joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
NortonLifeLock

NortonLifeLock Inc. (aiemmin Symantec Corporation) on tietokoneohjelmia, erityisesti tietoturvaan ja tiedonhallintaan käytettäviä ohjelmia, myyvä kansainvälinen yritys. Yritys perustettiin huhtikuussa 1982 ja sen päämaja sijaitsee Tempessä, Arizonassa.

Symantecin perusti Gary Hendrix Yhdysvaltain kansallisen tiedesäätiön apurahalla. Yhtiö keskittyi aluksi tekoälysovelluksiin ja palkkasi useita Stanfordin yliopiston luonnollisen kielen käsittelyn tutkijoita. Hendrix jätti yhtiön 1991. Vuosina 1999–2009 toimitusjohtajana oli John W. Thompson.

Vuonna 1990 yhtiö osti Peter Norton Computing -yrityksen 70 miljoonalla dollarilla. Peter Nortonin perustama yritys oli tunnettu PC:n alkuaikojen Norton Utilities -ohjelmapaketista.

1990-luvulla Symantec oli tunnettu kehitystyökaluistaan Motorola 68000 -sarjaa käyttäville Macintosheille ja Windowsia käyttäville IBM PC -yhteensopiville: THINK Pascal, THINK C, Enterprise Developer ja Visual Café for Java. Osa näistä oli Symantecin ostaman Think Technologiesin kehittämiä. THINK C oli lähes standardin asemassa Motorola 68000 -sarjan suorittimia ja klassista Mac OSia käyttäville alustoille. Kääntäjä sai nimen Symantec C++ versiossa 7, jossa se sai täyden C++-tuen. Versio 8 tuki myös PowerPC-pohjaisia Macejä, tuolloin kuitenkin Metrowerksin CodeWarrior vei sen markkinat. Visual Café myytiin BEA Systemsille (-> Oracle Corporationille 2008).

Vuonna 2010 Symantec osti Verisignilta sen verkkosivustojen varmennuksia hoitavan puolen.

Syksyllä 2014 Symantec ilmoitti että yritys jaetaan kahteen eri aloille suuntautuvaan yritykseen. Symantec myi tiedonhallintaa kehittävän tytäryhtiönsä Veritas Technologiesin (jonka se oli hankkinut 2004) Carlyle Groupille tammikuussa 2016.

Thompsonin jälkeen yhtiöllä oli lyhyaikaisia toimitusjohtajia. Verisign-kaupan teki toimitusjohtajaksi noussut entinen operatiivinen johtaja Enrique Salem, joka erotettiin 2012. Häntä seurasi Steve Bennett, joka aloitti mittavat uudelleenjärjestelyt. Bennettin toimia moitittiin tuote- eikä asiakaslähtöisiksi ja lyhytnäköisiksi sekä heikentävän yhtiön pitkän ajan näkymiä. Maaliskuussa 2014 toimitusjohtajaksi nimettiin Michael Brown. Elokuussa 2016 toimitusjohtajaksi tuli Greg Clark, toukokuussa 2019 Rick Hill.

Elokuussa 2017 Symantec myi internet-varmennusliiketoimintansa Thoma Bravolle.

Yhtiö on keskittynyt esim. autovarkauksien torjumiseen ja osti marraskuussa 2016 identiteettivarkauksia torjuvan LifeLockin 2,3 miljardilla.

8. elokuuta 2019 Broadcom ilmoitti ostavansa Symantecin Enterprise Security -divisioonan 10,7 miljardin dollarin käteiskaupalla. Tässä kaupassa Symantecille jäivät sen virustentorjuntatuotteet Norton-tuotemerkillä. Symantecin nimeksi muutettiin NortonLifeLock ja sen pääkonttori siirrettiin Mountain View’stä Kaliforniasta Arizonan Tempeen.

Tuotteet 
Yhtiön tuotteita ovat muun muassa Norton AntiVirus, joka on osa Norton Security -pakettia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen kotisivut 

Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt
Ohjelmistoyhtiöt
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Büyükada

Büyükada (; ) on pieni Turkille kuuluva saari, joka kuuluu yhdeksän saaren ryhmään Istanbulin kaupungin lähellä Marmaranmerellä. 

Büyükada on saarista suurin, 5,36 km². Muut  saaret saariryhmässä ovat Heybeliada (2,4 km²), Burgazada (1,5 km²), Kınalıada (1,3 km²), Sedef Adası (0,157 km²), Yassıada (0,05km²), Sivriada (0,05 km²), Kaşık Adası (0,006 km²), Tavşanadası (0,004 km²). 

Saariryhmä on viralliselta nimeltään Adalar; ryhmä tunnetaan myös nimellä Kızıl Adalar (Punaiset saaret). 

Büyükada tunnetaan saarena jossa istanbulilaiset käyvät kesällä muun muassa lomalla. Neuvostoliittolainen poliitikko Lev Trotski asui saarella maanpaossa vuosina  1929–1933.

Turkin saaret
Istanbul
Vesimiehen aika

__notoc__

Vesimiehen aika on astrologinen ajanjakso, jolloin Aurinko on kevätpäiväntasauksen aikana Vesimiehen tähdistössä. Ajanjaksot aiheutuvat maapallon prekessiosta eli pyörimisakselin kiertymisestä yhden kierroksen  25 725:n vuoden aikana, jona aikana kevätpäiväntasauspiste ehtii sijaita kaikissa eläinradan 12 tähdistössä. Vesimiehen aikaa edelsi Kalojen aika, ja sitä seuraa Kauriin aika. Jokainen ajanjakso kestää noin 2150 vuotta, joka vastaa eläinradalla 30 astetta. 

Eläinradan merkit määriteltiin aikoinaan niin, että noin 2000 vuotta sitten ne sattuivat suunnilleen yhteen saman nimisten tähdistöjen kanssa. Länsimaisessa trooppisessa astro­logiassa ne kuitenkin on määritelty niin, että ne pysyvät aina samalla etäisyydellä kevättasauspisteestä, ja niinpä Auringon sanotaan olevan Vesimiehen merkissä aina suunnilleen 20. tammikuuta – 19. helmikuuta, ja kevätpäiväntasauksena se siirtyy Kalojen merkistä Oinaan merkkiin. Prekession vuoksi saman­niminen tähdistö ja merkki eivät enää vastaa toisiaan (niin oli ainoastaan "Oinaan ajan" vaihtuessa "Kalojen aikaan"), vaan nykyään Aurinko on kevät­päivän­tasauksen aikoihin lähellä Vesi­miehen ja Kalojen tähdistöjen rajaa ja joidenkin vuosi­satojen kuluttua samaan aikaan vuodesta selvästi Vesi­miehen tähdistön puolella. Nämä runsaat 2000 vuotta sitten kestävien aika­kausien nimet perustuvat siis nimen­omaan tähdistöihin, eivät samannimisiin trooppisiin merkkeihin, joita länsi­maisessa astro­logiassa muutoin käytetään. Intialaisessa sideerisessä astro­logiassa samannimiset merkit ja tähdistöt sitä vastoin vastaavat pysyvästi toisiaan.

Käsitettä teki tunnetuksi 1900-luvun alussa Levi H. Dowling kirjoituksellaan "The Aquarian Age Gospel of Jesus, the Christ of the Piscean Age". Toisen maailmansodan jälkeen käsitettä "New Age" alkoi käyttää Alice Baileyn The Lucis Trust. Lopullisesti käsite tuli suuren yleisön käyttöön vuoden 1968 Hair-musikaalin myötä. Yhdysvalloissa termi vakiintui käyttöön 1970-luvulla Kaliforniassa. 

Koska astrologisten ajanjaksojen rajat voidaan määrittää useilla eri tavoilla, on Vesimiehen ajan alkamiskohdasta esitetty erilaisia mielipiteitä, joista seuraavassa tunnetuimpia: 

Astrologien mukaan mitään tarkkaa rajaa ei kuitenkaan käytännössä ole, vaan siirtyminen merkistä toiseen tapahtuu huomaamatta. Esimerkiksi viiden asteen siirtymä eläinradalla vastaa jo noin 360 vuotta.  

Astrologian mukaan Vesimiehen aika on solidaarisuuden ja yksilöllisyyden aikaa. Myös teknologia liittyy vahvasti Vesimieheen. Ilmaelementin merkkinä Vesimies edustaa korkeutta sekä henkisesti että fyysisesti. Maallinen työ ja sidonnaisuus tiettyyn maaperään vähenevät.

Vesimiehen merkkiä hallitsee planeetta Uranus.

Lähteet
 http://www.astrologit.net/kysymyk.html 
 Harri Heino: Mihin Suomi tänään uskoo, WS Bookwell Oy, 2002

Viitteet

Aiheesta muualla
 Ultran artikkeli - Rajatietoa internetissä, Vesimiehen aikaan 
 Väinämöinen-lehti - Vesimiehen aika 
 Arno Forsius - Astrologian vaiheita
 Pekka Ervast - Vesimiehen aikaan siirtymisestä

New age
Astrologia
Ajanlasku

fr:Ère astrologique
it:Era astrologica
pl:Epoka astrologiczna
ru:Астрологическая эра
zh:星座年代
Kent (savukemerkki)

Kent on vuodesta 1952 lähtien valmistettu yhdysvaltalainen savukemerkki, jonka omistaa valmistaa  R. J. Reynolds Tobacco Company Yhdysvalloissa ja British American Tobacco muualla. Merkki on nimetty Lorillard Tobacco Company -tupakkayhtiön entisen johtajan Herbert Kentin mukaan. Kent tuli Barclay-nimisen savukemerkin tilalle vuoden 2007 alussa.

Kent oli ensimmäisiä suodattimella varustettuja savukkeita.

Joissakin Kent-savukkeissa on erikoisuutena plussan/neliapilan muotoinen surround-filtteri.

Lähteet 

Savukemerkit
Bloods

Bloods on Los Angelesissa Kaliforniassa kesällä 1972 perustettu katujengi. Jengi tunnetaan parhaiten kilpailuistaan toisen yhdysvaltalaisen katujengin, Cripsin kanssa. Bloodsin jäsenet käyttävät punaisia vaatteita ja useita erilaisia jengisymboleja, mm. omaa käsimerkkiään. Jengi jaetaan pienempiin ryhmiin, setteihin (), jotka saattavat erota huomattavasti toisistaan. Eri setit saattavat käyttää eri tunnusvärejä, merkkejä ja kannattaa erilaisia poliittisia aatteita.

Bloodsit ovat perustamisensa jälkeen levittäytyneet muualle Yhdysvaltoihin. Jengin liittolaisia ovat People Nation, vihollisia taas Latin Kings, Folk Nation ja Sureños. 

Tunnettuja jengiin kuuluneita ovat muun muassa levymoguli Suge Knight sekä rap-artistit Mack 10, Cardi B ja DJ Quik.

Jengin synty 
Sylvester Scott ja Vincent Owens perustivat Comptonissa 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Piru Street Boys -katujengin, joka nimettiin paikallisen Piru Street -kadun mukaan. Vuoteen 1971 mennessä Pirus oli liittoutunut Crips-katujengin kanssa, mutta pian jengit kuitenkin riitaantuivat. Vuonna 1972 Pirus liittoutui muiden paikallisten jengien, kuten. LA Brimsin ja Lueders Park Hustlersin kanssa Crips-jengiä vastaan; tästä liittoutumisesta muodostui Bloods-jengi.

Katso myös 
 Pirus

Lähteet 

Bloods
Seulonnan keskeiset artikkelit
Markus Nordenstreng

Markus Nordenstreng (s. 1974) on helsinkiläinen muusikko. Nordenstreng on Tuomo & Markus-yhtyeen laulaja, kitaristi ja perustajajäsen yhdessä Tuomo Prättälän kanssa, ja hän vaikuttaa myös Pratt & Moody -yhtyeessä Prättälän kanssa. 

Vuosina 2000-2012 Nordenstreng toimi päätoimisesti The Latebirds-yhtyeen laulajana, kitaristina ja pääasiallisena säveltäjä/sanoittajana. 

Nordenstreng on myös säveltänyt kappaleita artisteille kuten Jonna Tervomaa, Vesa-Matti Loiri ja Jorma Kääriäinen. 

Latebirdsin ohessa Markus Nordenstreng on tehnyt myös soololevyjä. Ensimmäinen sooloalbumi Moody julkaistiin vuonna 1998, ja sittemmin Nordenstreng on tehnyt sooloalbumit Latebird (2003) ja Songs From Red Hill (2007). 

Säveltäjänä, sanoittajana ja levyttävänä muusikkona Nordenstreng on tehnyt yhteistyötä lukuisten tunnettujen kotimaisten ja ulkomaisten artistien kanssa, joista mainittakoon Tuomo Prättälä, Verneri Pohjola, Jonna Tervomaa, Anna Puu, Irina Björklund, Knipi (The Tunes), Jukka Gustavson, Kris Kristofferson, Wayne Kramer, Levon Helm ja Wilco.

Markus Nordenstreng on Suomen Musiikintekijät ry:n hallituksen varapuheenjohtaja ja hän on vaikuttanut myös mm. Teoston hallituksessa. 

Markus Nordenstreng on toiminut myös radiotoimittajana Radio Helsinki -kanavalla vuodesta 2001. Nordenstrengin kirjoittamia artikkeleita ovat julkaisseet mm. Helsingin Sanomat ja Image. 

Markuksen vanhemmat ovat professori Kaarle Nordenstreng ja professori Ullamaija Kivikuru.

Diskografia 

Markus Nordenstreng:

 Moody (1998)
 Latebird (2003)
 Songs From Red Hill (2007)

The Latebirds:

 Fortune Cookies (2003)
 Radio Insomnia (2005)
 The Last Of The Good Ol' Days (2010)

The Tunes:

 Bright Yellow Sun (2005)

Tuomo & Markus:

 Dead Circles (2016)

Pratt & Moody:

 Lost Lost Lost (2016)
 Words Words Words (2018)

Lähteet 

 Yle uutinen 
 Suomen Musiikintekijät ry tiedote

Aiheesta muualla 
 The Latebirds-yhtyeen virallinen kotisivu
  Markus Nordenstrengin virallinen kotisivu
 Radio Helsinki -radiokanavan virallinen kotisivu
 Elvis ry:n haastattelu vuonna 2012

Suomalaiset poplaulajat
Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät

Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Neuvosto-Savo BBS

Neuvosto-Savo BBS (myöhemmin Euro-Savo BBS) oli 1990-luvun alkupuolella ja puolivälissä Iisalmessa, Ylä-Savossa vaikuttanut purkki eli BBS-järjestelmä. BBS toimi Ylä-Savon ammattioppilaitoksen tiloissa ja keräsi vuosien mittaan mainetta, joka ylsi laajemmallekin suomalaisessa BBS-maailmassa.

Katso myös 
 BBS
 SysOp
 Elite
 Demoskene
 Modeemi
 QWK
 FIDOnet

Lähteet 
Salmetar-lehti 10.6.1994

Aiheesta muualla 
 Jukka O. Kauppinen: Neuvosto-Savo BBS:n historia
 Sektori.com: BBS-järjestelmien synnystä 25 vuotta

BBS-järjestelmät
Lava (tanssi)

Lava on värikäs ja vauhdikas tanssi Minicoyn saarelta Intian Lakkadiiveilta eli Lakshadweepistä. Värikkäisiin asuihin ja päähineisiin sonnustautuneet tanssijat soittavat rumpuja ja laulavat esittäessään Lava-tanssia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lava-tanssi Malediivien kuningasperheen sivuilla 
 Folk Dances of South West India 

Intialainen tanssi
Samfundet De Nio

Samfundet De Nio on ruotsalainen yhdeksänjäseninen kirjallinen akatemia, joka perustettiin  14. helmikuuta 1913 Tukholmassa Lotten von Kraemerin testamentin perusteella. Seuran tarkoitus on edistää kaunokirjallisuutta, rauhaa ja naiskysymyksiä. Seuran yhdeksän jäsentä valitaan eliniäksi, mutta he voivat erota, toisin kuin Ruotsin akatemian jäsenet. Tuoleista neljä on naisille, neljä miehille. Seuraa johtaa puheenjohtaja, joka on vuodesta 2019 ollut Anna Williams. Puheenjohtajaksi, tuolille numero yksi, valitaan joka toinen kerta nainen, joka toinen kerta mies.

Jäsenet  
 Tuoli numero 1 – Anna Williams (2015–, pj 2019–, aiemmin tuolilla 6)
 Tuoli numero 2 – Nina Burton (1994–)
 Tuoli numero 3 – Jonas Ellerström (2017–)
 Tuoli numero 4 – Kerstin Ekman (1978–1986, 1993–2021)
 Tuoli numero 5 – Gunnar Harding (1993–)
 Tuoli numero 6 – Sara Stridsberg (2021–)
 Tuoli numero 7 – Niklas Rådström (1995–)
 Tuoli numero 8 – Madeleine Gustafsson (1999–)
 Tuoli numero 9 – Johan Svedjedal (1995–)
Lähde

Seuran julkaisut ja palkinnot 
Seura julkaisi vuosina 1916–1925 sekä 1930 vuosikirjaa Vår Tid, ja vuodesta 1938 se on julkaissut Svensk litteraturtidskrift -lehteä. Vuodesta 2003 on ilmestynyt kirjallinen kalenteri Samfundet De Nios Litterära Kalender. 

Seura jakaa kirjallisuuspalkintoja: 
 De Nion suuri palkinto 
 Lotten von Kraemerin palkinto 
 De Nion kääntäjäpalkinto 
 Stina Aronsonin palkinto 
 John Landquistin palkinto 
 Karl Vennbergin palkinto 
 De Nion talvipalkinto 
 Samfundet De Nion Astrid Lindgren -palkinto 
 Anders ja Veronica Öhmanin palkinto 
 Samfundet De Nion erikoispalkinto

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Samfundet De Nion verkkosivut  

Ruotsin kirjallisuus
Kirjallisuusseurat
Tiibetinmastiffi

Tiibetinmastiffi on erittäin alkukantainen koirarotu, jonka alkuperäinen tehtävä on ollut Tiibetin ja sen lähimaiden kylien sekä karjan vartiointi. Tiibetinmastiffi on suuri koirarotu. Sitä pidetään nykyisten laumanvartijarotujen mahdollisena kantarotuna.

Ulkonäkö 

Tiibetinmastiffi on tyypiltään alkukantainen, ja sen ilme on mietiskelevä. Tuuhea turkki muodostuu pitkästä peitinkarvasta sekä tiheästä pohjavillasta. Turkille on monia eri värityksiä, joista yleisin on musta ruskein merkein. Muita värityksiä on kulta, musta sekä sininen ruskein merkein tai ilman. Säkäkorkeus on uroksilla vähintään 66 cm ja nartuilla 61 cm, ylärajaa ei ole. Painoa tiibetinmastiffiuroksille voi kertyä 40 kg:sta ylöspäin ja nartuille 30 kg:sta ylöspäin. Tiibetinmastiffin voi joskus sekoittaa vahingossa berninpaimenkoiran kanssa, mutta tiibetinmastiffilla on tuuheampi turkki kuin berninpaimenkoiralla.

Luonne ja käyttäytyminen 

Tiibetinmastiffi on luonteeltaan uskollinen, kiltti ja siihen voi aina luottaa. Rodulle ominaisen itsepäisyyden vuoksi voi koulutus olla työlästä. Tiibetinmastiffi viihtyy ulkona ympäri vuoden ja onkin hyvä pihakoira.

Tiibetinmastiffin vartiointivaisto on korkea, ja sillä olisikin hyvä olla oma piha vartioitavana. Tästä syystä se ei juuri sovellu kerrostaloihin. Ihanteellinen tiibetinmastiffi ilmoittaa haukulla vieraista, ja seuraa tarkkaan miten ihminen suhtautuu vieraisiin. Jos koira huomaa, että hän hyväksyy tulokkaat, se lopettaa haukkumisen ja vahtimisen. Vahtivietin suhteen poikkeuksiakin löytyy; jotkut tiibetinmastiffit ovat erittäin sosiaalisia ja hyväksyvät vieraat heti. Jotkut taas saattavat vahtia hyvin raivoisasti omistajan paikalletulon jälkeenkin. Useimmat tiibetinmastiffit kuitenkin hyväksyvät vieraat kuten ensimmäisenä mainittiin. Lapsiin rotu suhtautuu yleensä suojelevasti ja se onkin parhaimmillaan juuri perhekoirana.

Alkuperä 

Koirarotuna tiibetinmastiffi on yksi maailman vanhimmista. Tiibetissä rodun tehtävä oli vartioida kokonaisia kyliä, luostareita ja karjalaumoja, ja tiibetinmastiffeja voi löytää sieltä vielä nykyäänkin paimentamasta jakkihärkälaumoja omin päin. Eurooppaan rotu saapui perin myöhään, vasta vuonna 1928, ja Suomen ensimmäiset tiibetinmastiffit rekisteröitiin vuonna 1984.

Terveystilanne 

Toistaiseksi tiibetinmastiffien keskuudesta ei paljonkaan sairauksia ole löytynyt. Isoille koirille ominaista lonkka- ja kyynärnivelvikaa ilmenee, entropiaa ja distichiasista, sikaripunkkia ja kilpirauhasen vajaatoimintaa. Karaistuneena rotuna se on ravintonsa suhteen melko vaatimaton. Rodun alkukantaisuus ilmenee selvästi nartun juoksusta, joka tulee tiibetinmastiffeilla vain kerran vuodessa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomen Tiibetinmastiffit ry
Rotumääritelmä:Tiibetinmastiffi (Suomen Kennelliitto)

Tiibetiläiset koirarodut
FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat
Vuoristokoirat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rauma Basket

Rauma Basket on raumalainen koripalloseura. Seuran miehet ja naiset pelaavat läntistä III-divisioonaa.

Historia 
Rauma Basket on vuonna 1993 Feran koripallojaoston pohjalta perustettu koripallo-organisaatio.

Rauma Basketin pyörätuolikoripallojoukkue on voittanut Suomen mestaruuksia. Vuonna 1997 pyörätuolikoripallojoukkue saavutti kolmannen Suomen mestaruutensa.

Rauma Basketin miesten joukkue on parhaimmillaan pelannut II-divisioonassa. Kauden 2008–2009 jälkeen seura kärsi pelaajapulasta, jonka takia sarjapaikka luovutettiin Korihaille, joka perusti oman kakkosjoukkueen..

Aikaisemmin Rauman naiskoripallo oli keskittynyt Kaaron Roiman alaisuutteen. Vuonna 2018 seurojen koripallojaostot yhdistyvät, jolloin myös tyttö- ja naiskoripallo siirtyi Rauma Basket:iin.

Junioritoiminta 
Rauma Basketin juonioritoiminta on kehittynyt suuresti ja kaudella 2019-2020 seuran U17-pojat ylsivät valtakunnalliseen 1. divisioonaan. Kaudella 2020-2021 poikien U19-joukkue pelasi SM karsinnoissa, mutta paikka jäi saavuttamatta. Aikaisemmin kaudella 2015 - 2016 Rauma Basketin U19-juniorien joukkue voitti läntisen I-divisioonan. Kaudella 2016 - 2017 he päätyivät samassa sarjassa kolmannelle sijalle.

Kaudella 2020-2021 seuran U19-tytöt eivät ilmoittautuneet sarjaan. He tekevät yhteistyötä seuran naisten kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Raumalaiset urheiluseurat
Suomalaiset koripalloseurat
Tukkimiehen kirjanpito

Tukkimiehen kirjanpito on lukumäärän merkitsemistapa. Se on käytännöllinen muunnos unaarisesta lukujärjestelmästä, jossa käytetään ykkösiä nollien sijaan ja ryhmittelyä, joka sopii ihmisen hahmottelukykyyn paremmin. Jokaista laskettua asiaa tai esinettä merkitään yhdellä pystyviivalla, joita piirretään (tai vaikkapa kaiverretaan) vierekkäin. Joka viides viiva piirretään neljän edellisen yli ristiin jaotellen näin merkinnät viiden ryhmiin. Koska jokainen vinoviivan sitoma ryhmä merkitsee aina viittä laskettua asiaa, kokonaismäärä on helppo laskea.
Sitä käytetään usein tavaroiden laskemiseen.

Lukujärjestelmät
Matemaattiset apuvälineet
Nicolas Vitiello

Nicolas Vitiello (oik. Nicolas Crapanzano) (s. 6. helmikuuta 1982, Ollioules, Var Ranska) on ranskalainen, etniseltä alkuperältään italialainen näyttelijä, joka käyttää taiteilijana äitinsä tyttönimeä ja levyttäessään musiikkia myös nimimerkkiä Nicola O.

Nicolas Vitiello osallistui toisen tuotantokauden Popstar-kilpailuun Ranskan M6-kanavalla vuonna 2003. Hän voitti kilpailun yhdessä Erican, Cyrilin ja Monian kanssa, ja he muodostivat musiikkiyhtymän What for. Ryhmä matkusti New Yorkiin, jossa se levytti kaksi singleä ja albumin. Ryhmästä ei kuitenkaan tullut kovin pitkäikäistä, vaan se hajosi vuoden 2003 lopulla.

Vuonna 2004 ilmestyneen singlen Chercher le garçon B-puolella on Vitiellon oma sanoitus Tout n'est pas perdu.

Filmografia
 Histoire de deal, Remi Deletangin lyhytelokuva. 2000
 Une fille dans l’azur, televisiofilmi TF1-kanavalle. Ohjaajana Jean-Pierre Vergne.  2001 
 Nestor Burma, televisiofilmi France 2 -kanavalle, ohjaajana Jean Marbeuf.  2001 
 Le tuteur – Petite maman, televisiofilmi France 2 -kanavalle, ohjaajana  Edouard Molinaro. 2006 
 La Môme, ohjaus Olivier Dahan, piirretyn ääni 2007 
La Venus mutilée, ohjaus Joël Daguerre] ja vastanäyttelijänä [Delphine Chaneac. 2007 

Teatteri
 Love! Valour! Compassion!: Terence Mc Nally, ohjaus Olivier Macé ja Jean-Pierre Dravel, mukana myös Olivier Macé, Daniel-Jean Colloredo, Jean-Paul Bordes, Roger Miremont, Jean-Pierre Kalfon ja Jean-Baptiste Martin. 2005
 Les Amazones: Jean-Marie Chevret, ohjaus Jean-Pierre Dravel ja Olivier Macé, mukana myös Chantal Ladesou, Sonia Dubois, Fiona Gélin sekä Juliette Meyniac ja Olivier Bénard. 2006 
 L’anniversaire: Jules Vallauri, mukana myös Michel Voletti ja Franck Delay. 2007 

DiskografiaPlus haut, What forin single. 2002What for, What forin albumi. 2002L'amour n'a pas de loi, Whatforin single. 2003Cherchez le garçon, single nimimerkillä Nicolas O. Kyseessä on Taxi Girlin vuonna 1980 julkaisema äänite, jonka B-puolella on Nicolas Vitiellon kirjoittama laulu Tout n'est pas perdu''. 2004

Lähteet
Nicolas Vitiellon kotisivut
ComingOut -sivut

Ranskalaiset näyttelijät
Ranskalaiset laulajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Radio ZET

Radio ZET on Puolan ensimmäinen kaupallinen radioasema ja varsovalainen kaupallinen yleisradioasema. Sen omistaa Eurozet, Robert Kozyra.

Aiheesta muualla
Radio ZET:n verkkosivu 
Radui ZET on-line

Puolalaiset radioasemat
Camille Flammarion

Nicolas Camille Flammarion (26. helmikuuta 1842 – 3. kesäkuuta 1925) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja kirjailija. Hän kirjoitti yli 50 teosta, joihin kuului tähtitiedettä popularisoineita teoksia sekä varhaista tieteiskirjallisuutta. Hän toimitti myös julkaisua L'Astronomie. Flammarionilla oli oma observatorio Juvisy-sur-Orgessa. Hän oli Société Astronomique de Francen perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja.

Flammarion oli ensimmäinen, joka esitti nimiä Triton ja Amalthea Neptunuksen ja Jupiterin kuille, vaikkakin nimet otettiin virallisesti käyttöön vasta vuosikymmeniä myöhemmin.

Flammarion oli 1858 oppilaana Pariisin tähtitieteellisessä observatoriossa. Hän teki 1868 useita ilmapallonousuja tutkiakseen kosteussuhteita ja ilmavirtoja ylemmissä ilmakerroksissa. Kuuluisuutensa Flammarion saavutti etupäässä kuitenkin viehättävästi kirjoitetuilla yleistajuisilla, luonnontieteitä, etupäässä tähtitiedettä käsittelevillä kirjoillaan, joissa kuitenkin usein mielikuvituksella on yhtä suuri sija kuin tähtitieteellisillä totuuksilla. Flammarionin kirjoissa on huomattavissa taipumusta mystisismiin, ja muutamissa niistä on selvään spiritualistinen katsantotapa huomattavissa. Flammarion rakensi 1887 itselleen observatorion Juvisyyn lähelle Pariisia. Hänen teoksiaan ovat muun muassa La pluralité des mondes habités (1862), Astronomie populaire (1880), Uranie (1889) sekä teos, johon hän on koonnut havaintoja Marsin pinnan muodosta. 


Suomennettu teos 
 Urania (suom. 1891, toinen laitos Biokustannus 2007)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 

 Heikki Juutilainen: Urania . Ultra. Teoksia: Lumen , Uranie 

Ranskalaiset kirjailijat
Ranskalaiset tieteiskirjailijat
Ranskalaiset tähtitieteilijät
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1925 kuolleet
Jacobus Veneticus

Jacobus Veneticus eli Jacob Venetsialainen (Giacomo da Venezia, Jacobus Veneticus Grecus, Jacobus Clericus de Venetia, Jacobus de Venetiis) oli merkittävä Aristoteleen teosten kääntäjä 1100-luvulla. Häntä on kutsuttu Aristoteleen teosten ensimmäiseksi systemaattiseksi kääntäjäksi sitten Boethiuksen. Tiedetään, että Veneticus oli viettänyt aikaa Konstantinopolissa. Muuten hänestä ei tiedetä paljoakaan. 

Jacob Venetsialainen käänsi kreikasta kaikki Organonin kuusi kirjaa (Ensimmäinen analytiikka,Toinen analytiikka, Topiikka, Kategoriat, Tulkinnasta, Sofistiset kumoamiset). Muita hänen käännöksiään olivat  Fysiikka, Metafysiikka, De Anima (Sielusta), kokoelmasta Pieniä tutkielmia (Parva naturalia suuri osan, kuten De Memoria et reminiscentia (Muistista ja mieleen palauttamisesta) sekä osia Nikomakhoksen etiikasta (Ethica Nicomachea). Vain Boethiuksen muutamat Aristoteleen käännökset 500-luvulta olivat edeltäneet Jakob Venetsialaisen työtä. Uudet käännökset saivat laajan levikin koko Euroopassa, mutta etenkin Englannissa ja Ranskassa, sillä satoja kopioita on säilynyt nykypäiviin asti.  Koko käännöstyön tiedetään tapahtuneen vuosien 1127 ja 1145/1150 välissä Mont Saint-Michelin luostarissa Bretagnessa.

Vuonna 2008 ranskalainen historioitsija Sylvain Gouguenheim julkaisi teoksen Aristote au Mont Saint-Michel, jossa hän osoitti Jacobus Veneticuksen kääntäneen Aristoteleen teokset latinaksi jo ennen niiden kääntämistä latinaksi arabian kautta. Kirja herätti yleistä suuttumusta, koska vallinneen käsityksen mukaan juuri islamilainen maailma oli pelastanut Aristoteleen teokset hävitykseltä. Gouguenheimin kirja rikkoi tämän tabun, jolloin häntä syytettiin jopa ristiretkestä islamia vastaan.

Katso myös 

 Käännökset latinaan keskiajalla

Lähteet 
 Gouguenheim, Sylvain: Aristoteles auf dem Mont Saint-Michel, WBG, 2013. (saksaksi)
 Ebbeson, Sten (1977): Jacobus Veneticus on the Posterior Analytics and Some Early Thirteenth-century Oxford Masters on the Elenchi. Cahiers de l'Institut du moyen âge grec et latin 2, 1–9.
 Minio-Paluello, L.: Iacobus Veneticus Grecus: Canonist and Translator of Aristotle. Tradition 8 (1952), 265–304.

Viitteet

Italialaiset kielenkääntäjät
Keskiaika
Cajon

Cajon (lausutaan "kahon", ) on perulainen laatikkorumpu. Se on valmistettu useimmiten vanerista. Cajonissa on yleensä kuusi sivua (pohja, kansi ja neljä seinää), joista etuosan sivu on muita sivuja ohuempaa vaneria ja vastakkaisessa sivussa aukko. Cajonia soitetaan istumalla sen päällä ja lyömällä käsin etukantta. Sointia voidaan muuntaa siirtämällä toisen jalan kantapää vaimentamaan kantta vasten. Soitin on tavallaan iso kaikukoppa.

Historia 

Todennäköisimmin soitin kehitettiin Perun rannikkoalueella 1800-luvun alussa. Suosionsa huipulla soitin oli 1850-luvulla, ja 1800-luvun lopulla muusikot kokeilivat eri rakennetyylejä soittimien soinnin muuntelemiseksi. Alkuperäinen perulainen cajon oli hyvin yksinkertainen ja rakennettiin esimerkiksi rahtilaatikoista. Nykysoittimiin on lisätty muun muassa kieliä etukantta vasten luomaan värisevän soinnin. Cajoneita rakennetaan nykyisin myös erikokoisia ja muotoisia, esimerkiksi sylicajoneita.

Cajonia käytetään eniten latinalaisessa Amerikassa muun muassa Perun ja Kuuban eri musiikkityyleissä, mutta soitin on levinnyt myös muihin maihin. Espanjaan soittimen toi Paco de Lucia ja esitteli flamenco-musiikkiin 1970-luvulla. Ensimmäisiä soittajia Espanjassa olivat brasilialaissyntyinen Rubem Dantas, joka soitti juuri Paco de Lucian yhtyeissä. Aluksi soitin ei saanut tukea konservatiiviselta flamenco-yhteisöltä, mutta 80-luvulla se oli jo hyväksytty osana flamenco-kultturia.

Peru on julistanut cajonin osaksi maan kulttuuriperintöä.

Aiheesta muualla

Kulttuuriosuuskunta Uulu: Soitinkokoelma/Cajon
The Cajón Page
 The Modern Cajón
Rumba de Cajones
Brazilian Cajón maker
Peruvian Cajón

Idiofonit
Rummut
Lyömäsoittimet
Live Extreme, Vol. 1

Live Extreme, Vol. 1 on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Racer X:n vuonna 1988 julkaistu livealbumi. Se on yhtyeen kolmas albumi, mutta ensimmäinen livealbumi.

Kappaleet 

"Loud and Clear"
"Dangerous Love"
"Bruce Bouilletin kitarasoolo"
"Gone Too Far"
"John Aldereten bassosoolo"
"She Wants Control"
"Scit Scat Wah"
"Into the Night"
"Paul Gilbertin kitarasoolo"
"Motor Man"
"Scott Travisin rumpusoolo"
"Set the World on Fire"

Kokoonpano 

 Jeff Martin – laulu
 Paul Gilbert – soolo - ja rytmikitarat
 Bruce Bouillet - soolo - ja rytmikitarat
 John Alderete – basso
 Scott Travis – rummut

Vuoden 1988 konserttitallenteet
Racer X:n albumit
Jenna

Jenna on naisen etunimi. Jenna-nimi on muunnelma Johanna-nimestä, joka taas on naispuolinen muunnelma Johanneksesta. Suomessa nimi Jenna yleistyi 1980- ja 1990-luvuilla, ja vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Jenna on annettu noin 11 750 henkilölle. 

Jennan nimipäivä on 21. heinäkuuta. Nimi on ollut suomenkielisessä kalenterissa vuodesta 1995, ja vuodesta 2015 lähtien se on samalla päivällä myös suomen­ruotsalaisessa kalenterissa.

Tunnettuja Jennoja 

 Jenna Broas, suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi
 Jenna Bush Hager, yhdysvaltalainen televisiojuontaja, kirjailija ja juontaja, George W. Bushin tytär
 Jenna Bågeberg, suomalainen laulaja, vuoden 2007 tangokuningatar
 Jenna-Louise Coleman, englantilainen näyttelijä
 Jenna Curlington, Maxi Monds, yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Jenna Dewan, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Jenna Elfman, yhdysvaltalainen näyttelijä (Dharma ja Greg -tv-sarja)
 Jenna Fischer, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Jenna Harrison, brittiläinen näyttelijä
 Jenna Haze, yhdysvaltalainen pornotähti
 Jenna Hawkins, Laura Bushin äiti
 Jenna Hellstrom, kanadalainen jalkapalloilija
 Jenna Jameson, yhdysvaltalainen pornotähti
 Jenna Johnson, yhdysvaltalainen uimari, olympiavoittaja
 Jenna Jokela, suomalainen pikajuoksija
 Jenna Kammi-Rahnasto, suomalainen pesäpalloilija
 Jenna Kunnas, suomalainen kuvittaja
 Jenna Kuokkanen, suomalainen malli, Suomen Huippumalli haussa -kilpailun voittaja 2010
 Jenna Laukkanen, suomalainen uimari
 Jenna Lepomäki, suomalainen henkirikoksen uhri
 Jenna Marbles, oik. Jenna Nicole Mourey (s. 1986), yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja YouTube-videoiden tekijä
 Jenna Mäkelä, suomalainen vertaistukiohjaaja ja kirjailija
 Jenna Ortega, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Jenna Prandini, yhdysvaltalainen pikajuoksija
 Jenna Presley, yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Jenna Ronkainen, suomalainen salibandyn pelaaja
 Jenna Saario, suomalainen salibandyn pelaaja
 Jenna Santoromito, australialainen vesipalloilija
 Jenna Silvonen, suomalainen jääkiekkomaalivahti
 Jenna Simula, suomalainen kansanedustaja (Perussuomalaiset)
 Jenna Suokko, suomalainen jääkiekkoilija
 Jenna Talia, oik. Alana Evans, yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Jenna Topra, suomalainen jalkapalloilija
 Jenna Ushkowitz, korealais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Jenna Ylivainio, suomalainen lentopalloilija

Kuvitteellisia Jennoja 
 Jenna Sommers, televisiosarjassa Vampyyripäiväkirjat

Lähteet 

 Suuri Etunimikirja, toim. Pentti Lempiäinen, ISBN 951-0-23323-4

Viitteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Joanna

Joanna on naisen etunimi. Nimi on alkujaan englantilainen muunnos Johannasta, mutta on nykyisin käytössä Suomessakin.

Suomessa Joannan nimipäivä on 21. heinäkuuta kuten Johannankin. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu 3778 naiselle ja alle kymmenelle miehelle.

Nimi Joanna esiintyy myös Suomeen hankitun perinnepurjealuksen nimessä Joanna Saturna.

Tunnettuja Joannoja 

 Joanna Bogdanoff, suomalainen kilpakarateka, kirjailija ja katutaiteen tutkija
 Joanna Mary Boyce, englantilainen taidemaalari
 Joanna Cassidy, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Joanna Fiodorow, puolalainen moukarinheittäjä
 Joanna García, yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä
 Joanna Haartti, suomalainen näyttelijä
 Joanna Hayes, yhdysvaltalainen yleisurheilija
 Joanna Hiffernan, irlantilaissyntyinen, James McNeill Whistlerin ja Gustave Courbet'n kuuluisien maalausten malli ja muusa.
 Joanna Hoffman, yhdysvaltalainen ohjelmistosuunnittelija, fyysikko ja arkeologi
 Joanna Jędrzejczyk, puolalainen vapaaottelija
 Joanna Johnson, yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjoittaja ja tuottaja
 Joanna Kaasalainen, suomalainen salibandyn pelaaja
 Joanna Klepko, Cleo, puolalainen laulaja ja lauluntekijä
 Joanna Kozłowska, puolalainen oopperalaulaja
 Joanna Kuvaja (o.s. Väre), suomalainen televisiojuontaja, Miss Suomen 2. perintöprinsessa 2007
 Joanna Laajisto, suomalainen sisustusarkkitehti ja entinen lumilautailija
 Joanna Levesque eli JoJo, yhdysvaltalainen laulaja
 Joanna Lumley, englantilainen näyttelijä
 Joanna Macy, yhdysvaltalainen ympäristöaktivisti, tutkija ja kirjailija
 Joanna Newsom, yhdysvaltalainen muusikko
 Joanna Pettet (o.s. Salmon), englantilainen näyttelijä
 Joanna Rees, englantilainen kirjailija
 Joanna Russ, yhdysvaltalainen tieteiskirjailija
 Joanna Skibińska, puolalainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
 Joanna Skowroń, puolalainen ratameloja ja maailmanmestari
 Joanna Stone, australialainen keihäänheittäjä
 Joanna Truffaut, ranskalainen digitalisaationneuvonantaja ja yrittäjä
 Joanna Tynnilä, suomalainen jalkapalloilija

Kuvitteellisia Joannoja 
 Joanna Lumijoki, poliisi televisiosarjassa Salatut elämät

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet

es:Juana
fr:Jeanne
pt:Joana
Isidorus Sevillalainen

Pyhä Isidorus Sevillalainen ( tai San Isidoro de Sevilla, , noin 560 Cartagena – 4. huhtikuuta 636 Sevilla) oli espanjalainen teologi, ensyklopedisti, latinalainen kirkkoisä, pyhimys, Sevillan arkkipiispa ja kirkonopettaja. Hän oli profiilikas kirjoittaja, hänen lukuisia kirjoituksiaan saatetaan kutsua espanjalaisen kirjallisuuden ensimmäiseksi luvuksi ja hänen ensyklopediansa Etymologiae oli vuosisatoja yksi tärkeimmistä referenssikirjoista. Mies on tietokoneteknikkojen, tietokoneen käyttäjien, Internetin, koululasten ja opiskelijoiden suojeluspyhimys. Hänen symboleitaan ovat mehiläiset, kynää pitelevä piispa mehiläisparven ympäröimänä, mehiläispesän lähellä seisova piispa, vanha piispa prinssi jaloissaan, kynä, pappi tai piispa kynän ja kirjan kanssa, pyhän Leanderin ja pyhän Fulgentiuksen ja pyhän Florentinan kanssa, sekä kirjansa Etymologia kanssa. Hän eli seuraavien 11 paavin hallintokausien aikana: Pelagius I, (556-561) Johannes III, (561-574) Benedictus I, (575-579) Pelagius II, (579-590) pyhä Gregorius I, (590-604) Sabianus, (604-606) Bonifacius III, (607) pyhä Bonifacius I, (608-615) Adeodatus I, (615-618) Bonifacius V (619-625) ja Honorius I. (625-638) Paavi Klemens VIII julisti piispan pyhimykseksi 1598 ja paavi Innocentius XIII julisti hänet kirkonopettajaksi 1722. Hänen juhlaansa vietetään 4. huhtikuuta.

Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Isodorusta on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

"Orémus. Deus, qui populo tuo aeternae salutis beatum Isidorum ministrum tribuisti: praesta quǽsumus; ut, quem Doctorem vitae habuimus in terris, intercessorem habere mereamur in caelis."

Elämä 
Pyhä Isidorus syntyi noin 560 Severianukselle ja Theodoralle. Hänen vanhempi veljensä oli nimeltään Leander, nuorempi Fulgentius ja sisar Florentina. Hän seurasi isoveljeään Sevillan arkkipiispana noin vuonna 600 ja johti vuoden 633 Toledon neljättä konsiilia. Pyhimys jatkoi visigoottien käännyttämistä areiolaisuudesta. Hän kuoli vuonna 636 johdettuaan hiippakuntaansa 40 vuotta.

Teoksia 
Pyhä Isidorus laati ainakin seuraavat teokset:
 De ortu et obitu patrum qui in Scriptura laudibus efferuntur
 Allegoriae quaedam Sacrae Scripturae
 Liber numerorum qui in Sanctis Scripturis occurrunt
 In libros Veteris et Novi Testamenti prooemia
 De Veteri et Novo Testamento quastiones
 Secretorum expositiones sacramentorum, seu quaestiones in Vetus Testamentum
 De fide catholica ex Veteri et Novo Testamento, contra Judaeos
 Sententiarum libri tres
 De ecclesiasticis officiis
 Regula monachorum

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jones, Terry H.: Patron Saints Index: Isidore of Seville. 
 
 Vuolteenaho, Tomi (toim).: Suomennoksia Isidoruksen kirjoituksista Theologica Collectanea.

Espanjalaiset filosofit
Keskiajan filosofit
Kirkonopettajat
Keskiajan katoliset arkkipiispat
Sevillan historia
560-luvulla syntyneet
630-luvulla kuolleet
Lisp-kone

Lisp-koneet olivat yleiskäyttöisiä tietokoneita, jotka suunniteltiin ohjelmoitaviksi pääosin Lisp-kielellä ja joiden tunnetuin sovellusalue oli todennäköisesti tekoäly. Ne olivat periaatteessa ensimmäisiä kaupallisia yhden käyttäjän työasemia, joskin aluksi kooltaan varsin suuria. Koneita ei koskaan valmistettu kovin suuria määriä, todennäköisesti vain joitakin tuhansia, mutta ne ehtivät kuitenkin jättää jälkensä tietotekniikan historiaan, sillä Lisp-koneympäristö vaikutti merkittävästi muun muassa tehokkaan roskienkeruun, lasertulostuksen, ikkunointijärjestelmien, hiiren, korkean resoluution bittikarttagrafiikan, renderoinnin ja erilaisten tietoverkkoratkaisujen kehitykseen.

Ensimmäiset Lisp-koneet suunniteltiin 1970-luvun alkupuolella Massachusettsin teknillisessä korkeakoulussa, jossa hanketta vetivät Richard Greenblatt ja Tom Knight. Myöhemmin Lisp-koneita valmistivat pääasiassa Symbolics sekä Lisp Machines. Muita markkinoilla olleita yhtiöitä olivat muun muassa Xerox ja Texas Instruments.
Kiinnostus Lisp-koneisiin alkoi hiipua 1980-luvun lopulla, ja niiden valmistus loppui seuraavan vuosikymmenen alkupuolella.

Katso myös 

 Chaosnet
 Genera

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jaap Weel: Lisp machines 
 Symbolics Lisp Machine Museum 
 MIT: Tom Knightin vanha kotisivu 

Tietokoneet
Lisp
1970-luvun tietokoneet
Elmo Nüganen

Elmo Nüganen (s. 15. helmikuuta 1962, Jõhvi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen näyttelijä sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja. 

Nüganen toimii Tallinnan kaupunginteatterissa taiteellisena johtajana, ja häntä pidetään yhtenä tämänhetkisen virolaisen näyttämötaiteen maineikkaimmista ohjaajista. Nüganen on erikoistunut klassisiin aiheisiin kuten Anton Tšehovin, Fjodor Dostojevskin ja William Shakespearen teoksiin. Nügasen monet ohjaukset ovat edustaneet teatteriaan useilla kansainvälisillä teatterifestivaaleilla.

Nüganen on työskennellyt myös elokuvan parissa sekä ohjaajana ja näyttelijänä. Viron elokuvahistorian tämän hetken tunnetuin elokuva Nimet marmoritaulussa
(2002) on Nügasen ohjaama ja osittain käsikirjoittama. Nüganen esitti myös epätoivoisen pankkiryöstäjän osan Anssi Mänttärin Tallinnassa kuvatussa elokuvassa Marraskuun harmaa valo (1993).

Virolaiset näyttelijät
Virolaiset elokuvaohjaajat
Virolaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Hardi Volmer

Hardi Volmer (s. 8. marraskuuta 1957, Pärnu) on virolainen elokuvaohjaaja. 

Volmer on elokuvissaan erityisesti kiinnostunut katsomaan Viron lähihistoriaa mustan huumorin kautta. Tulivesi (1994) on elokuva  1920-luvulta. Se on tarina viinantrokaajista, jotka kuskaavat pirtua lahden yli Suomeen, jossa vallitsee kieltolaki. Kaikki nuo Leninit (1997) on puolestaan 1900-luvun alkupuolelle sijoittuva tarina virolaisesta miehestä, joka unelmoi Suur-Virosta. Hän alkaa kouluttaa Leninille kaksoisolentoja, jotta pystyisi syrjäyttämään alkuperäisen ja laittamaan tilalle yhden koulutetuistaan.

Virolaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Metal Ligaen

Metal Ligaen (aiemmin Oddset Ligaen, Superisligaen) on jääkiekon pääsarja Tanskassa.

Sarjajärjestelmä  
Sarjassa pelaa kymmenen joukkuetta, jotka kohtaavat toisensa kahdesti kotona ja kahdesti vieraissa. Näin otteluita kertyy kullekin joukkueelle 36. Jos ottelu on tasan varsinaisen peliajan jälkeen, pelataan viiden minuutin jatkoaika. Jos ottelu on edelleen tasan, pelataan rangaistuslaukauskilpailu. Näin jokaiselle ottelulle saadaan voittaja. Jatkoaika pelataan 4 pelaajalla 4:ää vastaan. 

Ottelun voitosta varsinaisella peliajalla saa kolme pistettä, voitosta jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailussa kaksi pistettä ja tappiosta jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailussa yhden pisteen. Varsinaisella peliajalla häviämisestä jää pisteittä.

Runkosarjan kahdeksan parasta pääsevät pudotuspeleihin. Joukkueet jaetaan lohkoihin seuraavan kaavan mukaan:

Runkosarjan voittaja saa valita, kumpaan lohkoon liittyy, ja toiseksi sijoittunut liittyy toiseen. Kummastakin lohkosta kaksi parasta etenee välieriin. Niissä kumpikin lohkovoittaja kohtaa toisessa lohkossa toiseksi sijoittuneen. Lohkovoittajat aloittavat välierät kotikentällään. Välierissä hävinneet kohtaavat pronssiottelussa. Se pelataan paras viidestä -menetelmällä, jossa kolme otteluvoittoa riittää pronssiin. Välierissä ja loppuottelussa jatkoajan pituus on kymmenen minuuttia, mutta muutoin pelataan samoin kuin runkosarjassa. Runkosarjan 9. ja 10. karsivat säilymisestä liigassa.

Joukkueet 

Jääkiekkosarjat
Tanskan jääkiekko
Tanskan palloilusarjat
Jackie Oliver

Keith Jack 'Jackie' Oliver (synt. 14. elokuuta 1942 Chadwell Heath, Essex, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen entinen kilpa-ajaja. Hän ajoi Formula 1:ssä ja Le Mansin 24 tunnin ajoja sekä F1 -sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan yhtenä Arrowsin perustajista.

Ura
Oliver aloitti pitkän uransa ajamalla Miniä Englannissa erilaisissa kilpailuissa. Pian hän siirtyi Formula 3:een, jossa häntä jatkuvasti vaivasivat tekniset ongelmat. Hänen erinomaisten Britannian saloon ja GT-ajojen saavutustensa ansiosta hänet palkattiin Lotukselle Formula 2 -luokkaan vuonna 1967, josta hän sai ponnahduslaudan pian F1:iin osallistumalla F1-F2-yhteistyöllä järjestettyyn Saksan GP:hen, jossa sijoittui viidenneksi. Jim Clarkin kuoleman seurauksena hänet nostettiin Lotus -tallin kilpakuljettajaksi kaudeksi 1968. Hänen saavutuksensa jäivät heikoiksi lukuun ottamatta kauden päätösosakilpailua, jossa hän onnistui nousemaan palkintokorokkeelle.

Jochen Rindt korvasi Oliverin 1969 ja hän siirtyi BRM:lle kärsien kahden kauden ajan moottoriongelmista ja päästen maaliin asti vain neljä kertaa. Hän alkoi ajaa myös kestävyysajoja, joissa menestyi paremmin: hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1969, Sebringin 12 tunnin ajon 1969, Daytonan 24 tunnin ajon 1970 ja Monzan tuhannen kilometrin ajon 1971. 

Oliver alkoi keskittyä muuhun, kuin F1-sarjaan, mm. Formula 5000 -sarjaan, mutta ajoi myös McLarenilla ja Shadowlla. Kaudella 1972 hän ajoi Britannian GP:ssä autonaan BRM, mutta hän joutui keskeyttämään kilpailun. Vuonna 1973 hän siirtyi ajamaan Shadow'n autoa, joka oli epäluotettava ja hän kykeni ajamaan sillä Kanadan osakilpailussa kolmanneksi (sateen ja monien varikkopysähdysten vuoksi hänen luultiin ensin voittaneen, mitä sekoitti lisäksi Peter Revsonin ja Emerson Fittipaldin kaksintaistelu). Hän siirtyi F1:stä kokonaan 1973 jälkeen ajamaan CanAmia Shadowlla, jonka johdosta hän oli alkanut saada vaikutusvaltaa. Oliver palasi F1:iin 1977 ajamaan hetkeksi Shadow'lla ollen Ruotsin GP:ssä yhdeksäs, mutta lähti sitten tallista monen muun johtokunnan henkilön, mm. pääsuunnittelija Tony Southgaten kanssa ja perusti uuden F1-tallin, Arrowsin.

Talli ei saanut yhtään voittoa 25 vuoden aikana ja Oliver myi sen olemassaolon aikana suurimman osan osuuksistaan Arrowsista japanilaiselle Footwork Corporationille 1990, ja lisää osuuksia 1996 Tom Walkinshawille. Hän pysyi organisaatiossa vuoteen 1999 asti jolloin hän luopui viimeisistä osuuksistaan. Talli lopetti toimintansa vuonna 2002 kesken kauden talousongelmien vuoksi.

Lähteet

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Siikajoen kirkko

Siikajoen kirkko on Raahen evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko Siikajoen kunnassa Siikajoenkylässä. Kirkko sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä kylän keskustasta.

Siikajoen seurakunta liittyi Siikasalon seurakuntaan 1. tammikuuta 2007 eli samaan aikaan kuin Ruukin ja Siikajoen kunnat yhdistyivät. Ruukin seurakunta oli jo aiemmin yhdistynyt Vihannin seurakunnan kanssa Siikasalon seurakunnaksi. Vuoden 2013 alusta lähtien Siikasalon seurakunta on ollut osa Raahen seurakuntaa, koska Vihannin kunta liitettiin Raahen kaupunkiin, ja tämä liitos vei myös siikajokelaiset seurakunnallisesti osaksi Raahea.

Historia 
Siikajoen seurakunta perustettiin Salon seurakunnan kappeliksi 1590. Ensimmäinen kirkko oli mahdollisesti rakennettu vuotta aiemmin. Venäläiset polttivat kirkon vuonna 1591. Toinen kirkko rakennettiin nykyisen kirkon paikalle vuonna 1600. Nykyinen kirkko eli Siikajoen seurakunnan kolmas kirkko rakennettiin vuonna 1701. Vanha kirkko oli purettu uuden tieltä.

Kirkkoa uusittiin vuonna 1765 ja samana vuonna Jaakko Suonperä rakensi kirkkoon saarnatuolin. Vuosina 1771–1772 kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius koristeli kirkkoa maalauksillaan. Alttaritaulu Jeesus Getsemanessa on myös Toppeliuksen työtä. Nykyisen ulkomuotonsa kirkko sai Oulun lääninarkkitehdin Johan Oldenburgin suunnittelemana 1852. Kirkon vieressä on kellotapuli, kirkon välittömässä läheisyydessä Siikajoen taistelun muistomerkki.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Raahen seurakunta: Siikajoen kirkko 
 

Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset ristikirkot
Siikajoen rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Ina Colliander

Ina Inna Colliander (26. kesäkuuta 1905 Pietari, Venäjä – 24. marraskuuta 1985) oli suomalainen kuvataiteilija, joka tunnetaan etenkin enkeleitä esittävistä puupiirroksistaan.

Ina Behrsen syntyi Pietarissa 1905. Hänet lähetettiin Saksaan sisäoppilaitokseen, josta hän palasi vähän ennen vallankumousta Pietariin. Vuosina 1918-1922 hän kävi koulua Tsarskoje Selossa. Ina muutti Suomeen ensimmäisenä perheestään vuonna 1923, muu perhe seurasi perässä. Hän opiskeli Ateneumissa, muutti Porvooseen ja meni naimisiin Tito Collianderin kanssa. Heidän tyttärentyttärensä on toimittaja Baba Lybeck.

Ina Colliander oli suomalaisen puupiirrostyylin edelläkävijöitä. Hän käytti puulaattojen työstämiseen pelkää veistä, ja toi laattana käytetyn puun rakenteen esiin. Työn jälki poikkeaa oleellisesti esimerkiksi Akseli Gallen-Kallelan tyylistä. Monet Collianderin puupiirrokset ovat värillisiä, ja hän vedosti kaikki värit samalla laatalla. Kuva-aihe nousee eroon taustastaan, kun taas Gallen-Kallela työsti koko laatan reunoja myöten.

Useimmat suuret enkelityöt ovat 1950- ja 1960-lukujen vaihteesta, kuten Enkeli sininen vuodelta 1959.

Hangon ortodoksisessa kirkossa ja Myllypuron Pyhän Aleksanteri Syväriläisen tsasounassa  on Ina Collianderin tekemät kauniit kirkkoliput.

Ina Colliander sai Pro Finlandia-mitalin vuonna 1959.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Ina Colliander Valtion taidemuseon kokoelmissa
Ateneumin taidemuseo, näyttelyesittely 2005-2006 
Mikko Oranen, Puupiirtäjän jäljillä, Skenet.fi, näyttelyarvostelu
Lea Rissanen, Isä Sergius Colliander: Äitini Ina Colliander, Ortodoksiviesti 5/2005 

Suomalaiset taidegraafikot
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Pietarinsuomalaiset
Cordell Hull

Cordell Hull (2. lokakuuta 1871 – 23. heinäkuuta 1955) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain ulkoministerinä 1933–1944. Hän oli merkittävässä roolissa Yhdistyneitä kansakuntia perustettaessa, minkä ansiosta hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1945. 

Hull oli tennesseeläinen demokraattipoliitikko. Hän vaati Yhdysvaltoja auttamaan liittoutuneita jo ennen kuin maan liittyi toiseen maailmansotaan. Sodan aikana hän suunnitteli kansainvälisten rauhanturvajoukkojen perustamista sodanjälkeiseen maailmaan. Tämä hanke toi hänelle lopulta Nobelin rauhanpalkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuka on Cordell Hull?, Kuva, 11.10.1939, nro 21, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Yhdysvaltain ulkoministerit
Franklin D. Rooseveltin hallituksen jäsenet
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Loppuun ajettu


Loppuun ajettu on Timo Rautiaisen toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2007.

Albumin kanteen painettu päivämäärä on Timo Rautiaisen syntymäaika. Loppuun ajettu nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – laulu, kitara, kielisoittimet
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Peter Engberg – kitara, kielisoittimet
 Nils Ursin – basso, kosketinsoittimet
 Jussi Lampi – rummut, taustalaulu

Vierailevat muusikot 
 Steen1 – räppi kappaleessa "Viimeistä viedään"
 Tuomo Valtonen – koneet ja ohjelmointi
 Tommi Salmela – taustalaulu
 Puntti Valtonen – taustalaulu
 Jarkko Martikainen – taustalaulu

Tuotanto 
 Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja
 Mika Jussila – masteroija, Finnvox
 Jarkko Martikainen & Tuomo Valtonen – tuottajat

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 7+/10
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Timo Rautiaisen albumit
Jarkko Martikaisen tuottamat albumit
Tuomo Valtosen tuottamat albumit
Marnette Patterson

Marnette Provost Patterson(s. 26. huhtikuuta 1980, Los Angeles, USA) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useiden TV-sarjojen sivurooleissa.

Esiintymiset

 Ghosts of Goldfield (2007)
 The Beautiful Ordinary (2007)
 By Appointment Only (2007)
 Kush (2007)
 CSI: Crime Scene Investigation
 The Standard (2006) 
 Siskoni on noita (8 jaksoa, 2006)
 Pope Dreams (2006)
 Cloud 9 (2006)
 Supernatural (2005)
 70's Show (2000)
 Kolmas kivi auringosta (1996)

Aiheesta muualla
 
 Kotisivut

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Alakulotettuja tunnelmia

Alakulotettuja Tunnelmia on Viikatteen vuonna 2000 julkaistu mini-CD. Levyn nimikkoraita on mukana myös Viikatteen ensimmäisellä studioalbumilla Noutajan valssi. Alakulotettuja tunnelmia-EP oli ensimmäinen Ranka Recordingsin julkaisema Viikate-levytys.

Kappaleet
Lähde:

Kokoonpano
 Kaarle Viikate – kielisoittimet, laulu, harmoni kappaleessa ”Siunattu hiljaisuudessa”
 Simeoni Viikate – lyömäsoittimet
 Jari-Jukka Nippala – äänitys ja miksaus

Lähteet

Vuoden 2000 EP:t
Viikatteen albumit