joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Koheesio (tietotekniikka)

Tietotekniikassa koheesio tarkoittaa sitä, kuinka pitkälle moduulissa tai luokassa oleva  ohjelmakoodi on keskittynyt tietyn toiminnallisuuden toteuttamiseen. Olio-ohjelmoinnissa korkea koheesio tarkoittaa esimerkiksi sitä, että luokan metodit liittyvät läheisesti samoihin käsitteisiin kuin moduulin tarjoamat palvelut. 

Korkea koheesio on tavoiteltava piirre. Mitä korkeampi koheesio, sitä todennäköisemmin koodia voidaan käyttää muuallakin. Samoin luotettavuus ja ymmärrettävyys paranevat. 

Korkea koheesio liittyy usein myös *löyhään kytkentään* ja vastaavasti *matala koheesio* johtaa helposti vahvaan kytkentään: jos moduulin toiminnallisuus hajaantuu useille eri osa-alueille, se luultavasti myös riippuu useista muista eri moduuleista ja luokista. 

Samoin matala koheesio johtaa yleensä vaikeaan testattavuuteen ja ylläpidettävyyteen.

Katso myös 
 Ortogonaalisuus
 Erikoistuminen

Ohjelmointi
Pyhän Olavin ritarikunta

Pyhän Olavin ritarikunta  on toinen Norjan kahdesta virallisesta ansiomerkkiritarikunnasta.

Viisiluokkaisen ritarikunnan perusti kuningas Oskar I vuonna 1847. Se sai nimensä Norjan kansallispyhimyksen, 1000-luvun alkupuolella hallinneen kuningas Olavi Pyhän mukaan. Ritarikunnan merkki on valkoiseksi emaloitu, kultareunainen, kruunuin ja O-kirjaimin koristeltu Maltan risti, jota kannetaan valko-sini-punaisessa nauhassa. Suurristiä voidaan kantaa myös koristeellisessa kaulaketjussa. Pyhän Olavin kunniamerkkejä voidaan myöntää tunnustuksena  Norjan tai koko ihmiskunnan hyväksi tehdystä arvokkaasta työstä.

Pyhän Olavin ritarikunnan suurmestari on Norjan kuningas. Presidentit Urho Kekkonen, Mauno Koivisto, Martti Ahtisaari, Tarja Halonen ja Sauli Niinistö on palkittu Pyhän Olavin suurristeillä. Myös rouva Tellervo Koivistolle on myönnetty ritarikunnan suurristi.

Kunniamerkkiä jaetaan kuudessa luokassa:

  Suurristi ketjulla
  Suurristi
  Komentaja tähdellä
  Komentaja
  1. luokan ritari
  Ritari

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pyhän Olavin ritarikunta Norjan kuninkaallisen hovin sivuilla 

Ritarikunnat
Norjalaiset palkinnot
Armas Hutri

Armas Aleksanteri Hutri (10. huhtikuuta 1922 Jääski – 29. toukokuuta 2015 Kaunialan sairaala) oli suomalainen kuvanveistäjä.

Henkilöhistoria 
Hutrin vanhemmat olivat Tuomas Hutri ja Katri Saikkonen. Hän oli naimissa Mirjami Marttisen kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Hutri osallistui 17-vuotiaana  talvisodassa Viipurin sk-piirin poikapataljoonassa Summan ja Äyräpään taisteluihin ja haavoittui vakavasti. Hän menetti tajuntansa neljäksi vuorokaudeksi ja sai sotasairaalassa herättyään kuulla, että hänen aivoissaan oli 16 sirpaletta, joita ei voitu poistaa, vaan ne jätettiin kapseloitumaan. Hutri kuntoutui jatkosotaan, jossa hän haavoittui vielä kahdesti, mutta lievemmin. Talvisodan vammat alkoivat ärtyä 1943 ja Hutri joutui neljäksi vuodeksi sairaalaan. Hän menetti puhe-, kirjoitus- ja lukemistaitonsa. Päästyään sotasairaalasta vuonna 1947 Hutri pyrki opiskelemaan Ateneumiin, jonne hän pääsi 1949 ja josta hän valmistui 1952.  Hänelle myönnettiin professorin arvo vuonna 1976. Hutri piti kunnostamassaan maalaistalossa Perniössä vuosina 1999–2009 taiteilijatalo Pyynpivoa.

Taiteellinen tuotanto 
Hutrin teoksia oli ensimmäisen kerran esillä 1953. Niiden pääasiallinen materiaali on pronssi, mutta hän on käyttänyt teoksissaan myös paljon puuta. Hutrin teoksia ovat muun muassa Mikkelissä sijaitseva Nelisiipi, Yrjö Koskisen patsas Lopella ja Saattue -patsas Kajaanissa. Hän on myös suunnitellut Ella Erosen ja Osmo P. Karttusen hautamuistomerkit. Salossa Perniön entisen kunnantalon edustalla on Hutrin vuodelta 1983 oleva pronssista ja graniitista tehty veistos Pyykkäri. Veistos paljastettiin vuonna 2016. Veistos on yhdistelmä esittävää ja abstraktia taidetta Hutrille tyypilliseen tapaan.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet
 Armas Hutri Arsnet.net
 Sculptors.fi
 Salon taiteilijat
 Armas Hutri, Turun Sanomat
 Taiteilijatalo Pyynpivo Pernion Seudun LEhti
 Antti Henttosen laatima muistokirjoitus

Viitteet

Aiheesta muualla 
Veteraaniperintö
Armas Hutrin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset kuvanveistäjät
 Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Core War

0000:  ADD.AB  #   4, $   3
 0001:  MOV.F   $   2, @   2
 0002:  JMP.B   $  -2, $   0
 0003:  DAT.F   #   0, #   0
Core War -ohjelma (Redcode ICWS-94 -koodia)

Core War (tai Core Wars) on kahden pelaajan tietokonepeli, jossa pelaajat tekevät pelin omalla ohjelmointikielellä tietokoneohjelman, jonka tarkoituksena on levittää ohjelmaa käytössä olevalle muistialueelle. Ohjelmat suorittavat yhden käskyn vuorollaan ja toisen tuhonnut ohjelma on voittaja.

Pelin ohjelmat kirjoitetaan yksinkertaisella Redcode-nimisellä ohjelmointikielellä, joka muistuttaa assemblyä. Core War -pelin ensimmäisen version kehittivät D. G. Jones ja A. K. Dewdney vuonna 1984 ja se perustui idealtaan Darwin-nimiseen peliin, joka tehtiin Bell Labs 1960-luvulla.

Tietokonevirusten on sanottu syntyneen pelin pohjalta, mutta tämä lienee myytti, sillä tietokoneviruksia on ollut aiemminkin. Core War on kuitenkin saattanut innoittaa myöhempiä virusten tekijöitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 www.corewar.co.uk
 King of the hill - Core War -pelisivusto

Ohjelmointipelit
MTM Enterprises

MTM Enterprises oli vuosina 1969-1998 toiminut yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö. Yhtiön perustivat Mary Tyler Moore ja Grant Tinker.

MTM tuotti useita suosittuja televisiosarjoja, esimerkkeinä Hill Street Blues, St. Elsewhere ja The Mary Tyler Moore Show. MTM myytiin vuonna 1989 TVS Entertainmentille. Vuonna 1996 News Corporation osti yhtiön. MTM sulautettiin pian kaupan jälkeen 20th Century Foxiin, ja se lopetti toimintansa.

Firman logo oli parodia MGM:n tunnuksesta; karjuvan leijonan sijaan mukana oli naukuva Mimsie-kissa. Logosta esitettiin yhtiön eri ohjelmissa erilaisia mukaelmia. Esimerkiksi Hill Street Blues -sarjassa käytetyssä logossa kissalla oli poliisin lakki.

