Normunds Veinbergs

Normunds Veinbergs (s. 8. lokakuuta 1971) on entinen latvialais-suomalainen lentopalloilija, joka pelasi yhteensä 16 kautta ammattilaisena Suomessa. Hänet valittiin viidesti SM-liigan parhaimmaksi pelaajaksi ja yksitoista kertaa liigan tähtikuusikkoon. Veinbergs voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta ja kertaalleen Suomen Cupin. Hän päätti peliuransa tuplamestaruuteen keväällä 2011.

Veinbergs on yksi suomalaisen pääsarjatason mieslentopalloilun kaikkien aikojen pelaajia, pelaajaikoni. Esimerkiksi Ilta-Sanomien lentopallotoimittaja Jari Perkiö on luonnehtinut häntä "lentopalloliigan suurimmaksi legendaksi". Veinbergs tunnettiin korkeasta kipukynnyksestään, jonka turvin hän saattoi pelata vammoista huolimatta lääkärien neuvoja uhmaten usein kevään ratkaisuotteluissa.

Pelaajauransa jälkeen Veinbergs jatkoi valmentajana pitkäaikaisessa seurassaan PerPossa ja valmensi PerPoa kaudet 2011-13. Pronssista avausvalmennuskautta seurasi seuraavalla kaudella Veinbergsin saamat potkut johtuen PerPon heikosta menestyksestä helmikuussa 2013.   Veinbergs palasi valmennustehtäviin keväällä 2014, jolloin hän oli Hurrikaani Loimaan valmennusryhmässä mukana, kun joukkue voitti SM-pronssia. Takaisin paluu Rovaniemelle tapahtui, kun Perungan Pojat ilmoittivat tehneensä sopimuksen Veinbergsin kanssa valmennuksesta kaudeksi 2014-15. PerPo solmi Veinbergsin kanssa vuoden mittaiset jatkosopimukset myös seuraavien lentopallokausien päättymisen jälkeen. Joulukuussa 2016 PerPo irtisanoi Veinbergsin päävalmentajan tehtävästään heikosti sujuneen alkukauden vuoksi.

Uran alkuvaiheet 
Veinbergs aloitti lentopallouransa syntymäkaupungissaan Jūrmalassa Latviassa veljensä innostamana kuusivuotiaana. Hänen äitinsä Tatjana Veinberga oli lajin olympiavoittaja Méxicon 1968 kesäolympialaisissa. Latvian pääsarjassa Veinbergs debytoi 20-vuotiaana. Hän keräsi menestystä Buvnieksin seurajoukkueessa, joka sijoittui kolme kertaa peräkkäin Latvian liigassa hopealle (1993, 1994 ja 1995).

Napapiirin Palloketut 
Kesällä 1995 1-sarjassa pelannut Napapiirin Palloketut ehti sopia yhteistyöstä latvialaisen Aleksandr Shemetovsin kanssa, mutta Shemetovs lähti paremman tarjouksen saaneena pelaamaan toiseen SM-liigajoukkue PPS-Volleyhin. NaPan jättänyt Shemetovs suositteli kuitenkin Latvian maajoukkueeseen noussutta Veinbergsia Palloketuille. Veinbergs saapui suoraan Helsingissä pelattavaan kesäturnaukseen ja vakuutti rovaniemeläiset taidoillaan tehden sopimuksen NaPaan. 

Veinbergsin ensimmäisellä Suomen kaudella Palloketut nousi SM-liigaan. Veinbergsin aikakausi rovaniemeläisseurassa jatkui kuusi kautta käsittäen kaudet 1995–2001. Vuonna 1999 NaPa saavutti pronssimitalin. Vuonna 2000 pronssiottelut vaihtuivat liigafinaaleihin, mutta tulokseksi jäi Veinbergsille ja NaPalle hopeamitalit. NaPa hävisi KuPS-Volleylle pitkäksi venyneen finaaliarjan ratkaisevan viidennen loppuottelun Kuopion jäähallissa 5 000 katsojan edessä. Veinbergs valittiin NaPa-vuosina 1998, 1999 ja 2001 liigan tähtikuusikkoon.

Perungan Pojat 
Loistavien Suomessa pelattujen kausien jälkeen Veinbergs sai hyviä tarjouksia Suomen rajojen ulkopuolelta, isommista lentopalloliigoista, kuten Italiasta ja Ranskasta. Hänen latvialainen ystävänsä Uģis Krastiņš varoitti kuitenkin maanmiestään, että kyseisissä maissa harjoitellaan liikaa terveyden uhalla. Osaltaan siksi Veinbergs ei jättänyt Suomea, mutta latvialaispelaaja siirtyi kuitenkin yllättäen Pallokettujen paikallisvastustajan Perungan Poikien riveihin. Hän sai seurakaverikseen osataan Veinbergsin pään pois ulkomaankentiltä kääntäneen Krastiņšin, jonka kanssa hän myöhemmin muodosti liigan tehokkaimman tutkaparin usean kauden ajaksi.

