänneksi. Lontoossa 2017 Qataria edusti viisi miesurheilijaa, joista Barshim voitti korkeushypyssä kultaa, sudanilaissyntyinen Abdalelah Haroun sijoittui 400 metrin juoksussa kolmanneksi ja Abderrahman Samba 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi.

Vuoden 2019 MM-kilpailut järjestettiin Dohassa Qatarissa. Tuolloin Mutaz Essa Barshim voitti korkeushypyssä kultaa ja Abderrahman Samba saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa. Eugenessa 2022 Mutaz Essa Barshim voitti korkeushypyssä kolmannen maailmanmestaruutensa.

Qatarin MM-mitalit kisoittain

Qatarin MM-mitalit lajeittain

Miehet

Qatarin MM-mitaliurheilijat

Lähteet

Viitteet 

Maailmanmestaruuskilpailuissa
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Ecuador yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Ecuador on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä viisi mitalia, joista kolme on kultaa. Maan ainoat MM-mitalistit ovat kävelijä Jefferson Pérez ja pikajuoksija Álex Quiñónez. Pérez voitti 20 kilometrin kävelyssä kultaa vuosina 2003, 2005 ja 2007 sekä saavutti hopeaa vuonna 1999 ja lisäksi hän sijoittui kahdeksanneksi vuonna 2001. Quiñónez saavutti 200 metrin juoksussa pronssia 2019. 

Daegun MM-kisoissa 2011 kilpaili viisi ecuadorilaisurheilijaa, joista parhaiten sijoittui 11:nneksi 50 kilometrillä kävellyt Andrés Chocho. Moskovassa 2013 Chocho hylättiin ja parhaiten sijoittui 20 kilometrin kävelyssä Rolando Saquipay 18:nneksi. Lisäksi Álex Quiñónez karsiutui 200 metrin juoksun välierissä 16:nneksi nopeimmalla ajalla. Pekingissä 2015 kilpailemassa oli viisihenkinen ecuadorilaisjoukkue, josta Andrés Chocho sijoittui 50 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi. Lontoossa 2017 ecuadorilaisista parhaiten sijoittui Paola Pérez ollen 20 kilometrin kävelyssä kolmastoista. Dohassa 2019 Quiñónezin kolmannen sijan lisäksi kahdeksan parhaan joukkoon ylsi 50 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi sijoittunut Magaly Bonilla. Eugenessa 2022 ecuadorilaisista pistesijoille sijoittui kävelijä Brian Pintado, joka oli neljäs 35 km kävelyssä ja viides 20 km kävelyssä.

Ecuadorin MM-mitalit kisoittain

Ecuadorin MM-mitalit lajeittain

Miehet

Ecuadorin MM-mitaliurheilijat

Lähteet

Viitteet 

Maailmanmestaruuskilpailuissa
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Panama yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Panama on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä kaksi mitalia. Osakassa 2007 pituushyppääjä Irving Saladino voitti kultaa. Berliinissä 2009 Saladino jäi loppukilpailussa ilman tulosta mutta Alonso Edward saavutti 200 metrin juoksussa hopeaa. Ensimmäiset pistesijansa Panama saavutti Helsingissä 2005, kun Saladino sijoittui pituushypyssä kuudenneksi ja Bayano Kamani 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi. Daegussa 2011 Panaman ainoat urheilijat olivat Edward ja Saladino, joista Edward keskeytti 200 metrin juoksun loppukilpailussa ja Saladino jäi pituushypyssä karsintaan. Moskovassa 2013 Edward oli Panaman ainoa urheilija ja karsiutui 200 metrin juoksun välierissä. Pekingissä 2015 Panamalla oli kolme urheilijaa, joista Edward sijoittui 200 metrillä neljänneksi. Lontoossa 2017 Panaman joukkueessa oli kolme urheilijaa ja Dohassa 2019 kaksi urheilijaa. Eugenessa 2022 Panaman joukkueessa oli kaksi urheilijaa, joista Gianna Woodruff sijoittui 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi.

Panaman MM-mitalit kisoittain

Panaman MM-mitalit lajeittain

Miehet

Panaman MM-mitaliurheilijat

Lähteet 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Maailmanmestaruuskilpailuissa
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Kemer

Kemer on piirikunta Välimeren rannikolla Turkissa ja suosittu matkailukohde. Se sijaitsee 40 kilometriä Antalyan kaupungista länteen Taurusvuorten juurella.

Kemerissä vallitsee tyypillinen Välimeren kuuma ja kuiva sää, ja merivesi on lämmin. 1980-luvun alussa Kemer oli hiljainen paikka, mutta on sittemmin vilkastuut ja kuuluu Turkin merkittäviin turistikohteisiin.

Kemer on vuodesta 1998 lähtien ollut Saksassa sijaitsevan Schwabachin kaupungin ystävyyskaupunki.

Historia 
Tutkimusten mukaan Kemerin paikalla on ollut lyykialainen Idyrosin kaupunki.

Piirikunnan nimi oli Eski Köy () 1910-luvun lopulle saakka, jolloin sinne rakennettiin 26 kilometriä pitkä pato ohjaamaan vuoristopuroja ja estämään niiden tulvimista asutukseen. Nykyinen nimi Kemer viittaa juuri patorakennelmaan.

1960-luvulle saakka Kemeriin ei päässyt sisämaan kautta lainkaan, kunnes tieyhteys sisämaahan saatiin. 1980-luvulla Kemerin infrastruktuuriin investoitiin huomattavasti, ja se sai tukea myös Maailmanpankilta, ja sen ansiosta piirikunnasta kehittyi turistikohde.

Kylät 
Beldibi, Beycik, Çamyuva, Göynük, Kemer, Kuzdere, Ovacık, Tekirova, Tekirova.

Muuta 
”Kemer” tarkoittaa myös turkin kielessä vyötä.

Kemer on huomattavasti rauhallisempi kuin Marmaris ja Alanya ja siksi lapsiperheiden suosiossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin piirikunnat
Antalyan maakunta
Dominikaaninen tasavalta yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Dominikaaninen tasavalta on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Vuosien 1987 ja 1993 kisoista se oli poissa. Maa on saanut MM-kilpailuissa yhteensä kuusi mitalia. Félix Sánchez voitti 400 metrin aitajuoksussa kultaa vuosina 2001 ja 2003 sekä saavutti hopeaa vuonna 2007. Berliinissä 2009 hän sijoittui kahdeksanneksi, Daegussa 2011 neljänneksi ja Moskovassa 2013 viidenneksi. Luguelín Santos sijoittui 400 metrin juoksussa pronssille Moskovassa 2013 ja sijoittui neljänneksi Pekingissä 2015. Eugenessa 2022 4 × 400 metrin sekaviestijoukkue (Lidio Andrés Feliz, Marileidy Paulino, Alexander Ogando, Fiordaliza Cofil) voitti kultaa ja Marileidy Paulino saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa.

Pistesijoille ovat lisäksi yltäneet Juan Núñez, joka sijoittui 100 metrin juoksussa viidenneksi Helsingissä 1983, Juana Rosario, joka sijoittui korkeushypyssä kahdeksanneksi Pariisissa 2003, Osakassa 2007 seitsemänneksi sijoittunut miesten 4 × 400 metrin viestijoukkue, johon Sánchezin lisäksi kuuluivat Yoel Tapia, Carlos Santa ja Arismendy Peguero, Berliinissä 2009 kuudenneksi sijoittunut miesten 4 × 400 metrin viestijoukkue, johon Sánchezin lisäksi kuuluivat Arismendy Peguero, Yon Soriano ja Yoel Tapia sekä alkuerissä Sorianon tilalla Gustavo Cuesta, sekä Juander Santos, joka sijoittui Lontoossa 2017 kuudenneksi 400 metrin aitajuoksussa. Eugenessa 2022 Alexander Ogando sijoittui 200 metrin juoksussa viidenneksi ja Fiordaliza Cofil 400 metrin juoksussa kuudenneksi.

Dominikaanisen tasavallan MM-mitalit kisoittain

Dominikaanisen tasavallan MM-mitalit lajeittain

Miehet

Naiset

Sekalajit

Dominikaanisen tasavallan MM-mitaliurheilijat

Lähteet 

 
 
 
 
 
 
 
 
 

Maailmanmestaruuskilpailuissa
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Algeria yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Algeria on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 11 mitalia, joista kuusi on kultaisia. Sen kaikki MM-mitalit on saavutettu 800–3 000 metrin mittaisilta juoksumatkoilta.

Algerian menestynein MM-kisaurheilija on Noureddine Morceli, joka voitti 1 500 metrin juoksussa kultaa vuosina 1991, 1993 ja 1995. Hassiba Boulmerka saavutti samoina vuosina naisten 1 500 metrillä kultaa, pronssia ja kultaa. Djabir Saïd-Guerni saavutti 800 metrin juoksussa pronssia Sevillassa 1999 ja kultaa Pariisissa 2003. Azzedine Brahmi saavutti pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1991, Taoufik Makhloufi hopeaa 1 500 metrin juoksussa Dohassa 2019 ja Djamel Sedjati hopeaa 800 metrin juoksussa Eugenessa 2022. Pistesijoille ovat yltäneet Yasmina Azzizi viidenneksi seitsenottelussa Tokiossa 1991 , Morceli neljänneksi 1 500 metrillä ja Azzedine Sakhri kahdeksanneksi maratonilla Ateenassa 1997 , Saïd-Guerni viidenneksi 800 metrillä, Ali Saïdi-Sief viidenneksi 1 500 metrillä, Raya Bahouli seitsemänneksi kolmiloikassa ja Tarek Boukensa kahdeksanneksi 1 500 metrillä Helsingissä 2005 , Boukensa viidenneksi ja Antar Zerguelaine kuudenneksi 1 500 metrillä Osakassa 2007, Rahouli kahdeksanneksi kolmiloikassa Daegussa 2011, Taoufik Makhloufi neljänneksi 1 500 metrillä ja Larbi Bouraada viidenneksi kymmenottelussa Pekingissä 2015, Abdelmalik Lahoulou kahdeksanneksi 400 metrin aitajuoksussa Dohassa 2019 sekä Slimane Moula viidenneksi 800 metrin juoksussa Eugenessa 2022.

Algerian MM-mitalit kisoittain

Algerian MM-mitalit lajeittain

Miehet

Naiset

Algerian MM-mitaliurheilijat

Lähteet

Viitteet 

Maailmanmestaruuskilpailuissa
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Uotilanrinteen peruskoulu

Uotilanrinteen peruskoulu on Raumalla Uotilan kaupunginosassa sijaitseva yläaste. Koulussa on 470 oppilasta ja samassa rakennuksessa sijaitsee kirjasto, Nummen koulu ja Heikkilän päiväkodin esikouluryhmä. Vuoteen 2007 asti rakennuksessa toimi Uotilanrinteen lukio ja vuoden 2008 loppuun asti tiloissa toimi myös Unajan koulu. Vuonna 2015 Uotilanrinteen peruskoulu siirtyi Otan koulun tiloihin, mutta oppilaat käyttävät valinnaisaineissa Lyseon koulun tiloja. Puolestaan vuonna 2016 (eli seuraavana lukuvuonna) Uotilanrinteen peruskoulu siirtyi Aroahteen koulun tiloihin ja nimi muuttui samalla Hj. Nortamon peruskouluksi. 

Uotilanrinteen koulun oppilaat tulevat pääasiassa entisen Rauman maalaiskunnan alueelta sekä Lapista ja Kourujärven alueelta.

Lähteet 
 Uotilanrinteen peruskoulun sivut 

Rauman peruskoulut
Namibia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Namibia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1991 lähtien. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä kuusi mitalia, joista yksi on kultaa.

Namibian menestynein MM-kisaurheilija on Frankie Fredericks, joka voitti 200 metrin juoksussa kultaa vuonna 1993 sekä saavutti samalla matkalla hopeaa vuosina 1991, 1995 ja 1997. Hänen lisäkseen mitalin on saavuttanut Lucketz Swartbooi, joka vuonna 1993 sijoittui maratonilla hopealle, ja Helalia Johannes, joka vuonna 2019 sijoittui maratonilla pronssille. Fredericks on yltänyt myös viidesti pistesijoille 100:n ja 200 metrin juoksuissa sekä joutunut kerran jättämään 200 metrin loppukilpailun väliin loukkaantumisen vuoksi. Hänen lisäkseen ainoa pistesijoille yltänyt namibialainen on Agnes Samaria, joka Osakassa 2007 sijoittui 1 500 metrin juoksussa kuudenneksi.

Namibian MM-mitalit kisoittain

Namibian MM-mitalit lajeittain

Miehet

Naiset

Namibian MM-mitaliurheilijat

Lähteet 
 
 
 
 
 
 
 

Maailmanmestaruuskilpailuissa
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut maittain
Yö ja usva

Yö ja usva (, viitaten Adolf Hitlerin Nacht und Nebel -direktiiviin) on ranskalaisen Alain Resnais’n ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 1955. Elokuvien Hiroshima, rakastettuni (1959) ja Viime vuonna Marienbadissa (1961) ohella Resnais’n merkittävimpiin kuuluva teos kertoo natsi-Saksan keskitysleirien kauhuista.

Yö ja usva palkittiin 1956 Prix Jean Vigolla. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Yö ja usva oli mukana heistä kahdentoista listalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Täysimittainen elokuva internetissä.
 Malanin, Juho: Yö ja usva. Elitisti 25.1.2004.

Alain Resnais'n ohjaamat elokuvat
Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat
Ranskalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 1955 elokuvat