joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
From Chaos to Eternity

From Chaos to Eternity on italialaisen power metal-yhtye Rhapsody Of Firen albumi, joka julkaistiin 17. kesäkuuta 2011. Kappaleesta Aeons of Raging Darkness julkaistiin single ennen albumin julkaisua. Myös kappale Tornado oli kuunneltavissa yhtyeen kotisivulta etukäteen. Albumi on päätös osa 1997 alkaneelle saagalle.

Albumilla soittaa ensikertaa rytmikitaristi Tom Hess, joka ilmoitettiin liittyneen yhtyeeseen 15. huhtikuuta 2011 . Hess soitti uudestaan albumin rytmikitara-osuudet, jotka alun perin olivat todennäköisesti Luca Turillin tai entisen rytmikitaristi Dominique Leurquinin soittamia. Leurquin ei kuulunut koskaan virallisesti yhtyeeseen, mutta oli vakituisesti kakkoskitaristina konserteissa ja soitti kahdella aiemmalla albumilla.

Kappalelista
Kaikki kappaleet säveltänyt Luca Turilli & Alex Staropoli sekä sanoittanut Luca Turilli.

I. Lo Spirito della Foresta
II. Realm of Sacred Waterfalls
III. Thanor's Awakening
IV. Northern Skies Enflamed
V. The Splendour of Angels' Glory (A Final Revelation)
Flash of the Blade (Iron Maiden -cover, bonuskappale)

Kokoonpano 
 Fabio Lione – laulu
 Luca Turilli – soolokitara
 Tom Hess – rytmikitara
 Alex Staropoli – kosketinsoitin
 Patrick Guers – basso
 Alex Holzwarth – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Angry Metal Guy: 
 Suite101:

Lähteet 

Vuoden 2011 albumit
Rhapsody of Firen albumit
Seppo Vainio (jääkiekkoilija)

Seppo Johannes Vainio (3. tammikuuta 1937 Rauma – 14. joulukuuta 2020) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1954–1967 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkuetta hän edusti kaksissa arvokisoissa.

Vainio edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 172 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 93 + 73 = 166 ja jäähymääränsä 96 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.

Vainio pelasi Suomen maajoukkueessa 22 maaottelua, joissa hän teki kuusi maalia ja sai kolme syöttöpistettä. Hän edusti Suomea Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 ja Sveitsin MM-kilpailuissa 1961.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Pentti Rautalin

Pentti Rautalin (s. 6. toukokuuta 1940 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1958–1972 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkuetta hän edusti kaksissa arvokisoissa.

Rautalin edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 235 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 117 + 81 = 198 ja jäähymääränsä 113 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.

Rautalin pelasi Suomen maajoukkueessa 25 maaottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Hän edusti Suomea Tukholman MM-kilpailuissa 1963 ja Tampereen MM-kilpailuissa 1965.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Risto Kaitala

Risto Kaitala (11. syyskuuta 1941 Tampere – 27. huhtikuuta 2017 Rauma) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1960–1967 ja voitti yhden Suomen mestaruuden. Suomen maajoukkuetta hän edusti kaksissa arvokisoissa.

Kaitala edusti SM-sarjaurallaan Saimaan Palloa ja Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 132 ottelua. Hän voitti Suomen mestaruuden Rauman Lukon joukkueessa vuonna 1963 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.

Kaitala pelasi Suomen maajoukkueessa 37 maaottelua. Hän edusti Suomea Colorado Springsin MM-kilpailuissa 1962 ja Ljubljanan MM-kilpailuissa 1966.

Kaitala toimi Rauman Lukon edustusjoukkueen valmentajana kaudella 1982–1983 valmennettuaan sitä ennen Lukon B-junioreita.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Reijo Kanerva (jääkiekkoilija)

Reijo Kanerva (s. 10. joulukuuta 1931 Rauma) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1950–1965 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.

Kanerva edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 133 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 56 + 46 = 102 ja jäähymääränsä 102 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean.

Kanerva pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Matthias Kyburz

Matthias Kyburz (s. 1990) on sveitsiläinen suunnistaja. Hän on voittanut kuusi maailmanmestaruutta, joista neljä on henkilökohtaisilta matkoilta. Euroopan-mestaruuksia hänellä on seitsemän. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän on voittanut vuosina 2012, 2013, 2016, 2017 ja 2018. Seuratasolla hän edustaa sveitsiläistä OLK Fricktalia.

Nuorten MM-kilpailuissa Kyburz voitti Göteborgissa 2008 pitkän matkan pronssia sekä San Marinossa 2009 sprinttikultaa ja viestihopeaa. Vuoden 2010 kisoissa Aalborgissa hän oli vielä pitkällä matkalla pronssilla.

Kyburz voitti kesäkuussa 2011 maailmancupin sekä samalla Nordic Orienteering Tourin ensimmäisen osakilpailun Porvoossa. Sprinttimatkoilla käydyssä kilpailussa sveitsiläiset voittivat viitoisvoiton. Vuonna 2012 Kyburz voitti neljä maailmancupin osakilpailua sekä kokonaiskilpailun.

Aikuisten MM-kilpailuissa Kyburz kilpaili ensimmäisen kerran Savoiessa 2011 sijoittuen sprintissä 20:nneksi. Falunin EM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa viestissä sekä sijoittui sprintissä kuudenneksi ja pitkällä matkalla 17:nneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Lausannessa hän voitti kultaa sprintissä ja sijoittui 19:nneksi pitkällä matkalla. Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 Kyburz sijoittui keskimatkalla ja viestissä neljänneksi sekä sprintissä viidenneksi.

Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Palmelassa Kyburz oli sprintissä viides ja pitkällä matkalla kolmastoista. Saman vuoden MM-kilpailuissa Trentinossa hän voitti kultaa sprinttiviestissä ja hopeaa perinteisessä viestissä sekä sijoittui viidenneksi niin sprintissä kuin pitkällä matkallakin. Invernessin MM-kilpailuissa 2015 Kyburz voitti kultaa viestissä sekä sijoittui neljänneksi sprinttiviestissä, kuudenneksi pitkällä matkalla ja 40:nneksi keskimatkalla. Jeseníkin EM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa sprintissä ja keskimatkalla sekä sijoittui viidenneksi viestissä ja seitsemänneksi pitkällä matkalla. Saman vuoden MM-kilpailuissa Strömstadissa hän voitti kultaa keskimatkalla, saavutti hopeaa sprintissä ja viestissä sekä sijoittui seitsemänneksi pitkällä matkalla. Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui neljänneksi sprintissä, viidenneksi viestissä, kymmenenneksi keskimatkalla ja tuli hylätyksi pitkällä matkalla. Ticinon EM-kilpailuissa 2018 Kyburz voitti sprintin ja keskimatkan ja tuli pitkällä matkalla ja viestissä toiseksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 Kyburz saavutti viestissä hopeaa sekä sijoittui keskimatkalla neljänneksi, sprintissä viidenneksi ja pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Neuchâtelin EM-kilpailuissa 2021 hän voitti pudotussprintin ja oli mukana voittaneessa sprinttiviestijoukkueessa. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Kyburz voitti keskimatkan maailmanmestaruuden. Viestissä hän saavutti pronssia. Pitkällä matkalla hän saavutti hopeaa.  Tanskan maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 Kyburtz voitti pudotussprintin. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa Kyburtz oli kolmanneksi tulleessa Sveitsin viestijoukkueessa.

Lähteet 

Sveitsiläiset suunnistajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Anto Virtanen

Anto Virtanen (s. 13. huhtikuuta 1938 Ulvila) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1961–1975 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.

Virtanen edusti SM-sarjaurallaan Porin Karhuja ja Porin Ässiä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 315 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 75 + 74 = 149 ja jäähymääränsä 32 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1965 ja 1971.

Anto Virtasen poika Jaakko Virtanen pelasi 154 liigaottelua Ässissä vuosina 1983–1989 ja pojanpoika Jami Virtanen palasi vuoden yliopistokiekkoilun jälkeen Poriin ja debytoi Ässien liigajoukkueessa kaudella 2021–2022.. Myös Anto Virtasen toisen pojan poika Eemeli Virtanen debytoi Ässien liigajoukkueessa kaudella 2021–2022.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Esa Isaksson

Esa Isaksson (21. huhtikuuta 1947 Turku – 21. toukokuuta 2022 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa vuosina 1963–1974 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Suomen maajoukkuetta hän edusti kolmissa MM-kilpailuissa.

Isaksson edusti SM-sarjaurallaan Rauman Lukkoa ja Helsingfors IFK:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 201 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 83 + 107 = 190 ja jäähymääränsä 136 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden HIFK:ssa vuosina 1969 ja 1970 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.

Isaksson pelasi Suomen maajoukkueessa 46 maaottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia ja sai 12 syöttöpistettä. Hän edusti Suomea kolmissa MM-kilpailuissa: Ljubljanassa 1966, Tukholmassa 1969 sekä Bernissä ja Genevessä 1971.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Jaakko Marttinen

Jaakko Marttinen (s. 16. maaliskuuta 1944 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1964–1979 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkueessa hän pelasi 14 maaottelua.

Marttinen edusti pääsarjaurallaan Helsingfors IFK:ta ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 215 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 51 + 39 = 90 ja jäähymääränsä 176 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi kuusi ottelua ja sai niissä yhden syöttöpisteen sekä kaksi jäähyminuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden HIFK:ssa vuonna 1969 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.

Marttinen pelasi Suomen maajoukkueessa 14 maaottelua, joissa hänelle ei kertynyt tehopisteitä.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Sairaanhoitajat

Suomen Sairaanhoitajat ry () (ent. Suomen sairaanhoitajaliitto ry) on 25. tammikuuta 1925 perustettu järjestö, joka levittää hoitotyön asiantuntemusta ja järjestää alan täydennyskoulutusta. 

Järjestön puheenjohtajana toimii sairaanhoitaja, TtT Nina Hahtela ja varapuheenjohtaja toimii sairaanhoitaja, TtT Nina Hynninen.  

Suomen sairaanhoitajat on jäsenenä useissa kansainvälisissä organisaatioissa kuten Kansainvälisessä sairaanhoitajaliitossa, ICN:ssä.

Sairaanhoitajapäivät on Suomen suurin hoitajien täydennyskoulutustapahtuma ja se järjestetään liiton toimeksiannosta vuosittain Helsingin Messukeskuksessa.

Sairaanhoitaja-lehti on Suomen Sairaanhoitajat ry:n jäsenlehti. Sitä tuotti Sairaanhoitajaliiton koulutus- ja kustannusyhtiö Fioca Oy. Fioca on asetettu Helsingin käräjäoikeuden päätösellä konkurssiin 17. syyskuuta 2020. 

Ennen Suomen Sairaanhoitajia Suomessa aloitti toiminnan Sjuksköterskeföreningen i Finland vuonna 1898. 

Suomen Sairaanhoitajat on Tehyn suurin yhteistyöjäsenjärjestö. 

Suomen Sairanhoitajat ry:llä on yhteensä 16 alueyhdistystä eri puolilla Suomea: Etelä-Hämeen Sairaanhoitajat ry, Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitajat ry, Kainuun sairaanhoitajat ry, Keski-Suomen sairaanhoitajat ry, Kymenlaakson sairaanhoitajat ry, Lapin sairaanhoitajat ry, Pohjois-Hämeen sairaanhoitajat ry, Pohjois-Karjalan sairaanhoitajat ry, Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitajat ry, Päijät-Hämeen sairaanhoitajat ry, Saimaan sairaanhoitajat ry, Satakunnan sairaanhoitajat ry, Savon sairaanhoitajat ry, Svenskfinland, Uudenmaan sairaanhoitajat ry sekä Varsinais-Suomen sairaanhoitajat ry.

Suomen Sairaanhoitajien jäsenmerkki 

Suomen Sairaanhoitajien jäsenellä on tutkinnon suoritettuaan oikeus käyttää Suomen Sairaanhoitajien jäsenmerkkiä ja se on jäsenelle maksuton enisimmäisellä kerralla. Jos merkki katoaa tai rikkoutuu, voi jäsen ostaa itselleen uuden. Valmistuttuaan uusi sairaanhoitaja saa ensmmäisen jäsenmerkin automaattisesti maksettuaan ensimmäisen jäsenmaksunsa.  Sairaanhoitajien jäsenmerkki on rekisteröity tavaramerkiksi. 
       

Sairaanhoitajan tutkintomerkillä kerrotaan, että on suorittanut sairaanhoitajan (nykyisin AMK) tutkinnon. Kalevala Koru Oy:n valmistama merkki on hopeinen, nelikulmainen pyramidi. Tutkintomerkin suunnitelija taiteilija Bengt Eriksson. Se on suunniteltu vuonna 1966. Keskiportaastaan kullattu hopeinen merkki osoitti aiemmin erikoissairaanhoitajan tutkinnon ja kokonaan kullattu merkki osoitti, että merkin kantaja oli suorittanut sairaanhoitajaopettajan ja -johtajan tutkinnon. Tällä hetkellä voimassa olevan Sairaanhoitajajien suosituksen mukaan keskiportaan kultainen merkki osoittaa sairaanhoitajan ja terveydenhuollon, terveystieteiden kandidaatin tutkinnon tai erikoissairaanhoitajan tutkinnon. Kokonaan kullatun tutkintomerkki osoittaa terveydenhuollon tai terveystieteiden maisteritutkinnon, sairaanhoitaja ylempi (AMK) tutkinnon, sairaanhoitajaopettajan tai sairaanhoitajajohtajan tutkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Sairaanhoitajien verkkosivut

Sairaanhoitajat
Suomalaiset järjestöt
Suomalaiset ammattiliitot
Henrik Granholm

Henrik Granholm (s. 14. marraskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1962–1971 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.

