joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mikel Balenziaga

Mikel Balenziaga Oruesagasti (s. 29. helmikuuta 1988 Zumarraga, Guipúzcoa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Athleticia.

Balenziaga on sansebastiánilaisen Real Sociedadin kasvatti, mutta hän pelasi seurassa korkeimmillaan vain sen B-joukkueessa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Elokuussa 2008 Balenziaga siirtyi miljoonan euron kaupassa toiseen baskisuurseuraan, bilbaolaiseen Athleticiin, jossa hän nousi suoraan Joaquín Caparrósin valmentamaan edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Primera Divisiónissa 14. syyskuuta 2008 ottelussa Málagaa vastaan ja pelasi esikoiskaudellaan yhteensä 24 liigaottelussa. Sittemmin hän jäi kuitenkin seurassa Jon Aurtenetxen, Koikilin ja niin ikään Real Sociedadista saapuneen Xabi Castillon varjoon. Kauden 2009–2010 Balenziaga vietti lainalla Segunda Divisiónin Numanciassa.

Balenziaga on pelannut myös Espanjan nuorisomaajoukkueissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Mikel Balenziaga Athleticin sivustolla 
 Mikel Balenziaga BDFutbol-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Baskijalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1979

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1979 olivat järjestyksessään toiset järjestetyt alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut. Kilpailut järjestettiin Japanissa 26. elokuuta – 7. syyskuuta 1979. Mestaruuden voitti Argentiina ennen Neuvostoliittoa ja Uruguayta. Kilpailujen paras pelaaja oli argentiinalainen Diego Maradona, ja paras maalintekijä argentiinalainen Ramón Díaz 8 maalilla.

Ottelut

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Pudotuspelit

Lähteet

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1979 jalkapallo
Japanin jalkapallo
Provokaatio

Provokaatio on tahallista toimintaa, jonka tavoitteena on kohteen negatiivinen reaktio, kuten paheksunta, ärsyyntyminen, loukkaantuminen tai suuttuminen. Kohteena voi olla periaatteessa mikä tahansa elollinen olento, joka kykenee osoittamaan tunteensa toimintaa kohtaan, käytännössä usein jokin kehittynyt eläin kuten ihminen tai usein jokin ihmisryhmä. Kun osapuolet eivät tunne toistensa sosiaalisia normeja, tai tekijä ei ota niitä huomioon, voi kyseessä olla myös tahaton provokaatio. Myös taide voi toimia provosoivana.

Katso myös
Trolli (internet)

Propaganda

nl:Undercoveroperatie
Duarte Tammilehto

Duarte Cartaxo-Tammilehto (s. 15. helmikuuta 1990 Cascais, Portugali) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa.

Tammilehto edusti juniorina Pajamäen Pallo-Veikkoja, FC Jokereita, AC Allianssia ja Helsingin Jalkapalloklubia. Miesten tasolla hän on edustanut aiemmin HJK:n reservijoukkuetta Klubi 04:ä, jossa hän toimi kapteenina Ykkösen kaudella 2010. Tammilehto pelasi kausina 2011–2012 FC Hongan joukkueessa 48 Veikkausliiga-ottelua ja teki niissä yhden maalin. Lokakuussa 2012 Tammilehto purki sopimuksensa Hongan kanssa, ja kaudeksi 2013 hän siirtyi Turun Palloseuraan. Hän ehti pelata TPS:ssä vain neljä Veikkausliiga-ottelua ennen kuin hänen kautensa päättyi toukokuussa polven eturistisiteen repeämiseen.Tammikuussa 2014 Tammilehto siirtyi IFK Mariehamnin riveihin. Kauden 2016 hän edusti FC Lahtea, ja kaudesta 2017 alkaen hän on pelannut FC Hongassa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Travis Hamonic

Travis Hamonic (s. 16. elokuuta 1990 St. Malo, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsissa. New York Islanders varasi isokokoisen ja fyysisen rightin puolustajan toisella kierroksella 53. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2008.

Ura
WHL-joukkue Moose Jaw Warriors varasi Hamonicin 162. pelaajana jo 15-vuotiaana kesällä 2005, mutta hän aloitti siellä vuotta myöhemmin kaudella 2006–2007. Hamonic pelasi kuitenkin ensimmäisestä kaudestaan vielä osan MJHL:n Winnipeg Saintsissa. Ensimmäisellä kokonaisella WHL-kaudellaan 2007–2008 hän teki 61 runkosarjaottelussa tehot 5+17=22. New York Islanders varasi Hamonicin 53. pelaajana kesällä 2008.

Kaudella 2008–2009 Hamonic oli Warriorsin tehokkain puolustaja tehoilla 13+27=40. Kesken kauden 2009–2010, tammikuussa 2010 hänet kaupattiin Brandon Wheat Kingsiin. Hamonic teki tehoilla 11+33=44 WHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä. Wheat Kings eteni Memorial Cupin finaaleihin, joiden tähdistökentälliseen Hamonic valittiin. Hänet valittiin kauden päätteeksi myös WHL:n itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen.

Toukokuussa 2010 Hamonic teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New York Islandersin kanssa, ja hän siirtyi kaudeksi 2010–2011 sen organisaatioon. Hän aloitti kautensa Islandersin farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa, AHL:ssä, jossa 19 runkosarjaottelua toi tehot 2+5=7. Hamonic teki NHL-debyyttinsä 24. marraskuuta 2010 vieraissa Columbus Blue Jacketsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa debytantiksi runsaat 19.57 minuuttia. Hamonic pysyi debyyttinsä jälkeen koko loppukauden Islandersin vakiokokoonpanossa. Ensimmäisen NHL-maalinsä hän teki 1. helmikuuta 2011 Atlanta Thrashersin Ondřej Pavelecin taakse. Hamonicin tulokaskausi toi yhteensä 62 runkosarjaottelussa tehot 5+21=26. Jäähyminuutteja tuli 103. Hän oli Islandersin eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä toiseksi tehokkain puolustaja Andrew MacDonaldin jälkeen.

Kesäkuussa 2017 Islanders kauppasi Hamonicin Calgary Flamesiin vaihdossa yhtä ensimmäisen kierroksen varausvuoroa ja kahta toisen kierroksen varausvuoroa vastaan.

Tammikuussa 2021 Hamonic teki vapaana agenttina Vancouver Canucksin kanssa yksivuotisen ja 1,25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Heinäkuussa 2021 Hamonic solmi kahden vuoden ja arvoltaan kuuden miljoonan dollarin sopimuksen Canucksin kanssa.

Maaliskuussa 2022 Canucks kauppasi Hamonicin Ottawa Senatorsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon.

Maajoukkue

Hamonic oli voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2010 ja alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 2008.

Tilastot

Lähteet

Viitteet
  

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Ottawa Senatorsin pelaajat
New York Islandersin varaamat pelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Vanoisen kansallispuisto

Vanoisen kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ranskan Alpeilla, Italian vastaisella rajalla. Se tunnetaan vuorikaurispopulaatiostaan.

Puiston eläimistö on monipuolinen. Kallioisilla alueilla elää  noin kuusituhatta gemssiä ja 2100 vuorikaurista. Petonisäkkäisiin kuuluvat kettu, mäyrä, näätä ja kärppä. Lintuja pesii 125 lajia, maakotkia on 20 paria ja partakorppikotkia kolme paria.  Alueelle on palautettu korppikotkia, jotka olivat katoamassa kun niitä vainottiin karjatuhojen takia.

Puistossa on myös ihmisen tekemiä suojelukohteita kuten kivipiirroksia ja barokkirakennuksia, sekä maanviljelyyn liittyvää perinnemaisemaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

http://www.parcnational-vanoise.fr/

Ranskan kansallispuistot
Savoie
Sonam Tenzin

Sonam Tenzin (s. 20. lokakuuta 1986) on bhutanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa seuratasolla intialaista Buddhist Blue Stars -seuraa, jossa hän on pelannut vuodesta 2004 lähtien. Tenzin on pelannut Bhutanin maajoukkueessa viidessä ottelussa, muttei ole tehnyt niissä yhtäkään maalia.

Lähteet 

Bhutanilaiset jalkapalloilijat Vuonna 1986 syntyneet Elävät henkilöt
Termistori

Termistori on vastus, jonka resistanssi riippuu lämpötilasta. Termistoreita, joiden resistanssin lämpötilariippuvuus on negatiivinen eli joiden resistanssi pienenee lämpötilan kasvaessa, kutsutaan NTC-termistoreiksi. PTC-termistorien resistanssi sitä vastoin kasvaa lämpötilan kasvaessa. Termistoreita käytetään yleisesti lämpötilan mittauksessa ja säädössä, esimerkiksi lämpötila-antureina termostaateissa. 

Jos termistorin läpi kulkee niin pieni virta, että siitä aiheutuva tehohäviö ei merkittävästi lämmitä termistoria, sen resistanssiarvo kertoo ympäristön lämpötilan. Vaihtoehtoisesti termistorissa tapahtuvia tehohäviöitä voidaan käyttää hyväksi esimerkiksi ylikuormitussuojissa ja käynnistysvirran hallinnassa.

Katso myös 
 Vastuslämpötila-anturi

Aiheesta muualla 

ResistorGuide.com: Thermistor 

Elektroniikan komponentit
Khin Maung Tun

Khin Maung Tun (s. 18. syyskuuta 1985 Mingalardon) on myanmarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. 

Khin edustaa seuratasolla Yadanarbon FC:tä, jossa hän on pelannut vuodesta 2009 asti. Khin on pelannut aiemmin muun muassa thaimaalaisessa Surat Thani FC:ssä. Hän on voittanut maansa mestaruuden yhteensä seitsemän kertaa, joista neljä Myanmarin finanssi- ja tuloministeriön joukkueessa ja kolme Yadanarbon FC:ssä.

Khin on pelannut Myanmarin maajoukkueessa 21 ottelussa vuodesta 2002 lähtien, muttei ole tehnyt joukkueessa yhtäkään maalia.

Lähteet 

Myanmarilaiset jalkapalloilijat Vuonna 1985 syntyneet Elävät henkilöt
Uskonnollinen eristäminen

Uskonnollinen eristäminen tarkoittaa  uskonnon perusteella tapahtuvaa ihmisten erottelua. Termiä käytetään kuvaamaan paitsi sosiaalista ilmiötä, myös lain perusteella tapahtuvaa erottelua.

Bosnia ja Hertsegovina 

The Guardian-lehden toimittajan Jonathan Steelen mukaan Bosnia ja Hertsegovina on "riipuvainen, tukahdutettu ja apartheidistinen hallinto". Steelen näkemyksen mukaan YK:n hallinto Bosniassa luo "riipuvaisuuden, tukahduttaa siviiliyhteiskunnan ja aikaansaa selvästi näkyvää taloudellista aparthaidia".

Iran 

Iranin virallinen uskonto on kaksitoistašiialainen islam jonka valtionpäämies on Hengellinen johtaja jolla on  Ajatollahin asema. Iran asettaa ei-muslimit monoteistit Dhimmin asemaan. Yhdysvaltain ulkoministeriö on raportoinut Iranissa tapahtuvasta uskonnon perusteella tehtävistä vangitsemisista, häirinnästä ja pelottelusta.

Bahai-uskon jäsenet ovat kertoneet joutuneensa erotetuiksi yliopistosta uskontonsa perusteella. Bahailaiset opettajat joutuvat luopumaan uskostaan saadakseen toimia opettajana. Bahailaisuutta ei tunnusteta Iranin perustuslaissa.

Saudi-Arabia 

Saudi-Arabian hallituksen internet-sivuilla mainittiin 1. maaliskuuta, 2004 saakka, että juutalaiset eivät saa saapua maahan.

Mekan ja Medinan kaupunkeihin pääsevät ainoastaan muslimit. Tämä on aiheuttanut hankaluuksia kaupungeissa toimivilla länsimaisille yrityksille, joiden täytyy joko palkata ainoastaan muslimeita, tai teettää työt kaupungin ulkopuolella. Mekan ja Medinan puhelinverkon operoinnista 1980-luvulla vastannut Bell Canada perusti ei-muslimeille omat toimitilat kaupungin ulkopuolelle. Yritys joutui Kanadassa oikeuteen 1970-luvulla uskonnon (ja sukupuolen) perusteella tapahtuneesta syrjinnästä.

Pohjois-Irlanti 

Pohjois-Irlannissa uskonnollinen erottelu näkyy etenkin Belfastissa ja Derryssä. Valtion koulut eivät ole kirkkokunnallisia, mutta monet roomalaiskatoliset lähettävät lapsensa roomalaiskatolisiin kouluihin.

Katso myös 

 Ghetto
 Jim Crow -lait
 Kastilaitos
 Myanmarin rohingyojen vaino
 Keltainen daavidintähti
 Nürnbergin lait
 Rotuerottelu

Apartheid
Uskonto ja politiikka
In Memory of Rigger Dan

In Memory of Rigger Dan on Kari Peitsamon ja hänen Road Hogs -yhtyeensä studioalbumi, joka julkaistiin 4. toukokuuta 2011. Levy on Peitsamon järjestyksessään 59. albumi.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kari Peitsamo.

 The Devil Raped Jimi Hendrix Around the Clock
 Back to Siuro
 Rocking is Slow
 It’s a Very Long Way to the Top of the Bill
 Do the Hog
 Bedroom Snake Blues
 Brand New Wreck
 The Good Guy Always Wears a Worn-Out Hat
 There’s No Comeback Like the Comeback Jesus Did
 Dirty Lou and His Mutant Slaves
 Factory of Shit
 I Thank You
 Running Like a Wolf
 Straight Jacket
 Ballad of a Weary Wanderer
 Weeping and A-Crying Hall of Fame
 Skirt-Chaser’s Blues
 The Devil Raped Jimi Hendrix Around the Clock (Rigger Dan Memorial Reprise Mix)

Kokoonpano 
 Sir Peitsamo – kitara, laulu
 Börje von Venom – basso, taustalaulut
 The Hog – rummut

Vierailevat muusikot 
 Mr. Chester Burger – kitarasoolot
 Ana, Vilunki & Chester – taustaäänet

Tuotanto 
 Vilunki 3000 – tuottaja
 Stiletti-Ana – äänittäjä
 Tex Hänninen – kannen suunnittelu (Bunny Duck Grafiks)
 Nauska – valokuvat

Arvostelut 
 Keskisuomalainen: suopea
 Nuorgam: 72/100
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Albumi Rocket Recordsin sivuilla 

Kari Peitsamon albumit
Vuoden 2011 albumit
Rocket Recordsin albumit
Rajaton (elokuva)

Rajaton () on Neil Burgerin ohjaama Alan Glynnin romaaniin The Dark Fields perustuva jännityselokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 2011. Elokuvaa seuraa vuonna 2015 alkanut Limitless–televisiosarja.

Elokuvassa kirjoitusvaikeuksista ja rahaongelmista kärsivä kirjailija saa kokeellisen nootropiini-lääkkeen avulla aivojensa koko kapasiteetin käyttöönsä, mikä muuttaa hänen elämänsä täysin.

Pääosissa

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto

Arvostelut
 
 
 
 

Vuoden 2011 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Päihdeaiheiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Pyhäkero (Ounastunturi)

Pyhäkero on Pallas-Yllästunturin kansallispuistossa Enontekiöllä oleva Ounastunturin huippu. Sen korkeus on 711 m. Pyhäkeron huipulla on pieni tunturijärvi, Pyhäjärvi.

Hetta–Pallas-vaellusreitin kesäreitti kulkee Pyhäkeron yli ja talvireitti sen länsipuolelta. Reitin varrella lähinnä olevat autiotuvat ovat Pyhäkeron päivätupa tunturin luoteispuolella ja kaakossa Sioskurun autiotupa.

Lähteet

Pallas-Yllästunturin kansallispuisto
Enontekiön tunturit
Ajan henki (dokumenttielokuva)

Ajan henki on suomalainen talkoovoimin toteutettu dokumenttielokuva, joka julkaistiin internetissä muun muassa Vimeo-palvelussa 4. huhtikuuta 2011. Dokumentti käsittelee yhteiskunnallisia kysymyksiä kuten rahaa, politiikkaa, valtarakenteita, koulutusta, ravinnon ja energian tuotantoa sekä lääkebisnestä. Ratkaisuksi ongelmiin se esittää siirtymistä resurssipohjaiseen talouteen. Elokuva sai heti julkaisupäivänään yli 20 000 katsojaa. Dokumentti kestää noin kaksi ja puoli tuntia. Englanniksi tekstitetty versio dokumentista julkaistiin syyskuussa 2011.
__notoc__

Yhteys Zeitgeist-liikkeeseen 

Elokuvan tekoa ja aiheita on inspiroinut kansainvälinen Zeitgeist-liike. Esimerkiksi Zeitgeist-liikkeen edustajaksi mediassa noussut näyttelijä Riku Nieminen on suositellut elokuvaa. Tuotantotiimi itse korostaa, että ”elokuvan tekoon on osallistunut henkilöitä, jotka eivät ole osa liikettä. Näin ollen olisi korrektimpaa todeta että elokuva on Zeitgeist-liikkeen kanssa yhteistyössä toteutettu projekti.”

Haastatellut asiantuntijat
Elokuvassa on haastateltu muun muassa Heikki Patomäkeä, Esko Valtaojaa, Tere Vadénia ja Antti Heikkilää.

Lähteet

Aiheesta muualla  
zeitgeist.fi

Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2011 dokumenttielokuvat
Itävallan turkkilaiset

Itävallan turkkilaiset ovat Itävallassa asuvia turkkilaisia. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan maassa asui 127 226 turkkilaista, mutta todellisen määrän arvioidaan olevan 200 000–300 000. Turkkilaiset ovat maan suurin kansallisuuden hakijaryhmä, sekä suurin muslimiryhmä. Suurin osa eli noin 200 000 turkkilaista elää Wienissä loppujen asuessa Ala-Itävallassa, Ylä-Itävallassa, Salzburgissa ja Tirolissa.

Historia
Turkkilaisia tuotiin Itävaltaan vierastyöläisinä Turkin kanssa vuonna 1964 solmitun sopimuksen jälkeen. Vuodesta 1971 maahan tuli myös pakolaisia Turkista. Työvoiman saapumista alettiin rajoittaa lainsäädännöllä 1973 lähtien. Siitä lähtien turkkilaisia on tullut maahan lähinnä perheidenyhdistämisen kautta. Lisäksi monet ovat hakeneet Itävallan kansalaisuutta, jonka saamiseksi maassa on täytynyt asua 10 vuoden ajan. Islam sai virallisen tunnustuksen uskonnollisena yhteisönä vuonna 1979 ja samasta vuodesta lähtien alettiin järjestää turkinkielistä opetusta wieniläisissä kouluissa. Turkkilaisiin kohdistuneet epäluulot ovat kasvaneet syyskuun 11. päivän iskujen ja Madridin pommi-iskujen jälkeen.

Nykypäivä

Itävallan turkkilaisella yhteisöllä on useita järjestöjä, jotka ovat usein luonteeltaan poliittisia. Yhteyksiä on etenkin Itävallan vasemmistoon. Järjestöillä on yhteyksiä myös muissa Euroopan maissa toimiviin vastaaviin järjestöihin. Turkkilaiset ovat aliedustettuina korkeakoulutettujen joukossa ja tämä näkyy etenkin naisten ja toisen polven turkkilaisten keskuudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

tr:Avrupa'da yaşayan Türk vatandaşları#Avusturya
Ocean Machine: Biomech

Ocean Machine: Biomech on kanadalaisen muusikon Devin Townsendin ensimmäinen sooloalbumi, joka on julkaistu vuonna 1997.

Julkaisu
Albumi julkaistiin heinäkuussa 1997. Kun Townsend ei kyennyt löytämään levy-yhtiötä, hän perusti oman itsenäisen levy-yhtiönsä, HevyDevy Recordsin julkaistakseen soolotuotantoaan. Albumin alkuperäisen Japanin painoksen nimi oli Biomech, jossa yhtyenimekkeenä "Ocean Machine"; albumi julkaistiin myöhemmin maailmanlaajuisesti, Townsendin nimi kannessa.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Devin Townsend.

Not One of My Better Days
The Girl from Blue City

Kokoonpano 
 Devin Townsend – laulu, kitara, koskettimet, tuotanto, miksaus
 JR Harder – basso
 Marty Chapman – rummut
 Chris Valagao – taustalaulu
 John Morgan – kosketinsoitin, samplet

Arvostelut 
 Sputnik Music: 
 Metal Storm: 8.8/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1997 esikoisalbumit
Devin Townsendin albumit
Amerikankastanja

Amerikankastanja (Castanea dentata) on Pohjois-Amerikan itäosista kotoisin oleva jykevä lehtipuu, joka kuuluu kastanjoiden sukuun ja pyökkikasvien heimoon. Se kuoli lähes sukupuuttoon 1900-luvulla Aasiasta levinneen sienitaudin seurauksena.

Ulkonäkö ja koko 

Amerikankastanja on paksurunkoinen, jopa 30 metriä korkea puu, jolla on leveän kupumainen, tiheä latvus. Sienitaudin saastuttamilla alueilla se kasvaa 5–10 metriä korkeina, monihaaraisina vesoina tautiin kuolleiden puiden tyvestä. Kuluvan kesän kasvainranka on kalju, ja runkoa peittää harmaa kuori, joka on nuorena sileää mutta muuttuu vanhemmiten syväuurteiseksi. Lehdet ovat kellanvihreät, vastapuikeat, suippotyviset ja pitkäsuippuiset. Lehtilapa on 3–10 senttimetriä leveä ja 9–30 senttimetriä pitkä, piikkilaitainen ja hienokarvainen.

Amerikankastanja kukkii kesä–heinäkuussa. Sillä on valkoiset hedekukat, joissa on surkastuneita mutta selvästi erottuvia emiöitä sekä keskellä valkoisia tai keltaisia karvoja. Piikkisen, 4-liuskaisen kehdon suojassa on kolme emikukkaa, joista kehittyy pölytyksen jälkeen ruskeita pähkinähedelmiä eli kastanjoita. Pähkinät ovat litteitä, munan muotoisia ja halkaisijaltaan noin 2 senttimetriä.

Levinneisyys 
Amerikankastanja on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista. Sen luontainen levinneisyysalue ulottuu idässä Maineen, etelässä Georgian lounaisosiin, lännessä Mississippiin sekä pohjoisessa Indianaan ja Ontarion eteläisimmälle reunalle.

Elinympäristö 
Amerikankastanja oli aikaisemmin yleinen puu runsasravinteisissa, tammivaltaisissa lehti- ja sekametsissä 1 200 metrin korkeudelle saakka.

1900-luvun alussa New Yorkiin levisi tuontipuun mukana aasialainen Cryphonectria parasitica -sienitauti, joka tappoi 40 vuodessa amerikankastanjan lähes sukupuuttoon. Suurin osa luonnonvaraisista puista on kuollut, ja sieni tappaa kuolleiden puiden tyvestä nousevat uudet vesat ennen kuin ne ehtivät tuottaa itäviä siemeniä. Vain muutamat yksittäiset istutukset Yhdysvaltojen länsiosissa ovat säästyneet tartunnalta. Amerikkalaiset tutkijat eivät ole yrityksistä huolimatta onnistuneet vielä kehittämään amerikankastanjalajiketta, joka olisi vastustuskykyinen sienitaudille.

Käyttö 
Historiallisesti amerikankastanjaa käytettiin yleisesti nahan parkitsemisessa sekä rakennus- ja huonekaluteollisuudessa. Intiaanit käyttivät sen eri osia yskän, sydänvaivojen ja hiertymien hoidossa ja herkuttelivat makeilla pähkinöillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Castanea dentata 
United States Department of Agriculture (USDA): Castanea dentata 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Castanea dentata (American chestnut) 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Castanea dentata 

58.41 Puut, pensaat
Pyökkikasvit
Uhanalaiset kasvit
Black and Yellow

"Black and Yellow" on kappale yhdysvaltalaisen rap-artistin Wiz Khalifan kolmannelta, Rolling Papers -nimiseltä studioalbumilta. Se julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta 14. syyskuuta 2010. Kappale on ollut Billboard Hot 100 -listan ykkösenä Yhdysvalloissa.

Listasijoitukset 

Vuoden 2010 kappaleet
Wiz Khalifan kappaleet
Foxi Kethevoama

Foxi Kethevoama (s. 30. toukokuuta 1986 Bangui) on keskiafrikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla Unkarin pääsarja Soproni Ligassa pelaavaa Kecskeméti TE:tä, jota ennen hän on pelannut muun muassa Újpest FC:ssä. Kethevoama on pelannut Keski-Afrikan tasavallan maajoukkueessa kahdeksan ottelua, muttei ole tehnyt niissä yhtäkään maalia.

Lähteet 

Keskiafrikkalaiset jalkapalloilijat Vuonna 1986 syntyneet Elävät henkilöt
Mahamat Hissein

Mahamat Hissein (s. 3. maaliskuuta 1979 N'Djamena) on tšadilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 

Hissein edustaa seuratasolla ranskalaista AS Yzeurea, jota ennen hän on pelannut muun muassa silloin Belgian pääsarjassa pelanneessa K. Sint-Truidense VV:tä, FC Istresissä ja FC Gueugnonissa. Hän vietti Ligue 2-sarjassa pelanneissa Istresissa ja Gueugnonissa yhteensä neljä kautta. Hisseinin nykyinen seura AS Yzeure pelaa Championnat de France amateur-liigassa, joka on Ranskan neljänneksi korkein sarjataso.

Hissein on pelannut Tšadin maajoukkueessa viisi ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet 

Tšadilaiset jalkapalloilijat Vuonna 1979 syntyneet Elävät henkilöt
José Antonio Rodríguez (jalkapalloilija)

José Antonio Rodríguez oli kuubalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti seuratasolla CD Centro Gallegoa. Rodríguez oli mukana Kuuban joukkueessa MM-kisoissa 1938 ja pelasi maansa kaikissa kolmessa ottelussa.

Lähteet 

Kuubalaiset jalkapalloilijat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Mike O’Malley

Michael "Mike" O'Malley (s. 31. lokakuuta 1966 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, juontaja ja käsikirjoittaja.

Ura
Mike O'Malley teki läpimurtonsa lastenohjelmissa Get the Picture ja Nickelodeon GUTS. Hän toimi GUTS-ohjelman juontajana vuosina 1992–1995. O'Malley alkoi esittää pääosaa komediasarjassa Life with Roger vuonna 1996. Sarja lopetettiin yhden kauden jälkeen. O'Malley sai oman sarjan Mike O'Malley Show vuonna 1999. Ohjelmaa esitettiin kuitenkin vain kaksi jaksoa alhaisten katsojalukujen ja huonon palautteen takia. 

O'Malley esitti Jimmy Hughesia komediasarjassa Saman katon alla vuosina 2000–2006. Tämän jälkeen hän näytteli sarjassa Kovan onnen kundi. O'Malley on esittänyt Burt Hummelia sarjassa Glee vuodesta 2009. Hän sai roolistaan Primetime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2010. O'Malley on esiintynyt myös mm. elokuvissa Riskirajoilla ja 28 päivää. 

O'Malley on toiminut myös käsikirjoittajana. Hän on ollut kirjoittamassa televisiosarjaa Shameless. O'Malleyn käsikirjoittamia näytelmiä Three Years from Thirty ja Diverting Devotion on esitetty Off Broadwaylla.

Yksityiselämä
Mike O'Malley on naimisissa Lisa O'Malleyn kanssa. Parilla on lapset Sioban, Fiona, Seamus ja Declan.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Mike O'Malley AllMovie-sivustolla

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset juontajat
Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
The Sledgehammer Files: The Best of Soilwork 1998–2008

The Sledgehammer Files: The Best of Soilwork 1998–2008 on ruotsalaisen melodisen death metal -yhtyeen Soilworkin kokoelma-albumi, joka julkaistiin Japanissa 30. kesäkuuta 2010.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Björn "Speed" Strid – laulu
 Ola Flink – bassokitara
 Peter Wichers – kitarat (kappaleet 1-17)
 Sven Karlsson – kosketinsoitin (kappaleet 9-19)
 Dirk Verbeuren – rummut (kappaleet 15-19)
 Ludvig Svartz – kitarat (kappaleet 1-2)
 Ola Frenning – kitarat (kappaleet 3-19)
 Daniel Antonsson – kitarat (kappaleet 18-19)
 Carlos Del Olmo Holmberg (kappaleet 1-8)
 Jimmy Persson – rummut (kappaleet 1-2)
 Henry Ranta – rummut (kappaleet 3-14)

Lähteet 

Vuoden 2010 kokoelma-albumit
Soilworkin albumit
Lundahl

Lundahl on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: 

 Amélie Lundahl (1850–1914), suomalainen taidemaalari
 Arthur Lundahl (1844–1879), suomalainen näyttelijä
 Augusta Lundahl (1811–1892), suomalainen runoilija
 Fanny Lundahl-Sundblad (1853–1918), suomalainen taidemaalari
 Gustaf Lundahl (1783–1846), suomalainen kauppaneuvos
 Gustaf Lundahl (1814–1844), suomalainen tähtitieteilijä ja professori
 Joel Lundahl (k. 1918), suomalainen punakaartilainen
 Julius Ferdinand Lundahl (1818–1854), suomalainen virkamies, kielenkääntäjä ja runoilija
 Karoliina Lundahl (s. 1968), suomalainen painonnostaja ja kuulantyöntäjä
 Lars Lundahl (1840–1905), suomalainen runoilija
 Lars Väinö Lundahl (1875–1937), suomalainen everstiluutnantti, pataljoonankomentaja ja poliisimestari
 Selma Lundahl (1853–1934), suomalainen näyttelijä, Arthur Lundahlin puoliso
1994–2006 Chaos Years

1994–2006 Chaos Years on kanadalaisen extreme metal -yhtye Strapping Young Ladin kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin Euroopassa 31. maaliskuuta 2008.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Devin Townsend.

DVD 
Live at Download Festival 2006

 Imperial
 Velvet Kevorkian
 All Hail the New Flesh
 Wrong Side'
 Aftermath
 Love?
 Polyphony/The New Black
 In the Rainy Season

Muita livetaltiointeja
 S.Y.L. (Live at the Roxy in Hollywood, LA, 2001)
 Detox (Live at the Roxy in Hollywood, LA, 2001)
 Home Nucleonics (Live at the Commodore Ballroom in Vancouver, Canada, 2004)
 Love? (Live at the Starland Ballroom, Sayreville, NJ, 2005)
 All Hail the New Flesh (Live at Zeche Carl in Essen, Germany, 2005)
 Skeksis (Live at the Flame Fest in Bologna, Italy, 2006)

Musiikkivideot
 S.Y.L.
 Detox
 Relentless
 Love?
 Zen
 Wrong Side
 Almost Again

Muusikot
 Devin Townsend – kitara, laulu, tuotanto, masterointi
 Gene Hoglan – lyömäsoittimet, rummut
 Will Knapp – tuottaja
 Dr. Kevin McBride – tuottaja
 Jamie Meyer – kosketinsoitin
 Jim Parsons – tuottaja
 Marcus Rogers – ohjaaja, tuottaja
 Jed Simon – kitara
 Doug Spangenberg – ohjaaja
 Byron Stroud – basso
 Adrian White – rummut
 Dave Young Orchestra – kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Strapping Young Ladin albumit
Vuoden 2008 kokoelma-albumit
TCG Sultanhisar (1940)

TCG Sultanhisar oli Turkin laivaston Demirhisar-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Aluksen suunnittelu perustui Britannian kuninkaallisen laivaston I-luokan hävittäjiin ja valmisti William Denny and Brothers Dumbartonissa.

Valmistus 

Alus tilattiin 1939 William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 21. maaliskuuta. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1940 ja valmistui 28. kesäkuuta 1941.

Palvelus 
Alus siirrettiin (viirinumerolla H87) 1942 Välimeren poikki Turkkiin, jossa se palveli vuoteen 1960.

Lähteet

Viitteet 

Demirhisar-luokan hävittäjät
Dennyn valmistamat alukset
Turkkilaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Pullotalo John J. Makinen

"Pullotalo John J. Makinen" () on suomalaissyntyisen John Makisen vuonna 1941 valmistama talo, jossa hän käytti tyypillisen valmistusaineen sijasta lasipulloja. Nykyään museona toimiva rakennus sijaitsee Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa.

Yhdysvaltain kotimuseot
National Register of Historic Places
Michiganin rakennukset ja rakennelmat
Hatynin joukkomurha

Hatynin joukkomurha oli natsi-Saksan valkovenäläisiin siviileihin kohdistama joukkomurha, joka tapahtui Lahoiskin piirin Hatynin kylässä, Minskin alueella 22. maaliskuuta 1943. Hävitetyn kylän nimi Hatyn () on peräisin valkovenäjän taloa tai asuinpaikkaa tarkoittavasta sanasta (хата). Paikka sijaitsee 60 kilometriä Minskistä pohjoiseen. Joukkomurhan 149:stä uhrista 75 oli lapsia.
Surmatyön toteutti pääosin 118. Schutzmannschaft-pataljoona, johon oli värvätty neuvostoliittolaisia sotavankeja ja vapaaehtoisia lähinnä Kiovan seudulta.
Pataljoonan ytimen muodostivat ukrainalaiset nationalistit Bukovinasta, joka oli liitetty Neuvostoliittoon Romaniasta 1940 Molotov-Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti.

Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitto korosti Hatynissa tapahtuneita rikoksia, peitellen Neuvostoliiton vuonna 1940 puolalaisiin kohdistamaa Katynin joukkomurhaa.

Hatynin muistoalue 

Hatynin ja muiden toisen maailmansodan aikana Valko-Venäjän siviiliväestöön kohdistuneiden tuhotöiden muistoksi avattiin vuonna 1969 laaja ja vaikuttava Hatynin muistoalue, jota täydennettiin näyttelyrakennuksella vuonna 2004. Hatynin kylässä oli ennen hävitystä yhteensä 26 taloa. Jokaisen talon savupiippujen paikalla seisoo nykyään betoninen pilari, johon on kirjattu kunkin hävitetyn talon surmattujen asukkaiden nimet ja iät. On myös kelloja, jotka soivat 2 minuutin määrävälein.

Muistoalueella kerrotaan, että saksalaismiehityksen aikana maassa tuhottiin 209 kaupunkia tai kaupunkitaajamaa. Kyliä hävitettiin tai poltettiin noin 9 200 kappaletta. Valkovenäläisiä surmattiin sodan aikana 2 700 000 henkeä. Alueen 128 metriä pitkällä muistoseinällä luetellaan 260 Valko-Venäjällä olleen kuolemanleirin tai joukkomurhan paikkaa nimineen ja uhrimäärineen. Maan kuolemanleireillä sai surmansa yli miljoona ihmistä.

Sodan jälkeen ainakin 433 Hatynin kaltaista kylää rakennettiin ja asutettiin uudelleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hatynin muistoalueen verkkosivusto (khatyn.by) ,  tai 

Toisen maailmansodan sotarikokset
Joukkosurmat
Valko-Venäjän historia
1943
Minskin alue
Justin Murisier

Justin Murisier (s. 8. tammikuuta 1992 Martigny) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Seuratasolla hän edustaa Bagnesia.

Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Crans-Montanassa vuonna 2011 Murisier voitti hopeaa pujottelussa sekä alppiyhdistetyssä. Supersuurpujottelussa hän sijoittui pronssille. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2009 hän voitti kultaa pujottelussa ja laski seitsemänneksi suurpujottelussa.

Aikuisten arvokilpailuissa Murisier kilpaili ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011. Suurpujottelussa hän oli kolmastoista ja pujottelussa 25:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui pujottelussa 13:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli alppiyhdistetyssä kuudes ja suurpujottelussa kahdeksas. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli alppiyhdistetyssä neljäs.

Murisierin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Adelbodenin pujottelussa 10. tammikuuta 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti 12. joulukuuta 2010 Val d'Isèren pujottelussa laskettuaan lähtönumerolla 52 kahdeksanneksi.

Murisier loukkasi polvensa syyskuussa 2011 pelattuaan jalkapalloa, ja koko kausi 2011–2012 jäi häneltä väliin. Murisier loukkaantui uudelleen ennen kauden 2012–2013 alkua Ushuaiassa käydyissä harjoituksissa. Joulukuussa 2016 Murisier saavutti siihen mennessä parhaan sijoituksensa maailmancupissa oltuaan neljäs Santa Caterinan alppiyhdistetyn kilpailussa. Hän sijoittui saman kauden alppiyhdistetyn cupissa neljänneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Justin Murisierin kotisivut

Sveitsiläiset alppihiihtäjät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Gyrðir Elíasson

Gyrðir Elíasson (s. 4. huhtikuuta 1961 Reykjavik) on islantilainen kirjailija ja kääntäjä.

Gyrðir kouluttautui aluksi opettajaksi, mutta kun hänen runokokoelmansa Svarthvit axlabönd julkaistiin vuonna 1983, hän jättäytyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi. Kääntäjänä hänet tunnetaan muun muassa Richard Brautiganin ja William Saroyanin teosten islanninnoksista.

Gyrðirille myönnettiin vuoden 2011 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto novellikokoelmasta Milli trjánna ('Puiden joukossa'). Palkintoraadin puheenjohtajan Eva Strömin mukaan teos on korkeatasoista sanataidetta. Vaikka Eliasson on kirjailijana sofistikoitunut, hän on kuitenkin lukijalle helposti lähestyttävä. Näennäisen yksinkertaiset tekstit sisältävät yllätyksiä, niissä voi olla lukijaa pelottavia ja yliluonnollisia aineksia.

Islantilainen sanomalehti VD on valinnut teoksen Vatnsfólkið vuoden 1997 kirjaksi. Sen novelleille on ominaista melankolia ja toivo.

Gyrðir on vaikuttanut nuoriin islantilaisiin kirjailijoihin mutta myös muiden alojen taiteilijoihin. Islantilainen yhtye Sigur Rós on maininnut hänet musiikkinsa merkittäväksi vaikuttajaksi.

Gyrðirin teoksista on suomennettu muutamia novelleja. Kokonaisia teoksia on käännetty ruotsiksi, tanskaksi ja englanniksi.

Teokset
 Svarthvit axlabönd, 1983
 Bréfbátarigningin, 1988
 Svefnhjólið, romaani, 1990
 Vatnsfólkið, novelleja, 1997
 Gula húsið, novelleja, 2000
 Milli trjánna, 2010
 "Vesikansa" antologiassa Meren neitoja ja meren miehiä, BTJ/Islannin suurlähetystö, 2001
 "Yli aikain vuorten". Suom. Timo Karlsson. - ilmestynyt Parnassossa 2/93. Alkuteos: Yfir tímans fjöll

Lähteet

Aiheesta muualla
 Gyrðir Elíasson in esittely suomeksi Pohjoismaiden neuvoston sivulla
 Nuori Voima 4/2012 sisältää Gyrðir Elíassonin novelleja 
 Ljóð (poesía / poésie)  , 
 Gyrðir Elíassonin haastattelu 

Islantilaiset kirjailijat
Islantilaiset kääntäjät‎
Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Seppo Paju

Seppo Paju (s. 9. marraskuuta 1994) on entinen suomalainen frisbeegolfin pelaaja. Hän aloitti frisbeegolfin pelaamisen isänsä ja veljiensä innoittamana 12-vuotiaana. Paju edustaa turkulaista FORE Turku-frisbeegolfseuraa ja pelaa amerikkalaisen Prodigy Discin joukkueessa.
Seppo toimii myös Joroisten Lukion kummipelaajana. Seppo kertoi lopettaneensa kilpauransa 14.11.2022

Frisbeegolfura 
Lajissa kilpailemisen Paju aloitti vuonna 2008 ja hänen ensimmäinen kisansa oli Scandinavian Open Skellefteåssa Ruotsissa. Pajun kolmas kausi kilpatasolla vuonna 2010 oli erittäin menestyksekäs. Hän voitti alle 16-vuotiaiden maailmanmestaruuden, alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja sijoittui avoimen sarjan suomenmestaruuskilpailuissa neljänneksi. Palkintona menestyksestä MM-kilpailussa suomalainen frisbeegolfyritys Discmania julkisti Pajun nimeä kantavan kiekon. 

Vuonna 2011 Paju voitti avoimen sarjan Suomen mestaruuden Oulun Meri-Toppilassa. Samana vuonna hän edusti Eurooppaa President's cup -kilpailussa sekä osallistui Kaliforniassa käydyissä MM-kisojen avoimeen sarjaan. MM-kilpailujen yhteydessä käydyssä heittonäytöksessä Paju heitti lajipiireissä kuuluisan "Epic ace" nimen saaneen hole-in-onen, josta hän kuittasi palkintorahaa $500.

Vuoden 2012 MM-kisoissa Paju sijoittui avoimessa sarjassa kuudenneksi. Se oli hänen paras sijoituksensa Major-tason kilpailussa, kunnes heinäkuussa 2018 hän sijoittui neljänneksi Tšekin tasavallassa käydyssä Konopiste Openissa. 

2013 uusi yhdysvaltalainen välinevalmistaja Prodigy Disc värväsi Pajun tiimipelaajakseen . Urheilullisesti vuosi jäi rikkonaiseksi, koska Paju valmistui merkonomiksi sekä suoritti varusmiespalveluksen.

Elokuussa 2014 Paju voitti EM-kisojen avoimen luokan mestaruuden Sveitsin Genevessä. Voiton kunniaksi välinevalmistaja Prodigy Disc julkaisi erikoispainoksen Pajun suosimista kiekoista. 

Seppo Pajun urasta julkaistiin 2017 lyhytdokumentti "Onnekkaalla matkalla", joka kertoo hänen urastaan, mutta myös dramaattisesta tapahtumasta lapsuudessa. 

Kauden 2018 Paju on kilpaillut pääosin Yhdysvalloissa, jossa hän on saavuttanut kaksi voittoa (Maricopa Meadows & Challenge at Goat Hill Park). Kroatiassa käydyissä EM-kisoissa Paju sijoittui toiseksi ja MM-kisoissa kuudenneksi.

Yrittäjä 
2014 Paju sisaruksineen perusti frisbeegolfalan yrityksen Prodigy Disc Europen, joka toimii muun muassa maahantuonnin ja ratasuunnittelun parissa edustaen yhdysvaltalaista välinevalmistaja Prodigy Disc Inc.ä. Yhteistyö syveni merkittävästi vuonna 2018, kun Seppo sisaruksineen hankki merkittävän osuuden amerikkalaisyhtiöstä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pelaajatiedot PDGA:n sivuilla

Suomalaiset frisbeegolfaajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Miina Supinen

Miina Supinen (s. 6. tammikuuta 1976 Helsinki) on suomalainen kirjailija, toimittaja ja luovan kirjoittamisen opettaja. Hän asuu perheineen Helsingissä. 

Supinen on kirjoittanut ylioppilaaksi Etelä-Kaarelan lukiosta ja valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan tiedotusoppi. 

Supinen on kirjoittanut kirjoja sekä lapsille että aikuisille ja työskennellyt toimittajana muun muassa Suomen Tietotoimistossa ja Helsingin Sanomissa. Hän on käsikirjoittanut kuunnelmia, näytelmiä, Ylen Uusi päivä -tv-sarjaa ja osallistunut useisiin novelli- ja esseeantologioihin. Supisen teoksia on käännetty mm. englanniksi, saksaksi, tšekiksi ja tanskaksi. Supisen lyhytproosateos Apatosauruksen maa (2010) oli Runeberg-palkintoehdokkaana.

Supinen toimii kirjallisuuskriitikkona Helsingin Sanomissa ja Me Naisissa. Hän on työskennellyt myös Laajasalon opistossa luovan kirjoittamisen osa-aikaisena vastuuopettajana.

Teokset

Romaanit

Novellikokoelmat

Lastenkirjat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Miina Supisen blogi
 Miina Supinen haastattelussa Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video 17.5.2011.
 Miina Supinen lukee teostaan Apatosauruksen maa Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video 17.5.2011.
 Supinen, Miina: Tahattoman koomikon tunnustuksia Image.fi. 28.5.2012.
 Nowak, Nadja: Miina Supisen Mantelimaa on painajainen joulusta Yle Uutiset. 17.12.2015.

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset novellikirjailijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Pirjo Heikkilä

Pirjo Heikkilä (s. 3. huhtikuuta 1980 Lahti) on suomalainen koomikko, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän teki aiemmin myös stand up -komiikkaa. Heikkilä tunnetaan muun muassa Siskonpeti-sarjasta sekä omasta nimikkosarjastaan Pirjo, joissa molemmissa hän toimi sekä näyttelijänä että käsikirjoittajana. Hän on myös ääninäyttelijä ja äänikirjojen lukija.

Elämä ja ura 
Heikkilä on koulutukseltaan ylioppilas. Lukion jälkeen hän haki opiskelemaan Teatterikorkeakouluun ja Tampereen yliopiston Nätyyn. Hän oli mukana Tampereen Ylioppilasteatterin toiminnassa ja opiskeli näyttelemistä Voionmaan opistossa.

Ääninäyttelijä, podcastintekijä 
Heikkilä  työskenteli Nelosen kanavaäänenä vuosina 2006–2010, ja sitä ennen myymälä-, radio- ja televisiomainoksissa. Hän on äänittänyt muun muassa äänikirjoja ja televisio-ohjelmia sekä dubannut rooleja animaatiosarjoissa ja -elokuvissa, kuten elokuvissa Bolt (2018), Angry Birds (2016) ja Soul – Sielun syövereissä (2020).

Heikkilä näyttelee Ylen Naisen kosto -podcastissa ja teki vuonna 2020 Pirjo Heikkilä lukee vanhoja kirjoja -podcastsarjan.

Heikkilä voitti Suuren äänikirjapalkinnon kahdella teoksella vuonna 2020.

Näyttelijä 
Vuonna 2005 Heikkilä osallistui SubTV:n Get Up, Stand Up -ohjelmaan, jossa hän sijoittui toiseksi Sami Hedbergin voittaessa kilpailun.

Keväällä 2011 Heikkilä nähtiin Krisse Salmisen Krissen vaaligrilli -ohjelman jokaisessa jaksossa. Hän toimi YleLeaks-viihdeohjelman emäntänä syksystä 2011 kevääseen 2013 saakka. Keväällä 2012, syksyllä 2013 ja keväällä 2017 Heikkilä oli yksi vakiopanelisteista Henkka Hyppösen isännöimässä Hyvät ja huonot uutiset -viihdeohjelmassa. Keväällä 2015 hän oli yksi Koomikot-sarjassa mukana olleista koomikoista. Vuodesta 2014 vuoteen 2017 Heikkilä käsikirjoitti ja näytteli Anna Dahlmanin käsikirjoittamassa ja ohjaamassa Siskonpeti-sarjassa yhdessä Niina Lahtisen, Sanna Stellanin ja Krisse Salmisen kanssa. Sarja voitti kaksi Kultaista Venlaa ja oli lisäksi ehdokkaana neljän palkinnon saajaksi. 

Heikkilä tuotti vuosina 2018–2020 omaa Pirjo-komediasarjaa, jonka nimiroolia hän näytteli, ja jonka hän käsikirjoitti yhdessä ohjaaja Lauri Nurksen kanssa. Sarja oli ehdolla Kultaisen Venlan saajaksi komedia- ja sketsiohjelmakategoriassa vuonna 2018.

Yksityiselämä
Heikkilä kihlautui helmikuussa 2018 käsikirjoittajana työskentelevän miesystävänsä kanssa.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Käsikirjoittajana 
 Pirjo (2018–2020)
 Ei haukku haavaa tee (2020)
 Putous (12. tuotantokausi) (2020) jakso #3
 Modernit miehet (2019) 2 jaksoa:  Lähes kuollut mummo, Ajelu ja karvat
 Villien jäljillä (2018) 8 jaksoa: Saimaannorppa, Sarvikuono, Tiikeri, Jääkarhu, Mursu, Oranki, Lumileopardi, Merikilpikonna
 Pelimies (2016–2017) 11 jaksoa
 Heikki Paasonen show (2017) (1. tuotantokauden jaksot #1 - #8)
 Saturday Night Live (2016) pääkäsikirjoittaja, 10 jaksoa
 Siskonpeti (2014–2015) 12 jaksoa vuonna 2014, 1 jakso vuonna 2015

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset stand up -koomikot
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset koomikot
Suomalaiset käsikirjoittajat
Ulkoparlamentarismi

Ulkoparlamentarismi tarkoittaa yhteiskunnallista vaikuttamista parlamentaarisen järjestelmän ulkopuolella. Ulkoparlamentariset liikkeet hylkäävät vaaleissa vaikuttamisen ja edistävät tavoitteitaan suoran toiminnan kautta.

Poliittiset käsitteet
Aktivismi
Parlamentit
And. Kurth & Co

And. Kurth & Co Aktiebolag oli suomalainen Lapissa vuosina 1899–1933 toiminut ja sahaustoimintaa harjoittanut metsäteollisuusyritys.

Yritys perustettiin pohjoissuomalaisen 1800-luvun loppupuoliskon liikemiehen Antti Kurtin vuonna 1895 tapahtuneen kuoleman jälkeen. Yritys keskittyi siihen vaiheessa Tornioon perustettuun uuteen Kuusiluodon sahaan. Antin Kurtin eläessä käynnissä olivat Kristineströmin saha Portimokoskella Ylitorniolla ja tyttären nimissä ollut Salmin saha Haaparannalla, jotka suljettiin Kuusiluodon käynnistyttyä.

Antti Kurtti käynnistää sahaustoiminnan (1860–1895)
Antti Kurtti osti kaupankäynnillä hankkimillaan varoilla 1860 Ylitornion Portimokosken eli Kristineströmin vesisahan joka oli perustettu jo 1760. Kurtti omisti tämän sahan vuoteen 1901 saakka ja lisäksi hän hankki omistukseensa 1875 Ruotsin puolella Haaparannalla sijainneen Salmin höyrysahan. Salmin sahan oston yhteydessä Kurtti muutti myös nimensä ruotsinkieliseen muotoon Anders Kurth. Vuonna 1870 Kurtti oli ostanut lisäksi Rovaniemellä sijainneen Sinetän vesisahan. Sinetän saha siirtyi jo 1889 Leontej Tichanoffille ja saha lopetettiin melko pian sen jälkeen 1896. Kurtti omisti Rovaniemellä myös Pöyliön myllyn ja hän jatkoi sahaustoiminnan ohella myös elintarvikkeiden kauppaa. Hän kuoli vuonna 1895.

Antin Kurtin jälkeläiset jatkavat sahaustoimintaa (1895–1910)
Anders Kurthin perilliset perustivat 1899 toimintaa jatkamaan And. Kurth & Co -nimisen osakeyhtiön. Uuden yhtiön johtoon tulivat Anders Kurthin veljen Matti Kurtin pojat kun Kurthin omista perillisistä ei löytynyt sopivaa jatkajaa. Yhtiö rakensi Tornion edustalle Kuusiluodon saareen höyrysahan, joka valmistui 1901 ja myi sen jälkeen Salmin sahan.

Rosenlew-yhtiö ostaa yhtiön ja jatkaa Kuusiluodon sahaustoimintaa (1910–1933)
And. Kurth & Co:n joutui jo pian päärahoittajana toimineen Yhdyspankin hallintaan ja Kuusiluodon sahan rakentamisessa pahoin velkaantuneen yhtiön osake-enemmistö myytiin vuonna 1910 W. Rosenlew & Co:lle ja koko yhtiön osakekanta siirtyi Rosenlewille vuoteen 1931 mennessä. Yhtiö sulautettiin Rosenlewiin 1933.

Sahaustoiminta Kuusiluodossa jatkui vuoteen 1945 saakka jolloin sahan koneet luovutettiin Neuvostoliitolle sotakorvauksina ja sahan tukkivarasto myytiin Kemi Oy:lle. Edellisen vuoden syksyllä sahan työntekijöiden asuinrakennukset oli poltettu Lapin sodan aikana. Rosenlew päätti lopettaa sahan, koska sen kannattavuus oli jo pitkään ollut huono ja toiminnan jatkaminen olisi vaatinut uusia investointeja.

Lähteet 
 Elinkeinoelämän keskusarkisto : W. Rosenlew & Co. Ab Kuusiluodon saha (ent. And. Kurth & Co Ab) (MS Word-tiedosto)
 Puutavarayhtiöiden maanhankinta ja -omistus pohjois-Suomessa vuosina 1885–1939

Aiheesta muualla 
 Pörssitieto: And. Kurt & Co:n yrityshistoriaa

Suomalaiset metsäteollisuusyhtiöt
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Suomen sahateollisuus
Heinolan kirkonkylän siunauskappeli

Heinolan kirkonkylän siunauskappeli on vuonna 1956 valmistunut kirkkorakennus Heinolassa noin kuusi kilometriä pohjoiseen Heinolan keskustasta. Kappelin vieressä on Uudeksi hautausmaaksi kutsuttu hautausmaa ja kappelin eteläpuolella sijaitsevat Heinolan kirkonkylän liikuntahalli ja ala-aste.

Arkkitehtuuri 
Kappeli on suoraviivainen harjakattoinen rakennus. Pohjoispäädyssä sijaitsee kappelin pääsisäänkäynti. Itä- ja länsisivuilla on molemmilla kolme ikkunaa. Eteläpuolella sijaitsee sisäänkäynti kappelin alakertaan, jossa sijaitsevat vainajien säilytystilat. Kappeli on kivirakenteinen, sinne mahtuu noin 50 saattajaa ja se on pinta-alaltaan 132 neliömetriä.

Kappelin historiaa 
Siunauskappelin rakentamista alettiin suunnitella vuonna 1954. Kuitenkin lopullinen päätös sen rakentamisesta tehtiin 15. marraskuuta 1955. Tähän pitkään suunnitteluvaiheeseen vaikutti mm. Heinolan maaseurakunnan varojen vähäisyys, eri rakennemateriaalien valinta ja Mikkelin tuomiokapitulin puuttuminen asiaan. Kappelin on suunnitellut arkkitehti Martti Riihelä.

Tarkka rakennustöiden aloitusajankohta ei ole tiedossa, mutta ne aloitettiin urakkasopimuksen mukaan viimeistään 2. toukokuuta 1956. Harjannostajaisia päästiin viettämään hieman ennen juhannusta 1956 ja kappeli valmistui 19. lokakuuta 1956. Siunauskappelin vihki käyttöön Mikkelin hiippakunnan piispa Martti Simojoki 2. marraskuuta 1956.

Ensimmäiset korjaustyöt kappelissa suoritettiin 1970-luvun alkupuolella. Sinne asenettiin uusi lämmityslaite ja se maalattiin sisäpuolelta, koska vanha öljylämmityslaite oli noennut kappelin sisätiloja. Uuden maalauksen oli suunnitellut taiteilija Viena Mertsalmi. Samalla vuosikymmenellä kappelin alakertaan asennettiin myös kylmälaitteet.

Pienempiä korjaustöitä siunauskappelilla suoritettiin seuraavilla vuosikymmenillä mm. arkkunosturin uusiminen. Suuremmat korjaustyöt aloitettiin syksyllä 2009. Kappeliin ei oltu sen rakennusvaiheessa rakennettu vesijohtoja joten se liitettiin vesijohtoverkkoon. Myös kappelin viemäröinti uusittiin. Sen lisäksi kappeliin rakennettiin nykyaikainen inva-WC ja seurakunnan työntekijöille taukotila kappelin alakertaan. Vanhat arkkujen jalustat purettiin pois ja niiden tilalle asennettiin uudet kylmälaitteet. Myös kappelin valaistus on uusittu vastaamaan nykyajan vaatimuksia.

Lähteet

Heinolan maaseurakunta: Kirkkohallintokunnan pöytäkirjat 1952–1978.
Heinolan maaseurakunta: Taloudellisen jaoston pöytäkirjat 1978–1997.
Heinolan seurakuntayhtymä: Taloudellisen jaoston pöytäkirjat 1997–2009

Aiheesta muualla 

http://www.heinolanseurakunta.fi 

Siunauskappeli
Päijät-Hämeen kirkkorakennukset
Suomen kivikirkot