joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Carl Gustaf von Essen

Carl Gustaf von Essen (20. maaliskuuta 1815 Oravainen – 22. heinäkuuta 1895 Hiitola) oli suomalainen pappi ja herännäisyysliikkeen vaikuttaja. Hänen vanhempansa olivat luutnantti Otto Mauritz von Essen ja Brita Kristina o.s. Thodén.

Opinnot ja ura 

Von Essen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1830 Helsingissä. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1840 ja samana vuonna hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa. Von Essen meni naimisiin vuonna 1841 itseään yhdeksän vuotta vanhemman leskirouva Catalina Sofia o.s. Arppen kanssa. Catalinan ensimmäinen aviomies oli ollut sahanomistaja, raatimies Johan Fabritius. Vuonna 1864 von Essen valmistui teologian tohtoriksi. Papin virkaa hän toimitti Espoossa, Tenholassa, Ylihärmässä ja Laihialla. Vuosina 1863–1864 ja 1872 von Essen toimi pappissäädyssä valtiopäivämiehenä. Vuodesta 1866 von Essen oli Aleksanterin Yliopistossa käytännöllisen teologian professorina, kunnes erosi 1875. Samana vuonna hän osti itselleen Herniäisten kartanon Hattulassa ja asettui sinne eläkepäivikseen.

Von Essen vietti villin nuoruuden mutta tuli myöhemmin uskoon ja lähti opiskelemaan teologiaa. Hän  lähti mukaan körttiläisyysliikkeeseen ja oli osa liikkeen ydinryhmää, kunnes ajautui riitoihin liikkeen johtohahmon, Nils Gustav Malmbergin, kanssa. Von Essen väitti Malmbergin syyllistyneen juopotteluun ja naisseikkailuihin. Vuonna 1843 Espoon Histan tilalla pidettiin historiasta tunnetut kaksoishäät, joihin herännäisjohtaja Paavo Ruotsalainen osallistui. Häissä oli morsiamina Histan tilan silloisen omistajan Carl-Gustaf von Essenin lähisukulaisia.

Teoksia 
 Quid doceant libri V. T. canonici de vita hominum post fata superstite, 1837.
 Anmärkningar vid förslag till kyrkolag för Storfurstendömet Finland, 1847.
 Förslag till Svensk psalmbok för de Evangeliskt–Lutherska församlingarna i Finland, granskadt (med A. Kihlman), 1862.
 Om Bikt och Aflösning'', väitöskirja. 1867

Lähteet 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat
Herännäiset henkilöt
Suomalaiset aateliset
 Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1815 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Jouni Kesti

Jouni Veli Kesti (21. syyskuuta 1946 Oulu – 21. huhtikuuta 2015 Oulu) oli suomalainen kuvataiteilija, säveltäjä, rumpali, kirjailija ja poleemikko. Musiikillisen koulutuksensa Kesti hankki Oulun konservatoriossa opiskelemalla puoli vuotta lyömäsoitinten soittamista 1960-luvulla, minkä lisäksi hän toimi tanssi- ja jazzrumpalina monissa orkestereissa 1960- ja 1970-luvuilla. Kuvataidetta Kesti opiskeli Juhani Hakalahden yksityisoppilaana vuosina 1980–1984.

Kesti debytoi kuvataiteilijana vuonna 1983. Hän on Suomen Taidemaalariliiton ja Suomen Säveltäjät ry:n jäsen. Hänen teoksiaan löytyy muun muassa Helsingin kaupungin taidemuseon, Oulun taidemuseon, Wäinö Aaltosen museon, Turun kaupungin, Rovaniemen taidemuseon, Kuusamon kaupungin ja Sanomalehti Kalevan kokoelmista.

Kestin musiikkia on kuultu esimerkiksi Avanti! -orkesterin konserteissa ja hän on säveltänyt Suomen Kansallisoopperaan Jorma Uotisen pyynnöstä baletin  Petroolitaivas.

Oulun taidemuseon entinen johtaja Ullamaria Pallasmaa on kuvannut Kestiä ”yltiöyksilölliseksi” taiteilijaksi, joka ”ei mahdu mihinkään asialliseen lokeroon”.

Kuvataiteilijan ja säveltäjän töidensä ohella Kesti kirjoitti myös kolumneja, pakinoita ja kritiikkejä muun muassa Taide-lehteen ja Oulu-lehteen. Hänen kirjansa Musameduusan Sepalus-akatemia ilmestyi Liken kustantamana vuonna 2002.

Kesti työskenteli Oulun Pikisaaressa. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 2008.

Julkaisuja
 Musameduusan Sepalus-akatemia, Like 2002

Levytyksiä
 Seppo I. Laine, Jouni Kesti - Vallankumouksen Analyysi / Punalippu ‎(7", MiniAlbum) Eteenpäin!	NG-96, 1970
 Jouni Kesti Ensemble plays Jouni Kesti: Kollaboratorio, JaseCD0021, 1994

Sävellyksiä
 Petroolitaivas, baletti, kantaesitys 1999
 Viulukonsertto, viulukonsertto, kantaesitys 2004
 Black and Pale Trees (Mustat ja vaaleat puut), kantaesitys 1989
 Sika Sapiens, yhdessä Free Okapi -yhtyeen kanssa, kantaesitys 1993
 Renoirin kaappi, kantaesitys 1994
 UMO Sapiens, kantaesitys

Lähteet

Aiheesta muualla

 Pohjoista musiikkia - Jouni Kesti
 Jouni Kesti Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla
 Jouni Kesti Meteli.netissä
 Elämän äänet - Jouni Kesti, YLEn Elävä arkisto
 Jouni Kestin haastattelu Kaltiossa
 Jouni Kesti artnetissä

__notoc__

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Suomalaiset kolumnistit
Suomalaiset rumpalit
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Terry Griffiths

Terry Griffiths (s. 16. lokakuuta 1947) on walesiläinen entinen snooker-ammattilainen, joka on peliuransa jälkeen toiminut valmentajana ja tv-kommentaattorina. Griffiths voitti maailmanmestaruuden vuonna 1979 ollen ensimmäistä kertaa tässä turnauksessa mukana.

Ura lyhyesti
Terry Griffiths pelasi amatöörivuosinaan upeasti, mutta hänen ei odotettu tekevän niin suurta vaikutusta ammattilaispiireissä kuin mitä hän lopulta teki. Griffiths oli kahdesti maailmanmestaruuskisoissa finaalissa, joista hän voitti ensimmäisen vuonna 1979, mutta hävisi 1980-luvun hallitsijalle Steve Davisille vuonna 1988. Vuonna 1979 Griffiths voitti mestaruutensa sijoittamattomana pelaajana, eli hän tuli turnaukseen karsintojen kautta. Maailmanmestaruuden lisäksi Griffiths voitti myös toiseksi arvostetuimman (nykyään myös ranking-turnauksen) UK Championshipin sekä useita muita ammattilaisturnauksia. Griffiths lopetti pelaajauransa vuonna 1997.

Pelaajauran jälkeen Griffiths on toiminut ammattipelaajien Stephen Hendry, Mark Williams, Marco Fu, Allister Carter sekä Mark Allen valmentajana. Selkeästi parhaiten näistä on menestynyt Stephen Hendry, joka on kaikkien aikojen menestyksekkäin snooker-ammattilainen. Valmentamisen lisäksi Griffiths toimii myös BBC Sport -kanavan kommentaattorina.

Turnausvoitot

Ranking-turnaukset
 Embassy World Championship 1979

Muut turnaukset
 World Trickshot 1994, 1992
 Welsh Professional Championship 1988, 1986, 1985
 Pot Black 1984
 Irish Masters 1980–1982
 UK Championship 1982
 Masters 1980
 World Cup (joukkue: Wales) 1980, 1979

Lähteet

Englantilaiset snookerpelaajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Armand-Gaston Camus

Armand-Gaston Camus (2. huhtikuuta 1740 – 2. marraskuuta 1804) oli ranskalainen vallankumouksellinen. Ennen Ranskan suurta vallankumousta hän oli menestyvä asianajaja. Vuonna 1789 Pariisin kolmas sääty valitsi hänet säätyvaltiopäiville ja hän sai huomiota yhteiskunnallista epätasa-arvoa vastustavilla puheillaan. 

Kun hänet oli valittu kansalliskokoukseen Haute-Loiren departementista, hänet nimitettiin yleisen turvallisuuden neuvoston jäseneksi.

14. elokuuta 1789 perustuslakia säätävä kokous valitsi Camus'n arkistonhoitajaksi, ja tässä tehtävässä hän järjesti kansallisarkiston. Hän pysyi tiukkana tasavaltalaisena eikä osallistunut Napoleonin aikaiseen hallintoon.

Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt
Vuonna 1740 syntyneet
Vuonna 1804 kuolleet
Atro

Atro on suomalainen miehen nimi, Hadrianus-nimen suomalainen muunnelma. Atro viettää nimipäivää 4. maaliskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Atro on Suomessa annettu noin 270 henkilölle.

Tunnettuja Atroja 
 Atro Kahiluoto, teatteriohjaaja
 Atro Lahtela, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja

Lähteet 

Etunimet
Viki Kärkkäinen

Johan Viktor (Viki) Kärkkäinen (12. maaliskuuta 1883 Juva – 2. heinäkuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja runoilija.

Kärkkäinen oli toimittajana Suur-Savo, Tampereen Sanomat, Kodin Kuvasto, Maailma ja Yhteishyvä-lehdissä. Vuodesta 1923 hän toimi STT:n toimitussihteerinä.

Kärkkäinen suomensi muun muassa Knut Hamsunin, Bjørnstjerne Bjørnsonin ja August Schaumanin teoksia.

Teoksia 
  Vuoden varrelta : suorasanaisia runoelmia.  Otava 1909
  Juhlaruno Puumalan pitäjän 300-vuotisjuhlaan 7-8.VII.1917.   1917
  Osuuskauppatoiminnan yhteiskunnallinen merkitys. Päivänkysymyksiä osuuskauppaliikkeen alalta 3. Suomen osuuskauppojen keskuskunta, Helsinki 1920

Suomennoksia 
 Ingeborg Maria Sick : Isoäidin puutarha. Yrjö Weilin & Kumpp., Helsinki 1910
 Björnstjerne Björnson : Jumalan teillä. 2. painos WSOY 1910
 Dikken Zwilgmeyer : Rasavilli. Kirja, Helsinki 1912
 Gustaf Janson : Fortuna-rouvan suosikki ("Nils Dobblare") : historiallinen romaani. Kirja, Helsinki 1918
 Auguste Hauschner : Daatjen häät ; saksankielestä suomentanut Viki Kärkkäinen. Karisto 1919
 Knut Hamsun : Nälkä. Kustannus oy. Kirja, Tampere 1919, 5. painos WSOY 1983
 Barbra Ring : Hiutaleita. Gummerus 1922
 Julius von Farkas : Kuohuvia sieluja : kertomus unkarilaisesta nuorison elämästä. Otava 1923
 Orison Swett Marden : Ajatuksen voima. Gummerus 1924
 August Schauman : Kuudelta vuosikymmeneltä Suomessa : muistoja elämän varrelta I-II. Gummerus 1924-1925
 Karl Ekman : Herraskartanon vanhan tehtaan historia : Teijon tehdas 1686-1936 : muistojulkaisu ; käsikirjoituksesta suom. Viki Kärkkäinen. Teijon tehtaat, Helsinki 1938
 Gunnar Mårtenson : Meidän mamma ja hänen maailmansa ; kuvaillut Tuus ; suomeksi sovittanut Viki Kärkkäinen. WSOY 1944

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset runoilijat
Suomentajat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Totti Karpela

Totti Tapio Karpela (5. marraskuuta 1940 Turku – 1. joulukuuta 2015 Kaarina) oli suomalainen juristi, dekkarikirjailija ja Kakolan vankilan entinen johtaja. Hän toimi myös Turun ja Porin lääninhallituksessa lääninreviisorina ja lääninsihteerinä, sekä Naantalissa poliisimestarina ja yleisenä syyttäjänä.

Karpela valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1968.

Perhe
Vanhemmat: Torsten Aleksander Karpela ja Ida Taimi Karpela
Puoliso: Anja-Marjatta Karpela (o.s. Tiittanen)
Poika: Totti-Mikael Karpela (ensimmäisestä avioliitosta)

Julkaisut

 Töitä arkkunikkarille. Suomalaisia länkkärinovelleja vv. 1959–1985. Sisältää Karpelan nuoruusvuosina kirjoittamia lännentarinoita, myös Joni Skiftesvikin lännennovelleja. Toim. Juri Nummelin. Turbator, 2008. ISBN 978-952-5666-20-5.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla
 Totti Karpela Sanojen ajassa 
  Totti Karpela Helsingin kaupunginkirjaston esittelemänä

Suomalaiset rikoskirjailijat
Suomalaiset juristit
Suomalaiset poliisit
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1965

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1965 olivat viidennet Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailujen voittajaksi selvisi toisen kerran peräkkäin Ghana, joka löi finaalissa Tunisian. Ottelun tulos oli 3 - 2 jatkoajalla. Kilpailut järjesti ensimmäisen kerran Tunisia. Uusina maina mukana olivat Senegal, Kongo-Kinshasa ja Norsunluurannikko. Parhaiten näistä menestyi Norsunluurannikko, joka oli kisojen kolmas. Pronssiottelussa se löi toisen ensikertalaisen, Senegalin. Ensimmäistä kertaa kisoissa ei ollut mukana Egyptiä.

Karsinnat

  voitoin 2-1 kisoihin.

  kisoihin

Joukkueet

 
 
* 
* 
* 
, isäntamaa

* ensikertalaisia

Lohko A
 
* 
, isäntamaa

* Tunisia jatkoon kolikonheitolla.

Ottelut

Lohko B
 
* 
*

Ottelut

Pronssiottelu

Loppuottelu

Maalipörssi
3 maalia
  Osei Kofi
  Ben Acheampong
  Mangle
2 maalia
  Jones
  Odoi
  Kalala
  Louis Camara
  Matar Niang
  Tahar Chaibi
1 maali
  Luciano
  Kwamenti
  Lutdrot
  Bleziri
  Yoboue
  Guèye
  Jedidi
  Belhoum 
  Lahmar
  Chétali

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut
Afrikan-mestaruuskilpailut 1965
Afrikan-mestaruuskilpailut
Tunis
Liikenneonnettomuus

Liikenneonnettomuus tarkoittaa kulkuneuvolle sattuvaa onnettomuutta, esimerkiksi törmäämistä esteeseen, eläimeen tai ihmiseen tai suistumista kulkuväylältään. Kansankielinen ilmaisu kolari tarkoittaa kulkuneuvon törmäystä johonkin, varsinkin toiseen kulkuneuvoon.

Tieliikennekuolemien määrä kasvoi 1970-luvulle asti lähes liikenteen määrän kasvun tahdissa, ja vielä 1970-luvun alussa liikennetapaturmissa kuoli vuosittain yli 1 000 suomalaista. Liikennekuolemien ja -onnettomuuksien vähentäminen otettiin tavoitteeksi laatimalla laaja liikenneturvallisuusohjelma, jonka tueksi valtioneuvosto teki periaatepäätöksen. Liikenneympäristön ohella myös autot ja niiden turvallisuus kehittyivät suotuisasti, ja vuonna 2006 tieliikenteessä kuolleita oli enää 336, vaikka autokanta yhteensä oli lähes 3 miljoonaa ajoneuvoa ja voimassa olevien ajokorttien määrä 3,4 miljoonaa. Onnettomuusriski tieliikenteessä on pienentynyt ja turvallisuus parantunut lähes kaikissa tienkäyttäjä- ja ikäryhmissä.

Tieliikenteessä kuolee maailmanlaajuisesti yli miljoona ihmistä vuosittain. Suomessa liikennetapaturmissa kuoli 279 ihmistä vuonna 2009. Nykyään suurin osa Suomen liikennekuolemista tapahtuu henkilöautossa joko kuljettajalle tai matkustajille. Myös lievemmistä liikenneonnettomuuksista 70 % sattuu henkilöautolla liikuttaessa.

Kevyen liikenteen tapaturmat päätyvät tilastoihin systemaattisesti vain kuolemaan johtaneissa tapauksissa. Vuosittain Suomen tieliikenneonnettomuuksissa saa surmansa yli 50 jalankulkijaa, joista iäkkäitä on eniten (44 %).

Onnettomuuksia
 Maaliikenne
 Auto-onnettomuus (henkilöautot, rekat)
 Junaonnettomuus (junat)
 Raitiovaunuonnettomuus (raitiovaunut)
 Ilmailu
 Lento-onnettomuus (lentokone, helikopteri)
 Vesiliikenne
 Laivaonnettomuus (matkustaja-, rahtilaivat, tankkerit)
 Veneonnettomuus (purje-, moottoriveneet)
 Kevyt liikenne
 Kevyen liikenteen onnettomuus (jalankulkijat, pyöräilijät)

Katso myös
Liikenneturvallisuus
Liikenneturvallisuus Suomessa

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Liikenneturvallisuus
Onnettomuudet
Kun Suomi putos puusta

Kun Suomi putos puusta on Ismo Alangon debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1990. Albumin musiikki perustuu Alangon Helsingin juhlaviikoille tekemään tilausteokseen.

Helsingin Sanomien Markku Fagerlund antoi albumille täydet viisi tähteä ja kuvasi sitä Alangon aiemman tuotannon tapaan tehokkaan tiiviiksi ja kompromisseja vältteleväksi: ”Kaikessa ehdottomuudessaan levy vie mukanaan ja vakuuttaa Alangon monipuolisesta lahjakkuudesta musiikin tekijänä.”

Kappaleet

Muusikot 

 Ismo Alanko – laulu, kitara, piano, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, työkalut, hengitys
 Ahti Marja-aho – basso, piano, viulu, marakassit, mandoliini, kantele, harmoni, laulu, työkalut
 Riku Mattila – kitara, leslie-kitara, marakassit, työkalut
 Keimo Hirvonen – rummut
 Kari Lindstedt – sello
 Mauri Pietikäinen – alttoviulu
 Heikki Hämäläinen – viulu
 Seppo Rautasuo – alttoviulu
 Jari Hongisto – pasuuna
 Matti Riikonen – trumpetti
 Jouni Kannisto – saksofoni
 Pentti Lahti – saksofoni
 Jussi Harju – tuuba
 Raoul Björkenheim – bassorumpu
 Susanna Tollet – laulu
 Ilkka Alanko – laulu
 Satu Kaarisola-Kulo – laulu
 Nina Fågelberg – laulu
 Jari Hyttinen – laulu
 Pekka Karjalainen – efektit

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Vuoden 1990 esikoisalbumit
Ismo Alangon albumit
Lords of Acid

Lords of Acid on belgialainen yhtye, joka on tehnyt pääasiassa housea, teknoa ja muuta elektronista tanssimusiikkia sekä myös rock- ja industrial-tyylistä materiaalia. Yhtyeen tuotannolle ja live-esiintymiselle on tunnusomaista rohkea seksuaalisten teemojen käyttö.

Vaiheita 

Lords of Acid syntyi 1980-luvun loppupuolella. Aluksi se oli vain yksi Maurice Engelenin alias Praga Khanin musiikillisista sivuprojekteista. Sen ensimmäinen single, new beat -tyylinen "I Sit On Acid", julkaistiin vuonna 1988. Singlen tekemiseen osallistuivat Engelenin lisäksi Nikkie van Lierop, Jos Borremans ja Harry van Oekel. Single myi pitkään varsin hyvin, ja tämän suosion myötä myös Lords of Acid alkoi vakiintua itsenäiseksi yhtyeeksi.

Lords of Acidin ensimmäinen pitkäsoitto, Lust, julkaistiin 1991. Sen sisällöstä vastasivat pääasiassa Engelen, van Lierop ja Oliver Adams. Albumi oli tarkoitettu ensisijaisesti Yhdysvaltain markkinoille, joilla se onkin myynyt hyvin – satojatuhansia kappaleita vuosien kuluessa. Yhtyeen kotimaassa Belgiassa menestys on ollut huomattavasti vaatimattomampaa.

Yhtyeen seuraava albumi, Voodoo-U, julkaistiin 1994. Musiikin sille tekivät Engelen, Adams ja Ludo Camberlin, van Lieropin vastatessa sanoituksesta. Albumilla lauloi Ruth McArdle. Musiikki oli nyt industrial-vaikutteisempaa, vaikkakin edelleen hyvin tanssipitoista. Seksi oli tälläkin julkaisulla olennainen elementti. Albumin alastomia, succubus-tyylisiä demonittaria esittävä kansi aiheutti tiettyä kohua. Kaikki kaupat eivät suostuneet ottamaan levyä myyntiin, joten kannesta tehtiin myös sensuroitu versio. 

Kolmas albumi, Our Little Secret, julkaistiin 1997. Se äänitettiin ensin instrumentaalisena, ja vokaalit lisättiin vasta jälkeenpäin. Albumilla laulaa van Lierop. Tyyliltään levy on edeltäjänsä tapaan industrial-vaikutteista tanssimusiikkia.

Diskografia

Albumit
 Lust (1991)
 Voodoo-U (1994)
 Our Little Secret (1997)
 Heaven Is an Orgasm (1998)
 Expand Your Head (1999)
 Farstucker (2000)
 On the Racks (2001)
 Private Parts (2002)
 Greatest T*ts (2003)

Lähteet 

 Lords of Acid, The Belgian Pop & Rock Archives

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 
 
 Lords of Acid Discogs-sivustolla 

Belgialaiset house-yhtyeet
Tekno
Ghaziabad

Ghaziabad on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2001 siellä oli 968 256 asukasta, mikä tekee kaupungista osavaltionsa seitsemänneksi suurimman. Kaupunki sijaitsee 20 km Delhistä itään ja 46 km Meerutista lounaaseen. 

Ghaziabadin perusti vuonna 1740 visiiri nimeltä Ghazi-un-ddin. Hän rakennutti kaupunkiin seraljin, jossa sanotaan olleen 120 huonetta. Rakennuksesta on jäljellä portti, osia ulkoseinästä ja massiivinen pilari. Vuonna 1857 Meerutista alkanut sepoykapina levisi pian myös Ghaziabadin alueelle. 

Nykyään Ghaziabad on raskaan teollisuuden kaupunki, joss on myös useita teknillisiä oppilaitoksia.

Lähteet 

Uttar Pradeshin kaupungit
Moradabad

Moradabad (, ) on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2001 siellä oli 641 583 asukasta, mikä tekee kaupungista osavaltionsa kymmenenneksi suurimman. Se sijaitsee 170 km Delhistä Gangesin Ramganga-nimisen sivujoen varrella. Kaupunki tunnetaan messinkituotteistaan.

Lähteet 

Uttar Pradeshin kaupungit
Air Canada Jetz

Air Canada Jetz on Montrealissa, Quebecissa, Kanadassa sijaitseva lentoyhtiö. Sen asiakkaita ovat suuremmat bisnesmatkaryhmät, urheilujoukkueet sekä viihdetaiteilijat.

Historia 
Lentoyhtiö perustettiin 31. lokakuuta vuonna 2001. Yhtiö on täysin Air Canadan omistama. Perustamisesta lähtien yhtiön johdossa on toiminut Robert Perreault, joka aikaisemmin johti Air Alliance -lentoyhtiötä. NHL-kauden 2006–2007 aikana Jetz kuljetti useita joukkueita, kuten Vancouver Canucks, Calgary Flames, Edmonton Oilers, Ottawa Senators, Montreal Canadiens ja Toronto Maple Leafs. Vuosina 2005-2006 Jetz kuljetti NBA-joukkuetta Toronto Raptors. Jetz on myös kuljettanut useita muusikoita heidän kiertueillaan Pohjois-Amerikassa, kuten U2 ja Rolling Stones.

Laivasto 
Air Canada Jetz -laivasto elokuussa 2010.

 5 Airbus A320-211 (sisustettu kuljettamaan 64 matkustajaa bisnes-luokassa)

Käytöstä poistuneet
Boeing 737-200

Aiheesta muualla
Air Canada Jetz

Lähteet

Kanadalaiset lentoyhtiöt
Kyösti Varis

Kyösti Varis (s. 4. tammikuuta 1933 Joensuu) on graafinen suunnittelija ja tunnetuimpia suomalaisia graafikkoja.

Varis on maailmalla tunnettu julisteistaan, mutta hän on suunnitellut erityisesti liikemerkkejä, kuten Finnairin, Alkon, Ingmanin ja Pohjoismaiden Neuvoston tunnukset. Japanilainen Idea-lehti nimesi hänet vuonna 1993 maailman sadan merkittävimmän graafisen suunnittelijan joukkoon. Hän käyttää töissään hyväkseen huumoria. Julisteista ovat keskeisiä kantaa ottavat työt, joissa hän kiinnittää huomion yhteiskunnallisiin ja globaaleihin ongelmiin.

Palkinnot ja tunnustukset
Taideteollisen korkeakoulun kunniajäsen 2005 
Vuoden graafikko 2002 
Platinahuippu-palkinto (Grafia) 1996 
Professorin arvonimi 1993
Valtion taideteollisuuspalkinto 1979
1. sija Käsinlatojien latomiskilpailussa 1955

Lähteet
 Suomen silta

Viitteet

Kirjallisuutta
 
 
 

Suomalaiset graafiset suunnittelijat
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Remes

Remes on suomalainen sukunimi. Nimi on nykyisin 1 706 henkilöllä. Tunnettuja nimenkantajia ovat:

 Anneli Remes (1943−2020), sisustusarkkitehti
 Antti Remes (s. 1947), vuorineuvos, Tradekan toimitusjohtaja
 Eero Remes (s. 1985), motocross- ja endurokuljettaja
 Ilkka Remes (oik. Petri Pykälä, s. 1962), kirjailija
 Ilkka Remes (s. 1963), jalkapalloilija
 Kalevi Remes (1925–1984), kansanedustaja (SMP, SKYP)
 Matti Remes (1704–1765), kansanrunoilija
 Matti Remes (s. 1955), kirjailija, graafikko ja pilapiirtäjä
 Olli Remes (1909–1942), maastohiihtäjä ja Mannerheim-ristin ritari
 Paavo Remes (1723–1800), kansanrunoilija
 Pauliina Remes (s. 1971), filosofian professori
 Tommi Remes (s. 1994), moukarinheittäjä
 Ulla Remes (s. 1970), taidemaalari
 Veikko Remes, kirjailija ja sotakamreeri Reino Lehväslaihon (s. 1922) käyttämä salanimi
 Viljo Remes (1926–2016), Puolustusvoimien kenttäpiispa.

Lähteet
Kotaperä

Kotaperä on kyläalue, joka sijaitsee Uuraisten kunnan länsirajalla Multian kunnanrajaa vasten. Kotaperä on Uuraisten kunnan Kyynämöisten kylän osakeskus. Kotaperän alkuperäisasukkaista on viitteitä 2006 ilmestyneessä kirjassa Kodasta taloon. Kirjan mukaan kyläalue on alun perin ollut saamelaisten asuttamaa aluetta.

Kotaperän alueella sijaitsee paljon kesähuviloita, jotka vilkastuttavat alueen elämää etenkin kesäaikaan. Kyläkunnan keskus on entisen kyläkaupan ja koulun tuntumassa. Kyläseura on yhteisenä projektina toteuttanut muun muassa urheilukentän reunaan kodan vapaaseen käyttöön, sekä hankasuolle pitkospuut.

Elinkeinot
Kotaperän alue on pääasiassa maa- ja metsätalousvaltaista aluetta. Alueella on myös pienyrittäjätoimintaa.

Nähtävyydet
Miehinkäinen on Höytiä-Kotaperän erämaalampi, jossa on lintutorni.

Liikenne
Kotaperän kautta kulkevat seuraavat valtatiet:
Kotaperän pohjoispuolitse länsi-itäsuunnassa kulkee Multia–Uurainen-tie (seututie 627), osoite Kyynämöistentie.
Kotaperän länsi-itäsuunnassa on Höytiälle menevä Kaijantie, joka on joskus toiminut myös Jyväskylän suurajojen pikataipaleena.
Kotaperän läpi kulkee etelä-pohjoissuunnassa Kotaperäntie, joka vie Liipon risteyksestä Petäjäveden Kuivasmäkeen.

Luonto
Kotaperä kuuluu Keski-Suomen ylänköalueeseen ja on yleisesti yli 200 m merenpinnan yläpuolella
Alueella tehdään useita suurpetohavaintoja vuosittain
Metsä on kuusivaltaista korpimetsää, mutta alueella sijaitsee myös mäntyisiä hiekkakankaita
Alueelta löytyy useita soita
Järvet: Saunajärvi, Kaijanjärvi, osittain Sakarijärvi ja Kyynämöinen
Alue on talvisin runsaslumista seutua

Naapurikylät
Multian Linnanperä
Petäjäveden Heikkilänperä
Petäjäveden Rytyperä
Uuraisten Höytiä
Uuraisten Kyynämöinen

Toimintaa
Kotaperän kyläyhdistys
Kotaperän pienviljelijäyhdistys

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotaperän sijainti
 Kyynämöisten alue 
Talkoovuorten-Miehinkäisen luontopolku

Uuraisen kylät
Glitsi

Glitsi ( <  < luultavasti saksan glitsch) on ohjelmiston tai laitteiston tahaton häiriö tai ongelma. Laitteiston glitsissä ongelma tulee vääriä signaaleja antavasta viallisesta laitteistosta.

Elektroniikassa kyse on lyhytaikaisesta poistuvasta viasta ennen signaalin asettumista halutulle tasolle.

Videopeleissä glitseiksi kutsutaan usein pelin bugeja, jotka mahdollistavat toimintoja, joita pelintekijät eivät ole tarkoittaneet tapahtuviksi. Tunnettuja glitsejä videopeleissä ovat muun muassa putoaminen maan läpi, pääsy kentän ulkopuolelle, ilmassa uiminen ja kohtausten ohittaminen. Pienempiä ja huomaamattomia usein esiintyviä glitsejä ovat muun muassa ylimääräiset, puuttuvat tai virheelliset ääniefektit, väliaikaiset vähäpätöiset törmäyksenhavaintavirheet (esimerkiksi luodit, jotka eivät vahingoita pelaajaa), grafiikoiden puute tietyistä suunnista katsottuna sekä viiveet. Usein glitsejä ja bugeja voidaan suorittaa tekemällä pelissä tiettyjä liikkeitä. Tällaisia liikkeitä ovat nopeuspeleissä kohtausten ohittaminen, lentäminen hyvin nopeasti, hidastuksen käyttäminen, tippuminen 3D-peleissä maan alle valkoisille ja mustille alueille, joilla pelaajan ei pitäisi olla, NPC-hahmojen (ei pelattavien hahmojen) käyttäymisen muutos, ympäristön muutokset tai näytön palaminen kiinni tietyissä kohdissa, kuten Lego-peleissä ja muissa 3D-peleissä.

Internet-slangi
Videopelit
Akseli Rauanheimo

Akseli Kustaa Rauanheimo (vuoteen 1906 Axel Gustaf Leonard Järnefelt; ) oli suomalainen sanomalehtimies, konsuli, kansanedustaja ja kirjailija. Rauanheimo asui Yhdysvalloissa 1893–1898, 1918–1920 ja Kanadassa 1920–1932.

Henkilöhistoria
Rauanheimon vanhemmat olivat nimismies Otto Adolf Järnefelt ja Ada Adolfiina Pfaler. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1893 ja maisteriksi 1894. Rauanheimo oli New Yorkissa New Yorkin Lehden toimittajana 1893–1894 ja Siirtolainen-lehden päätoimittajana 1894–1898. Suomeen palattuaan hän oli päätoimittajana Uusimaa-lehdessä 1900–1901, Viipuri-lehdessä 1902–1904, Suomen Virallisessa Lehdessä 1905 ja Lahti-lehdessä 1906–1907.  Uudessa Suomettaressa Rauanheimo oli päätoimittajan apulaisena 1908–1913 ja päätoimittajana 1913–1915. Rauanheimo oli elintarvikeministeriön osastonjohtajana 1918 ja Suomen hallituksen tiedonantotoimiston (Suomi-Bureaun) johtajana New Yorkissa 1920. Hän oli Suomen ensimmäinen konsuli Montrealissa 1923–1925, toimien pääkonsulina 1925–1932 ja Viron konsulina Kanadassa 1927–1932. Rauanheimo oli myös Amerikansuomalaisten keskusliiton puheenjohtaja.

Rauanheimo oli aatelissäädyssä edustaja säätyvaltiopäivillä 1904–1905 ja toimi suomalaisen puolueen kansanedustajana 1914–1917, edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä.

Rauanheimo oli naimisissa 1895–1918 Johanna Maria (Hanna) Nylundin (1872–1918) kanssa. Leskeksi jäätyään hän meni 1920 uusiin naimisiin filosofian maisteri Elisabet Josefina Nyleniuksen (1879–1939) kanssa. Akseli Rauanheimon poika 1. avioliitosta oli sanomalehtimies ja kirjailija Yrjö Rauanheimo.

Teoksia 
Nimellä Akseli Järnefelt:
 Suomalaiset Amerikassa. Otava, Helsinki 1898-1899 (Kirjan digit. versio Internet Archivessa).
 Amerikkaan. Otavan kansankirjasia n:o 7. Otava, Kuopio 1899.
 Kohtaloonsa kompastunut. Otava, Kuopio 1899.
 Cubalaiset ja heidän vapaustaistelunsa: Kolme luentoa, sisältää: 1. Cuba ja sen kansa, 2. Cubalaiset kapinassa, 3. Yhdysvallat auttavat. Kansanvalistus-seuran taikalyhtykirjoja 9. OWB, Kuopio 1900.
Nimellä Akseli Järnefelt-Rauanheimo:
 Meikäläisiä merten takana: Kuvauksia Amerikan suomalaisista 1. WSOY 1921.
 Uuteen maailmaan: Romaani Pennsylvanian ensimmäisistä uutisasukkaista. WSOY 1921.
 Suomi ja Amerikka: Muutamia kosketuskohtia. WSOY 1922.
 Before William Penn: The story of the first settlers in Pennsylvania. Dorrance & Company, Philadelphia 1929.
Nimellä Akseli Rauanheimo:
 Kanadan opas: Neuvoja Kanadaan aikoville siirtolaisille sekä johdatusta alkuun pääsemiseksi siellä. WSOY 1929.
 Kanadan-kirja. WSOY 1930 (Kirjan digit. versio Internet Archivessa).

Aiheesta muualla 
 Vapaasti ladattavia Akseli Järnefeltin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa ja Project Gutenbergissä.

Lähteet 
 
 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 
 
 Kuka kukin oli (Wikiaineisto).

Kansanedustajat
Suomalaisen puolueen poliitikot
Viipurin läänin läntinen vaalipiiri
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet
Lakotahin tasavalta

Lakotah tai Lakota on lakota-intiaanien kotimaaksi perustettu Yhdysvaltain sisällä sijaitseva valtio, joka käsittää tuhansia neliökilometrejä Pohjois-Dakotasta, Etelä-Dakotasta, Nebraskasta, Wyomingista ja Montanasta. Mikään valtio ei ole tunnustanut Lakotahin itsenäisyyttä.

Tausta 
Joulukuussa 2007 joukko itseään nimellä Lakota Freedom Delegation kutsuvia intiaaneja esitti Washingtonissa Lakotahin itsenäisyysjulistuksen. Heidän mukaansa kyse ei ole Yhdysvalloista eroamisesta, sillä alue kuuluu Yhdysvaltojen 1800-luvulla allekirjoittamien sopimusten mukaan Lakota-intiaaneille, joten julistus vain vahvistaa ennestään laillisen suvereenisuuden. Ryhmän johtaja on Amerikan intiaanien kansalaisliikkeessä 1960- ja 1970-luvuilla vaikuttanut Russell Means.

Alue 
Lakotahin rajoina ovat joet Yellowstone, North Platte ja Missouri. Alueen suurin kaupunki on Omaha Nebraskassa. Muita kaupunkeja ovat muun muassa Rapid City Etelä-Dakotassa ja Casper Wyomingissa.

Aiheesta muualla 
 Republic of Lakotah 
 Lakota Oyate 

Yhdysvaltain maantiede
Lakotat
Musta hevonen

Musta hevonen () on kielikuva, jolla tarkoitetaan esimerkiksi vaaleissa ennakolta arvaamatonta voittajaa. Sanonta on jo tuttu 1800-luvulta ja se mainitaan kirjailija Benjamin Disraelin teoksessa The Young Duke (1831)

Suomen presidentinvaaleissa

Suomessa nimitystä on käytetty ennen kaikkea presidentinvaalien yhteydessä. Sillä tarkoitettiin henkilöä, jota ei ennen vaaleja ollut asetettu presidenttiehdokkaaksi, mutta joka kuitenkin sai ääniä valitsijamiesten toimittamassa presidentinvaalissa.

Vuoden 1919 hallitusmuodon mukaan vaalin toimitti 300 yleisillä vaaleilla valittua valitsijamiestä. Alkujaan perustuslaissa ei ollut säädöksiä siitä, keitä valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi, ja niinpä joskus he saattoivatkin äänestää myös ”mustaa hevosta”, toisin sanoen muuta henkilöä kuin ennen vaaleja asetettuja presidenttiehdokkaita. Vuonna 1925 valitsijamiehet valitsivatkin Lauri Kristian Relanderin presidentiksi, vaikka häntä ei ollut ennen valitsijamiesvaaleja asetettu ehdokkaaksi. Vuonna 1956 siihenastinen presidentti Juho Kusti Paasikivi pyydettiin ehdokkaaksi toiselle äänestyskierrokselle, vaikka hän ei enää ollut ehdolla vaaleissa. Paasikivi ei kuitenkaan päässyt kolmanteen äänestykseen.

Vuoden 1982 presidentinvaalien edellä Keskustapuolueen johto kannatti puolueen presidenttiehdokkaaksi Ahti Karjalaista, mutta puoluekokous valitsi ehdokkaaksi Johannes Virolaisen. Tällöin julkisuudessa esiintyi arveluja, että puoluekokouksen päätöksestä huolimatta Keskustapuolueen valitsijamiehet saattaisivat kuitenkin äänestää Karjalaisen ”mustana hevosena” presidentiksi. Kaikki valitsijamiesehdokkaat kuitenkin kiistivät aikovansa näin tehdä, eikä Karjalainen saanut enää presidentinvaaleissa yhtään ääntä.

Vuonna 1987 hallitusmuotoa muutettiin niin, että valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi ainoastaan ennen valitsijamiesvaaleja asetettuja ehdokkaita. Täten mustan hevosen mahdollisuus poistui.

Lähteet

Poliittiset käsitteet
Vaalit
Kadulla

Kadulla (Road Wars) on brittiläinen tositelevisiosarja, jossa seurataan brittiläisen Thames Valley Police -yksikön poliisien työtä. Sitä esitettiin vuosina 2003-2010. Ohjelmaa näyttävät Britanniassa Sky One, Sky Two ja Sky Three, minkä lisäksi sitä näytetään muuallakin maailmassa. Suomessa ohjelmaa esitti Kadulla-nimisenä MTV3 Fakta. 

Ohjelmassa näytetään muun muassa takaa-ajotilanteita ja huumeratsioita, joiden lisäksi ohjelmaan sisältyy myös pienempien rikosten selvittelyjä. Osa videoista on kuvattu jo 1990-luvulla, mutta pääosa on 2000-luvulta. Joissain tapahtumissa kameramies kulkee Thames Valleyn poliisin matkassa. Osa näytetyistä tapahtumista on kuvattu Yhdysvalloissa.

Ohjelmaa juonsi Lee Boardman.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Road Warsin virallinen kotisivu

Brittiläiset tositelevisiosarjat
Uljas Rauanheimo

Uljas Vesa Rauanheimo (vuoteen 1906 Järnefelt; 11. elokuuta 1898 Nurmes – 15. huhtikuuta 1963) oli suomalainen kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä U. V. Nurmes. Rauanheimo osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Talonpoikaismarssin aikana Rauanheimo toimi Kymenlaakson rykmentin II pataljoonan komentajana. Sotilasarvoltaan hän oli eversti. U.V. Rauanheimo toimi Sotahistoriallisen toimiston päällikkönä 1946-1957.

Teoksia
 Levoton kesä : poikain seikkailukertomus, Poikain jännityskirjasto 12.   Gummerus 1937 (nimellä U. V. Nurmes)
 Insinööri Rungon perintö, Poikain jännityskirjasto 18.  Gummerus 1938
 Salainen väylä IIHP : seikkailukertomus, Poikain jännityskirjasto 17.   Gummerus 1938  (nimellä U. V. Nurmes)
 ”Viimeinen taisto” : punaisen rintamapäällikön muistelmia v:lta 1918, Jalmari Parikka; alahuomautukset laatinut U. V. Rauanheimo.  WSOY 1938
 Helsinki ennen meitä.  Otava 1947 (yhdessä Asmo Alhon kanssa)
 Vimpelin sotakoulu, toimittanut U. V. Rauanheimo.  Vimpelin pojat, Helsinki 1954

Muita julkaisuja 
Nimellä U. V. Rauanheimo:
 Venäläiset joukot Suomessa maailmansodan 1914 - 18 aikana : niiden yleisryhmitykset ja toimintasuunnitelmat. Tiede ja ase 8/1950

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Kokko, Arvo: Lapuan laki. Helsinki, 1930.

Viitteet 

Suomalaiset everstit
Suomalaiset kirjailijat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Pääomalaina

Pääomalaina on yrityksen saama erityisehtoinen laina, jolla on muita lainoja huonompi oikeus takaisinmaksuun ja korkoon. Vaikka kyseessä onkin laina, se voidaan tiettyjen ehtojen täyttyessä lukea yhtiön omaan pääomaan, toisin kuin muut lainat.

Käyttötarkoituksia 
Osakeyhtiölain mukaan pääomalainaa voidaan käyttää muun muassa:
 Saneerauskeinona selvitystilan estämiseksi (pääomalainalla voidaan lisätä yhtiön vakavaraisuutta).
 Yhtiön vakavaraisuuden joustavaan parantamiseen (oman pääoman lisääminen on monesti yksinkertaisempaa pääomalainalla kuin muilla menettelyillä)

Lainaehdot 
Osakeyhtiön tai osuuskunnan saamaa lainaa voidaan pitää pääomalainana vain, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
 Lainan ja sen koron saa maksaa selvitystilassa ja konkurssissa vain muita velkoja huonommalla etuoikeudella.
 Lainaa saa palauttaa ja korkoa maksaa vain, jos vapaan oman pääoman ja kaikkien pääomalainojen määrä ylittää viimeksi päättyneeltä tilikaudelta vahvistettavan tai sitä uudempaan tilinpäätökseen sisältyvän taseen mukaisen tappion määrän.
 Osakeyhtiö, osuuskunta tai sen tytäryhteisö ei ole antanut lainasta tai sen korosta vakuutta.
 Lainasopimus on kirjallinen.
Jos nämä ehdot täyttyvät, pääomalaina rinnastetaan omaan pääomaan tutkittaessa, onko oma pääoma muuttunut negatiiviseksi siten, että siitä on tehtävä julkinen ilmoitus kaupparekisteriin.

Pääomalaina taseessa 
Pääomalaina esitetään yrityksen taseessa lähtökohtaisesti vieraassa pääomassa. Pääomalaina esitetään joko lyhytaikaisen tai pitkäaikaisen vieraan pääoman ensimmäisenä eränä. Jos pääomalainan, tai sen osan, lyhennykseen on aikaa vähemmän kuin 12 kuukautta, laina tai lainanosa kuuluu lyhytaikaiseen vieraaseen pääomaan. Muilta osin se kuuluu pitkäaikaiseen vieraaseen pääomaan.

Jos yritys pitää lainaa oman pääoman luonteisena, pääomalainan voi esittää omassa pääomassa erillisenä eränään. Omassa pääomassa esittämisen erityinen edellytys on, ettei pääomalainalla ole eräpäivää. Tämä tarkoittaa, että ajankohta, jolla lainapääoma maksetaan takaisin, on kirjanpitovelvollisen yksinomaisessa päätösvallassa.

Yrityksellä on näyttövelvoite perusteista, joilla laina on merkitty omaan pääomaan. Jos laina on merkitty vieraaseen pääomaan, näyttötaakkaa ei ole. Pääomalainan voi merkitä vieraaseen pääomaan, vaikka se olisi kiistatta oman pääoman ehtoinen. Merkitsemällä pääomalainan vieraaseen pääomaan yritysjohto minimoi riskin siitä, että ulkopuolinen luulisi omaa pääomaa todellisuutta suuremmaksi ja yrityksen vakavaraisuutta todellisuutta paremmaksi.

Lähteet 
 Osakeyhtiölaki  (Pääomalainaa käsittelee: osa III, luku 12)
 Laskentatoimi ja rahoitus, s. 32, Vaasa 2011, Ikäheimo Seppo, Laitinen K. Erkki, Laitinen Teija, Puttonen Vesa, ISBN 978-951-96324-3-8

Viitteet

Aiheesta muualla  
 Osakeyhtiölain uudet rahoitusvälineet verotuksessa

Pankkitoimi
Seulonnan keskeiset artikkelit
Taseen rahastot
Sijoittaminen
Epäviralliset muistelmat

Epäviralliset muistelmat on Raptorin vuonna 1996 julkaistu kokoelma-albumi. Kokoelma sisältää kappaleita kahdelta ensimmäiseltä albumilta; Moe! (1990) ja Tulevat tänne sotkemaan meidän ajopuuteorian (1991). Kokoelma sisältää myös remix-versioita, joita ei julkaistu alkuperäisillä albumeilla.

Kappaleet 
 Raptori
 Oi beibi
 Karvanoppaelvis
 Rane
 Tuhansien sulojen maa
 Esko A.
 Debi Gibson
 Oi beibi (Syvähyvinkää mix)
 Älä (Näkymää)
 Oi beibi 2
 Tuhansien sulojen maa (Intergalaktinen transportaatio mix)
 Armeija
 Jutka ja kunkka
 Olviräppi
 Sukellus pumpuliin
 Tuhansien sulojen maa (Teramix)
 Jutka ja Kunkka (O meny zobbaa gorfaan)
 Minä ja ryhmä
 S.K.A.H. (Ime mun sitä)
 Tyyris tyllerö
 Rattijuoppo
 Suomenkielinen räp-biisi

Vuoden 1996 kokoelma-albumit
Raptorin albumit
Eric the Red

Eric the Red on färsaarelaisen folk metal -yhtye Týrin toinen täyspitkä albumi. Levyn nimi viittaa viikinki Erik Punaiseen. Napalm Records julkaisi albumista uuden painoksen vuonna 2006, jossa oli uuden kansitaiteen lisäksi kaksi bonuskappaletta yhtyeen demolta, vuodelta 2000.

Kappaleet

Kokoonpano

 Heri Joensen – laulu, kitara
 Terji Skibenæs – kitara
 Gunnar H. Thomsen – basso
 Kári Streymoy – rummut

Vuoden 2003 albumit
Týrin albumit
Etiopia yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008

Etiopian joukkue Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008 julkistettiin 19. helmikuuta 2008.

Joukkue

Miehet
 1 500 metrin juoksu: Derese Mekonnen, Mekonnen Gebremedhin
 3 000 metrin juoksu: Tariku Bekele, Abraham Cherkos

Naiset
 1 500 metrin juoksu: Gelete Burka
 3 000 metrin juoksu: Meseret Defar, Meselech Melkamu

Tulokset

Miehet

Naiset

Lähteet 
 http://www.iaaf.org/WIC08/news/kind=100/newsid=43471.html

Viitteet

Etiopian yleisurheilu
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2008
Ragnarok (albumi)


Ragnarok on Týrin, färsaarelaisen folk/viking metal -yhtyeen kolmas täyspitkä studioalbumi. Siitä julkaistiin myös digipack -julkaisu, joka sisälsi kaksi bonuskappaletta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Heri Joensen – kitara, laulu
 Terji Skibenæs – kitara
 Gunnar H. Thomsen – bassokitara
 Kári Streymoy – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2006 albumit
Týrin albumit
Keskuskatu (Helsinki)

Keskuskatu () on kahden korttelin mittainen kävelykatu Helsingin keskustassa. Sen varrella sijaitsevat eteläpäästä, Pohjoisesplanadilta lukien muun muassa Stockmannin tavaratalo, Rautatalo, Litoniuksen talo, WTC Helsinki sekä kauppakeskus Citycenter eli niin kutsuttu Makkaratalo. Keskuskatu päättyy Kaivokadulle vastapäätä päärautatieasemaa. Puolessa välissä katua sitä risteää Aleksanterinkatu.

Historia 

Alkujaan nykyisen Keskuskadun nimi oli Hakasalmenkatu (), ja se ulottui vain Aleksanterinkadulta pohjoiseen. Idea kadun puhkaisemiseksi korttelin läpi helpottamaan Esplanadin puiston ja päärautatieaseman välistä liikennettä syntyi ensimmäisen kerran Helsingin Rakennusainekauppa Oy:n toimesta jo vuonna 1913. Kadusta oli julkistettu tuolloin myös arkkitehtuurikilpailu, jonka toteuttamisen kuitenkin esti ensimmäinen maailmansota.

Vuonna 1916 liikemies Allan Hjelt ja arkkitehti Eliel Saarinen rupesivat uudelleen lämmittämään ajatusta kadun puhkaisemisesta. Heidän yhteinen yrityksensä Ab Centralgatan Oy osti Helsingin Rakennuskauppa Oy:n (tuolloin nimeltään Oy Building) ja sai haltuunsa yrityksen kiinteistöt Aleksanterinkatu 52 ja Pohjoinen Esplanadikatu 37–41. Saarinen laati samana vuonna suunnitelmat kadusta ja sen liiketiloista, tuolloin runsaan kadunleveyden verran sivuun Hakasalmenkadusta. Suunnitelma julkistettiin vuoden lopulla ja vietiin kaupunginvaltuuston käsittelyyn. Kaupunginvaltuusto hyväksyi esityksen maaliskuussa 1917, todeten kuitenkin, että suora linja Hakasalmenkadun kanssa olisi ollut parempi liikenteen kannalta.

Vuoden 1919 lopulla kaupunki ja keskuskatuyhtiö aloittivat neuvottelut kadun siirtämisestä suoraksi jatkeeksi Hakasalmenkatua. Pian myös Ab Stockmann Oy liittyi neuvotteluihin, ja osti lopulta koko katuyhtiön huhtikuussa 1920. Näin katu rakennettiin lopulta suorana Hakasalmenkadun jatkeena vuonna 1920 vahvistetun asemakaavan muutoksen mukaisesti Pohjoisesplanadille saakka, jolloin samalla myös Stockmannin kortteli sai nykyisen muotonsa. Kadun jatkaminen liittyikin osaltaan myös tavaratalon rakennussuunnitelmiin, jolloin sekä tavaratalon että uuden katuosuuden tieltä purettiin useita vanhoja rakennuksia, kuten Ekbergin kahvilan alkuperäinen rakennus. Stockmann sai myös oikeuden rakentaa kadun alle varastotiloja, joiden kautta on myöhemmin avattu yhdyskäytävä tavaratalon ja Akateemisen Kirjakaupan välille. Vuonna 1928 katu sai Stockmannin esityksestä nykyisen nimensä.

Keskuskatu muutettiin kävelykaduksi remontissa, joka valmistui kesällä 2014. Osana töitä katu kivettiin jaksottomalla Penrosen laatoituksella.

Keskuskatu on yksi Monopoly-lautapelin suomenkielisen version kiinteistöistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin kadut
Kluuvi
Mickey Renaud

Mickey Renaud (5. lokakuuta 1988 Tecumseh, Ontario – 18. helmikuuta 2008 Windsor, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkoilijalupaus. NHL-joukkue Calgary Flames oli varannut hänet vuoden 2007 NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 143. Hän oli entisen jääkiekkoilija Mark Renaudin poika.

Renaud pelasi OHL-liigan Windsor Spitfiresissa, kunnes kuoli yllättäen helmikuussa 2008. Hän menetti tajunsa kotonaan Tecumsehissa, ja hän vietiin Windsor Regional -sairaalaan, jossa hänet todettiin kuolleeksi. Vielä edellisiltana hän oli pelannut normaalisti Spitfiresin paidassa.

Renaudin mukaan on nimetty OHL:ssä annettava Mickey Renaud Captain's Trophy.

Lähteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Calgary Flamesin varaamat pelaajat
Vuonna 1988 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Danny Cooksey

Danny Cooksey (s. 2. marraskuuta 1975 Moore, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko, joka tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä televisiosarjasta Diff'rent Strokes. Sittemmin hän on tehnyt enimmäkseen äänirooleja animaatioihin, joista tunnetuimmat ovat olleet sarjoissa Tiny Toons ja Xiaolin Showdown.

1990-luvulla Cooksey oli Bad 4 Good -yhtyeen laulajana. Yhtye julkaisi yhden levyn Refugee elokuussa 1992. Alun perin hän muutti Los Angelesiin 1980-luvulla tullakseen country-laulajaksi, mutta päätyikin koe-esiintymään televisiosarjaan Diff'rent Strokes. Sittemmin Cooksey teki musiikkia hevin parissa.

Aiheesta muualla 

 Voice Chasers 
 TV.com 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Olavi Ronkainen

Olavi Johannes Ronkainen (27. syyskuuta 1933 Hyvinkää – 30. elokuuta 2018 Kajaani) oli suomalainen pappi, kansanopistomies ja Suomen Kristillisen Liiton kansanedustaja. Ronkainen tunnetaan erityisesti Kansanlähetyksen perustajajäsenenä sekä Säämingin kristillisen opiston rehtorina.

Ura 
Ronkainen valmistui teologian kandidaatiksi ja vihittiin papiksi vuonna 1962. Valmistuttuaan hän toimi pappina Heinolassa ja Sulkavalla. Hän toimi Säämingin kristillisen opiston va. johtajana vuosina 1963–1966 ja opiston rehtorina 1966–1987. Ronkainen toimi Lieke-lehden päätoimittajana vuosina 1968–1971 ja Tien aukaisija -lehden päätoimittajana vuonna 1977. Hän oli viidennen herätysliikkeen perustajajäsen. 

Ronkainen toimi eduskunnassa Suomen Kristillisen Liiton edustajana vuosina 1972–1975 ja 1979–1987. Ronkainen oli jäsenenä muun muassa puolustusvaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa, toisessa lakivaliokunnassa sekä Parlamenttienvälisen liiton (IPU) Suomen ryhmän johtokunnassa. Hän on kuulunut Savonlinnan kaupunginvaltuustoon, SKL:n puoluevaltuustoon ja puoluehallitukseen sekä Suomen Evankelisluterilaisen Kansanlähetyksen hallitukseen. Ronkainen toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1978. Hän toimi myös keskeisenä vaikuttajana 1990-luvulla kirkon rakennuttamiseksi Uhtualle.

Eduskunnassa Olavi Ronkainen oli tunnettu vuosia jatkuneesta pornografian vastaisesta toiminnastaan. Toimittaja Pirkko Kolbe nimitti häntä Helsingin Sanomissa Porno-Ronkaiseksi. Ronkaisen puoliso kutsui miestään kristillisten puoluekokouksessa pitämässään puheessa ”rakkaaksi pornosoturikseen”. Ronkaisen mukaan epäsiveellisen materiaalin valvontatehtävä lankesi hänelle eduskuntaryhmän sisäisessä työnjaossa 1972. 50-vuotishaastattelussaan Ronkainen kertasi tulleensa politiikkaan auttaakseen nuorisoa, jota uhkasivat keskioluen ja abortin vapauttaminen, politiikan tuleminen kouluihin ja Yleisradiossa harrastettu pyhien arvojen rienaaminen. 

Eläkevuosinaan Olavi Ronkainen siirtyi Kainuuseen Ristijärvelle, jossa hän muun muassa toimi sijaispappina. Siellä hän ohjasi harrastajaversion musikaalista Viulunsoittaja katolla ja näytteli siinä pääosan maitomies Tevjenä.

Teokset

Populaarikulttuurissa 
Irwin Goodman levytti vuonna 1979 Ronkaisesta ja pornolehdistä kertovan humoristisen laulun ”Nakutaiteen Tukija” levylleen Keisari Irwin I. Ronkainen mainitaan myös Juice Leskisen kappaleessa ”Hypätään koskeen”.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot
Savonlinnan kaupunginvaltuutetut
Etelä-Savon vaalipiiri
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomen oppilaitosten rehtorit
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Ykkössanomat

Ykkössanomat oli Nummi-Pusulassa, Sammatissa, Karjalohjalla ja Suomusjärvellä ilmestynyt tilattava paikallislehti. Vuonna 1986 perustetun lehden levikki oli vuonna 2006 kaikkiaan 3580 kappaletta. Ykkössanomat ilmestyi kerran viikossa ja se kuului samaan konserniin Salon Seudun Sanomat -lehden kanssa.

Lehden viimeinen numero ilmestyi 30. joulukuuta 2015. Lehden julkaiseminen lopetettiin kannattamattomuuden vuoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lehden kotisivut

Karjalohja
Nummi (Lohja)
Pusula
Sammatti
Suomalaiset paikallislehdet
Suomusjärvi
TS-Yhtymä
Ryan Roxie

Ryan Roxie on yhdysvaltalainen kitaristi ja laulaja-lauluntekijä. Nykyisin Tukholmassa asuva kitaristi lienee tunnetuin työstään Alice Cooperin ja Slashin kanssa. Roxie työskentelee Gibsonin kitarayhtiölle ja on kiertänyt esittelemässä yhtiön historiaa lukuisilla pitämillään kitaraklinikoilla.

Nuoruus 

Ryan Rosowicz syntyi vuonna 1965 Kalifornian Sacramentossa ja varttui itärannikolla pienessä Pleasantonin kylässä. Ryanin isä soitti trumpettia ja hänen äitinsä oli rumpali lukion marssiorkesterissa. Alun perin Roxie oli kiinnostunut rumpujen soitosta, ja rummut olivatkin pitkään hänen ensisijainen instrumenttinsa, kunnes hän alkoi ottaa kitaransoitoin tosissaan noin kahdentoista vuoden iässä. Roxie mainitsee usein Keith Partridgen alkuaikojen innoittajakseen. 

Ensimmäisen oman sähkökitaransa Roxie sai joululahjaksi eräänä vuonna. Kitara oli kermanvärinen Stratocaster, kuten Jimi Hendrixillä. Hänen ensimmäinen oma yhtyeensä oli nimeltään ”The Stratocasters”, johon kuului ainoastaan kolme kitaristia. Stratocasterin jälkeen Roxie hankki ensimmäisen Gibson Les Paulinsa, ja pitää sitä edelleen yhtenä parhaimmista kitaroista.

Ura muusikkona 
 
Ryan Roxie on tunnettu parhaiteen kitaristiurastaan Alice Cooperin ja Slash’s Snakepitin riveistä. Roxie on ollut mukana tekemässä muutamia Alice Cooperin levyjä vuodesta 2000 lähtien. Hänen oma yhtyeensä, Roxie77 perustettiin vuonna 2002. Los Angelesin klubeilla soittaminen ei kantanut hedelmää, mutta keräsi faneja debyyttialbuminsa Peace, Love & Armageddon julkaisun jälkeen.

Julkaisut

Gilby Clarken kanssa

Alice Cooperin kanssa

Yhteistyöprojektit

Aiheesta muualla 
 Official Ryan Roxie Swedish Page 
 Official Ryan Roxie Homepage
 Ryan Roxies Official MySpace Page
 Roxie 77's Official MySpace Page
 Roxie on Rocket FM 95.3 Weekly Radio Show (Wednesdays 2-4 pm Stockholm Time)
 Roxie Yahoo Discussion Forum
 Roxie's Big Rawk Show Podcast:

Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Gorakhpur

Gorakhpur (, ) on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2001 siellä oli 622 701 asukasta, mikä tekee kaupungista osavaltionsa yhdenneksitoista suurimman. Se sijaitsee 265 kilometriä itään osvaltion pääkaupungista Lucknowista. Vuonna 1922 kaupungin liepeillä Chauri Chaurassa surmattiin poliiseita, mikä oli osa Intian vapaustaistelun alkua. Vuonna 1942 Jawaharlal Nehru pidätettiin täällä ja joutui kolmeksi vuodeksi vankilaan.

Kaupungin merkittävimpiä nähtävyyksiä ovat Gorakhnath temppeli, Vishnu temppeli, Geeta Vatika - Krishnan temppeli, Arogya Mandir luontaisparantola ja Ramgarh Taalin tekojärvi.
Kaupungissa on lisäksi yliopisto, planetaario ja eläintarha.

Lähteet 

Uttar Pradeshin kaupungit