Granholm edusti koko SM-sarjauransa ajan Helsingfors IFK:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 40 ottelua ja vaihtopenkillä istutut mukaan lukien otteluita kertyi 107. Jäähyjä hänelle määrättiin neljä minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1969 ja 1970 sekä saavutti lisäksi yhden SM-pronssin.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Jorma Virtanen

Jorma Virtanen (s. 11. heinäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalaissyntyinen norjalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1970–1980 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kaksi maaottelua.. Kaudelle 1980–1981 Virtanen siirtyi pelaamaan Saksaan EV Füssenin joukkueeseen. Kaudelle 1982–1983 hän siirtyi pelaamaan Norjaan Frisk Askerin joukkueeseen, jossa pelasi kaksi kautta. Tämän jälkeen hän jatkoi kolme kautta Storhamarin joukkueessa.

Virtanen edusti pääsarjaurallaan Helsingfors IFK:ta ja Lahden Reipasta. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 172 ottelua ja vaihtopenkillä istutut mukaan laskien 342 ottelua. Hän sai yhden syöttöpisteen eikä lainkaan jäähyjä. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi kaksi ottelua ja oli kokoonpanoissa yhteensä 11 ottelussa. Hän voitti Suomen-mestaruuden HIFK:ssa vuonna 1974 sekä saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.

Virtanen edusti Norjaa B-ryhmän MM-kisoissa 1985 ja C-ryhmän MM-kisoissa 1986

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit
Norjalaiset jääkiekkomaalivahdit
Vuonna 1951 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Abraham Melkiorinpoika

Abraham Melkiorinpoika (k. 1598 Tukholma) oli ruotsalaissyntyinen nuijasodan aikainen Pohjanmaan vouti ja nuijamiesten vastustaja.

Abraham Melkiorinpoika syntyi Uppsalassa. Hän toimi voutina Itä-Götanmaalla 1580-luvulla ja Helsinglannissa 1590-luvulla. Suomen käskynhaltija Klaus Fleming lähetti Abraham Melkiorinpojan Pohjanmaalle sen jälkeen, kun Kaarle-herttuan kannattajat olivat vanginneet vouti Tuomas Yrjönpojan ja lainlukija Erik Olavinpojan ja kuljettaneet heidät Ruotsiin. Abraham Melkiorinpoika oli kääntynyt katolilaisuuteen ja saanut valtakirjansa kuningas Sigismundilta Puolassa. Hän saapui Pohjanmaalle viimeistään elokuun puolivälissä vuonna 1596, mutta hän palasi Turkuun varoitettuaan talonpoikia kapinallisista hankkeista. Myöhemmin syksyllä Abraham Melkiorinpoika palasi Pohjanmaalle, mutta talonpoikien alettua polttamaan ratsutiloja, hän poistui jälleen maakunnasta.

Nuijasodan Nokian taistelussa joulukuussa 1596 Abraham Melkiorinpoika lähetettiin tarjoamaan sovintoa ehtona, että talonpojat luovuttavat huomattavimmat johtajansa tuomittaviksi. Tästä seurasi hämmennys, jonka takia talonpoikien päälliköt pakenivat ja talonpoikien joukot lyötiin näiden jouduttua hajaannuksen valtaan. Tämän jälkeen Abraham Melkiorinpoika vangitsi Jaakko Ilkan, Yrjö Kontsaksen, Pentti Pirin ja muutaman muun talonpoikaisjohtajan. Vastoin Klaus Flemingin myöhästynyttä kieltoa hän mestautti vangit Isonkyrön kirkolla.

Sitten alkoivat pohjoispohjalaiset kapinoimaan, jolloin Abraham Melkiorinpoika ensin heille varoittavan kirjeen kirjoitettuaan, lähti muutaman kymmenen sotamiehen joukon voimin pohjoiseen kapinallisia rauhoittamaan. Kaarle-herttuan nimeämä uusi vouti Israel Larsinpoika oli kuitenkin antanut määräyksen pidättää Abraham Melkiorinpoika elävänä tai kuolleena. Pohjoispohjalainen partio Hannu Krankan ja Perttu Palon johdolla yllätti Abraham Melkiorinpojan joukon Kokkolan kirkon lounaispuolella olevalla Tarharannan niityllä. Abraham Melkiorinpoika pääsi pakoon, mutta hänet otettiin kiinni seuraavana päivänä etelämpää Kruununkylästä. Abraham Melkiorinpoika kuljettiin sidottuna ensin Tukholmaan ja sitten Arbogaan. Siellä koolla olleen säätyjen kokouksen asettama tilapäinen tuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan. Abraham Melkiorinpoika vetosi kuninkaaseen ja laati kaksi puolustuskirjelmää, jotka eivät kuitenkaan auttaneet vaan hänet teloitettiin Tukholmassa keväällä 1598.

Lähteet 

Ruotsalaiset virkamiehet
Ruotsalaiset teloitetut
Ruotsin teloittamat
Nuijasodan henkilöt
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1598 kuolleet
Levo

Levo voi tarkoittaa:

 Kiraalisuus (lat. Levo), kemiallinen käsite

Nimenä 
 Mikke Levo (s. 1995), jääkiekkopuolustaja
 Pentti Levo (1942–2002), kirjansitoja ja ammattiyhdistysjohtaja
 Tapio Levo (s. 1955), jääkiekkopuolustaja
 Tuula Levo (s. 1944), kirjailija
 Urpo Levo (1921–1998), kenraaliluutnantti ja Kekkosen adjutantti

Paikkoja 
 Levon hautausmaa, hautausmaa Lahdessa
 Levo-oja, Pudasjärven kylä
 Levo-Patamo, metsäjärvi Somerolla
Ingman Group

Ingman Group Oy Ab on suomalainen sijoitusyhtiö. Ingman myi Ingman Foodsin Arla Foodsille vuonna 2008. Ingman myi Ingman Ice Creamin Unileverille vuonna 2011. Yhtiön osakkuusyhtiöt ovat Massby Facilities & Services Ltd. Oy (40%) ja Etteplan Oyj.

Historia 
 Vuonna 1929 Ingman Group perustettiin.
 Vuonna 2002 Ingman osti Saarioinen Oy:ltä Sun Ice -jäätelövalmistuksen.
 Vuonna 2006 Ingman Group yhtiöitettiin. Meijeritoiminta jatkoi nimellä Ingman Foods Oy Ab ja jäätelötoiminnasta muodostettiin Ingman Ice Cream Oy Ab.
 Vuonna 2007 ruotsalais-tanskalainen Arla Foods osti 30 prosenttia Ingman Foods Oy Ab:stä, josta tuli Arla Ingman Oy Ab.
 Vuonna 2008 Arla Foods osti loput Arla Ingmanin osakkeista. Arla Ingmanista tuli ruotsalaisten ja tanskalaisten maidontuottajien omistaman Arla Foods Amban tytäryhtiö.
 Vuonna 2011 Ingman Group Oy Ab myi Ingman Ice Cream Oy Ab:n Unileverille, ja nimeksi vaihdettiin Unilever Ingman Production Oy.
 Vuonna 2012 Ingman Group osti 49 prosenttia ulkoiluvaatteita valmistavasta Haltista.
 Vuonna 2013 Ingman Group osti Trigon Agrin.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Ingmanin osakehistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla

Suomalaiset yritykset
REMA 1000

REMA 1000 on Norjassa vuonna 1979 perustettu päivittäistavaraketju, jolla on myymälöitä Norjassa ja Tanskassa. Yrityksen perusti kauppiasperheen poika Odd Reitan, joka avasi ensimmäisen kaupan Trondheimiin 1972. Vuosikymmenen lopulla hänellä oli jo viisi myymälää, joiden nimeksi otettiin REMA 1000, lyhennys sanoista Reitans mat, ”Reitanin ruoka”. Luku 1000 tarkoitti alun perin myymälöiden tuotevalikoiman määrää.

Ketjun omistaa Reitangruppen, jonka Reitan Convenience -ryhmä on vuodesta 2012 ollut myös suomalaislähtöisen R-kioski-ketjun omistaja. Norjassa REMA 1000 -ketjulla on 500 myymälää ja Tanskassa 200 myymälää. REMA 1000 -kauppaketju on merkittävin päivittäistavarakauppaketju Norjassa.

Maaliskuussa 2008 Rema 1000 -ketju osti kaikki Norjan 50 Lidl-myymälää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhtiön kotisivut

Kauppaketjut
Folkviljan

Folkviljan oli Vaasassa vuosina 1936–1939 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Anders Georg Backlundin julkaisema ja toimittama Folkviljan ilmoitti olevansa ”sosiaalidemokraattinen ja vapaamielinen viikkolehti”. Sen taustalla oli RKP:n ja SDP:n laitamilla elänyt ruotsinkielisen Pohjanmaan radikalismi. Lehti suhtautui myönteisesti rauhanliikkeeseen ja vaati ”todellista demokratiaa”. Näkyvällä sijalla oli myös taistelu fasismia vastaan.

Lähteet

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Vaasan media
Bob Banner

Bob Banner (15. elokuuta 1921 – 15. kesäkuuta 2011) oli Emmy-palkittu yhdysvaltalainen televisiotuottaja, -käsikirjoittaja ja ohjaaja. Vuosina 1967–1972 hän tuotti komediasarjaa The Carol Burnett Show.

Banner kuoli kesäkuussa 2011 89 vuoden iässä.

Filmografiaa

Tuottajana

Ohjaajana

Käsikirjoittajana

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Timo Hirsimäki

Timo Hirsimäki (28. huhtikuuta 1948 Kiikka – 6. maaliskuuta 2015) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1965–1977 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kymmenen maaottelua.

Hirsimäki edusti pääsarjaurallaan Tampereen Ilvestä vuosina 1965–1972 ja Forssan Palloseuraa vuosina 1975–1977. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 222 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 28 + 45 = 73 ja jäähymääränsä 146 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1966 ja 1972 sekä saavutti lisäksi kolme SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.

Pelaamissaan kymmenessä maaottelussa Hirsimäki teki kaksi maalia ja sai viisi syöttöpistettä.

Timo Hirsimäki ja Jukka Hirsimäki olivat veljeksiä.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Shanghain museo

Shanghain museo (Yksinkertaistettu kiina: 上海博物馆, perinteinen kiina 上海博物館) on museo Kansan aukiolla Shanghain kaupungissa Kiinan kansantasavallassa. Museossa on vanhoja kiinalaisia taide-esineitä. Alkuperäinen museo avattiin vuonna 1952. Vuonna 1996 tavarat siirrettiin uuteen museoon. Nykyistä museota alettiin rakentaa vuonna 1993 ja se valmistui vuonna 1996. Museossa on yli 120 000 erilaista esinettä, muun muassa kolikoita, vaaseja, patsaita ja jade-esineitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kiinan museot
Shanghain rakennukset ja rakennelmat
Dropbox

Dropbox on Dropbox, Inc. -yhtiön ylläpitämä tiedostojen tallennus- ja synkronointipalvelu. Se on pilvitallennuspalvelu, joka mahdollistaa tiedostojen synkronoinnin useiden eri laitteiden välillä. Tiedostoja on myös helppo jakaa muiden kanssa.

Muita samankaltaisia palveluita ovat esimerkiksi Googlen Google Drive, SygarSync, TeamDrive, Box, OneDrive ja Ubuntu One. Dropbox on kehitetty Python-ohjelmointikielellä.

Käyttö 
Dropbox-ohjelma on saatavilla Windowsille, OS X:lle ja Linuxille sekä monille mobiilialustoille, kuten Android, Windows Phone, iOS ja BlackBerry.

Dropboxista on saatavilla sekä maksuton että maksullinen versio. Maksuttomassa versiossa käyttäjä saa ensin tallennustilaa käyttöön 2 Gt, suorittamalla ”Getting Started” -osion tutustumistehtävät 48 Gt lisää ja kalleimmassa maksullisissa 1 Tt tai niin paljon kuin käyttäjä tarvitsee. Data tallennetaan käyttäen 256-bittistä AES-salausta ja tiedonsiirrossa käytetään SSL-salausta.

Vastaanotto 
Dropbox on saanut hyviä arvosteluja helppokäyttöisyydestään The Economist-, PC Magazine- ja The New York Times -lehdissä Dropboxin tarjoama ilmainen kaksi gigatavua on melko vähän verrattuna moniin pilvipalveluihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dropbox

Windows-ohjelmat
Linux-ohjelmat
Mac OS -ohjelmat
Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pilvisovellukset
Android-sovellukset
Windows Phone -sovellukset
IOS-sovellukset
BlackBerry-sovellukset
Framed

Framed on Skotlannin Glasgowsta lähtöisin olevan ja Suomessakin vierailleen The Sensational Alex Harvey Bandin vuonna 1972 ilmestynyt esikoisalbumi. Tuottaja on levyetiketin mukaan Alex Harvey ja levykannen tekstin mukaan The Alex Harvey Band. Levy-yhtiö on Vertigo Records.

Kahta lainakappaletta lukuun ottamatta kappaleet on tehnyt Alex Harvey. Nimikappale "Framed" on levytetty jo Alex Harvey & His Soul Bandin albumille Live (Brunswick 2911 510), joka on 1960-luvun alkuvuosilta. Se oli Sensational Alex Harvey Bandin konsertin päätöskappale vielä muun muassa Knebworthin festivaaleilla vuonna 1974, ja sen aikana teatraaliseen esiintymiseen pyrkinyt Harvey pukeutui "Framed"-pummiksi ja "veti nahkatakin yllensä ja iski kaljaa tukkaan."

Toinen lainakappale on Willie Dixonin "I Just Want to Make Love to You", jonka on sittemmin levyttänyt muun muassa Foghat vuoden 2000 albumilleen Return of the Boogie Men.

Framed-albumi on äänitetty Morgan-studioilla ja äänittäjänä on toiminut Mike Bobak.

Levykannen valokuvat on ottanut Jim Wilson ja kannen on suunnitellut Bloomsbury Group. LP-levyssä on avautuvat kannet ja sisäkannessa on suurempi kuva vankilasta, jonka ikkunassa Alex Harvey näkyy.

Yleistuotannosta on vastannut Mountain Records. Levykannen on tehnyt Saksassa Druckhaus Maack KG, 5880 Lüdenscheid.

Kiitoksissa on mainittu Dave Batchelor ja roudarit Rab ja John.

Kappaleet 
A-puoli
 
 
 
 
 Part 1. My Lady of the Night
 Part 2. Coitus Interruptus
 Part 3. Virgin and the Hunter

B-puoli
 
 
 
 
 

Kappaleet "Hammer Song" ja "Midnight Moses" ovat vuodelta 1969. Julkaisijoista on mainittu 1.2: Chrysalis Music Ltd., 1.3: Loner Music Ltd. 2.2: Jewel Music Pub. Co. Ltd., 2.3: April Music Ltd.

Kokoonpano 
 Alex Harvey – laulu
 Zal Cleminson – soolokitara
 Hugh McKenna – sähköpiano
 Chris Glen – bassokitara
 Eddie McKenna – rummut
 Phil Kenzie – tenorisaksofoni
 Big Bud's Brass – puhallinsektio

Lähteet ja viitteet 
 The Sensational Alex Harvey Band LP Framed (Vertigo 6360 081, 1972)

Vuoden 1972 esikoisalbumit
Brittiläiset rockalbumit
Glam rock -albumit
Rikas tyttö

Rikas tyttö on Valentin Vaalan ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1939. Käsikirjoitus perustuu Kersti Bergrothin salanimellä Verna Kangas kirjoittamaan romaaniin Rikas tyttö (1921). Usein uusia kykyjä löytänyt Vaala käytti tässä ensi kerran myös Olavi Virtaa ja Hannes Häyristä.

Taustaa
Bergroth joutui puolustamaan romaaninsa ja elokuvan aihevalintaa, sillä tuolloin käytiin julkisuudessa keskustelua todellisuuspakoisten aiheiden käytöstä elokuvissa.

Arviot
Aikalaisarvioissa elokuvan päätösjuhlissa ikävällä tavalla kuollutta Sirkka Saria muistettiin kiittäen. Kiitosta sai myös Lea Joutseno, jonka ensimmäinen elokuva tämä on. Aamulehdessä kriitikko Erve (Orvo Kärkönen) kiteytti: "Niin mainiota debyyttiä ei liene meillä vielä valkokankaalla nähty." 

Erään myöhemmän kriitikkon luonnehdinnassa elokuvaa pidetään jähmeänä. Verkkainen ja tunkkainen elokuva löytää kuitenkin joissakin kohtauksissa kriitikon mielestä hohtoa. Ansiona siinä nähdään 1930-luvun Helsingin ajankuvan tallentaminen.

Kavan Jari Sedergrenin esittelyssä elokuvan luonnehdinnaksi löytyy kuitenkin "tyhjien seurapiirien kuvaus".

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomalaista eleganssia valkokankaalla. Valentin Vaala ohjaa Verna Kankaan kirjoittaman romaanin: 'Rikas tyttö', Kuva, 19.07.1939, nro 15, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset komediaelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1939 suomalaiset elokuvat
Valentin Vaalan ohjaamat elokuvat
Jääpallon SM-kilpailu 1927

Jääpallon SM-kilpailuun vuonna 1927 lähti suurimpana ennakkosuosikkina Viipurin Sudet. Haastajina sille olivat lähinnä helsinkiläiset HJK, HIFK ja Kiffen. Kilpailu pelattiin cup-muotoisena ja ottelukaavion mukaan ei kaksi saman kaupungin seuraa voinut kohdata loppuottelussa. Loppuotteluun tiensä onnistui tasaisten otteluiden jälkeen tiensä selvittämään HJK, kun taas Sudet selvisi finaalin pelattuaan huomattavasti itseään heikompia joukkueita vastaan. Myös loppuottelussa Viipurin Salakkalahdella Sudet oli selvästi parempi ja joukkue voitti kaikkiaan kymmenennen Suomen jääpallomestaruutensa.

Ottelut

Alkuottelut

Välierät

Loppuottelu 
13.maaliskuuta 1927 Viipuri

Lopulliset sijoitukset

Mestarijoukkue 
Susien mestarijoukkue: Heikki Anttonen, Yrjö Leppänen, Heikki Lund, Tuovi Koskinen, Mauno Sirén, Armas Ahnger, Arvo Närvänen, Lauri Mäkinen, Jussi Pelli, Eero Sorvali, Niilo Jantunen, Kaarlo Ahlgren.

TUL:n mestaruus

Alkuerät

Välierät

Loppuottelu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrjö Halme: Urheilukalenteri 1928
 Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen, 1958.
 Laherma, Koivula, Lähteinen, TUL vuosikirja I, Työväen kirjapaino Helsinki 1928

Jääpallon Suomen-mestaruuskilpailut
Vuoden 1927 jääpallo
Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus

Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus (VTKK) on IVY-maiden ja niiden ulkomailla asuvien kansalaisten asioita sekä kansainvälistä humanitääristä yhteistyötä hoitavan Venäjän valtion Rossotrudnitšestvo-viraston edustusto Suomessa. Tiede- ja kulttuurikeskuksella on muun muassa oma kirjasto ja elokuvasali. Keskus sijaitsee Helsingin Taka-Töölössä osoitteessa Nordenskiöldinkatu 1.

Keskus on perustettu silloisen Neuvostoliiton tiede- ja kulttuurikeskuksena vuonna 1977. Talo rakennettiin alkuaan vuonna 1957 Helsingin suomalaisen yksityislyseon koulurakennukseksi. Koulu muutti vuonna 1974 Espoon Kivenlahteen.

Keskuksen avajaisiin vuonna 1977 osallistuivat Neuvostoliiton pääministeri Aleksei Kosygin ja Suomen presidentti Urho Kekkonen. Rakennuksen julkisivussa on Ter-Grigorjan-nimisen taiteilijan tekemä 40 neliömetrin laajuinen mosaiikkireliefi, joka esittää Neuvostoliiton lippua sirppi ja vasara -tunnuksineen. Se peitettiin verholla Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, mutta paljastettiin uudelleen näkyville huhtikuussa 2011.

Helsingin Sanomien vuonna 2021 julkaiseman artikkelin mukaan keskuksen tehtävä on saada suomalaiset ajattelemaan hyvää Venäjästä.

Keskuksen tiedustelutoiminta 
Helsingin tiede- ja kulttuurikeskuksen perusti Neuvostoliiton tiedustelupalvelun KGB:n kulttuurisuhdeyksikkö. Keskuksessa neuvostoaikana työskennelleet eivät olleet KGB:n tiedustelijoiden kärkijoukkoa, joka toimi pikemminkin diplomaattinimikkeillä. Jokainen ulkomailla työskennellyt neuvostoliittolainen oli kuitenkin virallisesti sitoutunut KGB:n tiedonantajaksi. Vuonna 1993 keskuksen johtaja väitti, että KGB:n toiminta talossa olisi loppunut.

Katso myös 

 Luettelo eri maiden kulttuurikeskuksista Suomessa

Lähteet

Aiheesta muualla

Kulttuuriorganisaatiot
Helsingin kulttuuri
Venäläinen kulttuuri
Venäjän propaganda
Taka-Töölö
Jääpallon SM-sarja 1932

Jääpallon Suomen-mestaruus 1932 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Viipurin Sudet voitti mestaruuden äärimmäisen tasaisessa kamppailussa, sarjan päättyessä kolme joukkuetta oli kärjessä tasapisteissä. Sääntöjen mukaan maalieroltaan kaksi parasta joukkuetta pelasivat uusintaottelun mestaruudesta. Uusintaottelussa Sudet voitti Kiffenin 4-1.

Mestaruussarja

Sarjataulukko 

TPS putosi sarjasta. Tilalle nousi Jukolan Pojat.

Uusintaottelu mestaruudesta

6.maaliskuuta 1932 Helsinki

Viipurin Sudet voitti mestaruuden.

Mestarijoukkue 
Aleksander Wegelius, Arvo Närvänen, Yrjö Leppänen, Toivo Hahl, Tuovi Koskinen, Kalle Hahl, Aarne Hahl, Eero Sorvali, Väinö Nyyssönen, Mauno Siren, Niilo Jantunen. Heikki Loikkanen, Paavo Rupponen, Tapio Hahl

B-sarja
B-sarjaan osallistui 15 joukkuetta. Sarja pelattiin cup-kilpailuna. Loppuotteluun selvisivät Savonlinnan Pallokerho ja Jukolan Pojat Helsingistä. Savonlinnassa pelatun ottelun voitti Jukolan Pojat, ja joukkue nousi seuraavaksi kaudeksi A-sarjaan josta TPS putosi.

Loppuottelu 
Savonlinnan Pallokerho - Jukolan Pojat 2-3 (jatkoajalla)

TUL:n loppuottelu

Mestarijoukkue 
Väinö Wuokko mv., Eino Manni, Eino Poutiainen, Väinö Manni, Aarne Valtonen, Veikko Ruuttu, Armas Holopainen, Esko Nykänen, Eino A. Wuokko, Armas Pääkkönen, Einari Puukko.

Lähteet
 Yrjö Halme: Urheilukalenteri 1933
 Urheilumme kasvot 3

Viitteet

Jääpallon SM-sarja
Vuoden 1932 jääpallo
Montes Apenninus

Montes Apenninus on karu vuorijono Kuun Maahan näkyvän puoliskon pohjoisosissa. Johannes Hevelius nimesi vuoriston Italian Apenniinien mukaan. Vuorijono kohoaa korkeimmillaan yli 5 000 metriin. Vuoriston keskellä on Belan kraatteri, joka sijaitsee Mons Bradleyn ja Mons Hadleyn välimaastossa.

Kuun vuoret
Seppo Nurmi

Seppo Nurmi (s. 26. lokakuuta 1946 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1965–1973 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.  Suomen maajoukkueessa hän pelasi 16 maaottelua.

Nurmi edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Koo-Vee:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 172 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 84 + 70 = 154 ja jäähymääränsä 50 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kaudella 1967–1968 ja oli tuolloin joukkueensa paras maalintekijä ja pistemies tehtyään 20 ottelussa 15 maalia ja annettuaan viisi maalisyöttöä. Nurmi palkittiin SM-sarjakauden 1968–1969 herrasmiespelaajana.

Pelaamissaan 16 maaottelussa Nurmi teki neljä maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Hannu Luojola

Hannu Luojola (29. marraskuuta 1946 Turku – 3. tammikuuta 2020) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1965–1979. Suomen maajoukkueessa hän pelasi 20 maaottelua ja oli mukana yksissä MM-kilpailuissa.

Luojola edusti pääsarjaurallaan Turun Tovereita, Helsingin Jokereita, Turun Palloseuraa ja Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 261 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 50 + 45 = 95 ja jäähymääränsä 408 minuuttia. Hän saavutti urallaan yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.

Pelaamissaan 20 maaottelussa Luojola teki kolme maalia. Hän kuului Suomen joukkueeseen Bernin ja Geneven MM-kilpailuissa 1971.

1975–1976 Klagenfurter AC Itävalta
1976–1977 Tyringe SoSS Ruotsi
1977–1978 Val Pusteria (Brunico) Italia

Itävallassa Luojola voitti maan mestaruuden.

Luojola pelasi jalkapalloa suomisarjassa TuTo:n joukkueessa ja edusti Suomea kolmessa poikien maaottelussa.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Kari Torkkel

Kari Torkkel (s. 12. huhtikuuta 1947 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1965–1977. Suomen maajoukkueessa hän pelasi 15 maaottelua.

Torkkel edusti pääsarjaurallaan Turun Tovereita ja Forssan Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 331 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 129 + 50 = 179 ja jäähymääränsä 111 minuuttia. Hän saavutti Turun Toverien joukkueessa  kaksi SM-pronssia.

Pelaamissaan 15 maaottelussa Torkkel teki viisi maalia ja antoi kolme maalisyöttöä.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Seppo Parikka

Seppo Parikka (s. 29. kesäkuuta 1945 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana SM-sarjassa vuosina 1965–1974.

Parikka edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Tovereita. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 194 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 9 + 11 = 20 ja jäähymääränsä 94 minuuttia. Hän saavutti kaksi SM-pronssia.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Pentti Vihanto

Pentti Olavi Vihanto (19. lokakuuta 1942 Turku – 18. joulukuuta 2020) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa vuosina 1965–1975. Suomen maajoukkueessa hän pelasi yhden maaottelun.

Vihanto edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Tovereita. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 262 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 124 + 109 = 233 ja jäähymääränsä 42 minuuttia. Hän saavutti urallaan kaksi SM-pronssia. Hänet palkittiin SM-sarjakauden 1969–1970 herrasmiespelaajana.

Ainoassa maaottelussaan Vihanto antoi kaksi maalisyöttöä.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Raimo Kilpiö -palkinnon voittajat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Denny Crum

Denzil E. "Denny" Crum (s. 2. maaliskuuta 1937 San Fernando) on yhdysvaltalainen entinen koripallovalmentaja. Hän on yliopistokoripalloilun merkittävimpiä henkilöitä.

Ura 
Crumin oma koripalloura oli vaatimaton ja hän pelasi ainoastaan yliopistotasolla. Pelaajauransa jälkeen hän toimi aluksi UCLA Bruinsin apuvalmentajana ja vuosina 1964–1968 Crum oli Pierce Collegen päävalmentajana. Tämän jälkeen hän oli UCLA:n John Woodenin apuvalmentaja, jolloin joukkue voitti kolme NCAA-mestaruutta. Vuonna 1971 Crum aloitti Louisvillen yliopiston päävalmentajana. Hän voitti ensimmäisen NCAA-mestaruuden vuonna 1980, jolloin joukkueessa pelasi muun muassa Darrell Griffith. Seuraavan kerran Crum juhli mestaruutta vuonna 1986. Vuonna 1987 hän johdatti Yhdysvallat Pan-Amerikan kisoissa hopealle. Crum valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1994. Hänen viimeinen valmennuskautensa oli kausi 2000–2001, jolloin Louisville voitti 12 ja hävisi 19 ottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sports-Referencen valmentajaprofiili  

Yhdysvaltalaiset koripallovalmentajat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Markku Hakanen

Markku Hakanen (s. 17. elokuuta 1946 Kangasala) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1963–1974 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.

Hakanen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 251 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 91 + 49 = 140 ja jäähymääränsä 90 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1966 ja 1972  sekä saavutti lisäksi neljä SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia.

Hakasen veljet Matti ja Reijo ovat myös jääkiekkoilijoita.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Matti Hakanen

Matti Hakanen (s. 21. syyskuuta 1950 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1969–1973.

Hakanen edusti SM-sarjaurallaan Tampereen Ilvestä vuosina 1969–1971 ja Porin Ässiä kaudella 1972–1973. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 88 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 9 + 8 = 17 ja jäähymääränsä 14 minuuttia. Hän saavutti urallaan yhden SM-hopean.

Hakasen veljet Reijo ja Markku olivat myös SM-tason jääkiekkoilijoita.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1950 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Erkki Järvinen (jääkiekkoilija)

Erkki Järvinen (s. 17. huhtikuuta 1948 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1964–1974 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.

Järvinen edusti SM-sarjassa Tampereen Ilvestä vuosina 1964–1969 ja 1971–1974. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 25 ottelua ja vaihtopenkillä istutut mukaan laskien 173 ottelua. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1966 ja 1972 sekä saavutti lisäksi kolme SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
BAe Jetstream 31

BAe Jetstream 31 on British Aerospacen valmistama 19-paikkainen, kahdella potkuriturbiinimoottorilla varustettu liikennelentokone, joka oli eri versioina tuotannossa vuosina 1980-1993. Kaikkien versioiden yhteenlaskettu valmistusmäärä on 458 kappaletta.

Historia
Jetstream 31 perustuu brittiläisen Handley-Page-yhtiön 1960-luvun alkupuolella suunnittelemaan HP.137-konetyyppiin. Handley-Pagen taloudellisten vaikeuksien vuoksi konetyypin tuotanto siirtyi myöhemmin Jetstream Aircraft -nimiselle yhtiölle, jonka taustalla oli Scottish Aviation. Vuonna 1977 Scottish Aviationista tuli osa kansallista British Aerospace -yhtiötä (nykyisin BAE Systems). Jetstream 31 -koneet valmistettiin Prestwickissä.

Koneesta kehitettiin myös suurennettu malli Jetstream 41, mutta sen kaupallinen menestys jäi melko vaatimattomaksi.

Tekniset tiedot
Kone on paineistettu ja enintään 19-matkustajapaikkainen. Sitä tuotettiin vuosien saatossa useina eri versioina, kuten HP.137, Jetstream 1, Jetstream 2, Jetstream 200, Jetstream 31 ja Jetstream 32. Eri versioissa käytettiin useita eri moottorivaihtoehtoja, joista yleisimmät olivat Garrett TPE331-10 (Jetstream 31) ja Garrett TPE331-12 (Jetstream 32).

Käyttö
Kone oli suunnattu kevyeeseen reittiliikenteeseen (regional airlines) ennen kaikkea Yhdysvaltojen markkinoille, jonne valtaosa koneista myytiin.

Suomessa Air Botnia operoi 1990-luvulla enimmillään viiden Jetstream-koneen laivastoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

British Aerospacen ilma-alukset
1980-luvun matkustajalentokoneet
Brittiläiset matkustajalentokoneet
Mark Acres

Mark Richard Acres (s. 15. marraskuuta 1962 Inglewood) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija. Peliuransa jälkeen hän on työskennellyt opettajana.

Lähteet

Aiheesta muualla
Basketball-Referencen pelaajaprofiili 
Lega Basket Serie A:n pelaajaprofiili 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Khaos Legions


Khaos Legions on Arch Enemyn yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin Euroopassa 30. toukokuuta 2011 ja Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta 2011.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Angela Gossow − laulu
 Michael Amott − kitara
 Christopher Amott − kitara
 Sharlee D'Angelo − bassokitara
 Daniel Erlandsson − rummut

Vierailevat muusikot 
 Per Wiberg − koskettimet
 Mikkel Sandager − taustalaulu

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Imperiumi.net: 
 Thrash Hits:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Khaos Legions discogs.com -sivustolla
 

Arch Enemyn albumit
Vuoden 2011 albumit
BBC World Service

BBC World Service eli BBC:n ulkomaanpalvelu on Britannian yleisradioyhtiö BBC:n kansainvälisistä radiolähetyksistä vastaava yksikkö. Se lähettää ohjelmaa 33 eri kielellä ja sillä on 150 miljoonaa säännöllistä kuuntelijaa radion ja internetin kautta. Toisin kuin BBC:n kotimaahan tarkoitetut palvelut, World Serviceä ei rahoiteta lupamaksuilla vaan se saa rahoituksensa parlamentilta.

BBC World Service perustettiin vuonna 1932, tuolloin nimellä Empire Service. Alkuvuosina se lähetti ainoastaan englanniksi, mutta toisen maailmansodan lähetessä alkoivat arabian ja espanjankieliset lähetykset, vastapainoksi Saksan propagandalähetyksille.

BBC:n suomenkielinen osasto

Historia

Vuosina 1940–1997 BBC:n ulkomaanpalvelussa toimi myös suomenkielinen toimitus, joka lähetti päivittäin uutisia ja muuta ohjelmaa Suomeen  lyhytaaltolähetyksinä. 

Eräänlaisena julkisena salaisuutena kylmän sodan aikana tiedettiin BBC:n pitävän suomenkielistä palvelua yllä Britannian ulkoministeriön käskystä siltä varalta, että Neuvostoliiton naapurina elävälle Suomelle ”käy huonosti”. Tuossa tilanteessa BBC:n suomenkieliset lähetykset olisivat auttaneet puolueettoman uutistiedon saamista Suomessa. Muihin Pohjoismaihin suunnatut lähetykset BBC lopetti vuonna 1957, mutta suomenkielinen lähetystoiminta jatkui vielä neljä vuosikymmentä.

BBC:n suomenkieliset lähetykset olivat suosituimpia 1950–1960-luvulla, jolloin Yleisradio ei lähettänyt kovin paljon ulkomaista populaarimusiikkia. Tätä puutetta paikkasivat muun muassa Sirkka Ahosen toimittama Kello kahdentoista tanssihetki ja 1960-luvun puolivälissä Erkki Toivasen ja Sirpa Räsäsen ohjelmat svengaavasta Lontoosta.

Tunnettuja toimittajia
Erkki Arni, 1965–1967
Sirkka Ahonen, 1953–1985
 Jonni Aromaa, 1990
Kirsi Crowley, 1990–1996
Anne Flinkkilä, 1984–1986
Anselm Hollo, 1958–1967
Seppo Hyrkäs, 1969–1972
Max Jakobson, 1946–1948
Tom Kankkonen, 1989–1994
Lauri Karén, 1954–1959
Reijo Kemppinen, 1990–1992
Jari Korkki, 1993–1997
Jyrki Koulumies, 1970–1973
Ossi Laurila, 1987–1997
Tapani Lausti, 1988–1996
Jyrki Lindström, 1969–1972
Jouko Marttila, 1986–1989
Satu Miettinen, 1993
Roope Mokka, 1995
Kari Mänty, 1973–1974
Jouni Mölsä, 1993–1997
Petri Nevalainen, 1988–1997
Risto Pyykkö, 1991–1997
Erkki Raatikainen 1956–1958
Matti Rossi, 1961–1966
Reijo Ruokanen, 1991–1995
Jukka Rönkä, 1987–1990
Esko Saarinen, 1952–1955 ja 1955–1957
Pertti Salolainen, 1966
Ilpo Salonen, 1987–1997
Vesa Santavuori, 1976–1979
Kirsti Simonsuuri, 1975–1976
Björn Soldan, 1946–1953
Heimo Tauriainen, 1964–1967
Erkki Toivanen, 1963–1969
Risto Uimonen, 1973–1975
Ari Valjakka 1967–1969

Lähteet

Aiheesta muualla 

 BBC World Servicen kotisivut 

World Service
Kolmivarvaslaiskiainen

Kolmivarvaslaiskiainen (Bradypus tridactylus) on Etelä-Amerikan pohjois- ja koilliosissa elävä laiskiaislaji.

Kolmivarvaslaiskiaista tavataan Brasiliassa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Sen elinympäristöä ovat kosteat trooppiset metsät. Laji luokitellaan elinvoimaiseksi.

Muiden laiskiaisten tavoin kolmivarvaslaiskiainen syö puiden lehtiä, joita se kerää kulkemalla puiden oksistossa pitkien raajojensa varassa selkä alaspäin roikkuen. Se liikkuu enimmäkseen hämärissä ja viettää päivät lepäillen. Naaras synnyttää yhden poikasen vuodessa.

Kolmivarvaslaiskiaisella on pitkä hapsottava turkki, josta sadevesi valuu nopeasti maahan. Sillä on kaikissa raajoissaan kolme varvasta. Eläin on noin metrin mittainen.

Lähteet 

Laiskiaiset
Cyril Evans

Cyril Furmstone Evans (1892–1959) oli brittiläinen sähköttäjä, joka tunnetaan parhaiten SS Californianin sähköttäjänä. Evans oli 20-vuotias Titanicin onnettomuuden aikana. Onnettomuusiltana 14. huhtikuuta kello 11 aikaan juuri ennen onnettomuutta Evans oli lähettänyt Titanicin sähköttäjälle viestin jossa hän kertoi kolmesta suuresta jäävuoresta, jotka olivat matkaamassa Titanicia kohti. Samaan aikaan Jack Phillips oli lähettämässä viestiä Newfoundlandiin Cape Raceen, kun Evansin viesti kuului niin kovaa hänen korviinsa että tämä karjaisi Evansille töykeästi ja käski tämän pitämään suunsa kiinni. Syy tähän oli se, koska Californian oli vain 10 kilometrin päässä Titanicista. Toinen versio kertoo myös, että viesti oli merkitty väärin. Tämän jälkeen Evans sammutti laitteistonsa ja meni nukkumaan. Tätä voidaan pitää syynä siihen miksei Californian päässyt ajoissa pelastamaan Titanicia. Myöskään Californianin kapteeni Stanley Lord ei herättänyt Evansia huomattuaan Titanicin hätäraketit. Kun Evans myöhemmin heräsi ja käynnisti laitteistonsa ja sai tietää Titanicin onnettomuudesta oli jo liian myöhäistä. Myöhemmin Evans ja Lord joutuivat kuulusteluihin joissa heitä syytettiin välinpitämättömyydestä Titanicia kohtaan. Evans kuitenkin vapautettiin syytteistä.

Myöhemmin Evans jatkoi Marconi Wireless companyn ja Eastern Telegraph Companyn palveluksessa loppuelämänsä. Hän palveli myös ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa sähköttäjänä brittiläisille joukoille Pohjois-Afrikassa ja Italiassa. Evans kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1959.

Englantilaiset henkilöt
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Koivuvenhokas

Koivuvenhokas, aikaisemmalta nimeltään venhoyökkönen, (Pseudoips prasinanus) on yleinen, kirkkaan vihreä yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Koivuvenhokas on yksi melko harvoista vihreistä perhoslajeista. Koiraan etusiivet ovat kellanvihreät ja siiven reunan ripsissä on usein punaruskeita täpliä. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset. Naaraan etusiivet ovat hivenen sinertävän vihreät ja takasiivet valkoiset. Molemmilla sukupuolilla etusiiven poikki kulkee kolme vaaleaa, rajoiltaan epäselvää vaaleaa vinojuovaa. Keskiruumis on etusiipien tapaan vihreä ja tuntosarvet voimakkaan punaruskeat. Siipiväli on koiraalla 31–36 mm ja naaraalla 34–40 mm.

Toukka on vaalean vihreä ja siinä on pieniä, vaaleita pisteitä. Selkäpuolella on pari vaaleaa pitkittäisjuovaa. Toukan pää on kookas ja peräpää kapenee teräväksi. Erityisenä tuntomerkkinä toukan vatsajaloissa on huomattavan suuret, imukuppimaiset tarttumapinnat.

Levinneisyys ja lentoaika 
Koivuvenhokasta tavataan Espanjasta Keski-Euroopan poikki Venäjälle ja aina Koreaan ja Japaniin saakka ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa lajia tavataan suurimmassa osassa maata elinalueen ulottuessa ainakin Etelä-Lappiin saakka. Perhonen lentää yhtenä sukupolvena kesä-heinäkuussa lentoajan huipun sijoittuessa kesäkuun loppupuoliskolle. Elo-syyskuussa voidaan tavata harvinaisen toisen sukupolven yksilöitä.

Elinympäristö ja elintavat 
Lehtimetsien laji, jota tavataan lisäksi puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lepäävät päivisin puissa, useimmiten lehtien alapinnoilla ja lähtevät lentoon illan hämärtyessä. Molemmat sukupuolet lentävät sekä valolle että syötille. Lentäessään perhoset tuottavat ultraääniä.

Naaras munii 200–250 munaa, jotka se sijoittelee lehtien alapinnoille. Toukat syövät öisin ja ovat täysikasvuisia elokuun lopulla tai syyskuun alussa. Koteloitumistaan varten toukka rakentaa lehden alapinnalle, puun kuorenrakoon tai maahanpudonneiden lehtien väliin vaaleanruskean, venettä muistuttavan kotelokopan, jonka sisällä itse kotelo sijaitsee. Kotelo talvehtii.

Ravintokasvi 
Toukka on polyfagi ja käyttää ravinnokseen monien erilaisten lehtipuiden lehtiä, erityisesti koivuja (Betula), leppiä (Alnus), pähkinäpensasta (Corylus avellana) ja tammea (Quercus robur).

Lähteet 

Venhokkaat