joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Suomuvalmuska

Suomuvalmuska (Tricholoma imbricatum) on tummanruskea suomuinen valmuskalaji. Heltat ovat aluksi valkoiset ja vanhemmiten ruskealaikkuiset. Jalka on ruskea ja ylhäältä jauheinen. Malto on aluksi valkoista ja vanhemmiten ruskehtavaa. Sieni kasvaa Etelä- ja Keski-Suomen männiköissä jokseenkin yleisenä.

Lähteet

Valmuskat
Täplähelttavalmuska

Täplähelttavalmuska (Tricholoma fulvum) on ruskea tai tumman punaruskea valmuskalaji. Lakki on reunoista kellertävä. Heltat ovat kellanvalkoiset ja vanhemmiten niihin ilmestyy ruskeita täpliä. Jalka on ruskehtava. Malto on lakissa valkoista ja jalassa kellertävää. Sieni maistuu jauholta. Se kasvaa tunturialueilla yleisenä vaivaiskoivun seuralaisena.

Lähteet

Valmuskat
Partavalmuska

Partavalmuska (Tricholoma vaccinum) on keskikokoinen, ruskeanpunainen, verraten matalajalkainen valmuskalaji. Lakki 4-7cm leveä, reunassa on partamaisia karvoja, pinnalla on tummahkoja suomuja,keskiosa on kupumaisesti koholla. Heltat ovat aluksi valkoiset ja vanhemmiten niihin ilmestyy ruskeanpunasia täpliä. Lopulta heltat muuttuvat kokonaan ruskeiksi. Jalka on alhaalta vaaleanruskeanpunainen ja ylhäältä valkea. Jalka on vanhoissa sienissä ontto. Malto on aluksi valkoista ja punertuu leikkauspinnoista. Maku on hieman karvas. Lajin sanotaan toisinaan kelpaavan ryöpättynä muiden joukkoon suolaan. Sieni kasvaa yleisenä Etelä- ja Keski-Suomen kangasmetsissä, elokuulta syysmyöhälle. Pohjoisessa sieni on harvinainen.

Lähteet

Valmuskat
Lehtikuusenvalmuska

Lehtikuusenvalmuska (Tricholoma psammopus) on kellomainen tai kupera oranssinvalkoinen tai kellanruskea valmuskalaji. Lakissa on punaisia pilkkuja tai juovia. Vanhemmiten lakki muuttuu kellanruskeaksi. Heltat ovat valkoisen kellertävät ja muuttuvat vanhemmiten ruskealaikkuisiksi. Jalka on latvasta vaalea ja alhaalta kellanruskea. Jalan tyvi on oranssinpunainen. Malto on ainakin nuorissa itiöemissä valkoista tai kellanvalkoista. Maku on hieman karvas. Sientä pidetään toisinaan kirjallisuudessa syötävänä, muttei erityisen maukkaana. Myrkylliseksi sitä ei ole todettu. Se kasvaa lehtikuusen seuralaisena metsissä ja puistoissa ainakin Euroopassa; sirkumpolaarinen se ei liene.

Lähteet

Valmuskat
Nurmitupaskynsikäs

Nurmitupaskynsikäs (Leucocybe connata, syn. Lyophyllum connatum, aikaisemmin "vaalea tupasmalikka") on valjukynsikkäiden sukuun kuuluva sienilaji. Aiemmin se on luokiteltu kynsikkäiden (Lyophyllum) sukuun tai malikoiden (Clitocybe) sukuun kuuluvaksi.

Sienen lakki on muodoltaan kupera tai laakea ja jopa hieman suppilomainen. Se on leveydeltään 3–10 senttimetriä ja väriltään valkoinen tai harmahtava. Heltat ovat tiheät ja valkoiset. Myös itiöpöly ja malto on valkoista. Jalka on valkea tai harmaanvaalea ja latvasta valkojauheinen. Pituudeltaan jalka on 3–10 senttimetriä. Sienen maku on mieto, mutta haju muistuttaa kumia. Se on syötävä, mutta siitä on löydetty haitallisia yhdisteitä. Nurmitupasmalikka kasvaa suurina rykelminä ruohikoilla, puutarhoissa, puistoissa, teidenvarsilla ja muilla kulttuuripaikoilla. Se on yleinen Etelä-ja Keski-Suomessa. Kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Nurmitupaskynsikäs voi muistuttaa jauhosientä, valkomalikkaa, myrkkymalikkaa tai muita valkoisia malikoita. Myös kevätkaunolakki muistuttaa nurmitupaskynsikästä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Nurmitupaskynsikäs (Leucocybe connata)

Kynsikkäät
Purppuralahovalmuska

Purppuralahovalmuska eli purppuravalmuska (Tricholomopsis rutilans) on kupera tai laakea punavioletti tai viininpunainen lahovalmuskalaji. Sen lakki on 5-20 cm leveä. Vanhemmiten sienet ovat joskus kirkkaan keltaisia. Heltat ovat keltaiset. Jalka on nuorena punavioletti ja vanhemmiten punaviolettisuomuinen ja ylhäältä valkojauheinen. Malto on kellanvalkoista. Sieni kasvaa männyn kannoissa ja lahoissa juurissa usein ryhminä. Laji on puun lahottaja toisin kuin varsinaiset valmuskat.

Lähteet

Tricholomataceae
Davit Kakabadze

Davit Kakabadze (; 20. elokuuta (J: 8. elokuuta) 1889 Kukhi, Georgia – 10. toukokuuta 1952 Tbilisi) oli georgialainen avantgarde-taidemaalari, graafikko ja lavastesuunnittelija. Hän oli monilahjakkuus, joka toimi myös taiteentutkijana, elokuvatekniikan kehittäjänä ja amatöörivalokuvaajana. Kakabadze yhdisti teoksissaan innovatiivisia tulkintoja eurooppalaisesta "vasemmistolaisesta" taiteesta georgialaiseen perinteeseen, jonka asiantuntija hän oli.

Elämänvaiheet
Kakabadze syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen Kukhin kylässä lähellä Khonin kaupunkia. Paikalliset hyväntekijät rahoittivat hänen luonnontieteen opintojaan Pietarin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1916. Samaan aikaan hän kävi maalaustunneilla Dmitrojev-Kavkazskin studiolla ja tutki vanhaa georgialaista taidetta. 

Työskenneltyään lyhyen aikaa maalarina ja kouluttajana Tbilisissä hän matkusti Pariisiin, jossa hän asui vuosina 1919–1927. Hän osallistui Société des Artistes Indépendantsin näyttelyihin ja piti yhteisnäyttelyitä georgialaisten taiteilijoiden Lado Gudiašvilin ja Šalva Kikodzen kanssa. Kakabadzen syntymäprovinssin Imeretin luontoa kuvaava maisemasarja kuuluu hänen varhaistuotantonsa mielenkiintoisimpiin teoksiin. Asuessaan Pariisissa Kakabadze kiinnostui abstraktista maalauksesta ja työskenteli eri tekniikoiden parissa, kokeillen metallin, peililasin, lasimaalauksen ja muiden samantyyppisten materiaalien käyttöä värien sijaan. Hän omaksui pian aiempaa "vasemmistolaisemman" kannan ja ylisti kubismia. 

Kakabadze luennoi Pariisissa kuvataiteen eri puolista ja kehitti kiinnostustaan liikkeen kuvaamiseen rakentamalla vuonna 1923 elokuvakameran, joka tuotti illuusion korkokuvasta. Niinpä hänestä tuli yksi kolmiulotteisen elokuvataiteen pioneereista. 1920-luvun puoliväliin mennessä hän oli hylännyt kubismivaikutteisen tyylinsä abstraktimman kuvanveiston ja maalaustaiteen hyväksi. 

Palattuaan Georgiaan vuonna 1927 Kakabadze jatkoi Imereti-teemaansa maalaamalla uusia, monumentaalisia maisemia, mukaan lukien teollisuusmaisemia. Samoihin aikoihin hän teki yhteistyötä johtavan georgialaisen teatteriohjaajan Kote Mardžanišvilin kanssa ja tuotti useita lavastussuunnitelmia Mardžanišvilin teatterille Kutaisissa. Vuonna 1931 hän tuotti myös dokumenttifilmin "Georgian vanhat monumentit". 

Kakabadzesta tuli Tbilisin kuvataideakatemian professori vuonna 1928. Neuvostoviranomaiset kuitenkin painostivat häntä, koska hän "ei ollut onnistunut" hylkäämään formalismia ja mukautumaan sosialistisen realismin dogmiin. Lopulta hänet erotettiin akatemiasta vuonna 1948. Historioitsija Sargis Kakabadze oli hänen veljensä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Davit Kakabadzen valokuvia. Georgian valokuvamuseo. 
Davit Kakabadzea käsittelevä internetsivu. 

Georgialaiset taidemaalarit
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Keltalahovalmuska

Keltalahovalmuska eli lahovalmuska (Tricholomopsis decora) on kupera tai laakealakkinen ruskeanmusta valmuskalaji. Lakin pinnassa on nähtävissä pieniä, siirrottavia suomuja. Heltat ovat rikinkeltaiset. Jalka on keltainen ja nuorena suomuinen, usein kaareva, lähellä lakin laitaa. Malto on kellanvalkoista. Sieni kasvaa kuusten ja mäntyjen kannoilla melko yleisenä.

Lähteet

Tricholomataceae
Hentomalikka

Hentomalikka (Clitocybe candicans) on mahdollisesti myrkyllinen malikoihin kuuluva myrkkysienilaji. Väriltään se on valkea ja muistuttaa suuresti syötävää jauhosientä. Nimilaji on erityisesti kosteissa kuusikoissa viihtyvä, alalaji tai muoto dryadicola on tunturisieni. Lajin myrkyllisydestä ei liene varmaa tietoa, mutta samantapaisissa lajeissa on muita myrkyllisiä sienilajeja, kuten myrkkymalikka – joka on oikeastaan sekin varoitusnimi.

