Gambia

Gambian tasavalta eli Gambia on valtio Länsi-Afrikassa. Se on pinta-alaltaan Manner-Afrikan pienin maa ja alueeltaankin erikoisen muotoinen, sillä sen rajat myötäilevät Gambiajoen juoksua. Joki virtaa valtion läpi ja laskee Atlantin valtamereen. 80 kilometrin pituista merenrantaa lukuun ottamatta Gambiaa ympäröi joka puolelta Senegal, jonka kanssa sillä on yhteistä rajaa 740 kilometriä.

Gambia kuului aiemmin Brittiläiseen imperiumiin. Se itsenäistyi vuonna 1965 viimeisenä brittien siirtomaana Afrikassa. Maan pääkaupunki on Banjul. Gambian tasavalta oli Kansainyhteisön jäsen vuosina 1965–2013 ja liittyi Kansainyhteisön jäseneksi uudelleen vuonna 2018. Gambia kuuluu myös Afrikan unioniin.

Maantiede 

Gambian tasavalta on pieni ja kapea valtio Länsi-Afrikassa. Gambia on leveimmillään alle 48 kilometriä ja jakautuu Gambiajoen ympärille. Joki on 1 130 kilometriä pitkä ja ulottuu latvoiltaan myös Senegalin ja Guinean alueille. Gambia on melkein Senegalin enklaavi ja se on pinta-alaltaan Manner-Afrikan pienin valtio.

Kaupungistuminen on nopeaa. Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan maassa oli kuusi yli 30 000 asukkaan kaupunkia. Edelliset väestönlaskentatiedot ovat vuodelta 1993, ja 20 vuodessa kaupungistuminen on ollut huomattavaa. Serekundan markkinapaikka on näitä kaupunkeja suurempi, mutta se koostuu useista yhteenkasvaneista kylistä eikä ole hallinnollinen yksikkö.

Gambiassa vallitsee tyypillinen länsiafrikkalainen ilmasto: kuuma sadekausi kestää kesäkuusta marraskuuhun ja kuivempi viileämpi kausi marraskuusta toukokuuhun.

Useimmat suuret eläimet, kuten elefantit, on metsästetty sukupuuttoon. Gambiajoen kansallispuistossa elää vielä virtahepoja. Yleisimmin tavattavat nisäkkäät ovat apinoita: paviaaneja ja pienempiä apinoita kuten oliiviruostegueretsa ja husaariapina. Jokisuulla elää delfiineitä. Lintujen runsaslajisuus on harvinaista näin pienelle alueelle: niitä on tavattu 560 lajia.

Kunta Kintehin saari Gambiajoessa noin 30 kilometriä joen suulta oli merkittävä Länsi-Afrikan orjakaupan keskus. Se kuuluu nykyisin Unescon maailmanperintöluetteloon.

Historia 

Ensimmäiset kirjalliset maininnat Gambiasta löytyvät Hanno Merenkulkijan Länsi-Afrikan matkan kuvauksesta 470 eaa. ja 800-ja 900-luvuilta arabikauppiaiden muistiinpanoista. Maa oli osa alueen monia afrikkalaisia kuningaskuntia.

Portugalilaiset saapuivat Gambian rannikolle 1400-luvulla, jolloin alue kuului Malin kuningaskuntaan. Portugalin kruununtavoittelija Antonio myi oikeudet kauppaan Gambia-joella englantilaisille vuonna 1588, ja vuonna 1618 Englannin kuningas Jaakko I antoi oikeudet kauppakomppanialle, joka perustettiin Gambian ja Kultarannikon (nykyistä Ghanaa) kauppaa varten. 1600- ja 1700-lukujen aikana Englanti ja Ranska taistelivat vallasta Gambian ja Senegalin alueella, kunnes Versaillesin sopimuksella 1783 Gambia määriteltiin kuuluvaksi Britannialle.

Orjakauppa Gambian alueella oli mittavaa 1500-luvulta aina 1800-luvun alkuun asti, ja alueelta vietiin kaikkiaan jopa kolme miljoona orjaa Amerikkaan. Orjakauppa Brittiläisessä imperiumissa kiellettiin 1807, mutta kiellon voimaansaattaminen Gambiassa oli hidasta.

Vuonna 1816 britit perustivat tukikohdan Bathurstiin (nykyinen Banjul) ja 1889 Gambiasta tuli Britannian kruununsiirtomaa. Orjuus lakkautettiin Gambiassa vuonna 1906.

Sir Dawda Kairaba Jawaran aika (1962–1994) 
Gambian itsehallinto laajeni asteittain ja 18. helmikuuta 1965 Gambia itsenäistyi perustuslaillisena monarkiana (Commonwealth realm; Englannin monarkki pysyi valtionpäämiehenä). Vuonna 1970 maa muuttui tasavallaksi ja presidentiksi nousi siihenastinen pääministeri Dawda Kairaba Jawara.

Sir Dawda Jawara oli noussut pääministeriksi jo vuonna 1962  ennen maan lopullista itsenäistymistä. Hän jatkoi pääministerinä Gambian itsenäistyttyä 1965 viimeisenä Länsi-Afrikan maana. Gambian muututtua tasavallaksi kansanäänestyksen jälkeen vuonna 1970 Jawara siirtyi Gambian ensimmäiseksi presidentiksi, missä virassa hän jatkoi heinäkuuhun 1994 saakka. Maan johdossa oli Dawda Jawaran puolue PPP (People´s Progressive Party). Jawaran tärkeimpänä saavutuksena pidettiin Gambian itsenäisyyden säilyttäminen siten, ettei Gambiasta tullut osa Senegalia. 

Maan demokratia joutui kriisiin vuonna 1981 Kukoi Samba Sanyangin johtaman verisen vallankaappausyrityksen seurauksena, mutta senegalilaisten joukkojen tuella kapina kukistettiin viikon taistelujen jälkeen. Niissä sai surmansa viisisataa ihmistä. Kaappausyrityksen jälkimainingeissa Senegal ja Gambia muodostivat Senegambian konfederaation 1982, mutta Gambia vetäytyi liitosta 1989.

95-vuotias Sir Dawda Kairaba Jawara kuoli vuonna 2019. Hän hallitsi demokraattisesti valittuna johtajana Gambiaa lähes maan itsenäisyyden 30 ensimmäistä vuotta. Hän oli myös viimeinen elossa oleva gambialainen, joka aateloitiin monarkian aikana.

Yahua Jammehin aika (1994–2017) 
Heinäkuussa 1994 sotilaskaappaus syrjäytti demokraattisesti valitun presidentti Jawaran ja maan johtoon nousi 29-vuotias luutnantti Yahya Jammeh. Jammeh valittiin presidentiksi vaaleissa, joihin kolmen suurimman puolueen osallistuminen oli kielletty. Puolueet sallittiin taas 2001. Jammeh valittiin uudelleen 2001, 2006 ja 2011. Jammehin valtakaudella oli useita syytöksiä vallankaappausyrityksistä, mutta hän pysyi vallassa 22 vuoden ajan. Jammeh pidätytti toisinajattelijoita. Hänen valtakaudellaan oli vakavia ihmisoikeusrikkomuksia, kuten poliittisten vastustajien katoamisia, surmaamisia ja maanpakoon  ajamista.

Vuonna 2005 kiistat Senegalin kanssa johtivat rajan sulkemiseen mikä vahingoitti molempien maiden taloutta. Vuonna 2006 Senegalista tuli tuhansia pakolaisia pakoon levottomuuksia.

Joulukuun alussa vuonna 2016 pidetyissä presidentinvaaleissa Jammeh yllättäen hävisi ja valituksi tuli opposition  Adama Barrow. Jammeh alkuun tunnusti häviönsä, mutta sitten hän pian kielsi vaalituloksen. Kuitenkin alueen maiden sotilaallisen intervention uhka pakotti lopulta Jammehin hyväksymään tappionsa ja hän lähti tammikuussa 2017 Gambiasta.

Myöhemmin on selvitetty, että Jammeh varasti valtion varoja itselleen valtakautensa aikana peräti miljardin dollarin arvosta. Yahua Jammeh asuu maanpaossa Päiväntasaajan Guinessa, missä hänet on mm. nähty yhdessä Uuden vuoden juhlatilaisuudessa vuonna 2019  maan diktaattorin Theodore Obiang Nguema-Mbasokon kanssa.

Adama Barrowin aika (2017–) 
Tammikuun lopussa 2017 edellisen vuoden joulukuun presidentinvaalien voittaja Adama Barrow saattoi aloittaa Gambian kolmantena presidenttinä Jammehin lähdettyä maanpakoon.

Barrow oli menestynyt liikemies, joka oli palannut vuonna 2006 Gambiaan asuttuaan useita vuosia Lontoossa. Hän totesi Gambian liittyvän takaisin Kansainyhteisöön (Commonwealth) ja Kansainväliseen rikostuomioistuimeen (ICC). Barrow totesi Gambian kansan kärsineen suuresti Jammehin 22 vuotta kestäneen diktatuurin aikana.

Barrow koettiin alkuun suurena sankarina, koska hän oli keskeisesti vaikuttamassa siihen, että vihatusta ja pelätystä Jammehista päästiin eroon. Tyytymättömyys on viime aikoina kuitenkin lisääntynyt myös hänen hallintoaan kohtaan. Korruptio, työttömyys,  huono hallinto ja tehottomuus sekä vallan väärinkäytökset ovat jatkuneet.  Samanlaisia ihmisoikeusrikoksia kuin aiemmin Jammehin aikana ei  kuitenkaan ole enää esiintynyt.

Gambian suhteet Senegaliin ovat Barrowin aikana paremmat kuin koskaan aiemmin ja hänellä on erittäin hyvä yhteistyösuhde Senegalin presidentin Macky Sallin kanssa.

Politiikka 

Ennen vuoden 1994 sotilasvallankaappausta Gambia oli yksi vanhimmista monipuoluedemokratioista Afrikassa. Vapaita vaaleja oli pidetty viiden vuoden välein sen itsenäisyydestä lähtien. Vallankaappauksen jälkeen presidentti Jawaran People's Progressive Party -puolueen poliitikkoja kiellettiin osallistumasta politiikkaan ja tämä kielto oli voimassa kesäkuuhun 2001 asti.

Presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen johdossa. Hän nimittää ministerit. Pääministeriä ei ole. Presidentti valitaan suoralla vaalilla viisivuotiskaudelle, joiden määrää ei ole rajoitettu. Vuonna 2016 vaaleja varten perustetun laajan koalition ehdokas  Adama Barrow valittiin presidentiksi 43 prosentin ääniosuudella. Vastaehdokkaista edellinen presidentti Yahya Jammeh sai 39,6 % ja Mamma Kandeh 17,1 %.

Myös yksikamarinen parlamentti valitaan viisivuotiskausille. Presidentti nimittää viisi jäsentä, 48 valitaan vaaleilla. Vuoden 2017 vaaleissa valitussa parlamentissa varapresidentti Ousainou Darboen johtamalla UDP-puolueella 31 paikkaa, APRC-, GDC- ja NRP-puolueella on viisi paikkaa kullakin, PDOIS:illa 4, PPP:llä 2, ja yksi edustaja on sitoutumaton.

Vapauksien kehitys 
Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Gambiaa hallitsi yli kahden vuosikymmenen ajan entinen presidentti Yahya Jammeh, joka kaappasi ensin vallan sotilasvallankaappauksella ja loukkasi jatkuvasti poliittisia oikeuksia ja kansalaisvapauksia. Vuoden 2016 vaalit johtivat oppositioehdokas Adama Barrowin yllätysvoittoon. Perusvapauksien, kuten  kokoontumis-, yhdistymis- ja sananvapaus kunnioittaminen parani alun perin Barrowin hallinnon aikana, mutta sitä on kritisoitu jatkuvasta korruptiosta. Muiden jatkuvien huolenaiheiden ohella LGBT+-ihmiset kohtaavat vakavaa syrjintää, ja naisiin kohdistuva väkivalta on edelleen vakava ongelma.

Hallinnolliset alueet 

Gambia on jaettu viiteen alueeseen, jotka ovat Central River, Lower River, North Bank, Upper River ja West Coast. Lisäksi Banjul, maan pääkaupunki, muodostaa oman hallintoalueensa.

Alueiden rinnalla toimivat paikallishallintoalueet (), joita on kahdeksan. Osalla paikallishallintoalueista ja alueista on aivan identtiset rajat. Gambian alueet jakautuvat edelleen 37 piirikuntaan.

Talous 

Gambian talous nojaa perinteisesti omavaraisviljelyyn, ja maapähkinöitä on kasvatettu vientiin. Seismisillä tutkimuksilla on päätelty, että merialueilla saattaa olla öljyä tai maakaasua. Merkittävimmät vientituotteet ovat maapähkinät, kala, puuvilla ja palmunytimet. Lisäksi maa saa paljon valuuttatuloja matkailusta. Tärkeimmät vientikumppanit ovat Intia, Iso-Britannia ja Ranska.

Gambia on Länsi-Afrikan talousyhteisön (ECOWAS) jäsen. Yhdessä Ghanan, Nigerian, Sierra Leonen ja Guinean kanssa Gambia on perustanut West African Monetary Zonen (WAMZ), joka valmistelee yhteisvaluutan Econ käyttöön ottoa.

Matkailu 
Matkailu alkoi Gambiassa vuonna 1965, kun 300 ruotsalaista matkailijaa saapui maahan risteilyllä. Risteilyn oli järjestänyt ruotsalainen Bertil Harding yhdessä matkanjärjestäjä Vingresorin kanssa. Gambia nähtiin erinomaisena maana paeta kylmää pohjoisen talvea, ja auringon ja rantojen lisäksi eurooppalaiset pystyivät nauttimaan paikallisesta afrikkalaisesta kulttuurista. Matkailijoiden määrä kasvoi nopeasti, ja vuonna 1976 heitä kävi maassa yhteensä 25 000. Nykyään Gambian talous nojaa vahvasti matkailuun, ja hallitus pyrkii tukemaan sen kasvua.

Liikenne 
Maan ainoa lentoasema Banjulin kansainvälinen lentoasema sijaitsee 24 kilometriä pääkaupungista lounaaseen Yundumissa. Laivaväylää on 390 kilometriä Gambiajoessa. Pienet merikelpoiset alukset pääsevät etenemään siitä 190 kilometriä. Suurin osa lentomatkustajista tulee charter-lennoilla, ja ainoa reittilentoyhteys Euroopasta on Brysselin kautta. Suomen matkatoimistoista Tjäreborg lentää suorilla lennoilla Banjuliin. Maan sisäistä liikennettä hoitavat minibussit ja taksit. Ne kulkevat yleensä joen etelärantaa seurailevalla huonokuntoisella maantiellä.

Väestö 

Gambian väkiluku oli YK:n mukaan 2,1 miljoonaa vuonna 2017. Väestöstä 45 prosenttia oli alle 15-vuotiaita, 20 prosenttia 15–24-vuotiaita, 31 prosenttia 25–59-vuotiaita ja 4 prosenttia 60 vuotta täyttäneitä. Vuonna 2022 CIA arvioi Gambian väkiluvuksi 2,4 miljoonaa ja väestönkasvuksi 2,29 prosenttia vuodessa. YK:n vuoden 2017 ennusteen mukaan väkiluku nousee noin 4,6 miljoonaan vuoteen 2050 mennessä.

Etnisesti gambialaiset jakautuivat eri afrikkalaisiin kansoihin, joista suurimmat olivat vuoden 2020 arvion mukaan:
 mandinkat – 33 %
 fulat – 18 %
 wolofit – 13 %
 jolat – 11 %.

Uskonnollisesti 96,4 % gambialaisista on muslimeita, 3,5 % kristittyjä ja noin 0,1 % muita. Gambialaisista 64 % asui kaupungeissa vuonna 2022, ja urbanisoitumisen arvioitiin jatkuvan 3,8 prosentin vuosivauhdilla.

15 vuotta täyttäneestä väestöstä lukutaitoisia oli 50,8 prosenttia vuonna 2015. Miehistä lukutaitoisia oli 61,8 % ja naisista 41,6 %.

Terveydenhoito on erittäin puutteellista. Esimerkiksi äitiyskuolleisuus on erittäin korkea. Vuonna 2017 maassa menehtyi arviolta 597 äitiä 100 000 synnytystä kohden. Vuonna 2000 vastaava luku oli 932.

Vuonna 2007 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 0,9 % aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 8 200 henkeä. Antiretroviraalilääkitystä olisi tarvinnut noin 2 300 henkeä, mutta sitä sai vain noin 18 % heistä, alle 500 henkeä. Lääkitystilanne oli parantunut huomattavasti, sillä vuonna 2004 lääkettä sai alle kymmenen prosenttia tarvitsijoista.

Vuonna 2007 silloinen presidentti Jammeh herätti epäuskoista hämmästystä, kun hän ilmoitti osaavansa parantaa AIDS:n yrteillä ja banaaneilla.

Kulttuuri 

Vaikka Gambiassa elää monia etnisiä ryhmiä, niiden välit ovat varsin hyvät, eikä uskonnollisten ryhmienkään välillä ole ollut suurempia yhteenottoja. Eri ryhmät elävät sekaisin, eikä mikään osa ole vain yhden heimon valta-aluetta. Siksi eri ryhmien tavat ja perinteet ovat sekoittuneet muodostaen yhtenäisen gambialaisen kulttuurin.

Perinteisiin gambialaisiin ruokalajeihin kuuluvat eräänlainen liharisotto benachin, kana-papuata base nyebe, höyrytetyt hirssijauhopallot chere, maapähkinävoissa paistettu kana tai liha riisin kanssa domoda ja maapähkinöistä ja riisistä keitetty makea puuro chura-gerteh.

Tabaski on vuoden suurin islamilainen juhla. Sitä vietetään samaan aikaan kun islamilaiset tekevät pyhiinvaelluksen Mekkaan. Tabaskissa perheenisät uhraavat lampaita sen muistoksi, miten Abraham oli valmis uhraamaan poikansa.

Media 
Gambian ainoa televisiokanava on ollut valtion omistuksessa. Yksityisiä sanomalehtiä on ollut neljä, niitä valvottiin aiemmin tiukasti ja kritiikkiä ei suvaittu.

Gambian hallitusta on syytetty sananvapauden rajoittamisesta. Vuonna 2002 hyväksytty laki perusti komission, jolla on valta jakaa toimittajalupia ja vangita toimittajia. Vuonna 2004 hyväksytty toinen laki mahdollisti vankeusrangaistusten antamisen herjaamisesta sekä perui kaikki lehti-, televisio- ja radioluvat pakottaen mediayritykset uudelleenrekisteröitymään viisi kertaa kalliimmalla hinnalla kuin aikaisemmin.

Pian jälkimmäisen lain hyväksymisen jälkeen toimittaja Deyda Hydara, yksi uuden lain julkisista vastustajista, murhattiin. Ainoat maanlaajuiset radiokanavat ovat tiukasti hallituksen kontrolloimia.

Toimittajat ilman rajoja on syyttänyt ”presidentti Yahya Jammehin poliisivaltiota” toimittajien murhista, tuhopoltoista, laittomista pidätyksistä sekä tappouhkauksista.

Presidentti Adama Barrowin valtakaudella Jammehin jälkeen vuodesta 2017 lähtien sananvapauden ja lehdistönvapauden tila Gambiassa on kohentunut ratkaisevasti. Median ei tarvitse enää pelätä hallituksen tukahduttavaa kontrollia tai kostotoimenpiteitä kritiikistä.

Urheilu 
Gambia on osallistunut olympiakisoihin vuodesta 1984 alkaen. Se ei ole saanut mitaleita.

Gambiassa toimii 51 jalkapalloseuraa. Gambian jalkapallomaajoukkue oli toukokuussa 2011 FIFAn rankingissa sijalla 103.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

43 Afrikka
 
Seulonnan keskeiset artikkelit