joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Enontekiön lentoasema

Enontekiön lentoasema (; ) on Enontekiön kunnassa sijaitseva lentoasema. Sen matkustajamäärä vuonna 2014 oli 19 468.

Enontekiön lentoaseman rakennustyöt valmistuivat vuonna 1980, ja se siirrettiin Ilmailuhallituksen (nyk. Finavia) hallintaan vuonna 1988. Kiitotie pidennettiin vuonna 1992 kahteentuhanteen metriin. 

Enontekiön lentoasema sijaitsee Hetasta kahdeksan kilometriä länteen. Sen sijainti noin 300 metrin korkeudessa merenpinnasta tekee siitä Suomen korkeimmalla sijaitsevan lentoaseman. Lentokentän terminaalirakennus on vuodelta 1989. Vuoden 2009 elokuussa Finavia ilmoitti nimeävänsä lentoaseman uudelleen Enontekiö-Kautokeinon lentoasemaksi, mutta nimenmuutosta ei ole käytännössä toteutettu.

Finavia myi lentoaseman Enontekiön kunnalle vuonna 2020 ja se siirtyi kunnan hallintaan heinäkuussa 2021. Lentoasemaa operoi kunnan omistama yritys ENF POP.

Matkustajamäärät

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen ilmailukäsikirja – Enontekiön lentoasema

Enontekiön rakennukset ja rakennelmat
Suomen lentoasemat
Hallintotuomioistuin

Hallintotuomioistuimet ratkaisevat julkisoikeudellisia valitusasioita ja hallintoriita-asioita.

Hallintotuomioistuimet Suomessa 

Suomessa on seitsemän alueellista hallinto-oikeutta ja korkein hallinto-oikeus. Suurin asiaryhmä ovat erilaiset verovalitukset.

Alueellinen hallinto-oikeus ratkaisee valituksen perusteella, onko viranomaisen päätös lainmukainen. Ellei hallinto-oikeuden ratkaisu tyydytä, voidaan useimmissa asioissa valittaa edelleen korkeimpaan hallinto-oikeuteen tai ainakin hakea siltä valituslupaa.

Suomen hallinto-oikeudet on nimetty pääosin sijaintipaikkakuntiensa mukaan:
 Helsingin hallinto-oikeus
 Hämeenlinnan hallinto-oikeus
 Itä-Suomen hallinto-oikeus (aikaisemmat Kuopion hallinto-oikeus ja Kouvolan hallinto-oikeus)
 Pohjois-Suomen hallinto-oikeus (aikaisemmin Oulun hallinto-oikeus ja Rovaniemen hallinto-oikeus)
 Turun hallinto-oikeus
 Vaasan hallinto-oikeus

Lisäksi Ahvenanmaalla on oma hallinto-oikeutta vastaava hallintotuomioistuimensa, Ålands förvaltningsdomstol, joka toimii paikallisen käräjäoikeuden yhteydessä.

Hallinto-oikeuksiin tehdään vuosittain noin 21 000 valitusta, henkilökuntaa hallinto-oikeuksissa on yhteensä noin 430.

Lisäksi hallintolainkäytön alalla toimii kaksi erityistuomioistuinta, jotka ovat markkinaoikeus ja vakuutusoikeus.

Hallintotuomioistuimet Ruotsissa
Ruotsin hallintotuomioistuinjärjestelmä on kolmiportainen. Alin instanssi on förvaltningsrätt, väliasteen hallintotuomioistuin on kammarrätt ja ylimpänä on regeringsrätt. Väliasteen istuimia on kaikkiaan neljä, ja niihin eteneminen vaatii yleensä valitusluvan. Regeringsrättiin valittaminen on aina luvanvaraista.

Katso myös
 Hallintolainkäyttö

Lähteet

Aiheesta muualla

Korkeimman hallinto-oikeuden sivut
Hallinto-oikeuksien esittelysivu 

Tuomioistuimet
Vilkuna

Vilkuna tai Wilkuna on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Asko Vilkuna (1929–2014), kansatieteilijä, etnologian professori
 Janne Vilkuna (s. 1954), museologian professori, Jyväskylän yliopiston museon johtaja ja tietokirjailija
 Joose Vilkuna (1905–1989), maanviljelijä ja eräkirjailija
 Kustaa Vilkuna (1902–1980), akateemikko, kansa- ja kielitieteilijä, historioitsija ja ministeri
 Kustaa H. J. Vilkuna (s. 1966), historiantutkija ja tietokirjailija
 Kyösti Wilkuna (1879–1922), kirjailija, suojeluskuntaorganisaattori ja heimosoturi
 Pekka Vilkuna (s. 1949), kansanedustaja
 Varpu Vilkuna (1951–2014), kirjailija ja toimittaja
Valtionsyyttäjä

Valtionsyyttäjä on valtakunnansyyttäjänvirastossa työskentelevä yleinen syyttäjä. Valtionsyyttäjä on toimivaltainen koko maassa. Valtionsyyttäjä toimii syyttäjänä yhteiskunnallisesti merkittävissä asioissa sekä asioissa, jotka hovioikeus käsittelee ensimmäisenä oikeusasteena. Sellaisia ovat lähinnä kaikkein korkeimpien virkamiesten virkarikokset, korkeiden upseerien tekemät sotilasrikokset sekä maanpetos- ja valtiopetosrikokset.

Valtionsyyttäjän nimittää valtioneuvosto Valtakunnansyyttäjänviraston esityksestä.

Valtionsyyttäjät 
 Leena Metsäpelto, syyttäjätoimintayksikön päällikkö
 Tuuli Eerolainen
 Anssi Hiivala
 Tom Laitinen
 Anu Mantila
 Mikko Männikkö
 Lilja Limingoja, Suomen kansallinen jäsen Eurojust-yksikössä
 Sampsa Hakala
 Ritva Sahavirta
 Mika Appelsin
 Tommi Hietanen

Luettelo valtionsyyttäjistä löytyy myös Syyttäjälaitoksen verkkosivustolta.

Lähteet 

Oikeuslaitos
Suomalaiset syyttäjät
Lohjan Pallo

Lohjan Pallo (LoPa) on vuonna 1966 perustettu lohjalainen jalkapalloseura, joka perustettiin kolmen seuran yhdistyessä (seurojen nimet?).

LoPan edustusjoukkueiden kotikenttä on Harjun urheilukenttä. Miesten edustusjoukkue pelaa 4. divarissa kaudella 2023 ja naisten edustusjoukkue pelaa 3. divarissa kaudella 2023.

Lohja Cup 
Lohja Cup on Lohjan Pallon järjestämä suosittu nurmikentällä pelattava jalkapalloturnaus. Turnaus järjestetään vuosittain poikajoukkueiden osalta kesäkuussa ja tyttöjoukkueiden osalta elokuussa. Turnaukseen on osallistunut vuosittain yhteensä oli 300 joukkuetta ympäri Suomen.

Juniorijoukkueet 
Lohjan Pallolla on myös juniorijoukkueet kaikilla ikätasoilla 5-vuotiaista aikuisiin sekä tytöissä että pojissa. Lisäksi seurassa on soveltavan jalkapallon kerho FC Uniikit.

Edustusjoukkueiden tapahtumia 
LoPan miesten edustusjoukkue pelasi Kakkosessa vuosina 1992–1994, 2000 ja 2007–2012. Seuralla oli vuosina 2005–2009 farmisopimus FC Lohjan kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lohjan Pallo

Suomalaiset jalkapalloseurat
Lohjalaiset urheiluseurat
Vuonna 1966 perustetut urheiluseurat
5
Ravishing Grimness

Ravishing Grimness on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen kahdeksas studioalbumi. Sitä ovat vanhemman materiaalin fanit kritisoineet "liian selväsoundiseksi" johtuen paremmasta tuotantopuolesta. Albumin sanoitukset ovat saaneet vahvasti vaikutteita vanhalta Celtic Frostilta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Fenriz – rummut
 Nocturno Culto – kitara, bassokitara, laulu

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Soundi:

Aiheesta muualla 
 Darkthrone - Virallinen sivusto 
 Anus.com - Tarkempaa tietoa ja arvioita

Lähteet 

Vuoden 1999 albumit
Darkthronen albumit
Wartburgin linna

Wartburgin linna on eräs Saksan kuuluisimmista keskiaikaisista linnoista. Se sijaitsee Thüringenissa Eisenachin kaupungissa 410 metrin korkuisella kukkulalla.