Yhdysvaltalaiset televisioyhtiöt
The Summit Lighthouse

The Summit Lighthouse on yhdysvaltalaisen Mark L. Prophetin vuonna 1958 perustama teosofiaan pohjautuva uususkonnollinen järjestö. Hänen kuolemansa jälkeen 1973 toimintaa alkoi johtaa hänen leskensä Elizabeth Clare Prophet, joka vaihtoi vuonna 1973 järjestön nimeksi Church Universal and Triumphant. Elizabeth C. Prophet´in sairastuttua 1990-luvun lopulla sekä vetäydyttyä eläkkeelle siirtyi kolmihenkinen johtokunta vastuuseen toiminnan johtamisesta. Järjestön päämaja Royal Teton Ranch sijaitsee Montanassa, Yhdysvalloissa.

Oppi

Järjestön jäsenet uskovat lähettiläänsä olevan ylösnousseiden mestareiden opetusten välittäjä. Mark L. Prophet oli järjestön ensimmäinen lähettiläs ja Elizabeth Clare Prophet hänen seuraajansa. Ylösnousseet mestarit ovat heidän mukaansa valaistuneita henkiolentoja, jotka ovat eläneet fyysisesti maanpäällisen elämän, sovittaneet karmansa, täyttäneet Jumalan heitä koskevan suunnitelmansa ja yhtyneet takaisin Jumalaan. Nyt he auttavat ihmiskuntaa taivasmaailmasta käsin. Ylösnousseet mestarit muodostavat suuren Valkoisen Veljeskunnan. Ylösnousseita mestareita ovat muun muassa arkkienkeli Gabriel, Gautama Buddha, Jeesus ja Pyhä Thérèse. 

Liikkeelle keskeisiä opetuksia ovat myös opetukset sisäisestä ”jumalallisesta kipinästä” ja vesimiehen ajan henkisen tietoisuuden löytämisestä.

Toiminta

1980-luvun lopulla Elizabeth Prophet ennusti maailmanloppua, joka tapahtuisi Neuvostoliiton iskiessä ydinasein Yhdysvaltoihin. Yli 2000 hänen seuraajaansa kerääntyi kirkon tilalle Montanaan, jonne varastoitiin rynnäkkökivääreitä, panssariajoneuvoja, ruokaa ja vaatteita maanalaisiin pommisuojiin. Kun maailmanloppua ei tullut, jäsenet alkoivat palailla kotiin. Kirkko suostui myöhemmin olemaan varastoimatta aseita, kun sille palautettiin sen verovapaan uskonnollisen yhteisön status.

Jäsenmäärä väheni 1990-luvulla kun toinenkin ennustettu maailmanloppu jäi tulematta.

Molempien Prophettien kuoltua useita henkilöitä on ilmoittautunut ylösnousseiden mestarien välittäjiksi. Järjestö ei kuitenkaan ole vahvistanut ketään heitä lähettiläiksi.

Toiminta Suomessa

The Summit Lighthouse on toiminut Suomessa vuodesta 1976 lähtien. Järjestö on rekisteröity vuonna 2001. Liikkeen säännölliseen toimintaan kuuluu jumalanpalveluksien järjestäminen Helsingissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut. 
 Helsingin Summit Lighthouse ry.

Summit Lighthouse, The
Teosofia
Karekin II

Karekin II, viralliselta kutsumanimeltään Hänen Pyhyytensä katolikos Karekin II, on Armenian apostolisen kirkon johtaja vuodesta 1999.

Hän syntyi 21. elokuuta 1951 Voskehatissa Armeniassa ja oli nimeltään Krtich Nersessian. Hän liittyi seminaariin vuonna 1965 ja valmistui vuonna 1971, mitä ennen hänet oli vihitty diakoniksi vuonna 1970. Myöhemmin hänestä tuli munkki ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1972. Hän opiskeli 1970-luvun lopulla myös ulkomailla Wienissä, Bonnin yliopistossa ja Zagorskissa Venäjällä. 23. lokakuuta 1983 hänestä tuli Vagharšapatin piispa ja vuonna 1992 arkkipiispa.

Hän osallistui aktiivisesti vuoden 1988 maanjäristyksen uhrien auttamiseen. Hän oli myös innokas hankkimaan modernia teknologiaa kirkon elämän helpottamiseen.

Vuonna 1999 hänet valittiin Armenian katolikokseksi, missä virassa hän seurasi Hänen Pyhyyttään Karekin I:stä.

Lähteet 
Catholicos of all Armenians  Kotisivu kirkon sivustolla

Aiheesta muualla

 Wikileaks - Karekin II complained about Georgia to Obama

Armenian katolikokset
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Keskipohjanmaa

Keskipohjanmaa on Kokkolassa ja Keski-Pohjanmaalla seitsemän kertaa viikossa ilmestyvä sanomalehti. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1917 lähtien, ja se on Keski-Pohjanmaan johtava maakuntalehti. Lehteä kustantaa Hilla Group Oyj, joka tunnettiin aiemmin nimellä KPK Yhtiöt. 

Lehden vastaavana päätoimittajana on toiminut tammikuusta 2019 lähtien Tiina Ojutkangas. Savonlinnassa syntynyt Ojutkangas on työskennellyt myös Keskipohjanmaan kehittämispäällikkönä ja toimituspäällikkönä. Hän on toiminut aiemmin Itä-Savo ja Länsi-Savo -lehtien päätoimittajana.  Hänen edeltäjinään päätoimittajina toimivat Kauko Palola vuosina 2013–2018 ja Lassi Jaakkola 1990–2013. 

Keskipohjanmaan painetun lehden ja verkon tavoittavuus on 117 000 lukijaa viikossa.

Keskipohjanmaalla on verkkolehden lisäksi sovellus, joka on otettu käyttöön syyskuussa 2018. 

Podcastien julkaiseminen Keskipohjanmaan sovelluksessa ja verkkosivuilla aloitettiin toukokuussa 2019. Ensimmäisenä Keskipohjanmaan podcastina aloitti jalkapalloseura Kokkolan Pallo-Veikkojen Veikkausliigakauteen keskittynyt Keparin kulmalla.

Keskipohjanmaa siirtyi broadsheet-koosta lehdistä tabloid-formaatiin helmikuussa 2018. Lehteä kehitettiin edelleen tammikuussa 2019, jolloin ulkoasu-uudistuksen yhteydessä myös lehden sisällöt uudistuivat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sanomalehti Keskipohjanmaan verkkolehti.
 KPK Yhtiöt Oyj .
Keskipohjanmaa Facebook
Keskipohjanmaa Instagram
Keskipohjanmaa Twitter
Keparin podcastit

Suomalaiset sanomalehdet
Kokkolan media
Uutissivustot
Keski-Pohjanmaan media
Happy hour

Happy hour () on anniskelupaikoissa ajanjakso tiettyyn aikaan päivästä, jolloin juomia myydään halvemmalla. Yleensä happy hour koskee tiettyjä alkoholijuomia, yleensä hanatuotteita kuten olutta, siideriä ja mahdollisesti long drink -juomia. Happy hourin ajankohta on yleensä alkuillasta tai muulloin ravintolan kannalta hiljaisena aikana.

Happy hour tuli Suomeen vuonna 1984, jolloin alkoholilainsäädäntö teki sen toteuttamisen kuitenkin hankalaksi. Jos ravintola halusi mainostaa lehdessä happy houriaan, se ei saanut mainita alennushinnoista eikä käytännössäkään tarjota alkoholijuomia alennuksella. Jos mainosti, saattoi kuitenkin tarjota drinkkien mikserivesiä ja esimerkiksi suolapähkinöitä vaikka ilmaiseksi. Jos taas mainontaa ei käytetty, alkoholia sai myydä happy hourin aikana normaalia halvemmalla. Silloin happy hour -mainintaa ei saanut näkyä edes ravintolan ovessa eikä ikkunassa, ainoastaan asiallinen hinnasto eri kellonaikoihin jaoteltuna.

