Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1966

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1966 pelattiin Englannissa, pelin syntysijoilla. Isäntämaa Englanti vei mestaruuden voittamalla loppuottelussa Saksan liittotasavallan jatkoajalla maalein 4–2.

Pelisysteemi säilyi samanlaisena kuin edeltäneissä turnauksissa: karsinnoista kisoihin pääsi 14 joukkuetta, isäntämaa Englanti ja hallitseva maailmanmestari Brasilia selviytyivät MM-kilpailuihin ilman karsintaa. Maat jaettiin neljään neljän joukkueen lohkoon, kunkin lohkon kaksi parasta pääsi puolivälieriin.

Englannin kisoissa nähtiin keskimääräistä vähemmän maaleja. Joukkueet pelasivat puolustavammin ja taktisemmin, malliesimerkkinä tästä isäntä- ja mestarijoukkue Englanti, valmentajanaan Alf Ramsey.

Järjestelyt
FIFA myönsi vuoden 1966 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen järjestelyoikeuden Englannille vuonna 1960 Roomassa pitämässään kokouksessa. Muut ehdokkaat kisaisänniksi olivat Espanja ja Länsi-Saksa. Näistä Espanja veti hakemuksensa viime metreillä pois ja antoi tukensa Englannin hakemukselle. Englannissa järjestetty turnaus oli Toisen maailmansodan jälkeisenä aikana ensimmäinen, joka järjestettiin maassa, joka oli suoraan osallinen sotaan. Aiemmat neljä turnausta pelattiin sotatoimien ulkopuolella olevissa, tai puolueettomissa maissa.

Karsinnat 

1960-luvulla Afrikan ja Aasian maat alkoivat pyrkiä tosissaan mukaan kansainvälisille jalkapallokentille. FIFA oli täysin eurooppalaisten ja eteläamerikkalaisten johtama järjestö, ja suhtautuminen Aasian ja Afrikan maihin oli nuivaa, eikä FIFAn johdossa ollut Stanley Rous ollut halukas ottamaan mukaan uusia tulokkaita. Kuin armopalana Aasian, Afrikan ja  Oseanian maille myönnettiin yksi jaettava kisapaikka. Tästä suivaantuneena 15 Afrikan maata vetäytyi karsinnoista, koska maanosalle ei myönnetty yhtä suoraa paikkaa MM-kilpailuihin. Myös Aasian maat vetäytyivät osoittaakseen tukensa Afrikan maille, tai eivät muiden ongelmien vuoksi osallistuneet karsintoihin. Lopulta karsintoihin osallistuivat ainoastaan Pohjois-Korea ja Australia. Phnom Penhissä järjestettyjen karsintaotteluiden jälkeen jaetun kisapaikan lunasti Pohjois-Korea. Euroopan maille oli MM-turnaukseen annettu yhdeksän paikkaa, Etelä-Amerikalle kolme paikkaa ja Pohjois- ja Keski-Amerikalle yksi paikka. Ilman karsintoja turnaukseen selviytyivät isäntämaa Englanti ja hallitseva mestari Brasilia.

Turnauksen kulku

Alkulohkot 
Englanti voitti oman alkulohkonsa, mutta teki ainoastaan neljä maalia, eikä päästänyt omaan päähän yhtään. A-lohkosta meni toisena joukkueena jatkoon Uruguay, jättäen taakseen Meksikon ja Ranskan. 

B-lohkosta jatkoon menivät Saksan liittotasavalta ja Argentiina. Kolmanneksi tuli Espanja ja  viimeiseksi jäi Sveitsi, joka 1962-kisojen tapaan hävisi kaikki ottelunsa.

C-lohkossa koettiin pienoinen yllätys, kun hallitseva maailmanmestari Brasilia jäi Portugalin ja Unkarin taakse kolmanneksi ja putosi jatkosta. Viimeiseksi jäi Bulgaria.

Myös D-lohkossa koettiin yllätys, kun Pohjois-Korea voitti Italian maalein 1-0 saavuttaen Neuvostoliiton jälkeen lohkon kakkossijan. Italia jätettiin kolmanneksi ja neljänneksi jäi Chile.

Puolivälierät 
Puolivälierissä Saksan liittotasavalta nappasi helpohkon  4-0 -voiton Uruguaysta. Suuryllätyksen ainekset olivat ilmassa, kun 22 minuutin pelin jälkeen Pohjois-Korea johti Portugalia jo 0-3. Kisojen kirkkain tähti, Portugalin "Musta pantteri" Eusebio teki kuitenkin neljä maalia, ja Augustino maalasi loppunumerot muotoon 5-3 Portugalin hyväksi.

Neuvostoliiton maalia Unkaria vastaan pelatussa puolivälieräkamppailussa vartioi kuuluisa "musta hämähäkki", Lev Jashin, jonka taakse unkarilaiset saivat ainoastaan yhden osuman Neuvostoliiton kahta vastaan. Englannin ja Argentiinan kohtaamisessa tehtiin vain yksi maali  - asialla isäntämaan Geoff Hurst. Samassa ottelussa Argentiinan Antonio Rattinista tuli kautta aikain ensimmäinen Wembleyllä kentältä ulosajettu aikuispelaaja.

Välierät 
Molemmat välieräottelut päättyivät numeroihin 2-1. Englanti voitti Portugalin kapteeni Bobby Charltonin maaleilla, ja Saksan maajoukkue voitti Neuvostoliiton Franz Beckenbauerin tehtyä voittomaalin.

Loppuottelu 
30. heinäkuuta Lontoon Wembley-stadionilla pelattua loppuottelua seurasi paikan päällä 96 924 katsojaa. Isäntämaa Englanti kohtasi Saksan liittotasavallan.

Englanti lähti otteluun kokoonpanolla Gordon Banks (mv), George Cohen, Ray Wilson, Nobby Stiles, Jack Charlton, Bobby Moore (kapteeni), Roger Hunt, Alan Ball, Bobby Charlton, Geoff Hurst ja Martin Peters.

Saksan liittotasavallan kokoonpano taas oli seuraavanlainen: Hans Tilkowski (mv), Horst-Dieter Höttges, Willi Schulz, Wolfgang Weber, Karl-Heinz Schnellinger, Helmut Haller, Franz Beckenbauer, Wolfgang Overath, Uwe Seeler, Siegfried Held ja Lothar Emmerich.

12 minuutin pelin jälkeen Saksan Helmut Haller laukoi ottelun avausmaalin Gordon Banksin selän taakse, mutta vain kuusi minuuttia tämän jälkeen Geoff Hurst ohjasi Bobby Mooren vapaapotkun maaliin nostaen isännät tasoihin. Jännittävä 1-1-tilanne säilyi 77. peliminuutille, kunnes Martin Peters vei Englannin 2-1-johtoon. Vain hetken ennen varsinaisen peliajan päättymistä Wolfgang Weberin vapaapotku upposi Englannin verkkoon, ja Saksa nousi tasoihin. Ottelua jatkettiin jatkoajalla. Kun 11 minuuttia jatkoaikaa oli pelattu, Hurst laukoi pallon yläriman alareunaan, josta se kimposi suoraan alaspäin. Tilanne oli hyvin epäselvä, sillä jalkapallon sääntöjen mukaan pallon tulisi olla kokonaan maaliviivan yli. Viimeaikaisten Oxfordin yliopiston tutkimusten ja videoanalyysien mukaan pallo ei ollut missään vaiheessa kokonaan maalikehikon sisäpuolella. Hurstin maali kuitenkin lopulta hyväksyttiin, ja Englanti siirtyi 3-2-johtoon. Lopullinen sinetti otellulle oli, kun Moore löysi pitkällä syötöllä vapaana olleen Hurstin, joka ei epäröinyt, vaan viimeisteli numeroiksi 4-2.

Alkulohkot

A-lohko

B-lohko

C-lohko

D-lohko

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Parhaat maalintekijät 

9 maalia
 Eusébio

6 maalia
 Helmut Haller

4 maalia
 Geoff Hurst
 Franz Beckenbauer
  Ferenc Bene
 Valeri Porkujan

Lähteet

Viitteet

Maailmanmestaruuskilpailut 1966
Maailmanmestaruuskilpailut