joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Amstrad GX4000

Amstrad GX4000 oli Amstradin valmistama pelikonsoli. GX4000 oli Amstradin ensimmäinen ja ainoa yritys pelikonsolimarkkinoille.

Kilpailevat konsolit olivat 16-bittiset Sega Mega Drive ja Super Nintendo. GX4000 ei menestynyt kilpailua vastaan ja poistui nopeasti markkinoilta.

Ensimmäinen valmistuserä oli 15000kpl ja toista valmistuserää ei tehty.

Tekniikka 

Konsoli perustui Amstrad CPC -sarjan 8-bittisiin 464 ja 6128 kotitietokoneisiin.

Laitteisto:
 CPU: Zilog Z80A
 RAM: 64KB
 audio: 3-kanavainen mono (AY-3-8910 piiri)
 Värien määrä: 4 096 (32 yhtäaikaa ruudulla)
 Resoluutio: 160x200 tai 640x200

Pelit 

Konsolille julkaistiin 27 peliä sen elinaikana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://gx4000.co.uk
 Consoles You've Never Heard of: Amstrad GX4000 

Pelikonsolit
GX4000
Vuoden 1990 tekniikka
Super Bowl LI

Super Bowl LI oli järjestyksessään 51. Super Bowl -ottelu. Se on NFL-liigan loppuottelu, joka pelattiin 5. helmikuuta 2017 Texasin Houstonissa. Ottelussa kohtasivat New England Patriots ja Atlanta Falcons. Super Bowl meni ensimmäistä kertaa historiansa aikana jatkoajalle, jossa Patriots voitti Falconsin ensimmäisen hyökkäysvuoron maalilla. Ottelu päättyi 28–34. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Patriotsin pelinrakentaja Tom Brady.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Houstonin urheilu
Super Bowl 51
Vuoden 2017 amerikkalainen jalkapallo
Awolnation

Awolnation on vuonna 2009 perustettu yhdysvaltalainen elektronista rockia esittävä yhtye. Yhtyeen laulajana on Aaron Bruno. Yhtye on tehnyt neljä levyä, jotka on julkaissut Red Bull Records.

Diskografia

Albumit 
 Megalithic Symphony (2013)
 Run (2015)
 Run (Remixes) (2016)
 Here Come The Runts (2018)
 Angel Miners & the Lightning Riders (2020)

EP:t 
 Back From Earth (2010)
 RE/SAIL (2012)
 I've Been Dreaming (2012)

Yhdysvaltalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Carlos Manuel de Céspedes

Carlos Manuel de Céspedes (18. huhtikuuta 1819 – 27. huhtikuuta 1874) oli kuubalainen itsenäisyysliikkeen johtaja ja plantaasinomistaja. Céspedes aloitti kapinan, joka johti kymmenvuotiseen sotaan Kuuban Espanjalaista siirtomaahallintoa vastaan. Céspedes päätyi lopulta espanjalaisten vangiksi ja hänet teloitettiin vuonna 1874.

Elämäkerta
Céspedes syntyi 18. huhtikuuta 1819 Bayamossa ja kävi koulunsa Havannassa. Hän kiinnostui jo nuorena Espanjan siirtomaahallinnon vastaisesta politiikasta. 10. lokakuuta 1868 Céspedes käynnisti niin kutsutun Grito de Yaran, eli kymmenen vuotta jatkuneen sodan siirtomaahallintoa vastaan. Céspedes vapautti omistamansa plantaasin orjhat ja värväsi heidät joukkoihinsa. Myöhemmin hänen armeijaansa liittyi myös alueen muita plantaasinomistajia.

Vuonna 1869 Céspedes muodosti väliaikaishallituksen ja oli mukana kirjoittamassa uutta perustuslakia. Céspedes otti käyttöön myös monia uudistuksia, kuten vapaakaupan, tasa-arvoisen verotuksen ja yleisen äänioikeuden. Céspedesin yhtenä päätavoitteena oli myös orjuuden lakkauttaminen, mutta ajatus herätti vastustusta itsenäisyysliikkeen sisällä. Joukko muita itsenäisyysliikkeen vaikuttajia syöksi Céspedesin asemastaan vuonna 1873 ja hän siirtyi maan alle. Espanjalaiset saivat vangittua hänen seuraavana vuonna ja hänet teloitettiin 27. huhtikuuta 1874.

Lähteet

Kuubalaiset poliitikot
Vuonna 1819 syntyneet
Vuonna 1874 kuolleet
Fornebu

Fornebu (paikallista muotoa Fornebo) on Norjassa sijaitseva niemimaa, joka on osa Bærumin kuntaa. Fornebu on Oslon länsiosien rajalla.

Fornebun lentoasema (FBU) oli Norjan päälentoasema toisesta maailmansodasta alkaen. 7. lokakuuta vuonna 1998 lentoasema suljettiin. Yön ylitse toimitettu suuri muutto-operaatio päättyi uuden päälentoaseman avajaisiin Gardermoenissa (OSL). Gardermoen oli aiemmin toiminut pienemmän lentoaseman roolissa.

Vuodesta 2001 lähtien Fornebun aluetta on kehitetty tietotekniikka- ja -liikennekeskukseksi. Norjalaisen teleoperaattori Telenorin uusi pääkonttori sijaitsee Fornebussa.

Fornebun niemimaa on yhteydessä Langoddeniin ja Snarøyaan, jotka ovat kehittyneempiä yksityisasutusalueita.

Etymologia 
Fornebun nimi kuului alun perin niemellä sijainneelle farmille.

Talous 
Scandinavian Airlinesin Norjan-toimistot sijaitsevat Fornebussa. Muita alueen yrityksiä ovat: Norwegian Air Shuttle, Telenor, Aker Solutions ja Statoil.

Tilauslentoyhtiö Partnairin pääkonttori sijaitsi Fornebun lentoasemalla vuoteen 1989 asti. Kun lentoyhtiö Busy Bee of Norway oli olemassa, sen pääkonttori oli myös lentoaseman yhteydessä. Braathensin ja SAS Braathensin pääkonttorit olivat lentoaseman mailla. Vuonna 2010 Norwegian Air Shuttle osti entisen Braathensin toimiston.

Lähteet

Aiheesta muualla 



Bærum
Euroopan niemimaat
Janina Orlov

Janina Maria Orlov (s. 10. helmikuuta 1955) on suomenruotsalainen kääntäjä ja yliopistonlehtori. Hän on kääntänyt runsaasti suomalaista ja venäläistä nykykirjallisuutta ruotsiksi ja saanut käännöksistään useita tunnustuksia. Orlov on väitellyt filosofian tohtoriksi Åbo Akademissa, ja hän on työskennellyt Tukholman yliopiston kirjallisuustieteen lehtorina, opetusalanaan lastenkirjallisuus.

Orlovin vuonna 2005 julkaistu venäjän kielen ja kirjallisuuden väitöskirja oli temaattinen analyysi Aleksandr Puškinin runoteoksesta Skazka o tsare Saltane (Tsaari Saltanin tarina) vuodelta 1831. Merkittävä osa Orlovin ruotsiksi kääntämistä teoksista on ollut suomen- ja venäjänkielistä lasten- ja nuortenkirjallisuutta, mutta mukana on runsaasti myös aikuisten kaunokirjallisuutta. Kirjailijoiden joukossa ovat muun muassa Katja Kettu, Rosa Liksom, Sofi Oksanen, Riikka Pulkkinen, Andrei Gelasimov ja Nina Sadur.

Orlov sai vuonna 2015 valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon, vuonna 2016 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla, 2018 hän sai Hugo Bergroth -palkinnon ja 2022 Mikael Lybeck -palkinnon.

Orlov valittiin Vuoden ruotsinsuomalaiseksi 2018. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.

Orlov oli naimisissa ruotsalaisen kirjailijan Ulf Starkin kanssa.

Lähteet

Suomalaiset kielenkääntäjät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Suomen postcrossingyhdistys

Suomen postcrossingyhdistys ry on 24.10.2015 perustettu suomalainen postcrossing-harrastajien yhdistys. Yhdistyksen tarkoitus on sääntöjensä mukaan edistää postcrossingin harrastusta Suomessa, lisätä jäsenten välistä vuorovaikutusta, edistää harrastukseen liittyvää tiedonsaantia tiedotus- ja julkaisutoiminnan avulla ja olla yhteistyössä muiden harrastukseen liittyvien koti- ja ulkomaisten järjestöjen, yritysten ja toimijoiden kanssa. Yhdistyksen nimi on ruotsiksi Finlands postcrossingförening rf, ja englanniksi Finnish Postcrossing Friends Association.

Yhdistys on maailman ensimmäinen virallisesti rekisteröity kansallinen postcrossing-harrastajien yhdistys.

Yhdistys järjestää tapaamisia ja tutustumiskäyntejä postikortteihin, postikorttitaiteeseen ja postinvälitykseen liittyviin yrityksiin ja tapahtumiin. Yhdistys on mukana myös esimerkiksi postimerkkien ensipäivätapahtumissa. 

Yhdistys on Hämeenlinnan Verkatehtaalla vuosittain järjestettävän Korttien Tarinat -postikorttifestivaalin pääjärjestäjä. 

Yhdistys ylläpitää myös Korttikirppistä, joka on verkossa toimiva kaikille avoin ja maksuton palvelu. 

Suomen postcrossingyhdistyksen jäseneksi voi liittyä kuka tahansa aktiivinen postcrossing-harrastaja, joka hyväksyy yhdistyksen tarkoituksen ja säännöt. Vuoden 2021 lopussa yhdistyksessä oli yli 650 maksanutta jäsentä.

Yhdistyksen johdossa toimii hallitus, johon kuuluu puheenjohtaja ja 4-10 varsinaista jäsentä, sekä 0-10 varajäsentä.

Vuoden taiteilija 
Suomen postcrossingyhdistys ry valitsee vuosittain Vuoden taiteilijan. Vuoden taiteilijaksi voidaan valita henkilö tai taho, jolla on tunnettua postikorttituotantoa Suomessa. Vuoden taiteilijan valinnassa voidaan huomioida myös esimerkiksi säätiöt (edesmenneiden taiteilijoiden osalta) ja työ- tai tuotantoryhmät. Yhdistyksen jäsenkortti on vuoden taiteilijan kuvittama.

Suomen postcrossingyhdistyksen vuoden taiteilijat 
 2016 Inge Löök
 2017 Virpi Pekkala
 2018 Hannu Hautala
2019 Minna Lehväslaiho
2020 Taneli Eskola
2021 Minna L. Immonen
2022 Niclas Nordlund

Vuoden postcrossaaja 
Suomen postcrossingyhdistys ry on vuodesta 2017 alkaen nimennyt vuosittain Vuoden postcrossaajan. Vuoden postcrossaajaksi voidaan nimetä taho, tai henkilö, joka on toimillaan tai teoillaan edistänyt postcrossing-harrastuksen, tai Suomen postcrossingyhdistyksen, tunnettuutta positiivisella tavalla Suomessa.

Suomen postcrossingyhdistyksen vuoden postcrossaajat 
 2017 Postimuseo 
2018 Markku Laakso
2019 Åland Post Frimärken
2020 Kaija Tervo, Papermark Oy
2022 Tommi Kantola, Posti

Puheenjohtajat 
 Marko Kulmala 2015-2017
 Kati Laasonen 2017-2018
 Marko Kulmala 2018-2019
Hilkka Yletyinen 2020-2021, 2022-2023

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen postcrossingyhdistys ry:n kotisivut
Suomalaiset järjestöt
Etsintäharrastus
Postiliikenne
Keräily
Kaarisilta (täsmennyssivu)

Kaarisilta tarkoittaa seuraavia:

 kaarisilta, siltatyyppi
 Kaarsild, silta Tartossa
 Pormestarinsilta, joskus Kaarisilta, Porissa sijaitseva kevyen liikenteen silta
 Kaarisilta, nastolalainen taide- ja toimintakeskus
 ”Kaarisilta”, Aale Tynnin runo
Maria Vainio-Kurtakko

Maria Vainio-Kurtakko (s. 1976) on suomalainen kulttuurintutkija ja asiantuntija. Vainio-Kurtakko on koulutukseltaan filosofian tohtori, ja hän toimii Svenska litteratursällskapetissa tuottajana. 

Vainio-Kurtakko on kirjoittanut ja toimittanut tieteellisiä kirjoja ja artikkeleita sekä julkaissut tietokirjoja. Hänen johtama asiantuntijaryhmä sai vuonna 2016 Tiedonjulkistamispalkinnon verkkojulkaisusta Albert Edelfelts brev.

Palkinnot ja tunnustukset 
 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2016
 Valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto 2011

Julkaisuja 
 Vainio-Kurtakko, Maria: Ett gott parti: Scener ur Ellan de la Chapelles och Albert Edelfelts liv. Svenska litteratursällskapet i Finland & Appell Förlag. 2022. ISBN 978-951-583-557-4. 
 Bränn, Michaela – Vainio-Kurtakko, Maria: Svenska Kvinnoförbundet i Sörnäs. Ett sekel av kvinnoengagemang 1911-2011, Svenska Kvinnoförbundet i Sörnäs. 2011. ISBN 978-952-92-9629-3.
 Vainio-Kurtakko, Maria: Idyll eller verklighet? Albert Edelfelt och Gunnar Berndtson i det moderna genombrottets ambivalens. Diss. Finska fornminnesföreningen. 2010. ISBN 978-951-9057-76-7
 Vainio-Kurtakko, Maria: Albert Edelfelt ja Pohjolan kesä – Albert Edelfelt och den nordiska sommaren – Albert Edelfelt and the Nordic Summer. Toimittanut Ilkka Karttunen. Taidekeskus Retretti – Konstcentret Retretti. 2009. ISBN 978-951-8977-38-7
 Knapas, Rainer – Vainio, Maria: Albert Edelfelt och Ryssland. Brev från åren 1875−1905. Svenska litteratursällskapet i Finland & Bokförlaget Atlantis. 2004. ISBN 951-583-111-3.

Lähteet 

Suomalaiset taidehistorioitsijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset historioitsijat
Suomenruotsalaiset henkilöt
Suomalaiset tietokirjailijat
Pietarin kirkko (Tartto)

Tarton Pietarin kirkko on luterilainen kirkko Virossa Tartossa. Uusgoottilainen kirkko valmistui 1884 arkkitehti Viktor Schröterin suunnitelmien mukaan. Etelätorni valmistui 1903 Georg Hellatin suunnitelmien pohjalta. Kirkko vihittiin käyttöön 1884.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kivikirkot
Tarton kirkot
Valtion itsenäisyyshistorialautakunta

Valtion itsenäisyyshistorialautakunta oli vuosina 1937–1946 toiminut asiantuntijalautakunta, joka jakoi apurahoja Suomen itsenäisyyshistoriaa käsitteleviin tutkimuksiin. Cajanderin III hallituksen aloitteesta eduskunta myönsi vuonna 1937 Suomen 20-vuotisen itsenäisyyden juhlistamiseksi kaksi miljoonaa markkaa sellaisiin tutkimuksiin ja julkaisuihin, jotka ”pätevästi valaisevat itsenäisyytemme esihistoriaa, itsenäisyytemme saavuttamista ja sen vastaista lujittamista”. Valtioneuvosto asetti 16. joulukuuta 1937 rahoituksen jakamisesta päättämään itsenäisyyshistorialautakunnan, jonka puheenjohtajaksi tuli historian professori A. R. Cederberg ja muiksi jäseniksi professori Gunnar Landtman, rehtori Yrjö Ruutu, kenraaliluutnantti Aarne Sihvo ja päätoimittaja Artturi Leinonen. Cederbergin on arveltu olleen koko hankkeen alkuperäinen isä.