Vuoden 2018 tammikuusta lähtien voivat ravintolat Suomessa jälleen mainostaa happy hourejaan. Aikoinaan niitä sai mainostaa, mutta vuosien 2008–2017 välillä niiden mainonta ravintolan ulkopuolella oli kiellettyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alkoholikulttuuri
Markkinointi
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
End of Days

End of Days on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toiminta/kauhu -elokuva, jonka on ohjannut Peter Hyams. End of Daysin pääosissa näyttelevät Arnold Schwarzenegger (ex-poliisi), Gabriel Byrne (Saatana) sekä Robin Tunney (Christine York).

Näyttelijöitä

Aiheesta muualla 
 
 
 

Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Dystopiaelokuvat
Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Peter Hyamsin ohjaamat elokuvat
Linda Hamilton

Linda Carroll Hamilton (s. 26. syyskuuta 1956 Salisbury, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura 

Hamiltonin ura alkoi 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla hän teki lukuisia televisiorooleja. Hänet muistetaan parhaiten Sarah Connorin roolistaan Terminator-elokuvasarjan kahdesta ensimmäisestä sekä kuudennesta elokuvasta.

Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat Stephen Kingin romaaniin perustuva Maissilapset, Black Moon (Black Moon Rising), Vallan varjossa (Shadow Conspiracy) ja Dante's Peak.

Filmografia

Elokuvat 

 Night-Flowers (1979)
 Tag: The Assassination Game (1982)
 Terminator – tuhoaja (1984)
 Maissilapset (1984)
 Seksivakoojat (Sexpionage, 1985)
 King Kong elää (1986)
 Black Moon (Black Moon Rising, 1986)
 Mr. Destiny – kohtalo puuttuu peliin (1990)
 Terminator 2 – Tuomion päivä (1991)
 Silent Fall – täydellinen murha (1994)
 Kohtalokas kaksoiselämä (Separate Lives, 1994)
 Katkuinen kuoleman tie (1995)
 T2 3-D: Battle Across Time (1996)

 Vallan varjossa (Shadow Conspiracy, 1997)
 Dante's Peak (1997)
 Tyttöjen salattu elämä (The Secret Life of Girls, 1999)
 Smile (2005)
 Missing in America (2005)
 The Kid & I (2005)
 Broken (2006)
 In Your Dreams (2008)
 Holy Water (2009)
 Refuge (2011)
 Right Next Door (2011)
 Terminator: Dark Fate (2019)

Televisioelokuvat 

 Oikeus elämään (A Mother’s Prayer, 1995)
 On the Line (1997)
 Pakotie vapauteen: Vaarallista peliä ja Piilopaikka (Rescuers: Stories of Courage: Two Couples, 1997)
 Ystävyyden tähden (The Color of Courage, 1999)
 A Girl Thing (2001)

Televisiosarjat 

 Defiance (2014)

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Sitruunasooda

Sitruunasooda on nimitys sitruunaa tai sitruunaesanssia sisältävälle hiilihapotetulle ja makeutetulle virvoitusjuomalle. Hiilihapotettua vettä, jota toisinaan kutsutaan myös kivennäisvedeksi, nimitetään soodavedeksi. Nykyään tunnetuimpia sitruunasoodan kaltaisia juomia ovat The Coca-Cola Companyn markkinoima Sprite ja PepsiCon markkinoima 7 Up. Myös PepsiCon valmistama Mountain Dewin on sanottu olevan sitruunasooda.

Sitruunasooda oli Omenaporeen ohella Suomen vanhin virvoitusjuoma. Suomessa Sitruunasooda-nimistä juomaa valmistivat 1930-luvulla ainakin lahtelainen Mallasjuoma ja Porin Oluttehdas. Vielä vuoden 1930 tienoilla sitruunasooda myytiin ainakin maaseudulla apteekista. Juoma oli Spriten kaltaista väritöntä sitruunalimonadia, joskin suosittuja ulkomaisia merkkejä selvästi makeampaa. Juoman lempinimi oli Sittis tai ”Sittisooda”. Juoman valmistus loppui Hartwallin ostettua Mallasjuoman 1980-luvulla. Laitilan Wirvoitusjuomatehdas valmistaa vastaavaa juomaa nimellä Laitilan Sitruunasooda tai Erikoissitruunasooda.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virvoitusjuomat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Andrei Markov

Andrei Andrejevitš Markov (; 14. kesäkuuta (J: 2. kesäkuuta) 1856 Rjazan – 20. heinäkuuta 1922 Petrograd) oli venäläinen matemaatikko, jonka stokastisia prosesseja koskevat tutkimukset olivat merkittäviä. Hänen tutkimuksistaan tunnetaan erityisesti Markovin ketjut ja Markovin prosessi.  Hänen mukaansa on nimetty myös Markovin epäyhtälö todennäköisyyslaskennassa.

Markovilla oli samanniminen poika (s. 1903) josta tuli myös merkittävä matemaatikko.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset matemaatikot
Vuonna 1856 syntyneet
Vuonna 1922 kuolleet
Baden-Baden

Baden-Baden on kylpyläkaupunki eteläisessä Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa Schwarzwaldin juurella, lähellä Ranskan rajaa. Oosjoki virtaa lähellä Baden-Badenia. Lähimmät kaupungit ovat Karlsruhe sekä Ranskan Strasbourg. Kaupungin asukasluku oli 52 314 vuoden 2011 väestönlaskennassa.

Kaupungin virallinen nimi oli alun perin pelkkä Baden. Vuonna 1931 virallistettu kaksoisnimi Baden-Baden viittaa kaupungin sijaintiin silloisessa Badenin osavaltiossa erotuksena muista samannimisistä paikkakunnista Itävallassa ja Sveitsissä.

Baden-Baden jakaantuu yläkaupungin kylpyläalueeseen ja alakaupungin jalankulkualueeseen, jossa on kahviloita, suihkulähteitä ja kasino. Baden Airpark -lentokenttä sijaitsee 19 kilometrin päässä kaupungista.

Historia 
Jo roomalaiset tunsivat kaupungin kuumat lähteet, ja paikka saikin heiltä nimen Aquae Aureliae. Keskiajalla kaupungin nimi oli Baden. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana kaupunki kärsi pahoin ranskalaisten kynsissä. Maailmansodat eivät juuri vahingoittaneet sitä, joten kaupungissa on säilynyt paljon 1700- ja 1800-lukujen rakennuksia. 1800-luvulla, kun kylpyläkulttuuri kukoisti, Euroopan kuuluisimmat aristokraatit ja maailmantähdet vierailivat kaupungissa usein. Kuuluisia kylpylävieraita olivat esimerkiksi Britannian kuningatar Viktoria, Napoleon III, Venäjän keisari, Victor Hugo, Johannes Brahms, Fjodor Dostojevski ja Friedrich Nietzsche.

Baden-Badenin alueella oli vuosina 1951–1993 Naton tukikohtia. Nyttemmin suurin osa niistä on lakkautettu.

Lähteet 

Baden-Württembergin kunnat
Karlsruhen hallintopiiri
Saksan kaupungit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliitto

Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliitto ry (SUH) perustettiin vuonna 1956 Suomen Uimaliiton aloitteesta. Perustajajärjestöjä oli kahdeksan: Suomen Uimaliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Suomen Punainen Risti, Suomen Urheiluliitto, Työväen urheiluliitto, Svenska Idrottsförbund, Samfundet Folkhälsan ja Koululiikuntaliitto. Perustavassa kokouksessa oli edustettuna poikkeuksellisesti myös opetusministeriö. 

Liiton toiminta-ajatuksena on ollut alusta asti uimaopetus- ja hengenpelastustoiminnan kehittäminen Suomessa kaikilla mahdollisilla tasoilla. Strategiseksi tavoitteeksi liitto ilmoittaa uima- ja vesiturvallisuustaitojen saattamisen kansalaistaidoksi.

SUH ohjaa yleistä uimaopetus- ja hengenpelastustyötä Suomessa, järjestää koulutusta alan ammattilaisille ja kehittää uimahallien, uimarantojen muiden uimapaikkojen turvallisuutta. Näiden lisäksi se myöntää hengenpelastusmerkkejä ja tilastoi hukkumistapauksia.  

Suosittuja ovat olleet liiton laatimat uimakandidaatin ja uimamaisterin tutkinnot, joita on suoritettu uimakouluissa 1950-luvulta alkaen. Vaatimukset ja merkit on tosin aika ajoin saatettu ajan tasalle, esim. primusmaisterin arvosta on poistettu vielä 1960-luvulla ollut kilpailufunktio: silloin primusmaisterin arvon sai korkeimman eli kolmen pisteen tasolla tutkinnon suorittanut, joka sai parhaan ajan hengenpelastusuintiosiossa. Nykyään arvon voi suorittaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliitto
Vesitaitojen opetusvideot

Suomalaiset järjestöt
Suomalaiset pelastusalan järjestöt
Uimaopetus
Naveen Andrews

Naveen William Sidney Andrews (s. 17. tammikuuta 1969 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka on ollut ehdolla Emmy- ja Golden Globe-palkinnon saajaksi. Hänet tunnetaan muun muassa luutnantti Kip Singhin roolista elokuvassa Englantilainen potilas ja Sayid Jarrahin roolista televisiosarjassa Lost.

Elämäkerta

Nuoruus
Naveen Andrews syntyi Lontoossa. Hänen vanhempansa olivat Intian Keralasta Britanniaan muuttaneet Nirmalan ja Stanley Andrews. Äiti oli psykologi ja isä liikemies. Naveen Andrews eli lapsuutensa Etelä-Lontoon Wandsworthissa. Hänet kasvatettiin tiukasti metodistiseksi. Ollessaan 16-vuotias ja käydessään Emanuel-koulua, Andrews rakastui matematiikan opettajaansa Geraldine Feakinsiin. Heillä on poika nimeltä Jaisal, joka syntyi vuonna 1992. Andrews on sanonut haastattelussa, että hänen isänsä sanoisi häntä prostituoiduksi, koska hän oli koulussa tunnettu siitä, että ”käy ulkona matikan opettajan kanssa”.

Ura
Naveen Andrews koe-esiintyi ja hyväksyttiin Guildhall School of Music and Drama -kouluun, jota hän kävi yhdessä Ewan McGregorin ja David Thewlisin kanssa. Vuonna 1991 hän näytteli Hanif Kureishin elokuvassa London Kills Me - Levottomat jalat. Vuonna 1993 Andrews valittiin lupaavimmaksi tulokkaaksi elokuvassa Wild West. Andrews nähdään myös Miramax Picturesin elokuvassa Hilpeys ja ennakkoluulo. Vuonna 2006 Andrews äänestettiin yhdeksi maailman kauneimmista ihmisistä People-lehdessä.

Yksityiselämä
Naveen Andrews seurusteli näyttelijä Barbara Hersheyn kanssa, joka on häntä 21 vuotta vanhempi. He asuvat yhdessa Los Angelesissa. He kuitenkin erosivat väliaikaisesti kun Andrews sai pojan, Naveen Joshuan, toisen naisen, Elena Eustachen, kanssa. Andrews ja Hershey ovat sopineet riitansa. Andrews on kamppaillut Joshuan huoltajuudesta Eustachen kanssa; 7. tammikuuta 2009 hänelle myönnettiin väliaikaisesti laillinen ja fyysinen huoltajuus. Andrews ja Hershey ilmoittivat toukokuussa 2010 että he olivat eronneet puoli vuotta aiemmin.

Andrews on kertonut julkisuudessa alkoholismistaan ja kaksivuotisesta heroiiniriippuvuudestaan 1990-luvun puolivälissä.

Filmografia

Lähteet 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Lada Kalina

Lada Kalina on AvtoVazin valmistama eurooppalaistyylinen pikkuauto, jonka valmistus alkoi vuonna 2004. Moottorivaihtoehtoina on  Lada 110 -mallissakin käytetty  1,4- tai 1,6-litrainen rivinelonen. Korivaihtoehdot ovat porrasperäinen (VAZ 1118), farmari (VAZ 1117) ja viistoperä (VAZ 1119). Hatchback-mallia myytiin Suomessa nimellä Lada 119 ja farmaria myydään nimellä Lada 117, koska alkuperäisen nimen pelättiin aiheuttavan suomenkielisellä markkina-alueella kielteisiä mielleyhtymiä. Nykyään Venäjällä Lada Kalinan nimen perään lisätään numero erottamaan korimallit toisistaan. Farmari on (Kalina) 1117 kombi, sedan (Kalina) 1118 ja viistoperä (Kalina) 1119.  

AvtoVAZ ilmoitti 22. joulukuuta 2011 aloittavansa Lada Kalinan pohjalta rakennetun Lada Granta -henkilöauton myynnin.

Moottorit

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ladan ajajien ukrainalaisklubi
 Lada 117 maahantuoja Delta Motor Groupin sivuilla 
 http://www.lada.de/modelle.html

Kalina
B-segmentin autot
2000-vuosikymmenen autot
2010-luvun autot
Paippinen

Paippinen () on kylä Sipoon kunnan pohjoisosassa Uudellamaalla. Paippisten kylä jakaantuu kahteen pääosaan, jotka ovat Etelä-Paippinen () ja Pohjois-Paippinen ().
Kylä koostuu pääasiassa metsästä, etelässä pelloista ja niityistä. "Varsinainen" Paippinen sijaitsee etelässä, pohjoiseen väkeä alkoi virrata vasta 1930-luvulla. Etelä-Paippisissa (868 as.) on jonkin verran enemmän asukkaita kuin Pohjois-Paippisissa (711 as.). Etelässä ruotsinkieliset ovat enemmistössä (67 %), pohjoisessa vähemmistössä (32 %). Koko Paippisissa ruotsinkielisiä on 51 % ja suomenkielisiä 47 %.

Pohjois-Paippisissa sijaitsee Sipoon korkein kohta Kummelberget.

Kylän halki yltää Bastmossenin suo. Alueella elää erilaisia uhanalaisia kovakuoriaisia. Koko alue on nykyään luonnonsuojelualue.

Sipoon kylät

Lähteet
Sextus Pompeius

Sextus Pompeius Magnus Pius (noin 67 eaa. – 35 eaa.) oli roomalainen sotapäällikkö ja poliitikko. Hän oli Gnaeus Pompeius Magnuksen ja hänen kolmannen vaimonsa Mucia Tertian nuorin lapsi. Hänen vanhempi veljensä oli Gnaeus Pompeius Nuorempi.

Kansalaissodan syttyessä vuonna 49 eaa. Sextus jäi Roomaan pitämään huolta äitipuolestaan Cornelia Metellasta. Pompeius Vanhemman kärsittyä tappion Farsaloksen taistelussa, Sextus ja Cornelia tapasivat hänet Lesboksella, josta he jatkoivat matkaansa Egyptiin. Pompeius vanhemman murhan jälkeen Cornelia palasi Roomaan, mutta Sextus jatkoi vastarintaa Julius Caesaria vastaan. Kärsittyään tappion African provinssissa, veljekset pakenivat Espanjaan. Hävittyään Mundan taistelun ja Gnaeuksen kuoltua Sextus pakeni Sisiliaan.