Perungan Pojissa Veinbergsin rooli ei odotusten mukaisesti jäänyt pieneksi, hän oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista. Vuonna 2002 tuolloin ensimmäistä kauttaan lentopalloliigassa pelannut sarjanousija PerPo saavutti heti yllätyshopeaa hävittyään tiukan loppuottelusarjan tamperelaiselle Isku-Volleylle. Seuraavana vuonna Veingbergs ja PerPo kirkastivat hopeamitalit voittaen Suomen mestaruuden; Isku-Volley hävisi loppuottelusarjan voitoin 3–2. Veinbergs valittiin kuudennen kerran peräkkäin liigan tähtikuusikkoon sekä kolmannen kerran liigan parhaimmaksi pelaajaksi. 

Seuraavan kerran Rovaniemellä juhlittiin mitalia keväällä 2006, kun Perungan Pojat voitti pronssiottelussa runkosarjan ja Suomen cupin voittaneen paikallisvastustajansa Napapiirin Palloketut. Veinbergs oli pronssikamppailussa jälleen ratkaisevassa roolissa.

Santasport 

Kaudeksi 2006–2007 Rovaniemen kaksi liigaseuraa, Perungan Pojat ja Napapiirin Palloketut, yhdistyivät ja seuran nimeksi tuli Santasport. Jo yksitoista vuotta Rovaniemellä pelannut Veinbergs teki yksivuotisen sopimuksen seuran kanssa. Runkosarjan osalta kausi oli Veinbergsille hieman rikkonainen, mutta pudotuspeleissä hän oli jälleen huippukunnossa. Santasport eteni loppuotteluihin runkosarjan voittanutta Pielaveden Sampoa vastaan ja voitti Kuopion jäähallissa pelatun viidennen ja ratkaisevan loppuottelun erin 3–2 vieden Suomen mestaruuden. Veinbergs oli pudotuspelien ja loppuottelusarjan paras pelaaja; hän oli neljässä finaaliottelussa kentän paras pistemies ja jokaisessa viisisarjaisen finaalitaiston ottelussa Santasportin paras pisteiden tekijä. Veinbergs valittiin loistavien pudotuspelien ja loppuotteluiden jälkeen kuukauden liigapelaajaksi.

Mestaruuskauden jälkeen Santasportin organisaatio hajosi, kun Napapiirin Palloketut irtisanoi yllättäen fuusioituneiden seurojen sopimuksen. Santasport jatkoi PerPon alaisuudessa ja pelaajisto pysyi pääosin mestaruuskauden jälkeen vastaavanlaisessa kokoonpanossa. Myös Veinbergs teki jatkosopimuksen seuran kanssa. 

Kaudella 2007–2008 Veinbergs pelasi uransa 400. SM-liigaottelun. Santasport eteni loppuotteluihin saakka ja voitti kaksi ensimmäistä finaalia mutta hävisi kaksi seuraavaa. Ratkaisuottelu pelattiin jälleen Kuopiossa, täpötäydessä Kuopio-hallissa. Veinbergs syötti ratkaisevan viidennen erän alussa kolme ässäsyöttöä sekä kaksi erittäin vaikeaa syöttöä, joiden ansiosta Santasport pääsi viiden pisteen karkumatkalle. Ero kaventui loppua kohden mutta Santasport voitti erän ja ottelun ja vei toisen kerran peräkkäin lentopallon Suomen mestaruuden.

Veinbergsin äiti kuoli keväällä 2008 kesken finaalisarjan. Veinbergs kävi hautajaisissa Latviassa toisen ja kolmannen loppuottelun välissä. Lisäksi Veinbergs kärsi loppuotteluiden aikana kuumeesta sekä suoritti Suomen kansalaisuuteen vaadittavia opintoja. Loppuottelusarjan päätteeksi hänet valittiin SM-liigan kuukauden pelaajaksi edelliskauden tapaan. Kauden päätteeksi Veinbergs valittiin uransa neljännen kerran SM-liigan parhaaksi pelaajaksi. Lisäksi hänet valittiin yhdeksännen kerran SM-liigan tähtikuusikkoon, mikä oli liigahistorian ennätys.

