Tyynenmerensilli

Tyynenmerensilli (Clupea pallasii) on Atlantin sillille lähisukuinen kala, jolla on tätä vastaava ekologinen rooli erityisesti Pohjoisella Tyynellämerellä. Se on myös suunnilleen samankokoinen kuin silli, yleensä noin 30 cm, mutta voi kasvaa vajaan puolen metrin ja runsaan puolen kilon mittoihin. Laji on kärsinyt ylikalastuksesta.

Tyynenmeren- ja atlantinsillien erottaminen toisistaan pelkän ulkonäön perusteella ei yleensä onnistu, vaikka lajit ovat eriytyneet toisistaan jo todella kauan sitten ja ne ovat myös biologisesti hyvin erilaisia. Varmuudella nuo kaksi sillilajia voidaan erottaa toisistaan DNA-menetelmillä. Tutkimusten perusteella ne ovat risteytyneet keskenään jo pidempään, mahdollisesti jo usean tuhannen vuoden ajan. Koillis-Euroopan tyynenmerensilleissä vaihtelee atlantinsillin perimän osuus populaatioiden välillä muutamasta prosentista jopa viidennekseen.

Tieteellisen nimensä pallasii kala on saanut Peter Simon Pallasin mukaan.

Levinneisyys

Tyynenmeresillin päälevinneisyys kattaa Pohjoisen Tyynenmeren rannikot Meksikon Baja Californiasta Alaskan ja Beringinmeren kautta Japaniin. Kanta on kärsinyt esimerkiksi vuonna 1989 tapahtuneesta Exxon Valdezin öljyonnettomuudesta. Viime jääkauden jälkeen tyynenmerensilli on levittäytynyt Pohjoisen jäämeren halki Barentsinmerelle, Vienanmerelle ja joihinkin Pohjois-Norjan vuonoihin. Lajin leviäminen Atlantille selvisi vasta, kun sillien perimään päästiin kiinni nykyisillä DNA-menetelmillä ja levinneisyysalue on aiemmin saattanut ulottua kauemmas länteen.

Elintavat ja lisääntyminen

Tyynenmerensilli on pelaginen ulappaveden kala, joka liikkuu suurissa pallomaisissa parvissa. Populaatiokoot ovat valtavia: yksittäisessä parvessa voi elää jopa neljä miljardia yksilöä. Se ei kuitenkaan liiku pitkiä matkoja, joten kannat ovat suhteellisen paikallisia. Tyynenmerensilli tulee lisääntymään suojaisiin rannikkovesiin ja jokisuihin. Kala kutee matalaan veteen, jopa vuorovesivyöhykkeeseen, ja laskee mätinsä kasvillisuudelle, erityisesti meriajokkaalle. Tyynenmerensillistä tunnetaan myös sisävesikantoja Sahalinin ja Japanin laguuneissa. Sillä on keskeinen rooli pohjoisten merialueiden ravintoketjussa. Sen ravintoa ovat krillit ja muut planktonäyriäiset.

Kalastus ja käyttö

Sillin kalastus on tärkeä osa monien valtioiden taloutta. Tyynenmerensilliä käytetään ihmisravinnoksi varsinkin Venäjällä ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa jokisuissa lisääntyvä tyynenmerensilli on ollut vanhastaan alkuperäiskansojen tärkeä saaliskala. 1900-luvun alkupuolella sitä pyydettiin kaupattavaksi kuivasuolattuna, savustettuna ja säilykkeinä ja myös kalajauhon ja -öljyn raaka-aineeksi. 1960-luvun jälkeen kannoissa on tapahtunut romahduksia, mutta niiden elpyminen on käynnissä.

Myös kalan käyttötarkoitus on muuttunut. Viime vuosikymmeninä valtaosa Pohjois-Amerikan pyynnistä on ollut mätipussikalastusta vientikauppaa varten; sillin mäti on arvostettua etenkin Japanissa. Toisaalta tyynenmerensilliä pyydetään paljon syöttikalaksi mm. tyynenmerenlohen, tyynenmerenpallaksen ja taskurapujen pyyntiin.

Erikoinen kalastusmuoto on leväkutupyynti (). Tässä kasvialustalle kutevat tyynenmerensillit houkutellaan laskemaan mätinsä niille varta vasten tarjotuille, muualta tuoduille Laminariales-ruskoleville (kelpeille), joihin tahmea mäti takertuu. Kudun jälkeen mädin peittämä levä korjataan, suolataan ja myydään herkkuna Itä-Aasian markkinoille ().

Lähteet

US Fish and Wildlife Service (1989) Species Profiles: Pacific Herring. Biological Report 82(11.126).
Pacific Science (DFO Canada) Pacific herring
FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the World, Part I.

Viitteet

Aiheesta muualla
 NOAA Photo Library (kuva)
 Pacific herring (kuva)

Sillit