joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kosteikkopuutarha

Kosteikkopuutarha on vesi- ja kosteikkoalueista koostuva puutarha tai puutarhan osa. monissa puutarhoissa on vesialtaita ja suihkulähteitä. Vesialtaisiin istutetaan usein kosteikkokasveja. Altaita on monenmuotoisia. Suihkulähteiden ja vesialtaiden lähelle laitetaan usein kiviä, joiden päällitse vesi solisee. Joskus kosteikkopuutarhassa käytetään sammalia, etenkin japanilaistyylisissä puutarhoissa.

Vesialtaan perustaminen ja hoito 
Entisaikaan altaan pohja tehtiin pelkästä savesta, mutta nykyisin niin tehdään vain rakennettaessa suuria kosteikkoalueita. Sen sijaan nykyisin yleensä laitetaan altaan pohjalle betonia tai kumimatto. Kun pohja peitetään esimerkiksi soralla, saadaan hyvät olosuhteet veden laadun kannalta tarpeellisille hajottajabakteereille.Jos allas sijaitsee valoisalla paikalla, keinovalaistusta tarvitaan vähemmän kuin varjossa olevalle altaalle. Joka tapauksessa, jos altaan läheisyydessä liikutaan pimeään aikaan, keinovalaisimien asennus on tarpeen.

Vesialtaaseen kannattaa asentaa pumppu, joka pitää veden kiertävänä. Roskat pitää poistaa silloin tällöin. Levien poistamiseen on olemassa levänpoistoaineita. Syksyllä pumppu pitää puhdistaa.

Kasvit voidaan istuttaa altaaseen koreissa, jolloin istutus onnistuu parhaiten. Kasvien jakaminen ja puhdistaminen on tarpeen kerran kasvukaudessa.

Vesialtaaseen sopivia kasveja 
 isovesiherne (Utricularia vulgaris)
 lamparevesikuusi (Hippuris vulgaris)
 vesisulka (Hottonia pulustris)
 vesisätkin (Ranunculus aquatilis)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 www.puutarhaunelma.fi/index.php?section=14

Puutarhasuunnittelu
Toyota GT86

Toyota GT86 on Toyotan vuodesta 2012 lähtien valmistama takavetoinen coupé-korinen urheiluautomalli. GT86 on kehitetty yhteistyössä Subarun kanssa, ja sen lähes identtinen sisarmalli on Subaru BRZ. Aasiassa, Australiassa, Pohjois-Amerikassa, Etelä-Afrikassa ja Etelä-Amerikassa ensimmäisen sukupolven mallin nimenä oli Toyota 86, Bruneissa, Nicaraguassa ja Jamaikassa Toyota FT86. Vuoteen 2016 asti autoa myytiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa Scion FR-S -nimisenä, kunnes Toyota lakkautti Scion-merkin. Vuonna 2020 esitelty toisen sukupolven malli on nimeltään Toyota GR 86.

Toyota GT86 (2012–2021) 

Toyota GT86:n tuotantomalli esiteltiin Tokion autonäyttelyssä joulukuussa 2011. Sarjavalmistus alkoi helmikuussa 2012 Subarun tehtaalla Gunmassa.

Toyota GT86:ssa on vapaasti hengittävä nelisylinterinen 2,0-litrainen bokserimoottori, joka tuottaa tehoa 200 hevosvoimaa. Moottori on Subarun kehittämä, mutta siinä käytetään Toyotan D-4S-suorasuihkutusjärjestelmää. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaali- tai automaattivaihteisto.

New Yorkin autonäyttelyssä keväällä 2016 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut GT86. Näkyvimmät uudistukset olivat uudelleenmuotoillut etu- ja takapuskurit. Sekä etu- että takavalot on toteutettu LED-tekniikalla. Lisäksi sisatilojen materiaalit ovat valmistajan mukaan aikaisempaa laadukkaampia. Moottorin teho nousi 205 hevosvoimaan.

Toyota GR 86 (2021–) 

Toyota GR 86 -nimen saanut toisen sukupolven malli esiteltiin huhtikuussa 2021, viisi kuukautta uutta Subaru BRZ:aa myöhemmin. Euroopassa Subarun mallia ei enää myydä.

Voimanlähteenä on 2,4-litraiseksi kasvanut Subarun nelisylinterinen vapaasti hengittävä bokserimoottori, jonka teho on 235 hevosvoimaa. Vaihteistoksi voi edelleen valita kuusivaihteisen manuaali- tai automaattivaihteiston.

Lähteet

Aiheesta muualla 

GT86
S-segmentin autot
2010-luvun autot
2020-luvun autot
The Thermals

The Thermals on yhdysvaltalainen indie-yhtye, joka perustettiin Portlandissa, Oregonissa vuonna 2002. Yhtyeen musiikissa on kuultavissa vaikutteita lo-fi:sta sekä tavallisesta rockista. Yhtyeen kappaleet ovat myös tunnettuja poliittisista ja uskonnollisista kannanotoistaan.

Jäsenet

Nykyiset 
 Hutch Harris - laulu, kitara  (2002-) 
 Kathy Foster - basso, laulu  (2002-) 
 Westin Glass - rummut, laulu  (2008-)

Entiset 
 Jordan Hudson - rummut  (2002-2005) 
 Ben Barnett - kitara  (2002-2003) 
 Caitlin Love - rummut  (2006) 
 Lorin Coleman - rummut  (2007-2008) 
 Joel Burrows - kitara  (2007)

Diskografia

Studioalbumit
More Parts per Million (2003)
Fuckin A (2004)
The Body, the Blood, the Machine (2006)
Now We Can See (2009)
Personal Life (2010)
Desperate Ground (2013)

Livealbumit
Insound Tour Support 2.0 (2007)
LIVE at the Echoplex (2008)

Kokoelmat
The Wonder of the Underground Pressed On Plastic, Vol. 1 (2003)
Sub Pop: Patient Zero (2004)
To Elliott: From Portland (2006)
Terminal Sales Vol. 2: This Delicious (2006)
Bridging the Distance (2007)

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Thermals (virallinen sivu)
 The Thermals - Sub Pop Records
 The Thermals - FreeIndie
 The Thermals - AllMusic

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Yhdysvaltalaiset indie rock -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset indie rock -yhtyeet
Juha Sipilä (kaupunkineuvos)

Juha Antero Sipilä (23. elokuuta 1935 Helsinki – 7. elokuuta 2002) oli suomalainen kaupunkineuvos ja poliitikko. Hän toimi 1985–1998 pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunnan (YTV) yhteistyöjohtajana, sitä ennen Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) johtajana 1975–1984. Vuosina 1968–1975 Sipilä toimi Liberaalisen Kansanpuolueen puoluesihteerinä. Koulutukseltaan hän oli teologian maisteri.

Sipilä toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna liberaalien ryhmässä 1973–1984, josta kolme vuotta kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana. Vuonna 1970 Sipilä oli pääministeri Teuvo Auran sihteeri lyhytaikaisessa virkamieshallituksessa.

Sipilä pääsi ylioppilaaksi 1954, valmistui teologisesta tiedekunnasta 1961 ja opiskeli Yhdysvalloissa 1961–1962. Hän toimi 1960-luvulla muun muassa Töölön yhteislyseon tuntiopettajana, Partiojohtaja-lehden ja liberaalien Polttopiste-lehden päätoimittajana ja ulkoasiainministeriön kehitysjoukkosihteerinä.

Juha Sipilä hoiti luottamustoimia myös muun muassa partioliikkeessä, Round Table -järjestössä sekä musiikin ja urheilun parissa. Eläkkeellä ollessaan Sipilä sairasti eturauhassyöpää ja omistautui tiedon levittämiselle syövästä.

Lähteet

Suomalaisten puolueiden puoluesihteerit
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Samoilovo

Samoilovo () on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pikaljovon itäpuolella 40 kilometriä Boksitogorskista koilliseen. Kylässä on 141 ja kunnassa 1 600 asukasta (vuonna 2012).

Maantiede ja asutus
Samoilovon kunnan pinta-ala on 471,47 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin Bolšoi Dvorin, Pikaljovon, Boksitogorskin, Borin, Anisimovon ja Jefimovskiin kuntiin sekä Leningradin alueen Tihvinän piiriin. Pinta-alasta 75,3 % on metsää, 18,1 % maatalousmaata, 2,5 % teollisuusaluetta, 2,3 % asuinaluetta ja 1,7 % vesistöjä.

Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jolla kohoaa Tihvinän selänne. Tärkein joki on Tihvinänjoki. Kunnan pohjoisosan joet kuuluvat Javosman kautta Paksujokeen laskevan Retešan ja eteläosan joet Tšagodan altaisiin. Järviä ovat Ozerskoje, Britomlja ja Velje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, turve, sapropeeli, savi, hiekka, sora ja mineraalivärit.

Kunnan hallinnollinen keskus on Samoilovon itäpuolella sijaitseva Sovhoznyin taajama. Sen lisäksi kuntaan kuuluu 28 kylää ja muuta asutusta: Dubrova, Finikovo, Gorka, Grigorkino, Karpovskaja, Kazjonnoje Selo, Koli, Koskovo, Okulovo, Osinovka, Pakšejevo, Plutino, Podborovje, Rjazanski Šljuz, Samoilovo, Sara, Selivanovo, Sliziha, Sytšovo, Tšudtsyn kylä ja asemataajama, Ugol, Velje, Verhovje, Volodino, Zahoži, Zamošje ja Zarutševje. Suurimmat keskukset ovat yli 700 asukkaan Sovhoznyi ja noin 450 asukkaan Koli.

Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114 sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, jolla on Kolin asema. Kylistä on linja-autoyhteydet Pikaljovoon, Jefimovskiin ja Boksitogorskiin. Rautatieasemalla pysähtyvät Babajevon ja Pietarin väliset paikallisjunat.

Talous perustuu metsäteollisuuteen. Tärkein tuotantolaitos on Tšudtsyn kylässä sijaitseva Mayr-Melnhof Holz Jefimovskin puunjalostustehdas. Lisäksi louhitaan sementin valmistukseen käytettävää kalkkikiveä. Maataloutta edustaa 18 yksityistilaa, asukkaiden palstaviljelmät ja kalankasvatuslaitos. Huomattavia työllistäjiä ovat erilaiset palvelut.

Sovhoznyin taajaman palveluihin kuuluvat alakoulu, kulttuurikeskus, kirjasto, lääkintäasema, posti ja joukko kauppoja. Julkisia palveluja on myös Kolissa. Maantien varrella on huoltoasemia ja kahviloita.

Nähtävyydet
Kunnasta on löydetty kolme keskiaikaista hautapaikkaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1700-luvulla – 1800-luvun alussa rakennettu Samoilovon tsasouna.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Samoilovon kunnan sivusto 
 Samoilovon kunta Boksitogorskin piirin sivustolla  

Boksitogorskin piirin kunnat
Leningradin alueen kylät ja taajamat
Tulo juhlaan

Tulo juhlaan on ranskalaisen graafikon ja kuvittajan Jean-Louis Forainin ajoittamaton viivasyövytystyö. Kooltaan tämä pikkutyö on 17,4×11,6 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmiin.

Jean-Louis Forain oli aktiivinen graafikko ja kuvittaja 1870-luvun puolivälistä alkaen. Hän kuvasi töissään pariisilaiselämää, myöhemmin myös sosiaalisesti kantaa ottavalla tavalla. Aikaisemmin hän oli osallistunut muutamiin impressionistisiin näyttelyihin ollen Manetin ja Edgar Degasin ystävä.

Tulo juhlaan-työssä juhlavaatteisiin pukeutuneet pariskunnat, naiset ja knallipäiset miehet odottavat jonossa vuoroaan päästä riisumaan päällysvaatteensa. Lakeija auttaa parhaillaan etummaisena olevaa naista takin päältä saamisessa; ja naisen yllä onkin pitkä vaalea muutamin kukin koristeltu mekko.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Tulo juhlaan. 

Ateneumin kokoelmat
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 2013

Vuonna 2013 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin kahtena erillisenä turnauksena. Lohkojen voittajat Venäjä ja Iso-Britannia selvisivät pääsarjan turnaukseen 2014 ja vastaavasti lohkojen viimeiset Irlanti ja Slovenia putosivat C-sarjan turnaukseen kesäksi 2014.

Ryhmä Wien 
Wien, Itävalta

Alkusarja

Loppuottelu
 -  2–3

Ryhmä Zürich 
Zürich, Sveitsi

Alkusarja

Loppuottelu
 -  0–2

Lähteet

 Ryhmä Wien 
 Ryhmä Zürich 

B-2013
Vuoden 2013 baseball
Rutunan kirkko

Rutunan kirkko oli Huittisiin kuuluneen Kauvatsan kappeliseurakunnan ensimmäinen kirkko. Se purettiin vuonna 1800, jolloin seurakunnan uusi kirkko rakennettiin Kauvatsan nykyisen kirkon paikalle. Rutunan kirkon ympärillä oli myös hautausmaa, jonne haudattiin kaikkiaan yli 700 vainajaa. Nykyään vanhan kirkkomaan alue on aidattu puistoksi ja paikalla on muistomerkki.

Historia 
Kauvatsan ensimmäinen kirkkorakennus valmistui vuonna 1646 Rutunan tilan maille Kauvatsanjoen tuntumaan. Se oli kuitenkin vain "julkinen tupa", eikä varsinainen kirkko. Rakennus purettiin epäkäytännöllisyytensä vuoksi 1689 ja sen tilalle rakennettiin uusi kirkko. Se sijaitsi noin viidenkymmenen metrin päässä Rutunan talosta. Ison vihan jälkeen kirkko laudoitettiin ja tervattiin. 1740-luvulla kirkkoon rakennettiin sakasti.

Vuonna 1781 pidetyssä piispantarkistuksessa otettiin esille uuden kirkon rakentaminen. Osa seurakuntalaisista jätti piispalle kirjeen, missä he pyysivät kirkon siirtämistä Rutunasta muutamaa kilometriä pohjoisemmaksi Yttilän kylään. Rutunan kirkon sanottiin olevan kaukana kylistä ja ajoteistä, ja se oli myös käynyt ahtaaksi. Hanke kuitenkin lykkäytyi, koska Huittisten emäkirkkoa piti laajentaa. Isännillä, jotka eivät halunneet näitä työtaakkoja yhtä aikaa, oli manttaalienemmistö äänestyksessä. Lisäksi rovasti Nils Idman nuoremman mielestä Rutunan kirkko oli toistaiseksi riittävä sekä kunnoltaan että tiloiltaan.

Kun Huittisten kirkko oli laajennettu, kauvatsalaiset päättivät syyskuussa 1798 pidetyssä kappelinkokouksessa, että uusi kirkko rakennetaan Yttilään. Rutunan kirkko purettiin vuonna 1800 ja sen kelvollinen aines käytettiin Yttilän pyhäkköön. Uusi kirkko ympäröivine kiviaitoineen oli valmis vuoden 1801 syksyllä.

Lähteet 

Kauvatsa
Satakunnan kirkkorakennukset
Huittisten rakennukset ja rakennelmat
Kokemäen kirkkorakennukset
Suomen entiset kirkkorakennukset
Jauho (sukunimi)

Jauho on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja Jauho-nimisiä henkilöitä:

 Antti Jauho (1883–1936), suomalainen kunnallispoliitikko ja rehtori
Liisi Jauho (s. 1968), suomalainen yritysjohtaja
Milla Saari (s. 1975), o.s. Jauho, suomalainen hiihtäjä
Pekka Jauho, (1923–2015), suomalainen professori ja akateemikko, Antti Jauhon poika
Bo Ekelund

Bo Daniel Ekelund (26. heinäkuuta 1894 Gävle, Ruotsi – 1. huhtikuuta 1983, Saltsjöbaden, Ruotsi) oli ruotsalainen urheilujohtaja ja yritysjohtaja ja olympiapronssia Antwerpenissä saavuttanut korkeushyppääjä.

Ammatillisen uransa Bo Ekelund teki yritysjohdossa. Hän aloitti AB Armerad Betong -yrityksessä 1923. Hänestä tuli yrityksen toimitusjohtaja vuosiksi 1951–1960 ja yrityksen hallituksen puheenjohtaja 1960–1967.

Ekelundin päälaji urheilussa oli korkeushyppy. Siinä hän saavutti olympiapronssia Antwerpenin kisoissa 1920 tuloksella 190. Ruotsin mestaruuden hän voitti kahdesti, vuosina 1919 ja 1920. Hän teki vuonna 1919 sen aikaisen Ruotsin ennätyksen 193 cm. Urheilu-urallaan Ekelund edusti Tukholman Studenters IF- sekä malmöläisiä Malmö AI- ja IFK Malmö -seuroja. Hän oli uransa jälkeen vielä IFK Malmön puheenjohtaja vuosina 1934–1945. Urheilumenestyksensä perusteella hänet valittiin Ruotsin yleisurheilijoiden Fall of Fameen eli Stora Grabbareihin numerolla 39. Hän itse oli ideoimassa Stora Grabbar -toimintaa, joka luotiin vuonna 1928.

Uransa jälkeen hän jatkoi ensin kansallisena urheilujohtajana ja edelleen kansainvälisenä tunnettuna ja arvostettuna urheilujohtajana. Hän oli Ruotsin yleisurheiluliiton puheenjohtaja vuosina 1925–1934. Vuodesta 1926 hänet valittiin Ruotsin urheiluliiton hallitukseen ja 1929 Ruotsin olympiakomiteaan, jossa hän toimi vuoteen 1966. Tehtävässään Ruotsin yleisurheiluliiton puheenjohtajana hän oli läheisessä kanssakäymisessä Suomen vastaavan järjestön Suomen Urheiluliiton (SUL) ja sen puheenjohtajan Urho Kekkosen kanssa yli 20 vuoden ajan 1920-luvun lopulta aina 1950-luvun alkuun.

Ekelundin kansainvälinen urheilujohtajaura alkoi vuonna 1926, kun hänet valittiin Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n sääntökomiteaan, 1930 sihteeriksi vuoteen 1946 ja vuodesta 1946 sen hallituksen jäseneksi. Vuonna 1938 hän oli Pariisissa järjestettyjen yleisurheilun EM-kisoihin IAAF:n asettama ylijohtaja. Vuonna 1948 hänet valittiin kreivi Clarence von Rosenin seuraajana Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) ruotsalaisjäseneksi, jossa tehtävässä hän toimi aina vuoteen 1965. Vuosina 1957–1962 hän toimi KOK:n toimeenpanevassa komiteassa. Hänen päättäessään uransa KOK:n toimeenpanevassa komiteassa Ruotsin vahva pitkäaikainen asema olympialiikkeen ylimmässä johdossa päättyi. Ekelund joutui hankalaan tilanteeseen vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisissa, kun Paavo Nurmi julistettiin ammattilaiseksi. Hän leimautui KOK:n silloisen ruotsalaisen varapuheenjohtajan Sigfrid Edströmin kanssa pääsyylliseksi Nurmen ammattilaiseksi julistamiseen.

Vuonna 1983 eli Ekelundin kuolinvuonna ruotsalainen Urheilun ystävät -järjestö eli Riksidrottens Vänner (Föreningen RV) päätti perustaa Bo Ekelunin nimeä kantavan rahaston, josta annetaan vuosittain urheilun järjestötoiminnassa toimivalle johtajalle stipendi.

Lähteet 
 Bo Ekelund Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet

Ruotsalaiset urheiluvaikuttajat
Ruotsalaiset korkeushyppääjät
Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Ruotsalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
Robin Lardot

Robin Derek Lardot (s. 10. joulukuuta 1962 Helsinki) on suomalainen lakimies  ja Keskusrikospoliisin päällikkö lokakuusta 2013 alkaen. Lardot on suorittanut poliisimiehistön virkatutkinnon 1986 ja valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi 1994.

Lardot on toiminut Oulun ja Tornion poliisipiirissä, keskusrikospoliisissa ja oikeusministeriössä. Hän on ollut myös Kristiinankaupungin ja Uudenkaarlepyyn nimismiehenä. 

Lardot oli yhtenä syytettynä Suomen historian suurimmassa poliisioikeudenkäynnissä, jossa selvitettiin ylimmän poliisijohdon ja Helsingin poliisilaitoksen menettelyä tietolähteiden rekisteröinnissä. Hänet vapautettiin syytteistä. 

Syyskuussa 2019 hovioikeus päätti ottaa Lardotin virkarikossyytteen käsittelyyn. 

Maaliskuussa 2021 Helsingin hovioikeus hylkäsi syytteen.

Lähteet 

Suomalaiset poliisit
Suomalaiset juristit
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Erna

Erna on naisen etunimi. Se on alkujaan englantilainen lyhentymä nimestä Ernestine, joka on Ernst-nimen naispuolinen vastine.

Suomessa nimi Erna on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 851 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Ernan nimipäivä on 20. syyskuuta.

Tunnettuja Erna-nimisiä 

 Erna Aaltonen (s. 1951), suomalainen keramiikkataiteilija
 Erna Berger (1900–1990), saksalainen oopperalaulaja ja näyttelijä
 Erna Bogen-Bogáti (1906–2002), unkarilainen miekkailija
 Erna Flegel (1911–2006), saksalainen sairaanhoitaja, Hitlerin lähipiirin henkilö
 Erna Gräsbeck-Järnefelt (1879–1958), suomalainen oopperalaulaja
 Erna Kentala (s. 1963), suomalainen pesäpalloilija
 Erna Siikavirta (s. 1977), suomalainen pianisti
 Erna Solberg (s. 1961), norjalainen poliitikko, pääministeri 2013–2021
 Erna Tauro, o.s. Pergament (1916–1993), suomalainen pianisti, teatterimuusikko ja säveltäjä
 Erna von Weymarn-Petersen (1889–1950), suomalainen laulaja ja musiikkipedagogi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Panafrikkalainen parlamentti

Afrikan parlamentti (tunnetaan myös nimellä Panafrikkalainen parlamentti tai Afrikan unionin parlamentti) on Afrikan unionin lainsäädäntöelin. Se perustettiin maaliskuussa 2004 Addis Abebassa Etiopiassa, mutta muutti myöhemmin Midrandin kaupunkiin Etelä-Afrikassa. Afrikan parlamentin tehtävä oli sen ensimmäisen viisivuotiskauden aikana neuvoa-antava ja kansalaisjärjestöjä konsultoiva, mutta vähitellen sille on myös vaadittu lisää lainsäädännöllistä valtaa.

Kokoonpano 
Parlamentissa on tällä hetkellä 235 jäsentä yhteensä 54 jäsenmaasta. Jokainen jäsenmaa lähettää parlamenttiin edustajikseen viiden henkilön vahvuisen delegaation, jossa on oltava vähintään yksi naisedustaja.  Parlamenttia johtaa presidentti ja neljä varapresidenttiä, jotka valitaan kolmeksi vuodeksi kerrallaan edustamaan Afrikan eri alueita. Kaudella 2018-2021 he ovat : 

 Roger Nkodo Dang, pj., Kamerun (Keskinen Afrikka) 
 Stephen Julius Masele, I vpj., Tansania (Itä-Afrikka)
 Haidara Aichata Cisse, II vpj., Mali (Länsi-Afrikka)   
 Bouras Djamel, III vpj., Algeria (Pohjois-Afrikka) 
 Chief F. Z. Charumbira, IV vpj., Zimbabwe (Eteläinen Afrikka) 

Parlamentti työskentelee 11 pysyvässä komiteassa. Ne kokoustavat kahdesti vuodessa tai useammin jos on pakko .

Ulkosuhteet 

Euroopan parlamentissa toimii Afrikan unionin valtuuskunta, jonka tarkoituksena on syventää suhteita EU:n ja Afrikan välillä.

Lähteet 

Politiikka Afrikassa
Kansainväliset järjestöt
Panafrikkalaisuus
Paras käytettävissä oleva tekniikka

Paras käytettävissä oleva tekniikka (englanniksi Best available technology, BAT) on termi ja periaate, jota käytetään puhuttaessa tekniikasta, joka minimoi tuotanto- tai muun laitoksen ympäristövaikutuksia. Termin taustalla ovat ympäristöoikeudelliset ennaltaehkäisyn periaate ja varovaisuusperiaate.  "Tekniikka" on BAT-periaatteen kohdalla laajasti tulkittava sana, jolla tarkoitetaan teknologian lisäksi laitoksen suunnittelun ja rakentamisen toimintatapoja, laitoksen ylläpitoa ja käytön ja käytöstä poistamisen menetelmiä. Periaatteen tavoitteena on ehkäistä päästöjä ympäristöön tehokkaimmilla teknisillä valinnoilla.

Käsitteen alkuperä 
Termi on määritelty EU:n vuonna 1996 hyväksymässä IPPC-direktiivissä (IPPC, Integrated Pollution Prevention and Control), jossa huomio on ympäristön pilaantumisen ehkäisemisessä ja pilaantumisen vähentämisen yhtenäistämisessä. IPPC-direktiivin määritelmää "parhaasta käytettävissä olevasta tekniikasta" käytetään koko Euroopassa ja se määritellään ”tietyn toiminnan ja siinä käytettävien menetelmien tehokkaimmaksi ja edistyneimmäksi asteeksi, jolla voidaan osoittaa olevan sellaiset tekniset ja käytännölliset ominaisuudet, jotka soveltuvat periaatteessa käytännön pohjaksi raja-arvoille, joiden tarkoitus on estää, ja milloin se ei ole mahdollista, vähentää yleisesti päästöjä ja vaikutuksia koko ympäristöön.”

Määritelmä 
"Paras" tarkoittaa tehokkainta menetelmää, jolla saavutetaan yleisesti korkea taso koko ympäristön suojelussa
"Käytettävissä oleva" tarkoittaa tekniikoita, jotka on kehitetty sellaisessa mittakaavassa, että niiden 
käyttö kyseisellä teollisuudenalalla on mahdollista taloudellisesti ja teknisesti kannattavalla tavalla kustannukset ja hyödyt huomioon ottaen ja riippumatta siitä, käytetäänkö tai tuotetaanko näitä tekniikoita kyseisen jäsenvaltion alueella, kunhan ne ovat kohtuullisella tavalla toiminnanharjoittajan käytettävissä
"Tekniikka" tarkoittaa sekä käytettyä teknologiaa että laitoksen suunnittelua, rakennetta, ylläpitoa, käyttöä sekä tapaa, jolla se poistetaan käytöstä

Lähteet

Ympäristöpolitiikka
Euroopan unionin direktiivit
Ympäristönsuojelu
Ympäristöoikeus
Milo (nimi)

Milo on miehen etunimi, alkujaan keskieurooppalainen lyhentymä slaavilaisesta hallitsijanimestä Miroslav, joka esiintyy myös muodossa Miloslav. Toisaalta Milo saattaa myös olla muunnos nimestä Camillo tai Emil. Milo voi olla myös lempinimi slaavinimestä Milorad (, "rakas", "sydämellinen"; rad, "työ" "ilo", "hoiva"), jonka puolalainen muoto on Miłorad. Milon slaavilainen femiinimuoto on Mila.

Suomessa nimi Milo on tullut käyttöön vasta 1900-luvun loppupuolella, ja alkanut yleistyä vasta 2000-luvulla. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on annettu 1 656 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Milon nimipäivä on suomenkielisen ja vuodesta 2020 lähtien myös ruotsinkielisen kalenterin mukaan 7. syyskuuta.

Tunnettuja Miloja 

 Milo Cawthorne, uusiseelantilainen näyttelijä
 Milo Đukanović, Montenegron presidentti 1997–2002
 Milo Hamilton, yhdysvaltalainen urheiluselostaja
 Milo Manara, italialainen sarjakuvataiteilija
 Milo Martin, sveitsiläinen kuvanveistäjä
 Milo O'Shea, irlantilainen näyttelijä
 Milo Ventimiglia, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Milo Yiannopoulos, brittiläinen toimittaja

Kuvitteellisia Miloja 
 Milo (Mune), päähenkilö piirroselokuvassa Milo - kuun vartija
 Milo Rambaldi, renessanssiaikainen keksijä ja ennustaja tv-sarjassa Alias

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Terra

Terra on latinaa ja tarkoittaa maata. Sana voi esiintyä muun muassa seuraavissa yhteyksissä:

Terra, suomalainen maantieteellinen aikakauskirja
Terra, tutkimussatelliitti
Terra, lautapeli
Terra, Aristomenis Tsirbasin ohjaama vuoden 2007 tieteiselokuva
Terra, Marizan albumi
Terra, Jenni Vartiaisen albumi
terra, Bernard Lietaerin ehdottama maailmanvaluutta
Terra, sukunimenä:
 João Evangelista Martins Terra (1925–2022), brasilialainen katolinen piispa
 Max de Terra (1918–1982), sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja
 Tadeu Terra (s. 1986), brasilialainen jalkapalloilija.

Katso myös 
 Terra incognita (”tuntematon maa”), historiallinen latinankielinen termi kartan tutkimattomille alueille.
 Terra Australis (”eteläinen maa”), myös Terra Australis Incognita (”tuntematon eteläinen maa”), eteläisellä pallonpuoliskolla sijainneeksi oletettu laaja manner 
 Terra Nova (”uusi maa”), nimitys useille eri asioille
 Terra Cognita, suomalainen kirjankustantamo.
Pageantry for Martyrs


Pageantry for Martyrs on italialaisen death metal -yhtyeen Hour of Penancen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Xtreem Music.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Alex Manco – laulu
 Giulio Moschini – kitara, basso
 Enrico Schettino – basso, kitara
 Mauro Mercurio – rummut, muu laulu

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 albumit
Hour of Penancen albumit
The Vile Conception


The Vile Conception on italialaiset death metal -yhtyeen Hour of Penancen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Unique Leader Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Francesco Paoli – laulu
 Giulio Moschini – kitara
 Silvano Leone – basso
 Mauro Mercurio – rummut, muu laulu

Tuotanto 
 Stefano Morabito – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Pär Olofsson – kansitaide
 David Schivo – valokuvat
 Chiara Battistoni – kansilehtinen, layout

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 albumit
Hour of Penancen albumit
Paradogma

Paradogma on Hour of Penancen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. maaliskuuta 2010.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Francesco Paoli – laulu
 Mauro Mercurio – rummut
 Giulio Moschini – kitara
 Silvano Leone – bassokitara

Tuotanto
 Wojtek Wiesławski – masteroija
 Stefano Morabito – äänittäjä, miksaaja
 Gyula Havancsák – kansitaide
 Goffredo Passi – VJSet Art director
 David Schivo – valokuvat
 Eklipse Design – layout

Arvostelut 
 The Metal Observer: 8.5/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2010 albumit
Hour of Penancen albumit
Sedition (Hour of Penancen albumi)

Sedition on Hour of Penancen viides studioalbumi, joka julkaistiin 26. maaliskuuta 2012.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Paolo Pieri – laulu, kitara
 Giulio Moschini – soolokitara
 Silvano Leone – bassokitara
 Simone Piras – rummut

Tuotanto
 Stefano Morabito – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
 Gyula Havancsák – kansitaide
 Diana Gabrielli – valokuvat

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Metal Storm: 8.2/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2012 albumit
Hour of Penancen albumit
Thorgan Hazard

Thorgan Ganael Francis Hazard (s. 29. maaliskuuta 1993 La Louvière, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, jonka seura on Saksan Bundesliigassa pelaava Borussia Dortmund. Pelipaikaltaan hän on vasen laitahyökkääjä. Thorgan Hazardin veli on Real Madridissa pelaava Eden Hazard, ja veljeksistä myös Kylian pelaa jalkapalloa.

Seurajoukkueura 
Hazard siirtyi belgialaisesta AFC Tubize Jugendista ranskalaisen RC Lensin juniorijoukkueeseen 2007. Kaudella 2010–2011 hän pelasi seuran B-joukkueessa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Lensin edustusjoukkueessa Ligue 2:ssa 14 ottelua. Kesällä 2012 hän siirtyi Chelsean organisaatioon. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi lainalla belgialaisessa SV Zulte Waregemissa. Hän pelasi Jupiler Pro Leaguessa pudotuspelelit mukaan lukien 73 ottelua, joissa teki 18 maalia. Hän pelasi myös Mestarien liigan karsintoja ja Eurooppa-liigaa. Hänet valittiin Belgian liigan vuoden pelaajaksi 2013.

Hazard pelasi kauden 2014–2015 lainalla Bundesliigan Borussia Mönchengladbachissa. Seuraavana kesänä hän siirtyi saksalaisseuraan pysyvästi kahdeksan miljoonan euron siirtosummalla. Hän debytoi Mestarien liigassa kaudella 2015–2016. Kauden 2018–2019 jälkeen hän siirtyi vuoteen 2024 ulottuvalla sopimuksella saksalaiseen Borussia Dortmundiin. Bundesliigassa hän on pelannut kauden 2020–2021 päättyessä 196 ottelua, joissa hän oli tehnyt 39 ja syöttänyt 51 maalia. Hän voitti Saksan Cupin vuonna 2021.

Maajoukkueura 
Hazard pelasi Belgian kaikissa ikäkausimaajoukkueissa 15-vuotiaista alkaen. Hän pelasi kaksi ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Belgian jalkapallomaajoukkuessa hän esiintyi ensimmäisen kerran pelattuaan kuusi minuuttia ottelussa Yhdysvaltoja vastaan toukokuussa 2013. Seuraavan maaottelunsa hän pelasi vasta marraskuussa 2016. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan elokuussa 2017. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan saman vuoden lokakuussa. Tämän jälkeen hän on maajoukkueessa tehnyt marraskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Sveitsiä vastaan kaksi maalia, marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Venäjää vastaan yhden maalin, maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Walesia vastaan yhden maalin, kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan yhden maalin ja kesäkuussa 2021 EM-kilpailujen alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan yhden maalin.

Hazard kuului Belgian pronssijoukkueeseen MM-kilpailuissa 2018. Hän pelasi kahdessa alkulohkon ottelussa: seitsemän minuuttia Tunisiaa ja koko ottelun Englantia vastaan.

Lähteet 

Belgialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Muslimiliitto

Muslimiliitto, alkuperäiseltä nimeltään Yleisintialainen muslimiliitto () oli Brittiläisessä Intiassa toiminut merkittävä puolue, joka Intian itsenäistyessä ajoi erillisen muslimivaltion perustamista. Tavoite toteutui vuonna 1947, kun Pakistanin valtio perustettiin. Puolueen tunnetuin johtaja oli Muhammad Ali Jinnah. Muslimiliiton pääkilpailija oli Intian kongressipuolue.

Puolue perustettiin vuonna 1906 turvaamaan Intian muslimien oikeuksia. Brittihallinto tuki sen perustamista, ja aluksi puolue ei kyseenalaistanut brittien valtaa Intiassa, mutta 1913 se päätti kuitenkin ottaa tavoitteekseen itsehallinnon saamisen Intialle. Myöhemmin puolueen tavoitteena säilyi pitkään itsenäinen ja yhtenäinen Intia, joka edellyttäisi hindujen ja muslimien yhteistä rintamaa. Vuonna 1940 Muslimiliitto kuitenkin ilmoitti kannattavansa erillisen muslimivaltion perustamista, sillä sen piirissä alettiin pelätä hindujen saavan itsenäisessä Intiassa ylivallan. Muslimiliitto johti sitten kamppailua Intian jakamisen puolesta ja toimi joukkovoimansa ansiosta merkittävänä painostusryhmänä. Sen tavoite toteutui vuonna 1947, jolloin siirtomaavallan päättyessä perustettiin erilliset Intian ja Pakistanin valtiot.

Muslimiliitosta tuli hallitseva puolue Pakistanissa, jossa se nimettiin uudelleen Yleispakistanilaiseksi Muslimiliitoksi (All Pakistan Muslim League). Sen kannatus alkoi kuitenkin pian heiketä, ja se menetti vaalitappioiden seurauksena valtansa ensin Itä-Pakistanissa vuonna 1954 ja pian myös maan muussa osassa. Puolue hajosi 1960-luvun aikana useiksi ryhmiksi ja lakkasi olemasta 1970-luvulla.

Katso myös
Minar-e-Pakistan

Lähteet

Intialaiset puolueet
Pakistanin historia
Holsteinilainen puolue

Holsteinilainen puolue oli 1720-luvulla Ruotsissa vaikuttanut puolue. Sen tavoitteena oli saada Ruotsin kruunun perimysoikeus Kaarle XII:n sisaren Hedvig Sofian pojalle, Holstein-Gottorpin herttua Kaarle Fredrikille sen jälkeen kun Ruotsia hallinnut pfalzilainen suku oli sammunut mieslinjalta. Puolue sai lisäjäseniä kun sotavankeudesta Uudenkaupungin rauhan jälkeen palanneita upseereita liittyi siihen. Kannattajiin kuului myös Venäjän keisari Pietari Suuri. Venäjän vaikutusvallan lisäännyttyä erityisesti Pietari Suuren tyttären ja Kaarle Fredrikin solmittua avioliiton, puolueen kannatus Ruotsissa väheni. Arvid Hornin vaikutuksesta Ruotsi liittyi Hannoverin liittoon. Osa hosteinilaisen puolueen kannattajista oli sittemmin hattupuolueen perustajia.

Puolue hävisi vuoden 1727 jälkeen. Kaarle Fredrikin serkku Aadolf Fredrik valittiin hattujen sodan jälkeen Ruotsin kruununperijäksi ja hänestä tuli vuonna 1751 kuningas, minkä jälkeen Holstein-Gottorpin suku nousi joka tapauksessa Ruotsin valtaistuimelle. Kaarle Fredrikin pojasta puolestaan tuli myöhemmin Venäjän keisari Pietari III.

Lähteet 

Ruotsin historia
Ruotsalaiset puolueet
1720-luku
Lars Holsti

Lars Ragnar Martin Holsti (s. 5. maaliskuuta 1926 Haapajärvi) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus.

Henkilöhistoria ja ammattiura
Holstin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Ragnar Hugo Holsti ja Hjördis Ingegerd Hedman. Hän avioitui 1951 sihteeri Ulla Elisabeth Ramströmin kanssa. Halsti tuli ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta 1944 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1953. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1960, 1958 hän erikoistui röntgentutkimuksiin ja -hoitoon. Holstista tuli lääketieteellisen radiologian dosentti 1962. Holsti toimi uransa alkuvaiheessa lääkärinä eri sairaaloissa, mukaan lukien HYKSin eri klinikat ja Lastenlinna sekä Invalidisäätiön ortopedinen sairaala. Hän oli vuodesta 1968 Helsingin yliopiston sädehoidon ja syöpätautien professori. Holsti tutki syöpätautien säde- ja lääkehoitoa ja selvitti varsinkin säteilybiologisten näkökohtien soveltamista sädehoitoon. Sodassa Holsti oli asevelvollinen ja palveli rintamalla tykkimiehenä.

Teoksia
 Hajasäteilyä. Syöpäprofessori muistelee. Recallmed, 2010
 Syöpätaudit. Duodecim, 1992 (toimitettu Peter J. Robertsin ja Lyly Tepon kanssa) 
 Syöpätaudit ja sädehoito: Kliininen onkologia. WSOY, 1983 (Eine Lukanderin, Pertti J. Taskisen ja Antero Voutilaisen kanssa)

Lähteet 

Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1926 syntyneet
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Elävät henkilöt
Jere Seppälä

Jere Seppälä (s. 4. tammikuuta 1993 Kemi) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Espoo Bluesissa, Porin Ässissä ja Saimaan Pallossa yhteensä 329 runkosarjaottelua tehopistein 24+44=68 ja 23 playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Seppälä toimi kaudella 2015–2016 Bluesin varakapteenina ja hän pelasi siellä myös kymmenen Mestarien liigan ottelua tehden yhden syöttöpisteen.

Ura 
Kemissä syntynyt Seppälä on Espoon Kiekkoseuran kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin kaudeksi 2008–2009, jolloin Seppälä kuului seuran C-nuorten kapteenistoon. Hän voitti B-nuorten Suomenmestaruuden keväällä 2011. Kaudella 2012–2013 Seppälä oli Bluesin A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 6+22=28, joilla hän sijoittui A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Seppälä voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.

Elokuussa 2013 Seppälä teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Bluesin kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2013–2014 neljännessä ottelussa 20. syyskuuta 2013 JYPiä vastaan. Seppälän liigauran avausmaali syntyi 16. marraskuuta 2013 Turun Palloseuraa vastaan, jolloin hänen osumansa ratkaisi Bluesille 3–2-voiton. Seppälä vakiinnutti kauden edetessä paikkansa SM-liigakokoonpanossa ja hänen tulokaskautensa toi kaikkiaan 45 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 3+6=9. Huhtikuussa 2014 Seppälä teki kevääseen 2016 asti ulottuvan jatkosopimuksen Bluesin kanssa.

Kaudella 2014–2015 Seppälä pelasi Bluesin lisäksi myös kahdeksan ottelua lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Kevään 2015 pudotuspeleissä hänellä oli Bluesin paras teholukema (+1). Kaudella 2015–2016 Seppälä nousi joukkueen kapteenistoon, kun talousvaikeuksista kärsinyt Blues joutui myymään pelaajiaan. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Porin Ässiin, jota siirtyi myös valmentamaan Seppälälle Bluesista tuttu Jyrki Aho. Seppälä teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+11=18, joilla hän oli Ässien eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Jyri Marttisen ja Niko Peltolan kanssa. Joulukuussa 2016 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Seppälä pelasi kaudella 2017–2018 loukkaantumisten vuoksi runkosarjassa vain 42 ottelua. Kesken kauden 2018–2019, siirtorajan kynnyksellä helmikuussa 2019 hän siirtyi kevääseen 2020 asti ulottuvalla sopimuksella Saimaan Palloon Ässien ollessa sarjataulukossa viimeisenä. SaiPaa valmensi Seppälälle Bluesin A-nuorista tuttu Tero Lehterä. Hänen pelaajauransa päättyi kevääseen 2020.

Pelityyli 
Vuonna 2016 Porin Ässien silloinen urheilutoimenjohtaja Jari Korpisalo kuvaili Seppälää hyvin liikkuvaksi puolustajaksi, jolla on myös kiekollista potentiaalia. Korpisalon mukaan pystyi myös pelaamaan fyysisesti ja kamppailemaan vahvasti.

Muuta 
Myös Seppälän pikkuveljet Joonas ja Jesse ovat pelanneet jääkiekkoa. Heistä Jesse pelaa hyökkääjänä Helsingin IFK:n organisaatiossa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Hääyö

Hääyö on häiden jälkeinen yö, jonka hääpari viettää yhdessä.

Hääyöllä voidaan tarkoittaa myös seurakuntien Suomessa järjestämiä yöllisiä yhteisvihkimistilaisuuksia. Tilaisuuksissa pariskunnat voivat mennä naimisiin usein ilman ennakkoilmoittautumista ja vähällä vaivalla. Ensimmäinen hääyötapahtuma järjestettiin Vantaalla Pyhän Laurin kirkossa vuonna 2009, jonka jälkeen tapahtuma on levinnyt muualle Suomeen. Vantaalla tapahtuma on vakiintunut syyskuun kolmanteen perjantaihin.

Lähteet

Häät
Ooh La La

Ooh La La on yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin kappale vuonna 2013 julkaistun The Smurfs 2 -elokuvan soundtrackiltä. Kappaleen sanoittivat Bonnie McKee, Jacob Kasher Hindlin, Lola Blanc, sekä Fransisca Hall ja tuottivat Lukasz "Dr. Luke" Gottwald, Joshua "Ammo" Coleman sekä Henry "Cirkut" Walter.

Kappale on sisällytetty Just Dance-pelisarjan viidenteen, Just Dance 2014 -peliin.

Kappalelista

 1. "Ooh La La" (esittäjänä Britney Spears) - 4:17
 2. "Vacation" (esittäjänä GRL) - 3:36
	
Saksalainen CD-single
	
 1. "Ooh La La" - 4:14
 2. "Ooh La La" (Instrumental) - 4:14

Listasijoitukset

Lähteet

Vuoden 2013 kappaleet
Britney Spearsin kappaleet
Ao No Exorcist

Ao no Exorcist (青の祓魔師（エクソシスト）Ao no Ekusoshisuto), englanniksi Blue Exorcist, on japanilainen manga-sarja, jonka on kuvittanut ja käsikirjoittanut Kazue Katō. Sarja alkoi ensimmäisen kerran ilmestyä Shueishan kustantamassa Jump SQ -lehdessä vuoden 2009 huhtikuussa. Sarjan englanninkielinen käännös alkoi ilmestyä vuoden 2011 huhtikuussa. Sarjasta tehtiin vuonna 2011 anime-sarja ja vuonna 2012 anime-elokuva. Vuonna 2012 sarjan pohjalta tehtiin myös näytelmä. Vuonna 2017 ilmestyi anime-sarjan toinen tuotantokausi, Ao no Exorcist: Kyōto Fujō-ō-hen (青の祓魔師 京都不浄王篇) (englanniksi Blue Exorcist: Kyoto Saga).

Juoni 
Sarjan maailma koostuu kahdesta ulottuvuudesta, Assiahsta, ihmisten maailmasta, ja Gehennasta, demonien maailmasta. Manaajoiksi (Exorcist) kutsutut henkilöt suojelevat Assiahta sinne tunkeutuvilta demoneilta. 

Sarja kertoo teinipoika Rin Okumurasta, joka on yhdessä veljensä Yukion kanssa kasvanut manaajamestari Shiro Fujimoton huostassa. Eräänä päivänä Rin saa selville, että hän ja Yukio ovat Saatanan, kaikkein vahvimman demonin, poikia. Kun Rin näkee Fujimoton kuolevan tämän suojellessa Riniä Saatanalta, vetää hän demonimiekka Kurikaran tupestaan, jolloin Rinin Saatanalta perityt voimat pääsevät valloilleen.

Rin päättää värväytyä True Cross Academyyn, jossa hän aikoo itse tulla manaajaksi ja lopulta kukistaa Saatanan.

Vastaanotto 
Sarja on saanut hyvän vastaanoton, ja vuoden 2016 marraskuuhun mennessä sitä on myyty yli 15 miljoonaa kappaletta.

Lähteet 

Mangasarjat
Animesarjat
Toiminta-anime ja -manga
STIB

STIB (myös MIVB) on yhtiö, joka vastaa Belgian pääkaupungin Brysselin metro-, raitiovaunu- ja linja-autoliikenteestä. Se on alansa suurin toimia Belgiassa ja toimii 19 kunnan alueella Brysselin pääkaupunkiseudulla. Yhtiöllä on neljä metrolinjaa, 18 raitiovaunulinjaa, 50 bussilinjaa ja 11 yöbussilinjaa. 

STIB on lyhenne ranskan kielen sanoista Société des Transports Intercommunaux de Bruxelles. Yhtiön hollaninkielinen nimi on De Maatschappij voor het Intercommunaal Vervoer te Brussel, jota vastaa lyhenne MIVB.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtiön www-sivut ranskaksi hollanniksi englanniksi

Bryssel
Belgialaiset yritykset
Liikenneyhtiöt
Zalando

Zalando on saksalainen yritys, joka on erikoistunut kenkien, vaatteiden sekä muiden muoti- ja lifestyle-tuotteiden verkkomyyntiin. 

Robert Gentz ja David Schneider perustivat Zalandon Berliinissä vuonna 2008. Yrityksen pääkonttori sijaitsee edelleen Berliinissä. Zalando on laajentanut toimintaansa 14:ään Euroopan valtioon. Zalando toimii Alankomaissa, Belgiassa, Isossa-Britanniassa, Espanjassa, Italiassa, Itävallassa, Norjassa, Puolassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Suomessa, Sveitsissä ja Tanskassa. 

Zalandon vahvuutena on valtava valikoima. Yhtiöllä on Saksassa yli 100 000 neliön keskusvarasto. Zalandon mukaan onnistuminen verkkokaupassa edellyttää tarkkaa näkemystä omista tavoitteista. On päätettävä ajoissa, millaisia kohderyhmiä ja liikevaihtoja tavoitellaan.

Yhtiön suurin omistaja on ruotsalainen pääomasijoittajayhtiö Kinnevik, joka omistaa 37,5 prosenttia Zalandon osakkeista. Vuonna 2012 Zalandon liikevaihto oli 1,15 miljardia euroa, joka oli kaksinkertaisesti edelliseen vuoteen verrattuna. Vuonna 2013 liikevaihto kasvoi edellisvuodesta 52 prosenttia ollen noin 1,8 miljardia euroa, mutta yritys teki edelleen 120 miljoonaa euroa tappiota.  Liikevaihto vuonna 2018 oli 5,388 miljardia euroa. 

Zalandon tuotepalautuksista 0,05 % menee jätteeksi.

Lähteet

Saksalaiset yritykset
Verkkokaupat
Elämän kuva

Elämän kuva on V.S. Naipaulin romaani, joka kertoo intialaissyntyisen Willie Chandranin identiteetin kehittymisestä.

Juoni

Intialaisen Willien isä on ylhäistä kastia joka kapinoi isäänsä vastaan tietämättä tarkemmin mitä haluaa, äiti alhaissyntyinen vallankumouksellinen. Willie itse kokee identiteettinsä olevan hukassa. Willie muuttaa Iso-Britanniaan opiskelemaan, jossa hän huomaa voivansa keksiä koko minuutensa uudelleen, sillä länsimaissa suvulle ei aseteta samanlaista painoa kuin Intian kastijärjestelmässä. Silti Willie tuntee itsensä yhä ulkopuoliseksi. Lopulta Willie tapaa toisen yhtä ulkopuolisen, portugalilais-afrikkalaisen Anan, ja muuttaa hänen kanssaan Afrikkaan.

Intialaiset romaanit
Vuoden 2001 kirjat
Serge Gnabry

Serge Gnabry (s. 14. heinäkuuta 1995 Stuttgart, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelaa Bundesliigan FC Bayern Münchenissä. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laitalinkki.

Seurajoukkueura 
Gnabry on VfB Stuttgartin kasvatti, josta siirtyi vuonna 2011 Arsenalin junioriakatemiaan. Hän oli tehnyt joukkueen kanssa edellisvuonna 100 000 punnan sopimuksen, mutta siirto lykkäytyi, koska Gnabry ei ollut täyttänyt 16 vuotta.

Gnabry pelasi Arsenalin edustusjoukkueessa yhteensä 18 ottelua, joista kymmenen Englannin Valioliigassa. Hän pelasi kaksi ottelua Arsenalin tiellä FA Cupin mestaruuteen 2014. Syksyllä 2015 hän oli lainapelaajana valioliigaseura West Bromwich Albionissa, ja elokuussa 2016 hän siirtyi Saksan Bundesliigan Werder Bremeniin.

Kaudeksi 2017–2018 Gnabry siirtyi Bremenistä noin 8 miljoonalla eurolla saksalaisjätti Bayern Müncheniin. Hän ehti pelata Bremenissä vain yhden kauden tehden 11 maalia ja ollen joukkueensa toiseksi paras maalintekijä. Kauden 2017–2018 hän pelasi lainalla Hoffenheimissa, jossa teki 22 bundesliigaottelussa kymmenen ja syötti seitsemän maalia. 

Gnabry pelasi Bayern Münchenin mestarijoukkueessa kaudella 2018–2019 yhteensä 30 liigaottelua, joissa teki edelliskauden tapaan kymmenen maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Hän voitti samalla kaudella myös Saksan Cupin, jossa teki viidessä ottelussa kolme maalia. Hänet valittiin kannattajien äänestyksessä Bayernin kauden pelaajaksi. Kaudella 2019–2020 hän voitti jälleen Saksan-mestaruuden ja pelasi Bundesliigassa 31 ottelua, joissa hän teki 12 maalia ja antoi 11 maalisyöttöä. Hän voitti myös Saksan Cupin. Mestarien liigan kauden 2019–2020 voittajajoukkueessa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, joista neljä lokakuussa 2019 englantilaisjoukkue Tottenham Hotspuria vastaan, kaksi helmikuussa 2020 niin ikään englantilaista Chelseaa vastaan ja kaksi elokuussa 2020 välieräottelussa Olympique Lyonnais’ta vastaan.

Kaudella 2020–2021 Gnabry pelasi Bundesliigassa 27 ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, joissa hän antoi yhden maalisyötön. Hän voitti Saksan-mestaruuden, UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden.

Maajoukkueura 
Gnabry kuului hopeaa voittaneeseen Saksan joukkueeseen kesäolympialaisten 2016 jalkapalloturnauksessa. Hän teki turnauksessa kuusi maalia ja sijoittui näin sen maalipörssin jaetulle kärkipaikalle. Hän pelasi kaikki ottelut Saksan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017.

Gnabry teki hattutempun ensimmäisessä A-maaottelussaan, MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan marraskuussa 2016. Hän on huhtikuun 2021 loppuun mennessä pelannut 20 maaottelua, joissa hän on tehnyt 15 maalia. EM-karsintojen seitsemässä ottelussa hän on viimeistellyt kahdeksan maalia ja MM-karsintojen neljässä ottelussa neljä maalia.

Lähteet 
Transfermarkt.co.uk

Viitteet 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Amblin Entertainment

Amblin Entertainment on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö. Sen on perustanut vuonna 1981 ohjaaja ja tuottaja Steven Spielberg yhdessä tuottajien Kathleen Kennedy ja Frank Marshall kanssa.

Yrityksestä omistaa vähemmistöosuuden kiinalaisen Alibaban perustaja Jack Ma.

Yhtiöllä oli tytäryhtiö Amblin Imaging, joka suljettiin 1990-luvun puolivälissä.
Amblin Imaging työskenteli sarjoihin kuten Seaquest DSV ja Star Trek-tuotesarja.

Tuotantoa 
 Araknofobia
 Arkajalat
 Boom Blox Bash Party
 Cape Fear
 E.T.
 Indiana Jones 5
 Jurassic Park
 Jurassic Park III
 Jurassic World
 Jurassic World: Dominion
 Jurassic World: Kaatunut valtakunta
 Kadonnut maailma – Jurassic Park
 Lincoln
 Maa aikojen alussa
 Monsteritalo
 Ota kiinni jos saat
 Paluu tulevaisuuteen (animaatiosarja)
 Paluu tulevaisuuteen
 Paluu tulevaisuuteen II
 Paluu tulevaisuuteen III
 Pelastakaa sotamies Ryan
 Ready Player One
 Schindlerin lista
 Super 8
 Terminaali
 Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus
 Tiny Toons

Amblinilla oli vuosina 1989–1997 oma animaatiostudio Amblimation, joka tuotti kolme animaatioelokuvaa: Fievel matkalla villiin länteen, Dinot New Yorkissa ja Balto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvayhtiöt
Oleg Kuvajev

Oleg Mihailovitš Kuvajev (, 12. elokuuta 1934 nykyisen Kostroman alueen Ponazyrevon asema – 8. huhtikuuta 1975 Moskovan alueen Kaliningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Oleg Kuvajev valmistui geologiksi ja työskenteli tutkimusretkillä Tšuktšien niemimaalla ja Wrangelinsaarella. Hänen ensimmäiset kaunokirjalliset teoksensa ilmestyivät vuonna 1962. Kirjailija kuvaa sävyltään romanttisessa tuotannossaan arktisten alueiden luonnonvarojen tutkijoita ja heidän työhönsä liittyviä eettisiä ristiriitoja. Hänen pääteoksensa on vuonna 1974 ilmestynyt romaani Alue (Territorija).

Suomennettuja teoksia
 Pakenemisen säännöt. Suom. Riitta Lehikoinen. Hämeenlinna: Karisto, 1984.
 Alue. Suom. Ulla-Liisa Heino. Moskova: Raduga, 1987.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Oleg Kuvajevin teoksia 

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
House of Cards (vuoden 1990 televisiosarja)

House of Cards on brittiläinen televisiodraamasarja vuodelta 1990, jonka on luonut Andrew Davies. Sarjan tuotti BBC, ja siinä kuvataan Ison-Britannian kuvitteellista sisäpolitiikkaa Margaret Thatcherin valtakauden päätyttyä. Konservatiivipuolueen poliitikko Francis Urquhart (Ian Richardson) pyrkii puolueensa puheenjohtajaksi ja maansa pääministeriksi.

Televisiosarja perustuu konservatiivipuolueen entisen henkilökuntapäällikön Michael Dobbsin samannimiseen romaaniin. Sarja on ottanut vaikutteita William Shakespearen kuningasdraamoista (mm. Macbeth ja Rikhard III), ja välillä Urquhart esittää yksinpuhelunsa suoraan kameralle.

Televisiosarja sai seitsemän BAFTA-ehdokkuutta, ja Richardson sai parhaan näyttelijän palkinnon. Sarjan kaksi jatko-osaa ovat To Play the King (1993) ja The Final Cut (1995).

House of Cards esitettiin Suomessa FST1-kanavalla ruotsinkielisin tekstein vuonna 1995 otsikkonaan Maktens korthus. Myös jatko-osat esitettiin tuolloin.

Televisiosarjasta tehtiin Yhdysvalloissa uusintaversio House of Cards vuonna 2013. Tuolloin myös vuoden 1990 televisiosarja julkaistiin jatko-osineen DVD:llä ja blu-raylla.

Päärooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla
 House of Cards — BFI Screenonline

BBC:n televisio-ohjelmat
Brittiläiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Raahen Energia

Raahen Energia Oy on vuonna 2000 perustettu energiayhtiö. Kotipaikkaansa Raahessa pitävästä yhtiöstä Raahen kaupunki omistaa 100 prosenttia. Raahen Energia toimittaa Oomin myymää sähköä. Raahen Energia Oy omistaa Fennovoimaa suomalaisittain omistavan Voimaosakeyhtiö SF:n kautta omistamalla Pohjois-Suomen Voima Oy:ä yhdessä Haukiputaan Sähköosuuskunnan, Keminmaan Energia Oy:n, Keskusosuuskunta Oulun Seudun Sähkön, Rantakairan Sähkö Oy:n ja Tornion Energia Oy:n kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Raahen Energian kotisivut

Raahe
Suomalaiset energiayhtiöt