Kaudella 2008–2009 Veinbergs johdatti Santasportin runkosarjan voittoon sekä hyviin suoritukseen lentopallon EuroCupissa. Joukkue sijoittui lopulta SM-hopealle. Veinbergs palkittiin viidennen kerran SM-liigan parhaana pelaajana sekä valittiin kymmenennen kerran liigan tähdistöön.

Kaudella 2009-10 PerPo vei suomalaistuneen pelaajan johdolla runkosarjan liigassa ylivoimaisesti. Pudotuspeleissä joukkue kuitenkin tippui yllättäen Raision Loimulle avauskierroksella. Veinbergs mietti huonosti sujuneen kauden jälkeen pitkän aikaa uransa jatkoa. Hän päätti jatkaa ja yrittää voittaa vielä Cup-mestaruus, joka vielä häneltä puuttui menestyksellisen uran saavutuksista.

Veinbergsin pitkäaikainen ja useita kausia Suomen lentopallokentillä kestänyt ura sai hienon päätöksen kaudella 2010-11. Viimeisellä pelikaudellaan hän saavutti himoitsemansa Liiga-cupin mestaruuden, jonka lisäksi hän johdatti PerPon jälleen Suomen mestariksi. Veinbergs valittiin kauden jälkeen jälleen kerran liigan tähtiseitsikkoon. Kausi 2010-11 jäi Suomen lentopallokentille lähtemättömän vaikutuksen pelaajaurallaan tehneen Veinbergsin uran viimeiseksi.

Valmennusura  
Veinbergs alkoi odotetusti valmentamaan Perungan Poikia kaudella 2011-12 jatkaen näin lentopallouraansa tutussa seurassa ja ympäristössä. Avauskaudellaan päävalmentajana Veinbergs valmensi PerPon SM-pronssille. Hän jatkoi PerPon päävalmentajana kaudella 2012-13, mutta helmikuussa 2013 PerPo erotti Veinbergsin johtuen heikosta menestyksestä Mestaruusliigassa. PerPo oli liigassa sijalla yhdeksän ja yhdestätoista edellisestä ottelustaan se oli hävinnyt kymmenen Veinbergsin saadessa potkut.

Veinbergs veti henkeä aina kevääseen 2014 saakka valmennuksesta. Keväällä 2014 hän liittyi liigajoukkue Hurrikaani Loimaan valmennustiimiin ja voitti apuvalmentajana SM-pronssia. PerPo pestasi Veinbergsin uudemman kerran seuran päävalmentajaksi kaudesta 2014-15 lähtien.

Vapaa-aika ja perhe 
Veinbergsilla on Gunita-vaimo ja heillä kaksi lasta, Nikola (s. 1998) ja Nils (s. 2008). Veinbergs harrastaa vapaa-ajallaan muun muassa kalastusta, metsästystä ja kirjallisuutta. Lisäksi hän opiskeli Rovaniemen ammattikorkeakoulussa International Project Management 2003. Veinbergs puhuu hyvin suomen kieltä ja on nykyisin Suomen kansalainen.

Veinbergs oli Rovaniemen kunnallisvaaleissa kokoomuksen ehdokkaana ja sai 91 ääntä; valtuustopaikkaan vaadittiin 99 ääntä. Veinbergs nousi toiseksi varavaltuutetuksi ja hänet valittiin liikuntalautakuntaan.

Saavutuksia

Henkilökohtaiset 
 SM-liigan paras pelaaja 2000, 2002, 2003, 2008, 2009
 SM-liigan tähtikuusikossa 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2008, 2009, 2011
 Kuukauden pelaaja SM-liigassa 2007, 2008
 Ilta-Sanomien tähtikisan voitto 2003, 2005, 2009
 Latvian A-maajoukkueessa EM-kisat 1995 sekä noin 50 ottelua
 Yli 7000 liigapistettä Suomessa

Joukkueessa 
 Suomen-mestaruus 2003, 2007, 2008 ja 2011
 SM-hopea 2002, 2009
 SM-pronssi 1999, 2006
 Suomen Cupin voitto 2010
 Suomen cupin hopeaa 2002, 2003
 Latvian liigan hopeaa 1993, 1994, 1995
 523 SM-liigaottelua

Valmentajana 
 SM-pronssia 2012
 Suomen Cupin hopeaa 2011
 SM-pronssia 2014 ( Hurrikaani Loimaa )

Joukkueet 
 –1991 Universitete
 1991–1995 Buvnieks
 1995–2000 Napapiirin Palloketut
 2000–2011 Perungan Pojat (myös nimillä Santasport ja Lakkapää)

Seurat valmentajana 
 2011-13 PerPo
 2014 Hurrikaani Loimaa (apuvalmentaja)
 2014- PerPo

Lähteet 

Latvialaiset lentopalloilijat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt