joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hiekkaranta

Hiekkaranta on hiekasta koostuva rannikon kaistale, joka ulottuu laskuveden rajasta kalliolle tai pysyvän kasvillisuuden rajalle.

Alempana hiekkaranta on toistuvasti veden alla, mutta ylemmäs vesi yltää vain voimakkaan myrskyn aikaan. Tälle kuivalle hiekkarannan alueelle, uimarannalle, hakeutuu usein ihmisiä ottamaan aurinkoa aurinkotuoleissaan.

Hiekka

Hiekkarannan hiekka koostuu usein kvartsista, sillä se on kestävää. Muitakin mineraaleja esiintyy maailman hiekkarannoilla.

Useimmat hiekkarannat saavat hiekkansa jokien mereen kuljettamasta maa-aineksesta. Jos joki padotaan, hiekan tulo tyrehtyy ja joen synnyttämä hiekkaranta saattaa kadota.

Joskus hiekkarannan hiekka on syntynyt paikallisesta kalliosta rapautumalla. Joskus hiekka on tullut meren pohjasta. Joidenkin hiekkarantojen hiekka koostuu merieläinten jäännöksistä.

Muuttuvaisuus

Hiekkaranta muuttaa jatkuvasti muotoaan aaltojen ja vuoroveden vaikutuksesta. Näin tapahtuu etenkin sellaisilla seuduilla, joilla vuodenaikojen vaihtelut ovat suuria. Talven myrskyissä aallonpituudeltaan lyhyiden aaltojen vaikutuksesta ranta kutistuu ja hiekka vetäytyy alemmas veden alle muodostaen särkän. Kesällä hiekkaranta taas laajenee, kun meri on tyynempi ja aallot ovat pidempiä.

Hiekkarannan jatkuviin muutoksiin pystyvät sopeutumaan vain harvat eliöt. Useat rantaeläimet sopeutuvat hiekkarannan oloihin kaivautumalla maahan.

Hiekkarannoille pystytetään joskus erilaisia rakenteita, jotka estävät hiekan kulkeutumisen paikkoihin, joihin sitä ei haluta, kuten sataman sisäänkäyntiin. Esteillä voidaan myös estää rannan häviäminen sivuttain tulevien aaltojen siirtäessä hiekkaa edemmäs. Tällainen este voi kuitenkin aiheuttaa sen, että edempänä rannikolla oleva hiekkaranta katoaa, kun se ei enää saa hiekkaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rannat
Hiekka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Samuli Antila

Samuli Antila (s. 1976) on tamperelainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Kirveenkantajat (Osuuskumma, 2013) on esihistorialliseen Suomeen sijoittuvaa paleofiktiota.

Teokset 
 
 
 
 Rajat ja muita kauheita tarinoita. Helsinki: Kuoriaiskirjat, 2014. ISBN 978-952-7021-26-2

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Paleofiktion kirjoittajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Sonic Blast

Sonic Blast on Aspectin kehittämä ja Segan julkaisema Sonic the Hedgehog-sarjan peli Sega Game Gearille. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa 12. joulukuuta 1996 ja päivää myöhemmin Japanissa nimellä G Sonic (Gソニック Jī Sonikku), muodostuen viimeiseksi ensimmäisen osapuolen peliksi kyseiselle alustalle, sekä toiseksiviimeiseksi virallisesti lisensoiduksi Game Gear-peliksi ennen vuonna 1997 julkaistua The Lost World: Jurassic Parkia. Peli julkaistiin myöhemmin loppuvuoden 1996 aikana myös Euroopassa.

Pelistä julkaistiin myös Sega Master Systemin kanssa yhteensopiva versio TecToyn ansiosta Brasiiassa joulukuussa 1997.

Sonic Blast liitettiin muiden Sonic-nimikkeiden kanssa Sonic Adventure DX:ään ja Sonic Mega Collection Plusiin. Pelin lopetuksen demo on avattavissa Sonic Gems Collectionissa.

Vaikka peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa yhdessä samannimisen Sonic 3D Blastin kanssa, peleillä ei ole paljoa mitään samanlaisuuksia. Viholliset, tasot ja pomovastukset ovat peleissä aivan erilaiset. Tarina on myös täysin erilainen; Sonic ja Knuckles liittyvät yhteen kerätäkseen viisi Chaos Emeraldia sekä kohdatakseen Eggmanin Silver Castlessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1996 videopelit
Sonic the Hedgehog -pelit
Sega Master System -pelit
Sega Game Gear -pelit
Virtual Console -pelit
Willy Stöwer

Willy Stöwer (22. toukokuuta 1864 – 31. toukokuuta 1931) oli Saksan keisarikunnan aikainen saksalainen taiteilija, kuvittaja  ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten merimaalauksista sekä litografioista. Monet hänen taideteoksistaan kuvaavat historiallisia tapahtumia, kuten matkustajalaiva RMS Titanicin uppoamista vuonna 1912.

Elämä 
Willy Stöwer syntyi Wolgastissa, Saksassa baltianmeren rannalla. Hän kouluttautui alun perin metallityömieheksi ja työskenteli teknikkona useiden saksalaisten varustamoiden insinööritoimistoissa. Hän sai nopeasti töitä piirtäjänä, kuvittajana ja taidemaalarina. Hänen taitonsa huomattiin aikaisin ja hänen piirtämistekniikkansa oli itseopittua. Vuonna 1892 hän meni naimisiin Henrietta Dettmannin kanssa. Tämä oli varakkaasta perheestä, minkä seurauksena Stöwer pystyi keskittymään taiteilijanuraan.

Keisari Wilhelm II:sta muodostui taiteilijan innokas kannattaja ja Stöwerin sanotaankin olleen keisari mielyisin merimaalaaja. Vuosina 1905-1912 Stöwer oli usein keisarin mukana tämän matkoilla. Hän oli Saksan laivastoliiton () johtokunnan jäsen. Hänelle myönnettiin kunniaprofessuuri vuonna 1907. Hänen myöhempään uraansa vaikutti hänen mesenaattinsa ja Saksan keisarillisen laivaston kohtalo.  Hänen suurimman luovuuden aika tuli päätökseen Saksan keisarikunnan hajoamisen myötä, ja hänen myöhempi uransa perustui joihinkin höyrylaivayhtiöiden tekemiin tilaustöihin. Hän kuoli jonkinasteisessa tuntemattomuudessa Berlin-Tegelin huvilallaan 31. toukokuuta 1931.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset taidemaalarit
Vuonna 1864 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Maître Gims

Maître Gims, oikealta nimeltään Gandhi Djuna, (s. 6. toukokuuta 1986) on kongolaistaustainen ranskalainen rap-artisti. Hän kuuluu Sexion d'Assaut -ryhmään, minkä lisäksi hän on julkaissut musiikkia myös sooloartistina.

Gims syntyi Kinshasassa, mutta muutti setänsä luokse Ranskaan kaksivuotiaana.

Gimsin ensimmäinen sooloalbumi Subliminal julkaistiin Wati B -levymerkillä toukokuussa 2013. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Ranskan albumilistan kakkoseksi, joka oli sen paras sijoitus listalla. Kymmenen parhaan joukossa se oli 38 viikkoa. Albumia on myyty Ranskassa yli miljoona kappaletta.

Toinen albumi Mon cœur avait raison julkaistiin elokuussa 2015. Se nousi heti listaykköseksi Ranskassa, ja oli listakärjessä kolme peräkkäistä viikkoa.

Diskografia

Sooloalbumit 
 Subliminal (2013)
 Mon cœur avait raison (2015)
 Ceinture noire (2018)

Mixtapet 
 La terre du mileu (2005)
 La Renouveau (2008)

EP:t 
 Simon Lemay (2013)

Lähteet 

Ranskalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Henri Bollström

Henri Bollström (s. 29. maaliskuuta 1984) on suomalainen raviohjastaja. Laukaassa asuva Bollström toimii nykyään pelkästään lainaohjastajana, mutta on aikaisemmin työskennellyt muun muassa Seppo Suurosen apuvalmentajana Juvalla. Bollström on vuonna 2001 alkaneella urallaan ohjastanut yhteensä lähes 13 000 ravilähtöä, joista hän on toukokuuhun 2022 mennessä voittanut yli 1 200. 

Henri Bollströmin isä on iskelmälaulaja Rainer Bollström.

Lähteet 
Suomen Hippoksen tilastot

Viitteet 

Suomalaiset raviohjastajat
Suomen romanit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Gitegan provinssi

Gitega on yksi Burundin 17 provinssista. Se sijaitsee maan keskiosassa. Provinssin pinta-ala on 1979 km² ja asukasluku noin 725 000 (2008 arvio).

Kunnat

Gitega on jaetu 11 kuntaan:

 Bugendana
 Bukirasazi
 Buraza
 Giheta
 Gishubi
 Gitega
 Itaba
 Makebuko
 Mutaho
 Nyanrusange
 Ryansoro

Burundin provinssit
Norjan läänit 1308–1662

Norjan läänit olivat tärkeitä hallinnollisia alueita Tanska-Norjassa ennen siirtymistä absoluuttiseen monarkiaan. Läänit () olivat olemassa 1308-1662.

1500-luvun alussa läänijako oli epävakaa, mutta muodostui neljästä kiinteästä linnaläänistä tai pääläänistä ja noin 30 pienläänistä, jotka kuuluivat vaihtelevasti päälääneihin. 1500-luvulta vuoteen 1660 neljä päälääniä olivat:
 Båhusin lääni (Bohuslän)
 Akershusin lääni
 Trondheimin lääni
 Bergenhusin lääni (johon kuului myös Pohjois-Norja)

Vuonna 1660 Norjassa oli yhdeksän päälääniä:
 Tunsbergin lääni
 Bratsbergin lääni
 Agdesidenin lääni
 Stavangerin lääni
 Akershusin lääni
 Bergenhusin lääni
 Trondheimin lääni
 Nordlandenen lääni
 Vardøhusin lääni
Pienläänien lukumäärää vähennettiin 17 lääniin.

Läänien tilalle tulivat amtit 1662 ja niitä seurasivat fylket 1919.

Norjan historia
Norjan läänit
Jumalten tuho (romaani)

Jumalten tuho on Juri Nummelinin vuonna 2012 ilmestynyt pulp-fantasiaromaani.

Aiheesta muualla 
 Juhani Karila: Ihanaa pulp-törkyä. Helsingin sanomat 14.3.2012.
 Juri Nummelin: Jumalten tuho: miten teini-iän novellista tuli ihanaa pulp-törkyä sisältävä romaani. Julkaisemattomia 19.3.2012.
 J. Tuomas Harviainen: Puhdasta, kaoottista, roskaviihdettä. Turun ylioppilaslehti 5/2012.
 Jarmo Karonen: Maailmanloppu iskee Forssaan . Satakunnan kansa 16.4.2012.
 Matti Komulainen: Sarjamurhaaja ei-mistään. Turun sanomat 11.5.2012.

Suomalaiset fantasiaromaanit
Vuoden 2012 kirjat
Luettelo Suomen taajamista

Luettelo Suomen taajamista voi viitata seuraavina vuosina tehdyn taajamarajauksen mukaiseen luetteloon:

Tilastokeskuksen paperimuodossa julkaisemat taajamaluettelot:
 Luettelo Suomen taajamista 1960
 Luettelo Suomen taajamista 1970
 Luettelo Suomen taajamista 1980
 Luettelo Suomen taajamista 1985
 Luettelo Suomen taajamista 1990
 Luettelo Suomen taajamista 1995
 Luettelo Suomen taajamista 2000

Tilastokeskuksen julkaisematon taajamaluettelo:
 Luettelo Suomen taajamista 2005

Tilastokeskuksen Internetissä julkaisemat taajamaluettelot:
 Luettelo Suomen taajamista 2011
 Luettelo Suomen taajamista 2012
 Luettelo Suomen taajamista 2013
 Luettelo Suomen taajamista 2014
 Luettelo Suomen taajamista 2015
 Luettelo Suomen taajamista 2016
 Luettelo Suomen taajamista 2017
 Luettelo Suomen taajamista 2018
 Luettelo Suomen taajamista 2019
 Luettelo Suomen taajamista 2020

Aiheesta muualla

 
 
 
 
 
 
 
 Tilastokeskus: Taajama-aste alueittain 31.12.2011
 Tilastokeskus: Taajama- ja haja-asutusalueväestö iän ja sukupuolen mukaan kunnittain 31.12.2011
 Tilastokeskus: Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2011
 Lounaispaikka  (YKR-taajamarajaukset vuosilta 1980, 1990, 2000 ja 2009 aineistossa Yhteiskunta > Asuminen ja rakentaminen)
Please Like Me

Please Like Me on australialainen komedia- ja draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC2-televisiokanavalla 28. helmikuuta 2013. Sarjan on luonut australialainen koomikko Josh Thomas, joka näyttelee myös sarjan päähenkilöä. Sarja käynnistyy, kun sarjan päähenkilön tyttöystävä jättää tämän, koska uskoo tämän olevan homoseksuaali.

Sarjaa oli aluksi tarkoitus esittää suositulla ABC1-televisiokanavalla, mutta se siirrettiin kakkoskanavalle. Sarjan tekijät epäilivät, että syynä on sarjan homoteemaisuus. ABC kuitenkin kiisti väitteen, sillä yhtiön edustajan mukaan nuorten aiheita käsittelevä televisiosarja vain sopii paremmin kakkoskanavalle. Puoli vuotta sarjan ensiesityksen jälkeen sitä alettiin esittää uusintana ykköskanavalla myöhäisillassa.

Sarjaa tuotettiin neljä tuotantokautta, ja toisen kauden esitys alkoi Yhdysvalloissa ja Australiassa elokuussa 2014. Suomessa ensimmäisen kauden jaksot julkaistiin Yle Areenassa Pride-viikolla 20. kesäkuuta 2014, jossa ne olivat katsottavissa kahden kuukauden ajan.

Juoni 
Sarjan päähenkilö on parikymppinen Josh, jonka tyttöystävä jättää hänet, koska uskoo Joshin olevan homo. Eron jälkeen Josh päätyy sänkyyn parhaan ystävänsä Tomin työkaverin Geoffreyn kanssa, mutta ei aio kertoa asiasta vanhemmilleen. Toisaalla Joshin äiti yrittää itsemurhaa, minkä seurauksena Josh joutuu muuttamaan takaisin äitinsä luokse.

Näyttelijät

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Viralliset kotisivut 
 Sarja Yle Areenassa

2010-luvun televisiosarjat
Australialaiset draamasarjat
Australialaiset komediasarjat
Homoseksuaalisuus taiteessa
ABC:n televisio-ohjelmat (Australia)
Sarita

Sarita on naisen etunimi, alkujaan espanjalainen diminutiivimuoto nimestä Saara (Sarah). Nimi esiintyy myös Intiassa, jossa se johtuu virtaavaa merkitsevästä sanskritin sanasta.

Suomessa nimi Sarita on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1 190 henkilölle.
 Saritan nimipäivä on 19. heinäkuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015.

Tunnettuja Saritoja 

 Sarita Friman-Korpela, suomalainen romanitutkija ja neuvotteleva virkamies
 Sarita Heikkinen, suomalainen pesäpalloilija
 Sarita Koskelin (ent. Harma), suomalainen televisiotuottaja
 Sarita Montiel, oik. Maria Antonia Abad, espanjalainen näyttelijä ja laulaja
 Sarita Skagnes, norjalainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti

Lähteet 

Etunimet
Juuttiviha

Juuttiviha oli Kalmarin unionin hajoamiseen liittyvä sota, jonka aikana unionikuningas Hannu I:n joukot ahdistelivat Suomen rannikkoa.

Taustaa 
Kalmarin unionin maiden unionikuningas Hannu I kruunattiin Ruotsin kuninkaaksi marraskuussa 1497 tämän lyötyä valtionhoitajan Sten Sture vanhemman joukot Rotebron taistelussa syyskuussa 1497. Hannun yritykset vahvistaa kuninkaanvaltaa Ruotsissa aiheuttivat kuitenkin vastustusta, minkä seurauksena osa valtaneuvoksista nousi kesällä 1501 uuteen kapinaan. Seuraavana vuonna kapinalliset ulottivat valtansa myös Suomeen.

Sodan tapahtumat 
1507–1509 kuninkaan joukot ahdistelivat laivoillaan Suomen ja Ahvenanmaan rannikkoja ja valloittivat väliaikaisesti Kastelholman linnan Ahvenanmaalla sekä polttivat muun muassa Porvoon ja Turun kaupungit. Turun tuomiokirkko menetti samalla merkittävän osan arvoesineistään. Merellä tanskalaiset kaapparit häiritsivät Viipurin kauppayhteyksiä. Nostoväki ei kyennyt torjumaan äkisti mereltä ilmaantuvia hyökkääjiä, eikä sitä voitu pitää jatkuvasti aseissa.

Jälkiseuraukset 
Lyypekki ja sen hansaliittolaiset liittyivät 1509 sotaan kuningas Hannua vastaan, minkä seurauksena tämä joutui vetämään laivastonsa Juutinrauman suojaksi ja menetti samalla Itämeren herruuden. Merikaupan tappiot sekä sotalaivastojen ylläpitokustannukset saivat osapuolet solmimaan aselevon huhtikuussa 1512. Valtionhoitaja Svante Niilonpoika oli kuollut talvella, ja hänen seuraajastaan käytiin valtaneuvosten kesken ankaraa kamppailua. Seuraavana vuonna kuoli myös kuningas Hannu, jota seurasi hänen poikansa Kristian II.

Katso myös 
 Vanha viha
 Ruotsin vapaussota

Lähteet

Viitteet 

1500-luvun sodat
1500-vuosikymmen
1510-luku
Suomen keskiaika
Suomen sodat
Ruotsin sodat
Tanskan keskiaika
Lyypekin historia
Rotel Tours

Rotel Tours on saksalainen matkailuyritys, joka järjestää matkoja hotellibussien (rotelli) avulla ympäri maailman. "Rotelli" on lyhenne sanoista "rullaava hotelli" (saks. "Das Rollende Hotel"). Rotellissa yhdistyvät bussimatkailu ja majoitus, minkä ansiosta matkanteko on riippumatonta kohdealueen palveluista.

Rotellin majoitustilat sijaitsevat joko bussissa (integroitu rotelli) tai bussin perässä vedettävässä rotelliperäkärryssä. Majoitustilat ovat tiiviisti kolmessa kerroksessa ja muistuttavat kapselihotellia. Tarjolla on sekä yhden että kahden henkilön nukkumakapseleita. Rotellissa on myös keittiö, jonka avulla henkilökunta tarjoilee matkailijoille aamupalaa ja muita aterioita. Matkaan mahtuu mukaan kerralla 20-40 matkustajaa.

Rotellin keksi ja patentoi saksalainen Georg Höltl, joka halusi tarjota asiakkailleen edullisen mutta telttamajoitusta mukavamman tavan matkustaa. Ensimmäinen rotellimatka tehtiin vuonna 1959 Münchenistä Jerusalemiin.

Rotellimatkoja on tehty myös Suomeen ainakin 1970-luvulla. Ylen haastattelussa rotellituristeja arvosteltiin tuolloin siitä, etteivät he tuoneet tuloja paikallisille yrittäjille, koska majoitus ja eväät olivat omasta takaa matkassa mukana. Myös valtiovalta puuttui asiaan. Linja-auton perässä vedettävä rotellivaunu kiellettiin ja ne määrättiin Suomessa vedettäväksi kuorma-autolla, jolloin kannattavuus tietysti heikkenee. Rotellit katosivatkin Suomen turistiliikenteestä melko nopeasti.

Myös nykyisin rotelliautoja näkyy ajoittain Suomessa.  Pohjoismaissa rotellimatkoja järjestetään esimerkiksi reitillä Helsinki-Nordkapp-Oslo. Ulkomailla rotellimatkoja järjestetään ympäri maailman.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.rotel.de - Rotel Toursin kotisivut
 Rotel - The German Bus Hotel - Uniq Hotels -verkkosivuston juttu Roteleista

Matkailualan yritykset
Erikoisajoneuvot
Osuuskumma

Osuuskumma on vuonna 2012 perustettu tamperelainen osuuskuntamuotoinen kirjankustantamo, joka julkaisee spekulatiivista fiktiota eli tieteis- ja fantasiakirjallisuutta. Osuuskumma julkaisee pääasiassa omien jäsentensä julkaisuja ja novelliantologioita. Kustantamo on julkaissut myös kolme käännöskirjaa ja vieraskielisiä teoksia. Osuuskumma julkaisi ensimmäisen suomalaisen steampunk-antologian vuonna 2012.

Osuuskumman kirjailijat 

Osuuskumman julkaisuissa ovat esiintyneet myös Janne Harju, Risto Isomäki, Siria Kohonen, Aleksi Kuutio, Anastasia Lapintie, Liliana Lento, Kalle Lintunen, J. Pekka Mäkelä, Kristel Nyberg, Sari Peltoniemi, Tiina Raevaara, Antti Riimuvuori, Timo Saarto, Tuomas Saloranta, M. G. Soikkeli ja Jeff VanderMeer.

Julkaisuja 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Luojola, Taru: Myöhempien aikojen liiketoimintamahdollisuuksia. Tampere: Osuuskumma, 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut.

Suomalaiset kirjankustantamot
Suomalaiset osuuskunnat
Heikki Nevala

Heikki Nevala (s. 1982) on suomalainen science fiction- ja kauhunovellisti. Nevala on Osuuskumma-kustantamon jäsen. Nevala voitti vuonna 2009 Portti-novellikilpailun novellilla ”Koneesta sinä olet syntyvä” ja samalla novellilla Atorox-palkinnon 2010.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Heikki Nevala. Burning Bridge Literary Agency.
 Jussi K. Niemelä: Arvet. Tähtivaeltaja 1/2011.

Suomalaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Magdalena Hai

Magdalena Hai (kirjailijanimi; s. 1978 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija. Hänen teoksensa Kerjäläisprinsessa (Karisto, 2012) oli ensimmäinen suomalainen steampunk-romaani, ja hän on kirjoittanut myös steampunk-novelleja.

Magdalena Hai sai vuoden 2017 Tulenkantaja-palkinnon teoksestaan Kurnivamahainen kissa. Vuonna 2018 Royaumen aikakirjat -sarjan avausteos Kolmas sisar oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaana. Vuonna 2020 Haille myönnettiin Kaarina Helakisa -palkinto.

Teokset

Gigi ja Henry -trilogia
 Kerjäläisprinsessa (2012, Karisto)
 Kellopelikuningas (2013, Karisto)
 Susikuningatar (2014, Karisto)

Royaumen aikakirjat
 Kolmas sisar (2018, Otava)
 Isetin solmu (2021, Otava)

Painajaispuoti

Muita teoksia
 Mörkö Möö ja Mikko Pöö (2012, Karisto)
 Haiseva käsi ja muita kauheita tarinoita Uhriniituntakaisesta (2016, Karisto) 
 Kurnivamahainen kissa (2017, Karisto)
 Neiti Kymenen ihmeellinen talo (2020, Otava)
 ''Kuolleiden kirja – Paluu Uhriniituntakaiseen (2020, Karisto)

Mukana julkaisuissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Magdalena Hain kotisivut

Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Spekulatiivinen runous

Spekulatiivinen runous eli tieteisrunous tai fantasiarunous on science fiction - tai fantasia-aiheista runoutta. Sf-runoutta julkaistaan melko vähän. Se on myös tulkinnanvaraista, koska runojen fantastiset elementit voivat olla myös kielikuvia. Muun muassa Harry Martinsonin Aniara (1956) voidaan lukea tieteisaiheiseksi runoelmaksi.

Lähteet 

Fantasiakirjallisuus
Tieteiskirjallisuus
Runous
Sanni Franssi

Sanni Franssi (s. 19. maaliskuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Real Sociedadia. Aiemmin hän on kotimaansa lisäksi pelannut Sveitsissä, Italiassa ja Tanskassa. Hän on pelannut kesäkuun 2022 loppuun mennessä 58 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.

Seurajoukkueet 

Franssi on Riihimäen Nappulaseuran kasvatti, joka pelasi ensimmäiset liigaottelunsa kaudella 2012. PK-35:n vakiokokoonpanoon hän nousi vuotta myöhemmin ja teki varsinaisen läpimurtonsa 2014, jolloin Franssi oli kauden puoliväliin mennessä iskenyt jo 14 maalia, ollen liigan toiseksi paras maalintekijä. Hänet valittiin myös Naisten Liigan kesäkuun pelaajaksi. Ennen siirtymistään ulkomaille hän ehti pelata kaudella 2016 liigassa 15 ottelua, joissa hän teki 20 maalia. Koko liigaurallaan hän on pelannut 87 ottelua, joissa hän teki 51 maalia.

PK-35:n lisäksi Franssi on Suomessa aikuisten tasolla edustanut Vantaan Jalkapalloseuraa naisten Ykkösessä ja Kakkosessa.

Kesällä 2017 Franssi siirtyi Italian Serie A:han Juventuksen joukkueeseen. Edellisellä kaudella hän pelasi Sveitsissä Zürichin joukkueessa, josta hän palasi kesäkaudeksi Suomeen PK-35:een. Vuonna 2020 hän voitti Fortuna Hjørringin joukkueessa Tanskan-mestaruuden. Syksyllä 2020 hän siirtyi espanjalaisseura Real Sociedadiin.

Maajoukkueura 
Tyttöjen eri ikäkausimaajoukkueita Franssi on heinäkuuhun 2014 mennessä edustanut 16 kertaa ja tehnyt niissä 2 maalia. Hän kuului Suomen joukkueeseen elokuussa 2014 Kanadassa pelatuissa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa ja tuli vaihtopelaajana kentälle jokaisessa kolmessa Suomen ottelussa Ensimmäisen naisten maaottelunsa Franssi pelasi helmikuussa 2015, ja ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki syyskuussa 2016 EM-karsintaottelussa Portugalia vastaan.

Franssi on ennen vuoden 2022 EM-kilpailujen alkua pelannut 58 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.

Muuta 
NHL-jääkiekkoilija Santeri Hatakka on Franssin pikkuveli.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jalkapallon naisten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2014 järjestettiin Kanadassa 5.–24. elokuuta 2014. Kyseessä oli järjestyksessään seitsemäs jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten MM-lopputurnaus.

MM-kisojen isäntäkaupunkeina toimivat Edmonton, Moncton, Montreal ja Toronto. Turnauksessa pelasi yhteensä 16 joukkuetta, jotka oli jaettu neljään alkulohkoon. Jokaisen lohkon kaksi parasta selvisi puolivälieriin. MM-kisojen loppuottelu pelattiin 24. elokuuta Montrealin olympiastadionilla.

Suomi selviytyi turnaukseen, kun Suomen alle 19-vuotiaat sijoittuivat neljän parhaan joukkoon vuonna 2013 Walesissa käydyissä EM-kilpailuissa. Suomesta MM-lopputurnauksessa olivat mukana myös erotuomari Kirsi Heikkinen sekä avustavat erotuomarit Anu Jokela ja Tonja Paavola.

Pelipaikat

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Pudotuspelit

Ottelukaavio

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lähteet 
MM-lopputurnauksen viralliset kotisivut

Viitteet 

Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2014
Kanadan jalkapallo
Vuoden 2014 jalkapallo
Fargo (televisiosarja)

Fargo on  yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka on luonut Noah Hawley. Fargo alkoi FX-kanavalla 15. huhtikuuta 2014. Suomessa  sarjaa esittää Hero ja HBO Nordic. Fargo perustuu Coenin veljesten samannimiseen elokuvaan vuodelta 1996. Coenin veljekset ovat toimineet sarjan tuottajina. Sarjan pääosissa ovat Billy Bob Thornton, Allison Tolman, Colin Hanks ja Martin Freeman.

Kausi 1 

Tammikuussa 2006 palkkamurhaaja Lorne Malvo (Billy Bob Thornton) ohittaa Bemidjin (Minnesota) ja saa aikaan väkivallan vyöryn. Tapahtumien keskiöön joutuu tahtomattaan nössö vakuutusmyyjä Lester Nygaard (Martin Freeman). Varaseriffi Molly Solverson (Allison Tolman) ja konstaapeli Gus Grimly (Colin Hanks) naapurikaupunki Duluthista yhdistävät voimansa selvittääkseen joukon murhia joiden he uskovat liittyvän  Malvoon ja Nygaardiin.

Näyttelijät

Pääosissa

Sivurooleissa

Kausi 2
Sarjan luojan Noah Hawleyn mukaan toinen kausi käsittelee tapahtumia 1979 Sioux Fallsissa (Etelä-Dakota), mihin sarjan ensimmäisellä kaudella monesti viitattiin; nuori Lou Solverson ja Mollyn äiti tulevat olemaan siinä.

Näyttelijät

Pääosissa

Sivurooleissa

Kausi 3

Näyttelijät

Pääosissa

Vastaanotto
Sarja sai yhteensä 18 Emmy-ehdokkuutta muun muassa parhaasta minisarjasta tai televisioelokuvasta, ohjauksesta ja käsikirjoituksesta. Martin Freeman ja Billy Bob Thornton saivat ehdokkuudet parhaasta miespääosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa ja Colin Hanks parhaasta miessivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa. Allison Tolman sai ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa. 

Fargo palkittiin parhaan minisarjan tai televisioelokuvan sekä parhaan minisarjan tai televisioelokuvan miespääosan Golden Globella (Billy Bob Thornton).

Lähteet

Aiheesta muualla 

2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Golden Globe -palkitut televisiosarjat
Elokuviin perustuvat televisiosarjat
FX:n televisio-ohjelmat
Marianne Miettinen

Marianne Miettinen (s. 13. kesäkuuta 1975) on suomalainen jalkapallovalmentaja, joka toimii Suomen alle 19- ja alle 20-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkueiden päävalmentajana. Hän on suorittanut Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n A-valmentajalisenssin vuonna 2002 ja Pro-lisenssin 2006. Suomen Palloliiton järjestämän jalkapallovalmentajakoulun Miettinen suoritti vuosina 2006–2007. Hän on työskennellyt myös Palloliiton koulutussihteerinä sekä julkaissut jalkapallovalmennukseen liittyvän kirjan. Syyskuussa 2018 Suomen Palloliitto valitsi Miettisen tyttöjen huippujalkapallopäälliköksi.