Caesarin kuolemaan 44 eaa. mennessä Sextus oli jo linnoittanut Sisilian. Marcus Antoniuksen, Lepiduksen ja Octavinuksen muodostettua toisen triumviraatin ja heidän kukistettuaan Cassiuksen ja Brutuksen johtaman liittouman, suuntautui triumviraatin huomio vuonna 42 eaa. kohti Sextusta. Sextus onnistui puolustamaan saarta useita rajuja hyökkäyksiä vastaan vahvan laivastonsa ja taitavien joukkojensa ansiosta. Vuonna 39 eaa. Sextus ja triumviraatti solmivat välirauhan, joka johtui persialaisten Roomaa vastaan kohdistamasta uhasta. Välirauha päättyi, kun Octavianus yritti rantautua Sisiliaan, mutta hävisi molemmat Messenen meritaistelut vuosina 37 eaa. ja 36 eaa. Octavianuksen saatua puolelleen taitavan kenraalin, Marcus Vipsanius Agrippan, hän murskasi Sextuksen laivaston Naulochuksen meritaistelussa ja valtasi Sisilian. Sextus joutui pakenemaan jälleen.

Tällä kertaa pakomatka suuntautui Vähään-Aasiaan, missä hän jäikin kiinni Miletoksessa 35 eaa. Hänet teloitettiin välittömästi Marcus Tituksen käskystä, ilman oikeudenkäyntiä, mikä oli sinänsä laitonta, sillä Sextus oli yhä Rooman kansalainen.

Lähteet 

Roomalaiset sotilaat
Roomalaiset poliitikot
60-luvulla eaa. syntyneet
Vuonna 35 eaa. kuolleet
Aslak

Aslak () on miehen etunimi. Nimi Aslak on moderni skandinaavinen versio muinaisnorjalaisesta nimestä Ásleikr/Áslákr, joka on samaa sukua anglosaksisen nimen Óslác kanssa. Nimi Ásleikr koostuu osista Ás 'jumala' ja leikr 'leikki, peli, urheilu, taistelu; uhraus'.

Aslakin nimipäivä on Suomen almanakassa 23. helmikuuta (vuodesta 1973 alkaen). Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu Suomessa hieman alle 1 900 henkilölle.

Tunnettuja Aslakeja
 Aslak Aas, suomalainen kansanedustaja
 Aslak Valdemar Ahonen, nyk. Nikita Bergenström, ent. Juha Valjakkala, henkirikollinen
 Aslak Fränti (1916–1984), agronomi, maanviljelysneuvos ja Kainuun maatalouskeskuksen johtaja
 Hans Aslak Guttorm, saamelainen kirjailija
 Aslak Hætta, yksi Koutokeinon kansannousun johtajista
 Aslak Juuso, suomensaamelainen poromies, "Yliperän patriarkka"
 Aslak Laiti, kanslisti, kanavien kaitsija, ensimmäinen Suomessa valtion virkaan nimitetty saamelainen
 Aslak Outakoski, historioitsija ja arkistonhoitaja
 Aslak Paltto, Yleisradion saamenkielisen toimituksen toimittaja
 Aslak Peltovuoma, saamelainen seppä ja kullankaivaja, Tankavaaran kultaesiintymän väitetty löytäjä
 Aslak de Silva, yritysjohtaja ja puhuja
 Nils-Aslak Valkeapää, saamelainen taiteilija

Kuvitteellisia Aslakeja
 Aslak, henkilöhahmo Henrik Ibsenin näytelmässä Peer Gynt
 Aslak Smaukka, noita Larin Kyöstin runoteoksessa ja Leevi Madetojan mieskuorolle, solistille ja orkesterille säveltämässä teoksessa

Muita
  Pelastushelikopteri Aslak Lapissa

Lähteet

Viitteet
Pellervo (nimi)

Pellervo on suomalainen miehen etunimi. Se tulee sanasta "pelto". Nimi esiintyy myös kalevalaisessa runoudessa, jossa Sampsa Pellervoinen on pellon haltija, sadon ja pellon suojelija.

Pellervon nimipäivä on ollut vuodesta 1908 lähtien Suomen almanakassa 2. huhtikuuta. Nimi on Suomessa 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 6555 miehelle ja alle kymmenelle naiselle. Ortodoksisessa almanakassa Pellervo on yhdistetty nimeen Filagrios.

Osuustoimintaliike on ottanut Pellervo-nimen käyttöön Pellervo-seuran nimessä, puhutaan pellervolaisuudesta. Huhtikuun alkupuolella seura järjestää aatteellisen Pellervon Päivän.

Tunnettuja Pellervoja
Pellervo Lukumies (1935–2018), taidemaalari ja keksijä
Pellervo Petäys (1928–2017), suomalainen kirurgi, lääkintöneuvos ja tietokirjailija
Pellervo Saarinen (1910–2010), Valion ja Maatalouden tutkimuskeskuksen entinen johtaja
Pellervo Takatalo (1914–1976), kommunisti ja vastarintamies

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Songs for the Deaf

Songs for the Deaf on Queens of the Stone Agen vuonna 2002 julkaisema albumi. Songs for the Deaf on tähän asti QOTSA:n arvostetuin ja menestynein albumi. Albumilta nousi kaksi superhittiä: Go With The Flow ja No One Knows. Myös basisti Nick Oliveri ja Mark Lanegan laulavat albumilla joissain kappaleissa.

Sue-lehti valitsi sen 2000-kymmenluvun seitsemänneksi parhaaksi ulkomaiseksi albumiksi vuonna 2009.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säv. Joshua Homme ja Nick Oliveri, ellei toisin mainita. Päävokaalit Joshua Homme, ellei toisin mainita.

Kokoonpano
Josh Homme - laulu, kitara
Nick Oliveri - basso (laulu kappaleissa You Think I Ain't Worth A Dollar, But I Feel Like A Millionare, Six Shooter, Gonna Leave You ja Another Love Song)
Mark Lanegan - laulu kappaleissa A Song For The Dead, God Is In The Radio ja Hangin' Tree
Dave Grohl - rummut, perkussiot, taustalaulu

Lähteet

Vuoden 2002 albumit
Queens of the Stone Agen albumit
Ashton Kutcher

Christopher Ashton Kutcher (s. 7. helmikuuta 1978 Cedar Rapids, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja malli. 

Kutcher alkoi käyttää etunimeä Ashton 19-vuotiaana ryhdyttyään näyttelijäksi. Hänen uransa alkoi Pizza Hutin mainoksesta ja Calvin Kleinin mainoskampanjasta. Vuonna 1998 hänestä tuli tunnettu televisiosarjassa 70’s Show, jossa hän näytteli Michael Kelsoa. Hän juonsi Punk’d-ohjelmaa Music Televisionilla vuosina 2004–2007 ja näytteli elokuvissa, joista ehkä tunnetuin on Perhosvaikutus (2004). Hän näytteli Steve Jobsia vuoden 2012 elokuvassa Jobs. Vuosina 2011–2015 Kutcher näytteli miljardööri Walden Schmidtia televisiosarjassa Miehen puolikkaat.

Yksityiselämä 
Kutcher meni naimisiin 24. syyskuuta 2005 näyttelijä Demi Mooren kanssa, mutta pari erosi marraskuussa 2011. Heinäkuussa 2015 hän meni naimisiin näyttelijä Mila Kunisin kanssa. He saivat esikoistyttären syyskuussa 2014 ja pojan marraskuussa 2016.