Itsenäisyyshistorialautakunnan oli tarkoitus rahoittaa Suomen valtiollista historiaa käsittelevän viisiosaisen yleisesityksen laatiminen, mutta teosta ei saatu koskaan kirjoitettua, osin maailmansodan puhkeamisen vuoksi. Päähankkeesta toteutui vain lähdemateriaalin keruu, joukko bibliografioita ja Cederbergin vuonna 1943 oppikirjaksi kirjoittama teos Suomen uusinta historiaa 1898–1942. Lautakunta jakoi apurahoja useisiin erityistutkimuksiin, joita olivat muun muassa Eino Parmasen sortovuosien vastarintaa kuvannut neliosainen Taistelujen kirja (1936–1941), Aaro Pakaslahden Suomen itsenäisyyden tunnustaminen (1937), Rafael Erichin Suomen oikeusasema (1938), Eero Kuussaaren Heimosodat 1918–1922 (1939), Akseli Routavaaran tutkimus Suomen sanomalehdistöstä sortovuosina, Erkki Räikkösen elämäkerralliset tutkimukset P. E. Svinhufvudista, Y. K. Laineen kolmiosainen Suomen poliittisen työväenliikkeen historia (1945–1946) sekä Juhani Paasivirran kaksiosainen Suomen itsenäisyyskysymys 1917 (1947–1949). Lisäksi itsenäisyyshistorialautakunta järjesti syksyllä 1940 kirjoituskilpailun ”keinoista itsenäisyyden vastaiseksi turvaamiseksi”, mutta vastausten heikon tason vuoksi ensimmäinen ja toinen palkinto jätettiin jakamatta.

Lähteet
Osmo Jussila: Nationalismi ja vallankumous venäläis-suomalaisissa suhteissa 1899–1914, s. 259–260. Historiallisia tutkimuksia 110. Suomen Historiallinen Seura, Helsinki 1979.
Valtion itsenäisyyshistorialautakunta  Kansallisarkisto

Suomen historia
Peter Nyman (ajankohtaisohjelma)

Peter Nyman on tammikuussa 2017 MTV3-kanavalla alkanut toimittaja Peter Nymanin keskusteluohjelma, jossa hän haastattelee ajankohtaisia vieraita.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Keskusteluohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
MTV3:n televisio-ohjelmat
Rikospaikka (ajankohtaisohjelma)

Rikospaikka on  suomalainen rikos- ja oikeusalan ajankohtaisohjelma, jossa MTV:n rikostoimituksen päällikkö Jarkko Sipilä ja MTV:n rikostoimittaja Pekka Lehtinen keskustelevat rikos- ja oikeusalan ajankohtaisista aiheista. Rikospaikassa avataan myös vanhojen rikostapausten taustoja. Sarja alkoi MTV3-kanavalla 1. helmikuuta 2017. Rikospaikka on jatkoa Sipilän ja Lehtisen vuonna 2014 alkaneeseen MTV:n nettisarjaan Vinkkimiehet. 

Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin keväällä 2017, toinen syksyllä 2017 ja kolmas keväällä 2018. Neljäs kausi esitetään syksyllä 2018. Rikospaikka esitetään keskiviikkoisin Kymmenen uutisten jälkeen kello 22.35. Myöhäisillan esityspaikasta huolimatta ohjelma on kerännyt hyviä katsojalukuja, parhaimmillaan lähes 300 000 katsojaa.

Jaksot

Ensimmäinen kausi

Toinen kausi

Kolmas kausi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rikospaikka MTV:n suoratoistopalvelussa

Keskusteluohjelmat
Suomalaiset rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
MTV3:n televisio-ohjelmat
Reformaattorien muuri

Reformaattorien muuri (; ) on Sveitsin Genevessä sijaitseva monumentti. Monumentti on osa Geneven vanhaa kaupunginmuuria. Sen näkyvimpiä osia ovat kymmenen ihmispatsasta, jotka esittävät uskonpuhdistuksen merkkihenkilöitä.

Muuriin kuuluvat patsaat 
Vasemmalla sivulla:
 Vilhelm I Oranialainen (1533–1584)
 Gaspard de Coligny (1519–1572)
 Frederick William (1620–1688)

Keskellä:
 William Farel (1489–1565)
 Jean Calvin (1509–1564)
 Theodore Beza (1519–1605)
 John Knox (n. 1513–1572)

Oikealla:
 Roger Williams (1603–1684)
 Oliver Cromwell (1599–1658)
 Stephen Bocskai (1557–1606)

Runoudessa 
Reformaattorien muuri on ollut ainakin kahden tunnetun runon aiheena. Toinen runoista on unkarilaisen kirjailijan Gyula Illyésin "A reformáció emlékműve előtt" (1946) ja toinen Mika Waltarin "Reformaattorit" (1961).

Lähteet 

Geneve
Sveitsin nähtävyydet
Muistomerkit
Muurit
Uskonpuhdistus
Claudine

Claudine on ranskalainen naisen etunimi. Tunnettuja Claudine-nimisiä henkilöitä ovat:

Claudine Auger (1941–2019), ranskalainen näyttelijä ja malli
Claudine Beccarie (s. 1945), ranskalainen pornonäyttelijä
Claudine Grimaldi (1451?–1515), Monacon hallitsija 1457–1458
Claudine Meffometou (s. 1990), kamerunilainen jalkapalloilija
Claudine Picardet (1735–1820), ranskalainen mineralogi, kemisti, meteorologi ja tieteellisten teosten kääntäjä.

Claudine on myös Coletten kirjasarja.

Etunimet
Jäätikköuurteet

Jäätikköuurteet ovat mannerjäätikön aikaansaamia uurteita peruskalliossa. Jääkauden jäljiltä kallio on usein suurelta osilta sileä, mutta paikoin kallioon on syntynyt uurteita. Jäätikköuurteita paljastuu vuoristojäätiköiden vetäytyessä joltakin alueelta. Näitä uurteita on paljastunut myös jääkausien jälkeen mannerjäätikön sulamisen jälkeen. Pienemmät jäätikköuurteet voivat olla suoria, ristikkäisiä tai pirstekaarteen muotoisia. Syvemmät uurteet voivat olla kourumaisia tai sirppimäisen muotoisia.

Jäätikköuurteiden muodostuminen 

Jäätikköuurteita on yleensä useita samassa paikassa. Joskus jäätikkö on virrannut ensin toiseen suuntaan ja myöhemmin toiseen suuntaan. Tällöin voi syntyä ristikkäisiä uurteita, jotka ovat eri ikäisiä. Jäätikön alla sijainneen peruskallion tai vuoriston mineraloginen koostumus vaikuttaa uurteiden muodostumiseen. Esimerkiksi kalkkikivi uurtuu todennäköisesti enemmän kuin kvartsia sisältävä kallio tai vuoristo.

Katso myös 
 Vesieroosio
 Hiidenkirnu
 Jäätikköjokimuodostumat
 Moreenimuodostumat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jäätikkötiede
Eroosio
Lapsikuolleisuus

Lapsikuolleisuus kertoo lasten todennäköisyyden kuolla alle viiden vuoden iässä. Vertailtaessa eri alueita tai valtioita keskenään, lapsikuolleisuus ilmaistaan yleenä lukuarvona 1 000 elävänä syntynyttä lasta kohden. Imeväiskuolleisuus on osa lapsikuolleisuutta, ja tarkoittaa lapsien todennäköisyyttä menehtyä alle vuoden iässä. 

Vuosina 1990–2015 maailmanlaajuinen alle 5-vuotiaiden lasten kuolleisuus putosi tasolta 91 kuolemaa tasolle 43 kuolemaa tuhatta elävänä syntynyttä lasta kohden (2016: 40,8). Silti yhteensä 5,9 miljoonaa alle viisivuotista lasta kuoli yhä vuonna 2015. Keskeisimpiä alle 5-vuotiaiden lasten kuolinsyitä ovat maailmanlaajuisesti ennenaikaiseen syntymään liittyvät komplikaatiot, keuhkokuume, synnytykseen liittyvä hapenpuute (asfyksia), ripuli ja malaria. Noin 45 prosenttia kaikista lapsikuolemista liittyy aliravitsemukseen. Yli puolet lapsikuolemista johtui olosuhteista, jotka voitaisiin korjata yksinkertaisilla, verraten edullisilla ratkaisuilla. Esimerkiksi noin 70 prosenttia malariaan kuolleista ihmisestä (yhteensä noin 429 000 vuonna 2015) arvioitiin olevan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa alle 5-vuotiaita lapsia. Vaikka tehokkaiksi suojiksi havaittujen, pitkäkestoisilla hyönteismyrkyllä käsiteltyjen hyttysverkkojen kattavuus oli lisääntynyt merkittävästi 2010-luvulla, vasta 53 prosentilla riskialueiden väestöstä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa oli hyttysverkot käytössään uniensa turvana (2015).

Lapsikuolleisuus on keskeinen osatekijä maailman valtioiden kehitystasoa vertailevassa inhimillisen kehityksen indeksissä (HDI). Osana kestävän kehityksen tavoitteita lapsikuolleisuutta pyritään vähentämään merkittävästi panostamalla esimerkiksi aliravitsemuksen vähentämiseen ja rokotusten, puhtaan veden ja sanitaation saatavuuden lisäämiseen vuoteen 2030 mennessä.

Lapsikuolleisuus maittain

Pienin todennäköisyys lapsikuolleisuuteen (0,2 %) oli vuonna 2015 Luxemburgissa, Islannissa ja Suomessa. Erittäin alhainen lapsikuolleisuus (0,3 %) oli myös useissa muissa Euroopan maissa ja aasialaisista maista Japanissa, Singaporessa ja Etelä-Koreassa.

Maailman korkeimmat lapsikuolleisuudet arvot löytyivät vuonna 2015 Saharan eteläpuoleisen Afrikan maista. Angolassa jopa 15,7 prosenttia lapsista menehtyi ennen 5-vuotispäiväänsä.

Katso myös
 imeväiskuolleisuus
 äitiyskuolleisuus

Lähteet

Aiheesta muualla

Every Newborn: an action plan to end preventable deaths  (who.int)
Levels and trends in child mortality 2015  (who.int)
Malaria control improves for vulnerable in Africa, but global progress off-track (2016)  (who.int)

Kuolema
Väestötiede
Lastenhoito
Romanian kommunistinen puolue

Romanian kommunistinen puolue (, lyh. PCR) oli Romaniassa toiminut kommunistinen puolue. Se hallitsi maata vuodet 1947–1989.

Historia
Toisessa maailmansodassa Romania soti Saksan puolella, mutta vaihtoi puolta neuvostojoukkojen lähestyessä maata. Vuonna 1945 Romaniaan asetettiin Neuvostoliiton tukema hallitus. Kommunistinen puolue ja sen liittolaiset voittivat vuoden 1946 parlamenttivaalit, minkä jälkeen maa alkoi siirtyä pois monipuoluejärjestelmästä.

Vuonna 1947 Romaniasta muodostettiin Romanian sosialistinen tasavalta. Seuraavina vuosina kommunistista puoluetta puhdistettiin toisinajattelijoista. Vuonna 1952 puoluejohtaja Gheorghe Gheorghiu-Dej nousi pääministeriksi.

Gheorghiu-Dej'n kuoltua vuonna 1965 Nicolae Ceaușescu nousi puolueen pääsihteeriksi. Johtajakautensa alkuvuosina hän oli suosittu johtaja sekä Romaniassa että länsimaissa, sillä hän vastusti Neuvostoliiton ylivaltaa. Ceaușescu muun muassa tuomitsi Tšekkoslovakian miehityksen vuonna 1968. Vuonna 1972 hänet valittiin maan presidentiksi. Ajan myötä Ceaușescun politiikka muuttui yhä itsevaltaisemmaksi. Hän rakensi ympärilleen henkilökultin ja nimitti kymmeniä sukulaisiaan korkeisiin virkoihin. Salainen poliisi Securitate ja tiukka mediasensuuri olivat osa Ceaușescun sortohallintoa.

Romanian kommunistinen hallinto kaatui vuoden 1989 vallankumouksessa, joka oli muihin Itä-Euroopan maihin verrattuna poikkeuksellisen verinen. Toisin kuin monet muut entiset kommunistivaltiot Euroopassa, Romania ei estänyt lailla entisten kommunistien osallistumista uuteen hallintoon.

Arvioiden mukaan jopa kaksi miljoonaa ihmistä tapettiin, vangittiin, karkotettiin tai uudelleensijoitettiin kommunistihallinnon alaisuudessa vuosina 1945–1989. Ensimmäinen tuomio rikoksista ihmisyyttä vastaan annettiin kuitenkin vasta vuonna 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Romanialaiset puolueet
Kommunistiset puolueet
Apple Bandai Pippin

Apple Bandai Pippin (tyyliteltynä "PiP P!N") on pelikonsoli, jota on tuotettu vuodesta 1996 vuoteen 1997.

Konsoli perustuu Applen suunnittelemaan Apple Pippin -alustaan ja sitä valmisti japanilainen leluvalmistaja Bandai. Applen tavoite oli lisensoida konsolia eri valmistajille. Bandain tavoitteena oli myydä vuosittain puoli miljoonaa laitetta.

Konsoli oli alitehoinen ja ylihintainen (lähes 600 dollaria). Kilpaileva PlayStation oli tullut markkinoille aikaisemmin ja puolet pienemmällä hinnalla (299 dollaria). Pippinille oli pelejä tarjolla kourallinen, ja puolet niistä oli opetusohjelmia. Nimekkäitä hittipelejä ei ollut ainuttakaan.

Tekniikka 

Konsolin tekniikka:
 CPU: PowerPC 603
 RAM: 6 MB
 CD-ROM asema
 ADB-liitäntä peliohjaimille, hiirille ja näppäimistölle

Käyttöjärjestelmä 

Konsolin käyttöjärjestelmä perustui Mac OS System 7:ään, PowerPC-tuen lisäksi siinä oli Motorola 68000 -sarjan suorittimen emulaattori.

Ohjelmisto 
Japanissa konsolille julkaistiin alle 80 peliä ja sovellusohjelmaa.

Yhdysvalloissa konsolille oli saatavilla 18 peliä ja sovellusohjelmaa.

Pelit

Lähteet 

Bandai Pippin
Bandain pelikonsolit
Vuoden 1996 tekniikka
Eila Alahuhta

Eila Marjatta Alahuhta (o.s. Petäjä, vuosina 1948–1971 Savonen; 23. syyskuuta 1926 Mikkeli – 25. huhtikuuta 2017 Kauniainen) oli suomalainen kasvatustieteilijä ja logopedi. Hän hoiti Oulun yliopiston logopedian professuuria vuosina 1984–1993. Hänen tutkimusalaansa olivat kielelliset häiriöt ja niiden ennaltaehkäisy sekä niiden yhteys lasten ja nuorten oppimisvaikeuksiin.

Eila Alahuhdan veli oli arkkitehti Keijo Petäjä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eila Alahuhdan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
 

Suomalaiset kasvatustieteilijät
Suomalaiset professorit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
SNK

SNK Corporation () on japanilainen videopeli- ja laitteistovalmistaja.

Yhtiön nimiä ovat olleet:
 Shin Nihon Kikaku (1973–1986)
 SNK Corporation (1986–2001)
 Playmore Corporation (2001–2003)
 SNK Playmore Corporation (2003–2016)

Historia 

Yhtiön perustaja Eikichi Kawasaki osti sähkölaitteiden yrityksen ja muodosti siitä ensimmäisen Shin Nihon Kikaku -yhtiön vuonna 1973. Vuonna 1978 kolikkopelien menestyksen innoittamana Kawasaki perusti videopeleihin keskittyvän yrityksen Shin Nihon Kikaku Corporation.

Huhtikuussa 1986 Shin Nihon Kikaku Corporationista tuli virallisesti SNK Corporation. Marraskuussa 1986 SNK:n Yhdysvaltain haarasta SNK Electronics Corporationista tuli SNK Corporation of America, ja se muutti Kalifornian Sunnyvaleen.

SNK:n henkilökunta muutti maaliskuussa 1988 rakennukseensa Suita Cityssä, Osakassa.

Pachi-slot-peleihin erikoistunut Aruze osti SNK:n ja siihen liittyvät yhtiöt tammikuussa 2000.
Vuonna 2001 SNK ajautui konkurssiin. Oikeudet Neo Geolle myytiin eteenpäin. Konkurssin yhteydessä SNK:n omistava Aruze myi immateriaalioikeudet eräisiin peleihin BrezzaSoftille, jonka omisti osittain SNK:n perustaja Eikichi Kawasaki.

SNK Playmore on perustettu vuonna 2001 Osakassa. Vuonna 2004 yhtiö sulautui SNK Neo Geon kanssa.

Vuonna 2016 SNK Playmoren nimi yksinkertaistettiin muotoon SNK.

Laitteet 

Yhtiö tuli tunnetuksi valmistamalla Neo Geo pelihalli- ja kolikkopelikoneita vuodesta 1990 vuoteen 2004. Neo Geo MVS (Multi-Video System, esitelty vuonna 1990) oli modulaarinen kone pelihalleihin. Siihen voitiin lisätä laajennuskortteja ja tarjota 1–6 peliä samassa kabinetissa, mikä säästää tilaa ja laitteistokustannuksia. 

Yhtiön valmistamia pelikonsoleita ja käsikonsoleita olivat: 
 Neo Geo AES
 Neo Geo CD
 Neo Geo Pocket 
 Neo Geo Pocket Color

Lisäksi yhtiö on lisensoinut Neo Geo X -käsikonsolin valmistuksen yhdysvaltalaiselle Tommo Inc -yhtiölle.

Pelit 

Yhtiön ensimmäinen peli on Micon Kit (julkaistu 1978).

Tunnettuja pelisarjoja ovat muun muassa:
 Fatal Fury
 Metal Slug
 The King of Fighters
 Samurai Shodown
 Ikari Warriors

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen verkkosivu
Private banking

Private banking on erityinen palvelu, jota osa pankeista tarjoaa varakkaille asiakkailleen. Kyseessä ovat usein asiakkaat, joilla on sijoitettavaa varallisuutta yli 100 000 euroa. Palvelu voi sisältää sijoitusneuvontaa, omaisuudenhoitoa, juridisia palveluita, veroneuvontaa ja ulkomaan sijoituksia. Pääsääntöisesti Private Banking -asiakkaalle tarjotaan muita asiakkaita parempia ehtoja.

Omaisuudenhoitopalveluita tarjotaan konsultatiivisena omaisuudenhoitona sekä täyden valtakirjan omaisuudenhoitona. Konsultatiivisessa muodossa pankki antaa sijoitusneuvoja, mutta asiakas tekee sijoituspäätökset itse. Täyden valtakirjan omaisuudenhoidossa  asiakas antaa sijoitusvarallisuutensa pankin tai sijoituspalveluyrityksen hoidettavaksi sovitun sijoitusstrategian mukaan ja asiakkaan hyväksymän riski- ja tuottotason puitteissa.

Lähteet 

Pankkitoimi
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Kemiallinen rapautuminen

Kemiallinen rapautuminen on kallioperän rikkoutumista veteen liuenneiden happojen vaikutuksesta. Näitä happoja liukenee veteen ilmasta, maasta ja eloperäisestä aineksesta. Kalkkikiveä sisältävillä alueilla kemiallista rapautumista tapahtuu usein ja paljolti rapautuneesta kalkkikivialueesta käytetään nimitystä karstimaa. Karstimaan muotoja ovat tippukiviluolat ja romahtaneet entiset tippukiviluolat eli doliinit ja poljeet. Mineraalit rapautuvat sitä helpommin, mitä enemmän olot, joissa ne ovat syntyneet, poikkeavat niiden nykyisestä ympäristössä. Esimerkiksi syvällä maan sisällä kovassa paineessa syntyneet syväkivet rapautuvat pintakiviä helpommin.

Katso myös 
 Rapautuminen
 Mekaaninen rapautuminen
 Bioeroosio

Lähteet 

Geologiset prosessit
Eroosio
Mekaaninen rapautuminen

Mekaaninen rapautuminen eli fysikaalinen rapautuminen on kallioperän rikkoontumista fysikaalisten tekijöiden vaikutuksesta. Tällaisiin fysikaalisiin tekijöihin kuuluu muun muassa lämpötilan vaihtelu. Kysymys on tällöin lämpölaajenemisesta lämpötilan noustessa ja rakenteen kutistumisesta lämpötilan laskiessa. Mannerilmastossa, missä lämpötilan vaihtelu on suurempaa kuin meri-ilmastossa, mekaaninen rapautuminen on yleisempää. Mekaanista rapautumista tapahtuu eniten kuumilla ja kuivilla alueilla sekä kylmillä, jäätikköisillä alueilla. Rapautumiseen vaikuttavat kallioperän sisältämien mineraalien ominaisuudet, kuten mineraalin väri lämpenemiseen. Mekaanista rapautumista aiheuttavat myös pakkanen ja kasvien juuret.

Katso myös 
 Kemiallinen rapautuminen
 Rapautuminen
 Bioeroosio

Lähteet 

Geologiset prosessit
Eroosio
Bon piirikunta

Bon piirikunta () on yksi neljästä Sierra Leonen Eteläisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Se rajoittuu etelässä Pujehunin ja Bonthen, lännessä Moyamban, pohjoisessa Tonkoilin ja idässä Keneman piirikuntaan. Bon piirikunnan pinta-ala on 5 219 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Bon kaupunki. Muista kaupungeista mainittakoon Baiima, Baoma, Bumpe, Njala, Serabu, Sumbuya, Tikonko ja Yeleja.

Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 209 754 as. (1963), 217 711 as. (1974), 268 671as. (1985),  463 668 as. (2004) ja 574 201 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Bon piirikunnassa asui 8,1 prosenttia Sierra Leonen väestöstä.

Päällikkökunnat
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 16 päällikkökuntaan () tai kaupunkialueeseen, jotka ovat:

Talous 
Piirikunnan tärkein tulonlähde ovat kulta- ja timanttikaivokset. Myös kauppa elättää monia, sillä piirikunta sijaitsee vilkkaiden kauppareittien varrella. maatalous työllistää vain noin puolet piirikunnan asukkaista, vähemmän kuin muualla maassa. Tärkeimpiä viljelyskasveja ovat riisi, juurekset, kahvi, kaakao ja öljypalmu.

Lähteet

Aiheesta muualla
Joseph S. Margai: Appalling educational standard in Bonthe district (30.1.2017)  (slconcordtimes.com)
Sierra Leone: 10,000 Pupils, 500 Teachers to Benefit From EU Supported Project (26.1.2017)  (allafrica.com)
Sierra Leone News: Bonthe marine ambulance up-and-running (16.1.2017) 
 (awoko.org)
Sierra Leone News: Maternal Death on the rise in Bonthe District…8 deaths in just 3 months – Dr. Kargbo Labor (11.4.2016)  (allafrica.com)

Sierra Leonen piirikunnat
Heikki Paasonen Show

Heikki Paasonen Show on suomalainen viihdeohjelma, joka esitettiin Nelosella alkuvuodesta 2017. Ohjelmaa juonsi Heikki Paasonen ja mukana nähtiin Pirjo Heikkilä, Kari Hietalahti sekä Heikki Paasosen äiti Eivor Paasonen.

Ohjelmassa keskeisessä osassa olivat Paasosen haastattelemat studiovieraat. Lisäksi ohjelmassa esitettiin sketsejä ja jokaisessa jaksossa esiintyi musiikkivieras. Vakio-osiona oli "deittitaksi", jossa Paasonen ja Heikkilä etsivät ja kuljettivat sinkkuja tarkoituksenaan parittaa heitä keskenään.

Jaksot

Lähteet 

Viihdeohjelmat
Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Lahja Exner

Lahja Exner, o.s. Kukkula (s. 15. helmikuuta 1939 Lahti) on ruotsinsuomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka oli vuosina 1979–1994 Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen edustajana Ruotsin valtiopäivillä. Hän oli ensimmäinen Ruotsin valtiopäiville valittu siirtolaisnainen ja ensimmäinen suomalaissyntyinen henkilö Ruotsin valtiopäivillä sitten 1800-luvun.

Kukkula kävi kansa- ja keskikoulun Lahdessa. Monen aikalaisensa tavoin hän lähti Ruotsiin etsimään työtä ja toisaalta seikkailumielellä. Hän sai heti töitä suomalaisen työnvälitystoimiston kautta tekstiiliteollisuuden palveluksessa ja oli samassa työpaikassa Saxylle-Kilsund AB:ssa Boråsissa tekstiilityöntekijänä 1957–1979. Hän avioitui 1958 Ruotsiin siirtolaisena muuttaneen unkarilaisen koneasentaja Lajos Exnerin kanssa. Taloudellisesti niukka arki tasapainotellessa pienten lasten äitiyden ja perheen vuorotyön välillä sai Lahja Exnerin kiinnostumaan työväenliikkeestä. Moni siirtolainen ei tiennyt ammattiliittoon liittyessään liittyvänsä samalla myös sosiaalidemokraattisen puolueen jäseneksi. 

Exner eteni luottamistehtäviin työpaikallaan, ja pian hän edusti eritoten siirtolaisia. Hän lähti kunnallispolitiikkaan vuonna 1979, ja hänet valittiin ensimmäisenä siirtolaisnaisena valtiopäiville Älvsborgin läänin eteläisestän vaalipiiristä. Hänen merkittävimpiä luottamustehtäviään ovat olleet Siirtolaisuuspoliittisen komitean puheenjohtajuus ja Maahanmuuttoviraston hallituksen jäsenyys. Hän kuului Työmarkkinahallituksen (AMS) ja Valtion siirtolaisviraston (SIV) johtokuntiin. Exner jäi eläkkeelle valtiopäiväedustajan tehtävästä 1994.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot‎
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
J. W. Suominen

Juho Wiktor Suominen (26. kesäkuuta 1877 Lappi Tl – 27. elokuuta 1935 Pori) oli suomalainen tehtailija, joka oli kotoisin Satakunnan Lapin pitäjän Kuljun kylästä. Vuonna 1898 hän perusti Nakkilaan Tattaranjoen varrelle nahkurinverstaan, josta 1908 muodostui J. W. Suominen Oy. Kansainvälistynyt yritys tunnetaan nykyään nimellä Suominen Oyj. Vuonna 1928 Nakkilaan valmistui Suomisen yksityiskodikseen rakennuttama Koskilinna, jonka suunnitteli arkkitehti Väinö Vähäkallio.

Suominen kuoli kävelyretkellä harhaluodista saamiinsa vammoihin Porin kaupunginsairaalassa vuonna 1935. Villilän kartanon puutarhuri oli pelotellut harakoita, jolloin pienoiskiväärin luoti osui läheisellä maantiellä kulkenutta Suomista vatsaan. Se onnistuttiin poistamaan leikkauksessa, mutta sydänvaivoista kärsinyt Suominen menehtyi muutaman päivän kuluttua korkeasta kuumeesta kärsittyään. Kuolinvuoteellaan laatimassa testamentissa hän lahjoitti varat Nakkilan uuden kirkon rakentamiseen. Suominen on haudattu kirkon alla olevaan kryptaan yhdessä puolisonsa Emma Koskisen (1878–1953) kanssa.

J. W. Suomisen poika oli kauppaneuvos Leo Suominen, jonka poika puolestaan on poliitikko ja entinen ministeri Ilkka Suominen.

Lähteet 

Suomalaiset liikemiehet
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1935 kuolleet
95 (elokuva)

95 on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Aleksi Mäkelä. Elokuva kertoo ensimmäisestä Suomen voittamasta jääkiekon maailmanmestaruudesta vuonna 1995. Elokuvan kuvaukset alkoivat keväällä 2017 ja se tuli ensi-iltaan 25. joulukuuta 2017. Elokuva on osa Suomi 100 -juhlavuoden ohjelmistoa.

Elokuvan budjetti oli 2 miljoonaa euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 780 tuhatta euroa.

Rooleissa

Vastaanotto

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Aleksi Mäkelän ohjaamat elokuvat
Jääkiekkoelokuvat
Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat
Vladimir Kara-Murza

Vladimir Vladimirovitš Kara-Murza (s. 7. syyskuuta 1981 Moskova) on venäläinen toimittaja ja oppositiopoliitikko. Hän on toiminut Avoin Venäjä -liikkeessä ja Kansan vapauden puolueessa. Vuosina 2000–2003 hän toimi Boris Nemtsovin neuvonantajana. Vuonna 2012 Kara-Murza antoi Yhdysvaltain kongressissa lausunnon Venäjän ihmisoikeustilanteesta Magnitski-lain käsittelyn yhteydessä. Hän on kannattanut samanlaisten lakien käyttöönottoa myös Kanadassa ja EU:n alueella.

Kara-Murza on valmistunut maisteriksi Cambridgen yliopistosta pääaineenaan historia.

Vuosina 2004–2012 Kara-Murza toimi riippumattoman venäläisen RTVI-televisiokanavan Washingtonin-toimiston päällikkönä. 2012 hänestä tuli Institute of Modern Russian vanhempi poliittinen neuvonantaja New Yorkissa. 2014 hän aloitti Mihail Hodorkovskin Avoin Venäjä -säätiön koordinaattorina puolittain Venäjällä ja USAssa. 

Toukokuussa 2015 Kara-Murza joutui sairaalaan myrkytysoireiden takia, joiden alkuperää ei saatu selville. Hän toipui epäillystä myrkytyksestä, mutta helmikuussa 2017 joutui uudelleen sairaalaan samanlaisten oireiden takia. Hän joutui koomaan. Oireiden lievityttyä hän poistui Venäjältä hoidettavaksi ulkomailla.

Bellingcatin, The Insiderin ja Der Spiegelin yhteisen tutkimuksen mukaan kummankin myrkytystapauksen aikoihin Kara-Murzaa oli kuukausien ajan varjostanut FSB:n Kriminalistiikan instituutti, joka tunnetaan Aleksei Navalnyin myrkyttäjänä. Myrkyttäjäryhmä oli seurannut Kara-Murzaa Nemtsovin kuolemasta lähtien. Kara-Murza uskoo murhayritystensä syynä olleen hänen työnsä Magnitski-lain voimaan saattamiseksi.

Venäläinen oikeusistuin määräsi 22. huhtikuuta 2022 Kara-Murzan tutkintavankeuteen. Hänen väitetään levittäneen väärää tietoa Venäjän armeijasta, ja Venäjällä hallituksen väärinä pitämien tietojen julkaiseminen sodasta voi johtaa jopa 15 vuoden vankeustuomioon. Viikkoa aiemmin hänet tuomittiin 15 päiväksi vankeuteen poliisin määräysten rikkomisesta ja hänet julistettiin viranomaisten mukaan ”ulkomaiseksi agentiksi”. Lokakuussa 2022 hän sai syytteen maanpetoksesta. Hän on ollut naimisissa Jevgenia Kara-Murzan kanssa vuodesta 2004. Perhe asuu turvallisuussyistä Yhdysvalloissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Russians Are Ready for Democracy 2016 Oslo Freedom Forum.

Venäläiset poliitikot
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Hulu

Hulu on yhdysvaltalainen Hulu LLC:n omistama tilausvideopalvelu, joka on nykyään The Walt Disney Companyn (Disney–ABC Television Groupin kautta) (67 %) ja Comcastin (NBCUniversalin kautta) (33 %) yhteisyritys.

Hulu on suuntautunut pääosin televisiosarjoihin, julkaisten jaksoja omistajiensa televisioverkkojen ja muiden sisältökumppaneiden nykyisistä ja lopetetuista televisiosarjoista. Sen ominaisuuksista osa oli aluksi ilmaisia ja osa maksullisia, ilmaisen sisällön ollessa katsottavissa ainoastaan tietokoneella sekä maksullisen sisällön ollessa katsottavissa myös Hulun mobiilisovelluksilla. Kesäkuusta 2015 alkaen Hulu on ollut saatavilla ainoastaan Yhdysvalloissa ja Japanissa. Yhdysvalloissa oli 20 miljoonaa Hulun tilaaja-asiakasta toukokuussa 2018. Yritys tekee siellä myös yhteistyötä Spotifyn kanssa.

WarnerMedia (entisen TimeWarnerin) uusi omistaja AT&T myi 10% omistusosuutensa huhtikuussa 2019. Toukokuussa 2019 Disney on sopinut Comcastin omistusosuuden ostamisesta aikaisintaan viiden vuoden kuluttua. Disney saisi täyden vallan välittömästi ja käyttäisi sitä levittämään suoratoistona elokuvia ja sarjoja, jotka eivät olisi yhtä perheystävällisiä kuin suurin osa Disneyn tuotannosta.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset yritykset
Elokuva- ja televisiosivustot
Internettelevision suoratoistopalvelut
Fiat 500L

Fiat 500L on Fiatin vuodesta 2012 lähtien valmistama tila-automalli, joka korvasi Fiat Idean. 500L perustuu samalle alustarakenteelle kuin Fiat 500X-, Tipo- ja Jeep Renegade -mallit. Normaalin version lisäksi mallista on saatavana pidennetty seitsenpaikkainen 500L Living sekä maasturihenkinen 500L Trekking, joka on kuitenkin aina etuvetoinen. 

Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä 500L sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Vuonna 2017 500L koki kasvojenkohotuksen, jossa Fiatin mukaan uusittiin 40 prosenttia auton komponenteista. Ulkoiset muutokset kohdistuivat puskureihin ja etusäleikköön.

Lähteet

Aiheesta muualla 

500L
M-segmentin autot
2010-luvun autot
2020-luvun autot
Bioeroosio

Bioeroosio on kallioperän eroosiota biologisten tekijöiden vaikutuksesta. Kasvien juuret rikkovat kalliota, jolloin tapahtuu  mekaanista rapautumista. Kasvien juurista liukenee veteen aineita, jotka kuluttavat kallioperää, jolloin tapahtuu  kemiallista rapautumista. Kemiallista rapautumista tapahtuu myös siten,että kasvien ja eläinten jäänteistä liukenee veteen kallioperää kuluttavia aineita.

Katso myös 
 Rapautuminen

Lähteet

Aiheesta muualla 

Geologiset prosessit
Eroosio
Ilmankostutin

Ilmankostutin on laite, joka lisää sisäilman kosteutta. Laitteessa on vesisäiliö ja tekniikka kosteuden siirtämiseksi huoneilmaan. Koska huoneilma on talvipakkasilla usein kuivaa, ilmankostuttimia käytetään silloin esimerkiksi helpottamaan hengitysoireita sekä kuivien silmien kirvelyä ja kutinaa.

Tyyppejä
Höyrystävä ilmankostutin kuumentaa veden ja vapauttaa muodostuvan höyryn huoneilmaan. Joissain laitteissa voi olla myös ultraviolettivalo bakteerien tuhoamiseksi.

Kylmähöyrystävässä ilmankostuttimessa on suodatin tai verkko, joka kostutetaan ja läpi puhalletaan ilmaa huoneistoon.

Pisaroiva ilmankostutin eli sumutinkostutin pisaroi vettä huoneistoon esimerkiksi pyörivän kiekon tai ultraäänen avulla.

Vaarat
Ilmankostuttimeen pesiytyy helposti bakteereita, minkä johdosta laitteen puhtaanapito ja seisovan veden poistaminen on tärkeää. Ilmankostutin voi myös levittää huoneistoon mineraaleista peräisin olevaa hienojakoista pölyä. Ilmankostutin voi vahingoittaa esimerkiksi kodinelektroniikkaa, tapetteja, seiniä ja huonekaluja.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kodinkoneet
Maria Augustin

Maria Augustin (1749–1803) oli turkulainen kauppias ja laivanvarustaja. Hän teki toimi ensin isänsä nimissä ja myöhemmin omissa nimissään. Maistraatin vastustuksen takia hän joutui anomaan erityisoikeuksia toiminnalleen kuninkaalta.

Maria Augustinin isä oli suomenkielisestä somerolaisesta talonpoikaissuvusta. Isä lopetti sairauden vuoksi oman menestyksekkään liiketoimintansa ja halusi siirtää sen Marialle, joka oli jäänyt naimattomaksi huolehtiakseen leski-isästään. Maistraatti kuitenkin kieltäytyi vedoten siihen, että kauppakaaren mukaan luvan saajan tuli olla mies. Maria Augustin sai Kauppakollegiolta väliaikaisen luvan hänen isänsä kuoltua, ja elinikäisen oikeuden käännyttyään kuninkaan puoleen.

Maria Augustin vaali suomenkielisiä sukujuuriaan ja hänellä oli perukirjan mukaan Turun suurin suomenkielinen kirjakokoelma.

Lähteet 
 

Suomalaiset laivanvarustajat
Suomalaiset kauppiaat
Vuonna 1749 syntyneet
Vuonna 1803 kuolleet
FM Towns Marty

FM Towns Marty on Fujitsun yksinomaan Japanissa julkaisema pelikonsoli. Konsoli perustuu FM Towns tietokoneen tekniikkaan ja oli yhteensopiva.

Ensimmäinen malli julkaistiin vuonna 1993 jota seurasi halvempi FM Towns Marty 2. Konsoli julkaistiin vain japanilaisille markkinoille.

Konsolista on julkaistu autoihin tarkoitettu FM Towns Car Marty: alkuvuodesta 1994 julkaistu MVP-1 oli alkuperäinen malli ja loppuvuodesta 1994 julkaistu MVP-10 oli uudelleensuunnitellulla asemalla varustettu.

Konsolin valmistus lopetettiin Sega Saturnin ja Sony PlayStationin tullessa markkinoille.

Tekniikka 

 CPU: AMD 386SX, 16MHz
 2MB RAM, 640KB VRAM 
 grafiikka: Fujitsun erikoispiiri
 ääni: Yamaha YM2612, Ricoh RF5c68
 CD-ROM, 3,5" levykeasema
 PCMCIA korttipaikka

Levykkeet käyttivät 1.2M formaattia, jota käytettiin myös NEC PC-9801 tietokoneissa.

Pelit 

Konsolille julkaistiin 73 peliä.

Koska suuri osa FM Towns tietokoneelle julkaistusta peleistä on yhteensopivia käytännössä määrä on suurempi.

Lähteet 

Pelikonsolit
Fujitsu
Frank Lowy

Frank Lowy (s. Tsekkoslovakia) on australialais-israelilainen liikemies, joka on etniseltä taustaltaan juutalainen. Hän on yksi maailman rikkaimmista ihmisistä ja Australian rikkain 3,6 miljardin dollarin omaisuudellaan. Hänen Westfield Group -yrityksensä omistaa 119 ostoskeskusta Australiassa, Yhdysvalloissa, Uudessa-Seelannissa ja Isossa-Britanniassa. Lowy on myös Australian jalkapalloliiton puheenjohtaja. Lowy päätyi Australiaan vietettyään toisen maailmansodan ajan Budapestissä. Sieltä hän matkasi Kyproksen kautta Palestiinaan, josta myöhemmin edelleen Australiaan.

Lähteet 

Australialaiset liikemiehet
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Brasilian sotilasjuntta 1969

Brasilian sotilasjuntta 1969 tai Junta Militar hallitsi Brasiliaa elokuusta lokakuuhun 1969. Se perustettiin samana päivänä, jolloin Artur da Costa e Silva sairastui ja joutui jättämään tehtävänsä. Emílio Garrastazu Médicista tuli presidentti, kun juntta lakkautettiin.

Brasilian historia
Vallankaappaukset
Joensuun ruukki

Joensuun eli Åminneforsin ruukki () perustettiin 1876 Pohjan pitäjässä Pohjanpitäjänlahden rannalle pari kilometriä Pohjankurun rautatieasemalta Karjaanjoessa olevan Åminnekosken (putouskorkeus 3,6 m, 430 hv) partaalle. Siihen kuuluvat Åminnen ja Estbölen säteri- sekä Lillforsin verotilat sekä mainittu koski.

Ensimmäiset laitokset perusti 1876 Adam Hård af Segerstad, joka 1874 oli saanut lupakirjan ohutlevyvalssilaitoksen ja sahanterätehtaan rakentamiseen. Pari vuotta sen jälkeen ruukin otti haltuunsa osakeyhtiö, joka jonkin ajan kuluttua joutui suoritustilaan. Suomen valtio, joka oli auttanut yritystä lainalla, osti ruukin pakkohuutokaupalla 1880 ja myi sen 1882 edelleen parille liikemiehelle. Tehdas varustettiin nyt kolmen tonnin Martin-uunilla, joka oli kolmas Suomessa, ja kankirautavalssilaitoksella. Toistamiseen ruukki joutui vararikkoon 1889. Seuraavana vuonna sen osti Fiskarin o.y. Vuonna 1902 rakennettiin pato koko putouksen yli, 1906 hankittiin uusi seitsemän tonnin Siemens-Martin-uuni. Samana vuonna rakennettiin kapearaiteinen sähkörautatie Skurun asemalle. Vuonna 1909 tehdas varustettiin uudenaikaisella laboratoriolla, seuraavana vuonna voimakeskusasemalla. Tuotanto käsitti silloin kankirauta- ja levyvalssituotteita, arvo noin 800,000 mk. Raaka-aineena käytettiin ruotsalaista takkirautaa tai Trollshofdan masuunissa ruotsalaisista malmeista sulatettua takkirautaa.

1900-luvun alussa työntekijöitä oli noin sata, ja he asuivat ruukin asunnoissa. Heillä oli Fiskarin ruukin kanssa yhteinen sairas-ja hautausapukassa.

Ruukki perustettiin Länsi-Uudellemaalle Pohjan pitäjän Mustionjoen kosken varteen vuonna 1877 sinkkisulattamona, jossa sulatettiin Orijärven kaivoksen sinkkimalmia. Sinkkisulattamo lopetettiin jo vuonna 1883 mutta raudan valmistus ruukin masuunissa jatkui vuoteen 1977 saakka.

Ruukki siirtyi 1890-luvulla Fiskars-yhtiön haltuun. Ruukkialueelle valmistui vesivoimalaitos 1910 ja vuonna 1930 valmistui valssaamo. Nykyisin teollinen toiminta jatkuu ruukkialueella niin että valssaamossa valmistetaan betoniteräksiä Celsa Groupin nimellä ja Lesjöfors Springs valmistaa alueella jousia.

Lähteet 

Suomen ruukit
Raaseporin rakennukset ja rakennelmat
XCOM 2

XCOM 2 on Firaxis Gamesin kehittämä ja 2K Gamesin julkaisema vuoropohjainen taktiikkapeli. Peli julkaistiin helmikuussa  Linuxille, Mac OS X:lle ja Windowsille. PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle peli julkaistiin syyskuussa 2016. Peli on jatkoa XCOM: Enemy Unknown -pelille ja se kuuluu X-COM-pelisarjaan.

XCOM 2 sijoittuu tarinallisesti edeltäjästään 20 vuotta myöhemmin, jolloin muukalaiset ovat vallanneet maapallon ja XCOM on osoittautunut kyvyttömäksi estää se. Muukalaiset pitävät ihmisiä orjinaan ja järjestystä valvovat ADVENT-iskusotilaat. Pelaaja ohjaa vastarintaliikettä valtavan Avenger-aluksen avulla, jossa tehdään tutkimuksia muukalaisten teknologiasta, valmistetaan uusia varusteita ja ylläpidetään sotilaita. Pelin edetessä luodaan maailman eri alueista verkosto, jolloin saadaan tietoa ADVENT-joukkojen tukikohdista.

XCOM 2:ssa on tuki Steam Workshopille, jonka avulla peliin voi ladata Steamin kautta yhteisön tekemää lisäsisältöä.

War of the Chosen on peliin julkaistava ladattava sisältö, joka on julkaistu elokuussa 2017.

Vastaanotto 
Peli on saanut Pelit-lehden arvostelussa arvosanaksi 92/100.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Kotisivut

Vuoden 2016 videopelit
Scifipelit
Vuoropohjaiset taktiikkapelit
Windows-pelit
Mac OS -pelit
Linux-pelit
PlayStation 4 -pelit
PlayStation 4 Pro -tehostetut pelit
Xbox One -pelit
Verkkomoninpelit
Dystopiavideopelit
Unreal Engine -pelit
Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit
Firaxis Gamesin videopelit
Ojansivu

Ojansivu on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Ojansivuja:

 Antti Ojansivu (s. 1993), maastohiihtäjä
 Jyri Ojansivu (s. 1987), näyttelijä
 Kunto Ojansivu (s. 1959), näyttelijä ja näytelmäkirjailija
 Olli-Pekka Ojansivu (s. 1987), lentopalloilija
Tomi Mustonen (jääpalloilija)

Tomi Mustonen (s. 19. lokakuuta 1984) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Suomen Bandyliigassa pelaavaa Porin Narukerää.

Ura
Mustonen debytoi Bandyliigassa kaudella 2003-2004. Syksyllä 2007 hän siirtyi Ruotsin Elitserienin Ljusdals BK:hon, jossa hän pelasi kaksi kautta, mutta palasi kahden Ljusdalissa vietetyn kauden jälkeen takaisin Poriin ja kasvattajaseuraansa Narukerään.. Mustonen on voittanut Bandyliigan runkosarjan maalikuninkuuden kolme kertaa kausina 2010–2011, 2011–2012 ja 2015–2016.,  Mustonen on tehnyt yhteensä 327 runkosarjamaalia Bandyliigassa.

Maajoukkueura
Tomi Mustonen nousi vuonna 2015 A-maajoukkueeseen. Ensimmäisen kerran hän edusti Suomea MM-kisoissa keväällä 2016, jolloin hän oli voittamassa Suomelle MM-hopeaa. Mustonen on pelannut urallaan kahdet MM-kisat.

Saavutukset
Maajoukkueessa
MM-hopeaa: 2016

Seurajoukkueessa

SM-hopeaa: 2005, 2012, 2013
SM-pronssia: 2006, 2007, 2010, 2011, 2021, 2022

Lähteet
Mustonen International Bandy Databasessa

Viitteet

Suomalaiset jääpalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt