joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Onnellinen prinssi

Onnellinen prinssi on Oscar Wilden kirjoittama kirja. Se ilmestyi vuonna 1888 lastensatukokoelmassa The Happy Prince and Other Tales. Kirjassa esiintyy samanniminen patsas.

Juoni 

Korkean pilarin päässä kaupungin yläpuolella on patsas, joka esittää Onnellista Prinssiä. Se on yltä päältä peitetty ohuilla kultaisilla lehdillä, silminä on kaksi loistavaa safiiria, ja suuri punainen rubiini välkehti miekan kahvassa. Kaikki ihailevat suuresti Onnellista Prinssiä. Eräs pääskynen tapaa prinssin. Aluksi prinssi kertoo sairaasta lapsesta ja pyytää pääskystä viemään rubiinin. Seuraavaksi hän kertoo kirjurista, jonka huoneessa on niin kylmä, ettei hän voi kirjoittaa näytelmää loppuun, eikä tuli pala uunissa. Hän pyysi pääskystä viemään toisen silmän kirjurille. Lopuksi kertoo tytöstä, jolta on kadulle pudonnut tavaraa ja hänelle pääskynen tuo toisenkin silmän. Sitten pääskynen pudottaa prinssin pinnalla olevan kullan köyhille, kunnes prinssi on paljas, harmaa ja ruma. Pieni pääskynen ei tahdo lähteä Egyptiin. Pääskynen tahtoo olla prinssin luona. Kun tulee ankara pakkanen, pääskynen on kuollut.

Suomennokset
Onnellinen Prinssi ynnä muita kertomuksia; suom. Helmi Setälä, kuv. Walter Crane ja Jacomb Hood. Otava, 1907 
Onnellinen prinssi. kuv. Ota Janeček, suom. Kirsi Kunnas. Weilin + Göös, 1970
Onnellinen prinssi; kuv. Jean Claverie, suom. Anja Ylönen. Lasten keskus, 1980
Onnellinen prinssi: kuunnelma, Oscar Wilden samannimisestä kertomuksesta Yleisradiolle dramatisoinut Antti Einari Halonen, suom. Eeva-Liisa Manner; Yleisradio, 1984
Onnellinen prinssi ja muita tarinoita; suom. Jaana Kapari. Teos, 2007

Aiheesta muualla
Onnellinen prinssi ja muita tarinoita Internet Archivessa 
Onnellinen prinssi ja muita tarinoita Gutenberg-projektissa 
Onnellinen prinssi (HTML) 
 Jaana Kapari suomensi Oscar Wilden sadut yksiin kansiin. Helsingin sanomat 7.3.2007. (STT)
 Mari Viertola: Onnellinen prinssi ja muita tarinoita. Turun sanomat 22.3.2007.
 Katja Heikkinen: Onnellinen prinssi ja muita tarinoita. Joensuun ylioppilaslehti 4/2007.

Brittiläiset kirjat
Vuoden 1888 kirjat

de:Die Nachtigall und die Rose
Balto – muutoksen tuulet

Balto – muutoksen tuulet (Balto III: Wings of Change) on vuonna 2004 valmistunut Balto-elokuvien kolmas osa. Sen pääosassa on Balton ja Jennan poika, joka työskentelee postikoirana. 

Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Elokuvat koirista
Suoraan videolle julkaistut elokuvat
Ihmisapinat

Ihmisapinat (Hominoidea) on kädellisten lahkoon ja apinoiden osalahkoon kuuluva nisäkkäiden yläheimo. Siihen kuuluvat nykyiset gibbonien (Hylobatidae) ja isojen ihmisapinoiden (Hominidae) heimot, ja lisäksi joukko esihistoriallisia apinaheimoja.

Ihmisapinat ovat tyypillisesti suurikokoisia, ja niiden ruumiinpaino vaihtelee lajista riippuen neljän ja 200 kilogramman välillä. Muihin apinoihin verrattuna niillä on suhteellisen leveä nenä ja pitkät eturaajat. Kaikilta ihmisapinoilta puuttuu häntä (tosin joillakin esihistoriallisilla lajeilla oli häntä) Etuhampaat ovat leveät, ja useimmat lajit syövät pelkkää kasviravintoa.  Varsinkin isot ihmisapinat ovat hyvin älykkäitä. Simpanssi osaa käyttää työkaluja, ja gorillat ja orangit oppivat kommunikoimaan ihmisen kanssa viittomakielellä. Ihmistä lukuun ottamatta lähes kaikki lajit elävät Afrikan ja Kaakkois-Aasian trooppisissa sademetsissä. Kaikki lajit paitsi ihminen ovat uhanalaisia, ja erityisesti gorillat ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon.

Luokittelu 
Aikaisemman luokituksen mukaan ihmisapinoihin kuului kolme heimoa: gibbonit eli pienet ihmisapinat (Hylobatidae), suuret ihmisapinat (Pongidae) ja ihmiset (Hominidae). Nykyisin kaksi jälkimmäistä on yhdistetty isojen ihmisapinoiden heimoksi, johon kuuluvat gorillat, simpanssit, ihmiset ja orangit.

Uusimman, vuonna 2005 julkaistun luokituksen mukaan ihmisapinoihin kuuluu 21 elossa olevaa lajia kahdeksassa eri suvussa. Monet lajit jaetaan lisäksi useisiin alalajeihin, mutta niitä ei ole mainittu alla olevassa luettelossa. Uhanalaisuustiedot perustuvat IUCN:n Punaiseen listaan.

 Isot ihmisapinat (Hominidae)
 Gorillat (Gorilla)
 Idängorilla (Gorilla beringei)   erittäin uhanalainen
 Gorilla (Gorilla gorilla)   äärimmäisen uhanalainen
 Ihmiset (Homo)
 Ihminen (Homo sapiens)   elinvoimainen
 Simpanssit (Pan)
 Bonobo (Pan paniscus)   erittäin uhanalainen
 Simpanssi (Pan troglodytes)   erittäin uhanalainen
 Orangit (Pongo)
 Sumatranoranki (Pongo abelii)   äärimmäisen uhanalainen
 Borneonoranki (Pongo pygmaeus)   erittäin uhanalainen
 Tapanulioranki (Pongo tapanuliensis)   äärimmäisen uhanalainen
 Gibbonit (Hylobatidae)
 Bunopithecus
 Hulokki (Bunopithecus hoolock)   erittäin uhanalainen
 Gibbonit (Hylobates)
 Notkeagibboni (Hylobates agilis)   erittäin uhanalainen
 Hylobates albibarbis   erittäin uhanalainen
 Klossingibboni (Hylobates klossii)   erittäin uhanalainen
 Lari (Hylobates lar)   erittäin uhanalainen
 Hopeagibboni (Hylobates moloch)   erittäin uhanalainen
 Borneongibboni (Hylobates muelleri)   erittäin uhanalainen
 Kalottigibboni (Hylobates pileatus)   erittäin uhanalainen
 Nomascus
 Indokiinangibboni (Nomascus concolor)   äärimmäisen uhanalainen
 Nomascus gabriellae   erittäin uhanalainen
 Nomascus hainanus   äärimmäisen uhanalainen
 Nomascus leucogenys   äärimmäisen uhanalainen
 Nomascus siki   erittäin uhanalainen
 Symphalangus
 Siamanki (Symphalangus syndactylus)   erittäin uhanalainen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tutkijat löysivät biologisen syyn sille, miksi ihmisapinoilla ei ole häntää Tekniikan Maailma 22.9.2021
 Animal Diversity Web: kuvia ihmisapinoista 
 

Ihmisen evoluutio
Seulonnan keskeiset artikkelit
Fröbelin Palikat (DVD)

Fröbelin Palikat on lastenyhtye Fröbelin Palikoiden kokoelma-albumi. Siihen on lisätty hittejä levyiltä ja muilta videoilta.

Kappaleet 
Haivaara (Parhaat palat )
Svengi-jengi (Parhaat palat )
Hippulat vinkumaan (Hippulat vinkumaan)
Roxammakko (Hippulat vinkumaan)
Leikimme ja loikimme (Zupadibum)
Tuiki, tuiki, tähtönen (Saa tonttuilla!)
Konkkis (Sutsisatsi)
Hankalajuttu (Sätkyukot)
Sadetanssi (Sätkyukot)
Eläimellinen uimakoulu (Sutsisatsi)
Autot vanhanaikaiset (Sutsisatsi)
Kurki (Zupadibum)
Pallo (Hippulat vinkumaan)
Töihin sirkukseen (Hippulat vinkumaan)
Kapteeni käskee (Hippulat vinkumaan)
Yxi (Parhaat leikkilaulut 1)
Heikki ja Kaija (Sutsisatsi)
Kaivan monttua (Zupadibum)
7-leikki (Sätkyukot)
Leijonan metsästys (Fröbelin Palikat)
Taputan (Sutsisatsi)
Letkujumppa (Sutsisatsi)
Kirppu kotieläimeksi (Sätkyukot)
Robotti-rock (Fröbelin Palikat)
Ha-he-hi-ho-hu-hy-hå-hä-höö (Sutsisatsi)
Maja (Sätkyukot)
Autopesula (Hippulat vinkumaan)
Peilin edessä (Lisää leikkilauluja)
Sätkyukko (Sätkyukot)
Huugi-guugi (Fröbelin Palikat)
Maasta se sienikin (Zupadibum)
Junan lähtö (Fröbelin Palikat)
Rumpali Rumba-Ali (Parhaat leikkilaulut 2)
Ville ja Valle (Fröbelin Palikat)
Soitan suuta (Hippulat vinkumaan)
Huimapäät (Harlekiini-klubi  1993) (Sutsisatsi)
Sutsisatsi (Harlekiini-klubi  1993) (Sutsisatsi)
Yksin satulassa (Harlekiini-klubi  1993) (Sutsisatsi)
Sikamainen juttu (Harlekiini-klubi 1993) (Sutsisatsi)

 Lisäksi mukana haastattelu vuodelta 1993 (MTV3)

Fröbelin Palikoiden DVD:t
Tyler Ennis

Tyler Ennis (s. 6. lokakuuta 1989 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Ottawa Senatorsia.

Ura
Ennis aloitti junioriuransa WHL:ssä Medicine Hat Tigersissa kaudella 2005–2006, jolloin hän teki seurassa 10 tehopistettä 43 pelissä. Seuraavalla kaudella hänestä tuli Tigersin kulmakiviä hyökkäyksessä tehden 26 maalia ja 50 pistettä. Pudotuspeleissä hän auttoi joukkueen mestaruuteen.

Kaudella 2007–2008 Ennis oli joukkueen paras ja sarjan neljänneksi paras pistemies runkosarjassa 91 pisteellään. Onnistuneen kauden jälkeen Buffalo Sabres varasi Ennisin 26. pelaajana vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuudessa. Kausi jäi hänen viimeisekseen juniorisarjoissa.

Ennis siirtyi Sabresiin kaudeksi 2009–2010 ja debytoi NHL:ssä lokakuussa 2009 Philadelphia Flyersia vastaan ja teki samassa pelissä myös NHL-uransa avausmaalin. Hän vietti runkosarjan suurimmaksi osaki AHL:ssä Portland Piratesissa, jossa hän teki tehot 23+42=65 ja oli AHL:n tulokkaiden maalipörssin jaetulla kärkisijalla. Kauden päätteeksi hänet valittiin sarjan valmentajien valitsemaksi AHL:n tulokkaaksi. Tim Connollyn loukkaannuttua Ennis kutsuttiin Sabresin kokoonpanoon viimeisiin yhdeksään runkosarjapeliin. Ennis vakuutti peleissä ja hän pelasi joukkueen paidassa myös pudotuspeleissä.

Kaudella 2010–2011 Ennis sijoittui tehoilla 20+29=49 NHL:n tulokkaiden pistepörssissä neljänneksi.

Ennis kaupattiin 2020 trade-deadlinella Ottawasta Edmonton Oilersiin. Lokakuussa 2020 Ennis teki yksivuotisen jatkosopimuksen Oilersin kanssa.

Lokakuussa 2021 Ennis teki Ottawa Senatorsin kanssa yksivuotisen ja 900 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura
Ennis edusti Kanadaa nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja voitti kultaa. Hän edusti aikuisten maajoukkuetta ensimmäisen kerran vuoden 2015 MM-kilpailuissa, joissa hän myös voitti kultaa.

Tilastot

Lähteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Jääkiekon maailmanmestarit
Ottawa Senatorsin pelaajat
Buffalo Sabresin varaamat pelaajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Tammenterho

Tammenterho on tammen tuottama pähkinä. Tammenterho sisältää yhden tai joskus harvoin kaksi siementä, jotka ovat kovan kuoren sisällä. Tammenterhojen pituus vaihtelee 1–6 senttimetrin ja leveys 0,8–4 senttimetrin välillä. Tammenterhon kypsyminen kestää lajista riippuen 6–24 kuukautta.  

Tammenterhot ovat tärkeää ravintoa monille nisäkkäille ja linnuille. Niitä syövät esimerkiksi orava, metsähiiri, pähkinähakki ja sepelkyyhky. Sen sijaan koiralle ne voivat olla vaarallisia.
 
Tammenterhoja on käytetty myös ihmisravinnoksi. Niissä on tanniineja, joka voivat suuria määriä nautittaessa aiheuttaa muun muassa vatsaoireita,. maksavaivoja ja syöpää.  Tanniineja saadaan kuitenkin poistettua liottamalla ja keittämällä, jolloin terhoista tulee syötäviä. Niissä on runsaasti kaliumia, rautaa ja A- ja E-vitamiineja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Acorn Harvest: Acorn Foraging and Recipes  Fres Bites Daily 

Tammet
Pähkinät
Airamo

Airamo on suomalainen sukunimi. Airamo-nimisiä henkilöitä:

Aino Airamo (1883–1969), kääntäjä ja kirjailija
Arvo Airamo (1897–1955), näytelmäkirjailija
Elin Airamo (1886–1971), kansanedustaja
Hemmo Airamo (1893–1963), koomikko, näyttelijä ja teatteriohjaaja
Riitta Saastamoinen

Ulla Riitta Saastamoinen (s. 10. helmikuuta 1940 Kuopio) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden kandidaatti. Saastamoinen toimi kansanedustajana kaksi kautta ajalla 21. maaliskuuta 1987 – 23. maaliskuuta 1995 edustaen Kuopion läänin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään. Ennen kansanedustajuuttaan hän toimi Suomen maakuntakirjailijat ry:n toiminnanjohtajana.

Lähteet

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Kuopion kaupunginvaltuutetut
Pohjois-Savon vaalipiiri
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Armas Komi

Armas Kalervo Komi (s. 8. helmikuuta 1940 Loimaa) on suomalainen maanviljelijä ja poliitikko. Hän asuu Joroisissa. Komi toimi kansanedustajana kaksi kautta ajalla 22. maaliskuuta 1991 – 23. maaliskuuta 1999 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään. Hänen tyttärensä Katri Komi oli keskustan kansanedustaja vuosina 1999–2015.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Joroisten kunnanvaltuutetut
Etelä-Savon vaalipiiri
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Kolikon heittäminen

Kolikon heittäminen (tai kruuna vai klaava) on eräs arvonnan muoto, tapa tehdä päätös tai valinta kahden eri vaihtoehdon välillä. Siinä kolikko heitetään ilmaan siten, että se pyörii ympäri useita kertoja. Joko etukäteen tai kolikon ollessa ilmassa sovitaan, kumpaa vaihtoehdoista kolikon eri puolet (kruunu eli kruuna ja klaava) edustavat. Kolikon voidaan antaa pudota maahan, se voidaan ottaa kiinni kämmenelle tai lyödä nurin toisen käden selkäpuolelle. Se, kumpi kolikon puoli jää ylöspäin, kertoo valinnan tuloksen. Mikäli heitto on suoritettu oikein eikä siihen liity epärehellisyyttä (kolikkoa ei ole esimerkiksi painotettu), kummallakin vaihtoehdolla on yhtä suuri todennäköisyys tulla valituksi.

Kolikon heittämistä käytetään urheilussa esimerkiksi kenttäpuoliskoiden arpomiseen pelaaville joukkueille tai viimeisenä keinona ottelun lopputuloksen ratkaisemisessa. Esimerkiksi jalkapallo-ottelut ratkaistiin aikaisemmin jatkoajan jälkeisessä tasatilanteessa arpomalla, kuten vuoden 1968 Euroopan-mestaruuskilpailujen välieräottelussa, jossa Italia voitti Neuvostoliiton kolikonheitolla. Käytännöstä on sittemmin luovuttu rangaistuspotkukilpailun kehittämisen myötä. Kolikkoa heitetään myös erilaisissa peleissä ja yleensäkin erilaisissa valintatilanteissa puolueettomana keinona, jos ratkaisua ei muuten saada aikaan.

Katso myös 
Höpsismi
Teikkaus

Lähteet 

Päätöksenteko
Onnenpelit
Peliteoria
Jouni Mykkänen

Jouni Mykkänen (s. 6. lokakuuta 1939 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä 1970–1974, minkä jälkeen hän työskenteli johtotehtävissä Yleisradiossa 1975–1994 ja Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtajana 1995–2006.

Mykkäsen isä oli toimittaja Eino Mykkänen ja äiti keittäjä Martta Rissanen. Mykkänen kävi kansa- ja keskikoulun Sodankylässä, mistä hänen äitinsä oli kotoisin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1958.

Mykkänen valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta keväällä 1964 pääaineenaan yleinen valtio-oppi. Hän opiskeli myös kansantaloutta, sosiologiaa, poliittista historiaa ja kansainvälistä oikeutta. Opiskeluaikanaan Mykkänen työskenteli Maataloushallituksen toimistovirkailijana 1958–1959, Uuden Suomen toimittajana 1960 ja Yleisradion toimittajana 1960–1964. Hän liittyi Kansalliset Ylioppilaat ry:hyn ja samalla kokoomukseen vuonna 1959. Mykkänen oli vuonna 1960 perustamassa Kansallisten Ylioppilaiden Liittoa, josta tuli myöhemmin Tuhatkunta.

Ennen valintaansa eduskuntaan Mykkänen työskenteli kokoomuksen tiedotussihteerinä ja -päällikkönä 1964–1970. Tehtävää tarjosi hänelle aiempi tiedotussihteeri Harri Holkeri. Kansanedustajana Mykkänen toimi 23. maaliskuuta 1970 – 31. joulukuuta 1974. Hän on ollut myös Espoon kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen sekä Sodankylän kunnanvaltuuston jäsen.

Poliittisen uransa jälkeen Mykkänen toimi Yleisradiossa. Hän oli Radio 1:n johtaja 1975–1984, koko radion johtaja ja pääjohtajan varamies 1985–1989 sekä resurssi- ja varapääjohtaja 1990–1994. Hän oli Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtaja vuodesta 1995. Mykkänen jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2006. Hän sai kulttuurineuvoksen arvonimen vuonna 2007.

Mykkänen on ollut naimisissa kahdesti ja hänellä on kuusi lasta. Yksi lapsista on kansanedustajana vuodesta 2015 ja sisäministerinä vuosina 2018–2019 toiminut Kai Mykkänen.

Lähteet

Viitteet

Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Espoon kaupunginvaltuutetut
Sodankylän kunnanvaltuutetut
Kansanedustajat
Lapin vaalipiiri
Ylen toimittajat
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiipeilyteline

Kiipeilyteline on liikuntaan ja leikkimiseen tarkoitettu rakennelma, jossa voi kiipeillä. Yksinkertaisimmillaan se on puusta tehty teline, johon on kiinnitetty esimerkiksi köysiä. Kiipeilytelineitä on usein leikkipuistoissa sekä koulujen ja päiväkotien pihoilla. Kiipeilytelineitä on yhdistetty muun muassa liukumäkien kanssa. 

Leikkipaikka
Juhani Orrenmaa

Heikki Juhani Orrenmaa (s. 27. heinäkuuta 1939 Lapua) on suomalainen opettaja ja poliitikko. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri ja työskennellyt muun muassa matemaattisten aineitten opettajana ja vanhempana lehtorina Kuortaneella ja Seinäjoella, Turun ja Porin läänin koulutoimentarkastajana sekä kehitysyhteistyötehtävissä Keniassa. 

Orrenmaa toimi kansanedustajana kahteen otteeseen vuosina 1970–1972 ja 1975–1979. Kansanedustajana hän edusti Vaasan läänin vaalipiiriä ja kuului Liberaalisen kansanpuolueen eduskuntaryhmään. Lisäksi hänet valittiin Seinäjoen kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1978 presidentin valitsijamieheksi.

Vuosina 1958–1966 Orrenmaa kilpaili yleisurheilijana edustaen Kauhavan Wisaa. Hänen päälajinaan oli 110 metrin aitajuoksu. Tässä lajissa hän voitti hopeaa Kalevan kisoissa 1963.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomalaiset liberaalit poliitikot
Suomalaiset opettajat
Seinäjoen kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset pika-aitajuoksijat
Vaasan vaalipiiri
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Gordon Haskell

Gordon Haskell (27. huhtikuuta 1946  Verwood, Dorset, Englanti – 16. lokakuuta 2020) oli englantilainen muusikko ja lauluntekijä.

Ura lyhyesti
Uransa alussa Haskell toimi King Crimsonissa basistina, mutta musiikillisten erimielisyyksien takia tiet erosivat pian. Sitten Haskell esiintyi yökerhoissa muun muassa Tanskassa, mutta erityisempää menestystä ei vielä tullut pitkään aikaan. 

Vuonna 2001 Haskell levytti jazz-tyylisen kappaleen How Wonderful You Are, josta vihdoin tuli jättimenestys. Pienestä mainonnasta huolimatta single nousi Englannin singlelistalla kakkoseksi, ja sitä myytiin kaikkiaan yli 400 000 kappaletta. Levy-yhtiö East West Records tarjosi Haskellille miljoonasopimusta, ja albumi Harry´s Bar julkaistiin vuonna 2002. Levy nousi myyntilistojen kärkeen sekä Englannissa että Euroopassa. Seuraava levy Shadows on the Wall ei kuitenkaan ollut suuri menestys, ja Haskell piti pitkän tauon, ennen kuin vasta vuonna 2010 julkaisi uuden levyn One Day Soon.

Yksityiselämä
Haskell asui Kreikan saaristossa Välimerellä. Hän muutti Englannista vuonna 2006. Syitä muuttoon oli Haskellin mukaan monia, kuten esimerkiksi korkeat elinkustannukset. Yhdeksi syyksi Haskell mainitsee sen, että hänen maksamiaan veroja käytettiin sotien rahoittamiseen. Lisäksi Haskell kertoi kokeneensa englantilaisen yhteiskunnan liian painostavana. Asuttuaan lyhyen aikaa Kreikassa, hän palasi Iso-Britanniaan missä hän esiintyi säännöllisesti. Viimeisen albuminsa The Cat Who’s Got the Cream hän julkaisi vuoden 2020 tammikuussa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivu 

Englantilaiset muusikot
Brittiläiset jazzmuusikot
Brittiläiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Raimo Tiilikainen

Raimo Taisto Johannes Tiilikainen (s. 13. huhtikuuta 1939 Helsinki) on suomalainen upseeri ja kansanedustajana toiminut poliitikko. 
Tiilikainen toimi kansanedustajana ajalla 24. maaliskuuta 1995 – 23. maaliskuuta 1999 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja kuului Ruotsalaiseen eduskuntaryhmään. Suuren yleisön tietoisuuteen Tiilikainen tuli johtaessaan M/S Estonian pelastustöitä Saaristomerellä vuonna 1994. 

Tiilikainen toimi Merivoimien sukeltajakurssin koulutusupseerina ja johtajana vuosina 1962–1967, Miinalaiva Keihässalmen päällikkönä vuosina 1967–1970, opiskeli Sotakorkeakoulussa vuosina 1970–1973 suorittaen yleisesikuntaupseerin tutkinnon, työskenteli toimistopäällikkönä Merivoimien esikunnassa vuosina 1974–1977, miinalaivueen komentajana vuosina 1977–1980, toimistopäällikkönä Rajavartiolaitoksen esikunnassa vuosina 1980–1988 ja Saaristomeren merivartioston komentajana vuosina 1988–1994. Sotilasarvoltaan hän on kommodori. 

Viron presidentti Lennart Meri palkitsi Tiilikaisen Marianmaan ritarikunnan I luokan kunniamerkillä eli suurristillä vuonna 1995.  Vuonna 1997 Suomen Meripelastusseura nimesi Tiilikaisen kunniameripelastajaksi.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomalaiset upseerit
Suomalaiset pelastusjohtajat
Estonian uppoaminen
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Espoon kaupunginvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Veden desinfiointi auringonvalolla

Veden desinfiointi auringonvalolla (SODIS) on veden desinfiointimenetelmä, jossa käytetään ainoastaan auringonvaloa ja muovisia (PET) pulloja. Auringon ultraviolettisäteily hajottaa vedessä olevia haitallisia mikrobeja. SODIS on ilmainen ja tehokas menetelmä hajautuneeseen veden puhdistamiseen ja se vähentää myös ripulitautien ilmenemistä 9–86 %. Ultraviolettivaloa käytetään veden desinfioimiseen myös vesijohtoverkoston vedenpuhdistuslaitoksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
  
 

Vesihuolto
Bakteeritaudit
Selviytymistaidot
Lea Kärhä

Lea Kyllikki Kärhä (s. 7. tammikuuta 1939 Hämeenlinna) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan hän on varatuomari ja ammatiltaan vakuutusylituomari. Kärhä toimi kansanedustajana kaksi vaalikautta vuosina 1983–1991 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään.

Lähteet

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Nurmijärven kunnanvaltuutetut
Vuonna 1939 syntyneet
Uudenmaan vaalipiiri
Elävät henkilöt
Suomalaiset juristit
Rebecca Bross

Rebecca Marie Bross (s. 11. heinäkuuta 1993 Ann Arbor) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija, ja 6 kertainen voimistelun maailmanmestaruuskisojen mitalisti.

Bross on ollut Yhdysvaltain naistelinevoimistelijoiden parhaimmistoa Lontoon vuoden 2009 MM-kilpailuista lähtien.

Aiheesta muualla 
Profiili FIG:n tietokannassa 
Brossin virallinen kotisivu 

Yhdysvaltalaiset telinevoimistelijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalainen tonttukirja

Suomalainen tonttukirja on Mauri Kunnaksen tekemä vuonna 1979 ilmestynyt kirja. Ennen kirjaa Kunnas teki vuonna 1977 ensimmäisen piirrossarjansa Tontut.

Lähteet

Vuoden 1979 kirjat
Tonttukirjat
Mauri Kunnaksen lastenkirjat
Ulla Järvilehto

Ulla Elina Tuulikki Järvilehto (o.s. Eskelinen) (s. 31. joulukuuta 1938 Tampere) on suomalainen lääkäri ja poliitikko, joka on toiminut Suomen Kristillisen liiton kansanedustajana vuosina 1975–1983.

Ura

Opinnot 
Järvilehto kirjoitti ylioppilaaksi 1958 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1965. Hänestä tuli naistentautien ja synnytyksen erikoislääkäri 1971.

Lääkärinä 
Järvilehto on toiminut Keski-Suomen keskussairaalan lastentautien apulaislääkärinä ja HYKS:n naistentautien klinikan apulaislääkärinä 1969–1971, Suomen Punaisen Ristin Järvenpään lääkäriaseman gynekologina 1971–1972 sekä yksityislääkärinä Lahdessa ja Tampereella vuodesta 1973.

Eduskuntatyö 
Järvilehto toimi kansanedustajana kaksi vaalikautta vuosina 1975–1983. Hän edusti Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä ja kuului Kristillisen liiton eduskuntaryhmään.

Kannanottoja 
1970-1980-luvuilla Järvilehto tuli tunnetuksi abortin julkisena vastustajana ja innokkaana Israel-ystävänä. Kansanedustajan paikkansa menetettyään hän keskittyi puhumaan Israel-tilaisuuksissa, joiden tarkoituksena oli kannustaa kristittyjä rukoilemaan Israelin ja juutalaisten puolesta, sekä tarvittaessa auttamaan juutalaisia myös aineellisesti, esimerkiksi heidän muuttaessaan eri maista Israeliin. Hän toimi pitkään ICEJ:n (Jerusalemin Kansainvälisen Kristillisen Suurlähetystön) Suomen-osaston puheenjohtajana.

Teokset 
 Diagnosis in preinvasive lesions of the cervix (1974)
 Urinary oestrone and chronionic gonadotrophin in threatened abortion (1974)
 Anna lapsen elää (1974)

Yksityiselämä 
Järvilehto asuu Tampereella. Hän kuuluu helluntaiherätykseen.

Järvilehdon puoliso vuodesta 1962 on lääketieteen lisensiaatti Kaarlo Juhani Järvilehto. Heillä on neljä lasta.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot
Hämeen vaalipiiri
Suomalaiset gynekologit
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Timo Roos

Timo Antero Roos (s. 5. elokuuta 1936 Karkku) on suomalainen erityisopettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1983–1995.

Elämä ja ura 
Roos valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta vuonna 1959 ja työskenteli kansakoulunopettajana Uuraisilla 1959–1960 sekä Karkun Heinoossa 1960–1970. Vuonna 1969 Roos suoritti erityisopettajan tutkinnon Jyväskylän yliopistossa, jonka jälkeen hän toimi opettajana Vammaskosken erityiskoulussa Vammalassa 1970–1983. 

Roos valittiin eduskuntaan vuonna 1983 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Kansanedustajankausi kesti vuotten 1995, jolloin hän ei enää asettunut ehdolle. Roos oli Karkun kunnanvaltuuston jäsen 1965–1972 ja Vammalan kaupunginvaltuuston jäsen 1973–2000. Presidentin valitsijamiehenä hän oli 1982 ja 1988. Vuosina 1993–1997 Roos toimi Pirkanmaan maakuntavaltuuston puheenjohtajana. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.

Roos on kirjoittanut yli 2 000 kolumnia tai pakinaa muun muassa Tyrvään Sanomiin ja Demariin, jossa hän käytti nimimerkkiä ”Nieminen Vee”. Vuonna 1997 Roos julkaisi muistelmateoksensa Minulta on tiedusteltu. Hän on myös innokas harmonikansoittaja.

Roos on eduskunnan perinteisen kuttupuheen isä. Kyseessä on epävirallinen tapa, jossa pirkanmaalainen kansanedustaja pitää joulun alla kutuille omistetun ylistyspuheen maataloutta koskevan budjettikeskustelun yhteydessä. Roos piti ensimmäisen kuttupuheensa vuonna 1983.

Perhe 
Roosin puoliso on Tuuloksesta kotoisin oleva lehtori Kaija Terho, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1960. He ovat asuneet Hämeenlinnassa vuodesta 2003 lähtien.

Teokset

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Turun läänin pohjoinen vaalipiiri
Karkun kunnanvaltuutetut
Vammalan kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Utva Lasta

Utva Lasta on kaksipaikkainen jugoslavialaisen Utva-lentokonetehtaan sotilaskoulutuslentokone, jonka ensilento tehtiin 2. syyskuuta 1985.  

Koneen oli tarkoitus korvata Utva 72-koulukone Jugoslavian ilmavoimissa. Koneen suunnittelu tehtiin pääosin Ilmailutekniikan instituutissa. Koneen valmistuksesa SOKO-tehdas oli Utvan alihankkija. Koneen prototyyppy valmistui toukokuussa 1985. Sitä modifioitiin suhteellisen paljon ennen koelentoja. Toinen prototyyppi valmistui tammikuussa 1989, se sai nimen Lasta 2.

1990-luvun alussa Utva valmisti osat kymmeneen koneeseen, joista kuusi meni Jugoslavian ilmavoimille. Kaikki koneet jäivät Jugoslavian sisällissodan ajaksi Utvan tehtaalle Pančevoon. Naton pommitus vaurioitti vuonna 1999 pahoin tehdasta, jolloin tuhoutui viisi konetta. Yksi vaurioituneista koneista siirrettiin Jugoslavian ilmailumuseoon. 

Vuonna 2006 Utva Lasta projekti käynnistettiin uudestaan.

Vuonna 2009 Irak tilasi 30 Utva Lasta 95-konetta ja Serbia 16 konetta. Ensimmäinen kuuden koneen toimitus Irakiin tapahtui 5. elokuuta 2010.

Spesifikaatio (Utva Lasta prototyyppi)

 miehistö : kaksi
 tyhjäpaino 1060 kg
 MTOW 1630 kg
 voimalaite Lycoming O-540-Z1B5D, 224 W, 3-lapainen Hoffman HO-V-123-K-V potkuri
 suurin nopeus345 km/h
 nousunopeus 9 m/s

Lähteet

Aiheesta muualla
Taylor, John W R. (ed.). Jane's All the World's Aircraft 1988-89. Coulsdon, Surrey, UK: Jane's Information Group, 1988. ISBN 0-7106-0867-5.
 http://www.janes.com/extracts/extract/jawa/jawaa664.html
 http://en.wikipedia.org/wiki/Image:Glasnik_86-3Lasta.jpg
 http://en.wikipedia.org/wiki/Image:Glasnik_86-3Lasta1.jpg
 http://en.wikipedia.org/wiki/Image:Glasnik_86-3Lasta2.jpg
 http://www.airwar.ru/enc/attack/lasta.html
 http://www.avijacijabezgranica.com/forum/viewtopic.php?f=23&t=7426&st=0&sk=t&sd=a&hilit=lasta
 http://www.avijacijabezgranica.com/forum/viewtopic.php?f=45&t=10080&start=0&st=0&sk=t&sd=a&hilit=lasta
 http://www.flightglobal.com/articles/2008/01/07/220624/serbias-utva-to-supply-lasta-3-trainers-to-iraq.html
 http://www.naslovi.net/2008-01-13/politika/lasta-leti-za-bagdad/543255 
 http://www.avioni.net/showphotos.php?d=8&e=Lasta%20S1
 http://forum.airserbia.com/viewtopic.php?f=2&t=1150&st=0&sk=t&sd=a 
 

Utvan ilma-alukset
Jugoslavialaiset koulukoneet
1980-luvun koulukoneet
Pajahiili

Pajahiili on kivihiiltä.

Pajakoksi
Pajakoksilla on suurempi lämpöarvo ja sitä käytetään pajoissa ja takomoissa. Pajakoksi soveltuu myös pajahitsaukseen erityisesti sen lämpöarvon takia.

Helmikoksi
Helmikoksi soveltuu käytettäväksi takomoissa ja pajoissa sekoitettuna karkeampaan koksiin, pajahiileen tai karkeaan pajahiililaatuiseen kivihiileen.

Paja-antrasiitti
Antrasiittia voidaan käyttää pajoissa haluttaessa pajahiiltä korkeampaa lämpötehoa esimerkiksi ahjohitsauksessa, damaskitaonnassa tai suurten kappaleiden taonnassa.

Tervapuuhiili
Katso pääartikkeli Puuhiili.

Kivihiili
Muessin

Muessin, myös muezzin (, ) on moskeijan rukouskutsun kuuluttaja. Hänen tehtävänsä on kutsua muslimeja mukaan rukoukseen minareetista käsin. Laulaessaan rukouskutsua (adhaan) muezzin katsoo kohti Mekkaa. 

Nykyisin muezzinit käyttävät sähköisiä äänentoistojärjestelmiä ja kovaäänisiä. Aikaisemmin muezzin esitti kutsun huutamalla. Oikean ajoituksen varmistamiseksi muezzin ei saanut olla sokea, tai hänellä täytyi olla näkevä seuralainen, joka pystyi tarkistamaan rukouskutsun oikean ajankohdan.

Rukouskutsun syntykertomus 
800-luvun alussa kirjoitettu lajissaan ensimmäinen profeetta Muhammedin elämäkerta (Ibn Hisham) kertoo rukouskutsun taustasta seuraavaa: 

Medinassa ihmiset kokoontuivat rukoilemaan itsekseen ilman rukouskutsua, mutta Jumalan lähettiläs ei pitänyt ratkaisusta. Hän määräsi sen takia pasuunan kutsumaan heitä rukoukseen juutalaisten tavoin. Muhammed ei kuitenkaan pitänyt tuloksesta. Sitten hän käski käyttää puista läppäintä kristittyjen tapaan. Sellainen veistettiinkin, mutta Jumalan lähettiläs ei pitänyt siitäkään. Lopulta muuan muslimi tuli profeetan puheille ja kertoi nähneensä unessa vihräpukuisen miehen, joka sanoi: ”Entä jos näytän sinulle paremman tavan?” Parempi tapa oli huutaa rukouskutsu. Toisen toisen tarinan mukaan (jonka Ibn Hisham myös kertoo) profeetta itse olisi nähnyt saman unen.

Kertomus havainnollistaa uskontotieteen tuntemaa ilmiötä, jossa uskonnot eivät pelkästään omaksu toisiltaan asioita, vaan toisinaan pyrkivät vastavaikutuksena luomaan eroja muihin uskontoihin.

Muezzinin pätevyysvaatimukset 
Muezzin ei ole pappi, vaan hänen virkansa vastaa paremmin kristittyjen suntiota. Ammattimainen muezzin valitaan tehtäväänsä maineensa, äänensä ja kykyjensä perusteella. Keskiajalta peräisin oleva šaria-käsikirja Umdat al-Salik antaa muezzinille seuraavat pakolliset pätevyysvaatimukset: a) hänen pitää olla muslimi, b) omatoimisuustaidot ovat vähintään 7-vuotiaan tasolla eli osaa syödä, juoda ja käydä wc:ssä, c) on mieleltään terve, d) on mies, jos kutsu koskee miehiä. Suositeltavaa on lisäksi, että hän on suoraselkäinen, eli ei ole syyllistynyt vakaviin synteihin, ja että hänellä on voimakas, miellyttävä ääni. 

Adhaanin eli rukouskutsun melodista laulamista pidetään myös taidemuotona. Itävaltalaisen Sebastian Brameshuberin dokumenttielokuva Muezzin näyttää turkkilaisia muezzineja kilpailemassa maanlaajuisessa ja vuotuisessa rukouskutsukilpailussa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Moskeijat
Islamilaiset käsitteet
Rukous
Laulu
Strassi

Strassi on eräs lasityyppi, josta valmistetaan hiomalla huokeita koruja. Siitä on valmistettu myös pukujen kirjontatarvikkeita 1700-luvulta lähtien. Strassi on pääasiassa kaliumia sisältävää kalilasia, jossa on seassa hivenen lyijyä ja booria. Kalilasi sulaa helposti, mutta kestää kemiallisia vaikutuksia huonosti. Strassia käytetään joko kirkkaana tai sopivilla metallioksideilla värjättynä. Strassi on nimetty keksijänsä saksalaisen Joseph Strasserin mukaan. Tämä wieniläinen kultaseppä teki keksintönsä 1758.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lasi
Sydänmaa (yhtye)

Sydänmaa oli suomalainen popyhtye, joka toimi vuosina 1993–2000. Yhtyeen kappaleita ovat muun muassa "Poppikoneet soimaan", "Seitsemän merta", "Sielu on turpiinsa saanut", "Hyvää yötä Helsinki" ja "Pipariparatiisi". Sydänmaa esiintyi myös radiossa ja televisiossa.

Kokoonpano 
 Marko Ritola (laulu, kitara) 
 Simo Sahari (kitara ja taustalaulu)
 Sami Parkkinen (viulu, haitari, huuliharppu, kitara ja taustalaulu)
 Pasi Sahari (Rummut ja taustalaulu)
 Jari Wass (basso ja taustalaulu)

Diskografia

Albumit 
 Muisto (1994)
 Rakkautta ja riekaleita (1995)

Singlet 
 "Hyvää yötä Helsinki / Hullu koira" (1993)
 "Sielu on turpiinsa saanut / Seitsemän merta" (1993)
 "Retuperän rati-riti / Se minulle riittää / Narri" (1995)
 "Elämän liksa / Sydämen luottokortti / Pipariparatiisi" (1996)
 "Kuutamokeikka / Väinämöisen viikate" (1998)
 "Hektinen elämä" (1999)
 "Monenlaista hommaa" (1999)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Marko Ritolan Mypace-sivusto
 Sydänmaan laulutuotanto Suomen äänitearkistossa 

Suomalaiset popyhtyeet
Toni Korkeakunnas

Toni Korkeakunnas (s. 15. toukokuuta 1968 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Pelaajaura

Pelaajaurallaan Korkeakunnas pelasi korkeimmillaan Ykköstä Törnävän Pallossa (1990–1993), Vaasan Palloseurassa (1994) ja Gnistanissa (1998). Kaudella 1994 hän oli nostamassa VPS:ää Veikkausliigaan (24 ottelua, kolme maalia), mutta palasi kauden jälkeen Seinäjoelle.

Valmentajaura

Korkeakunnas on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri. Hän suoritti Suomen korkeimman jalkapallovalmentajakurssin Jalkapallovalmentajakoulun vuosina 2004–2005. Hän aloitti valmennusuransa Gnistanissa kausina 1999–2002, jolloin joukkue pelasi Ykkösessä ja Kakkosessa.

Kaudella 2003 Korkeakunnas toimi Ville Lyytikäisen apulaisvalmentajana Veikkausliigan FC Hämeenlinnassa. Kesken seuraavan kauden hänestä tuli joukkueen päävalmentaja seuran erotettua Lyytikäisen kolmen ottelun jälkeen. Hämeenlinna voitti Korkeakunnaksen johdolla vain kaksi ottelua, ja kausi päättyi joukkueen putoamiseen. Suomen Cupissa joukkue ylsi loppuotteluun, jossa Myllykosken Pallo oli parempi maalein 1–0.

Kaudet 2008–2010 Korkeakunnas valmensi Viikinkejä Ykkösessä. Kausina 2008 ja 2010 tuloksena oli liigakarsintapaikkaan oikeuttanut toinen sija, kaudella 2009 kolmas. Liigakarsinnoissa Viikingit hävisi kaudella 2008 Kuopion Palloseuralle ja kaudella 2010 JJK Jyväskylälle.

Seurajoukkuetehtäviensä ohella Korkeakunnas on toiminut Palloliiton Uudenmaan piirin valmennuspäällikkönä ja Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana.

Kaudeksi 2011 Korkeakunnas siirtyi Veikkausliiga-joukkue Myllykosken Pallon päävalmentajaksi. Hän teki seuran kanssa 1 + 2 -vuotisen sopimuksen marraskuussa 2010. Kaudella 2012 hän johti urheilumedian putoajakandidaatiksi arvioiman joukkueen liigassa sijalle kuusi, minkä myötä hänet valittiin vuoden liigavalmentajaksi. Kaudella 2013 MYPA taisteli liigan pronssimitaleista, mutta lopulta sijoittui kuudenneksi.

Kaudeksi 2014 Korkeakunnas siirtyi FC Lahteen 2 + 1 -vuotisella sopimuksella, johdattaen heti ensimmäisellä kaudellaan lahtelaiset seurahistoriansa toiseen pronssimitaliin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
HMS Wensleydale

HMS Wensleydale (viirinumero L86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin 23. elokuuta 1940 työnumerolla J1870 osana vuoden 1940 hätäohjelmaa () Yarrow and Companyltä Scotstounista Glasgowista, missä köli laskettiin 28. heinäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1942 nimettynä Yorkshiressä järjestetyn ketunmetsästyksen mukaan ja valmistui vielä samana vuonna 30. lokakuuta.

Palvelus 
Alus määrättiin 20. lokakuuta 1942 palvelukseen 15. hävittäjälaivueeseen. Aluksen valmistuttua 30. lokakuuta se siirrettiin hyväksyntätesteihin laivastolle. Se siirrettiin varustettavaksi, testien suorittamisen ja koulutuksen aloittamisen vuoksi Tobermoryyn. Koulutuksen päätyttyä Kotilaivastossa Scapa Flow'ssa alus siirrettiin marraskuussa suojaamaan Pohjois-Afrikan maihinnousuun matkaavia saattueita Gibraltarille. Paluumatkalla alus suojasi Liverpooliin saattueen, josta erottuaan se liittyi laivueeseensa Plymouthissa aloittaen saattueiden suojaamisen, partioinnin ja erilaiset operaatiot Kanaalin ja Lounaisen reitin alueella.

Alus joutui 28. huhtikuuta 1943 suojatessaan saattuetta Kanaalissa taisteluun Saksan laivaston moottoritorpedoveneitä vastaan, jolloin alus kärsi vaurioita torpedon osuttua. Alus palasi telakalta toukokuun lopulla palvelukseen. Aluksella sai 29. toukokuuta surmansa yksi mies sen jouduttua omien moottoritykkiveneiden maaliksi. Wensleydale, HMS Melbreak ja KNM Glaisdale hyökkäsivät 10. heinäkuuta Saksan laivaston moottoritorpedoveneiden suojaaman saattueen kimppuun Oussantin edustalla. Iskussa upotettiin yksi Saksan laivaston miinanraivaaja ja brittialukset kärsivät jonkin verran vaurioita. Elokuussa korjausten päätyttyä alus palasi laivueeseensa.

Lähteet

Viitteet 

Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan hävittäjät
Yarrow’n valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Chenopodioideae

Chenopodioideae on revonhäntäkasvien heimoon kuuluva alaheimo.

Aiemmin savikkakasvit (Chenopodiaceae) luokiteltiin omaksi kasviheimoksi, mutta ne on yhdistetty revonhäntäkasveihin. Osa entisistä savikkakasvien suvuista muodostaa nykyisin Chenopodioideae-alaheimon. Toinen osa aiemmista savikkakasvisuvuista kuuluu nykyisin muihin revonhäntäkasvien alaheimoihin, esimerkiksi juurikkaat (Beta) Betoideae-alaheimoon, suolayrtit (Salicornia), otakilokit (Salsola) ja mehikilokit (Suaeda) Salicornioideae-alaheimoon ja rustoruohot (Polycnemum) Polycnemoideae-alaheimoon.

Suvut 
Chenopodioideae-alaheimoon kuuluu kymmenen sukua, suurimpina maltsat (Atriplex) ja rikkasavikat eli savikat (Chenopodium).

Lähteet 
 Angiosperm Phylogeny Website: Amaranthaceae (version 14)  Viitattu 7.8.2021.

Revonhäntäkasvit
Autenttinen oppiminen

Autenttinen oppiminen on oppimista koskeva näkemys, joka korostaa opiskelijan sitoutumista ja aitouden kokemusta suhteessa omaan oppimiseensa. Autenttisessa oppimisessa opiskelija on oppimisensa omistaja ja subjekti, ei kohde.  Autenttinen oppiminen liittyy käsitteenä myös kysymykseen siitä vastaavatko jotakin aihepiiriä tai toimintaa koskeva opetus ja oppiminen niiden kohteen, esimerkiksi ammatillisen käytännön, sisältöä ja luonnetta. Toiminnan oppimisen kannalta tämä merkitsee kosketusta asiantuntijan toimintaan. Autenttisen oppimisen osatekijöinä nähdään aidot tiedonlähteet, työelämässä esiintyvät tehtävät sekä oppijan omat ideat ja käsitykset. Eräät tutkijat epäilevät autenttisten oppimiskokemusten suunnittelun mahdollisuuksia, koska autenttisuutta ei voi ennaltamäärätä.

Autenttinen oppiminen nähdään vaihtoehtona yhteyksistään irrotettujen faktojen ja taitojen opiskelulle. Näkökulma korostaa syväoppimista ja elinikäistä oppimista.

Autenttisen oppimisen ominaisuuksia
Oppimisen autenttisuuteen liitetään seuraavanlaisia ominaisuuksia:
 Autenttisella toiminnalla on yhteys reaalimaailmaan ja merkitys siinä.
 Autenttiset toiminnot ovat löyhästi määriteltyjä ja edellyttävät opiskelijoiden määrittelevän toiminnassa tarvittavat tehtävät itse.
 Autenttisessa oppimistoiminnassa tehtävien parissa ollaan suhteellisen pitkään, pikemminkin päiviä, viikkoja ja kuukausia kuin tunteja ja minuutteja.
 Autenttisessa toiminnassa tehtäviä käsitellään useista näkökulmista ja käyttäen erilaisia resursseja.
 Autenttiset toiminnot tarjoavat yhteistoiminnan mahdollisuuksia.
 Autenttiset toiminnot tarjoavat reflektoinnin mahdollisuuksia.
 Autenttiset toiminnot kytkeytyvät useisiin aihealueisiin eivätkä niiden tuloksetkaan ole aihealuekohtaisia vaan laajempia.
 Arviointi kytkeytyy luontevasti autenttiseen toimintaan.
 Autenttiset toiminnot tuottavat itsessään merkityksellisiä tuloksia eikä pelkästään myöhemmin sovellettavia tuloksia.
 Autenttisessa toiminnassa voi syntyä useita erilaisia, myös kilpailevia tuloksia ja ratkaisumalleja.

Autenttisen oppimisen kokemus
Autenttisuus ilmenee tärkeältä osalta nimenomaan tilanteen kokijassa ja on siis riippuvainen hänen asennoitumisestaan tilanteeseen. Autenttiseen kokemukseen liittyy se, että kokija Samuel Taylor Coleridgen sanoin "vapaaehtoisesti vaimentaa epäuskonsa" (willing suspension of disbelief): autenttinen kokemus mahdollistuu, kun kokija hyväksyy tapahtumaympäristön säännöt ja rajoitukset. Autenttisuuden kokemusta on jäsennetty tällä tavoin kirjallisuuden, musiikin, elokuvan ja esimerkiksi tietokonepelien yhteydessä.

Katso myös
 Autenttisuus
 DIANA-malli

Lähteet

Viitteet

Opetus
Tunturilaukkaneilikka

Tunturilaukkaneilikka (Armeria scabra) on laukkaneilikoihin kuuluva lyijykukkakasvilaji. Sitä on pidetty myös monimuotoisen laukkaneilikan eli rusolaukkaneilikan (Armeria maritima) alalajina.

Ulkonäkö 
Tunturilaukkaneilikka kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Se on mätästävä ja monivartinen ruoho, jonka lehdet kasvavat tiheänä tyviruusukkeena. Ruusukkeen lehdet ovat kolmesta viiteen senttimetriä pitkiä, lyhyempiä kuin muilla laukkaneilikoilla. Kukinto on pyöreähkö ja mykerömäinen, enintään 2 cm leveä, se kasvaa lehdettömän kukintovanan latvassa. Kukinnon varsi on karvaton ja usein nystermin karhea. Kukinto koostuu vaaleanpunaisista tai kalpeanpunaisista kukista, joissa on suppilomainen verhiö ja viisiliuskainen torvimainen teriö. Tunturilaukkaneilikan kukassa teriö on suunnilleen verhiön kanssa saman pituinen, kun rusolaukkaneilikalla teriö on verhiötä pidempi.

Levinneisyys 
Tunturilaukkaneilikka esiintyy pohjoisen arktisella alueella. Suomessa se on hyvin harvinainen ja kasvaa yhdellä Enontekiön pohjoisosan tunturiylängön tuntureista. Suomen uhanalaisarvioinnissa 2019 kasvia ei ole luokiteltu lainkaan, edellisessä luettelossa 2010 se on ollut erittäin uhanalainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Tunturilaukkaneilikka (Armeria scabra)
 Kasviatlas 2020: Tunturilaukkaneilikan (Armeria scabra) levinneisyys Suomessa.

Lyijykukkakasvit
Marie-Pier Préfontaine

Marie-Pier Préfontaine (s. 18. lokakuuta 1988 Sainte-Agathe-des-Monts, Québec) on kanadalainen alppihiihtäjä.

Préfontaine teki debyyttinsä alppihiihdon maailmancupissa Aspenissa 28. joulukuuta 2006. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on yhdeksäs sija suurpujottelusta, jonka hän saavutti sekä Zwieselissä tammikuussa 2011 että Beaver Creekissä joulukuussa 2013. Kanadan-mestaruuskilpailuissa Préfontaine on saavuttanut kultaa suurpujottelussa vuonna 2014 ja hopeaa supersuurpujottelussa (2008), suurpujottelussa (2010, 2013) sekä syöksylaskussa (2014).

Préfontaine osallistui Vancouverin olympialaisissa 2010 suurpujotteluun, jossa hän oli 29:s. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän oli sekä supersuurpujottelussa että suurpujottelussa 24:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Préfontaine sijoittui supersuurpujottelussa 28:nneksi ja Sotšin olympialaisissa 2014 samassa lajissa 20:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Préfontaine saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Suurpujottelussa hän sijoittui 27:nneksi.

Préfontaine ilmoitti uransa lopettamisesta toukokuussa 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Marie-Pier Préfontainen kotisivut

Kanadalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Kerstin Knabe

Kerstin Claus-Knabe (s. 7. heinäkuuta 1959 Oschatz) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa. Hän edusti maajoukkuetasolla Itä-Saksaa ja seuratasolla SC DHfK Leipzigiä. Knabe voitti 100 metrin aidoissa hopeaa MM-kisoissa 1983 ja pronssia vuoden 1982 EM-kisoissa. Hän sai myös kolme mitalia 60 metrin aitajuoksusta sisäratojen EM-kisoista. Knabe osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1980 ja 1988. Hän oli neljäs 100 metrin aidoissa Moskovan kisoissa 1980, mutta ei selvinnyt samalla matkalla finaaliin saakka Soulin kisoissa 1988.

Knabe voitti yhteensä neljä maansa mestaruutta, joista kaksi sisä- ja kaksi ulkoradoilta.

Ennätykset 

 100 m aidat: 12,54 s (1982) 
 60 m aidat: 7,89 (1986)

Lähteet 

Itäsaksalaiset pika-aitajuoksijat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Castlevania (videopeli)

Castlevania () on Konamin kehittämä ja julkaisema tasohyppely. Peli julkaistiin vuonna  Japanissa Famicom Disk Systemille. Vuonna 1987 peli julkaistiin pelimoduulilla Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuonna 1988 Nintendo Entertainment Systemille. Peli julkaistiin myös PlayChoice-10:lle. Peli julkaistiin Japanissa uudelleen vielä vuonna 1993 uudestaan pelimoduulina Famicomille.

Pelin Famicom Disk System -versio on Castlevania -pelisarjan ensimmäinen julkaisu. Castlevania oli ilmestyessään suuri menestys ja lukeutuu yhdeksi NES-alustan tunnetuimpien pelien joukkoon ja tämän myötä syntyi yksi Konamin menestyneistä pelisarjoista Metal Gear -pelisarjan oheella.

Juoni 

Pelin tapahtumat sijoittuvat vuoden 1691 Transylvaniaan. Jälleen, kuten joka sadas vuosi, koittaa aika, jolloin Kristuksen voiman uskotaan heikentyneen ja pahat voimat pääsevät valloilleen. Pahat rukoilevat niiden puolesta ja sen seurauksena pimeyden prinssi, kreivi Dracula, ilmestyy maan päälle aloittaakseen maailman valloituksen pimeyden olentojen ja hirviöiden avustuksella.

Mutta toivoa kumminkin löytyy, jotta Dracula voitaisiin kukistaa. Nimittäin sata vuotta aiemmin hänet kukisti Christopher Belmont, arvostetun vampyyrintappajista koostuvan Belmont-klaanin perheenjäsen. Jälleen on koittanut aika turvautua Belmontien apuun ja nyt koko Transylvanian toivo on klaanin perillisen, nuoren Simon Belmontin käsissä. Näin Simon aloittaa päättäväisenä matkansa kohti Draculan synkkää linnaa, aseenaan suvussa hänelle kulkeutunut myyttinen taikaruoska, Vampyyrintappaja.

Julkaisut 

Samaa ensimmäisen Castlevanian tarinaa on käytetty useaan otteeseen. Ennen Castlevaniaa Konami julkaisi MSX2-alustalle pelin Vampire Killer, joka poikkesi Castlevaniasta ainoastaan tutkintapainotteisuudella ja avainten keräämisellä. Koska tämä ei odotetusti menestynyt Japanin ulkopuolelle, teki Konami länsimaita varten NESille suoraviivaisemman ja toiminnallisemman pelin.

SNES-alustalle Konami julkaisi pelin nimeltään Super Castlevania IV, joka on päivitetympi versio ensimmäisestä Castlevaniasta. Myös X68000:lle julkaistu Akumajō Dracula ja PlayStationille tehty Castlevania Chronicles ovat uusintaversioita.

Peli oli yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä. Toukokuussa 2019 peli julkaistiin PlayStation 4:lle, Xbox Onelle, Nintendo Switchille ja Steamissä osana Castlevania Anniversary Collectionia, joka julkaistiin Konamin 50-vuotisjuhlien kunniaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 Castlevania Linnavaanijat-sivustolla

Vuoden 1986 videopelit
Castlevania
Tasohyppelyt
Amiga-pelit
Commodore 64 -pelit
Game Boy Advance -pelit
Kolikkopelit
Nintendo Entertainment System -pelit
Mobiilipelit
MS-DOS-pelit
Virtual Console -pelit
Andamaanienpalokärki

Andamaanienpalokärki (Dryocopus hodgei) on Intialle kuuluvan Andamaanien saariryhmän kotoperäinen tikka. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Andamaaneilta vuonna 1860.

Lähteet 

Palokärjet
Uhanalaiset linnut
Taksim-aukio

Taksim-aukio on Turkin Istanbulissa oleva turistien ja paikallisten asukkaiden suosima liikenteen keskipiste, jonka läheisyydessä on hotelleja, kauppoja ja ravintoloita.

Vuonna 2000 Istanbulin liikennettä helpottamaan saatiin uusi metro, jonka M2-linjan asema on Taksim-aukiolla. Aukiolla sijaitsee Atatürkin kulttuurikeskus Atatürk Kültür Merkezi, monien mahdollisuuksien kulttuurikeskus ja oopperatalo. Aukion keskellä on Tasavallan monumentti Cumhuriet Anıtı. 

Historiallinen raitiovaunu kuljettaa matkustajia pitkin İstiklal Caddesi -kävelykatua Galatan tornin juurelle Tüneliin. Parin kilometrin matkan voi kulkea hyvin jalkaisinkin satojen muiden tavoin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aukiot
Istanbulin rakennukset ja rakennelmat
Five Live Yardbirds

Five Live Yardbirds on englantilaisen The Yardbirds -yhtyeen dedyyttialbumi vuodelta 1964. Se sisältää yhtyeen tulkinnat kymmenestä amerikkalaisesta r&b- sekä blueskaapleesta. Levy sisältää myös joitakin varhaisia äänitteitä kitarisi Eric Claptonin kanssa.

Levy on nauhoitettu Marquee Clubilla Lontoossa 20.3.1964. Columbia Records julkaisi sen Englannissa 9 kk myöhemmin. Vaikka albumia kriitikot arvostivat, se ei koskaan päässyt UK:n albumilistalle. Sitä ei koskaan julkaistu USA:ssa, mutta 4 albumin kappaletta oli mukana Yardbirdsin toisella amerikkalaisella albumilla "Having a Rave Up"

Kappaleet

A-puoli 
Too Much Monkey Business
I Got Love If You Want It
Smokestack Lightnin'
Good Morning Little Schoolgirl
Respectable

B-puoli 
Five Long Years
Pretty Girl
Louise
I'm A Man
Here 'Tis

Vuoden 1964 konserttitallenteet
Vuoden 1964 esikoisalbumit
The Yardbirdsin albumit
NanoSail D

NanoSail D on kolmois-CubeSat-nanosatelliittiin perustuva yhdysvaltalainen aurinkopurjeen koelento. NASAn Amesin tutkimuskeskus on kehittänyt kaksi tällaista satelliittia yhteistyössä NASAn Marshallin keskuksen kanssa. Ensimmäisen laukaisu epäonnistui 3.8.2008 Falcon-raketilla. Toinen laukaisu onnistui 20. marraskuuta 2010 Kodiakinsaarelta Minotaur 4-raketilla. NanoSail-D2 erkani Fastsat-HSV satelliitista 6. joulukuuta 2010.

Satelliitista purkautuu 10 m² pinta-alainen aurinkopurje, jota voi käyttää myös satelliitin pudottamiseen ilmakehään pyrkimyksenä vähentää avaruusromua. 4-kiloinen satelliitti toimii vain viikon ajan 330 km x 685 km korkealla radalla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.crestnrp.org/nanosail/ 
Gunter's Space Page: NanoSail D
NanoSail-D2 Mission Dashboard 
NASA: Small Satellite Missions

CubeSat-satelliitit
Vuoden 2010 avaruustoiminta