joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Raimo Heiskanen

Raimo Valmari Heiskanen (9. heinäkuuta 1922 Viipuri – 4. huhtikuuta 2000 Vantaa) oli suomalainen kenraalimajuri, joka toimi pitkään Suomen rauhanaikaisen sotilastiedustelun rakentajana.

Sotilasura 
Heiskanen pääsi ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta vuonna 1941. Kouluvuosina hän toimi suojeluskunnassa ja talvisodan kotijoukoissa. Vähän ennen jatkosodan alkamista hän aloitti varusmiespalveluksensa. Hän valmistui Kadettikoulusta vuonna 1943 ja palveli Jalkaväkirykmentti 8:ssa. Sodan jälkeen Heiskanen toimi Pohjois-Norjan avustamiskomitean yhteysupseerina sekä Rajavartiostossa Rovaniemellä, Ylitorniossa ja Onttolan varuskunnassa Pohjois-Karjalassa. Hän valmistui Sotakorkeakoulusta vuonna 1955 (ye-upseeri 1956). Heiskanen siirtyi vuonna 1959 Pääesikuntaan toimistoesiupseeriksi rakentamaan tiedusteluorganisaatiota muun muassa Risto Hyvärisen ja Lauri Sutelan kanssa. Hän toimi tarkastusosastolla, joka sittemmin muutti nimensä tiedusteluosastoksi, 23 vuotta, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1982. Hän oli vuosina 1965–1969 Varsovassa sotilas-, laivasto- ja ilmailuasiamiehenä ja isännöi kotonaan lukuisia Kylmän sodan eri osapuolien sotilasasiamiesten tapaamisia. Kotimaahan palattuaan hän toimi tiedusteluosastolla toimistopäällikkönä sekä vuodesta 1972 lähtien tiedustelupäällikkönä aina vuoteen 1982 asti, jolloin siirtyi eläkkeelle.

Ylennykset  
Vänrikki 1942
Luutnantti 1943
Kapteeni 1949
Majuri 1959
Everstiluutnantti 1965
Eversti 1971
Kenraalimajuri 1976

Kunniamerkit 
Suomen Leijonan 1.lk komentajamerkkiSuomen Valkoisen Ruusun 1.lk ritariristiVapaudenristin 4.lk miekkojen keraPohjantähden ritarikunta 1.lk komentajamerkkiSotilasansiomitaliRajavartiolaitoksen ansioristiTalvisodan muistomitaliJatkosodan muistomitaliPuolustusvoimien kultainen ansiomitaliRajavartiolaitoksen kultainen ansiomitali

Siviilissä 
Heiskanen toimi 1960-luvulla Sotilasaikakauslehden toimittajana. Hän kirjoitti useita lehtiartikkeleita ja ohjesääntökäsikirjoituksia sekä käänsi vieraskielisiä tekstejä. Eläkevuosinaan hän kirjoitti kolme kirjaa sotien ajan päämajan tiedustelusta ja operatiivisesta osastosta sekä pienen pamfletin noottikriisistä ja Neuvostoliiton Suomea kohtaan 1970-luvulla harjoittamasta painostuksesta. Otava julkaisi Raimo Heiskasen elämäkerran Pertti Suomisen kirjoittamana syksyllä 2012.

Julkaisuja 
 Saadun tiedon mukaan..: Päämajan johtama tiedustelu 1939-1945, 1989
 Noottikriisi ja yhteiset sotaharjoitukset, 1993
 Stella Polaris, 1994
 Talvisodan operaatioiden johtaminen ja edellytysten luominen sodankäynnille Päämajan operatiivisen osaston näkökulmasta, 1996

Lähteet 
 
 Kuka kukin on 1978, s. 206 (Viitattu 8.12.2019)

Viitteet 

Suomalaiset kenraalit
 Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Bambi Allen

Bambi Allen (oik. Rosalie Erbsen, 2. toukokuuta 1938 Illinois, Yhdysvallat – 21. tammikuuta 1973 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen naisnäyttelijä, jonka näyttelijänura sijoittui 1960-luvun lopulta 1970-luvun alkuun.

Bambi Allen kuoli syöpään 21. tammikuuta vuonna 1973.

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2009

Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2009 kilpailtiin Jokohamassa, Japanissa 28. huhtikuuta – 5. toukokuuta. Lajeina olivat miesten kaksinpeli, naisten kaksinpeli, miesten nelinpeli, naisten nelinpeli ja sekanelinpeli. Kiina voitti kaikki mestaruudet.

Miesten kaksinpeli

Naisten kaksinpeli

Miesten nelinpeli

Loppuottelu:

 Chen Qi /  Wang Hao –  Ma Long /  Xu Xin 6–11, 13–11, 13–11, 11–5, 11–9

Naisten nelinpeli

Loppuottelu:

 Guo Yue /  Li Xiaoxia –  Ding Ning /  Duo Yan 11–8, 12–10, 11–4, 3–11, 11–7

Sekanelinpeli

Loppuottelu:

 Li Ping /  Cao Zhen –  Zhang Jike /  Mu Zi 11–6, 4–11, 11–7, 9–11, 13–11, 11–8

Lähteet
 MM-kisojen virallinen sivusto

Viitteet

2009
Vuoden 2009 urheilu
Japanin urheilu
Jokohama
Ann Lindsay Wynyard

Ann Lindsay Wynyard on tiibetinspanielien kasvattaja.

Wynyard kirjoitti ensimmäisen kirjansa The Dog Directory Guide to the Tibetan Spaniel, The Dog Directory vuonna 1974 pitkälti omiin käytännön kokemuksiinsa perustuen. Hän käsitteli kirjassaan muun muassa tiibetinspanielin hoitoa, ruokintaa ja pentujen kasvattamista. Vuonna 1980 kirjasta julkaistiin täydennetty painos, johon oli lisätty muun muassa Pohjoismaiden ja Amerikan alueen tiibetinspanielien historiaa. Uuden painoksen nimeksi tuli The Dog Directory Guide to Owning a Tibetan Spaniel, The Dog Directory. Vuonna 1986 ilmestyi The Tibetan Spaniel Handbook, jonka Wynyard kirjoitti Jeanne Holsapplen kanssa. Siinä pääpaino on tiibetinspanielin amerikkalaisessa historiassa, mutta kirjassa käsitellään myös tiibetinspanielin historiallista taustaa, sen historiaa Englannissa ja rotumääritelmää.

Wynyardin teokset tekivät omalta osaltaan hänet tunnetuksi tiibetinspanielien harrastajien keskuudessa ympäri maailman jo 1970- ja 1980-luvuilla. Ann Lindsay Wynyard oli Phyllis M. Mayhew’n ohella yksi ensimmäisistä, jotka kirjoittivat varsinaisesti tiibetinspanieleista. 

Koirien koulutus
Tietokirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Records Are Forever

Records Are Forever on Don Johnson Big Bandin 6. toukokuuta 2009 julkaistu järjestyksessään neljäs albumi. Albumilta on julkaistu singlenä L.L.H ja Running Man. L.L.H-singlestä julkaistiin  musiikkivideo. Bändin mukaan albumi sisältää enemmän rock- ja R&B-tyylistä musiikkia. Records Are Forever -albumilla on kuultavissa useiden vierailevien artistien taidonnäytteitä. Esimerkiksi kappaleella Rush laulaa myös Anna Abreu.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tommy Lindgren – laulu
 Johannes Laiho – piano, sähköpiano, urut, melodika, syntetisaattorit, äänittäjä, miksaaja
 Kari Saarilahti – sähkökitara, akustinen kitara, bassokitara, rummut, äänittäjä, miksaaja
 Pekka Mikkonen – huilu, saksofoni

Vierailevat muusikot 
 Juuso Hannukainen – lyömäsoittimet (kappaleet 1–7, 9, 10 ja 12)
 Tero Rantanen – lyömäsoittimet (kappaleet 1–5 ja 8–10)

Tuotanto 
 Teemu Korpipää – äänittäjä
 Svante Forsbäck – masteroija
 Matti Sipiläinen – graafinen ohjaus, design
 Heidi Strengell – valokuvat

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Dome.fi: 
 Rumba: positiivinen
 Soundi:

Listasijoitukset

Aiheesta muualla 
 Records Are Forever discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Suomalaiset hip hop -albumit
Suomalaiset R&B-albumit
Suomalaiset rockalbumit
Vuoden 2009 albumit
Varaždin

Varaždin (, , ) on kaupunki Pohjois-Kroatiassa Zagrebista 81 kilometriä pohjoiseen. Kaupungin asukasluku oli 47 000 vuonna 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Varaždin Online 
 Varaždin
 Kuvia Varaždinista photocroatia.comissa
 Kuvia Varaždinista

Kroatian kaupungit
Huang Xianfan

Huang Xianfan (zhuang: Vangz Yenfanh, , pinyin: Huáng Xiànfán, ) oli kiinalainen historioitsija, antropologi, paleografi ja pedagogi, joka julkaisi noin 30 teosta eri aloilta, muun muassa kansanperinteestä, kielitieteestä ja zhuangeista. Huang kuuluu kiinalaisen kansatieteen eli etnologian vaikutusvaltaisimpiin edustajiin sekä kiinalaisen Bagui-koulukunnan perustajiin.

Elämänvaiheita 

Huang Xianfan syntyi Kiinassa Guangxin provinssissa viljelijäperheeseen. Hänen alkuperäinen nimensä oli Gan Jinying. Hän opiskeli Pekingin normaaliyliopistossa 1926–1935. Valmistuttuaan hän matkusti Japaniin, jossa hän opiskeli Tokion keisarillisessa yliopistossa 1935–1937. Palattuaan Huang keskittyi akateemiseen uraan ja opetti Guangxin ja Sun Yat-senin yliopistoissa. Vuonna 1938 hänet nimitettiin Guangxin yliopiston ensimmäiseen zhuangien tutkimuksen professuuriin, ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1953 saakka. Vuonna 1951 hänestä tuli Guangxin yliopiston pääkirjastonhoitaja. Vuonna 1954 hän aloitti Guangxin normaaliyliopiston ensimmäisen kulttuurihistorian professuurin, ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1982 saakka. Tuona aikana hän käynnisti kehittämistyön, joka on johtanut nykyiseen, omaleimaiseen zhuangien kulttuurihistorian oppiaineeseen. Hän saavutti erityisesti mainetta johtavana zhuangien tutkimuksen asiantuntijana.

Huang tutki vuosina 1943–1981 zhuangeja, miaoja, buyeja, mulameja, dongeja, maonaneja sekä yaoja. Huang pyrki torjumaan aikansa Kiinan han-kiinalaisten käsitykset alueen alkuperäisväestön rodullisesta alemmuudesta ja puolusti heidän oikeuksiaan siirtomaavaltaa vastaan. Hän tutki vuodesta 1943 alkaen Kiinan länsiosien alkuperäisasukkaiden kieliä ja kulttuureita. Hänen tutkimuksensa Keski-Guangxin etnisten ryhmien kielistä ja kulttuureista ovat merkittäviä. Huangin teos zhuangeista loi perustan kansan tutkimukselle, ja sen katsotaan kuuluvan edelleen zhuangien kulttuurihistorian tutkimuksen perusteoksiin.

Huang teki merkittävän työn kiinalaiseen antropologiaan ja etenkin zhuangien antropologiaan liittyvien aineskokoelmien kerääjänä ja julkaisijana. Hän oli yksi Kiinan kansallisen kansatieteellisen seuran perustajista vuonna 1980. Hän julkaisi yli 200 tieteellistä kirjoitusta.

Keskeiset teokset 
 Tang-dynastia lyhyesti (1936)
 Nong Zhi Gao (1983)
 Zhuangien yleinen historia (1988)

Lähteet

Kirjallisuutta
 Huang Xianfan: 'Zhuangien yleinen historia'. Nanning: Guangxi minzu chubanshe, 1988. ISBN 7-5363-0422-6/K-13.

Aiheesta muualla 

 Tietoja Huang Xianfanista  (china.com.cn)
 gov.people.com.cn  

Kiinalaiset kirjailijat
Kiinalaiset historioitsijat
Kansatieteilijät
Sinologit
Antropologit
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Jack Kemp

Jack French Kemp (13. heinäkuuta 1935 – 2. toukokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja. Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 1996 hän oli republikaanien ehdokkaan Bob Dolen varapresidenttiehdokas. Hän tavoitteli presidenttiehdokkuutta jo vuoden 1988 esivaaleissa. Kemp edusti yhdeksän kauden ajan Western New York -vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1971 vuoteen 1989 ja palveli maansa asunto- ja kaupunkikehityksen ministerinä presidentti George H. W. Bushin hallituksessa.

Kemp pelasi eri ammattilaisseuroissa vuosina 1957–1969 ja toimi Yhdysvaltojen amerikkalaisen jalkapallon liiton, USA Football puheenjohtajana vuosina 2002-2009.

Lähteet
   

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltain asunto- ja kaupunkikehityksen ministerit
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Yhdysvaltalaiset kanadalaisen jalkapallon pelaajat
George H. W. Bushin hallituksen jäsenet
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Arvi Kemppi

Arvi Kemppi (1931 Himakkala, Toksova, Neuvostoliitto – 2. lokakuuta 2008 Espoo) oli Inkerin kansallislaulaja ja inkeriläissyntyinen suomalainen laulutaiteilija. Kemppi levytti ennen kuolemaansa albumillisen inkeriläisiä kansanlauluja, joita hän oli esittänyt vuosien mittaan eri kulttuuritapahtumissa, mutta myös metroasemilla ja kauppakeskuksissa. Hän oli Suomessa usean kuoron jäsen ja kuului Neuvostoliitossa asuessaan lähes 30 vuotta Puna-armeijan kuoroon. Helsingissä hän toimi Suomen ainoan inkeriläisen Tuulistullaa -kansanperinneryhmän taiteellisena johtajana 2000-luvulla. 

Syntyjään inkeriläinen Kemppi joutui 1942 lapsena perheensä kanssa karkotetuksi Siperiaan. Eläkkeelle jäätyään hän muutti 1990-luvulla Suomeen. Levyn tuottajat Roope Ahola ja Antero Priha löysivät Kempin sattumalta Helsingistä Hakaniemen torilta, jossa hän esitti lauluja nauhalta tulleen haitarimusiikin säestyksellä.

Arvi Kemppi esiintyi myös Parhaan dokumentin Jussin voittaneessa dokumenttielokuvassa Kansakunnan olohuone.

Diskografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jäätynyt lapsuus, Suomen Kuvalehti heinäkuu 1999

Suomalaiset laulajat
Inkeriläiset henkilöt
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Jobly.fi

Jobly (?–2004 Jobline.fi, 2004–2022 Monster.fi) on Internetissä toimiva työnhakupalvelu. Suomessa Joblyn omistajia ovat Alma Media ja hollantilainen Randstad. Joblyn kautta voi hakea työtä tai työntekijöitä yli 60 maasta. Käyttäjätilin luoneet saavat käyttöönsä mm. työpaikkavahdin sekä henkilökohtaisen työnhaun sivun, jossa voi ylläpitää omaa CV:tään ja avata sen halutessaan myös työnantajien nähtäväksi.

Elokuussa 2016 yhdysvaltalaisen Monster Worldwide Inc. -yhtiön ilmoitti ostavansa hollantilainen henkilöstöhallintayhtiö Randstad.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jobly.fi:n kotisivut

Suomalaiset verkkosivustot
Alma Media
Sääksjärvi (Jyväskylä)

Sääksjärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä ja Muuramessa Keljonkankaan eteläpuolella sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 60 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Se sijaitsee Sarvivuoren, Haapavuoren, Kinkovuoren ja Partastenmäkien välisessä laaksossa. Laaksoon järven lähiympäristöön on rakennettu Keljon kaupunginosan Sääksvuoren ja Sarvivuoren asuinalueet.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 3,35 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00335 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,6 metriä ja suurin syvyys on 16,1 metriä. Järven rannat ovat matalia, ja sen syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa, joka on sen kymmenmetrinen syvänne. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.

Järven rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Etelä- ja kaakkoisrantaan on rakennettu 15 vapaa-ajan asuntoa. Koillisrannassa on yhdeksän kiinteistöä ja pohjoispäässä sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa sekä uimaranta. Rantaa seuraavan yhdystien 6110 takana ovat laajat asuinalueet. Tien alittava Orivesi–Jyväskylä-rautatie kulkee järven rantaviivaa seuraten Paasivuoren tunnelin ja Keljonkankaan pidemmän tunnelin välissä.

Suurin osa järvestä kuuluu Jyväskylään, mutta kun Muuramen vastainen kuntaraja saapuu laskupuron luusuaan, kääntyy se pohjois-koillisen suuntaan ja leikkaa järvestä osan Muramelle.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,7 metriä mpy. Siihen laskee Sääksvuoren asuinalueen läpi rinnepuro ja Partastenmäkien välistä toinen rinnepuro. Sääksjärvi laskee Hinkanlammen sekä Ahvenlammen kautta Päijänteen Säynätsalon viereen.

Historiaa 
Ennen kuin Keski-Suomen lääni aloitti toimintansa 1960, Sääksjärvi sijaitsi lääninrajalla, sillä Jyväskylän maalaiskunta, johon Sääksjärven nykyään Jyväskylään kuuluva osa kuului ennen vuotta 1965, kuului Vaasan lääniin, mutta Muurame Hämeen lääniin.

Vuoden 1963 peruskartassa kulki järven itäpuolella Keljonkankaalta Säynätsaloon johtava maantie, jonka varteen oli järven kohdalle rantaan rakennettu kesämökkejä ja omakotitaloja. Tontit oli ostettu järven neljältä maatilalta, joiden pieniä peltoja sijaitsi rannassa asti. Kun rautatie Orivedeltä valmistui Jyväskylään asti vuonna 1977, oli se katkaissut järven luoteispäässä olleesta lahdesta 350 metriä leveä ja 130 metriä syvän osan, josta on muistona enää rantaviivaa seuraava oja. Uusia asuinalueita alettiin rakentamaan 1990-luvun alussa Sarvivuori enimmäisenä.

Lähteet 

Ristiselän–Murtoselän alue
Jyväskylän järvet
Muuramen järvet
Nurmijärven Jalkapalloseura

Nurmijärven Jalkapalloseura eli NJS on vuonna 2004 perustettu nurmijärveläinen jalkapalloseura. Seura syntyi vuonna 2004 Nurmijärven Natevan ja FC Nurmijärven (ent. Nurmijärven Nappulaliiga NNL) yhdistyessä. NJS Naiset pelaavat kaudella 2022 Kansallista Liigaa. NJS Miehet on pelannut vuodesta 2018 Kakkosta. Edellisen kerran ennen 2018 nousua NJS oli pelannut Kakkosessa kaudella 2015. 

NJS:n edeltäjä Nateva pelasi korkeimmillaan Kakkosessa kaudella 2001.

Nurmijärven Jalkapalloseura toimii muun muassa Klaukkalan urheilualueella sekä Rajamäen urheilupuistossa.

Nykypäivää 

NJS pyrkii profiloitumaan kasvattajaseuraksi ja sillä onkin runsaasti joukkueita eri ikäluokissa. NJS valittiin vuonna 2011 yhdeksi Osoitteena Futis - tyttöjalkapallon seurakehityshankkeen seuraksi. NJS:lle myönnettiin elokuussa 2016 Valon ja Palloliiton Sinettiseura-tunnus laadukkaasta lasten ja nuorten jalkapalloharrastuksen tuottamisesta.  Joitakin NJS:n pelaajia on viime vuosien aikana päässyt pelaamaan nuorisomaajoukkueissakin.

Seuran henkilöstö 

Sirpa Laukala (puheenjohtaja)
Sari Lehikoski (toiminnanjohtaja)
Tuomo Saarnio (valmennuspäällikkö)
Teemu Savukoski (kehityspäällikkö)
Asko Jortikka (junioripäällikkö)
Mikko Ranta (nais- ja tyttöfutispäällikkö)
Maria Kallunki (seurakoordinaattori)

Naisten edustusjoukkue kaudella 2022 

Päivitetty 27. toukokuuta 2022

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Suomalaiset jalkapalloseurat
Nurmijärveläiset urheiluseurat
Vuonna 2004 perustetut urheiluseurat
Tampereen Taiteilijaseura

Tampereen Taiteilijaseura on kuvataiteilijoiden etujärjestö, joka edistää pirkanmaalaista kuvataidetta ja  järjestää galleria-, taidelainaamo- ja työpajatoimintaa. Yhdistys on perustettu vuonna 1920.

Taiteilijaseura järjestää vaihtuvia näyttelyitä Taidekeskus Mältinrannassa ja muuta näyttelytoimintaa. Seuralla on myös ateljeetiloja kuten Tampereen ateljeetalo ja Mältinrannan taidekeskuksessa yhteistyötiloja. Toimintaan kuuluu myös kurssitoimintaa, työpajoja ja näyttelyopastuksia. Lisäksi seura jakaa stipendejä jäsenilleen Alli ja Allan Salon rahastosta.

Historia 
Tampereen Taiteilijaseuran perustava kokous pidettiin Tampereen Teatterin lämpiössä 1920. Kokoukseen tuli runsaat neljäkymmentä henkilöä, jotka muodostivat uuden seuran kantajäsenistön. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin taidemaalari Gabriel Engberg, joka toimi tehtävässä parinkymmentä vuotta.

Varhaisvaiheissaan Taiteilijaseuran jäsenet edustivat kaikkia taiteen alueita. Lisäksi seuraan kuului muita kulttuurista kiinnostuneita henkilöitä. Puhtaasti kuvataiteilijoiden yhdistykseksi seura muuttui vuonna 1943. Toimintansa alkuvaiheissa seura keskittyi ohjelmallisten kokousiltojen ja juhlien järjestämiseen. Varsinaista taidenäyttelypaikkaa ei ollut, joten seuran näyttelyitä järjestettiin Tampereen Raatihuoneen juhlasalissa ja Näsinlinnassa, joskus myös Tampereen Teatterin lämpiössä. Ensimmäinen taidenäyttelyille suunniteltu tila valmistui vuonna 1925 Vanhan kirjastotalon yhteyteen. Tästä tilasta muodostui näyttelykeskus, jossa pidettiin muun muassa Taiteilijaseuran vuosinäyttelyt. Kirjasto otti näyttelytilan omaan käyttöönsä 1970-luvulla. Tilanne koheni näyttelyiden kannalta, kun Tampereen kaupunki kunnosti Mältinrannan entisen vedenpuhdistuslaitoksen Taiteilijaseuran ja Pirkkalaiskirjailijoiden käyttöön. Taidekeskuksen avajaiset pidettiin vuonna 1983.

Aiheesta muualla 
Tampereen taiteilijaseuran kotisivu

Suomalaiset taiteilijaseurat
Kuvataide Tampereella
Tamperelaiset järjestöt
Don Bluth

Don Bluth (s. 13. syyskuuta 1937) on animaatioelokuvien ohjaaja ja animaattori. Hän työskenteli Disneyllä vuoteen 1978 asti animaattorina, mutta erosi ja perusti oman yhtiön. Vuonna 1997 Don Bluth siirtyi Twentieth Century Foxille.

Filmografia 

 NIMH – rouva Brisby ja hänen salainen maailmansa (The Secret of NIMH, 1982)
 Fievel matkalla Amerikkaan (An American Tail, 1986)
 Maa aikojen alussa (The Land Before Time, 1988)
 Kaikenkarvainen Charlie (All Dogs Go to Heaven, 1989)
 Rokkikukko (Rock-A-Doodle, 1991)
 Peikko Keskuspuistossa (A Troll in Central Park, 1994)
 Peukalo-Liisa (Thumbelina, 1994)
 Pikku pingviini (The Pebble and the Penguin, 1995)
 Anastasia (Anastasia, 1997)
 Titan A.E. (Titan A.E., 2000)

Aiheesta muualla
 

Animaatio-ohjaajat
Yhdysvaltalaiset animaattorit
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Filmiaura

Filmiaura ry on vuonna 1962 perustettu elokuva-alan järjestö. Sen edeltäjänä toimi Elokuvajournalistit-yhdistys. Filmiaura on jakanut vuodesta 1963 lähtien vuosittaista elokuva-alan Jussi-palkintoa.

Filmiauran yli 500-henkinen jäsenistö koostuu elokuvantekijöistä, elokuvalevittäjistä, -toimittajista, -teatterinpitäjistä ja muista valkokangaslevityksen saaneiden kotimaisten elokuvien parissa työskentelevistä ammattilaisista.

Historia 

Filmiaura perustettiin elokuvatoimittaja Paula Talaskiven aloitteesta 17. marraskuuta 1962. Yhdistyksen perustivat 21 helsinkiläistä elokuvan ystävää. Vuonna 1963 yhdistys otti tehtäväkseen jakaa vuosittaiset Jussi-palkinnot. Aikaisemmin niitä oli jakanut elokuvatoimittajista koostunut Elokuvajournalistit-yhdistys.

Filmiauran ensimmäisenä puheenjohtaja toimi Ahti Sonninen ja sihteerinä Glory Leppänen. 

Tällä hetkellä yhdistyksen puheenjohtaja on Riina Liukkonen.

Puheenjohtajat

Lähteet

Kirjat

Viitteet

Aiheesta muualla
 Filmiauran jäsenet elokuussa 2021

Suomalaiset elokuva-alan järjestöt
Jussi-palkinto
DJ Orion

DJ Orion (oik. Juska Wendland, s. 23. helmikuuta 1980 Nokia) on suomalainen DJ ja teknomusiikkituottaja.

Orion on syntynyt Nokialla mutta on kasvanut Tampereella. Hänellä oli suuri vaikutus Pohjois-Suomen ja erityisesti Rovaniemen klubimusiikki-kulttuuriin 2000-luvun alussa. Hän on valmistunut kasvatustieteiden maisteriksi Lapin yliopistosta vuonna 2006.

DJ Orion on työskennellyt Ylellä vuodesta 2008, ja hän toimittaa kahta tansimusiikkiin keskittynyttä radio-ohjelmaa YleX:llä. Hän on tehnyt DJ-keikkaa 1990-luvulta lähtien ja julkaissut omaa musiikkia vuodesta 2009 lähtien.

Orion työskentelee myös Misc. Managementissa, Suomen vanhimmassa klubimusiikkiin erikoistuneessa DJ:den varaustoimistossa. Hän julkaisi debyyttisinglensä One Sunday brittiläisen Solarstonen omistamalla Solaris-levymerkillä 30. maaliskuuta 2009. "Chill-out"-kappale oli tuotettu yhdessä hänen veljensä Joonas Mikkilän kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 DJ Orionin kotisivut
 Yle Areena -  DJ Orion

Suomalaiset DJ:t
Suomalaiset elektronisen musiikin artistit
Suomalaiset radiotoimittajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Ylen toimittajat
Nokia 5000

Nokia 5000 on matkapuhelinyhtiö Nokian kehittämä matkapuhelin, joka julkaistiin kesäkuussa 2008.

Toimintoja 

 1,3 megapikselin kamera
 FM-radio
 MP3-soitin
 Ääninauhuri
 Pelit
 Bluetooth
 Ääniviestit

Muuta kiinnostavaa 

Nokia 5000 muistuttaa todella paljon Nokia 5310 XpressMusic -matkapuhelinta. Siinä on QVGA-näyttö. Siihen ei saa liitettyä muistikorttia.

Lähteet 

5000
Vuoden 2008 matkapuhelimet
Nero-Film

Nero-Film AG oli saksalainen elokuvayhtiö, jonka päämaja oli Berliinissä.

Elokuvaohjaaja Richard Oswald ja tuottaja Heinrich Nebenzahl perustivat Nero-Filmin 1925. Yritys sai nimensä perustajiensa nimistä: ne-alku tuli Nebenzahlista ja ro Richard Oswaldin nimikirjaimista.

Heinrichin pojan Seymour Nebenzahlin liittyminen yritykseen kasvatti sen merkitystä. Siitä muodostuikin 1920-luvulla yksi taiteellisesti kunnianhimoisimmista saksalaisista elokuvayhtiöistä. Nero-Filmin listoilla olivat mm. Georg Wilhelm Pabst ja Fritz Lang. Se tuotti mm. elokuvat Pandoran lipas, M – kaupunki etsii murhaajaa ja Tri Mabusen testamentti.

Natsien noustua valtaan Seymour Nebenzahl ja moni muukin saksalainen elokuvantekijä muutti pois Saksasta. Tämän seurauksena Nero-Film joutui lopettamaan toimintansa.

Saksalaiset yritykset
Elokuvayhtiöt
Saksan elokuva
Loma Lindan yliopisto

Loma Lindan yliopisto () on seitsemännen päivän adventistien yliopisto Loma Lindan kaupungissa Kaliforniassa. Sen historia alkaa vuodesta 1905. Yliopisto on tarjonnassaan painottunut vahvasti terveysalaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Kalifornian yliopistot ja korkeakoulut
Adventismi
San Bernardinon piirikunta
Tapio Suominen (ralliautoilija)

Tapio Suominen on suomalainen ralliautoilija. Suominen voitti rallin nuorten suomenmestaruuden 2007 ja sijoittui samana vuonna nuorten MM-sarjassa sijalle 13. Kaudella 2008 hän osallistui rallin SM-sarjaan isossa N-ryhmässä ja oli kokonaispisteissä 13.

Suomisen seura on Hyvinkään autourheilijat.

Myöhemmin Suominen siirtyi kartanlukijaksi ja on toiminut mm. Toni Gardemeisterin kartturina IRC-sarjassa.

Lähteet 

Suomalaiset ralliautoilijat
Suomalaiset kartanlukijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
When Seconds Count

When Seconds Count on Survivorin 6. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1986. Levy sijoittui USA:n Billboard Hot 200 -listan sijalle 49. Levyn suosituin kappale on "Is This Love", joka sijoittui USA:n Billboard Hot 100 -listalla korkeimmillaan sijalle 9 vuonna 1987.

Kappaleet 
How Much Love
Keep It Right Here
Is This Love
Man Against the World
Rebel Son
Oceans
When Seconds Count
Backstreet Love Affair
In Good Faith
Can't Let You Go

Kokoonpano 
 Jimi Jamison - laulu
 Jim Peterik - koskettimet, laulu
 Frankie Sullivan - kitara, laulu
 Stephan Ellis - bassokitara
 Marc Droybau - rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 1986 albumit
Survivorin albumit
Too Hot to Sleep

Too Hot to Sleep on Survivorin 7. studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1988. Se oli yhtyeelle suhteellisen kaupallinen pettymys, sillä se sijoittui Billboard Hot 200 -listan sijalle 187. Albumin jälkeen yhtyeen perustajat Frankie Sullivan ja Jim Peterik päättivät pitää tauon ja laulaja Jimi Jamison saisi jatkaa kiertueita Survivorin nimellä mikäli he voittaisivat nimikiistan tuomioistuimessa.

Kappaleet 
She’s a Star
Desperate Dreams
Too Hot to Sleep
Didn’t Know It Was Love
Rhythm of the City
Here Comes Desire
Across the Miles
Tell Me I’m the One
Can’t Give It Up
Burning Bridges

Kokoonpano 
 Jimi Jamison – laulu
 Frankie Sullivan – kitara
 Jim Peterik – kitara ja koskettimet
 Bill Syniar – bassokitara
 Mickey Curry – rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 1988 albumit
Survivorin albumit
Kidusmadot

{{Taksonomia/eläimet
| nimi = Kidusmadot
| kuva = Echinoplectanum laeve body.jpg
| kuvateksti = Echinoplectanum laeve
| domeeni = Aitotumaiset Eucarya
| kunta = Eläinkunta Animalia
| alakunta = Eumetazoa
| pääjakso = Laakamadot Platyhelminthes
| luokka = KidusmadotMonogenea
| luokka_auktori = Carus, 1863
| jako = Lahkot
| jaot =
Monopisthocotylea
Polyopisthocotylea
| wikispecies = Monogenea
| commonscat = Monogenea 
}}Kidusmadot' (Monogenea) on laakamatojen pääjaksoon kuuluva eläinluokka. Kidusmadot ovat loisia, jotka elävät useimmiten kalojen, sammakoiden, kilpikonnien ja mustekalojen kiduksissa, iholla ja evissä. Niillä on sama isäntä koko aikuisen elämänsä ajan. Joitakin lajeja tavataan myös kalojen peräaukoissa. Ne tarttuvat kalaan koukkumaisilla ulokkeilla, mikä aiheuttaa kalalle ärsytystä ja iho-oireita. Kutiavat kalat hankaavat itseään kiviä vasten ja saattavat saada lisää ihovaurioita. Näihin ihovaurioihin saattaa tulla bakteeritulehduksia. Kidusmatotartunnan tyypillisiä oireita ovat pään ja kylkien hierominen rakenteita vasten, pään ravistelu, hakeutuminen virtapaikkoihin kuten suodattimen suuaukon luo, pohjan lähellä nyhjöttäminen ja ilman haukkominen veden pinnassa.

Aiemmin kidusmadot luokiteltiin tiehytmatojen (Trematoda'') alaluokaksi..

Lähteet 

Eläinten loistaudit
Rhabditophora
Nuori Victoria

Nuori Victoria () on Jean-Marc Valléen ohjaama historiallinen draamaelokuva Britannian kuningatar Viktorian varhaisista vaiheista. Elokuva tuli ensi-iltaan 2009. Sen aiheita ovat kuninkaallinen valtapeli ja 1800-luvulle epätavallinen feministinen asennoituminen.

Tuottajakuntaan lukeutuvat Graham King, Martin Scorsese, Yorkin herttuatar Sarah ja Tim Headington. Elokuvan Westminster Abbey -kohtaukset kuvattiin Lincoln Cathedralin kirkossa syys- ja lokakuussa 2007.

Juoni 
Tarina alkaa vuodesta 1837, kun kuningas Vilhem on kuolemaisillaan. Kruununperimysjärjestyksessä häntä seuraa 17-vuotias Viktoria, jonka ympärillä käydään kiivasta valtataistelua. Ylisuojeleva äiti ja tämän neuvonantaja Conroy ovat eristäneet tytön ulkopuolisesta maailmasta.

Viktorialle järjestetään avioliitto Belgian kuningas Leopoldin veljenpoika Albertin kanssa, mutta hän ei halua joutua enää muiden alistamaksi. Hän haluaa ystävän ja rakastajan eikä kontrolloivaa aviomiestä. 18-vuotiaana Viktoria kruunataan Britannian kuningattareksi ja vasta myöhemmin hän solmii rakkausavioliiton Albertinsa kanssa.

Näyttelijät

Lähteet 
 

Vuoden 2009 brittiläiset elokuvat
Jean-Marc Valléen ohjaamat elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Elämäkertaelokuvat
Brittiläiset historialliset elokuvat
Parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat
Painstained


Painstained on Entwinen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 28. tammikuuta 2009. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 9.

Kappaleet

Japanin bonuskappale 
Dying Light

Kokoonpano

Yhtye 
 Mika Tauriainen – laulu
 Jaani Kähkönen – soolokitara
 Tom Mikkola – kitarat, kosketinsoitin 
 Joni Miettinen – basso
 Aksu Hanttu – rummut & lyömäsoittimet, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi

Vierailevat muusikot 
 Heikki Pöyhiä – taustalaulu
 Hiili Hiilesmaa – lyömäsoittimet

Tuotanto 
 Hiili Hiilesmaa – tuottaja, äänittäjä, miksaaja 
 Kalle Pyyhtinen – taide
 Aksu Hanttu – äänittäjä, avustava miksaaja
 Björn Engelmann – masteroija

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Keskisuomalainen: suopea
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2009 albumit
Entwinen albumit
Mikko Mononen

Mikko Mononen on helsinkiläinen hautaustoimisto, jonka maalarimestari Mikko Mononen perusti 1917. Toimisto siirtyi 1923 Liisankatu 25:een, jossa se edelleen on, ja lisäksi sillä on viisi muuta toimipistettä. Toimisto on Kruununhaan kaupunginosan vanhin yritys, sekä myös Etelä-Suomen vanhin. Se hoitaa Helsingissä myös onnettomuudessa kuolleiden ruumiit. Tämän lisäksi yritys on hoitanut Jean Sibeliuksen, Mannerheimin, Ståhlbergin, Paasikiven ja Kekkosen hautajaisia.

Hautaustoimisto esiintyy Pentti Saarikosken runossa "Liisankadulla", jonka lauluyhtye Muksut on levyttänyt. Toimiston nimi piti Yleisradion vaatimuksesta muuttaa nimeksi Matti Makkosen ruumisarkkuliike, mutta 2000-luvulla Muksut on esittänyt kappaletta alkuperäistekstillä.

Lähteet

Kirjallisuutta
Mikko Laakso: Samassa talossa, Hautaustoimisto Mikko Mononen oy:n kahdeksan vuosikymmentä. Mikko Mononen Oy 1998. ISBN 952-90-9934-7.

Hautaustoimistot
Suomalaiset yritykset
Okratoksiinit

Okratoksiini on Aspergillus ochraceus -sienen tuottama homemyrkky, joka osoitettiin myrkylliseksi vuonna 1957. Okratoksiinin tiedetään tappaneen muutamassa päivässä sikoja, joita on ruokittu saastuneella rehulla. Okratoksiinin vaikutukset ovat tällöin kohdistuneet munuaisiin ja maksaan.

Eri okratoksiineja 
Okratoksiini A (C20H18ClNO6) CAS-numero 303-47-9
Okratoksiini B (C20H19NO6) CAS-numero 4825-86-9
Okratoksiini C (C22H22ClNO6) CAS-numero 4865-85-4
Okratoksiini TA (C20H18ClNO7) CAS-numero 53011-67-9

Katso myös 
Aflatoksiinit

Lähteet

Aiheesta muualla 
Terveysportti: Okratoksiini
Detailed information about mycotoxins 
Georg Thieme Verlag KG: Ochratoxine 
PubChem: Ochratoxin TA 

Mikrobitoksiinit
Homemyrkyt
Kulttuuritehdas Korjaamo

Kulttuuritehdas Korjaamo on yksityinen kulttuurikeskus, joka on toiminut Helsingin Taka-Töölössä vuodesta 2004. 

Korjaamo toimii entisissä raitiovaunuhalleissa Töölön raitiovaunuvarikon vieressä. Korjaamo harjoittaa eri alojen kulttuuritoimintaa sekä tilavuokrausta. Korjaamon tiloissa sijaitsee vakituisesti elokuvateatteri Korjaamo Kino ja kaksi ravintolaa sekä galleria Hippolyte Korjaamo. 

Raoul Grünstein perusti Korjaamon vuonna 2004 ja myi sen syksyllä 2020 Ratikka Group Oy:lle, jonka omistavat Livson Group Oy, Jaajo Linnonmaa, Antti Luusuaniemi, Wille Niinistö ja Kim Heiniö.

Korjaamon tilat ja toiminta
Korjaamon päätoimintaa ovat kulttuuritapahtumat, mutta sen tilat ja toiminta muodostavat myös luovan työyhteisön 

Korjaamon Vaunuhallin tiloissa toimii Ratikkamuseo, jonka näyttelyitä Helsingin kaupunginmuseo hallinnoi. Töölön kirjaston peruskorjauksen aikana (2014–2016) Korjaamossa oli myös pienoiskirjasto.

Suomalaisen työn liitto myönsi Korjaamo Groupille huhtikuussa 2012 yhteiskunnallisen yrityksen merkin. Korjaamo on ensimmäinen kulttuurialan yritys, jolle kyseinen merkki on myönnetty.

Korjaamo Kino 
Alkuvuodesta 2016 Korjaamolle avautui kaksisalinen elokuvateatteri Korjaamo Kino. Teatterissa esitetään niin uusia kuin vanhempiakin elokuvia sekä dokumentteja ja teemaelokuvia. Korjaamo on toiminut myös tapahtumien, kuten Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaalin esityspaikkana. 

Korjaamo Kino saa Suomen elokuvasäätiön tukea ja kuuluu eurooppalaiseen Europa Cinemas -verkostoon. Jäsenyyden edellytyksenä on, että teatterin esitettämistä elokuvista merkittävä osa tulee olla eurooppalaisia ei-kansallisia tuotantoja. Muita verkostoon kuuluvia elokuvateattereita ovat Helsingissä Kino Engel, Maxim ja Orion sekä Espoossa Kino Tapiola, Lahdessa Kino Iiris, Tampereella Niagara ja Kuopiossa Kino Kuvakukko.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kulttuuritehdas Korjaamon kotisivut
 Korjaamo Kino 

Helsingin taidegalleriat
Helsingin elokuvateatterit
Taka-Töölö
Ulrich Wilcken

Ulrich Wilcken (18. joulukuuta 1862 – 10. joulukuuta 1944) oli saksalainen historioitsija ja papyrologi. 

Wilcken opiskeli Leipzigissä, Tübingenissä ja Berliinissä. Theodor Mommsen kannusti häntä ottamaan vastaan viran papyrusten luetteloijana. Mommsenin ansiosta Wilken seurasi Eduard Meyeriä muinaishistorian professorina Breslaussa vuonna 1889. Myöhemmin Wilcken oli professorina Würzburgissä (1900), Hallessa (1903), Leipzigissä (1906) ja Bonnissa (1912). Myöhemmin hän työskenteli Munhenissä (1915) ja Berlinissä (1917). 

Wilken oli kreikkalaisen ja roomalaisen papyrologian pioneeri saksassa. Hän kokosi suuria määriä ptolemidien aikaisia papyruksia ja ostrakoneja. Vuonna 1931 Wilken kirjoitti Aleksanteri Suurta käsitelleen teoksen, joka muun muassa käännettiin englanniksi. 

Saksalaiset historioitsijat
Saksalaiset antiikintutkijat
Vuonna 1862 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Ramoviisut

Ramoviisut on ramopunk-henkinen tapahtuma ja biisintekokilpailu, jonka on kehittänyt Rehtori Hekon 2004-2008 pyörittämä Converse-kerho. Converse-kerho järjesti Ramoviisut vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2008. Converse-kerhon lopetettua Ramoviisujen järjestäminen siirtyi uusille punk-aktiiveille. 

Ramoviisut on järjestetty alusta lähtien Helsingissä Semifinalissa ja ajankohtana on aina ollut toukokuu. Vuonna 2011 kilpailua ei järjestetty.

Tuomaristot
Kilpailussa on ollut esikarsintatuomaristo eli raati, joka on valinnut loppukilpailuun päässeet kappaleet. 

2005: Kirjailija Leena Lehtolainen, muusikko Joey Luumäki ja Ramopunk.com-sivuston ylläpitäjä Mika Vesterinen.

2007: Kolme kaikki Converse-kerhot läpikäynyttä aktiivista ramopunkkaria Kimmo Aaltonen, Ilari Ylijärvi ja Riina Suvanto.

2008: Ne Luumäet-yhtyeen jäsenet. 

2009: Muusikko ja kaupunginvaltutettu Tumppi Varonen, muusikko Jyrki Liikka, radiotoimittaja Njassa ja edesmenneen Converse-kerhon puuhanainen Anu Vihma.

2010: Muusikko ja toimittaja Vesa Häkli, Muusikko Teemu Bergman, Muusikko Isa-Eerika ja Ramo-aktiivi Hartza Miettinen.

2013: Hallitsevan mestarin, Me Wokkivihannesten edustaja Eetu Mantere, Ramopunk.com –sivuston ylläpitäjä Mika Vesterinen, Hiljaiset levyt-levy-yhtiön Jukka Junttila sekä ramopunkkari Essi Kannisto.

2014: Levymoguli Epe Helenius, äänittäjä/tuottaja Mikko Karmila, muusikko Miika Söderholm, sekä yleisön edustajana Ramopunk.com -tukiyhdistys ry:n puheenjohtaja Minna Wallenius.

Ramoviisujen voittajat
Loppukilpailussa voittaja on valittu yleisöäänestyksellä.

 2005: Kesä-Vantaa - Ilkka Hendolin
 2006: Pogoomaan - Ratpack
 2007: Kutosdivariin - Iskuryhmä
 2008: Takaisin Havannaan - Nixonix
 2009: Kesätennarit - ES&Co
 2010: Inno no Senomar - Me Wokkivihannekset
 2013: Hullu nainen - Psykoterapia
 2014: Rakas Rappio - Mielisairaalaan

Aiheesta muualla
 Ramoviisut 2005
 Ramoviisut 2006
 Ramoviisut 2007 
 Ramoviisut 2008
 Ramoviisut 2009
 Ramoviisut 2010
 Ramoviisut 2013
 Ramoviisut 2014

Punk
Musiikkitapahtumat Suomessa
Helsingin tapahtumat
Larry Laudan

Larry Laudan (s. 1941 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen filosofi, jonka erikoisaloja ovat tieteenfilosofia ja tietoteoria. Tieteenfilosofiassa hänet tunnetaan muun muassa positivismin, realismin ja relativismin perinteiden kritiikeistään. Laudan on esittänyt omaa tapaansa säilyttää tieteen asema etuoikeutettuna ja edistyvänä hankkeena eri tahoilta suunnatun kritiikin edessä. Laudanin näkemys ”tutkimusperinteistä” on nähty merkittävänä vaihtoehtona Imre Lakatoksen näkemykselle ”tutkimusohjelmista”.

Laudanin merkittävin panos tieteenfilosofian alalla on teos Progress and its Problems (1977). Laudan syyttää tieteenfilosofeja sen näkemyksen hyväksymisestä, että tiede on pohjimmiltaan ongelmanratkaisua, ilman että he ottavat vakavasti niitä seuraamuksia, joita tällä näkemyksellä on tieteen historian ja tieteenfilosofian kannalta, ja ilman että he kyseenalaistavat tiettyjä seikkoja tieteen historiankirjoituksessa ja metodologiassa.

Laudan toimii nykyään tutkijana Universidad Nacional Autónoma de Méxicon (UNAM) Institute for Philosophical Investigations -tutkimuskeskuksessa Meksikossa.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Larry Laudan, kotisivu

Tieteenfilosofit 
Yhdysvaltalaiset filosofit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Juan Carlos Sánchez

Juan Carlos Sánchez Martínez, yleensä vain Juan Carlos (s. 27. heinäkuuta 1987 Calvià, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Villarrealia.

Hän teki ensiesiintymisensä Villarrealin paidassa kaudella 2007–2008 Almeríaa vastaan, tullen vaihdosta kentälle 18 minuutin pelin jälkeen korvaamaan Villarrealin maalivahtia Diego Lópezia, joka oli ajettu ulos hänen otettuaan punaisen kortin. Kaudella 2008–2009 hän on toiminut pääosin kolmosvahdin roolissa.

Aiheesta muualla 
 Esittely Villarrealin sivustolla 

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Bree Olson

Bree Olson (oik. Rachel Marie Oberlin, s. 7. lokakuuta 1986 Houston, Teksas), on yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja entinen aikuisviihdetähti. Olson varttui Woodburnissa, Indianassa. Hänellä on ukrainalaiset sukujuuret. Hän on toiminut myös Penthousen mallina ollen kuukauden Penthouse Pet maaliskuussa 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bree Olsonin kotisivut
 Bree Olson MySpace-sivustolla
 

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna-Lena Laurén

Anna-Lena Laurén (s. 4. huhtikuuta 1976 Parainen) on suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on Hufvudstadsbladetin ja Dagens Nyheterin Venäjän-kirjeenvaihtaja.

Ura 
Laurén työskenteli vuoteen 2006 saakka Hufvudstadsbladetin politiikan toimittajana ja Svenska Dagbladetin Helsingin-kirjeenvaihtajana. Sen jälkeen hän toimi Yleisradion ruotsinkielisen uutistoiminnan kirjeenvaihtajana Moskovassa vuosina 2006–2010. Keväällä 2010 Laurén palasi Suomeen ja Hufvudstadsbladetin palvelukseen mutta siirtyi vuonna 2011 Moskovaan Hufvudstadsbladetin kirjeenvaihtajaksi. Nykyään hän asuu Pietarissa tyttärensä kanssa.

Laurén on opiskellut valtiotieteitä, kirjallisuutta ja venäjää Åbo Akademissa.

Suomennettuja teoksia 
 Hulluja nuo venäläiset. Suomentanut Laura Beck. Teos 2009.
 Vuorilla ei ole herroja. Suomentanut Laura Jänisniemi. Teos 2009.
 Sitten saavuin Moskovaan. Suomentanut Elina Uotila. Teos 2010.
 Kuinka kallis vapaus. Teos 2013.
 Ukraina – rajamaa. Teos 2015.
 Samettidiktatuuri: Vastarintaa ja myötäilijöitä nyky-Venäjällä. Teos & Förlaget 2021.

Palkintoja ja huomionosoituksia 
 Suomenruotsalaisen journalismin Topelius-palkinto 2003
 Svenska litteratursällskapet i Finland, Hedvig Lovisa Falckens testamentsfond 2009
 Vuoden matkakirja 2009 teoksesta Vuorilla ei ole herroja
 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2010
 Vuoden Kellokas 2012
 Suomen Kuvalehden journalistipalkinto 2013
 Ruotsalaisen Publicistklubbenin Guldpennan-palkinto 2015
 Vuoden journalisti 2021
 Årets stilist 2021
 Jan Olof Olssonin muistopalkinto 2022
 Tom Alandhin kertojapalkinto 2022

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
  Video.
 
 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Masterpiece of Bitterness

Masterpiece of Bitterness Sólstafirin toinen albumi ja samalla bändin debyyttialbumi Spinefarm Recordsille.

Tammikuussa 2013 Svart Records julkaisi albumista rajoitetun 2LP-painoksen.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Aðalbjörn Tryggvason – laulu, kitara
 Sæþór Maríus Sæþórsson – kitara
 Svavar Austman – bassokitara
 Guðmundur Óli Pálmason – rummut
 Hlín Pétursdóttir – laulu (kappale 1)

Muut tekijät 
 Gimsi – miksaaja
 Sandra María Sigurðardóttir – kansikuva
 Sigvaldi Jónsson – layout
 Mika Jussila – masteroija
 Aðalbjörn Tryggvason – tuottaja

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 albumit
Islantilaiset metallialbumit
Viikinkimetallialbumit
Juho Paukku

Juho Paukku (s. 19. heinäkuuta 1986 Helsinki) on suomalainen tennispelaaja. Hänen paras ranking-sijoituksensa ATP-listalla on kaksinpelissä 379:s sija 17. tammikuuta 2011 ja nelinpelissä 250:s sija 7. helmikuuta 2011.

Paukku on voittanut urallaan viisi ITF Futures -turnausta. Hän on edustanut Suomea Davis Cupissa vuosina 2004–2012. Paukun valmentajina ovat toimineet Olli Rahnasto ja aiemmin myös Tuomas Ketola.

Lähteet 
 Juho Paukun ATP-profiili

Viitteet

Aiheesta muualla 
Juho Paukun kotisivut

Suomalaiset tennispelaajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Reach (albumi)

Reach on Survivorin 8. studioalbumi, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 2006. Se on yhtyeen viimeisin 18 vuoteen. Osa albumin kappaleista on peräisin ajalta 1993–1996, jolloin yhtye teki demoja albumia varten. Albumin jälkeen laulaja Jimi Jamison jätti yhtyeen ja ryhtyi soolouralle.

Kappaleet 
Reach
Fire Makes Steel
Nevertheless
Seconds Away
One More Change
Gimme the Word
Rhythm of Your Heart
I Don't
Half on My Heart
Talkin' Bout Love
Don't Give Up
Home

Kokoonpano 
 Jimi Jamison – laulu
 Frankie Sullivan – kitara, laulu
 Chris Grove – koskettimet
 Barry Dunaway – bassokitara
 Marc Droubay – rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Reach discogs.com -sivustolla

Vuoden 2006 albumit
Survivorin albumit
Generation Kill

Generation Kill on television minisarja, joka perustuu samannimiseen Evan Wrightin kirjoittamaan kirjaan. HBO:lle tuotettu televisiosarja kertoo Rolling Stone -lehden kolumnistin ja kirjailijan Evan Wrightin kokemuksista sotatoimittajana Yhdysvaltain merijalkaväen tiedustelupataljoonan mukana Irakin sodan ensimmäisessä vaiheessa vuonna 2003.

HBO tilasi seitsenosaisen draamasarjan, joka perustui Evan Wrightin alkuperäiskäsikirjoitukseen ja romaaniin Generation Kill vuodelta 2004. Romaani puolestaan perustuu Wrightin kolmiosaiseen artikkelisarjaan The Killer Elite, joka julkaistiin Rolling Stone -lehdessä syksyllä 2003.

Generation Kill -televisiosarjan sovittivat HBO:lle käsikirjoittajat David Simon, Ed Burns ja kirjailija Wright. Sarjan tuottivat David Simon, Ed Burns, Nina K. Noble, Andrea Calderwood, George Faber ja Charles Pattinson. Sarja sai ensiesityksensä 13. heinäkuuta 2008 ja sen seitsemän osaa esitettiin kesän aikana.

Tuotanto
David Simon ja Ed Burns (Langalla) käsikirjoittivat ja tuottivat projektin Company Picturesin George Faberin ja Charles Pattinsonin (Elizabeth I) ja HBO:n Anne Thomopoulosin (Rooma) kanssa. Sarjan tunnin mittaiset jaksot kuvattiin kuudessa kuukaudessa Namibiassa, Mosambikissa ja Etelä-Afrikassa kesän 2007 aikana.

Andrea Calderwood (The Last King of Scotland) toimi tuottajana ja Nina Noble (Langalla) oli vastaava tuottaja. Kirjailija  Evan Wright oli konsultoiva tuottaja, Robert Harris lavastaja ja merijalkaväen kersantti evp. Eric Kocher toimi sarjan sotilasasiantuntijana. Susanna White ja Simon Cellan Jones jakoivat jaksojen ohjausvastuun.

Jaksot

DVD-julkaisu

Musiikki
Televisiosarjassa ei ole juuri lainkaan erikseen lisättyä musiikkia. Viimeisen jakson viimeistä kappaletta lukuun ottamatta kaikki kappaleet ovat roolihahmojen laulamalla esittämiä.

Jakso 1:
 "Merry Christmas from the Family", Robert Earl Keen
 "Sk8er Boi", Avril Lavigne
 "Lovin' You", Minnie Riperton

Jakso 2:
 "Beyoglu", DJ Kambo
 "The Marines' Hymn" Traditional
 "Smoke Signals", Dada Flair
 "Complicated", Avril Lavigne
 "Bodies", Drowning Pool
 "Boyz-n-the-Hood", Eazy-E
 "Hot in Herre", Nelly

Jakso 3:
 "Hot in Herre", Nelly
 "Tainted Love", Ed Cobb

Jakso 4:
 "I Feel Like I'm Fixin' to Die", Joe McDonald
 "Attahaddiat", Kadhum Al Sahir
 "Entaha Almeshwar", Kadhum Al Sahir
 "Copenhagen Song", Josh Person
 "Teenage Dirtbag", Wheatus

Jakso 5:
 "On the Road Again", Willie Nelson
 "Sundown", Gordon Lightfoot
 "Gangsta Gangsta", N.W.A.

Jakso 6:
 "It Ain't Easy", Tupac Shakur
 "Fuck tha Police", N.W.A.
 "Mamas Don't Let Your Babies Grow Up to Be Cowboys", Ed Bruce
 "Can I Kick It?", A Tribe Called Quest

Jakso 7:
 "9 to 5", Sheena Easton
 "Come Sail Away", Styx
 "King of the Road", Roger Miller
 "The Man Comes Around", Johnny Cash

Lähteet

Aiheesta muualla
Televisiosarja HBO:n sivuilla 

Ohjaaja Susanna Whiten haastattelu
"Former Marines aid in making of TV series"  (marinecorpstimes.com)

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
HBO:n televisio-ohjelmat
Cipla

Cipla, alun perin The Chemical, Industrial & Pharmaceutical Laboratories, on intialainen lääkevalmistaja, jonka pääkonttori on Mumbaissa Intiassa. Vuonna 2006 sen tulos oli 9,4 miljardia Rs. Sillä on noin 7 000 työntekijää Intiassa. Lääketehdas on eniten tunnettu kotimaansa ulkopuolella siitä, että se tuottaa edullisia AIDS-lääkkeitä kehitysmaiden HIV-positiivisille potilaille. Tämä on mahdollista, koska Intian lainsäädäntö ei salli lääkepatentteja ja näin lääketehdas voi tuottaa geneerisesti lääkkeitä, jotka nauttivat muissa maissa patenttisuojaa ja ovet täten yleensä kalliimpia. Cipla valmistaa lääkkeitä sydänongelmiin, niveltulehdukseen, diabetekseen, painonhallintaan, masennukseen ja moniin muihin terveydellisiin ongelmiin ja sen tuotteita on jaossa yli 180 maassa ympäri maailman.

Lähteet

Intialaiset pörssiyhtiöt
Lääkevalmistajat
Ranbaxy Laboratories

Ranbaxy Laboratories Limited oli Intian suurin lääkealan yritys. Yhtiö perustettiin vuonna 1961 ja se vei tuotteitaan 125 maahan. Toimintaa yhtiöllä oli 46 maassa ja tehtaita seitsemässä maassa. Se oli maailman kymmenen suurimman geneerisen lääketehtaan joukossa. Yrityksen toimitusjohtaja oli Malvinder Mohan Singh.

Ranbaxy listautui pörssiin vuonna 1973. Enemmistö yhtiön osakekannasta oli vuodesta 2008 lähtien japanilaisen lääketeollisuusyhtiön Daiichi Sankyo Co:n omistuksessa.

Vuonna 2014 lääketeollisuusyhtiö Sun Pharmaceutical Industries hankki osake-enemmistön Ranbaxystä; nämä yritykset olivat ennen yhdistymistään Intian kaksi suurinta lääketeollisuusyhtiötä. Yhdistymisten edetessä Sun Pharma oli jo myynyt pois keskushermostoon vaikuttavien lääkkeitä valmistavat Ranbaxyn tehtaat ja kertoi helmikuussa 2016 aikovansa myös myydä joitain muitakin osia Ranbaxysta pois. Osa yritysjärjestelyistä johtui Intian kilpailuviranomaisten päätöksistä, jotka pakottivat Sun Pharman luopumaan joistain osista Ranbaxya. 

Yhdistynyt Sun Pharma–Ranbaxy on maailman viidenneksi suurin geneeristen lääkkeiden valmistaja. Vuonna 2016 yksi Intian suurimmista pörssiyhtiöistä, ja sen osakkeen noteerasivat sekä Bombayn pörssi (BSE) että Intian kansallinen pörssi (NSE).

Ranbaxyn ja Pfizerin kiista Suomessa käytetystä kolesterolilääkkeestä 
Helsingin käräjäoikeus tuomitsi vuonna 2014 lääketehdas Pfizerin maksamaan Ranbaxylle 16,5 miljoonaa euroa korkoineen ja oikeudenkäyntikuluineen Suomessa käydyssä kolesterolilääkeriidassa. Oikeuden mukaan Pfizer esti Ranbaxyn halpalääkkeen myynnin vuosina 2007–2009 turvaamistoimihakemuksilla, jotka oikeus katsoi turhiksi. Kun patentti raukesi Ranbaxyn kopiolääkkeen hinta oli 90 prosenttia halvempi ja saavutti 80 prosentin markkinaosuuden. Suomessa sai vuoteen 1995 valmistuspatentin, muualla patentin sai itse tuotteelle. Valmistuspatentille ei saanut samanlaista lisäsuojaa, joka on hakemuksesta mahdollinen lopputuotteelle. Pfizer pyrki estämään kopion tulon markkinoille, mutta menettely katsottiin oikeudessa tuomittavaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ranbaxy Sun Pharma Merger  (economictimes.indiatimes.com)

Lääkevalmistajat
Intialaiset pörssiyhtiöt