Pelaajaura 
Miettinen on Tikkurilan Palloseuran kasvatti, joka omalla peliurallaan edusti pääsarjatasolla Helsingin Jalkapalloklubia sekä toista helsinkiläisseuraa Puistolan Urheilijoita. Hän siirtyi valmentajaksi lopetettuaan pelaajauransa 22-vuotiaana.

Valmennusura 
Miettinen on toiminut muun muassa Puistolan Urheilijoiden sekä Åland Unitedin liigajoukkueiden päävalmentajana. Tammikuussa 2009 Miettinen teki sopimuksen Damallsvenskanissa pelanneen Stattena IF:n kanssa, ollen ensimmäinen suomalaisvalmentaja Ruotsin naisten pääsarjassa. Miettinen erosi kuitenkin tehtävästään kesken kauden joukkueen huonon menestyksen vuoksi. Tyttöjen eri ikäkausimaajoukkueita hän on valmentanut vuodesta 2010 lähtien ja Miettinen on ollut mukana myös naisten maajoukkueen valmennusryhmässä. Vuonna 2010 hän valmensi lisäksi naisten B-maajoukkuetta.

Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkue selvisi Miettisen johdolla välieriin vuonna 2013 Walesissa järjestetyissä EM-kilpailuissa ja saavutti samalla paikan vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-lopputurnaukseen.

Kommentaattori 
Miettinen on toiminut vuodesta 2016 lähtien Yle Urheilun jalkapalloasiantuntijana. Miesten EM-kisoissa 2016 hän oli Ylen studiossa asiantuntijana. Miettinen sai paljon positiivista palautetta asiantuntevista kommenteistaan. Jotkut katsojat olivat puolestaan ärsyyntyneet siitä, että jalkapalloa kommentoimassa oli nainen. Miettinen itse ihmetteli kohua ja sanoi olevansa mielellään kaatamassa raja-aitoja ja hajottamassa lasikattoa. Miettinen toimii Ylen tv-kommentaattorina myös MM-kisoissa 2018.

Teokset 
Jalkapalloilun malliharjoituksia ympäri maailmaa, Kannustusvalmennus P&K, 2010. ISBN 978-952-51671-6-0.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Harmaamurmeli

Harmaamurmeli (Marmota caligata) on osissa Kanadaa ja Yhdysvaltoja Pohjois-Amerikan itäosissa tavattava murmeli. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.

Taksonomia

Alaskanmurmelia (M. broweri) pidettiin aikaisemmin harmaamurmelin alalajina, mutta nykyisin se on luokiteltu omaksi lajikseen. Harmaamurmeli voidaan jakaa edelleen kolmeen alalajiin:
M. c. caligata Kanadan Yukonissa ja yhdysvaltojen Alaskassa.
M. c. cascadensis eteläisessä ja läntisessä Brittiläisessä Columbiassa Kanadassa ja Washingtonissa Yhdysvalloissa
M. c. okanagana Kanadan Yukonin ja Luoteisterritorion eteläosissa, Brittiläisen Columbian itäosissa, Albertan länsiosissa, sekä Idahossa ja Montanassa Yhdysvalloissa.

Koko ja ulkonäkö
Harmaamurmelien ruumiin pituus on 450–600 mm ja hännän pituus 170–250 mm. Painoa niillä on 3 600–9 000 g. Urokset ovat naaraita kookkaampia. Turkin väri vaihtelee vatdapuolen ja alaruumiin kermankeltaisesta valkoiseen selkäpuolella yläruumiin kellertävästä kellanruskeaan. Jalat ovat mustat. Päässä kuonon, päälaen ja leuan paikkeilla on mustia tai tummanruskeita laikkuja.

Levinneisyys ja elinympäristö
Harmaamurmelia tavataan alueella, joka ulottuu Alaskasta ja Yukonista pohjoisessa Washingtoniin, Idahoon ja Montanaan etelässä. Sen elinympäristö käsittää puuttomia vuoristoniittyjä kivikkoineen. Alaskassa sitä tavataan myös aina merenpinnan tasolle asti tyypillisempiä vuoristoja matalammalla.

Elintavat
Harmaamurmelit ovat hyvin sosiaalisia. Niitä esiintyy perheryhmissä, jotka käsittävät tavallisesti hallitsevan uroksen yhden tai useamman täysikasvuisen naaraan ja niden jälkasvua kolmeen ikävuoteen saakka. Halltisevan uroksen kotialueen laitamilla voi olla yksinäisiä alempiarvoisia uroksia. Naarailla voi olla hallitseva asema keskenään ja hallitsevat naaraat voivat esimerkiksi estää muita lisääntymästä. Murmelit voivat olla niin yksi- kuin moniavioisiakin. Moniavioisuus on jonkin verran yleisempää levinneisyysalueen eteläosissa. 

Laji horrostaa levinneisyysalueensa eteläosissa lokakuusta helmikuuhun ja pohjoisempana syyskuusta huhtikuuhun. Horrostaminen tapahtuu pesäkoloissa yhdessä perheryhmän kanssa. Naaraat lisääntyvät horroksen päättyessä. Tiineys kestää noin kuukauden ja poikasia syntyy kerrallaan 4–5. Naaras voi saada poikueen joka toinen vuosi. 

Harmaamurmelit käyttävät ravinnokseen pääasiassa heiniä ja muita ruohovartisija kasveja. Sen petoeläimiä ovat esimerkiksi maakotka, kojootti, kettu, harmaakarhu, mustakarhu, susi, ahma ja puuma. Uhan havaitessaan harmaamurmeli antaa hälytysäänen. Ilmasta ja maalta uhkaaville vaaroille on oma hälytysäänensä.

Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt harmaamurmelin elinvoimaiseksi lajiksi. Sitä tavataan laajalla aluella, sitä pidetään yleisenä ja lajilla ei ole huomattavia uhkia. Kantojen uskotaan olevan vakaita. Metsästys lihan ja turkkien takia on harvinaista.

Lähteet 
 

Murmelit
Dilarə Kazımova

Dilara Kazimova (azeriksi: Dilarə Kazımova. s. 20. toukokuuta 1984 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on azerbaidžanilainen laulaja ja näyttelijä. Hän edusti Azerbaidžania Eurovision laulukilpailussa 2014 Kööpenhaminassa, kappaleella "Start a Fire".

Azerbaidžanilaiset laulajat
Vuonna 1984 syntyneet
Azerbaidžanin euroviisuedustajat
Vuoden 2014 euroviisuedustajat
Elävät henkilöt
Carlos Zambrano

Carlos Augusto Zambrano Ochandarte (s. 10. heinäkuuta 1989 Callao) on perulainen jalkapalloilija. Hän on vuodesta 2012 lähtien pelannut Bundesliigan Eintracht Frankfurtissa. Zambranon pelipaikka on toppari.

Zambrano siirtyi kotimaastaan Saksaan Schalken junioreihin 17-vuotiaana vuonna 2006. Hän siirtyi kesällä 2010 juuri Bundesliigaan nousseeseen FC St. Pauliin, pelattuaan sitä ennen Schalken edustusjoukkueessa 16 ottelua. Kesällä 2012 Eintracht Frankfurtiin.

Maajoukkuetasolla Zambrano on pelannut Perun maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien.

Lähteet

Perulaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Bernard Cornfeld

Bernard Cornfeld (1927 Turkki – 1995 Lontoo) oli yhdysvaltalainen liikemies, sijoitusrahastojen perustaja ja sijoitushuijari. Cornfeld perusti jo 1960-luvun alussa rahastoihin sijoittavan rahaston (fund of funds, rahastojen rahasto) ja yhteensä lähes 20 sijoitusrahastoa, monet niistä veroparatiiseihin.

Bernard Cornfeld syntyi Turkissa, mutta varttui New Yorkin Brooklynissa. Hänen isänsä oli näyttelijä. Toisen maailmansodan aikana Cornfeld toimi kauppalaivaston miehistö- ja upseerikouluttajana. Sodan jälkeen hän suoritti tutkinnot psykologiasta ja sosiaalialalta ja työskenteli jonkin aikaa sosiaalityöntekijänä. Jo poikavuosinaan taitavaksi myyjäksi osoittautunut Cornfeld siirtyi sosiaalialalta sijoitusbisnekseen, muutti Ranskaan ja ryhtyi sijoitusrahasto-osuuksien myyjäksi.

Cornfeld kaupitteli osuuksia Jack Dreyfusin perustamasta Dreyfus Fund -rahastosta vuodesta 1955 lähtien. Perustamansa Overseas Investors Servicesin kautta Cornfeld aluksi markkinoi Dreyfus Fundia. 

Myöhemmin International Overseas Services (IOS) oli suuryritys ja Cornfeldin rahastorakennelman ydin, jolle veronkierto ja lakien luova tulkinta eivät olleet vieraita. IOS rahasti asiakkaitaan tehokkaasti erilaisilla palkkioilla, jotka saattoivat nousta 20:een prosenttiin sijoituksen arvosta. Asiakkaiden varoja sijoitettiin ulkopuolisten kohteiden ohella myös IOS:n omiin tuotteisiin, mikä lisäsi sen tuottavuutta omistajille entisestään. Rahasto keräsi 1960-luvun lopulle mentäessä (silloisessa rahassa) 2,5 miljardin dollarin pääoman ja Cornfeld itse yli 100:n miljoonan dollarin (v. 2009 noin 600 miljoonaa dollaria) omaisuuden.

IOS ajautui vaikeuksiin 1960-luvun lopulla ja perustaja Bernard Cornfeld sai potkut yhtiöstä vuonna 1970. Kirjassa Miljoonahuijarit – suurpetkuttajien värikäs historia Kari Nars kertoo, ettei Cornfeldia saatu huijauksista oikeuden eteen lukuun ottamatta hänen entisen yhtiönsä henkilökunnan ajamaa kannetta, jonka seurauksena hän sai 11 kuukauden vankilatuomion. Elämänsä lopulla hän asui Los Angelesin Beverly Hillsissä.

Lähteet

Viitteet

Talousrikolliset
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Baltšik

Baltšik () on Mustanmeren rannalla sijaitseva kaupunki Etelä-Dobrujan alueella Koillis-Bulgariassa.

Kaupungin vanha nimi, joka on peräisin antiikin Kreikan ajalta, on Dionysopolis. Baltšik sijaitsee 42 kilometriä koilliseen lähialueen suurimmasta kaupungista Varnasta, jossa on myös Baltšikin lähin lentoasema. Vuoden 2009 lopussa Baltšikissa asui 12 196 asukasta, joista suurin osa oli bulgarialaista alkuperää. Lento Helsinki-Vantaan lentoasemalta Varnan lentoasemalle kestää noin kaksi tuntia ja 40 minuuttia.

Lähteet 
 http://www.napsu.fi/matkailu/matkakohteet/eurooppa/bulgaria/balchik

Bulgarian kaupungit
Digitaalinen fysiikka

Digitaalinen fysiikka on fysiikassa ja kosmologiassa sarja teoreettisia näkökantoja, jotka pohjatuvat siihen olettamukseen, että maailmankaikkeus on pohjimmiltaan kuvailtavissa informaatiolla ja on siksi laskettavissa.

Tietojenkäsittelyteoria
Teoreettinen fysiikka
Lise Rønne

Lise Rønne (s. 1. marraskuuta 1978 Viborg, Tanska) on tanskalainen juontaja. Hän juonsi tanskan The X Factor ohjelmaa neljä kautta ja Dansk Melodi Grand Prix -kilpailun vuonna 2011. Rønne valittiin juontajaksi vuoden 2014 Eurovision laulukilpailulle yhdessä Nikolaj Koppelin ja Pilou Asbækin kanssa.

Lähteet

Tanskalaiset henkilöt
Juontajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Pilou Asbæk

Johan Philip ”Pilou” Asbæk (s. 2. maaliskuuta 1982 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen näyttelijä. Hän tuli tutuksi Kasper Juulin roolista televisiosarjassa Vallan linnake.

Vuonna 2010 Asbæk sai Berliinin elokuvajuhlien Shooting Stars Award -palkinnon.

Hänet valittiin juontajaksi vuoden 2014 Eurovision laulukilpailuun yhdessä Lise Rønnen ja Nikolaj Koppelin kanssa.

Asbæk näytteli Euron Greyjoyta televisiosarja Game of Thronesissa vuosina 2016–2019. Vuonna 2017 ensi-iltansa saaneessa Ghost in the Shell -scifielokuvassa Asbækilla on miespäärooli Batouna, terrorisminvastaisen Osasto 9:n erikoissotilaana.

Asbækilla on päärooli Arto Halosen ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa The Guardian Angel, joka ilmestyi vuonna 2018. Elokuva on tositapahtumiin perustuva psykologinen trilleri, jonka keskiössä on Hypnoosimurha, Tanskassa vuonna 1951 sattunut kaksoismurhatapaus. Asbæk näyttelee Anders Olsenia, kööpenhaminalaista poliisia, joka johtaa tapauksen tutkintaa.

Filmografia

Elokuvat
 To verdener (2008)
 Dig og Mig (2008)
 Comeback (2008)
 R (2010)
 En familie (2010)
 Bora Bora (2011)
 A Hijacking (2012)
 Kapgang  (2013)
 Spies & Glistrup (2013)
 Lucy (2014)
 Metsästäjät (2014)
 9. huhtikuuta (2015)
 Krigen (2015)
 The Great Wall (2016)
 Ben-Hur (2016)
 Ghost in the Shell (2017)
 The Guardian Angel – Suojelusenkeli (2018)
 Woodshock (2018)
 Overlord (2018)
 Run Sweetheart Run (2020)
 Outside the Wire (2021) 
 Uncharted  (2022)
 Samaritan  (2022)
 Aquaman and the Lost Kingdom  (2023)

Televisiosarjat
 Rikos (2009)
 Kovaa peliä Kööpenhaminassa (2009-2010)
 Vallan linnake (2010–2013)
 Borgiat, maan ja taivaan valtiaat (2013)
 1864  (2014)
 Game of Thrones'' (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tanskalaiset näyttelijät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Kingsley Coman

Kingsley Coman (s. 13. kesäkuuta 1996 Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Coman on pelannut juniorina US Sénart-Moissyssä ja Paris Saint-Germainissa. Ennen siirtymistään Saksaan hän edusti italialaisseura Juventusta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Coman oli voittamassa Paris-Saint-Germainissa Ranskan-mestaruutta 2013 ja 2014, vaikkei tosin pelannut seurassa kuin kolme Ranskan pääsarjaottelua. Lisäksi hän voitti Ranskan supercupin 2013. Juventuksessa hän voitti 2015 Italian liiga- ja cupmestaruuden sekä supercupin. Bayern Münchenissä hän on voittanut Saksan-mestaruuden 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 ja 2021, Saksan cupin 2016, 2019 ja 2020 sekä DFL-Supercupin 2016, 2017, 2018 ja 2020. Coman oli myös kaudella 2020 voittamassa mestarien liigaa (UCL), jossa hän teki loppuottelun ainoan maalin PSG:tä vastaan. Hän voitti myös vuoden 2020 seurajoukkueiden maailmanmestaruuden.

Coman pelasi kaikki neljä ottelua Ranskan karsiutuessa välierissä alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Ranskan jalkapallomaajoukkueessa Saksaa vastaan marraskuussa 2015. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän viimeisteli Venäjä-ottelussa maaliskuussa 2016. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2016 välieräkamppailua lukuun ottamatta kaikki ottelut Ranskan hopeajoukkueessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Maanalainen kaupunki

Maanalainen kaupunki tarkoittaa kaupungissa olevia, toisiinsa liittyviä maanalaisia tiloja. Tilojen tarkoitus voi olla suojapaikka, toimistotila tai asuintila. Maanalaisia kaupunkeja voivat olla julkisen liikenteen tilat, mausoleumit, kellari, vesisäiliöt tai viemärit. Historiallisia maanalaisia kaupunkeja ovat katakombit. Useat historialliset maanalaiset kaupungit ovat suosittuja turistikohteita. . 

Termillä viitataan usein nykyisiin moderneissa suurkaupungeissa sijaitseviin maanalaisiin tiloihin ja niitä yhdistäviin tunneleihin, joissa voi sijaita kauppakeskuksia, toimistotiloja, väestönsuojia, metroasemia tai muita palveluita. Sisäänkäynti voi olla maanpäällisistä rakennuksista, joita tunnelit yhdistävät tai maanalaisilla kaupungeilla voi olla omia sisäänkäyntejä.

Maanalaiset kaupungit ovat hyödyllisiä etenkin erittäin kylmissä tai kuumissa ilmastoissa, sillä maanalaiset tilat mahdollistavat ympärivuotisen toiminnan kontrolloidussa ilmastossa. Myös maailman suurkaupungeissa on kiinnostusta asuintilojen laajentamisesta maan alle.

Ehkäpä tunnetuimpia maanalaisia kaupunkeja ovat Kanadan Montrealissa sijaitseva RÉSO ja Guinnesin ennätysten kirjan mukaan suurin maanalainen kauppakeskus Toronton PATH, jossa on 371 600 m2 myymälätilaa.

Helsingin maanalainen kaupunki 
Helsingin maanalaiseen kaupunkiin kuuluvat Asematunneli, Rautatientorin ja Kampin metroasemat ja liiketilat. Kampin metroasema on yhteydessä Kampin kauppakeskukseen, ja maan alla sijaitsevat esimerkiksi pitkän matkan bussiterminaali ja suuri pysäköintihalli. Maanalainen yhteys löytyy myös Sokokselle ja Stockmannille.

Myös Kaisaniemen, Hakaniemen ja Sörnäisten metroasemien yhteydestä löytyy samankaltaisia, mutta pienempiä maanalaisia tiloja. Helsingissä maan alla sijaitsee myös ostoskäytäviä, tietokonehalleja, liikuntapaikkoja, kaukolämpöputkia, metro- ja huoltotunneleita sekä pysäköintitiloja. Helsingin maanalainen yleiskaava on tiettävästi ainoa laatuaan maailmassa.

Lähteet 

Kaupunkimaantiede
Rakennukset ja rakennelmat
Carro Celeste

Carro Celeste on italialaissyntyisen Mariella Bettineschin (s. 1948) ympäristötaideteos Turussa, kaupunginteatterin ja Wäinö Aaltosen museon välisellä Itsenäisyydenaukiolla. Se on paljastettu vuonna 1994.

Teos on kumipyörillä varustettu koboltinsininen laatta, joka on sijoitettu aukion nurmikkorinteeseen. Poptaidetta ja konstruktivismia henkivä teos luo illuusion liikkeestä, vaikka on kiinnitetty maahan näkymättömällä tukirakenteella.

Bettineschin mukaan teos liittyy suomalaiseen kulttuuriin ja pohjoisten kansojen mytologiaan, jossa Otava on tärkeä tähtikuvio. Italiaksi Otavaa kutsutaan Carro Celesteksi eli ”taivaalliseksi vaunuksi”.

Lujitemuovista, ruostumattomasta teräksestä ja kumista valmistetun teoksen mitat ovat 440 × 700 cm, korkeus noin 80 cm.

Kiiltäväpintainen teos on herättänyt keskustelua eikä kestä kovin hyvin Suomen sääoloja. Teoksen kymmenen paikallaanolovuoden jälkeen taiteilija Jarmo Ahlqvist uudisti sen pinnan akryylimaalilla 2004, edellisen entistysyrityksen epäonnistuttua lujitemuovikerroksen osoittauduttua ilmoitettua ohuemmaksi. Teosta on myös silloin tällöin pesty erilaisin tempauksin. Vuonna 2003 pesijänä oli Turun Saippuatehtaan perinteitä jatkanut Johnson Diversey -yhtiö, ja Taiteiden yönä 2005 teoksen pesi Turun siivoustekninen yhdistys yritystukijoineen.

Lähteet

Turun patsaat ja veistokset
Ålandsposten

Ålandsposten oli Helsingissä vuonna 1919 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Otto Emanuel Anderssonin nimissä julkaistu Ålandsposten perustettiin vastustamaan Åland-lehden ja sen päätoimittajan Julius Sundblomin edustamaa pyrkimystä liittää Ahvenanmaa Ruotsiin. Sen taustaryhmä halusi säilyttää ahvenanmaalaiset osana suomenruotsalaista kansakuntaa. Kerran viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin tarpeettomana Ahvenanmaan kysymyksen siirryttyä valtioiden väliseksi asiaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ålandsposten digitoituna kansalliskirjastossa

Ahvenanmaa
Helsingin media
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet
Luettelo Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteereistä

Tämä on luettelo Neuvostoliiton kommunistisen puoleen pääsihteereistä. Neuvostoliiton kommunistisella puolueella (NKP) ei ollut puheenjohtajaa, joten puolueen korkein valta oli käytännössä sen keskuskomitean sihteeristöä johtaneella henkilöllä, pääsihteerillä. Nykyisen Venäjän federaation kommunistisen puolueen pääsihteeri on Gennadi Zjuganov.

Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin viralla oli olemassaolonsa aikana kaikkiaan viisi eri nimikettä: tekninen sihteeri (1917–1918), sihteeristön puheenjohtaja (1918–1919), vastuullinen sihteeri (1919–1922), pääsihteeri (1922–1953, 1966–1991) sekä ensimmäinen sihteeri (1953–1966).

Pääsihteerit

Neuvostoliiton johtajat
Luettelot Neuvostoliitosta
Saturnus syö poikansa

Saturnus syö poikansa () on espanjalaisen taidemaalarin Francisco de Goyan maalaus, joka yleisen käsityksen mukaan esittää antiikin Kreikan jumalaa Kronosta (roomalaisten Saturnus) syömässä yhtä lapsistaan.

Saturnus syö poikansa on yksi Goyan niin sanotuista mustista maalauksista, jotka hän maalasi vuosina 1820–1823 Quinta del Sordo -nimisen kesäasuntonsa erään huoneen seinille. Nimitys ”mustat maalaukset” tulee sekä maalaussarjan synkästä aihepiiristä että niissä käytetystä runsaasti mustasta väristä. Maalaukset olivat myöhemmin Goyan perheen omistuksessa, eikä niitä juuri tunnettu julkisuudessa ennen vuotta 1873, jolloin talo ja sen mukana myös maalaukset päätyivät uudelle omistajalle. Ne siirrettiin sen jälkeen kankaalle ja ne olivat näytteillä Pariisissa vuonna 1878. Maalaukset lahjoitettiin vuonna 1881 Espanjan valtiolle ja ne ovat olleet vuodesta 1889 näytteillä Madridin Museo del Pradossa. Saturnus syö poikansa -maalauksen sanotaan olevan yksi sarjan ilmaisuvoimaisimmista. Sen voidaan nähdä kuvaavan vertauskuvallisesti valtansa menettämistä pelkäävän ihmisen ahdistusta.

Maalauksen alkuperäistä nimeä ei tiedetä. Taidemaalari Antonio Brugada, joka luetteloi Goyan pojan omistukseen päätyneet taideteokset Goyan kuoleman jälkeen joskus 1800-luvun puolivälissä, käytti siitä pelkästään nimeä Saturnus. Ranskalainen Charles Yriarte, joka ensimmäisenä julkaisi kuvauksen ”mustista maalauksista” vuonna 1867, käytti tästä työstä nimeä Saturnus syö poikansa (monikossa). Prado-museon vuoden 1900 luettelossa nimi korjattiin yksikköön.

Maalauksen leveys on 81,4 senttimetriä ja korkeus 143,5 senttimetriä.

Myös Peter Paul Rubensilla on samanniminen ja samaa aihetta esittävä maalaus.

Lähteet

Aiheesta muualla

Francisco de Goyan maalaukset
Kannibalismi
Anna-Riikka Rajanen

Anna-Riikka Rajanen (s. 16. huhtikuuta 1986 Kemi) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Törnävän kesäteatterissa ja Ryhmäteatterissa. Rajanen on käynyt Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun ja asuu Helsingissä. Hänet nähtiin Nelosen televisiosarjassa Tripla Arses-joukkueessa lokakuussa 2015. Rajanen nähdään Persilja-peikkona Tonttuakatemia-nimisessä joulukalenterissa joulukuussa 2019.

TV-työt 
 Jukka Lindströmin Sivuhistoria – Aada Poulsen, 2022
 Tonttuakatemia – Persilja, 2019
 Tarinanmetsästäjät – oma itsensä ja useita rooleja eri lyhytelokuvissa, 2018
 Tripla – oma itsensä, 2015

Näytelmät 

Häräntappoase, Harrastajateatteri Pinokkio ry, Vuokko, 2001
 Kevään herääminen, Kemin kaupunginteatteri, Wendla, 2002
Oliver! (musikaali), Kemin kaupunginteatteri, Bet/Nancy, 2002
Godspell (musikaali), Harrastajateatteri Pinokkio ry, Pheggy, 2002
Velho ja leijona, Kemin kaupunginteatteri, Lucy, 2003
Tohvelisankarin rouva, Kemin kaupunginteatteri, Piia, 2004
Tukkijoella, Kemin kaupunginteatteri, Anni, 2005
Solveigin laulu, Kemin kaupunginteatteri, Solveig, 2006
 Kultaiset hupsut, Kemin kaupunginteatteri, Fairy May, 2006
Ronja Ryövärintytär, Törnävän kesäteatteri, Ronja, 2006
Tuhkimo, Törnävän kesäteatteri, Rosina-hiiri, 2007
 Loppuun asti lystikkäät, Kemin kaupunginteatteri, Lotta, 2007
Pieni merenneito, Kemin kaupunginteatteri, Pieni Merenneito, 2007
Heinähattu ja Vilttitossu, Törnävän Kesäteatteri, Vilttitossu, 2008
Piilomaan pikku aasi, Törnävän Kesäteatteri, Korppu-koira, 2009
 Poikkeus ja sääntö, ohj. Enrico Stolzenburg, useita rooleja, 2010
 Kaulapantapeli, ohj. Linda Wallgren, Tyttö, 2010
 Sotamies Jokisen vihkiloma, ohj. Vesa Vierikko & Kari-Pekka Toivonen, Jokisen vaimo, 2010
Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen, Törnävän Kesäteatteri, Rusalina, 2010
Veljeni Leijonamieli, Törnävän Kesäteatteri, useita rooleja 2010
 Vastamuisto, intiimi tanssi- ja musiikkiteos, tanssi ja laulu, 2011
 Tori, koreografi Kati Korosuon (TaM) taiteellinen opinnäyte, tanssija, 2011
 Coriolanus, ohj. Lauri Mattila, Sicinius, 2011
Siunattu hulluus, Törnävän Kesäteatteri, Ruusu, 2011
Jäniksen vuosi, Ryhmäteatteri, ohj. Esa Leskinen, 2013
Robin Hoodin sydän, Ryhmäteatteri, ohj. Juha Kukkonen, 2013
 Neljäs tie, Suomen Kansallisteatteri, ohj. Esa Leskinen, 2013
 Tipping Point, ohj. Alma Lehmuskallio, Dunjasha, 2012
 Vanhan rouvan lokikirja, monologi, teksti Kyllikki Villa, 2012
Liisa Ihmemaassa – Tyttö, joka aikaan putosi (Liisa), ohj. Juha Kukkonen, Ryhmäteatteri 2014
Peppi Pitkätossu, Helsingin Kaupunginteatteri, 2015 (päärooli)

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Harry Bertoia

Arieto ”Harry” Bertoia (10. maaliskuuta 1915 San Lorenzo, Friuli, Italia – 6. marraskuuta 1978 Barto, Pennsylvania) oli italialais-amerikkalainen muotoilija, kuvanveistäjä ja äänitaiteilija, joka tunnetaan erityisesti 1950-luvun alussa suunnittelemistaan teräsverkkotuoleista, koruistaan ja suurista liikkuvista seinäkoristeistaan.

Elämä ja ura
Harry Bertoia matkusti 15-vuotiaana synnyinmaastaan Italiasta Yhdysvaltain Detroitiin tapaamaan isoaveljeään, päätti jäädä maahan ja aloitti opinnot teknillispainotteisessa high schoolissa. 1930-luvun lopulla hän opiskeli detroitilaisessa taidekoulussa sekä stipendiaattina Eliel Saarisen johtamassa Cranbrookin taideakatemiassa, jossa tutustui muiden muassa Walter Gropiukseen sekä Ray ja Charles Eamesiin.

Vuonna 1950 Bertoia muutti Pennsylvaniaan työskentelemään yhdessä Hans ja Florence Knollin kanssa. Pian syntyi viiden metallilangasta hitsatun sisustusesineen kokoelma, josta kuuluisimmaksi tuli Diamond-nojatuoli.

Ääniveistokset
1950-luvun puoliväliin mennessä Bertoia oli ansainnut niin paljon Knollin valmistamilla kalusteillaan, että saattoi keskittyä kuvanveistoon chicagolaisen Graham Foundationin jäsenenä. Hän otti veistoksiinsa mukaan äänen, jonka lähteinä hän käytti metallilevyjä. Hän jopa konsertoi ja levytti ääniveistostensa soittajana teemalla Sonambient.

Bertoia kuoli keuhkosyöpään 63-vuotiaana 1978.

Lähteet

Aiheesta muualla
Bertoian virallinen sivusto

Yhdysvaltalaiset muotoilijat
Italialaiset muotoilijat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Yhdysvaltalaiset muusikot
Amerikanitalialaiset
Risto Ojanen (toimittaja)

Risto Ojanen (s. 1949) on suomalainen toimittaja ja filosofian tohtori. Hän on toiminut Porin Teatterin johtajana vuosina 1997-1999. Ojanen on toiminut myös teatteriarvostelijana Satakunnan Kansaan ja kirjoittanut myös muun muassa Teatterilehteen. Ojanen oli myös Tyrvään Sanomien päätoimittajana vuodesta 2000 vuoteen 2005. Nykyisin hän toimii Porin Teatterikerhon puheenjohtajana.

Lähteet 
 http://www.pori.fi/uutiset/2014/06/porinteatterinhistoriavalmistuuvuonna2017.html#.U81J7bFwwok

Suomalaiset teatterinjohtajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt