joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dientamoeba fragilis

Dientamoeba fragilis on yksisoluinen siimaeliö, joka elää nisäkkäiden ruoansulatuskanavassa. Se voi aiheuttaa ihmisellä vatsaoireita, kuten vatsakipuja ja ripulia. Oireet kestävät yleensä 1–2 viikkoa. Tartunta ei ole vaarallinen. Lajin elinkiertoa ei vielä tunneta täysin, mutta se tarttuu ulosteesta suuhun.

Elinkierto 
Lajin D. fragilis koko elinkiertoa ei ole vielä määritelty, mutta kliinisten tutkimusten perusteella siitä on tehty oletuksia. Laji löydettiin jo 1900-luvun alussa, mutta sen kykyä levitä ja liikkua ilman näkyviä siimoja tai juurijalkaa ei oltu vielä vuonna 2012 selvitetty.

Vuonna 2014 ihmisen ulosteista löydettiin lajin trofotsoiitteja, mutta niiden tutkimista pitää vielä jatkaa. D. fragilis -lajilla ei ole kystavaihetta. D. fragilis todennäköisesti päätyy elimistöön ulosteesta suuhun. Suurin osa tartuntoista on tullut suoraan ulosteesta, mutta laji saattaa levitä myös zoonoosina.

Oireet ja hoito 
D. fragilis elää suolistossa, mutta sen ei tiedetä olevan hyökkäävä, eikä se aiheuta solutuhoja. Yhdysvalloissa ja muissa kehittyneissä maissa D. fragilis -tartuntojen esiintyvyys on noin 2–5 prosenttia.

Oireita, jotka liittyvät D. fragilis -tartuntaan, ovat löysä uloste, ripuli ja vatsakipu. Lisäksi siihen saattaa liittyä painon tippumista, ruokahalun menettämistä, pahoinvointia ja väsymystä. Se ei aiheuta kaikissa ihmisissä oireita, mutta lapsilla oireita tulee jopa noin 90 prosentilla tartunnan saajista.

D. fragilis -tartuntaan ei liity kuolleisuutta. Oireet kestävät yleensä 1–2 viikkoa, mutta pitkittynyt tauti voi kestää jopa kuukausia. Tartuntaa voidaan hoitaa lääkityksellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Dientamoeba fragilis 
Eugene H. Johnson, Jeffrey J. Windsor and C. Graham Clark: Emerging from Obscurity: Biological, Clinical, and Diagnostic Aspects of Dientamoeba fragilis, Clinical Microbiology Reviews, 2004 Jul; 17(3): 553–570. doi:  10.1128/CMR.17.3.553-570.2004 
Parasiittilöydösten määrä kasvaa Äänekoskella Yle, 2016
Jokelainen ym. Dientamoeba fragilis - a Commensal in Children in Danish Day Care Centers  

Eliöt
Loistaudit
Anne Kovalainen

Anne Kovalainen (s. 1960) on Turun yliopiston yrittäjyyden ja liiketoimintaosaamisen professori. Hän toimi tasa-arvoon ja sukupuolentutkimukseen keskittyneenä Minna Canth -akatemiaprofessorina kauden 2010–2014. Hän on toiminut vierailevana professorina Britanniassa ja Australiassa, minkä lisäksi hän on ollut vierailevana tutkijana useissa yliopistoissa (Stanfordin yliopisto, LSE, Massachusettsin yliopisto, Bradford University, Roskilden yliopisto). Koulutustaustaltaan hän on sosiaaliekonomiasta väitellyt kauppatieteen tohtori.

Anne Kovalaisen kirjallinen tuotanto sisältää paitsi tieteellisiä artikkeleita, myös useita oppikirjoja ja kokoelmateosten lukuja. Esimerkkeinä professori Kovalaisen yhteistyössä kirjoittamista kirjoista ovat:
 Poutanen, S. & Kovalainen, A. (2016) Transforming the Tide: Women Innovators in Old and New Economy. Palgrave Macmillan. Tulossa.
 Eriksson, P. & Kovalainen, A. (2016) Qualitative Methods for Business Research. 2nd renewed and extended edition. SAGE: London.
 Kovalainen, A. & Poutanen, S. (2016) Entrepreneurialism and Professionalism. Tulossa osana teosta Routledge Companion on Professions and Professionalism. Eds. M. Dent, I. Bourgeault, J.L. Denis and E. Kuhlmann. London, Routledge.
 Kovalainen, A. & Sundin, E. (2012) Entrepreneurship in Public Organizations. Teoksessa Hjorth, D. (ed.) ''Handbook in Organizational Entrepreneurship. Edward Elgar Ltd. London. Chapter 15.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ykkösaamu: Työelämä ja talous muutoksessa - Vieraana professori Anne Kovalainen (14 min, radio-ohjelma, kuunneltavissa verkossa ja ladattavissa podcastina) (areena.yle.fi)

Kovalainen, AnneAkatemiaprofessorit
Suomalaiset professorit
Turun yliopiston professorit
Elävät henkilöt
Milwaukeen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Milwaukeen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon arkkihiippakunta Wisconsinissa Yhdysvalloissa. Siihen kuuluvat Green Bayn, La Crossen, Madisonin ja Superiorin hiippakunnat.

Piispat ja arkkipiispat 
 John Henni (1843–1881)
 Michael Heiss (1881–1890)
 Frederick Katzer (1891–1903)
 Sebastian Gebhard Messmer (1903–1930)
 Samuel Stritch (1930–1939)
 Moses E. Kiley (1940–1953)
 Albert Gregory Meyer (1953–1958)
 William Edward Cousins (1958–1977)
 Rembert Weakland (1977–2002)
 Timothy M. Dolan (2002–2009)
 Jerome E. Listecki (2009– )

Lähteet 

Wisconsin
Yhdysvaltain katoliset hiippakunnat
Eero Castrén

Eero Hemminki Castrén (s. 4. huhtikuuta 1958 Turku) on suomalainen lääketieteen tutkija. Hän on toiminut Helsingin yliopiston neurotieteen Sigrid Jusélius -professorina vuodesta 2003 vuoteen 2012 ja tutkimuskeskuksen johtajana vuodesta 2013 alkaen. Hän toimii akatemiaprofessorina kaudella 2017–2021.

Akatemiaprofessuuriin kytkeytyvän tutkimustyön aiheena on Neurotrofiinit hermoston muovautuvuudessa ja aivosairauksissa. Neurotrofiinit ovat kooltaan pieniä kasvutekijämolekyylejä, jotka vaikuttavat erityisesti hermoston toimintaan. Rakenteeltaan neurotrofiinit ovat emäksisiä polypeptidejä, jotka  sitoutuvat dimeereinä  kahdentyyppisiin reseptoreihin.  Professori Castrénin tutkimusryhmä on selvitellyt muun muassa masennuslääkkeiden vaikutusta aivojen plastisuuteen aikuisilla. Ryhmä on osoittanut, että mielialalääkkeet lisäävät BDNF-signalointia ja aktivoivat uudelleen kehityksen aikaisen muovautuvuuden kaltaisen tilan aikuisissa aivoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Eero Castrén: Why do antidepressants work. A Stockholm Psychiatry Lecture held September 18 2012 at Nobel Forum, Karolinska Institutet.  (Youtube)
Eero Castrén. University of Helsinki, Helsinki, Neuroscience. MD, PhD (Castrénin julkaisuja)  (Researchgate)
 Eero Castrén   (Helsingin yliopisto)

Castrén, Eero
Akatemiaprofessorit
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Kuopion yliopiston professorit
Elävät henkilöt
Suomalaiset lääkärit
Cadillac CT6

Cadillac CT6 on Cadillacin vuodesta 2015 lähtien valmistama loistoauto, joka ensiesiteltiin vuoden 2015 New Yorkin kansainvalisessä autonäyttelyssä. Malli tuli myyntiin Yhdysvalloissa vuonna 2016. Sen päämarkkinat ovat Pohjois-Amerikka ja Kiina. Sitä myydään myös Euroopassa, Etelä-Koreassa, Japanissa, Israelissa ja Lähi-idässä.

CT6 oli Cadillacin ensimmäinen automalli, joka valmistettiin toimitusjohtaja Johan De Nysschenin aikana. CT6 oli myös ensimmäinen auto, joka sai nimensä Cadillacin uuden nimeämisjärjestelmän mukaan. 

Auto on ensimmäinen takavetoinen Cadillac sitten Cadillac Fleetwoodin. Auton saa halutessaan myös nelivetoisena.

Lähteet

Aiheesta muualla 

CT6
F-segmentin autot
Full-size-luokan autot
2010-luvun autot
2020-luvun autot
Vähänkyrön suuralue

Vähäkyrön suuralue  on Vaasan seitsemänneksi suurin suuralue. Mustasaaren kunta erottaa Vähänkyrön muusta Vaasasta, mikä tekee siitä Vaasan eksklaavin. Suuralueella asuu 4 526 ihmistä (31.12.2017).

Kaupunginosat 
Merikaarto
 Vähänkyrön kirkonkylä
 Tervajoki

Katso myös 

Vähäkyrö (entinen kunta)

Lähteet 

Vaasan suuralueet
Perustuslakipuolue (Yhdysvallat)

Yhdysvaltain perustuslakipuolue (Constitution Party) on Yhdysvaltain politiikassa mukana oleva puolue, joka on perustettu vuonna 1992.

Puolueen tavoitteita ovat muun muassa:
 laajat yksilönvapaudet ja yksilön vastuu
 omistusoikeuden turvaaminen
 minimivaltio
 liittovaltion vallan rajoittaminen ja vallan palauttaminen takaisin osavaltioille
 liittovaltion lopetettava koulutuksen rahoittaminen, koska perustuslaki ei oikeuta sitä
 perustuslaillinen aseenkanto-oikeus turvattava
 tukien myöntäminen laittomille maahanmuuttajille lopetettava
 Yhdysvaltain perustuslain originalistinen tulkinta
 paluu hopea- ja kultakantaan
 uskonnonvapaus
 terveydenhuollon ja sosiaaliturvan yksityistäminen
 sotaveteraanien tukeminen

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset puolueet
Äärioikeisto Yhdysvalloissa
Gonbad-e Qabus (torni)

Gonbad-e Qabus on torni Iranin pohjoisosassa. Se on antanut nimen myös Gonbad-e Qabusin kaupungille.

Tornin korkeus on 53 metriä. Se on Qābus Ibn Voshmgirin hautakammio vuodelta 1006. Se muistuttaa Keski-Aasian paimentolaisten ja Iranin muinaisten sivilisaatioiden välisistä yhteyksistä. Torni on ainoa jäljellä oleva rakennus Jorjanin kaupungista, jonka mongolit tuhosivat 1300- ja 1400-luvulla. Torni on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla

Unescon maailmanperintökohteet Iranissa
Tornit
Gonbad-e Qabus

Gonbad-e Qabus tai Gonbad-e Kāvūs on kaupunki Pohjois-Iranissa, Golestanin provinssissa. Vuoden 2016 väestönlaskennassa siellä oli 151 910 asukasta.

Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluva Gonbad-e Qabusin torni sijaitsee kaupungissa. Torni on pystytetty 1006, mutta nykyinen kaupunki on peräisin 1900-luvun alkupuolelta.

Gonbad-e Qabusissa harjoitetaan maatalouteen liittyvää kauppaa. Sen väestö on pääasiassa turkmeeneja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Mike Pompeo

Michael Richard ”Mike” Pompeo (s. 30. joulukuuta 1963 Orange, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies, republikaanipoliitikko ja Yhdysvaltain 70. ulkoministeri. Hän on aiemmin toiminut Kansasin edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 2011–2017 ja CIA:n pääjohtajana vuosina 2017–2018.

Opiskelu
Pompeo valmistui vuonna 1986 West Pointin sotilasakatemiasta ja suoritti vuonna 1994 oikeustieteen tutkinnon Harvard Law Schoolissa.

Ura
Pompeo pääsi kongressiin populistisen teekutsuliikkeen tuella. Hän oli edustajainhuoneen tiedusteluvaliokunnan jäsen. Vuoden 2016 presidentinvaaleissa hän tuki näkyvästi Donald Trumpia ja vastusti Hillary Clintonia.

Donald Trumpin hallinnossa
18. marraskuuta Trump valitsi Pompeon johtamaan keskustiedustelupalvelu CIA:ta. Senaatti vahvisti nimityksen 23. tammikuuta 2017. 13. maaliskuuta 2018 presidentti Trump ilmoitti nimittävänsä Pompeon ehdokkaakseen Yhdysvaltain ulkoministeriksi erottamansa Rex Tillersonin tilalle. Pompeo astui virkaan 26. huhtikuuta 2018.

3. kesäkuuta 2019 pitämässään puheessa ulkoministeri Pompeo vaati Kiinaa viettämään Tiananmenin aukion välikohtauksen 30-vuotispäivää. Pompeo myös sanoi että Kiina pyrkii olemaan maailman mahtavin talous- ja sotilaallinen mahti sekä Kiinalla on pyrkimys levittää totalitaarista yhteiskuntavisiotaan maailmanlaajuisesti.

23. heinäkuuta 2020 pitämässään puheessa (Kommunistinen Kiina ja vapaan maailman tulevaisuus) Pompeo kehotti vapaan maailman tulemista yhteen tukeakseen Kiinan kansalaisia ja kannustaakseen Kiinaa muuttumaan.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

CIA:n johtajat
Trumpin hallituksen jäsenet
Yhdysvaltain ulkoministerit
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Iranin kruununjalokivet

Iranin kruununjalokivet on kokoelma kruunuja, tiaroita ja muita jalokivin koristeltuja esineitä, jotka  ovat kuuluneet Iranin hallitsijoille Safavidien dynastian ajoista alkaen. 

Jotkut jalokivistä on ostettu 1500-luvulla espanjalaisilta, jotka markkinoivat Kolumbiasta kaivettuja smaragdeja Intiaan ja Persiaan. Vuonna 1739 persialainen Nadir Šah valtasi Delhin ja palasi kotiin mukanaan arkkukaupalla kultaa, hopeaa, helmiä ja jalokiviä. Qajar-dynastian palkkaamat kultasepät työstivät näistä aarteista useimmat kokoelman esineet.

Kokoelmaan kuuluu muun muassa yli metrin halkaisijaltaan oleva kultainen karttapallo, johon meret ja mantereet on merkitty yli 51 000 jalokivellä, Nadir Šahille tehty valtaistuin jota kuvittavat papukaijat, leijonat ja mielikuvituspedot, Farah Diban häissään käyttämä tiara ja kruunajaiskruunu, jossa on 150 karaatin smaragdi ja 1500 muuta jalokiveä ja helmeä. Mohammad Reza Pahlavin kruunajaiskruunussa on 3755 helmeä ja haikaran sulista tehty koriste.

Kokoelma on ollut Iranin keskuspankin hallussa vuodesta 1960.

Islamilaisen vallankumouksen aikaan kruununjalokivia esittelevä näyttely suljettiin, ja ajatollah Khomeinen kiivaimmat kannattajat ehdottivat niiden myymistä ja rahojen jakamista köyhille. Helmikuussa 1992 jalokivikokoelma kuitenkin avattiin uudelleen yleisölle.

Lähteet 

Teheran
Monarkia
Iranin taide
Turkin vallankaappaus 1960

Turkin vallankaappaus 1960 oli sotilasvallankaappaus, jota johti kenraali Cemal Gürsel. Kaappauksessa syjäytettiin Turkin presidentti Celal Bayar ja pääministeri Adnan Menderes, joka teloitettiin vuonna 1961.

Kaappaajat syyttivät hallitsevan tasavaltalaisen kansanpuolueen CHP:n 15 johtajaa perustuslain rikkomisesta. Syyskuussa kolme heistä sai kuolemantuomion, heidän joukossaan entinen pääministeri Menderes. Muut 12 tuomittiin elinkaudeksi vankeuteen.

On epäselvää, kuinka keskeinen rooli kenraali Gürselillä oli kaappaukseen. Hän otti kuitenkin jo kaappausiltana 27. toukokuuta 1960 vastaan valtionpäämiehen, pääministerin ja puolustusministerin tehtävät ja aloitti uuden perustuslain laatimisen. Hän pyrki siihen, että sotilasvallan kausi jäisi mahdollisimman lyhyeksi. Niinpä hänet valittiin vuonna 1961 siviilipresidentiksi samana vuonna hyväksytyn perustuslain mukaisesti.

Lähteet

1960
Vallankaappaus 1960
Vallankaappaukset
Turkin vallankaappaus 1971

Turkin vallankaappaus 1971 oli 12. maaliskuuta 1971 tapahtunut veretön sotilasvallankaappaus, jossa syrjäytettiin pääministeri Süleyman Demirel ja jossa Turkkiin julistettiin poikkeustila.

Demirelin johtama konservatiivinen oikeuspuolue Adalet Partisi (AP) syrjäytettiin, mutta Turkin armeija ei ottanut valtaa itselleen, kuten vuoden 1960 kaappauksessa. Kaappaajat esittivät presidentti Cevdet Sunaylle ultimaatumin, jossa vaadittiin vahvaa hallitusta ja maan vasemmistolaisten opiskelijalevottomuuksien kukistamista. Professori Nihat Erim muodosti kansallisen yhtenäisyyden hallituksen, joka toimi puolueista riippumattomana siirtymäkauden hallituksena runsaan vuoden ajan. Poikkeustilan nojalla maan vasemmistolaisia järjestöjä lakkautettiin.

Lähteet

1971
Vallankaappaus 1971
Vallankaappaukset
Turkin vallankaappaus 1980

Turkin vallankaappaus 1980 () oli Turkissa 12. syyskuuta 1980 tapahtunut sotilasvallankaappaus, jossa pääministeri Süleyman Demirel syrjäytettiin ja maan johtoon nousi kenraali Kenan Evren. Kaappauksen jälkeen maata johti kolmen vuoden ajan sotilasjuntta, joka käytti nimeä Kansallinen turvallisuusneuvosto (, MGK).

Kaappauksen taustana olivat poliittiset väkivaltaisuudet, jotka raivosivat Turkissa koko 1970-luvun ajan. Niissä sai surmansa yli 5 000 henkeä. Kansallinen turvallisuusneuvosto ryhtyi ankariin toimiin järjestyksen palauttamiseksi. Puolueet ja ammattiliitot kiellettiin ja parlamentti hajotettiin. Kuolemantuomion sai 50 ihmistä, jotka hirtettiin. Yli puoli miljoonaa ihmistä pidätettiin. Uusi perustuslaki laadittiin vuonna 1982. Samana vuonna Evren valittiin siviilipresidentiksi ja Turkki palasi osittain demokratiaan.

Demirel oli syrjäytetty myös edellisessä, vuoden 1971 vallankaappauksessa. Vuonna 1980 Demireliltä kiellettiin politiikkaan osallistuminen 10 vuodeksi. Hän palasi vuoden 1991 vaalien jälkeen pääministeriksi ja vuonna 1993 presidentiksi. Kielletyn AP-puolueen tilalle Demirel muodosti Doğru Yol Partisi -nimisen konservatiivisen puolueen (DYP). Suomeksi se on oikea tie - puolue.

Kaappausta johtaneet kenraalit Evren ja Tahsin Sahinkaya tuomittiin vuonna 2014 elinkautiseen vankeuteen kaappauksen aikaisista rikoksista.

Lähteet

1980
Vallankaappaus 1980
Vallankaappaukset
Kotakankaan jätinkirkko

Kotakankaan jätinkirkko on Pohjois-Pohjanmaalla Tyrnävällä sijaitseva tutkimaton ja vielä epävarma jätinkirkko.

Sijainti 
Kohde sijaitsee Tyrnävän kirkosta noin 9 kilometriä kaakkoon Ängeslevänjoen länsipuolella Pukansuon eteläosassa. Alue on soistunutta metsää, josta Kotakangas kohoaa matalana ja kivikkoisena mäkenä esille.

Jätinkirkko 
Mahdollinen jätinkirkko on 25 metriä pitkä ja 10 metriä leveä (tai 26 × 14 metriä ), joten sen laskennallinen pinta-ala on 250 neliömetriä (m²). Kiveyksen pituusakselin suuta on 330°  pohjoisesta myötäpäivään. Sisäosaa kiertää katkonainen kivivalli, joka muodostuu suurista kivenlohkareista. Kiveys ei ole varsinaisesti ladottu päällekkäin, joten se saattaa olla myös luonnonmuodostuma. Mahdollisen jätinkirkon kaakkoispäässä sijaitsee laakea kuoppa, jonka halkaisija on 4,5 metriä ja syvyys puoli metriä. Se on pääosin luonnollinen kuoppa, jota ihminen on saattanut muokata lisää.

Ympäristö 
Kotakankaan luoteispäässä ja noin 150 metriä jätinkirkosta luoteeseen on löydetty kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia sekä palanutta kiveä ja luuta. Ne tulivat näkyville, kun metsää äestettiin sitä uudistettaessa. Paljastumista tunnistettiin myös niin sanottua likamaata, jollaista esiintyy asuinpaikoilla. Likamaa syntyy, kun luonnolliseen, huuhtoutuneeseen maahan sekoittuu puuntyöstöstä, ruuan käsittelystä tai nuotioiden käytöstä värjäävää ainesta. Paikalla on sijainnut kivikaudella asuinpaikka, jonka toimeliaisuuden merkkejä löydökset ovat.

Tutkimuksia 
Jätinkirkkoa ei ole tutkittu, mutta jätinkirkon tilannetta on käynyt tarkastamassa Paula Purhonen vuonna 1978 ja Mika Sarkkinen vuonna 1993. Limingan inventoinin yhteydessä vuonna 1997 löytyi viereinen asuinpaikka.

Katso myös 
 Käyräkankaan kaksi jätinkirkkoa sijaitsevat 700 metriä kaakkoon.
 Linnakankaan jätinkirkko sijaitsee 800 metriä länteen.
 Metelinkankaan jätinkirkko sijaitsee 4,6 kilometriä itäkoilliseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset, Arkeologia NYT! 2–3/2008, s.5–7

Suomen jätinkirkot
Tyrnävä
Pohjois-Pohjanmaan historia
Tapio Tamminen

Tapio Antero Tamminen (5. marraskuuta 1954 Kajaani – 18. syyskuuta 2020 Kirkkonummi) oli suomalainen kulttuuriantropologi, toimittaja ja tietokirjailija, koulutukseltaan filosofian tohtori.

Henkilöhistoria 
Tamminen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 tutkielmalla Edistyksen myytti: Kertomus modernin yhteiskunnan kulttuurisesta paradigmasta, joka kuuluu kulttuuriantropologian ja käytännöllisen filosofian alaan. Hän käsikirjoitti ja ohjasi feature-ohjelmia Yleisradioon ja julkaisi ja toimitti useita tietokirjoja, joista Kansankodin pimeämpi puoli palkittiin Tieto-Finlandia-palkinnolla vuonna 2015.

Tammisen puoliso oli filosofi Tarja Kallio-Tamminen.

Teoksia

Kirjoittanut
 Edistyksen myytti: Kertomus modernin yhteiskunnan kulttuurisesta paradigmasta (1994)
 Pahan viehätys: Natsismin ja terrorin lähteillä (2004)
 Islamin aseeton soturi: Ghaffar Khan ja talebanien synty (2011)
 Kansankodin pimeämpi puoli (2015)
 Himmler ja hänen suomalainen buddhansa (2018)

Mikko Zengerin kanssa
 Intian ikkunoilla (1995)
 Paradoksaalinen paratiisi: Totta ja todempaa Hindustanista (1996)
 Moderni Intia: Ristiriitojen suurvalta (1998)

Toimittanut
 Guruja, joogeja ja filosofeja: Intian filosofiaa (2008)
 Sinisten vuorten adivasit: Intian alkuperäisväestö murroksessa (2010)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Tammisen sivusto. 

Suomalaiset antropologit
Suomalaiset filosofit
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1954 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Theodor Segersven

Emil Theodor Segersven (26. elokuuta 1878 Helsinki – 25. helmikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, joka oli Suomen sisällissodan aikana ns. Volynetzin retkikunnan johtajana.

Segersvenin vanhemmat olivat konemestari Karl Emil Segersven ja Aleksandra Adolfina Långström. Hän suoritti yliperämiehen tutkinnon 1902, ja hänestä tuli merikapteeni 1905.

Segersven oli vuosina 1902–1907 perämiehenä eri aluksissa ja 1907–1912 luotsilaitoksen palveluksessa, mutta erosi luotsilaitoksen venäläistämisen yhteydessä toisen sortokauden aikana. Sen jälkeen hän toimi ahtaajana Viipurissa ja Kokkolassa ja omisti vuosina 1916–1917 oman agentuuriliikkeen. Hän oli sitten Oulun luotsipiirin päällikkönä 1918, Viipurin luotsipiirin päällikkönä 1919–1943 ja Helsingin luotsipiirin päällikkönä 1943–1945.

Sisällissodan aikana Segersvenin johtama 53 valkoisen joukko kaappasi haltuunsa 29. maaliskuuta 1918 Helsingin edustalla venäläisen jäänmurtaja Volynetšin yhteistyössä laivan miehistöön kuuluneiden virolaisten merimiesten kanssa. Volynetš oli rakennettu 1914 Venäjän hallituksen tilauksesta Stettinissä Saksassa, ja alun perin laivan nimi oli Tsar Mihail Feodorovits. Jäänmurtaja toimi pääasiassa Tallinnan vesillä, ja vuonna 1917 sen nimeksi muutettiin Volynetš.

Kaapattu Volynetz siirtyi Tallinnaan ja oli huhtikuussa 1918 kuljettamassa saksalaisia joukkoja Tallinnasta Loviisan Valkoon. Sodan jälkeen laivan nimeksi muutettiin toukokuun lopussa Wäinämöinen ja se luovutettiin Suomen merenkulkuhallituksen käyttöön. Tarton rauhansopimuksen jälkeen laiva luovutettiin 1922 Virolle. Virossa laivan nimeksi muuttui Suur-Töll, ja se oli käytössä vuoteen 1941 saakka, jolloin se liitettiin Neuvostoliiton laivastoon entisellä nimellään Volynetz. Laiva hankittiin Viron merimuseolle 1988, se kunnostettiin, ja se sai uudelleen nimekseen Suur Tõll.

Segersven oli Viipurin kaupungin satamalautakunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1924–1940 ja puheenjohtajana vuodesta 1933–1936. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1931–1939.

Teoksia 
Nimellä Th. Segersven:
 Volynetz-expeditionen : enligt anteckningar i skeppsjournalen. Söderström, Helsingfors 1919, ilmestyi suomeksi nimellä Väinämöisen valtaus ja retket; laivapäiväkirjaan tehtyjen muistiinpanojen mukaan kirjoittanut Th. Segersven; suomentanut K. A. P. WSOY 1920 (ruotsinkielinen teos digitoituna, Työväenliikkeen kirjasto, Digitaalinen arkisto (Helda))

Lähteet

Aiheesta muualla 
 HIFK:lla oli ennen oma sotajoukko, Helsingin Sanomien Kuukausiliite 5.9.2015 

Suomalaiset merikapteenit
Suomen sisällissodan valkoiset
Viipurin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Nikolai Avksentjev

Nikolai Dmitrijevitš Avksentjev (27. marraskuuta (J: 15 marraskuuta) 1878 Penza, Venäjän keisarikunta – 1943 Yhdysvallat) oli venäläinen sosialistivallankumouksellisen puolueen oikeaa siipeä edustanut poliitikko.

Avksentjev aloitti lakimiesopintonsa Moskovan yliopistossa, josta hänet erotettiin vuonna 1899 poliittisen toimintansa vuoksi. Hän jatkoi opintojaan Saksassa ja väitteli filosofian tohtoriksi sveitsiläisestä St. Gallenin yliopistosta vuonna 1904. Vuonna 1905 hän palasi Venäjälle ja aloitti toiminnan sosialistivallankumouksellisessa puolueessa. Pietarin työläisneuvoston johtoon kuulunut Avksentjev pidätettiin joulukuussa 1905 ja seuraavana vuonna hänet karkotettiin Siperian Tobolskiin, josta hän kuitenkin pakeni ulkomaille. Hän asui vuodesta 1907 maanpaossa Pariisissa, jossa toimitti useita venäläisten emigranttien lehtiä. Vuonna 1907 hänet valittiin myös sosialistivallankumouksellisten keskuskomiteaan.

Helmikuun vallankumouksen jälkeen Venäjälle palannut Avksentjev valittiin toukokuussa 1917 yleisvenäläisen talonpoikien neuvostojen toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajaksi. Heinäkuusta syyskuuhun 1917 hän oli väliaikaisen hallituksen sisäministerinä. Hän toimi lokakuussa 1917 perustetun niin sanotun esiparlamentin puhemiehenä. Avksentjev kannatti sodan jatkamista ja vastusti bolševismia. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän oli kolme kuukautta vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa. Sittemmin Avksentjev oli perustamassa useita antibolševistisia järjestöjä, kuten Isänmaan ja vallankumouksen pelastuksen komiteaa, ja kuului syksyllä 1918 muutaman kuukauden ajan Omskissa toimineen valkoisten direktoriohallituksen johtajiin. Vallan valkoisten puolella kaapannut amiraali Aleksandr Koltšak karkotti hänet maasta vuoden 1918 lopussa. Avksentjev asui vuodesta 1940 Yhdysvalloissa.

Lähteet

Venäjän sisäministerit
Venäläiset vallankumoukselliset
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Pertti Jalonen

Pertti Jalonen (s. 1972) on suomalainen muusikko ja säveltäjä.

Jalonen on vuodesta 1988 alkaen soittanut useissa eri yhtyeissä, joissa työnantajina ovat olleet muun muassa Kari Tapio, Jari Sillanpää, Paula Koivuniemi, Kirka, Arja Koriseva, Tapani Kansa ja Matti ja Teppo.

Jalonen voitti Tangomarkkinoiden sävellyskilpailun vuonna 2012 kappaleella ”Rakkaus riepottaa”. Vuonna 2016 Jalosen sävellys ”Mua katsokaa” oli samassa kilpailussa kymmenen parhaan joukossa. Vuonna 2015 voitto tuli myös Somero Soikoon -kilpailussa kappaleella ”Helmeni alku”. 

Levytuottajana, säveltäjänä ja sovittajana Jalonen on toiminut myös muun muassa Jari Sillanpäälle, Arja Korisevalle, Kari Tapiolle, Dannylle, Fredille, Mamballe, Tapiola Sinfoniettalle, UMO:lle ja Helsingin kaupunginorkesterille, Vantaan viihdeorkesterille, Helsingin poliisisoittokunnalle, Kaartin soittokunnalle.

Jalonen johtaa tuotantoyhtiö Bird Music Oy:tä, joka tuottaa konsertteja (mm. Havaintoja parisuhteesta -konsertit), pyörittää omaa äänitysstudiota sekä etsii uusia artistilahjakkuuksia ja tuottaa heille musiikkia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Bird Music Finlandin verkkosivut

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset musiikkituottajat
Elävät henkilöt
Tšekin tasavallan TT-ajot

Tšekin tasavallan TT-ajot on moottoripyöräkilpailu, joka kuuluu moottoripyörien maailmanmestaruussarjaan.  Vuoteen 1993 kilpailu oli Tšekkoslovakian TT-ajot. Vuodesta 1965 kilpailu on kuulunut maailmanmestaruussarjaan vuodesta 1965 . vuosina 1982-1987 se kuului vain Euroopan-mestaruussarjaan.

Kilpailu on pidettu vuodesta 1987 Masarykin radalla, historiallisella radalla joka kulkee Länsi-Brnon kaduilla ja lähikylissä, muun muassa  Bosonohyssa ja Žebětínssä.

Tšekin tasavallan TT-ajojen voittajat

Tšekkoslovakian TT-ajojen voittajat 
Punainen tausta kertoo, että tapahtuma ei kuulunut maailmanmestaruuskilpailuihin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Brnon radan virallinen sivusto
 Kartta radassta ympäristöineen

MotoGP-kilpailut
Tšekin urheilutapahtumat
Tšekin moottoriurheilu
Brnon urheilu
Mudroksen aselepo

Mudroksen aselepo () oli sopimus vihollisuuksien lopettamisesta ensimmäisen maailmansodan Lähi-idän rintamalla. Se solmittiin ympärysvaltojen ja Osmanivaltion välillä 30. lokakuuta 1918 ja vihollisuudet päättyivät 31. lokakuuta. Varsinaiset rauhansopimukset tehtiin myöhemmin: Sèvresin rauhansopimus 1920 ja Turkin vaatimuksesta solmittu Lausannen sopimus vuonna 1923.

Lähi-idän sota oli syksyllä 1918 kääntynyt ympärysvalloille voitokkaaksi. Brittiläiset joukot tekivät syyskuussa Megiddossa läpimurron Palestiinaan ja ottomaanien rinnalla taistellut Bulgaria antautui syyskuun lopussa käydyn Thessalonikin taistelun jälkeen. Osmanivaltio lähetti tällöin rauhandelegaation Egeanmeren Lemnoksen saaren Moúdroksenlahdelle. Turkkilaisten pääneuvottelijana oli laivastoministeri Hüseyin Rauf Orbay ja ympärysvaltojen pääneuvottelijana Britannian Mustanmeren laivaston komentaja amiraali Somerset Gough-Calthorphe. Neuvosto-Venäjä ei ollut mukana asiasta sovittaessa, koska se oli irrottautunut sodasta Brest-Litovskin rauhansopimuksella maaliskuussa 1918.

Rauhanehdot merkitsivät Turkin antautumista. Sopimus sisälsi 25 artiklaa, joiden sisältönä oli muun muassa, että ympärysvallat miehittävät Bosporinsalmen ja ottavat kaikki rautatie- ja lennätinlinjat valvontaansa. Osmanivaltio sitoutui riisumaan aseista koko armeijansa (paitsi sisäisen järjestyksen ylläpitoon tarvittavat joukot) ja vapauttamaan ympärysvaltojen sotavangit sekä poistamaan kahden kuukauden kuluessa maasta kaikki Saksan ja Itävallan sotilashenkilöt. Ympärysvalloilla oli oikeus miehittää voimakeinoilla koko Osmanivaltio, jos turvallisuustilanne sitä vaatisi (artikla 7). Erityisesti ympärysvallat voisivat tarvittaessa miehittää armenialaisten asuttamat alueet (artikla 24). Sopimuksessa ei ollut velvoitteita ympärysvalloille.

Sopimuksen toimeenpano sujui nopeasti, paitsi Mosulissa, jossa osmaniarmeija piti valtaa ja kieltäytyi antautumasta. Tilanne saatiin siellä ratkaistuksi parin viikon kuluessa. Turkin myöhemmät johtajat vaativat Mosulin palauttamista Turkille, koska se ei ollut ympärysvaltojen hallussa Mudroksen sopimusta solmittaessa.

Katso myös
 Sèvresin rauhansopimus
 Turkin itsenäisyyssota
 Lausannen sopimus

Lähteet

Aiheesta muualla
"Mudros Agreement: Armistice with Turkey (October 30, 1918)" (teksti kokonaisuutena ), volume 6, German History in Documents and Images, German Historical Institute, Washington, DC. Lähde www.germanhistorydocs.ghi-dc.org.

Turkin historia
Ensimmäinen maailmansota
Aselevot
1918
Pukhrayanin junaturma

Pukhrayanin junaturma tapahtui, kun matkustajajunan 14 vaunua suistui raiteilta Pukhrayanin kylän lähistöllä Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa 20. marraskuuta 2016. Onnettomuudessa kuoli yli 140 ihmistä. Junaturma on Intian tuhoisin 14 vuoteen.

Lähteet

Vuoden 2016 junaonnettomuudet
Onnettomuudet Intiassa
Uttar Pradesh
Wisconsin Center for Film and Theater Research

Wisconsin Center for Film and Theater Research (WCFTR, ) on Wisconsinin yliopiston Madisonin kampuksen yhteydessä toimiva audiovisuaalinen arkisto ja tutkimuslaitos. Vuonna 1955 perustettu yksikkö on tehnyt Madisonista yhden Yhdysvaltojen tärkeimmistä elokuva- ja televisiotutkimuksen keskuksista Los Angelesin ja New Yorkin ohella.

Keskus on perustettu vuonna 1955, mutta sen toiminta sai uutta vauhtia 1960-luvulla, kun United Artists -yhtiö teki sen hyväksi valtavan lahjoituksen. Nykyisin keskus on osa Wisconsinin yliopistoa, joka ylläpitää keskusta yhdessä osavaltion historiallisen seuran kanssa.

WCFTR:n tutkijoina ovat toimineet muiden muassa Tino Balio, David Bordwell, Ben Brewster, Noël Carroll, Lea Jacobs ja Kristin Thompson.

Kokoelmat
Keskuksen elokuva-arkistoon on talletettu parituhatta filmikopiota United Artists -yhtiön tuottamista tai levittämistä elokuvista, joihin kuuluvat myös käytännössä kaikki Warner Bros.-, RKO- ja Monogram-yhtiöiden tuottamat elokuvat vuosilta 1930–1950. 

Kokoelmiin kuuluu myös noin 3 000 National Broadcasting Co.:n (nyk. NBC) ääni- ja kuvatallennetta ja niiden tuotantodokumentteja radion ja television varhaisajoilta, 1920-luvulta 1960-luvun loppuun. Televisiohistoriaa edustavat myös varhaisten tv-kirjoittajien ja -tuottajien käsikirjoituskokoelmat; heihin kuuluvat muiden muassa Paddy Chayefsky ja Rod Serling. Mukana on lisäksi yli kaksi miljoonaa elokuva- ja televisiohistoriaan liittyvää valokuvaa sekä monien 35 millimetrin filmille kuvattujen televisiosarjojen kuten Bonanzan, Bat Mastersonin ja Highway Patrolin kaikki jaksot.

WCFTR:n omistukseen kuuluu myös The Rzhevsky Collection, Yhdysvaltain suurin toisen maailmansodan jälkeisten neuvostoliittolaisten elokuvien arkisto, joka käsittää 35 millimetrin esityskopiot 270 näytelmä- ja dokumenttielokuvasta 1950-luvulta 1970-luvulle. Keskuksella on myös yksi suurimmista taiwanilaisten elokuvien kokoelmista Taiwanin ulkopuolella.

Keskuksen hallussa on myös suuri määrä 1940-luvulta elokuva-alan ihmisiin kohdistuneiden kommunistivainojen materiaalia, mukaan lukien Hollywoodin mustalle listalle joutuneiden käsikirjoittajien henkilökohtaisia dokumentteja.

Teatterialan aineistoa on WCFTR:n kokoelmiin saatu muun muassa Alfred Luntilta, Lynn Fontannelta, Melvyn Douglasilta, Hal Holbrookilta, Moss Hartilta ja George S. Kaufmanilta. Muita yksityisiä arkistonsa lahjoittaneita ovat näyttelijä Kirk Douglas, dokumentaristi Emile de Antonio, pukusuunnittelija Edith Head ja televisiotähti Ed Sullivan. 

Madisonin yliopistokampuksella toimiva Cinematheque järjestää säännöllisiä näytöksiä WCFTR:n kokoelmiin kuuluvista elokuvista ja televisio-ohjelmista.

Lähteet

Keskuksen verkkosivusto 

Teatteri
Elokuvan historia
Yhdysvaltain museot
Wisconsin
Arkistot
Taipaleen seurakunta

Taipaleen seurakunta on vuoden 2019 alusta aloittanut seurakunta. Se muodostui Lemin, Savitaipaleen ja Taipalsaaren lakkautettuista seurakunnista ja alueena on vastaavat kunnat, jotka pysyivät itsenäisinä eikä siis kuntaliitosta tapahtunut. Asiasta teki päätöksen kirkkohallitus 27. maaliskuuta 2018. Lemin kirkkoherrasta Lea Karhisesta tuli Taipaleen seurakunnan kirkkoherra, Savitaipaleen ja Taipalsaaren seurakunnan kirkkoherranvirat lakkautettiin, ja Taipalsaaren kirkkoherrasta Risto Koskimäestä tuli Taipaleen seurakunnan kappalainen. Seurakuntien omaisuus siirtyi uudelle seurakunnalle. Lemillä yhdistyminen aiheutti kirkosta eroamisia, kahdessa muussa eroamispiikkiä ei tullut.

Seurakunnan keskuskirkoksi tuli Savitaipaleen kirkko.

Lähteet

Mikkelin hiippakunnan seurakunnat
Lemi
Savitaipale
Taipalsaari
Bu Tinah

Bu Tinah () on saari Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa 57 kilometrin päässä pääkaupunki Abu Dhabin rannalta. Se on osa Marawahin meriluonnonsuojelualuetta ja suljettu kalastajilta ja matkailijoilta. Saarella asuu dugongeja ja karettikilpikonnia 
sekä liemikilpikonnia.

Lähteet 

Arabiemiirikuntien saaret
Abu Dhabi
Persianlahti
Elina Melgin

Elina Irmeli Melgin (o.s. Papunen, s. 7. elokuuta 1961 Kemi) on filosofian tohtori ja ProCom – Viestinnän ammattilaiset ry:n ja koulutus- ja kustannusyhtiö ProCom Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 2005.

Melgin valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980. Hän opiskeli kulttuurihistoriaa Turun yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1985. Melgin väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2014. Hänen väitöskirjansa käsitteli propagandan ja julkisuusdiplomatian olemusta sekä kulttuurin käyttöä Suomen maakuvaviestinnässä ja ulkopoliittisissa suhteissa poikkeuksellisina vuosina 1937–1952. Hänen muita tutkimuskohteitaan ovat toisaalta viestintään liittyvät aiheet, kuten johtaminen, viestijän ammattikuvan kehitys ja vaikuttajaviestintä sekä toisaalta taide, muotoilu ja kulttuuri hyvinvointiyhteiskunnan arvoina ja maabrändin elementteinä.

Melgin työskenteli vuoteen 2000 asti erilaisissa viestintään, suhde- ja julkaisutoimintaan liittyvissä tehtävissä Taideteollisessa korkeakoulussa. Sen jälkeen hän toimi Nokia Oyj:n toimituspäällikkönä ja tiimiesimiehenä vastaten yhtiön erikielisistä medioista, kuten Nokia People -henkilöstölehdestä, Nokia News Service -palvelusta sekä Nokian brändiin liittyvistä tehtävistä, muun muassa Connect to Art -hankkeesta. 

Uransa alkuvaiheessa Melgin toimi toimittajana ja tiedottajana. Melginin käsikirjoittamia ja toimittamia teoksia on palkittu erilaisilla koti- ja ulkomaisilla palkinnoilla. Hän toimi 2010-luvulla maailman PR- ja viestintäjärjestöjen kattojärjestö Global Alliance for Public Relations and Communication Managementin hallituksessa. Melginillä on hyväksytty hallituksen jäsen -tutkinto (HHJ) ja yli 10 vuoden kokemus hallitustyöstä erilaisissa organisaatioissa.

Artikkeleita, teoksia 
 Melgin, Elina, 2014: Propagandaa vai julkisuusdiplomatiaa? Taide ja kulttuuri Suomen maakuvan viestinnässä 1937-52. Helsingin yliopisto (väitöskirja). ISBN 978-952-10-9779-9.
 Melgin, Elina, 2016: "Tiedottajien ammattikunnan synty Suomessa", s. 61–73, Historiallinen aikakauskirja 1/2016. Suomen Historiallinen Seura ja Historian Ystäväin Liitto
 Melgin, Elina, 2015: “Finland”, s. 19–31, teoksessa Watson, Tom (toim.): Western European Perspectives on the Development of Public Relations. Other Voices. UK: Palgrave MacMillan. ISBN 978-1-137-42751-9 (eBook).
 Melgin, Elina, 2015, ”Tiedottajan ammattikuvan synty ja maakuvaviestintä”, s. 154–184,  Kivioja, Kleemola, Clerc (toim.): Sotapropagandasta brändäämiseen: Miten Suomikuvaa on rakennettu. Turun yliopisto, Poliittisen historian julkaisuja 5. Docendo. 
 ”Tapaus Guggenheim Helsinki. Voidaanko vaikuttajaviestinnällä lisätä yleistä hyväksyntää”. ProComma Academic 2015 ja online versio Viestijat.fi –mediassa.
 Pirjo von Hertzen, Elina Melgin & Leif Åberg 2012: Vuosisata suhdetoimintaa. Suomen yhteisöviestinnän historia. Otava. ISBN 978-951-1-26547-4.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elina Melginin kotisivut

Suomalaiset tiedottajat
Suomalaiset mediatutkijat
Nokian henkilöstö
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Riikka Tuomari

Riikka Tuomari (30. heinäkuuta 1948 Vaasa – 15. elokuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen animaattori ja lastenkirjojen kuvittaja.

Tuomari teki vuosina 1975–1982 Antti Karin ja Marja Seilolan kanssa Hämeenlinnan historiasta kertovat animaatioelokuvat Savupirtti ja linna, Kaupunkilaisia ja  Purkukortteli. Niistä Kaupunkilaisia sai valtion laatutukipalkinnon sekä parhaan kotimaisen animaation palkinnon Tampereen elokuvajuhlilla. Savupirtti ja linna sai Jussi-kunniakirjan 1975.

Marja Seilolan kirjoittama ja Riikka Tuomarin kuvittama lastenkirja Linnakylän Katri ja Mikko sai vuonna 1980 Rudolf Koivu -palkinnon.

Tuomari toimi Elokuva- ja televisiokasvatuskeskus ry:n hallituksen puheenjohtajana 1981–1984.

Kuvituksia
Seilola, Marja: Linnakylän Katri ja Mikko. WSOY, 1979. ISBN 951-0-09330-0.
Juutilainen, Leena: Nessi. Weilin + Göös, 1981. ISBN 951-35-2625-9.
Seilola, Marja: Myllymäen Katri ja Mikko. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11932-6.
Salo, Irma: Santeri ja hevonen, Sanoma, Lasten oma kirjakerho, 1990. ISBN 951-875-177-3.

Animaatioelokuvia
Savupirtti ja linna (22 min, 1975)
Kaupunkilaisia (20 min, 1978)
Purkukortteli (13 min, 1982)
Jo kuudentoista (13 min, 1985)

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset animaattorit
Suomalaiset kuvittajat
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Atlantan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Atlantan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon arkkihiippakunta Georgiassa Yhdysvalloissa. Siihen kuuluvat seurakunnat, jotka sijaitsevat Baldwinin, Banksin, Barrowin, Bartowin, Buttsin, Carrollin, Catoosan, Chatoogan, Cherokeen, Clarken, Claytonin, Cobbin, Cowetan, Daden, Dawsonin, DeKalbin, Douglasin, Elbertin, Fanninin, Fayetten, Floydin, Forsythin, Franklinin, Fultonin, Gilmerin, Gordonin, Greenen, Gwinnettin, Habershamin, Hallin, Hancockin, Haralsonin, Hartin, Heardin, Henryn, Jacksonin, Jasperin, Lamarin, Lincolnin, Lumpkinin, Madisonin, McDuffien, Meriwetherin, Monroen, Morganin, Murrayn, Newtonin, Oconeen, Oglethorpen, Pauldingin, Pickensin, Piken, Polkin, Putnamin, Rabunin, Rockdalen, Spaldingin, Stephensin, Taliaferron, Townsin, Troupin, Unionin, Upsonin, Walkerin, Waltonin, Warrenin, Whiten, Whitfieldin ja Wilkesin piirikunnissa.

Piispa ja arkkipiispat 
 Francis Edward Hyland (1956–1961)
 Paul John Hallinan (1962–1968)
 Thomas Andrew Donnellan (1968–1987)
 Eugene Antonio Marino (1988–1990)
 James Patterson Lyke (1991–1992)
 John Francis Donoghue (1993–2004)
 Wilton Daniel Gregory (2004– )

Lähteet 

Georgia (osavaltio)
Yhdysvaltain katoliset hiippakunnat
Kasper Dolberg

Kasper Dolberg Rasmussen (s. 6. lokakuuta 1997 Silkeborg) on tanskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Sevillaa lainalla ranskalaisseura Nicesta.

Dolberg aloitti uransa GFG Voelissa. Vuonna 2009 hän siirtyi Silkeborg IF:ään. Hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa 17. toukokuuta 2015 Brøndby IF:ää vastaan. Tammikuussa 2015 hän teki Ajaxin kanssa kolmen vuoden sopimuksen 1. heinäkuuta 2015 alkaen. 26. heinäkuuta 2016 hän teki debyyttinsä Ajaxissa Mestarien liigan karsintojen ottelussa PAOK:ia vastaan, jossa hän teki maalin. Hän pelasi Eredivisiessa 78 ottelua ja teki niissä 33 maalia. Hän teki hattutempun eli kolme maalia marraskuussa 2016 NEC Nijmegenia vastaan. Varsinaisessa Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua kaudella 2018–2019. Eurooppa-liigassa hän pelasi 13 ottelua ja teki kuusi maalia, muun muassa yhden molemmissa välieräotteluissa Lyonia vastaan, kaudella 2016–2017, kun Ajax eteni loppuotteluun, jossa se hävisi Manchester Unitedille.

Elokuussa 2019 Dolberg siirtyi Ranskaan. Hän pelasi OGC Nicessa ensimmäisellä kaudellaan 23 liigaottelua ja teki niissä 11 maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Ligue 1:ssä 25 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Ligue 1:ssä 26 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Hän teki Ranskan cupissa maalin voitokkaassa välieräottelussa Versailles'ta vastaan.

Dolberg teki 11. marraskuuta 2016 debyyttinsä Tanskan maajoukkuessa MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kesäkuussa 2017 ja silloinkin vastassa oli Kazakstan. Hän teki kaksi maalia kesäkuussa 2019 EM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan, lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan, maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan ja kesäkuussa 2021 EM-kilpailujen neljännesvälieräottelussa Walesia vastaan. Kymmenennen maaottelumaalinsa hän teki EM-kilpailujen puolivälieräottelussa Tšekkiä vastaan. Syyskuussa 2022 hän teki maalin Kansojen liigan ottelussa Ranskaa vastaan.

MM-kilpailuissa 2018 Dolberg pelasi 15 minuuttia alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle Tanskan viimeisessä alkulohko-ottelussa ja pelasi sitten avauskokoonpanossa joukkueen kaikki kolme jatko-ottelua sen yltäessä välieriin.

Lähteet 
 Maajoukkuen tilastot Tanskan jalkapalloliiton sivustolla 
 Soccerway-profiili

Viitteet 

Tanskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Kivelän seisake

Kivelä (ratakm 237+000) on lakkautettu seisake Haminan kaupungissa Haminan vanhalla radalla tasan kahden kilometrin päässä Haminan vanhalta rautatieasemalta.

Liikennepaikka avattiin 1. maaliskuuta 1946 ja lakkautettiin 26. toukokuuta 1968. JuHa-radan myötä Kivelä on jäänyt rataverkon ulkopuolelle.

Lähteet 

 Hamina
The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 1

The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 1 on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Five Finger Death Punchin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 30. heinäkuuta 2013, ja sen on tuottanut Kevin Churko yhdessä Five Finger Death Punchin jäsenten kanssa.

Taustatietoja 
Five Finger Death Punch ilmoitti helmikuussa 2013 työstävänsä neljättä studioalbumiaan. Yhtye julkaisi maaliskuussa tulevaa kiertuetta varten mainosvideon ja uuden kappaleen ”Here to Die”. Kappale on The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2 -levyn avausraita.

Singlet 
Albumin avausraita ja ensimmäinen single on kappale ”Lift Me Up”, jossa on mukana Judas Priestn jäsen Rob Halford. Kappale julkaistiin 2. toukokuuta 2013. 

Toinen single oli cover-versio yhdysvaltalaisen rap-artistin LL Cool J:n kappaleesta ”Mama Said Knock You Out”, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2014. Kappaleella on mukana esiintymässä yhdysvaltalainen rap-artisti Tech N9ne. 

Kolmas single oli nimeltään ”Wrong Side of Heaven”, josta myöhemmin tehtiin yhdysvaltalaisille kodittomille sotaveteraaneille omistettu musiikkivideo.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ivan Moody – laulu
 Zoltan Bathory – kitara
 Jason Hook – kitara
 Jeremy Spencer – rummut
 Chris Kael – bassokitara

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Artistdirect: 
 Loudwire:

Aiheesta muualla

Lähteet 

Vuoden 2013 albumit
Five Finger Death Punchin albumit
Opettajien työttömyyskassa

Opettajien työttömyyskassa (OPETK) on eräs Suomessa toimivista palkansaajien työttömyyskassoista. Useimmat työttömyyskassan yli 108 000 jäsenestä liittyvät työttömyyskassaan ammattiliittonsa kautta. Työttömyyskassaan voi liittyä myös yksilöjäsenenä; tällä tavoin, ilman ammattiliiton jäsenyyttä, kassaan onkin liittynyt noin 2 700 jäsentä.

Jäseneksi liittymisen kustannus riippuu siitä, minkä jäsenjärjestön (ammattiliiton) jäsen hakija on tai liittyykö hakija jäseneksi yksilöjäsenenä. Työttömyyskassan jäsenmaksu maksetaan yleensä osana ammattijärjestön jäsenmaksua (jonka suuruus voi olla noin 0,9–1,5 % bruttopalkasta). Siten esimerkiksi Professoriliiton jäseniltä ei enää peritä erillistä maksua työttömyyskassan jäsenyydestä. Sen sijaan yksilöjäsenille jäsenyys maksoi vuonna 2016 yhteensä 7,70 euroa kuukaudessa (92,40 €/v).

Lähteet

Työttömyyskassat
Suomalaiset opettajajärjestöt
The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2

'The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2 on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Five Finger Death Punchin viides studioalbumi. Albumi julkaistiin 19. marraskuuta 2013, ja sen on tuottanut Kevin Churko yhdessä Five Finger Death Punchin jäsenten kanssa.

Taustatietoja 
Five Finger Death Punch ilmoitti helmikuussa 2013 työstävänsä neljättä ja viidettä studioalbumiaan. Yhtye julkaisi maaliskuussa tulevaa kiertuetta varten mainosvideon ja uuden kappaleen ”Here to Die”, joka on samalla levyn avausraita.

Singlet 
Albumin ensimmäinen single "Battle Born" julkaistiin 10. syyskuuta 2013. Kappaleen nimi on viittaus Nevadan lippuun, joka on yhtyeen kotivaltio. Toinen single oli cover-versio kappaleesta ”House of the Rising Sun”, joka julkaistiin 3. helmikuuta 2014. Kappaleesta on myös tehty musiikkivideo.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ivan Moody – laulu
 Zoltan Bathory – kitara
 Jason Hook – kitara
 Chris Kael – basso
 Jeremy Spencer – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Melodic:

Aiheesta muualla

Lähteet 

Vuoden 2013 albumit
Five Finger Death Punchin albumit
Spártin arkeologinen museo

Spártin arkeologinen museo (; myös Spartan arkeologinen museo) on arkeologinen museo Spártin kaupungissa Kreikassa. Se esittelee muinaisen Spartan eli Lakedaimonin alueelta ja muualta Lakoniasta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1874 ja museorakennus valmistui vuonna 1876. Museon alku on Spartassa kaivauksia suorittaneen saksalaisen arkeologi Ludwig Rossin kokoelmissa vuodelta 1833 sekä P. Stamatákiksen kokoelmissa vuodelta 1872. Museo on Kreikan vanhimpia maakunnallisia museoita ja ensimmäisiä museoksi alun perin rakennettuja rakennuksia. Museorakennus, joka sijaitsee Spártin keskustassa, edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Museota on laajennettu usein sen historian aikana ja sen siirtämistä suurempiin tiloihin suunnitellaan (vuonna 2016). Museon näyttelyt ovat seitsemässä salissa, joiden yhteispinta-ala on noin 500 neliömetriä.

Kokoelmat  

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kivikaudelta ja mykeneläiseltä kaudelta roomalaisen kauden lopulle. Löydöt ovat eri puolilta Lakoniaa.

Esineisiin lukeutuu muun muassa esihistoriallisen ajan löytöjä Amyklaista, Epidauros Limerasta, Pellanan mykeneläisiltä haudoilta, Gerákista, Melathriásta, Peristéristä ja Angelónasta; löytöjä Artemis Orthian pyhäköstä, kuten norsunluisia, kivisiä ja keraamisia votiivilahjoja ja rituaaleissa käytettyjä naamioita; koristeosia ja muita löytöjä Athene Khalkioikoksen temppelistä, Amyklain Apollonin temppelistä ja muista pyhäköistä; veistoksia, kuten Athene Khalkioikoksen temppelistä löydetty spartalaista sotilasta esittävä veistos, niin kutsuttu Leonidas; sekä muun muassa hauta-amforoita, roomalaisaikaisia lattiamosaiikkeja, piirtokirjoituksia ja reliefejä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan arkeologiset museot
Spárti
Construct


Construct on ruotsalaisen melodisen death metalin yhtye Dark Tranquillityn kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 28. toukokuuta 2013 levymerkillä Century Media Records. Albumi on tyyliltään edeltäjiään tummasävyisempi.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 171. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 15.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Marko Säynekoski antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja piti sitä paremmin tuotettuna kuin edeltäjänsä We Are the Void (2010). Hänestä harmoniat ovat keskeisessä osassa, albumin olevan vähemmän hyökkäävä ja yhtyeen rock-kokeilujen olevan onnistuneita. Kaaoszinen Toni Lehtonen antoi albumille arvosanan 8/10, ja piti sitä tuttuna ja turvallisena Dark Tranquillityna. Hän totesi kappalemateriaalin olevan monipuolista ja kokonaisuuden pysyvän hyvin kasassa. Metal Injectionin Greg Kennelty ylisti albumia napakympiksi, ja piti sitä yhtyeen parhaana.

Kappaleet 
Albumin kappaleet (Yhdysvaltain painoksessa kaksi bonusraitaa):

Kokoonpano 
 Mikael Stanne – laulu, sanoitukset
 Niklas Sundin – soolokitara, kansikuva
 Martin Henriksson – rytmikitara, basso
 Anders Jivarp – rummut
 Martin Brändström – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Kaaoszine: 8/10
 Metal Injection: ylistävä
 Soundi: 
 Sputnikmusic: 3.6/5

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Dark Tranquillityn albumit
Vuoden 2013 albumit