Linna perustettiin vuonna 1067 ja se toimi Thüringenin maakreivien hallintopaikkana vuoteen 1440 asti. Maakreivi Hermann I (k.1217) piti siellä eloisaa hovia jossa kävi runoilijoita ja laulajia. Muutamia sukupolvia myöhemmin hovielämästä kirjoitettiin runoelma Sängerkrieg, jonka pohjalta syntyi Richard Wagnerin ooppera Tannhäuser.

Linnan nimi johtuu ilmeisesti saksankielisistä sanoista "Warte" (=vartiotorni) ja "Burg" (=linna).

Hermann I:n aikana linnaan lähetettiin unkarilainen prinsessa Erzsébet, josta tuli myöhemmin Elisabet Pyhä. Hänet oli kihlattu maakreivin vanhimmalle pojalle ja tämän kuoltua Elisabeth naitettiin pojista toiseksi vanhimmalle. Hän sai kolme lasta ja jäi leskeksi 20-vuotiaana, minkä jälkeen hän keskittyi auttamaan köyhiä ja sairaita. Linnassa on mosaiikkeja jotka kuvittavat tarinaa Elisabetin elämästä. Elisabet asui linnassa vuosina 1211–1228.

Saksin vaaliruhtinas Fredrik Viisas tarjosi linnasta suojapaikan Martti Lutherille. Luther asui linnassa salanimellä "Ritari Jörg" vuodesta 1521 vuoteen 1522, jona aikana hän käänsi Uuden testamentin saksaksi.

1500-luvulta alkaen linna vähitellen rappeutui, kun sillä ei ollut hallinnollista asemaa. Goethe kävi siellä vuonna 1777, laati piirustuksen linnanraunioista ja ehdotti että paikasta tehtäisiin museo, koska siellä kävi lukuisia Lutherista kiinnostuneita "pyhiinvaeltajia". 

Vuonna 1817 linnassa järjestettiin Lutherin muistojuhla, johon kokoontuneet protestanttiset ylioppilaat aloittivat mielenosoituksia, joilla oli poliittisia seurauksia.

Kansallisromantiikka lisäsi kiinnostusta historiaan. 1800-luvun loppupuolella Saksin suurherttua korjautti linnaa. Korjaustyöt tähtäsivät enemmän romanttisen vaikutelman luomiseen kuin historiallisen alkuperäisasun palauttamiseen.

Toisessa maailmansodassa Eisenachin kaupunkia pommitettiin vuonna 1945, mutta linna säästyi tuhoilta. Neuvostoliiton miehitysjoukot kuitenkin riehuivat linnassa. Linnan kokoelmin kuuluneita aseita ja haarniskoja hävisi. Joitakin on palautettu tai löydetty myöhemmin.

Linnassa on kaksi tornia. Sen vanhin ja arkkitehtonisesti vaikuttavin osa on romaaninen palatsi (Landgrafenhaus). Linnoitukseen saavutaan nostosiltaa pitkin sen pohjoistornin luota. Joukko rakennuksia muodostaa ulomman linnanpihan, ja toisesta portista päästään alapihalle, jonka keskellä on suuri vesisäiliö ja toisessa päässä eteläinen torni.

Linnan mukaan on saanut nimensä 1956–1991 valmistettu Wartburg-auto.

Wartburgin linna valittiin vuonna 1999 Unescon maailmanperintökohteeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Linnan kotisivut

Saksan linnat
Unescon maailmanperintökohteet Saksassa
Thüringenin historia
Thüringen
Amerikanankerias

Amerikanankerias (Anguilla rostrata) on käärmemäinen kala, pituudeltaan normaalisti 50–120 senttimetriä ja painoltaan 300–2 000 grammaa. Amerikanankerias on erehdyttävästi samannäköinen kuin aikuisvaiheensa Euroopan vesissä viettävä ankerias (Anguilla anguilla), ja niitä pidettiinkin ennen vain saman lajin eri populaatioina. Amerikanankeriaat piilottelevat päivisin vedenalaisissa painanteissa ja onkaloissa ja saalistavat yöllä. Lajin ruokaa ovat pienet kalat, hyönteiset ja niiden toukat sekä erilaiset madot.

Amerikanankeriasta tavataan enimmäkseen Luoteis-Atlanttiin laskevissa joissa Kanadan ja Yhdysvaltojen rannikolta Panamaan asti. Kuten eurooppalaiset sukulaisensa, amerikanankeriaatkin kutevat Sargassomerellä. Aikuiselämänsä ne viettävät makeavetisissä järvissä tai joissa, yleensä aika lähellä jokisuuta. Ne saattavat elää 20 vuotta makeassa vedessä ennen kuin palaavat merelle kutemaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

                   

Ankeriaat
Uhanalaiset kalat
Ahtisaaren–Lipposen linja

Ahtisaaren–Lipposen linja on Neuvostoliiton kommunistisessa puolueessa Suomen asioita yli 40 vuotta hoitaneen Vladimir Fjodorovin vuonna 2004 käyttämä ilmaus, jolla hän tarkoitti Suomen myötämielisyyttä ja lojaalisuutta nimenomaan Yhdysvaltoja eikä esimerkiksi Euroopan unionia kohtaan. Ahtisaaren-Lipposen linja korvasi Fjodorovin mukaan Neuvostoliittoa kohtaan lojaalin Paasikiven–Kekkosen linjan Ahtisaaren noustua valtaan. Fjodorov lanseerasi terminsä Uusi Ulkopolitiikka -lehden haastattelussa 2004.

Ilmaisun sisältö on sittemmin vaihdellut eri käyttäjillä. Ulkopoliittisen instituutin tutkija, tohtori Henrikki Heikka tarkoittaa Ahtisaaren–Lipposen linjalla vuoteen 2003 jatkunutta tilannetta, jossa Suomi ensisijaisesti sitoutui Euroopan unionin kehittämiseen, erityisesti tiiviiseen yhteistyöhön Saksan kanssa ja toissijaisesti pyrki sitomaan Pohjois-Euroopan turvallisuuden Yhdysvaltoihin.

Kirjallisuutta
 Fjodorov, Vladimir: NKP:n Suomen osastolla 1954–1989. Muistelmat. Otava 2001.

Lähteet

Suomen politiikka 1990-luvulla‎
Suomen politiikka 2000-vuosikymmenellä
Eksogeeniset prosessit

Eksogeeniset prosessit ovat luonnonmaantieteessä ja geomorfologiassa ulkosyntyisiä prosesseja, joissa energia on peräisin suoraan tai välillisesti Auringon säteilystä. Joissain prosesseissa mukana on myös painovoima.

Eksogeenisiin tapahtumiin kuuluvat rapautuminen sekä veden, tuulen ja jään aiheuttama eroosio sekä aineksen kulkeutuminen pois ja kasaantuminen toiseen paikkaan, jolloin muodostuu sedimenttiä. Maaperän sedimentoituessa syntyy sedimenttikiviä. Yleisempi seuraus rapautumisesta on pinnanmuotojen muuttuminen.

Rapautuminen 
Rapautuminen voi olla fysikaalista tai kemiallista. Fysikaaliseen rapautumiseen kuuluvat auringon aiheuttama lämpörapautuminen sekä pakkasrapautuminen. Auringon lämmittäessä kallion pintaa kallion sisältämät mineraalit laajenevat. Kun nämä mineraalit laajenevat eri tahtiin, kallioon syntyy halkeamia. Kun sitten pakkasella näihin halkeamiin syntyy jäätä, tapahtuu pakkasrapautumista ja kallio rikkoontuu, jolloin syntyy suuria kivilohkareita.

Kemiallinen rapautuminen on enimmäkseen merieliöden, kuten simpukoiden ja korallien aiheuttamaa. Tarkemmin sanoen niiden kalkkia sisältävän kuoren jäännökset aiheuttavat rapautumista kalkkia sisältävistä kivilajeista muodostuville kallioille ilmaston ollessa lämmin ja kostea. Kun nämä tekijät ovat aiheuttaneet joitakin kemiallisia ilmiöitä, sadeveden vaikutuksesta kalkkikiviseen kallioon muodostuu onkaloita. Kemiallista rapautumista tapahtuu myös fysikaalisen rapautumisen jälkeen esimerkiksi suolaisen veden vaikutuksesta.

Rapautuminen voi olla myös biologista. Biologinen rapautuminen voi olla fysikaalista tai kemiallista. Kasvien juuret aiheuttavat fysikaalista rapautumista ja esimerkiksi jäkälien orgaaniset hapot aiheuttavat kemiallista rapautumista.

Eroosio 
Eroosiota aiheuttaa jäätiköt, vesi, tuuli ja massaliikunnot. Jäätikkö aiheuttaa eroosiota liikkuessaan hitaasti ja sulaessaan. Vesi aiheuttaa eroosiota kuluttamalla ja kuljettamansa maa-aineksen välityksellä. Erittäin voimakasta vesieroosio on merten rannikoilla, joilla eroosio muovaa rannikkoa merkittävästi. Myös joet muovaavat jokiuomaa. Yläjuoksulla jokiuoma muodostuu jykkäpiirteisemmäksi kuin alajuoksulla, missä voi syntyä meandereita. Tuuli aiheuttaa eroosiota aavikoilla, missä tulen mukana lentävä hiekka kuluttaa aavikon keskellä olevia kallioita. Massaliikuntoja syntyy maanjäristysten yhteydessä, jolloin irtain maa-aines lähtee liikkeelle ja tätä kautta massaliikunnot voivat aiheuttaa eroosoita.

Lähteet

Katso myös
 Endogeeniset prosessit

Fyysinen maantiede
Eurowings

Eurowings Luftverkehrs AG on saksalainen, Lufthansa Regional -allianssiin kuuluva lentoyhtiö, joka lentää Saksan ja Euroopan sisäisiä lentoja. 

Yhtiö perustettiin 1993 yhdistämällä nürnbergiläinen NFD Luftverkehrs AG ja dortmundilainen Regionalflug.  Yhtiön omistavat Dr Albrecht Knauf (50,02 %), Lufthansa (49 %) ja muut (0,08 %). Lufthansalla on optio ostaa Albrecht Knaufin omistamat osakkeet.

Eurowings omisti aikaisemmin halpalentoyhtiö Germanwingsin, mutta myi tämän yhtiön Lufthansalle 1. tammikuuta 2009. Nykyisin molemmat yhtiöt ovat Lufthansan omistuksessa. 

Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto palkitsi Eurowingsin vuoden parhaana lentoyhtiönä kaudella 2001/2 ja toiseksi parhaana kaudella 2000/1. 

Germanwings brändi lopetettiin 2015 kun se liitettiin Eurowingsiin. Täten kaikki Germanwingsin koneet liittyivät Eurowingsin laivastoon tosin Germanwings-nimi säilyy lentokoneiten kyljissä ja lentonumeroissa.

Laivasto 

Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 12,0 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Eurowings
Yhtiön laivasto

Saksalaiset lentoyhtiöt
Widerøe

Widerøes Flyveselskap ASA on norjalainen lentoyhtiö. Se on Skandinavian suurin alueellinen lentoyhtiö. Sen liikevaihto oli 3,5 miljardia Norjan kruunua ja se kuljettaa vuosittain noin 2,5 miljoonaa matkustajaa.
Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto on palkinnut Widerøen kauden 2008/9 kolmanneksi parhaana lentoyhtiönä sekä kausien 2002/3 ja 2001/2 toiseksi parhaana lentoyhtiönä. Yhtiö alkoi lentämään toukokuussa 2018 Finnairin kanssa yhteistyössä Helsinki-Tromssa ja Helsinki-Bergen-reittejä.

Laivasto 

Widerøen laivasto vuonna 2022: 

 26 Bombardier Dash 8 100 / Q200
 4 Bombardier Dash 8 300
 10 Bombardier Dash 8 Q400
 3 Embraer E190-E2

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Widerøe

Norjalaiset lentoyhtiöt
SAS Group
SAS Group

SAS Group (, ), ) on lentoyhtiö Scandinavian Airlinesin emoyhtiö. SAS Group omistaa useita lentoyhtiöitä ja hotelleja Euroopassa.

SAS Groupin yhtiöt

 Scandinavian Airlines Businesses
 Scandinavian Airlines International (100 %)
 Scandinavian Airlines Danmark (100 %)
 Scandinavian Airlines Sverige (100 %)
 Scandinavian Airlines Norge (aiemmin SAS Braathens) (100 %)
 SAS Business Opportunities (100 %)

Osakkuuslentoyhtiöt
 Air Greenland (37,5 %)

Tukitoimintoja
 SAS Media (100 %)
 SAS Cargo Group (100 %)
 SAS Technical Services (100 %)
 SAS Ground Services (100 %)

Aiheesta muualla 

 SAS Group

Wallenberg-sukuun liittyviä yrityksiä
Quantum Air

Quantum Air (ennen Aerolíneas de Baleares) oli espanjalainen Palma de Mallorcalla pääkonttoriaan pitänyt lentoyhtiö. Yhtiö lensi Espanjan sisäisiä lentoja sekä ulkomaanlentoja Itävaltaan. Yhtiö perustettiin 1999 ja se aloitti lentotoiminnan 5. heinäkuuta 2000. Yhtiö tunnettiin alkujaan nimellä AB Bluestar. Yhtiön omistajia olivat Grupo Marsans (51 %), SAS Group (25 %), Spanair (18 %) sekä VITRAC (6 %). Kaikki sen lennot operoitiin Spanairin koodeilla.

Laivasto 

Helmikuussa 2010:

Boeing 717 5 kpl

Aiheesta muualla 
Yhtiön kotisivut

Entiset espanjalaiset lentoyhtiöt
SAS Group
Supermoto

Supermoto (josta käytetään myös nimitystä supermotard ja lyhennettä Smoto) on sekoitus motocrossia ja ratamoottoripyöräilyä. Urheilulajina supermoto on Suomessa melko uusi.

Kilpailut
Supermotokilpailut ajetaan yleensä radalla, joka on asfalttiradan ja maasto-osuuksien yhdistelmä; yleensä noin 70 prosenttia radan pinnasta on kestopäällystettä ja noin 30 prosenttia soraa. Radassa voi olla myös hyppyreitä, jolloin kyseessä on supermoto-crossi.

Supermotokilpailuissa ei niinkään ratkaise moottorin tehokkuus, vaan paremminkin ajajan taito, sillä radat ovat mutkikkaita ja niiden suorat lyhyitä.

Suomessa supermotoa harrastavat oman lajinsa ohella lähinnä motocrossin ja jäärata-ajon harrastajat.

SML:n määritelmä:

Suomessa ajetaan 4–5 osakilpailua vuodessa.

Ajovarusteet kilpailuun
Kilpailuihin säännöt määräävät ajovarusteiksi:
Kokonahkainen ajopuku, kypärä, ajolasit, nahkaiset ajokäsineet, nahkaiset ajokengät, erillinen selkäsuoja.

Luokat
Kilpaluokat ovat S1 ja ATV, kansallisella tasolla Open, S4 Junior, PitBike ja ATV Open.

S1-luokassa on seuraavat rajoitukset:
Nelitahtisten moottorien tulee olla iskutilavuudeltaan alle 450 cm³ ja kaksitahtisten alle cm³. Vanteiden koko saa olla enintään 17 tuumaa.

Open-luokassa moottorien tulee olla iskutilavuudeltaan enintään 750 cm³. Vannekoko on vapaa.

Numerolaatan väri on kummassakin luokassa vapaa.

S4 Junior

S4 Junior luokassa iskutilavuus MX65/MXC/Minisupermotosääntöjen mukaan. Kuljettajien ikä määräytyy pyörän kuutiotilavuuden mukaan: MX65cc 7-12 / MXC 10-15 / 
Minisupermoto 10-15. S4 Junior  luokassa on aina pelkkä asfalttirata.

S4 Junior -luokan avauskilpailu ajettiin 9.8.2020 Konnevedellä Lapunmäen koulun pihalle tehdyllä katuradalla.

Moottoripyörät
Supermotomoottoripyörät ja -mopot perustuvat teknisiltä ominaisuuksiltaan motocrossissa käytettäviin moottoripyöriin; poikkeuksia ovat rengastus ja jousituksen säädöt. Pyörien jousitus on yleensä hieman matalampi ja jäykempi kuin motocross-pyörissä; renkaat ja vanteet ovat pienemmät, mutta leveämmät, yleensä halkaisijaltaan 16,5 tai 17 tuumaa. Kilpasupermotoissa myös jarrut, t-kappaleet, swingi ja jopa runko eroavat motocross-pyörästä.

Pyörän erikoisvaatimukset
Jäähdytysnesteenä on sallittu vain vesi.
Motocrossiin, enduroon, speedwayhyn ja trialiin tarkoitettujen renkaiden käyttö on kielletty; ajetaan siis sileillä renkailla. Renkaiden urittaminen on sallittu. Renkaan urien leveys ja syvyys saavat olla enintään 10 mm.
Jarrusatuloiden kiinnitysruuveissa tulee olla näkyvillä varmistuslukitus.
Öljyn ja jäähdytysnesteen lisäämiseen ja tyhjentämiseen käytettävissä korkeissa on oltava näkyvillä varmistuslukitus.
Nelitahtimoottorissa on öljytilan huohottimessa oltava 0,5 litran vetoinen keräyssäiliö.
Jäähdytysjärjestelmän huohotin on varustettava keräyssäiliöllä.

Tunnettuja supermoto-talleja
Husaberg
Husqvarna
KTM
Yamaha
TM

Aiheesta muualla
Supermoto Suomi
Suomen Moottoriliitto
Jääratafoorumi
 Supermoto Finland Facebook

Moottoripyöräurheilu
Flybe

Flybe Group PLC oli brittiläinen halpalentoyhtiö, joka oli Britannian suurin kotimainen lentoyhtiö ja Euroopan suurin alueellinen lentoyhtiö. Yhtiön tärkein solmukohta oli Southamptonin lentoasema, ja se lensi 180 reittiä 65 kohteeseen. Yhtiöllä oli franchise-sopimus brittiläisen Loganair-lentoyhtiön kanssa ja codeshare-sopimus Air Francen ja arabiemiirikuntalaisen Etihad Airwaysin kanssa. Maaliskuussa 2007 Flybe osti British Airwaysin tytäryhtiön BA Connectin. Osana kauppahintaa British Airways sai 15 % osuuden Flyben osakekannasta. Joulukuussa 2010 Flybe listautui Lontoon pörssiin. Heinäkuun alussa 2011 Flybe ja Finnair ilmoittivat, että ne ostavat suomalaisen Finncomm Airlinesin ja perustavat ostoa varten yhteisyrityksen Flybe Nordic AB:n, jossa Flyben osuus on 60 % ja Finnairin osuus 40 %. Flybe hakeutui konkurssiin 5. maaliskuuta 2020 ja perui kaikki tulevat lennot.

Laivasto

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhtiön kotisivut 
Yhtiön kotisivut 

Brittiläiset lentoyhtiöt
Halpalentoyhtiöt
Brittiläiset pörssiyhtiöt
Entiset brittiläiset yritykset
Arab Air Carriers Organization

Arab Air Carriers Organization, AACO () on alueellinen arabilentoyhtiöiden yhteistyöjärjestö, jonka Arabiliitto perusti 1965. Sen tavoitteina on alueen lentoyhtiöiden yhteistyön, turvallisuuden ja laadun kehittäminen. Järjstöön kuuluu vuonna 2018 kaikkiaan 33 lentoyhtiötä eri arabimaista.

Arab Air Carriers Organization (AACO) sijaitsee Libanonin Beirutissa, ja Arab Air Carriers Organization Regional Training Center (AACORTC) sijaitsee Jordanian Ammanissa.

Jäsenet 

Arab Air Carriers Organizationin jäsenet:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arab Air Carriers Organizationin viralliset kotisivut

Ilmailujärjestöt
Kansainväliset järjestöt
Vuoden graafikko

Vuoden graafikko -tunnustuksen myöntää graafisen suunnittelun ammattijärjestö Grafia. Tunnustus on myönnetty vuodesta 1985, ja siihen liittyy näyttely.

Vuoden graafikot

Lähde: Grafia

1985 Erkki Ruuhinen 
1986 Pekka Vuori
1987 Asko Kekkonen
1989 Jukka Veistola
1990 Kari Piippo
1991 Pekka Loiri
1992 Herbie Kastemaa
1993 Marjaana Virta
1994 Hannu Taina
1995 Mikko Tarvonen
1996 Unto Paltemaa
1997 Jorma Hinkka
1998 Kai Kujasalo
1999 Aimo Katajamäki
2000 Esa Ojala
2001 Tapani Aartomaa
2002 Kyösti Varis
2003 Ilkka Kärkkäinen

2004 Marja-Leena Muukka
2005 Lasse Rantanen
2006 Tapio Vapaasalo
2007 Dog design (Ilona Ilottu, Petri Salmela ja Eeva Sivula)
2008 Klaus Haapaniemi
2010 Sami Kortemäki
2011 Agent Pekka
2012 Kokoro & Moi (Antti Hinkula ja Teemu Suviala)
2013 Kasper Strömman
2014 Anna Ahonen ja Katariina Lamberg
2015 Jesse Auersalo
2016 Pekka Toivonen
2017 Vilunki 3000 eli Mikko Viljakainen
2018 Inka Bell
2019 Lotta Nieminen
2020 Schick Toikka
2021 Marina Veziko
2022 Kaisa Leka ja Christoffer Leka

Lähteet

Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Graafinen suunnittelu
Kunniamaininnat
Rudi Merz

Rudi Merz on sveitsiläissyntyinen suomalainen puuseppä, sisustussuunnittelija ja opettaja.

Suomeen 30 vuotta sitten muuttanut Merz on ollut vuodesta 1996 Fiskarsin taiteilijoiden ja käsityöläisten osuuskunnan jäsen. Teollisuustaiteen Liitto Ornamo valitsi hänet vuoden 2006 taidekäsityöläiseksi. Hän tekee fiskarsilaisen Nikarin puitteissa yhteistyötä Kari Virtasen kanssa. Merz on valmistunut puusepäksi Sveitsissä oppisopimuskoulutuksessa. Hänellä on ollut useita näyttelyjä.

Merz soittaa huuliharppua Blues Bastards -nimisessä bluesia ja rock n' rollia soittavassa yhtyeessä.

Aiheesta muualla
Rudi Merzin kotisivu
Haastattelu Turun Sanomissa

Suomalaiset puusepät
Suomalaiset muusikot
Suomensveitsiläiset henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kumman kaa

Kumman kaa on vuosina 2003–2005 Nelosella lähetetty suomalainen televisiosarja. Sen ovat käsikirjoittaneet Minna Koskela ja Heli Sutela, jotka myös näyttelevät pääroolit. Ensimmäisen tuotantokauden ohjasi Johanna Vuoksenmaa ja toisen tuotantokauden Lauri Nurkse. Musiikin on säveltänyt Aavikko-yhtye. 

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin vuonna 2001, mutta sen esittäminen alkoi vasta 24. helmikuuta 2003. Alun perin sarjan jakso 12 Jengiä Kiss FM:stä oli tarkoitettu toisen tuotantokauden ensimmäiseksi jaksoksi. 

Sarjaa on uusittu televisiossa useita kertoja ja se on nähtävissä myös Ruutu-suoratoistopalvelussa. Sarja on julkaistu kahdella tupla-DVD:llä.

Minna Koskela ja Heli Sutela kirjoittivat sarjasta myös oheismateriaaliksi kirjan Kumman kaa: Perusasiat haltuun (Nemo, 2005).

Sutela ja Koskela aloittivat sarjaan pohjautuvan lavakiertueen Kummanki kaa ja mukana myös Vesa 15. maaliskuuta 2010. Lavashow’ssa olivat mukana Koskelan ja Sutelan lisäksi Ilkka Merivaara. Esityksen tarina jatkoi siitä, mihin toinen tuotantokausi loppui.

Sarja sai vuoden 2004 parhaan draamaohjelman Telvis-palkinnon.

Juoni 

Sarja kertoo ruotsinopettaja Annen ja kouluterveydenhoitaja Ellun elämästä. He asuvat Helsingissä ja työskentelevät samassa koulussa. He viettävät välitunnit ja pääosan tunneistakin Ellun työhuoneessa. Suurimman osan ajasta he kuluttavat vapaa-ajan aktiviteettien suunnitteluun ja setvimiseen. Töissä harmia aiheuttaa usein koulupsykologi Tarja, jonka kanssa Anne ja Ellu eivät tule toimeen. Anne ja Ellu ovat muun muassa ehdottaneet koulun työilmapiirin parantamiseksi perjantaipullon arvontaa, mutta muut opettajat ja rehtori Aki tyrmäsivät idean.

Monimutkaisemmissa kysymyksissä naiset kääntyvät Annen veljen, Vesan puoleen. Vesa on ammatiltaan toimittaja. Suuren osan viikonlopuistaan ja useimmat arki-iltansakin he viettävät baarissa, jossa myös Vesa useasti on. Anne ja Vesa ovat kotoisin Sipoosta. Sarjan viimeisessä jaksossa Vallan ytimessä Anne valitaan Ruoholahden yläasteen uudeksi rehtoriksi, jonne myös Ellu saa siirron terveydenhoitajaksi.

Näyttelijät
Listassa on vain osa sarjan henkilöistä.

Pääosissa

Muissa osissa

Jaksoluettelo

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet 
Telvis - Kumman kaa
Telvis - Kumman kaa (2)

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
Kumman Kaa. 

Suomalaiset komediasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Nelosen televisio-ohjelmat
Livin televisio-ohjelmat
Juha Veijonen

Juha Veijonen (s. 29. elokuuta 1959 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjalta vuonna 1992. Veijonen on työskennellyt koko uransa freelancerina ja hänet tunnetaan parhaiten elokuva- ja televisiorooleistaan. Veijonen on myös vieraillut muiden muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa sekä Ryhmäteatterissa. Veijonen on NeOn-teatterin perustajajäsen. 

Veijonen tunnetaan muun muassa roolistaan yksityisetsivä Jussi Vareksena Reijo Mäen kirjoihin perustuvissa Vares-elokuvissa. Maaliskuussa 2010 Solar Films ilmoitti, ettei Veijonen esitäkään Varesta suunnitellussa kuudessa uudessa sarjan elokuvassa. Hänet korvasi Antti Reini.

Syksyllä 2010 Veijonen kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa kisaparinaan tanssinopettaja Sanna Hirvaskari.

Juha Veijonen vierailee muun muassa Raptorin musiikkivideolla "Tosi tarttuva täytebiisi", Jonna Geagean videolla "Katso mua", Lahti Unitedin videolla "Kioski", Cheekin videolla "Keinu", Tommi Läntisen musiikkivideolla "Still I rise" sekä rap-artisti Dilemman perheväkivaltaa vastustavalla videolla "Mä en pelkää sua enää".

Veijosesta ilmestyi marraskuussa 2019 Heidi Karvosen kirjoittama, 300-sivuinen elämäkertakirja Näyttelijä Juha Veijosta, Books on Demand, 2019. ISBN: 9789528019497.

Juha Veijonen esittää Toinen mies -elokuvassa roolihahmoa nimeltään Niklas. Elokuva sai ensi-iltansa huhtikuussa 2022.

Palkinnot
Veijonen on palkittu Jussi-patsaalla parhaasta miespääosasta elokuvassa Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat.

Yksityiselämä
Veijosen isoisä oli näyttelijä Onni Veijonen. Myös isoäiti oli näyttelijä Saima Veijonen, o.s. Lehmus. Molemmat toimivat Viipurin, Tampereen ja Helsingin teattereissa. Isä Matti Veijonen toimi pitkään lehtikuvaajana muun muassa Apu-lehdessä. Veijonen on kova HIFK-fani. Veijonen asuu Leppävaarassa Espoossa avopuolisonsa floristina toimivan Maria Hämäläisen kanssa.

Veijosella on yksi poika ja hän on kolmen lapsen isoisä. Veijosella on kaksi veljeä, Vesa ja Timo joista Vesa on vanhin ja Timo nuorin.

Filmografia

Elokuvat

Ääniroolit

Televisioelokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset ääninäyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1959 syntyneet
Tokion Ruusu

Tokion Ruusu (engl. Tokyo Rose) oli länsiliittoutuneiden antama nimi japanilaisille radioäänille, jotka toisen maailmansodan aikana levittivät Japanin sotapropagandaa englanniksi. Termi kohdistui tuolloin useisiin naisiin, mutta 26. syyskuuta 2006 kuollut Iva Toguri D’Aquino (synt. Iva Ikuko Toguri) on sodan jälkeen ollut heistä tunnetuin. Erään lähetetyn, amerikkalaissotilaitten suosiman radio-ohjelman nimenä oli ollut Zero Hour. Ohjelman aikana toimitettiin muun muassa tietoja Yhdysvaltain viihde-elämästä, kuten Broadwayn ja Off Broadwayn ensi-illoista sekä urheilutuloksista.

Tokion Ruusu julkisti yhdessä vaiheessa Yhdysvaltain kaatuneita sotilaita radioteitse. Yhdysvallat otti myöhemmin itse hoitaakseen ilmoittaa kaatuneista, kuten taistelutovereille. Radiojulkistamisten ilmeinen tarkoitus oli ollut lisätä paniikkimielialaa Japanin sotajoukkoja kohtaan.

Lähteet 

 Miettunen, Helge: Musta informaatio. Helsinki: Otava, 1976. ISBN 951-1-02266-0
 Gordon, Thomas & Witts, Max Morgan: Enola Gay – pommikone Hiroshiman yllä. Suom. Nuuttila, Antti. Porvoo: WSOY, 1981. ISBN 951-0-10695-X. (s. 219–220, 247–248)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Federal Bureau of Investigation: FBI History — Famous Cases: Iva Toguri d’Aquino and ”Tokyo Rose” 
 Ask Yahoo! (Feb. 21, 2002): ”Who was Tokyo Rose?” (unbylined) 
 ”Orphan Ann” Home Page 

Japanilaiset toisen maailmansodan henkilöt
Propagandistit
Kuuluttajat
Ähtävänjoki

Ähtävänjoki () on Ähtävänjoen vesistön Lappajärven laskujoki Pohjanmaalla. Joki laskee Evijärven kautta luoteeseen. Pietarsaaren itäpuolella se lopulta laskee Pohjanlahdesta erotettuun keinotekoiseen Luodonjärveen.

Lappajärven yläpuolella vesistön suurin järvi on Lappajärveen Kurejoen kautta laskeva Alajärvi. Idästä Lappajärveen laskee Savonjoki eli Vimpelinjoki. Ähtävänjoen vesistön keskusjärvi Lappajärvi on kraatterijärvi, jota pitkään luultiin muinaiseksi tulivuorikraatterin jäänteeksi, mutta viimeaikaiset tutkimukset ovat paljastaneet sen suuren meteoriitin iskemäksi törmäyskraatteriksi.

Vesivoimalat
Ähtävänjoessa on useita voimalaitoksia: 
 Herrfors 0,5 MW, 3,0 GWh/a 
 Långfors 1,1 MW, 4,4 GWh/a 
 Värnå (Värnum, Värnåfors) 0,6 MW, 4,5 GWh/a alkujaan rakennettu 1920, mutta sittemmin laajennettu ja nykyaikaistettu mm. vuonna 1993 toisen koneen vaihdolla. Omistaja on Esse Elektro-Kraft. Sen putouskorkeus on 4,5 metriä.
 Hattar 1,1 MW, 4,4 GWh/a Voimalaitos valmistui ja otettiin käyttöön vuonna 1981. Omistaja on Esse Elektro-Kraft.
 Finnholm 0,7 MW, 3,8 GWh/a 
 Björkfors 1,2 MW, 6,8 GWh/a 
 Kattilakoski 1,9 MW, 9,0 GWh/a 
 Hanhikoski 1,5 MW, 6,0 GWh/a Voimalaitos valmistui 1968. 
 Koskenvarsi 0,8 MW, 4,0 GWh/a

Lähteet

Aiheesta muualla

Ähtävänjoki, Ympäristö.fi

Suomen joet

Ähtävä
Ari Ojapelto

Ari Ojapelto on talouspolitiikkaa käsittelevistä kirjoistaan ja muista kirjoituksistaan tunnettu suomalainen yhteiskunnallinen ajattelija. Nykyään eläkkeellä oleva Ojapelto oli ammatiltaan markkinointisuunnittelija. Hän on saanut mainonnan suunnittelijan koulutuksen.

Näkemykset
Ojapellon perusajatus on, että automaation ja teknologian kehittyminen vähentää työpaikkoja ja aiheuttaa työttömyyttä. Ratkaisuna Ojapelto esittää verotusajattelun muutosta, joka jakaisi pitkälle koneistetun tuotannon hyötyjä ja tuottoja entistä laajemmalti valtion sisällä. Hänen mukaansa ihmistyön sijaan pitäisi verottaa enemmän tuotantolaitteita ja pääomaa, esimerkiksi hänen viittaamansa "kassavirtaverotuksen" avulla (vrt. Sinn ). Tärkeänä alitavoitteena olisi parantaa pääoman käytön tarkoituksenmukaisuutta vähentällä veronkiertosyistä tehtäviä heikosti tuottavia tai luontoa saastuttavia investointeja (vrt. "vihreä tuotantovero" ).

Ojapelto ehti varoittaa ns. ”teknologisesta työttömyydestä” jo vuonna 1989 ilmestyneessä kirjassaan. Vuoden 2014 alussa Etla julkaisi tutkimusraportin joka todensi tämän ennustuksen kertoen, että 10 - 20 vuoden kuluessa Suomesta häviää kolmasosa työpaikoista.

Ari Ojapelto on vallitsevan taloustieteen kriitikko, joka on ns. keynesiläisen säännellyn markkinatalouden kannattaja. Hän pitää koko uusliberalistiseen suuntaan viime vuosikymmeninä etsiytynyttä oppialaa harhautuneena erityisesti kun se pyrkii irrottamaan moraaliset ja eettiset tarkastelut pois tieteen piiristä. Ojapelto on aikaamme seuratessaan mm. väittänyt kyenneensä ennustamaan Suomen 1990-luvun alun laman nimenomaan pidäkkeettömän kapitalismin ilmiönä. Myös sitä seurannut IT-kupla sekä viimeisin finanssikriisi on ollut hänen pohdittavanaan ennen niiden kypsymistä. Ojapelto on toiminut kolumnistina, esitelmöitsijänä ja paneelikeskustelijana.

Arvostelua

Taloustieteilijät pitävät Ojapeltoa taloustiedettä omassa pragmassaan tulkitsevana ja jossain määrin marxilaisena, jonka ajatukset esimerkiksi keskeisestä verotusteemasta eivät kuitenkaan etene vielä konkreettisten toimintamallien asteelle. Ojapelto puolestaan uskoo ymmärtävänsä taloutta laajemmasta ja pragmaattisemmasta näkökulmasta kuin ns. vallitsevan koulukunnan taloustieteilijät.

Bibliografia

Kirjat
Lisääkö automaatio kilpailukykyä vai työttömyyttä? (Tammi, 1989). 
Ahneuden aika – Kuinka pääoman ahneus tekee teknologian avulla ihmisen tarpeettomaksi (Havusalmen kirjapaino, 2006)
Kasvun loppu! – Ilman ostovoimaa ei ole kasvua. (VS-Kustannus, 2016)

Artikkelit
Teknologia tekee ihmisen tarpeettomaksi kirjassa Tietoyhteiskunnan harha (Puijo /1999)
 Tietoyhteiskunnan veroperusteet kehruujennyjen ajalta kirjassa Optiovoitto koko kansalle – hyvinvointivaltion tulevaisuus (Gummerus / 1999)
Viekö globalisaatio yrittämisen edellytykset? kirjassa Talous ja demokratia (Like, 2005)

Lähteet

Aiheesta muualla
Ari Ojapellon kirjoituksia blogissa.
Ojapellon haastattelu Viestintäliiton lehdessä 
Lisätietoa kirjasta Ahneuden aika 

Suomalaiset tietokirjailijat
Yhteiskunnalliset ajattelijat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Antti Ojanperä

Antti Ojanperä (s. 6. huhtikuuta 1983 Tampere) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.

Hän edusti kausilla 2011–2012 Veikkausliigassa pelannutta Valkeakosken Hakaa. Kaudeksi 2013 Ojanperä solmi sopimuksen Ykkösessä pelanneen Ilveksen kanssa.

Kaudella 2016 Ojanperä pelaa Tampereen piirin 5. divisioonassa pelaavassa nokialaisessa PoNU BK:ssa.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Napalm Records

Napalm Records on vuonna 1992 perustettu itävaltalainen levy-yhtiö, joka julkaisee pääasiassa underground- ja goottimetallia. Viime vuosina se on keskittynyt folk metalliin. Sen kotipaikka on Eisenerz. Napalm Records avasi ensimmäisen konttorinsa Yhdysvaltoihin, Seattleen vuonna 1999. Sillä on kirjoillaan yli sata yhtyettä, ja se on julkaisut yli 600 albumia. Yhtiön päätoiminta on postitilauksissa, ja sillä onkin yli 25 000 asiakasta ympäri maailmaa.

Nykyiset yhtyeet 

The 11th Quest
Ahab
Alestorm
Amberian Dawn
Arkona
Artas
Ásmegin
Atrocity
Battlelore
Beyond the Black
The Bulletmonks
Catastrophic
Crimfall
Dargaard
Diabulus in Musica
Die verbannten Kinder Evas
Dignity
Draconian
Edenbridge
Elis
Ereb Altor
Fairyland
Falkenbach
Fejd
Fission
Gigan
Glittertind
Grave Digger
Hatesphere
Heidevolk
Hellsaw
Hollenthon
Hurtlocker
Ice Ages
Intense
Iron Fire
Isole
Jungle Rot
Kampfar
The Kandidate
Karma to Burn
Katra
Lacrimas Profundere
Leaves’ Eyes
Liv Kristine
Lunatica
Mehida
Midnattsol
Mind Odyssey
The Modern Age Slavery
Mortemia
Naio Ssaion
Necronomicon
Nox Aurea
OOMPH!
Power Quest
Saltatio Mortis
Schelmish
Serenity
Shadowgarden
Siegfried
Sinamore
The Smashing Pumpkins
Sons of Seasons
Stream of Passion
Stuck Mojo
Summoning
Svartsot
Syrach
Thulcandra
Thy Infernal
Trail of Tears
Tristania
Troll
Týr
The Unguided
Van Canto
Vesania
The Vision Bleak
Vintersorg
Visions of Atlantis
W.A.S.P.
Wig Wam
Wolfpack Unleashed

Entiset yhtyeet 

Abigor
Angizia
Antichrisis
Belphegor
Beseech
Collapse 7
Diabolicum
Dismal Euphony
Dominion3
Enthroned
Erben der Schöpfung
Forlorn
Golden Dawn
Grabesmond
Heidenreich
In Battle
Korova
Korpiklaani
Kreuzweg Ost
Malignant Eternal
Miasma
Morgenstern
Nastrond
Neospastics
Nightmare
Obtained Enslavement
Odhinn
Otyg
Setherial
Siebenbürgen
The Sins of Thy Beloved
Sirenia
Thirdmoon
Visceral Evisceration
Weltenbrand

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Napalm Recordsin virallinen sivusto 

Itävaltalaiset levy-yhtiöt
Metallimusiikin levy-yhtiöt
Wadi Al-Hitan

Wadi Al-Hitan (, Valaiden laakso) on paleontologinen kohde Egyptissä, Al-Fayyumin hallintoalueella. Se valittiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2005 maailman varhaisimpien valasfossiilien ansiosta. Alueelta on löydetty archaeoceti-fossiileja, jotka valottavat valaiden evoluutiota.

Aiheesta muualla
Wadi Al-Hitan UNESCOn sivuilla  

Unescon maailmanperintökohteet Egyptissä
Alma Kartano

Alma Maria Kartano (5. elokuuta 1885 Huittinen – 28. joulukuuta 1953 Sippola) oli suomalainen lahkojohtaja. Hänen yhdessä Tilda Maria Reunasen kanssa johtamansa kartanolaisuus-liike sai kannattajia 1920–1950-luvuilla erityisesti Satakunnassa.

Piikana palvellut Kartano koki 20. ikävuotensa jälkeen uskonnollisen herätyksen, jonka jälkeen hänestä tuli pyhäkoulun opettaja ja kiertävä puhuja. Hän sai vaikutteita Voldemar Kurki -nimiseltä saarnaajalta ja liikkui tämän mukana mm. Inkerinmaalla. Näillä matkoilla hän sai vaikutteita uskonnollisilta ääriliikkeiltä, kuten skoptseilta eli kuohilailta ja hlysteiltä eli piiskaajilta. Näissä liikkeissä ja myöhemmin kartanolaisuudessa korostui kielteinen asenne seksuaalisuuteen aviollinen sukupuolielämä mukaan lukien.

Kartano suoritti diakonissan opintoja Sortavalan diakonissalaitoksessa ja kiertokoulun opettajan opintoja Suistamon seminaarissa, vaikka hänen pohjakoulutuksensa oli vaatimaton, luku- ja kirjoitustaito mahdollisesti itse opittuja. Hänet valittiin kiertokoulun opettajaksi vuonna 1915. Vuosina 1923–1925 hän toimi alakoulun opettajana.

Suomen sisällissodan aikana Alma Kartanon veli, joka oli toiminut punakaartissa plutoonan (joukkueen) päällikkönä, kaatui Parkanon Lamminkoskella. On myös arveltu Alma Kartanon olleen vangittuna ja teloitettavien joukossa, mutta pelastuneen ulkopuolisen väliintulon ansiosta.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset uskonnolliset johtajat
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
Deathlok

Deathlok on Marvel-kustantamon kyborgisupersankari, jonka ensiesiintyminen tapahtui Astonishing Tales -lehden numerossa 25 (1974). Hahmon loivat  Rich Buckler ja Doug Moench.

Deathlok esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa Semicin Sarjakirjan numerossa 86 (1982/1983).

Historia

Luther Manning 
Eversti Luther Manning oli "ensimmäinen" Deathlok, sotilas, joka vammauduttuaan kuolettavasti, pelastettiin kokeellisen Deathlok-kyborgin sisälle. Kaikki tämä tapahtui apokalyptisessa tulevaisuudessa, jossa Manning taisteli uuden ruumiinsa avulla ilkeitä suuryrityksiä ja sotilasjohtajia vastaan samalla yrittäen epätoivoisesti säilyttää ihmisyytensä.

Tämä Deathlok tapasi Hämähäkkimiehen ja Kapteeni Amerikan lukuisia kertoja. Lopulta Manning sai kukistettua tulevaisuuden tyrannit ja jatkoi oman elämänsä tarkoituksen etsimistä.

Deathlok-robotti 
Prototyyppi, jonka loi tiedemies Harlan Stryker. Robotin tuhosi myöhemmin Möykky.

John Kelly 
Tutkittuaan pitkään käsiinsä saamaa Luther Manningin kyborgiruumista Harlan Ryker loi uuden kyborgin USA:n armeijalle. Hän käytti tarkoitukseen John Kellyn ruumista (tunnetaan nykyään Siegenä).

Michael Collins 
Professori Michael Collins oli järjestyksessä toinen luotu Deathlok. Collins oli pasifisti, joka työskenteli Roxxonille ja saatuaan selville avittaneensa asejärjestelmien luomisessa, lopetti yhteistyönsä. Collins surmattiin tämän vuoksi ja hänen aivonsa siirrettiin Deathlokiin. Collinsin onnistui kuitenkin kumota tietokoneohjelmat ja hän sai ruumiin haltuunsa.

Jack Truman 
Jack Truman oli YPKVV:n agentti, joka muutettiin Deathlokiksi taistelussa superroisto Punakalloa vastaan. Myöhemmin Truman vaihtoi mieliä toisen YPKVV:n agentin, Larry Youngin kanssa. Truman elää nykyään oletettavasti tavallista elämää Youngin kehossa Youngin ollessa edelleen vankina Deathlokiin.

Lähteet

Voimat & varusteet 

Marvel-universumin supersankarit
Puolustajat
Kuvitteelliset kyborgit
V – The New Mythology Suite

V: The New Mythology Suite on progressiivisen metalliyhtyeen Symphony X:n viides studioalbumi. Se on konseptialbumi ja käsittelee Atlantis-myyttiä, vanhaa Egyptin mytologiaa ja astrologiaa. Albumi sisältää Verdin, Bachin, Mozartin ja Bartókin musiikkia.

V: The New Mythology Suite on ensimmäinen albumi, jossa soittaa basisti Michael Leopond. Tämän vaihdoksen jälkeen Symphony X:n viidestä jäsenestä kolme on etunimeltään Michael.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Russell Allen – laulu
 Michael Romeo – kaikki sähkö- ja akustiset kitarat, taustalaulu
 Michael Pinnella – kosketinsoittimet, taustalaulu
 Michael Lepond – basso
 Jason Rullo – rummut ja lyömäsoittimet

Katso myös 
 Viralliset sivut 
 V:n tarina

Vuoden 2000 albumit
Symphony X:n albumit
Konseptialbumit
Sardonic Wrath


Sardonic Wrath on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen yhdestoista studioalbumi. Sardonic Wrath levisi internetiin jo huhtikuussa 2004, vaikka levy julkaistiin virallisesti vasta viisi kuukautta myöhemmin. Virallinen versio sisältää pieniä poikkeuksia levinneeseen versioon verrattuna.

Albumi on Darkthronen viimeisin julkaisu Moonfog Productionsin kautta ennen heidän paluutaan Peaceville Recordsille. Albumi on myös yhtyeen viimeisin studiojulkaisu, joka ei sisällä selviä crust punk -vaikutteita ja edustaa sen sijaan selkeämmin yhtyeen perinteisempää black metal -tyyliä.

Albumin nimi viittaa Total Deathilla kuultuun aloitusraitaan "Earth's Last Picture", jonka Garmin kirjoittamissa sanoituksissa lauletaan: "Hark! As lands tremble, and empires fall / Ye may hear us laugh with sardonic wrath".

Levyn alkuperäinen vinyyliversio oli rajoitettu 2000 kappaleeseen.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Fenriz – rummut (+ laulu kappaleessa 8)
 Nocturno Culto – kitara, bassokitara, laulu
 Apollyon – laulu kappaleessa 8

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Darkthrone - Virallinen sivusto 
 Sonos Metallicos - Sardonic Wrath -arvostelu

Vuoden 2004 albumit
Darkthronen albumit
The Cult Is Alive


The Cult Is Alive on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen kahdestoista studioalbumi. Musiikillisesti se poikkeaa melko rajusti aikaisemmista levyistä, sisältäen paljon punk rockiin, varsinkin Crust punkiin viittaavia elementtejä. Esimerkiksi kappale "Graveyard Slut" on lähes täysin punk-kappale black metallin sijaan. Yhtyeen rumpali Fenriz onkin kommentoinut albumilla otettua tyylisuuntausta "Voit kutsua sitä Black Metaliksi tai Evil Rockiksi, minä en välitä."

The Cult Is Alivelta julkaistiin yksi single, "Too Old, Too Cold". Albumi on myös Darkthronen ensimmäinen Peacevillen kautta julkaistu levy, sitten 1994 julkaistun Transilvanian hungerin.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Fenriz – rummut (laulua Graveyard Slutissa ja Forebyggende Krigissä, sekä kitara Tyster På Gudissa)
 Nocturno Culto – kitara, bassokitara, laulu

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 
 Chronicles of Chaos: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Darkthrone - Virallinen sivusto 
 Sonos Metallicos - The Cult is Alive -arvostelu

Vuoden 2006 albumit
Darkthronen albumit
Satunnaisuus

Satunnaisuus tarkoittaa yleensä tarkoituksen ja säännönmukaisuuden puutetta. Satunnaista tapahtumaa ei voi ennustaa. Matematiikassa satunnaisuutta analysoidaan todennäköisyysteoriassa.

Satunnaisprosessi on toistuva tapahtumasarja, jonka tulokset eivät seuraa kuvattavaa muotoa. Satunnaiset prosessit kuitenkin noudattavat tilastollista lakia. Esimerkiksi jos  6-sivuista noppaa heitetään erittäin monta kertaa tiedetään, että tulosta 6 tulee heittojen määrä / 6  ja heittojen tulosten yhteenlaskettu summa on 3,5 * heittojen määrä.
Tämän vuoksi sattuma eroaa mielivaltaisesta: satunnaisuus tarkoittaa että tilastollinen laki on olemassa ja mielivaltaisella tarkoitetaan enemmänkin tilannetta, jossa tilastollista lakiakaan ei ole olemassa.

Satunnaisuus-sana liitetään usein tilastotieteeseen, jossa sillä kuvataan korrelaation puutetta.

Satunnaisuus tieteessä
Satunnaisuudella on tärkeä osa matematiikassa, luonnontieteissä ja filosofiassa. Sillä on merkittävä rooli muun muassa informaatioteoriassa, kaaosteoriassa, kvanttimekaniikassa, kombinatoriikassa, peliteoriassa, salausmenetelmissä ja tilastotieteen sovelluksissa.

Historiaa
Satunnaiset fyysiset prosessit ovat kiinnostaneet ihmisiä, ja satunnaisuutta on käytetty uhkapeleissä ja ennustamisen apuvälineenä. Esimerkiksi Yijingin (Wade-Giles: I ching) on katsottu antavan vastauksia esitettyihin kysymyksiin sekä antavan ohjeita, joiden mukaan voidaan elää, arvottujen, luonteeltaan sattumanvaraisten tulosten perusteella.

Ensimmäisinä satunnaisuutta mallinsivat matemaattisesti Blaise Pascal, Pierre de Fermat ja Christiaan Huygens. Heidän kehittämänsä klassinen todennäköisyysteorian todennäköisyyksiin sidottua sattumaa on sittemmin käytetty entropian ja informaatioteorian käsitteissä.  

1960-luvun alussa Gregori Chaitin, Andrei Kolmogorov ja Ray Solomonoff esittelivät algoritmisen satunnaisuuden (), jossa satunnaisuus riippui siitä, onko symbolijonoa mahdollista pakata. Heidän ajatuksensa perustuu siihen, että täysin satunnaisen symbolijonon tulostamiseksi tarvitaan pidempi ohjelma. Täysin pakkaamattomissa olevaa eli täysin satunnaista tulostetta kutsutaan Kolmogorov-kompleksiseksi

Katso myös 
 Kontingenssi

Kirjallisuutta 
 Nassim Nicholas Taleb: Satunnaisuuden hämäämä. Sattuman salattu vaikutus elämässä ja markkinoilla. Suom. Kimmo Pietiläinen (Terra Cognita, 2008)

Aiheesta muualla

 Random.org
 Chaitin: Randomness and Mathematical Proof 
 Satunnaisuuden tasoa testaava ohjelma
 Dictionary of the History of Ideas:Chance 
 Philosophy: Free Will vs. Determinism

Todennäköisyyslaskenta
The Spirit of Ukko

The Spirit of Ukko on Kiukaan esikoisalbumi, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2005.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mikko Salovaara, ellei toisin mainittu.

Japanin-version bonusraita

Kokoonpano 
Yhtye
 Mikko Salovaara – kitara, 7-kielinen kannel, taustalaulu
 Teemu Tuominen – basso
 Ilja Jalkanen – laulu
 Markku Näreneva – rummut
 Atte Tanskanen – koskettimet

The Arctic String Quartet
 Karo Tiuraniemi – viulu
 Laura Airola – viulu
 Suvi Oskala – alttoviulu
 Essi Toivonen – sello

Tuotanto
 Yki Buckbee – tuotanto, äänittäjä
 Nino Laurenne – miksaaja (Sonic Pump -studiolla
 Juuso Kujala – äänittäjä (jouset, Helsingin Pop & Jazz konservatorio)
 Mika Jussila – masteroija (Finnvox-studioilla)
 Harri Halme – kannen ideointi, valokuvat (Shadow Mechanics)
 Janne "ToxicAngel" Pitkänen – kannen kuvat, logo
 Janne – layout
 Veli-Veikko Elomaa – valokuvat
 Timo Aspiala – valokuvat
 Toni Salminen – valokuvat

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Kiukaan albumit
Nikanor Parmenionin poika

Nikanor Parmenionin poika (kuoli 330 eaa) oli makedonialainen sotilas. Hän johti niin sanottuja kilvenkantajia (hypaspista) Aleksanteri Suuren armeijassa. Nikanor oli merkittävän sotapäällikön Parmenionin poika. Luultavasti Nikanorista tuli kilvenkantajien päällikkö sen jälkeen kun hänen isänsä oli osoittautunut olevansa lojaali Aleksanterille tämän isän kuoleman jälkeen vuonna 336 eaa. Nikanorin vanhempi veli Filotas sai myös korkean aseman armeijassa. Hänestä tuli toveriratsuväen komentaja. Nikanor johti kilvenkantajia ainakin Granikoksen, Issoksen ja Gaugamelan taisteluissa. Hän kuoli vuonna 330 eaa. sairauteen.

Antiikin kreikkalaiset sotilaat