Vuonna 2020 Kutchner sairastui vaskuliittiin eli verisuonitulehduksen muotoon, jonka johdosta hänen näkö-, kuulo- ja tasapainoaistinsa heikentyivät vakavasti. Hänellä kesti vuoden toipua sairaudestaan.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Brasilialaisen jujutsun harjoittajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Villikkala (Orimattila)

Villikkala on kylä Orimattilan kaupungin Artjärven pitäjän alueella Päijät-Hämeessä. Kylä sijaitsee Villikkalanjärven länsi- ja pohjoispuolella lähellä Artjärven kirkonkylää.

Villikkalan asukkaat pyrkivät pitämään kylän elävänä kylätoiminnalla. Päijät-Hämeen kylät, Päijät-Hämeen liitto ja Hämeen työvoima- ja elinkeinokeskus valitsivat Villikkalan vuonna 2006 kymmenenneksi Päijät-Hämeen vuoden kyläksi.

"Villikkalanjärven joet" on EU-projekti, jossa pyritään kehittämään Villikkalanjärven jokien tilaa.

Villikkalan asutuksen arvellaan tulleen Hollolan suunnalta. Vuonna 1926 kylälle perustettiin kansakoulu, joka lakkautettiin vuonna 1971. Villikkalassa oli posti ja toinen kaupoista vuoteen 2000. Osuuskauppa Hämeenmaa perusti Salen 1992 Salmelaan. Myös Porlammilla ollut Osuuskauppa Hämeenmaan myymälä lakkautettiin, minkä jälkeen siellä jatkoi Tarmo-kauppa, joka on suljettu.

Villikkalassa on kulttuurihistoriallisiksi kohteiksi luokitellut Rasinmäen rinteet ja Villikkalan mylly.

Lähteitä
Mäkelä, Hannu (toim.): Ajan kans' sano Askela : Villikkalan kyläkirja : Artjärven Villikkalan nuorisoseuran historiikki 1902-2002 sekä muuta totta ja vähän taruakin kylästä ja kyläläisistä. Villikkalan nuorisoseura 2002. ISBN 952-91-4384-2.

Aiheesta muualla
Villikkalan verkkosivusto
Historia - Villikkala  (Itä-Uudenmaan kyläportaali)
Villikkalan Sammalkoski koki muutoksen (Etelä-Suomen Sanomat 25.11.2005)
Yhteishenki kukoistaa vuoden kylässä Villikkalassa(Etelä-Suomen Sanomat 12.5.2006) 
Oikeat ihmiset ja tekemisen meininki (Etelä-Suomen Sanomat 13.5.2006)

Artjärven kylät
Päijät-Hämeen vuoden kylät
Nicky Hayden

Nicky Hayden (30. heinäkuuta 1981 Owensboro, Kentucky, Yhdysvallat – 22. toukokuuta 2017 Cesena, Italia) oli yhdysvaltalainen ratamoottoripyöräilijä ja lajin maailmanmestari vuodelta 2006 MotoGP-luokassa. Hän ajoi numerolla 69 Aspar Racing Team -tallissa. Hayden kuoli cesenalaisessa sairaalassa Italiassa päävammoihin, jotka hän oli saanut ajettuaan viikkoa aiemmin polkupyörällä päin autoa Riminissä.

Ura
Hieman ennen MotoGP-uraansa Hayden ajoi Superbike-luokassa. Hän voitti Hondalla vuonna 2002 Daytona 200 -ajon.

Vuonna 2003 Hayden aloitti MotoGP-uransa. Hän oli lopputuloksissa viides kerättyään 130 pistettä. Seuraavalla kaudella hän ajoi 14 kilpailua, keräsi 117 pistettä ja oli 8. Vuonna 2005 Hayden löi itsensä lopullisesti läpi. Hän ajoi kolme paalupaikkaa ja kaksi nopeinta kierrosta. Uransa ensimmäisen voiton hän ajoi kotiradallaan Yhdysvalloissa, johon hän lähti myös paalupaikalta. Kaudella 2006 Hayden voitti mestaruuden taistelussa silloista hallitsevaa maailmanmestaria Valentino Rossia vastaan. Heikkojen kausien 2007 ja 2008 jälkeen Hayden siirtyi Ducatin tehdastalliin Casey Stonerin tallitoveriksi. Vuosina 2009 ja 2010 Hayden sijoittui sijoille 13. ja 7. ajaen molempina kausina kerran palkintosijalle. Kaudelle 2011 Hayden sai tallikaverikseen Hondan ajoilta tutun Valentino Rossin. Hayden ajoi Ducatilla aina vuoteen 2013 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Hondalle.

Tilastot

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset ratamoottoripyöräilijät
Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1981 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Alibi (lehti)

Alibi on suomalainen rikoslehti. Lehti on perustettu vuonna 1979, ja se ilmestyy kerran kuukaudessa. Alibi kertoo rikosten tekijöistä, uhreista, syistä ja seurauksista. Lehti myös selvittää tapahtumia ja niiden taustoja. Lehteä julkaisee Otavamedia Oy, kustantaa Pressimiehet Oy ja sen päätoimittaja on Mika Lahtonen. Vuosilevikki 2006 oli 32 515.

Päätoimittajat 
 Timo Toivonen 1979
 Raimo Vesa 1979–1984
 Antero Maunula 1984–1993
 Matti Paloaro 1993–
 Mika Lahtonen, 1998 nykyinen päätoimittaja–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Alibin kotisivu

Suomalaiset rikoslehdet
Otavamedia
Media-alan tuotemerkit
Puumala-lehti

Puumala-lehti on Puumala-Seura ry:n julkaisema, vuonna 1954 perustettu paikallislehti ja puumalalaisten äänenkannattaja. Sen levikki on 3 266 kappaletta (LT 2015). Tilausmaksut ovat tärkeä tekijä paikallislehden taloudelle. Monet lehden tilaajat ovat pääkaupunkiseudulla asuvia entisiä puumalalaisia tai mökkiläisiä ja kymmeniä lehtiä lähetetään ulkomaillekin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Puumala-lehti
Artikkeliarkisto

Puumala 
Suomalaiset paikallislehdet
Päijät-Hämeen vuoden kylä

Päijät-Hämeen vuoden kylä julkistetaan toukokuussa Lahdessa järjestettävillä Kylämarkkinoilla. Päijät-Hämeen vuoden kylää valitsevat Päijät-Hämeen kylät ry, Päijät-Hämeen liitto ja Hämeen työvoima- ja elinkeinokeskus yhdessä.

Kylä on valittu vuodesta 1997. Voittaja osallistuu valtakunnalliseen kilpailuun.

Vuoden kylät

Päijät-Hämeen vuoden kylä on valittu vuodesta 1997 lähtien. Ainoa kylä, joka on valittu kaksi kertaa Päijät-Hämeen vuoden kyläksi, on Asikkalan Kalkkinen.

Kalkkinen 1997, Asikkala
Kirkonkylä 1998, Kärkölä
Mallusjoki 1999, Orimattila
Kurhila-Hillilä 2000, Asikkala
Lappila 2001, Kärkölä
Niinikoski 2002, Orimattila
Putulankulma 2003, Hämeenkoski
Urajärvi 2004, Asikkala
Kirkonkylä 2005, Heinola
Villikkala 2006, Artjärvi
Vuorenkylä 2007, Hartola
Liipola 2008, Lahti
Lusi 2009, Heinola 
Kuivanto 2010, Orimattila
Vierumäki 2011, Heinola
Kalkkinen 2012, Asikkala
Tönnö 2013, Orimattila
Padasjoen kirkonkylä 2014, Padasjoki
Mustjärvi 2015, Asikkala
Kellosalmi 2016, Padasjoki
Luhtikylä, Orimattila, 2017
Urajärvi
Pääsinniemi-Lauhjoki
Anttilanmäki
Vanha Vääksy, Asikkala, 2021

Lähteet
Uusikylä

Uusikylä voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja

Suomessa
Uusikylä, kylä Hyvinkäällä
Uusikylä, kylä Lohtajalla Kokkolassa
Uusikylä, kylä Lieksassa
Uusikylä, kylä Nastolassa Lahdessa
Uusikylä, kylä Pusulassa Lohjalla
Uusikylä, kylä Siuntiossa
Uusikylä, kaupunginosa Tampereella
Uusikylä, kaupunginosa Juankoskella Kuopiossa
Uusikylä, Kajaanin kaupunginosan Nakertajan entinen nimi
Uudenkylän rautatieasema, rautatieliikennepaikka Nastolassa Lahdessa

Luovutetuilla alueilla
Uusikylä, kylä entisessä Vuokselan kunnassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella

Muualla Venäjällä
Uusikylä, entinen kylä Pietarin kaupungin alueella Venäjällä
Uusikylä, maalaiskunta ja sen keskustaajama Äänisenrannan piirissä Karjalan tasavallassa

Henkilöitä
Aarne Uusikylä (1884–1951), suomalainen vakuutusjohtaja
Eetu Uusikylä (s. 1994), suomalainen kirjailija
Einari Uusikylä (1890–1973), suomalainen taidemaalari
Heikki Uusikylä suomalainen laulaja, lauluntekijä ja pastori
Kari Uusikylä (s. 1945), Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori
Martti Uusikylä (s. 1928), suomalainen toimittaja ja pakinoitsija

Katso myös
 Nyby
Kirjatalo

Kirjatalo (joskus myös Kirjapalatsi) on Helsingissä Kluuvin kaupunginosassa sijaitseva liikerakennus. Sen on suunnitellut Alvar Aalto, ja se on valmistunut vuonna 1969. Rakennus valmistui puretun Kino-Palatsin (1911–1965) tilalle. Rakennus sijaitsee Pohjoisesplanadin ja Keskuskadun kulmassa ja kuuluu Gaselli-kortteliin.

Vuodesta 2018 lähtien rakennuksen omistaa AEW Europe City Retail Fund -rahasto. 

Sen suurimmat vuokralaiset ovat Bonnier Books (Akateeminen Kirjakauppa), HOK-Elanto (Stockmann Herkku), Isku Invest (Sisustusmaailma) ja Technopolis (UMA Esplanadi). 

Akateeminen kirjakauppa toimii K1-kerroksessa sekä kolmessa maanpäällisessä kerroksessa. Kirjatalon puolella toimivat Café Aalto sekä Starbucks. Kirjatalosta on yhteys Keskuskadun alitse Stockmannin Helsingin keskustan tavarataloon. Vuonna 2010 valmistuneen Helsingin keskustan Stockmannin laajennuksen jälkeen Stockmann Herkku -osasto ulottuu myös Kirjatalon alle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin kauppa- ja ostoskeskukset
Stockmann
Kirjakauppa
Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset
Kluuvi
Helsingin suojellut rakennukset
Metsätuho

Metsätuho tarkoittaa metsän, lähinnä puuston vioittumista. Suomessa joistakin metsätuhoista on mahdollista saada valtion korvauksia.

Metsätuhoja
 Myrskyn aikaansaama puiden katkeaminen ja juurineen maasta irtoaminen
 Tuholaisten (ytimennävertäjä, tukkimiehentäi, mäntypistiäinen, jne.) aikaansaama metsänkasvua haittaava tuho
 Hirven syömät puiden oksien uudet kasvustot
 Metsäpalo

Vuoristoniluri
Vuoristoniluri eli vuoristomäntykovakuoriainen (Dendroctonus ponderosae) on lisääntynyt Kanadassa Brittiläisen Kolumbian ja Albertan provinssissa. Ilmastonmuutoksesta johtuvat leudot talvet lisäävät kuoriaisen talvehtimista. Pahiten kuoriainen iskee kontortamäntyyn, jotka ovat 45 % Brittiläisen Kolumbian puusadosta. Provinssin metsäministeriö arvioi, että 80 % männyistä tuhoutuu 5 vuodessa. Paikoin 90 % metsästä on jo kuollut. Puukuolemat kiihdyttävät ilmaston lämpenemistä. Hyökkäystä kutsutaan vihreäksi, punaiseksi ja harmaaksi luonnonvärien mukaan. Kovakuoriaisen vahingoittamiin puihin leviää haitallista sienirihmastoa. Sieni värjää puun siniharmaaksi. Osa terveistäkin puista kaadetaan, jotta puu saataisiin hyödynnettyä ennen tautia.  Viennin arvo on $10 mrd/vuosi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Luonnonvarakeskus (Luke): Suomen metsät 2012 -raportti
  Luonnonvarakeskus (Luke): Metinfo - Metsien terveys ja metsätuhot
Parminder Nagra

Parminder Kaur Nagra (s. 5. lokakuuta 1975) on englantilainen näyttelijä.

Elämä
Parminder syntyi Leicesterissä englantilais-intialaiseen perheeseen, joka oli muuttanut Intiasta Englantiin 1960-luvun lopulla.

Seitsemänvuotiaana Parminder loukkaantui pahoin, kun hänen housunsa syttyivät tuleen ruokaa valmistaessa. Tästä jäi hänen oikeaan reiteensä iso palovamma, jota näytettiin Parempi kuin Beckham -elokuvassa.

Nagra on naimisissa valokuvaaja James Stensonin kanssa. Heillä on vuonna 2009 syntynyt poika.

Ura
16-vuotiaana Parminder liittyi avustajaksi paikalliseen teatteriin. Valmistuttuaan lukiosta hän muutti Lontooseen kouluttautumaan näyttelijäksi ja etsimään työtä. Hän sai pieniä töitä teattereista, radiosta ja televisiosta. Hän esiintyi muun muassa Casualty ja Krishna soikoon! -sarjoissa. Hän alkoi tulla Britanniassa tunnetuiksi monista televisiorooleistaan, joissa hän esitti intialais- tai muslimityttöä, mutta ei kuitenkaan saanut vuosiin isoja rooleja. Lopulta Parminder kiinnitti ohjaaja Gurinder Chadhan huomion eräässä televisioroolissaan ja sai myöhemmin pääroolin Chadhan elokuvasta Parempi kuin Beckham (2002). Elokuvasta tuli hänen läpimurtonsa.

Parminder on esiintynyt tämän jälkeen myös useissa muissa tuotannoissa, kuten Teho-osasto-draamasarjassa Neela Rasgotrana vuosina 2003–2009, jossa esitti pääosaa sarjan viimeisenä vuonna, sekä rikossarjassa Blacklist  Meera Malikin roolissa 2013–2014. Myöhemmin Nagra on esiintynyt mm. sarjoissa Elementary ja 13 Reasons Why.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Fanisivusto 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruth Johansson

Ruth Johansson (26. toukokuuta 1933 Lyypekki, Saksa - 10. heinäkuuta 1997 Huaröd, Ruotsi) oli Saksassa syntynyt suomalainen malli ja elokuvanäyttelijä. Hän toimi alkujaan mannekiininä, myöhemmin elokuvanäyttelijänä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Seine Tochter ist der Peter (suomenkielinen nimi: Hänen suomalainen morsiamensa) sekä Pekka Puupää kesälaitumilla.

Johanssonin puoliso oli ruotsalainen kapellimestari ja säveltäjä Egon Kjerrman.

Pekka Puupää kesälaitumilla -elokuvassa Johanssonin vastanäyttelijänä oli iskelmälaulaja Olavi Virta. Tuolloin 20-vuotiaan Johanssonin ja 38-vuotiaan Virran tapaamisesta kehkeytyi seurustelusuhde, joka kesti tiettävästi ainakin kaksi vuotta. Suhde oli laajalti tiedossa, vaikka Virta oli koko ajan naimisissa ja asui perheensä luona.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Saksalaiset näyttelijät
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Pekka Töpöhäntä (elokuva)

Pekka Töpöhäntä (Pelle Svanslös) on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut ruotsalainen piirroselokuva. Elokuvalle tehtiin jatko-osa Pekka Töpöhäntä Amerikassa vuonna 1985. Elokuvat pohjautuvat Gösta Knutssonin Pekka Töpöhäntä -kirjoihin.

Elokuva on dubattu suomeksi, ja se julkaistiin DVD:llä vuonna 2001.

Ääninäyttelijät 
Mats Åhlfeldt – Pekka Töpöhäntä (Pelle Svanslös)
Ewa Fröling – Maija Maitoparta (Maja Gräddnos) 
Ernst-Hugo Järegård – Ilkeä Monni (Elake Måns) 
Carl Billquist – Pilli (Bill)
Björn Gustafson – Pulla (Bull) 
Wallis Grahn – Tuomiokirkontornin Vanha-Maija (Gammel-Maja i domkyrkotornet)
Lena-Pia Bernhardsson – Arkadian Ulla (Gullan från Arkadien) 
Charlie Elvegård – Tähtitorninmäen Laaban (Laban från Observatorielunden) / rotta 
Åke Lagergren – Metsäkulman Murre (Murre från Skogstibble) / Kalle Huggorm 
Nils Eklund – Rikkovaaran Riku (Rickard från Rickomberga) 
Jan Sjödin – Risto (Fritz) 
Gunilla Norling – Rauha (Frida)
Eddie Axberg – paksu rotta 
Gunnar Ernblad – varis 
Kajsa Bratt – Pirkko (Birgitta) 
Niklas Rygert – Olli (Olle) 
Helena Brodin – äiti
Axel Düberg – isä
Sture Hovstadius – latukartanon esimies

Suomenkieliset äänet 

Tom Pöysti – Pekka Töpöhäntä
Pekka Autiovuori – Monni
Titta Jokinen – Maija Maitoparta
Rabbe Smedlund – Pilli ja Pulla, Rikkovaaran Riku, Kalle Kyykäärme
Maija-Leena Soinne – Rauha, Arkadian Ulla
Harri Hyttinen – isä, Tähtitorninmäen Laaban
Jarmo Koski – Metsäkulman Murre, Risto, Siili
Saara Pakkasvirta – äiti, tuomiokirkontornin Vanha-Maija
Misa Palander – Pirkko
Artturi Laitakari – Olli
Göran Schauman – maatilan isäntä, palomies

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kiittää elokuvan omaperäistä piirrostyyliä ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Vuoden 1981 ruotsalaiset elokuvat
Ruotsalaiset animaatioelokuvat
Elokuvat kissoista
Kjell Magne Bondevik

Kjell Magne Bondevik (s. 3. syyskuuta 1947) on norjalainen poliitikko. Hän toimi Norjan pääministerinä vuodet 1997–2000 sekä vuodet 2001–2005. Hän on toiminut myös Norjan kirkko- ja opetusministerinä (1983–1986) sekä ulkoministerinä (1989–1990). Bondevik on Kristillisen kansanpuolueen (Kristelig Folkeparti) jäsen. Varsinaiselta ammatiltaan hän on luterilainen pappi. 
Piispa Odd Bondevik on hänen serkkunsa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kjell Magne Bondevik Norjan suurkäräjien verkkosivuilla 

Norjan pääministerit
Vuonna 1947 syntyneet
Norjan ulkoministerit
Norjan opetusministerit
Elävät henkilöt
Johnathan Wendel

Johnathan ”Fatal1ty” Wendel (s. 26. helmikuuta 1981 Independence, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen eSport-ammattilainen. Fatal1tystä kehittyi myös brändi, joka on ollut esimerkiksi vuonna 2006 esillä E3-messuilla.

Saavutukset

Aiheesta muualla 
Johnathan Wendelin kotisivu 

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Elektronisen urheilun ammattilaiset
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Sander Kaasjager

Sander ”Vo0” Kaasjager on alankomaalainen maailmanlaajuisesti tunnettu verkkopelaaja, joka on tehnyt itsestään tunnetun esimerkiksi Quake 3:a, Painkilleriä ja Quake 4:ää pelaamalla. Kaasjager tunnetaan maailman parhaaksi väitetyn verkkopelaajan, Johnathan ”Fatal1ty” Wendelin, perivihollisena.

Saavutukset

2004 
 1st - Netgamez 2004B - 1on1 (Nieuwegein, Alankomaat)
 1st - Electronic Sports World Cup 2004 - 1on1 (Poitiers, Ranska)
 1st - CPL Extreme Summer Championships 2004 - 1on1 (Dallas, Yhdysvallat)
 1st - CPL Extreme Winter Championships 2004 - 1on1 (Dallas, Yhdysvallat)

2005 
 1st - CPL World Tour Spain Qualifier 2005 - 1on1 (Istanbul)
 1st - CPL World Tour Stop Turkey 2005 - 1on1 (Istanbul)
 2nd - CPL World Tour Stop Spain 2005 - 1on1 (Barcelona)
 1st - CPL World Tour Stop Brazil 2005 - 1on1 (Rio de Janeiro)
 1st - CPL World Tour Stop Sweden 2005 - 1on1 (Jönköping)
 2nd - CPL World Tour Stop USA 2005 - 1on1 (Dallas, Yhdysvallat)
 1st - CPL World Tour Stop UK 2005 - 1on1 (Sheffield, Britannia)
 2nd - CPL World Tour Stop Singapore 2005 - 1on1 (Singapore)
 1st - CPL World Tour Stop Italy 2005 - 1on1 (Milano)
 3rd - CPL World Tour Stop Chile 2005 - 1on1 (Santiago)
 2nd - CPL World Tour Grand Finals - 1on1 (New York)

Elektronisen urheilun ammattilaiset
Alankomaalaiset henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kalevi Huuskonen

Kauko Kalevi Huuskonen (21. huhtikuuta 1932 Vesanto – 7. tammikuuta 1999) oli suomalainen ampumahiihdon maailmanmestari.

Huuskonen pääsi vuoden 1961 MM-kisojen Suomen joukkueen varamieheksi. Viimeistelyleirillä hän oli niin kovassa kunnossa, että hänen annettiin osallistua 20 kilometrin henkilökohtaiseen kilpailuun. Huuskonen voitti kaikkien yllätykseksi huonossa säässä hiihdetyn kilpailun ampumalla vain yhden ohilaukauksen. Voitto oli ensimmäinen suomalaisen voittama MM-kulta ampumahiihdossa. Samoissa kisoissa Suomi voitti myös joukkuekilpailun. Seuraavana vuonna Hämeenlinnan MM-kisoissa Huuskonen saavutti MM-hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi.

Huuskosen muita saavutuksia olivat PM-pronssi vuodelta 1960 ja SM-kilpailujen neljäs sija 1962. Vuonna 1961 hänet valittiin vuoden urheilijaksi. Huuskonen lopetti kilpauransa vuonna 1962 mutta kilpaili vielä senkin jälkeen sotilaiden kilpailuissa.

Lähteet

Kirjallisuus
 Kilpakenttien sankarit 2, Tammi 1993, s. 114–115

Viitteet 

Suomalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet