joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Finlands svenska metodistkyrka

Finlands svenska metodistkyrka ("Suomen ruotsinkielinen metodistikirkko") on Suomen ruotsinkielisten metodistiseurakuntien emäkirkko ja rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta. Kirkkoon kuuluu 14 seurakuntaa: Hanko, Helsinki, Inkoo, Kauniainen, Kokkola, Kristiinankaupunki, Loviisa, Pietarsaari, Pori, Skaftung, Tammisaari, Tolkkinen, Turku ja Vaasa. Jäseniä oli vuonna 2008 noin 600.

Ensimmäinen seurakunta perustettiin Vaasaan vuonna 1881. Kirkko julkaisee lehteä Nya Budbäraren. Kirkko on jäsenenä Frikyrklig samverkan -yhdistyksessä ja Suomen ekumeenisessa neuvostossa.

Kirkon piirissä on vuonna 2013 tullut julkisuuteen lasten seksuaalinen hyväksikäyttöepäily, joka tuli esiin jo vuonna 2010, mutta ei silloin johtanut tutkintaan. Epäilty pastori on kuollut 2012 eikä häntä siten voida kuulla asiassa. Seksuaalisen hyväksikäytön uhreja on ainakin seitsemän poikaa.

Suomen ruotsinkielisen metodistikirkon alaisuuteen kuuluu myös kaksi Ruotsissa toimivaa metodistiseurakuntaa, jotka sijaitsevat Laxåssa ja Östersundissa. Nämä seurakunnat halusivat pysyä metodistiseurakuntina Ruotsin metodistikirkon liityttyä Equmeniakyrkaniin.

Katso myös 
 Suomen Metodistikirkko

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finlands svenska metodistkyrka 
 Nya Budbäraren  

Metodismi Suomessa
Suomenruotsalainen kulttuuri
Suomenruotsalaiset järjestöt
Suomen kristilliset yhdyskunnat
Episkopaalisuus

Episkopaalisuus on seurakunnallinen järjestäytymismuoto, jossa ylin valta kuuluu korkea-arvoisimmalle piispalle, joka delegoi sitä sitten muille piispoille ja papistolle. Sana tulee kreikan kielen piispaa ja paimenta tarkoittavasta sanasta episkopos.

Yhdysvalloissa kirkkokunnat jaoteltiin tyypillisesti 1800-luvulla ja osin edelleen kongregationaalisiin, presbyteriaanisiin ja episkopaalisiin. Siinä missä kongregationaaliset seurakunnat ovat itsenäisiä ja tyypillisesti pastorijohtoisia, presbyteriaaniset seurakunnat ovat vanhimmisto-/synodijohtoisia ja episkopaaliset seurakunnat siis piispa-/hiippakuntajohtoisia.

Lähteet 

Kristilliset käsitteet
Missionskyrkan i Finland

Missionskyrkan i Finland (MKF, ), aiemmalta nimeltään Fria Missionsförbundet (FMF, ) on yhdistys, joka toimii Suomen ruotsinkielisten vapaakirkollisten seurakuntien kattojärjestönä. Se rekisteröitiin uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2004, vaikka toiminta siirtyi yhdistysmuotoisesta kirkkokunnan alla vasta 1.1.2007.

Missionskyrkan i Finland on Suomen ekumeenisen neuvoston jäsen sekä Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.

Katso myös 

 Suomen Vapaakirkko

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Missionskyrkan i Finland

Suomen Vapaakirkko
Vapaakristillisyys Suomessa
Suomen kristilliset yhdyskunnat
Suomenruotsalaiset järjestöt
Kalliola

Kalliola voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimenä 
 Iiris Kalliola (s. 1959), tietokirjailija
 Joonas Kalliola (s. 1991), jääkiekkoilija
 Marianna Kalliola (1952–1978), runoilija
 Reino Kalliola (1909–1982), kasvitieteilijä, luonnonsuojelija ja kirjailija

Muita merkityksiä 
 Kalliola, Hollolan Vesikansan alueella sijaitseva kylä
 Kalliolan setlementti, Suomen Setlementtiliiton toimipiste ja kansalaisopisto Helsingissä.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Ulvilan lukio

Ulvilan lukio on luokaton lukio, jossa on käytössä ns. 5 - jaksojärjestelmä. Koulu on perustettu 1969 Ulvilan yhteiskouluna. Peruskoulu-uudistuksessa se jaettiin Ulvilan yläasteeksi ja lukioksi, myöhemmin yläaste otti Ulvilan yhteiskoulu -nimen takaisin käyttöön. Syksyllä 2006 koulussa oli noin 330 opiskelijaa sekä 20 opettajaa. Koulun rehtorina toimii Marianne Nurmo-Heikkilä. Lukio sijaitsee Friitalan kylässä aivan Ulvilan keskustassa Kokemäenjoen rannalla.

Lukio tarjoaa perusopintojen lisäksi mahdollisuuden tavoitteidensa mukaisesti yksilölliseen oppimiseen esimerkiksi yhteistyössä yliopistokeskuksen ja kansalaisopiston kanssa. Se on myös mukana Satakunnan Sport Academissa.

Ulvilan lukiossa on mahdollisuus suorittaa lukiodiplomi kuvataiteessa, musiikissa, liikunnassa ja mediassa.

Aiheesta muualla
Ulvilan lukion kotisivut 

Ulvila
Suomen lukiot
Ahmad al-Dukhi

Ahmad al-Dukhi al-Dusari () (s. 25. lokakuuta 1976) on saudiarabialainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana.

Al-Dukhi oli al-Hilal-joukkueessa, kun se voitti AFC Club Championshipin sekä AFC Super Cupin vuonna 2000. Tämän jälkeen hän siirtyi al-Ittihadiin ja auttoi joukkueen AFC Champions Leaguen voittoon vuonna 2005.

Al-Dukhi pelasi myös Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkueessa ja kuului miehistöön muun muassa Etelä-Korean ja Japanin MM-kilpailuissa 2002, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa, sekä Saksan MM-kilpailuissa 2006, jossa hän pelasi Saudi-Arabian kaikissa kolmessa ottelussa.

Lähteet 

Dukhi, Ahmad al-
Dukhi, Ahmad al-
Dukhi, Ahmad al-
International Evangelical Church in Finland

International Evangelical Church in Finland (IEC, "Kansainvälinen evankelinen kirkko Suomessa") on Suomessa toimiva kansainvälinen ja tunnustustenvälinen ekumeeninen kirkko. Se toimii läheisessä yhteistyössä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja Evangelical Lutheran Church in American kanssa. Kirkko aloitti toimintansa vuonna 1975 ja on rekisteröity yhdistykseksi 1984. Jäseniä on n. 450 (2007).

International Evangelical Church on Suomen ekumeenisen neuvoston jäsenkirkko. IEC on siis itsenäinen kirkko, vaikka oikeudellisesti se on rekisteröity yhdistys.

IEC:lla on useita kokoontuvia seurakuntia pääkaupunkiseudulla. Seurakunnalla on kolme pastoria ja diakoniatyöntekijä. IEC:lla on laajaa sosiaalista työtä ja se auttaa maahanmuuttajia integroitumaan yhteiskuntaan. IEC tekee myös lähetystyötä muiden uskontojen edustajien parissa.

ICE on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 International Evangelical Church in Finland 

Kristinusko Suomessa
Protestanttiset kirkot
Uusitalo

Uusitalo on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aaro Uusitalo (1901–1980), poliitikko
 Ari Uusitalo (s. 1957), pesäpalloilija
 Arja Uusitalo (s. 1965), erikoislääkäri, dosentti, paikallispoliitikko
 Arja Uusitalo (s. 1951), ruotsinsuomalainen runoilija ja toimittaja
 Eero Uusitalo (1946–2015), maaseutupolitiikan tutkija ja virkamies, professori
 Eino Uusitalo (1924–2015), poliitikko
 Eino Uusitalo (1925–2019), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Helena Uusitalo (s. 1962), keihäänheittäjä
 Iiro Uusitalo, ohjelmoija ja tietoturva-alan asiantuntija
 Ilkka Uusitalo (s. 1949), EU-diplomaatti
 Janne Uusitalo (s. 1968), harmonikkataiteilija
 Juha Uusitalo (s. 1964), oopperalaulaja
 Juho Uusitalo (s. 1993), näyttelijä
 Kari Uusitalo (s. 1933), elokuvahistorioitsija, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Kauko Uusitalo (1921–1988), yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Kirsti Uusitalo (s. 1963), juristi ja oikeusneuvos
 Kristiina Uusitalo (s. 1959), taidemaalari
 Liisa Uusitalo (s. 1944), markkinoinnin professori
 Mari Uusitalo (s. 1973), keihäänheittäjä
 Markus Uusitalo (s. 1997), jalkapallomaalivahti
 Paavo Uusitalo (1939–2016), sosiologi, professori
 Riitta Uusitalo (s. 1960), kuvittaja, kuvataiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija
 Roope Uusitalo (s. 1968), taloustieteilijä
 Sami Uusitalo (s. 1977), basisti
 Sirkku Uusitalo (1937–2017), toimittaja
 Taito Uusitalo (s. 1922), arkkitehti
 Tuomas Uusitalo, näyttelijä, ääninäyttelijä, laulaja ja muusikko
 Ville Uusitalo (s. 1979), jääkiekkoilija

Uusitalo on myös Sasu Ripatin eli Vladislav Delayn käyttämä taiteilijanimi.
Alf Ross

Alf Niels Christian Ross (10. kesäkuuta 1899 Kööpenhamina – 17. elokuuta 1979 Virum) oli tanskalainen oikeustieteilijä ja oikeusteoreetikko. Hän tuli tunnetuksi osallisuudestaan skandinaavisen realismin koulukunnan edustajana ja oikeuspositivistina.

Akateeminen ura  
Ross suoritti oikeustieteellisen perustutkinnon Tanskassa 1922. Tämän jälkeen Ross opiskeli melkein kolme vuotta ulkomailla Ranskassa, Itävallassa ja Englannissa. Näinä vuosina hänen mielenkiintonsa oikeusfilosofiaa kohtaan heräsi. Wienissä hän osallistui Hans Kelsenin pitämiin seminaareihin, joiden opillisena tuloksena oli Rossin ensimmäinen teos Theorie der Rechsquellen. Teos valmistui vuonna 1926 ja on omistettu Kelsenille. Kohdattuaan vastustusta kotiyliopistossaan Kööpenhaminassa hän matkusti Uppsalaan, missä hän opiskeli filosofiaa Axel Hägerströmin johdolla. Hän suoritti filosofian kandidaatin ja lisensiaatin tutkinnot ennätysajassa  ja keväällä 1929 väitteli tohtoriksi Theorie der Rechtsquellen -teoksella.

Kööpenhaminan oikeustieteellisen tiedekunnan professori Rossista tuli 1938. Hän julkaisi lukuisia teoksia eri oikeudenalojen, erityisesti kansainvälisen oikeuden ja valtiosääntöoikeuden saralta. 
Ross toimi myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina 50- ja 60-lukujen vaihteessa.

Oikeuden dualismista  
Ross pyrki oikeusteoriassaan ratkaisemaan saman ongelma kuin Hans Kelsen: miten oikeus voi samaan aikaan olla sekä "olemista" että "pitämistä" (Rossin terminologiassa todellisuus ja sitovuus). Hän nimittää tätä ongelmaa oikeuden dualismiksi. Rossin käsityksen mukaan perinteiset oikeusteoreettiset koulukunnat, kuten 1800-luvun historiallinen koulukunta, käsitelainoppi ja uustomismi käsittelevät oikeutta yhtäältä todellisuuden ilmiönä, jota voidaan havainnoida ja toisaalta metafyysisenä ja apriorisena käsitteenä, sitovana normina.

Rossin lähtökohta on, että niin todellisuus kuin sitovuuskin kuuluvat oikeuteen, eikä niitä voi jättää pois oikeuden teoreettisesta tarkastelusta. Hän näkee problematiikan koskien ihmisten mentaalisia tiloja ja näkee koko asettelun näin psykofyysisenä ongelmana. Oikeutta todellisuuden ilmiönä, jota ilmentää oikeudenkäyttöön liittyvä tosiasiallinen pakko eli sanktion uhka, vastaa ihmisen itsekäs käyttäytymisasenne. Oikeusnormien sitovuutta vastaa puolestaan ihmisen epäitsekäs käyttäytymisasenne eli lainkuuliaisuus. Rossille itsekäs ja epäitsekäs käyttäytymisasenne eivät ole ristiriidassa keskenään vaan päinvastoin edellyttävät ja ylläpitävät toisiaan. Oikeuden voimassaolon perusta on siis viime kädessä ihmisten käyttäytymisasenteissa.

Teokset (valikoima)
 Theorie der Rechtsquellen. (1926)
 Hvorfor Demokrati? (1946)
 Om ret og retfærdighed. (1953)
 Dansk Statsforfatningsret. (1959–1960)

Lähteet 

Tanskalaiset henkilöt
Oikeustieteilijät
Oikeusfilosofit
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Jonava

Jonava () on kaupunki Liettuan keskiosassa noin 30 kilometrin päässä Kaunasista. Sen väkiluku oli 30 224 vuonna 2012 ja se sai kaupunginoikeudet 1864. Kaupunki mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1740.

Asukasluvun kehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Kaunasin läänin kaupungit
Kaakkurin koulu

Kaakkurin koulu on perusasteen 1.—9. luokkien oppilaitos Oulussa Kaakkurin kaupunginosassa. Koulu on aloittanut toimintansa syksyllä 2004 ja se on Kaakkurin suuralueen keskuskoulu. Entinen Kaakkurin sivukoulu nimettiin uudelleen Sarasuon kouluksi 1. elokuuta 2002 Kaakkurin koulun nimen siirtyessä uudelle keskuskoululle. Noin 900 oppilaan koulussa rehtorina toimii Outi Ervasti.

Koulu sijaitsee Kaakkurin kaupunginosan keskuksessa, Oulunlahdentien ja Kaakkurin ostoskeskuksen läheisyydessä. Koulun pihalla on kellotorni, jossa on taiteilija Jaakko Niemelän neonvalotaideteos Counting numbers. Taideteos on paljastettu samana vuonna kuin koulu aloitti toimintansa.

Koulu on samassa rakennuksessa Kaakonpojan päiväkodin kanssa. Koulun vieressä ovat kirkko, nuorisotalo ja terveysasema.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Oulun kaupunki: Kaakkurin koulu

Kaakkuri
Oulun peruskoulut
Järvelä

Järvelä on Kärkölän kunnan kuntakeskus ja selvästi suurin taajama. Taajamassa asui vuoden 2020 lopulla noin 2 600 asukasta. Tilastokeskuksen määrittelemänä tilastollisena taajamana Järvelä kattaa myös Kärkölän kirkonkylän.

Taajama sijaitsee Lahden ja Riihimäen välisen rautatien varrella ja maanteitse kantatien 54 ja seututien 295 risteyksessä. Kaikki Lahti–Riihimäki-välin taajamajunat pysähtyvät Järvelän rautatieasemalla.

Alueella on asutuksen lisäksi paljon erilaisia yrityksiä, kuten ruokakauppoja, huoltoasema, rautakauppa, apteekki, Alko, ravintoloita, elokuvateatteri Järvelän Kino, posti, kampaamo, pankki ja autokorjaamoita. Järvelässä toimivia kunnallisia palveluja ovat muun muassa peruskoulu, kirjasto, päiväkoti, nuorisotila, terveysasema ja uimahalli. Järvelässä toimineen Kärkölän lukion toiminta loppui vuonna 2015 pienen opiskelijamäärän takia. Lähin lukio on nyt Hausjärven Oitissa, kun Hollolassakaan ei ole enää lukiota.

Lähteet 

Kärkölän kylät
Päijät-Hämeen maakunnan taajamat
Suomen kuntakeskukset
10,000 Days


10,000 Days on Toolin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 2. toukokuuta 2006. Albumilla yhtye löi lopullisesti itsensä läpi musiikin valtavirrassa. Kappaleet "Vicarious" ja "The Pot" julkaistiin singleinä, joista jälkimmäinen nousi Yhdysvaltojen Billboard-listalla ykköseksi.

27. maaliskuuta 2006 Billboard-verkkosivusto julkaisi artikkelin 10,000 Daysista, missä kerrottiin "Vicariousin" tulevan olemaan ensimmäinen singlejulkaisu albumilta. Kappale julkaistiin radiosoittoon virallisesti 17. huhtikuuta. Kappaleen musiikkivideon ensi-iltaa oli alustavasti suunniteltu kesäkuulle, mutta sitä ei ole vieläkään julkaistu lukuun ottamatta singlejulkaisua.

Kappaleet

Tietoa kappaleista 
Kappale "Vicarious" kertoo länsimaisten ihmisten mediassa näkemästä sodasta, kuolemasta ja kärsimyksestä, josta he nauttivat myöntämättä sitä.
"Jambi" tarkoittaa suomen kielellä runonpätkää, jossa ensimmäinen tavu on lyhyt tai painoton ja seuraavan tavu on pitkä tai painollinen. Jambi on myös provinssi Sumatralla.
'Marie' on yhtyeen laulajan Maynard James Keenanin kuolleen äidin toinen nimi. Hänen äitinsä sai aivohalvauksen, jossa hän halvaantui osittain. Hän kuoli 27 vuotta tämän jälkeen, mikä on päivinä n. 10 000 päivää (engl. 10,000 days).
Kappaleen "The Pot" nimi viittaa kahteen asiaan: tekopyhyyttä kuvaavaan sanontaan "pata kattilaa soimaa" (englanniksi pot calling the kettle black) ja kannabiksen kutsumanimeen. Kappaleen voidaan katsoa kuvaavan kannabiksen käyttäjiä tiukasti arvostelevien ihmisten tekopyhyyttä.
Lipan on Apachelainen heimo.
"Lost Keys" oli ensimmäinen nimi kappaleiden "Wings for Marie/10,000 Days" -kokonaisuudelle.
"Viginti Tres" (latinaa, tarkoittaa lukua 23) sisältää lähinnä tausta- ja hälyääniä, kuten myös yhtyeen edellisen albumin "Faaip De Oiad".

Kokoonpano 
 Maynard James Keenan – laulu
 Danny Carey – rummut, tabla, lyömäsoittimet, elektroniset rummut (Mandalas )
 Justin Chancellor – basso
 Adam Jones – kitara, sitar

Listasijoitukset

Singlet

RIAA:n sertifikaatit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Toolin viralliset sivut 
 10,000 Days allmusic.comissa 

Toolin albumit
Vuoden 2006 albumit
Trenčínin alue

Trenčínin alue (Trenčiansky kraj) on hallinnollinen alue Slovakian länsiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Trenčín ja toinen tärkeä kaupunki on Prievidza. Alueen pinta-ala on 4 501 km² ja asukasluku oli 594 328 vuonna 2011. 

Aluetta ympäröivät Trnavan, Nitran, Banská Bystrican ja Žilinan alueet sekä Tšekki.

Trenčínin alue jakautuu yhdeksään piiriin (okresky):
Bánovce nad Bebravou
Ilava
Myjava
Nové Mesto nad Váhom
Partizánske 
Považská Bystrica 
Prievidza 
Púchov 
Trenčín

Lähteet

Aiheesta muualla 

Slovakian hallinnolliset alueet
Come Clarity


Come Clarity on In Flamesin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 3. helmikuuta 2006. Yhdysvalloissa se julkaistiin 7. helmikuuta 2006. Albumi nousi Suomessa virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle.

Levyllä vierailee myös ruotsalainen laulajatar Lisa Miskovsky, joka laulaa kappaleessa ”Dead End”. Peter Iwersin haastattelun mukaan levyn nimen piti olla Crawl Through Knives. Yhtye päätti kuitenkin, että Come Clarity olisi parempi. Kappale ”Take This Life” on myös yhtenä pelattavana kappaleena Guitar Hero III: Legends of Rock -videopelissä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Anders Fridén – laulu
 Jesper Strömblad – kitara
 Björn Gelotte – kitara
 Peter Iwers – basso
 Daniel Svensson – rummut
 Lisa Miskovsky – laulu kappaleessa "Dead End"
 Örjan Örnkloo – koskettimet ja musiikin ohjelmointi

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Blabbermouth: 
 Desibeli.net: 
 Pitchfork: 7.3/10
 PopMatters: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

In Flamesin albumit
Vuoden 2006 albumit
OSAO

OSAO (1.1.2020 asti Oulun seudun ammattiopisto) on Oulun seudulla toimiva monialainen ammattiopisto, jossa opiskelee 8 500 nuorta ja aikuista. OSAO:n 12 koulutusyksikköä sijaitsevat Kempeleessä, Limingassa, Oulussa, Muhoksella, Pudasjärvellä ja Taivalkoskella. OSAO:ssa voi suorittaa 34 eri ammatillista perustutkintoa ja koulutusohjelmia on 66, joiden rinnalla on mahdollista tehdä myös lukio-opintoja. Ammatillinen tutkinto antaa hakukelpoisuuden korkeakouluopintoihin.

OSAO:ssa voi opiskella seitsemää koulutusalaa:
kulttuuriala, 
luonnontieteiden ala,
luonnonvara- ja ympäristöala, 
matkailu-, ravitsemis- ja talousala, 
sosiaali-, terveys- ja liikunta-ala, 
tekniikan ja liikenteen ala, 
ja yhteiskuntatieteiden, liiketalouden ja hallinnon ala.

OSAO järjestää myös oppisopimuskoulutusta sekä ammatillisiin perustutkintoihin ja ammatti- ja erikoisammattitutkintoihin valmistavaa koulutusta. OSAO:ssa on 900 työntekijää.

Yksiköt
 Haukipudas
 Kaukovainio, palvelut ja tekniikka
 Kempele-Liminka
 Kontinkangas
 Liminka
 Muhos
 Pudasjärvi
 Taivalkoski

Puukotus
Myllytullin yksikössä 10. lokakuuta 2013 16-vuotias koulussa opiskeleva miespuolinen opiskelija puukotti kolmea naispuolista opiskelijaa sekä koulun vahtimestaria.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://nettiopo.osao.fi
 http://yhteishaku.osao.fi 

Suomen ammattioppilaitokset
Kempeleen oppilaitokset
Limingan oppilaitokset
Muhos
Oulun oppilaitokset
Pudasjärven oppilaitokset
Taivalkoski
Kuntayhtymät
Bartosz Bosacki

Bartosz Bosacki (s. 20. joulukuuta 1975 Poznań) on puolalainen jalkapalloilija, jonka nykyinen seura on Lech Poznań. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.

Bosackin ensiesiintyminen Lech Poznańin riveissä tapahtui huhtikuussa 1995 ja hän voitti Puolan Super Cupin sekä Lechin että Amica Wronkin seurassa. Kausina 2004-2006 hän pelasi FC Nürnbergissä.

Puolan jalkapallomaajoukkueen valmentaja Paweł Janas valitsi Bosackin joukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006, kun FK Moskovassa pelannut Damian Gorawski estyi pelaamasta. Bosacki pelasi ensimmäisen maaottelunsa 10. heinäkuuta 2002 Färsaaria vastaan. Hän on pelannut 13 maaottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia (tilanne 20. kesäkuuta 2006).

Lähde

Aiheesta muualla
Bartosz Bosacki 90minut.pl  

Puolalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Porin Lyseo

Porin lyseon koulu on Porissa toimiva yläkoulu, joka on perustettu vuonna 1879. Aikaisemmin koulussa toimi myös lukio, mutta se lakkautettiin vuonna 2021. Koulu sijaitsee Porin keskustassa Annankadun varrella. Samassa koulukorttelissa toimii myös Myötätuulen koulu.

Koulussa on yrittäjyyspainotus ja luokkamuotoista yrittäjyyskasvatusta.

Historia 
Porin Lyseon ensimmäinen edeltäjä oli vuosina 1640–1842  toiminut Pietari Brahen perustama Porin triviaalikoulu, jota seurasivat vuoteen 1874 toiminut Porin alkeiskoulu ja sen seuraajaksi perustettu Porin reaalikoulu. Nykyinen koulu aloitti toimintansa vuonna 1879 nimellä Porin suomenkielinen yksityislyseo. Vuosina 1890–1914 koulu tunnettiin nimellä Porin klassillinen lyseo, jonka jälkeen otettiin käyttöön nimitys Porin lyseo. Peruskoulu-uudistuksen jälkeen se toimi vuosina 1975–1977 nimellä Teljän yläaste ja lukio, kunnes otettiin käyttöön nykyinen nimi Porin lyseon koulu.

Koulukorttelin vanhin osa on rakennettu arkkitehti Georg Theodor von Chiewitzin suunnitelmien mukaan vuonna 1857 ja rakennusta on laajennettu 1895. Taideainesiipi ja liikuntasali ovat vuodelta 1995 ja ruokala 1998. 

Lukio lakkautettiin vuonna 2021 ja se liitettiin uuteen Porin lukioon. Vuodesta 2022 alkaen tiloissa toimii pelkästään yläaste, johon on liitetty Porin suomalaisen yhteislyseon yläaste.

Porin lyseon tunnetuimpia entisiä oppilaita ovat presidentti Risto Ryti sekä säveltäjä Selim Palmgren.

Vuoden lyseolaiset
Porin Lyseon Seniorit ry on vuodesta 1989 lähtien valinnut Vuoden lyseolaisen. Porin Päivänä julkistettava kunnianosoitus myönnetään ansioituneelle koulun entiselle oppilaalle.

1989 Jaakko Leppänen
1990 Pekka Harttila
1991 Henry Granfors
1992 Jaakko Iloniemi
1993 Arto Javanainen
1994 Pekka Hallberg
1995 Lasse Wächter
1996 Jyrki Kangas
1997 Jukka Salo
1998 Timo Koivisto
1999 Tauno Tiusanen

2000 Tapani Vainio-Mattila
2001 Kari Uusitalo
2002 Pertti Ratsula
2003 Tero Vaara
2004 Leena Reikko
2005 Matti Linnainmaa
2006 Peter Lund
2007 Lauri Lempinen
2008 Hannu Penttilä
2009 Hannu Kalimo

2010 Kalevi Virtanen
2011 Maarit Bärlund
2012 Kari Levola
2013 Markku Honkasalo
2014 Pekka Holopainen
2015 Anne Holmlund
2016 Raimo Kostensalo
2017 Risto Ennekari
2018 Arto Kallioniemi
2019 Timo Aro

Muita tunnettuja lyseolaisia 

Antti Aarne
Antti Everi
Eeli Granit-Ilmoniemi (opettaja)
Leena Harkimo
Toivo Horelli
Väinö Horelli
Olavi Huhtala
Simo Korpela
Taavetti Laatikainen (opettaja)
Pekka Lönngren

Kullervo Manner
Selim Palmgren
Armas Perksalo
Toivo T. Pohjala
Matti Ranin
Juha Rantasila
Martti Rapola
Risto Ryti
Arvo Salo
Wilho Kyttä

Alpo Suhonen
Antti Sumiala
Juho Uoti
K. V. Valve

Lähteet

Aiheesta muualla 
Porin lyseon koulun kotisivut

Porin oppilaitokset
Teljä
Aaltojuotos

Aaltojuotos on elektroniikkateollisuudessa käytetty nopea juotosmenetelmä, jolla komponentteja liitetään piirilevyyn. Sulaa tinaa pumpataan suulakkeen läpi ylöspäin siten, että siitä muodostuu yhtenäinen aalto, jonka yli juotettava piirilevy kuljetetaan. Menetelmä soveltuu läpipainettavien komponenttien ja liimalla kiinnitettyjen pintaliitoskomponenttien juottamiseen. 

Aaltojuotosmenetelmällä saavutetaan suurempi nopeus kuin manuaalisella juottamisella. Nykyisin läpipainettavien komponenttien käyttö on harvinaista ja aaltojuotoksen sijaan käytetään pastajuotosmenetelmää (eng. reflow soldering), jolloin pintaliitoskomponentteja ei tarvitse erikseen liimata, vaan tahmea juotospasta pitää ne paikallaan uuniin asti.

Aiheesta muualla 
 Kuvakierros emolevytehtaalla 
 Aaltojuotoskoneiden valmistaja 

Juottaminen
Frans et les Femmes

Frans & les Femmes on S-ryhmään kuuluva maalaisranskalaistyylisten ravintoloiden ketju, joka aloitti toimintansa vuonna 1987. Nykyisin ketjulla on toimipaikkoja kaikkiaan 12 Suomen suurimmissa kaupungeissa. 

Ketjun nimi oli ennen vuotta 2016 Fransmanni. Uudistuksessa ketjun nimi muuttui, mutta myös jokaisen ravintolan nimi muutetaan muotoon Frans & [naisen nimi]: esimerkiksi Turussa avautui helmikuussa 2016 Frans & Emilie.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Frans & les Femmes -bistrojen kotisivut

S-ryhmä
Suomalaiset ravintolaketjut
Theo Walcott

Theodore "Theo" Walcott (s. 16. maaliskuuta 1989 Stanmore, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Southamptonia. Uransa alkuaikoina superlupauksena pidetty Walcott osoitti taitonsa ja potentiaalinsa Arsenal-vuosinaan. Walcottin suurin vahvuus on nopeus, jota hän käyttää tehokkaasti hyödykseen pelatessaan laidalla.

Seurajoukkueura 
Walcott oli Southamptonin suurin tulevaisuudenlupaus. Hän herätti huomiota ympäri koko saarivaltakuntaa. Lopulta hänestä olivat kiinnostuneita vain Arsenal ja Chelsea hänestä vaaditun valtavan siirtosumman takia. Lopulta Walcott valitsi Arsenalin muun muassa idolinsa ja Arsenal-legenda Thierry Henryn takia ja siksi, että Arsenalin managerilla Arsène Wengerillä on tapa peluuttaa nuoria pelaajia. Siirtohinta oli 12 miljoonaa puntaa. Hänet valittiin 2006 BBC:n vuoden nuoreksi urheilupersoonaksi.

Walcott pelasi Arsenalissa 12 vuoden aikana kaikkiaan 270 valioliigaottelua ja teki 65 maalia. Parhaimmillaan hän teki 14 maalia kaudella 2012–2013. Hän voitti FA Cupin 2014, jolloin pelasi vain yhden alkukierroksen ottelun, 2015, jolloin teki kolmessa ottelussa viisi maalia, ja 2017, jolloin ainoan kerran pelasi finaalissa ja teki siinä maalinkin. FA Community Shieldin hän voitti 2015 ja 2017.

Walcott siirtyi Evertoniin tammikuussa 2018. Hän pelasi seurassa 2,5 vuoden aikana 77 valioliigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi lainalla Southamptonissa 21 valioliigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kesällä 2021 hän siirtyi vapaalla siirrolla Southamptonin omistukseen ja pelasi kaudella 2021–2022 Valioliigassa yhdeksän ottelua.

Maajoukkueura 
Walcott pelasi kaikki viisi ottelua Englannin saavuttaessa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Hän oli Sven-Göran Erikssonin yllätysnimi Englannin joukkueeseen Saksan MM-kisoihin. Erikssonin omien sanojen mukaan maajoukkuekomennus antoi Walcottille kaivattua kokemusta. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Unkaria vastaan toukokuussa 2006. Walcott ei kuitenkaan pelannut saman vuoden MM-kisoissa yhtään ottelua. Ensimmäiset maaottelumaalinsa hän viimeisteli tehtyään hattutempun Kroatiaa vastaan MM-karsintaottelussa syyskuussa 2008.

Walcott pelasi Englannin kaikissa neljässä ottelussa EM-kilpailuissa 2012 ja teki maalin Ruotsia vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 47 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Karisto (Lahti)

Karisto on asuinalue Lahdessa Kymijärven rannalla. Kariston asuinalue kuului vuoteen 1956 asti Nastolaan. Historiallisesti Karisto käsittää Karistonmäen sekä rannan, mutta myöhemmin Lahden kaupunki uudelleen nimesi entisen Hollolan kylän Järvenpään myös Karistoksi. Kariston lähellä on Järvenpään alueeseen kuuluva kauppakeskus Karisma.

Historia 

Karistossa on ollut asutusta 1700-luvun loppupuolelta asti. Historiallisesti merkittävimpänä Kariston alueen asuttajana on toiminut Kariston suku. 1900-luvun alkupuolella torpparilain astuttua voimaan ensimmäiset torpanlunastukset koko Nastolan kunnassa pantiin toimeen Karistossa. 1900-luvun puolivälissä Karistonmäeltä siirryttiin rakentamaan kohti Kariston rantaa. Rantatontit jaettiin pitkiksi ja kapeiksi tonteiksi, jotta rantatontteja pystyttiin lohkoamaan paljon. Ranta-alue oli asumatonta korpea, joka raivattiin käsin 1950-luvulla asutetuksi huvila-alueeksi. Kaikki ranta-alueet Leponiemestä, Heinäniemeen ja aivan Sudenniemen vastapäähänkin saakka rakennettiin täyteen. Karistossa kadut nimettiin asukkaidensa mukaan esimerkiksi Monosentie nimettiin kauppaneuvos Jussi Monosen mukaan. Suuressa osassa Kariston taloissa viljeltiin ja taloissa oli myös eläimiä kuten nautoja, hevosia, kanoja ja sikoja. Keskellä Karistonmäkeä toimi myös kioski, josta myytiin elintarvikkeita. Vuonna 1956 Karisto liitettiin Nastolasta osaksi Lahtea. Kunnan vaihduttua karistolaiset eivät käyneet koulua enää Erstan koulussa vaan lähin koulu Lahdessa oli Möysän koulu. Kulkuyhteyksiä Karistosta Lahteen ja muualle oli monenlaisia. Karistosta kuljettiin veneellä Myllypohjaan, josta oli junayhteys sekä Lahteen, että Heinolaan. Karistosta toimi tie Villähteelle, joka meni Huikon alueen läpi. Päätienä Karistossa toimi Karistontie, joka tätäpäivää on muuttunut Karistonkaduksi.

Kariston alueen palveluja 
Karistossa sijaitsee muun muassa syksyllä 2010 avannut Kariston palvelukeskus, jossa toimivat Kariston päiväkoti ja Kariston koulu. Lisäksi alueella on yksityinen päiväkoti (Touhula Karisto). Myös seurakunta on järjestänyt kerhotoimintaa alueella. 

Järvenpään kaupunginosan luoteisosassa sijaitsee kauppakeskus Karisma, jonka ytimenä on K-Citymarket Karisto.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kariston koulu ja päiväkoti (Tilatakomo Architects)  (woodarchitecture.fi)
Citymarket Lahti Karisma  (k-ruoka.fi)

Kirjallisuutta 
Suomen ympäristö: Tiiviin ja matalan asuinalueen suunnittelu ja toteutus - esimerkkinä Lahden Karisto, Liisa Ilveskorpi, Jani Päivänen, Pentti Murole, Tero Vanhanen ja Päivi Airas, Rakennettu ympäristö, Ympäristöministeriö ISBN:978-952-11-2692-5, yhteenveto , julkaisu sivut 1-25 , sivut 26-51, ja sivut 52-81  (PDF)

Suomen asuinalueet
Ivan Gašparovič

Ivan Gašparovič (s. 27. maaliskuuta 1941) on slovakialainen oikeustieteen professori ja poliitikko, joka toimi Slovakian presidenttinä 2004–2014.

Elämäkerta 

Gašparovič syntyi Poltárissa lähellä Lučenecia. Hänen isänsä muutti Slovakiaan Kroatiasta ensimmäisen maailmansodan lopussa ja oli opettajana Bratislavassa. Gašparovič opiskeli lakia Komenskýn yliopistossa Bratislavassa 1959–1964 ja työskenteli kunnallisena syyttäjänä Martinissa ja Bratislavassa. Hän liittyi 1968 kommunistiseen puolueeseen tukeakseen Alexander Dubčekin uudistuksia, mutta puhdistettiin myöhemmin puolueesta. Huolimatta jäsenettömyydestään Gašparovič sai jatkaa uraansa, suoritti tohtorintutkinnon ja opetti vuodesta 1968 heinäkuuhun 1990 lakia yliopistossa. Helmikuussa 1990 hänestä tuli vararehtori. Vuosina 1966–1989 Gašparovič oli myös Slovakian jääkiekkoliiton kansainvälisen komitean varapuhemies.

Samettivallankumouksen jälkeen Václav Havel nimitti hänet 1990 Tšekkoslovakian valtakunnansyyttäjäksi. Vuonna 1992 hänet valittiin Slovakian tasavallan kansallisneuvoston puhemieheksi ja Tšekkoslovakian varapuheenjohtajaksi, ja loppuvuodesta hän on oli mukana laatimassa Slovakian perustuslakia.

Gašparovič liittyi 1992 Vladimír Mečiarin johtamaan HZDS:aan ja kuului Tšekkoslovakian hajottua Mečiarin autoritaarisena pidettyyn hallintoon. Hän oli parlamentin puhemiehenä jälleen 1994–1998 ja käytti maaliskuusta lokakuuhun 1998 presidentin oikeuksia kun parlamentti ei päässyt sopuun uuden presidentin valinnasta. Lokakuun 1998 jälkeen kun HZDS oli oppositiossa, Gašparovič kuului salaista poliisia valvovaan parlamentin komiteaan.

Hän lähti HZDS:stä heinäkuussa 2002, kun Mečiar ei päästänyt häntä ja eräitä muita HZDS:n jäseniä vaalilistoille. Gašparovič ja muut jäsenet perustivat samana päivänä (12. heinäkuuta) uuden HZD:n, joka sai syyskuun 2002 vaaleissa 3,3 prosenttia äänistä, ei tarpeeksi saadakseen parlamenttipaikkoja. Gašparovič palasi jälleen yliopistoon.

Huhtikuussa 2004 hän päätti lähteä presidentinvaaliin Mečiaria ja koalition Eduard Kukania vastaan. Yllättäen altavastaajana pidetty Gašparovič sai toiseksi eniten ääniä lähinnä matalan äänestysprosentin vuoksi ja pääsi toiselle kierrokselle, jolla hän voitti Mečiarin 59,9 % – 40,1 %. Vaikka äärikansallinen kansallispuolue (SNS) tukikin avoimesti Gašparovičia, Euroopan lehdistössä hänen valintansa otettiin helpottuneena vastaan pienempänä kahdesta pahasta.

Gašparovič valittiin toiselle kaudelle huhtikuussa 2009. Toisella kierroksella häntä oli vastassa SDKÚ-DS:n Iveta Radičová, jonka hän löi 55,55–44,45 %.

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.prezident.sk/
 http://www.gasparovic.sk/  – Vaalisivusto

Slovakian presidentit
Professorit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Kasia Kowalska

Kasia Kowalska (s. 13. kesäkuuta 1973 Sulejówek, Puola) on puolalainen laulaja, lauluntekijä, tuottaja ja näyttelijä.

Kowalskan musiikkiura alkoi jo varhain 1980-luvulla, kun hän lauloi useassa puolalaisessa rock-yhtyeessä. Hieman myöhemmin hän sai tarjouksen esikoislevyn tekoa varten. Levyn nimeksi tuli Gemini hänen horoskooppimerkkinsä mukaan, kuvastamaan hänen monimutkaista persoonallisuuttaan.

Vuonna 1995 hän osallistui Sopotin laulufestivaaleille ja voitti. Voittonsa jälkeen hän julkaisi seuraavan albuminsa, Koncert Inaczejin, joka tarkoittaa erilaista konserttia. Levy oli live-tallenne hänen keikoiltaan, ja sillä kuultiin myös paljon covereita. 

Kowalska edusti vuonna 1996 Puolaa Eurovision laulukilpailussa sijoittuen 15:nneksi 31 pisteellä. Edustuskappaleena oli ”Chcę znać swój grzech”, jota ei ole julkaistu kuin singlenä. Myöhemmin samana vuonna Kowalska esitti elokuvassa Nocne graffiti nuorta huumeriippuvaista. Hän myös levytti Disney-elokuvan Notre Damen kellonsoittaja soundtrackille kappaleen ”Auta, oi Luoja”.

Vuonna 1997 hän synnytti tyttärensä, Alexandra Julian. Tyttärensä isän, Kostek Yoriadisin, hän oli tavannut vuotta aiemmin.

Kowalska kirjoittaa kaikkien laulujensa sanoitukset itse ja ammentaa niitä kaikesta mitä on kokenut. Vaikka laulujen sanat ovatkin syvällisiä ja vakavia, hän osaa ottaa yleisöönsä kontaktia esiintyessään. Tämän vuoksi häntä on pidetty yhtenä Puolan parhaista esiintyvistä artisteista.

Diskografia
 1994 - Gemini („Wyznanie”, „Jak Rzecz”, „Oto ja”, „Kto może to dać”)
 1995 - Koncert Inaczej („A to co mam”)
 1996 - Czekając na... („Coś optymistycznego”, „Tak mi ciebie brak”)
 1998 - Pełna obaw / Pełna obaw (Edycja specjalna) („Co może przynieść nowy dzień”, „Wyrzuć ten gniew”, „Jesteś odrobiną szczęścia”, „Pełni obaw” / „To co może przyjść”)
 2000 - 5 („Nobody”, „Być tak blisko”, „Będę jak”, „Żyję raz”)
 2002 - Antidotum („Starczy słów”, „Bezpowrotnie”, „Antidotum”, „Pieprz i sól”)
 2004 - Samotna w wielkim mieście / Samotna w wielkim mieście (Edycja świąteczna) („To co dobre”, „Prowadź mnie” / „Magia Tych świąt”, „Domek z kart”)
 2008 - Antepenultimate („A Ty, czego chcesz?”,„Miłość, trzeźwość i pokora”, „Spowiedź”, „Maskarada”)

Palkinnot
 1994 - Puolalaisen rockscenen suurin lupaus
 1995 - Vuoden laulaja
 1995 - Vuoden hitti
 1998 - Vuoden paras laulu
 2001 - Paras puolalainen musiikkivideo
 2001 - Paras puolalainen laulaja
 2002 - Vuoden paras rock-albumi
 2002 - Vuoden artisti

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu

Puolalaiset poplaulajat
Puolan euroviisuedustajat
Vuoden 1996 euroviisuedustajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Elohim

Elohim () on hepreankielisessä Vanhassa testamentissa (Tanakissa) käytetty Jumalaa tarkoittava sana. Sana on monikko sanasta eloah (אלוה), "jumala". Monikkomuoto käytettynä yksikössä olevien verbien kanssa on hepreassa käytetty tapa kuvata (pluralis excellentiae) suuruutta ja kunnioitusta.

Muita heprealaisten jumalasta käytettyjä nimiä ovat Jahve, sekä Adonai, ’Herrani’. "Elohim" on kuitenkin appellatiivi eikä erisnimi. Koska heprea ja arabia ovat molemmat seemiläisiä kieliä ja sukulaiskieliä, sanan yksikkömuoto eloah on kielellisesti samaa alkuperää kuin arabian ilah, joka määräisen artikkelin kanssa on kehittynyt muodoksi Allah eli Jumala.

Pronssi- ja rautakauden seemiläisissä kulttuureissa on palvottu muiden jumalten ohella luojajumalaa nimeltä Ēl. On arveltu, että Elohim tarkoittaisi Ēliä.

Ensimmäinen Mooseksen kirja (Genesis) alkaa sanoilla Bereshit bara Elohim... eli Alussa Jumalat loi. Koska "elohim" on kollektiivimuoto, se on kristillisessä perinteessä tavallisesti tulkittu Pyhäksi Kolminaisuudeksi (kaikki yhdessä) tai modernissa akateemisessa tutkimuksessa monijumalisuuden ilmentymäksi. On oletettu, että  heprealaiset olisivat olleet henoteisteja, eli tunnustaneet monien jumalten olemassaolon, mutta valinneet niistä yhden omakseen ja palvoneet häntä.

Elohisti

Vanhassa testamentissa on kaksi rinnakkaista ja vain vähän toisistaan eroavaa kerrostumaa samoista kertomuksista, joissa toisessa Jumalaa kutsutaan aina nimellä Elohim (aina Moosekseen asti) ja toisessa aina nimellä Jahve. Elohim-kertomusten kirjoittajan (ns. elohistin) on arveltu olleen kotoisin pohjoisen Israelin kuningaskunnasta, kun taas jahvisti olisi ollut eteläisestä Juudasta. Joidenkin tutkijoiden mukaan kyseessä oli sama jumala, mutta eräät kulttuuriantropologit ovat arvelleet, että Juudan Jahve olisi ollut eri jumala, jonka leviitit toivat mukanaan Egyptistä, ja vasta myöhemmin Babylonian pakkosiirtolaisuuden aikana juutalaisuus olisi lopullisesti kiteytynyt yksijumalaiseksi ja Elohim ja Jahve ymmärretty samaksi jumalaksi.

Lähteet

Viitteet

Jumala kristinuskossa
Juutalaisuus
Teologia

he:אלוהים (יהדות)
Ftalaatit

Ftalaatit ovat ftaalihapon estereitä. Niitä valmistetaan hapon ja alkoholin esteröintireaktiolla.

Ftalaatteja käytetään muovien, kuten polyvinyylikloridin (PVC) pehmentämiseen. PVC-muovissa on ftalaatteja tyypillisesti 16–60 %. Suomessa DEHP:stä eli di(2-etyyliheksyyli)ftalaatista suurin osa (80–90 %) käytetään muovien pehmittiminä. Viime vuosina sen käyttö on kuitenkin vähentynyt ja sitä on korvattu erityisesti di-isononyyliftalaatilla (DINP) ja di-isodekyyliftalaatilla (DIDP).

Eräät ftalaatit, kuten di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti (DEHP) ja dibutyyliftalaatti (DBP)  on luokiteltu lisääntymiselle vaarallisiksi. Viime vuosina useita pehmeitä muovileluja on Suomessa vedetty pois markkinoilta haitallisen suurien ftalaattipitoisuuksien vuoksi.

Ftalaatteja

Aiheesta muualla 

 THL - Ftalaatit
 Lisääntymiselle vaaralliset ftalaatit
 Kansainväliset kemikaalikortit

Esterit
Sisäympäristöjen haitta-aineet
Diébougou

Diébougou on kaupunki Burkina Fasossa Bougouriban provinssissa Sud-Ouestin alueella. Vuonna 2006 kaupungissa oli 41 348 asukasta. Diébougou sijaitsee 136 km Bobo Dioulassosta kaakkoon Ghanaan vievän valtatien varrella. Kaupunki tunnetaan ranskalaisten vuonna 1900 orjatyövoimalla rakennuttamista tunneleista ja krokotiilien kansoittamasta suosta.

Lähteet

Burkina Fason kaupungit
Meri (täsmennyssivu)

Meri tarkoittaa seuraavia:

meri, mantereiden ympärillä oleva laaja ja yhtenäinen suolavesikerros
meri, kuun pinnalla oleva suuri tumma tasanko
Diracin meri, tyhjiötä kuvaava teoreettinen malli
Meri, Itkevä tyttö -yhtyeen albumi
Meri, islantilainen elokuva vuodelta 2002
S/S Meri, suomalainen rahtihöyrylaiva
Meri, naisen etunimi
 Meri, sukunimi:
Arnold Meri (1919–2009), virolais-neuvostoliittolainen eversti
Erkko Meri (s. 1991 tai 1992), suomalainen lakimies, urheiluvaikuttaja ja kirjailija
Georg Meri (1900–1983), virolainen diplomaatti, kirjallisuustieteilijä ja kääntäjä
Kaisa Meri, oik. Katri Säivä (1898–1977), suomalainen kirjailija
Leena Meri (s. 1968), suomalainen kansanedustaja (Perussuomalaiset)
Lennart Meri (1929–2006), Viron presidentti 1992–2001, kirjailija ja elokuvantekijä
Otto Meri (s. 1989), lakimies ja kokoomuslainen poliitikko
Petri Meri (s. 1991), suomalainen jääkiekkoilija
Seppo Meri (s. 1957), suomalainen lääkäri ja immunologian professori
Veijo Meri (1928–2015), suomalainen kirjailija.
Poikakuoro

Poikakuoro on yksi vanhimmista kuoromuodoista, jota jo Bach ja Mozart käyttivät.  Poikakuorot ovat hyvinkin yleisiä Manner-Euroopassa ja Britanniassa. Suomessa on huomattavasti vähemmän poikakuoroja, vain parisenkymmentä. Vuoden 2002 Nuorten Kuoroliiton (NuKl)  juhlajulkaisussa on mainittu kyseisenlaisia kuoroja vain 11: Cantores Minores, Chorus Chatedralis Iuniorum, Joensuun Poikakuoro, Kuopion Poikakuoro, Meri-Lapin Poikakuoro, Oulun NMKY:n poikakuoro Ynnin Pojat, Poikakuoro Pirkanpojat, Porin Poikakuoro, Rauman Poikakuoro, Suomalainen Poikakuoro ja Vetelin Poikakuoro.

Historiaa 
Kuten jo edellä mainittiin, poikakuoro on vanha kuoromuoto. Poikakuoro on periaatteessa yhtä vanha kuin koululaitos. ”Ennen vanhaan” koulut olivat pelkästään pojille, ja heidän piti laulaa jumalanpalveluksissa. Kaikkien oli pakko laulaa, niidenkin joiden ääni ei ollut sieltä parhaasta päästä. Tuon aikakauden (1500- ja 1600-luku) kuoro-ohjelmistoon kuului 1–3-äänisiä koululauluja ja hengellistä ohjelmistoa, hyvänä esimerkkinä on suomalainen Piae Cantiones -laulukokoelma, joka on ainoa laatuaan Pohjoismaissa. Kuorot saattoivat tehdä lomillakin konserttikiertueita, jotka olivat taloudellisesti kannattavia.

Nykyään 
Manner-Euroopassa kuorot saattavat hyvinkin olla parisataavuotiaita ja voidaan puhua kuorolaulajasuvuista. Siellä on myös erillisiä sisäoppilaitoksia kuoropojille. He opiskelevat, asuvat ja harjoittelevat koulussa ohjelmistoa lähes vuoden ympäri. Suomen poikakuoroperinne alkaa juuri noin 1500- ja 1600-luvuilta. Jossain vaiheessa innostus hiipui, mutta saatiin elvytettyä uudelleen. 

Vanhin edelleen toimiva poikakuoro Regensburger Domspatzen on yli tuhatvuotias eli perustettu vuonna 975.

Suomen vanhin poikakuoro on Cantores Minores, pääkaupunkiseudulla toimiva ja koko maan suurin poikakuoro. Se on perustettu vuonna 1952.

Kokoonpanot 
Poikakuoroja esiintyy hyvinkin erilaisissa kokoonpanoissa. Yleisimpiä ovat SA (sopraano-altto) ja SATB (sopraano-altto-tenori-basso), mutta löytyy myös samaa äänialaa useammassa stemmassa mm. SAA, SSAA, SAB, SSAATTBB ja niin poispäin. Pojat aloittavat kuoron 7–9-vuotiaina useimmiten poikasopraanona mutta joskus myös alttona. Poikaääniä lauletaan äänenmurrokseen asti ja jos kuoro käsittää myös miesäänet, siirtyvät he tenoriksi ja bassoksi. Muissa tapauksissa joutuu jättämään kuoron tai jatkaamaan laulamista falsettirekisterissä. Äänenmurroksessa on hankala laulaa, ääntä on vaikea hallita ja joskus väistämättä ääni hyppää modaalista falsettiin tuottaen eräänlaisen kiekaisun ja joka on sangen nolostuttavaa yleisön edessä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Otepää

Otepää (aik. suom. Ohdonpää, ) on epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Etelä-Virossa. Se on Otepään kunnan keskuspaikka, jossa asuu noin 1 900 asukasta. Otepään epäitsenäisen kaupungin pinta-ala on 4,5 km² ja asukastiheys 426,2 asukasta neliökilometrillä (1.1.2015).

Otepään nimi tarkoittaa karhun päätä.

Historia
Otepää oli itsenäinen kaupunki vuodesta 1936 vuoteen 1999, jolloin kaupunki yhdistyi Pühajärven kunnan kanssa Otepään kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Otepään kunta ja Sangasten kunta sekä iso osa Paluperan ja Pukan kunnista yhdistettiin uudeksi Otepään kunnaksi.

Väestö
Vuonna 2011 Otepään epäitsenäisessä kaupungissa oli 1 953 asukasta, joista 1 911 (97,8 %) oli virolaisia, 24 (1,2 %) venäläisiä ja 15 (0,8 %) muita kansallisuuksia.

Urheilu
Otepään kaakkoispuolella parin kilometrin päässä on talviurheilukeskus, joka tunnetaan muun muassa kansainvälisen hiihdon maailmancupin osakilpailuiden järjestäjänä. Talviurheilukeskuksessa voi myös lasketella.

Talous
Otepään länsipuolella, pari kilometriä keskustasta, on UPM-Kymmene Oyj:n vaneritehdas.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Viron epäitsenäiset kaupungit
Arouna Koné

Arouna Koné (s. 11. marraskuuta 1983 Anyama, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Evertonia. Myös hänen vanhempi veljensä Bakari Koné on jalkapalloilija.

Ura 
Arouna Koné syntyi Anyamassa, suurkaupunki Abidjanin lähiössä 15-lapsiseen perheeseen – hänellä on 9 veljeä ja 5 siskoa. Kuten lukemattomat afrikkalaislapset, hän oppi jalkapalloa pelaamalla kaduilla missä hän hioi tekniikkaansa. Hänen isänsä piti opiskelua tärkeämpänä kuin jalkapalloa ja nuori Arouna ei kyennyt siksi vielä liittymään seuraan. Isänsä kuoltua hän, äitinsä suostumuksella, liittyi Rio Sport d'Anyama -seuraan, jonka jalkapallokoulussa hän pelasi kuusivuotiaasta aina 16-vuotiaaksi asti. Tuossa iässä hän lopetti koulun keskittyäkseen jalkapalloon. Belgialainen Lierse SK havaitsi nuorukaisen taidot ja hän pääsi pelaamaan testiottelun. Vuonna 2002 Koné muutti Belgiaan toteuttaakseen unelmansa ja tullakseen ammattilaisjalkapalloilijaksi.

Lierse SK 
Liersen joukkueessa pelasi myös hänen maanmiehensä Adolphe Tohoua. Vaikka häntä ajoittain vaivasi koti-ikävä, seuran varapresidentti Herman Van Den Broeck auttoi häntä ja Koné pystyi palkastaan lähettämään rahaa kotipuoleen. Kentällä Koné esiintyi edukseen ja teki ensimmäisellä kaudellaan 11 maalia 32 ottelussa. Kauden jälkeen Roda JC osti hänet miljoonalla eurolla.

Roda JC 
Roda JC:ssä Koné pelasi 63 ottelua ja teki 27 maalia vuosina 2003–2005.

PSV Eindhoven 
PSV Eindhovenissa Koné pelasi 53 ottelua ja teki 21 maalia vuosina 2005–2007.

Sevilla FC 
Sevillassa Koné pelasi 40 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 2007–2012. Hän kävi lainalla Hannover 96:ssa vuonna 2010 ja Levante UD:ssa vuosina 2011–2012.

Hannover 96 
Hannover 96:ssa Koné pelasi kahdeksan ottelua ja teki kaksi maalia vuonna 2010.

Levante UD 
Levante UD:ssa Koné pelasi 34 ottelua ja teki 15 maalia vuosina 2011–2012.

Wigan Athletic FC 
Wigan Athleticissa Koné on pelannut seitsemän ottelua ja tehnyt kolme maalia.

Saavutukset 
 Alankomaiden pääsarjamestaruus: 2006, 2007

Lähteet 
 http://www.evertonfc.com/player-profile/arouna-kone

Aiheesta muualla 
 Arouna Koné Official Website -   
 Arouna Koné Sevillan sivustolla 
 Arouna Koné Football Database -sivustolla 

Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Eiffel

Eiffel tarkoittaa seuraavia:

Eiffel, vuonna 1985 kehitetty ohjelmointikieli
Eiffel-torni, Pariisin tunnetuin maamerkki
Gustave Eiffel, ranskalainen sillanrakennusinsinööri, joka suunnitteli Eiffelin tornin
Eiffel 65, italialainen eurodance-yhtye.
Fiona

Fiona tarkoittaa seuraavia asioita:

 Fiona, naisen etunimi
 Fiona, hard rock -laulaja
 prinsessa Fiona, keskeinen hahmo elokuvasarjassa Shrek
 Fiona, Marvel Comicsin sarjakuvamaailman hahmo, Ryhmä-X:n vihollinen.
Sandra Oxenryd

Sandra Oxenryd (s. 1. lokakuuta 1982, Kristinehamn) on ruotsalainen laulaja, joka voitti Fame Factoryn 2005. 

Oxenryd on opiskellut taloustieteitä. Laulamisen hän aloitti yksitoistavuotiaana. Hänen ensimmäinen albuminsa oli All There Is (2006). Vuonna 2006 Oxenryd voitti virolaisen Eurolaul-kilpailun, jonka ansiosta hän pääsi edustamaan Viroa vuoden 2006 Euroviisuihin kappaleellaan "Through My Window". Hän ei kuitenkaan edennyt finaaliin. Laulun olivat kirjoittaneet säveltäjät Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas sekä sanoittaja Jana Hallas. Kappale sai semifinaalissa 28 pistettä saavuttaen 18. sijan.

Diskografia
 2005 - All There Is

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eurovision.tv: Swedish Sandra to represent Estonia 

Ruotsalaiset laulajat
Viron euroviisuedustajat
Vuoden 2006 euroviisuedustajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Inferno (Motörheadin albumi)

Inferno on Motörheadin kahdeksastoista studioalbumi.

Osa Infernon kappaleista on raskaampia (kuten "Terminal Show" ja "In The Name Of Tragedy"), osa taas kevyempää rock'n'rollia ("Killers", "Life's A Bitch"). Albumin päättävä "Whorehouse Blues" on akustinen kappale, mikä on poikkeuksellista Motörheadille. Viimeisen kolmen vuoden ajan yhtye on soittanut tätä kappaletta ensimmäisenä encorena ennen kappaleita "Ace of Spades" ja "Overkill". Tietynlaiseksi välityöksi jääneen Hammered-levyn (2002) jälkeen julkaistu Inferno oli suuri arvostelumenestys, ja levyn katsottiin osoittavan jo vuonna 1975 perustetun yhtyeen pystyvän säilyttämään asemansa raskaan rockin ikonina myös 2000-luvulla. 

Kitaristi Steve Vai vierailee kappaleilla "Terminal Show" ja "Down on Me".

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Campbell, Dee, Kilmister.

Kokoonpano 
 Lemmy Kilmister – basso, laulu
 Phil Campbell – kitara
 Steve Vai – kitara kappaleissa "Terminal Show" ja "Down On Me"
 Mikkey Dee – rummut
 Joe Petagno – kansitaide

Arviot 
 Allmusic:

Aiheesta muualla 
 Inferno discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Inferno
Inferno
Jorma Korhonen

Jorma Korhonen on yleinen suomalainen nimi. Tunnettuja Jorma Korhosia ovat:

Jorma Korhonen (s. 1968), judoka
Jorma Korhonen (s. 1966), rahastonhoitaja
Joa (ent. Jorma) Korhonen (s. 1980), Sara-yhtyeen laulaja-kitaristi
Jorma Korhonen (1911–2003), Geodeettisen laitoksen professori
Jorma Korhonen, toimittaja, tiedonjulkistamispalkinto 1980
Jorma Korhonen, Ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston päällikkö.