Hentomalikasta tunnetaan ainakin kaksi muotoa tai alalajia: H. c. candicans ja H. c. dryadicola. Jälkimmäinen on hyvin pohjoinen muoto ja sidottu lapinvuokkoon. Hentomalikoista nimimuotoa on tavattu Suomessa, mutta dryadicolasta on ollut museonäytettä nimellä Clitocybe dryadum vuoteen 2005 mennessä vain yksi Inarin Lapista.

Valkoisia malikoita ei pidä nauttia ravinnoksi.

Lähteet 

Malikat
Myrkkysienet
Papukaijavahakas

Papukaijavahakas (Hygrocybe psittacina) on kellomainen tai laakea hyvin limainen vahakaslaji. Sen heltat ovat tummanvihreät tai undulaatinvihreät. Reunoilta lakki on kellertävä tai oranssi. Heltat ovat vihertävät ja vanhemmiten keltaiset. Malto on vihertävää, haurasta ja vetisenpehmeää. Se kasvaa laitumilla, ruohikoissa, lehtimetsissä jne. Se kasvaa koko Suomessa melko harvinaisena.

Lähteet 

Hygrophoraceae
Isomalikka

Isomalikka (Infundibulicybe geotropa van. Clitocybe geotropa) on kupera tai suppilomainen valkea tai säämiskänvärinen malikkalaji. Heltat ovat valkoiset tai kellanvalkoiset. Jalka on vaalea, punaruskea tai säämiskänvärinen. Sieni kasvaa lehtimetsissä, puistoissa, havumetsien ruohikoissa ja tunturikankailla. Se on syötävä, mutta se pitää keittää, koska saattaa muuten aiheuttaa pahoinvointia. Sieni on Suomessa yleinen vain Ahvenanmaalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Isomalikka (Infundibulicybe geotropa)

Malikat
Suomalaiset ruokasienet
Jättimalikka

Jättimalikka (Leucopaxillus giganteus) on aluksi navallinen ja vanhemmiten laakean suppilomainen valkoinen tai säämiskänvärinen malikkalaji. Heltat ovat erittäin tiheät ja valkoiset tai kermanväriset. Jalka on valkoinen ja muuttuu kosketettaessa kellanruskeaksi. Laji on jo usein nuorena toukkainen. Malto on valkoista. Sieni tuoksuu karvasmanteliöljyltä ja on syötävä. Sieni tulee kuitenkin keittää koska se voi raakana aiheuttaa pahoinvointia. Se esiintyy suurina noidankehinä valoisissa lehtimetsissä, puistoissa ja hakamailla. Se on Etelä-Suomessa harvinainen.

Lähteet

Malikat
Suomalaiset ruokasienet
Numantia

Numantia () oli kaupunki Hispaniassa (nykyinen Espanja) Kastilian ylängöllä. Numantiasta tuli noin vuonna 300 eaa. alueella asuvien keltiberien pääkaupunki. Kaupunki oli tärkeässä roolissa Numantian sodan aikana vuosina 154–133 eaa., jolloin se oli arevakien heimon pääkaupunki. Vuonna 133 eaa. Scipio Aemilianus piiritti Numantian ja lopulta valloitti sen puolustajien antauduttua ruoan puutteen vuoksi. Kaupunki hävitettiin ja sen asukkaat myytiin orjiksi.

Rooman keisari Augustuksen aikana Numantia oli enää vain vähäinen pikkukaupunki.

Numantian rauniot sijaitsevat nykyisen Garrayn kunnan alueella Sorian maakunnassa noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen maakunnan pääkaupungista Soriasta. Alueella on tehty arkeologisia tutkimuksia 1800-luvulta lähtien ja useita sieltä löydettyjä muinaisia esineitä on esillä Sorian Museo Numantinossa, joka myös järjestää ohjattuja käyntejä alueelle. Miguel de Cervantes kirjoitti kaupungin piirityksestä näytelmän El cerco de Numancia. Numantia elää myös sorialaisen urheiluseuran Club Deportivo Numancia de Sorian nimessä. Espanjan kielessä tunnetaan edelleen adjektiivi "numantino" tarkoittamaan sitkeää taistelua ylivoimaa vastaan.

Lähteet

Viitteet 

Rooman valtakunnan kaupungit
Espanjan maantiede
Flamingo (kauppakeskus)

Viihdekeskus Flamingo on kauppakeskus Vantaalla kauppakeskus Jumbon yhteydessä. Se avattiin syyskuussa 2008. Rakennuksessa on yli 500 huonetta sisältävä Break Sokos Hotel Flamingo, kylpylä, Finnkinon elokuvateatteri, keilahalli sekä useita ravintoloita ja muita liikkeitä. Vuonna 2019 Flamingo ja Jumbo yhdistyivät. Työeläkevakuutusyhtiöt Elo ja Varma omistavat Jumbo-Flamingon tasaosuuksin.

Flamingo sijaitsee Kehä III:n varrella osoitteessa Tasetie 8. Lähin rautatieasema on Aviapolis. Kauppakeskuksesta on bussiyhteydet muun muassa Tikkurilaan, lentoasemalle ja Helsingin keskustaan.

Palvelut

Kauppakeskus tarjoaa useita erilaisia palveluita. Siellä on esimerkiksi 10 000 neliömetrin laajuinen Flamingo Spa -kylpylä, joka jakautuu koko perheen sisävesipuistoon ja aikuisille suunnattuun kylpylä- ja hoito-osastoon.

Kauppaosassa on kymmenisen ravintolaa ja useita erikoisliikkeitä. Kävelyputki yhdistää Flamingon Jumboon ja sen palveluihin. Viihdepalveluita ovat muun muassa pohjakerroksen 20-ratainen keilahalli, hohtominigolf sekä Finnkinon kuusi elokuvasalia. 

Majoitus- ja konferenssipalveluita tarjoaa 13-kerroksinen 541 huoneen hotelli Sokos Hotel Flamingo, joka on huonemäärältään Suomen suurin hotelli.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Flamingon virallinen sivusto

Kauppakeskus Jumbo
Vantaan tornitalot
Samsø

Samsø on vajaan 4 000 asukkaan saari ja kunta Tanskassa. Siitä tuli hiilineutraali vuonna 2003.  

Saaren 27 000 MWh/vuosi sähköntarve katetaan 21 tuulimyllyllä. Kaksi omistaa 430 osakkaan yhdistys, loput ovat maanviljelijöiden. Ylijäämäsähköä tuotetaan Paludans Falkin merituulipuistossa 80 000 MWh vuodessa. Merituulipuiston omistaa 350 saaren asukasta. Sähkö myydään Jyllantiin. Jos Samsø olisi yritys, se voisi ansaita satoja tuhansia päästöoikeuksien myynnillä. 

2/3 lämmityksestä saadaan neljästä kaukolämpökeskuksesta. Yhtä lämmitetään aurinkoenergialla ja hakkeella ja kolmea oljilla ja biomassalla. Muilla on omia järjestelmiä: lämpöpumppuja, aurinkolämmitystä ja biomassaa. Maitotilallinen hyödyntää maidon jäähdytyksessä 38,5-asteisesta 3-asteiseksi syntyvän lämmön.

Autojen polttoaine on yhä fossiilista. Hiilidioksidineutraalius perustuu suurempaan energian vientiin kuin oma hankinta on. Saari tuottaa sähköä 40 prosenttia yli oman tarpeensa.

Katso myös
 Samsø Bælt

Lähteet

Aiheesta muualla

 Samsøn kunnan kotisivut 

Tanskan saaret
Samsøn kunta
Kušeljev-Bezborodko

Kušeljev-Bezborodko (, Suomen aatelissa Kuscheleff-Besborodko) oli venäläinen kreivillinen aatelissuku, joka naturalisoitiin ja introdusoitiin Suomen ritarihuoneeseen vuonna 1849 kreivillisenä sukuna numero 10. Sukunimi muodostuu kahdesta venäläisen kreivillisen suvun nimestä. Molemmat suvut sammuivat mieslinjalla kreivi Grigori Kušeljev-Bezborodkon kuollessa vuonna 1870. Suku hallitsi Besborodko-suvulta perittyjä lahjoitus­maita Vanhassa Suomessa,  mm. Tervun hovia Kurkijoella ja suurinta osaa Kurkijoen ja Jaakkiman pitäjistä. Pietarissa suku omisti palatsin nykyisellä Gagarininkadulla. Vuonna 1847 kreivi Kuscheleff-Besborodko osti Meilahden kartanon Helsingin ulkopuolelta 55 000 paperiruplalla.

Bezborodko on Vähä-Venäjältä lähtöisin oleva aatelissuku. Kreivin arvon sai Jakov Ivanovitš Bezborodko (k. n. 1730). Hänen pojanpoikansa Aleksandr Bezborodko kohosi Paavali I:n aikana ruhtinaan arvoon.

Kušeljev-suvun ensimmäinen kreivi oli amiraali Grigori Kušeljev. Hänen aateloitiin 1700-luvun lopulla, ja korotettiin kreiviksi vuonna 1799. Hänen puolisonsa oli Ilja Andrejevitš Bezborodkon tytär Ljuba. Kreivi Bezborodkon kuoltua amiraali Kušeljevin poika Aleksandr sai vuonna 1816 keisarilta oikeuden käyttää sukunimeä Kušeljev-Bezborodko.

Suvun jäseniä

Bezborodkot 
 Kreivi Andrei Bezborodko (1711–1780), Ukrainan asioiden sihteeri, Jakov Ivanovitš B:n poika
 Ruhtinas Aleksandr Bezborodko (1746–1799) Venäjän keisarikunnan kansleri, Andrei Jakovlevitš B:n poika
 Kreivi Ilja Bezborodko (1756–1815), todellinen salaneuvos, senaattori, Andrei Jakovlevitš B:n poika

Kušeljevit 
 Kreivi Grigori Kušeljev (1754–1833), venäläinen amiraali
 Kreivi Aleksandr Kušeljev-Bezborodko (1800–1855), sai Valkoisen Kotkan ritarikunnan kunniamerkin vuonna 1850
 Kreivi Grigori Kušeljev-Bezborodko (1832–1870), shakkimestari, Aleksandrin poika
 Kreivitär Ljubov Kušeljev-Bezborodko, kreivi Aleksei Ivanovitš Musin-Puškinin puoliso, Aleksandrin tytär, lahjoitusmaanomistaja

Muotokuvia

Lähteet 

Suomalaiset aatelissuvut
Venäjän aateli
Romano Missio

Romano Missio Ry (aik. Mustalaislähetys) on romanien etuja ajava suomalainen yhdistys. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki. Sen tarkoituksena on toimia kristillisin periaattein sosiaalialan, koulutusalan ja lastensuojelun palvelujärjestönä. Yhdistys tekee yhteistyötä eniten evankelis-luterilaisen kirkon, valtion ja kuntien kanssa.  Lisäksi se tekee yhteistyötä muiden romanijärjestöjen kanssa. Yhdistys julkaisee myös romanien elämästä kertovaa Romano Boodos -lehteä. 

Järjestö on toiminut vuodesta 1906 asti, jolloin Oskari Jalkio perusti järjestön. Alun perin Oskari Jalkion tarkoituksena oli mennä tekemään lähetystyötä Itä-Aasiaan, mutta kun paleltumaisillaan oleva romanipoika oli tullut kysymään Jalkiolta takkia, hän huomasi että Suomessakin on tarpeeksi autettavaa ja perusti Romano Mission, silloisen Mustalaislähetyksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Romano Mission kotisivut

Suomalaiset lastensuojelujärjestöt
Suomalaiset kristilliset järjestöt
Suomen romanit
Tähkäpää

Tähkäpää (uusimmassa suomennoksessa Persiljainen) on yksi Grimmin saduista. Sadun alkuperäinen saksankielinen nimi on Rapunzel, joka on vuonankaalin yksi nimitys.

Juoni 

Tarina alkaa kertomuksella miehestä ja naisesta, jotka toivovat lasta itselleen. Heidän naapurissaan asuu noita, jolla on korkealla aidalla ympäröity puutarha, jossa kasvaa mitä herkullisimpia vihanneksia. Kun nainen tulee lopulta raskaaksi, hänen alkaa tehdä kuollakseen mieli puutarhan persiljaa. Puutarhan omistava noita ei kuitenkaan salli kenenkään astuvan jalallaan puutarhaan. 

Mies varastaa noidan puutarhasta persiljaa, kunnes eräällä kerralla jää kiinni ja noita suuttuu. Mies kertoo kuitenkin, että hänen vaimonsa kuolee jos ei saa persiljaa. Noita lupaa loputtomasti persiljaa miehelle, jos tämä antaa lapsensa noidalle. Lapsen syntyessä noita ottaa sen mukaansa. Noita ristii lapsen Persiljaiseksi. Persiljaisella on pitkä vaalea tukka. Noita vie tytön korkeaan torniin, jossa ei ole ovea eikä portaita, vain pieni ikkuna korkealla. 

Kun noita saapuu tornille, hän huutaa kohti ikkunaa: Persiljainen, tyttöni, laske alas hiuksesi!" Persiljainen laskee pitkät palmikoidut hiuksensa alas ikkunasta, ja noita käyttää niitä köytenä. Tämä tapahtui myös toisen kerran, samaan aikaan kun prinssi ratsasti hevosellaan kohti tornia. Prinssi huomaa puun takana noidan kiipeämän kohti ikkunaa pitkää hiuslettiä pitkin. Kun noita lähtee pois, prinssi lähtee uteliaisuuttaan myös kiipeämään ylös. Persiljainen kertoo, kuinka noita oli vanginnut hänet torniin. Prinssi haluaa auttaa Persiljaista. Hän alkaa vierailla iltaisin tornissa Persiljaisen luona suunnitellen Persiljaisen kanssa tytön pakoa, ja lopulta he rakastuvat.

Seuraava vierailija tornissa on jälleen noita. Persiljainen kertoo vahingossa prinssistä. Noita raivostuu ja leikkaa saksilla letin. Hän vie Persiljaisen erakon majaan. Noita jää torniin odottamaan prinssiä. 

Prinssi kiipeää torniin, muttei löydä tornista Persiljaista vaan noidan, joka käyttäytyy häijysti ja myrkyllisesti. Noita heittää prinssin alas tornista, ja niin prinssi putoaa maahan, jolloin ohdakkeet puhkaisevat hänen silmänsä. Hän etsii Persiljaista sokeana, syöden vain marjoja ja juuria. Hän saapuu erakon majalle, jonne noita on vienyt Persiljaisen. Persiljainen löytyy ja Prinssi vie hänet valtakuntaansa, jossa he menevät naimisiin ja saavat kaksi lasta.

Elokuvia
Seuraavat elokuvat perustuvat tähän satuun:
 Barbie Tähkäpää
 Kaksin karkuteillä
 Into the Woods (osittain)
 Grimmin veljekset (osittain)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Grimmin sadut
Seulonnan keskeiset artikkelit
SalBa

Rauman SalBa on vuonna 1993 perustettu raumalainen salibandyn erikoisseura. Kaudella 2021–2022 miesten edustusjoukkue pelaa Divarissa ja naisten edustusjoukkue 1-divisioonassa. Seuralla on neljä aikuisten sarjoissa pelaavaa joukkuetta ja kymmenen juniorisarjoissa pelaavaa lisäksi lasten salibandykoulu ja aikuisten harrastesäbä. Jäseniä seurassa on noin 550.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivu
 SalBan tilastoja (UrheiluSuomi.com)

Suomalaiset salibandyseurat
Raumalaiset urheiluseurat
Vuonna 1993 perustetut urheiluseurat
Vähä-Venäjä

Vähä-Venäjä, Malorossija, on Ukrainasta aiemmin, Venäjän keisarikunnan aikaan sille kuuluvista nyky-Ukrainan alueista käytetty nimitys. "Vähä" ei siinä tarkoittanut vähättelyä vaan historiallista asetelmaa. Kun Ukrainasta tuli neuvostotasavalta, Ukraina-nimityksestä tuli virallinen ja Vähä-Venäjä jäi historiaan.

Termi Vähä-Venäjä eli Malorossija on alkujaan peräisin bysanttilaisesta kirkollisesta termistöstä 1300-luvulta. Nimi viittasi Puola-Liettuan osiin Rusista, johon Bysantin valtakunnalla oli Rusin alueella erityisen paljon yhteyksiä. Kirkollisesta käytöstä nimi levisi edelleen tavanomaisempaan käyttöön liittyen hallintoon ja arkipuheeseen. 1700-luvulta lähtien nimi alkoi tarkoittaa ensisijaisesti kasakoiden autonomista aluetta Dneprin itäpuolella. 1800-luvulla nimeä alettiin käyttää Venäjän keisarikunnan hallitsemista osista nykyistä Ukrainaa. Alueen asukkaisiin eli ukrainalaisiin alettiin samaan aikaan viitata vähävenäläisinä myös Venäjän ulkopuolisilla alueilla. Vähä-Venäjän ja vähävenäläisten ohella käytettiin tosin samaan aikaan myös nimiä Ukraina ja ukrainalaiset. Termi Vähä-Venäjä jäi pois virallisesta ja arkisesta käytöstä Venäjän vallankumouksen jälkeen vuonna 1917.

Itä-Ukrainan kapinallisilla on ollut aikomuksia kutsua aluetta Vähä-Venäjäksi.

Lähteet 

Ukraina
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut on Euroopan jalkapalloliiton Uefan järjestämä mestaruusturnaus alle 21-vuotiaista pelaajista koostuville maajoukkueille.

Yleistä 
Lopputurnaus pelataan kahden vuoden välein. Siihen osallistui kahdeksan joukkuetta vuoteen 2015 saakka, 12 joukkuetta vuosina 2017 ja 2019 sekä 16 joukkuetta vuonna 2021. Kilpailut järjestettiin nykymuodossaan ensimmäisen kerran vuonna 1978. Ne toimivat myös karsintoina olympiaturnaukseen.

Kilpailujen edeltäjänä voidaan pitää vuosina 1967–1970 pelattua alle 23-vuotiaiden haasteturnausta. Vuosina 1972–1976 pelattiin alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruudesta.

Kilpailut pelattiin aiemmin parillisina vuosina eli päällekkäin miesten maailmanmestaruuskilpailujen ja Euroopan-mestaruuskilpailujen kanssa. Vuodesta 2007 lähtien lopputurnaus on pelattu parittomina vuosina. Aiemmin lopputurnauksen isäntänä toimi joku pitkälle selvinneistä joukkueista. Nykyisin isäntämaa valitaan etukäteen isäntäjoukkueen päästessä suoraan lopputurnaukseen.

Kilpailuihin osallistuvien pelaajien on oltava korkeintaan 21-vuotiaita karsintojen alkaessa kaksi vuotta ennen varsinaista lopputurnausta. Itse lopputurnauksessa pelaajat voivat siis olla 23-vuotiaita.

Eniten mestaruuksia ovat voittaneet Espanja ja Italia, molemmat viisi kappaletta.

Turnaushistoria

Lähteet 
Kilpailujen historia RSSSF:n sivustolla

Aiheesta muualla 
Kilpailut Uefan sivustolla 
Kilpailujen historia Uefan sivustolla 

Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut
Isä (Pokka pitää)

Isä () on henkilöhahmo brittiläisessä komediasarjassa Pokka pitää. Häntä näytteli George Webb. Osa sarjan jaksoista keskittyy isän erikoisiin edesottamuksiin.

Isä on neljän tyttären (Hyacinth, Daisy, Violet ja Rose) isä. Isällä on myös kaksi lastenlasta (Daisyn tytär Stephanie ja  Hyacinthin poika Sheridan), sekä yksi lapsenlapsenlapsi Kylie, Stephanien tytär. Isä on osin dementoitunut ja elää usein toisen maailmansodan aikaisissa tapahtumissa. Hän asuu Daisyn ja Onslow'n luona. Toisin kuin Daisy ja Onslow, Hyacinth puhuu isästä aina hyvin kunnioittavasti, mutta esittää erilaisia verukkeita sille, miksi ei halua ottaa tätä luokseen asumaan. Todellisuudessa Hyacinth häpeää isän käytöstä eniten eikä usein halua tulla nähdyksi julkisesti tämän seurassa.

Isä ei puhu paljoa eikä häntä ole nähty kovin useassa jaksossa. Välillä hän vaikuttaa apaattiselta, mutta välillä taas on hyvin energinen ja aktiivinen. Kun Isä luulee olevansa sodassa hän kulkee puisen kiväärin kanssa, joskus sotilaskypärään tai kaasunaamariin pukeutuneena, ja ilmoittaa suorittavansa jotakin tärkeää tehtävää. Joskus hän luulee muita ihmisiä ja jopa omia lapsiaankin "sakemanneiksi". Joskus isä myös kuvittelee keskustelevansa kuolleen komppanianpäällikkönsä kanssa.

Useissa tarinoissa isä karkaa tekemään jotain omituista. Hänellä on tapana tuoda huoneeseensa tuntemattomia naisia, joista ei välttämättä tiedä seuraavana päivänä tuon taivaallista. Isä tekee vanhuudenhöperyyttään myös muita outoja temppuja kuten pukeutuu safarioppaaksi, juoksentelee alastomana yöllä kanaalilla tai pukeutuu Kapteeni Keskiyöksi.

Pokka pitää -sarjan hahmot
Mortal Mind Creation

Mortal Mind Creation on Celestyn kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2006.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Celesty ja sanoittanut Jere Luokkamäki, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Antti Railio – laulu
 Tapani Kangas – kitara
 Teemu Koskela – kitara
 Ari Katajamäki – basso
 Jere Luokkamäki – rummut
 Juha Mäenpää – kosketinsoittimet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 9–/10
 The Metal Forge: 9/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Celestyn albumit
Vuoden 2006 albumit
Inanna

Inanna (tai Ninnanna, taivaan kuningatar) oli sumerilaisessa mytologiassa esiintynyt rakkauden, hedelmällisyyden ja sodan jumalatar. Häntä vastasi Assyrian, Babylonian ja Akkadian mytologioissa Ištar , sekä myöhemmin kreikkalaisessa mytologiassa Astarte.

Inanna oli taivaanjumalan Anun tytär (tai vaimo), mutta hänet on mainittu myös kuunjumala Nannan ja tämän puolison Ningalin lapsena. Toisinaan hänet esitetään Venus-planeetan Ninsianna-nimisenä personifikaationa. Inanna on mainittu hedelmällisenä hahmona, joka ensin hurmasi miehet ja sitten jätti heidät. Yleensä hänet kuvattiin joko kalliisiin vaatteisiin pukeutuneena, tai sitten täysin alastomana. Inannan symbolina oli kahdeksansakarainen tähti. Merkittäviä Inannan pyhättöjä oli Urukissa, Zabalamissa ja Babylonissa.

Inannaan liittyy tunnettu myytti hänen laskeutumisestaan alamaailmaan, jossa hän laskeutuu manalaan ja julistautuu sen valtiaaksi. Manalan todellinen valtias on kuitenkin hänen siskonsa Ereškigal, joka Inannan röyhkeyden vuoksi surmaa tämän. Luonto kuitenkin kuolee Inannan mukana eikä mikään enää voi kasvaa, joten Ea antaa hänen syntyä uudestaan. Inanna antaa puolisonsa Dumuzin ottaa hänen paikkansa, ja tästä tuleekin manalan hallitsija yhdessä Ereškigalin kanssa.

Lähteet 

Sumer
Mesopotamialaiset jumaluudet
B&H Airlines

B&H Airlines (aikaisemmin Air Bosna)  on Bosnia-Hertsegovinan 12. elokuuta 1994 perustettu kansallinen lentoyhtiö. Yhtiö tunnettiin aiemmin nimellä Air Bosna, mutta se vaihtoi nimensä vuoden 2004 puolivälissä B&H Airlinesiksi.

Yhtiöllä on kaksi konetta, ja se lentää 11 kohteseen. Solmukohtana yhtiölle toimii Sarajevon kansainvälinen lentoasema.

Historia 

Yhtiö perustettiin 12. elokuuta 1994 nimellä Air Bosna ja se aloitti liikennöinnin vuonna 1997 vuokratulla koneella Eurooppaan. Vuonna 2000 yhtiön piti uusia laivastoaan, mutta pääomistajan vedettyä rahalliset avustuksensa pois, sopimus Airbusin kanssa purkautui.

Vuonna 2003 yhtiö lopetti operoinnin. Yhtiö operoi silloin 14 kohteeseen yhdellä McDonnell Douglas MD-82 -koneella ja yhdellä Fokker 50 -konella. Yhtiöllä oli myös ennen toiminnan seisahtamista kaksi code sharing -sopimusta. 2004 Yhtiö jatkoi toimintaansa kahdella ATR 72 -koneella.

Nykypäivä 

Yhtiöllä on nykyisin käytössään kaksi konetta, joilla yhtiö kuljettaa vuosittain keskimäärin 60 000 matkustajaa. Yhtiöllä on tavoitteenaan hankkia kaksi suurempaa konetta mahdollisimman pian. Näiden koneiden matkustajakapasiteetiksi on kaavailtu 140 matkustajaa.

Laivasto 

2 ATR 72-210

Kohteet

Reittikohteet 

 Sarajevo (solmukohta)
 
 Frankfurt
 
 Zürich 
  
 Istanbul

Code sharing -kohteet 

  
 Zagreb (operaattorina Croatia Airlines)
 
Belgrad (operaattorina Jat Airways)

Charter-kohteet 

Antalya
Bodrum
Istanbul

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viralliset kotisivut

Bosniahertsegovinalaiset lentoyhtiöt
Kansalliset lentoyhtiöt
Antimakassi

Antimakassi on irrallinen virkattu liina tai muu kangas, joka asetetaan suojaamaan tuolin, sohvan tai muun istuimen selkänojaa. Nimi on peräisin makassaröljystä, jota miehet käyttivät hiuksissaan 1800-luvulta lähtien ja josta jäi tahroja istuimen kankaaseen. Makassaröljy on vaaleankeltaista, karvasmantelille tuoksuvaa öljyä, jota saadaan puristamalla Schleichera trijuga -puun siemenistä. Makassaröljy on saanut nimensä Makassarin kaupungista, joka on Indonesialle kuuluvan Sulawesin saaren suurin kaupunki saaren lounaisrannikolla. 1900-luvulla makassaröljyksi nimitettiin seesami- ja oliiviöljyjä, jotka oli värjätty ja parfymoitu nimenantajansa kaltaiseksi. Schleichera on etelä-aasialainen puusuku, jonka lajien hedelmät ovat läpimitaltaan parisenttisiä.

Lähteet
 Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja Oy 1960
 Nordisk familjebok, Nordisk familjeboks förlags ab 1912

Tekstiilit
Legacy of Hate

Legacy of Hate on power metal -yhtye Celestyn toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2004.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Kangas, Katajamäki, Luokkamäki ja Mäenpää, sanoittanut Kangas ja Luokkamäki, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
Yhtye
 Antti Railio – laulu
 J-P Alanen – kitara
 Tapani Kangas – kitara
 Ari Katajamäki – basso
 Jere Luokkamäki – rummut
 Juha Mäenpää – kosketinsoittimet

Vierailevat muusikot
 Richard Andersson – kosketinsoitinsoolo kappaleessa ”Settlement”
 Sami Kaste ja Aku Rahkonen – laulu
 Sanna Natunen – laulu
 Jussi Nyman, Jari Lummukka, Heikki Loukola, Jari Lehtineva, Sanna Natunen – kuorot
 Antti Railio, Sanna Natunen, Tapani Kangas – taustalaulut

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Celestyn albumit
Vuoden 2004 albumit
Suppilomalikka

Suppilomalikka (Clitocybe gibba) on kupera tai laakealakkinen suppilomainen punaruskea malikkalaji. Sen jalka on valkea tai säämiskänvärinen. Heltat ovat valkoiset, samoin malto. Sieni kasvaa havu- ja lehtimetsissä, polkujen varsilla, teiden reunoilla jne. Se on Suomessa hyvin yleinen. Lajin itiöpöly on valkoista.

Suppilomalikka on syötävä, mutta on muistettava, että vaaleissa malikoissa on myrkkysieniä, joten sekoittamisvaara voi olla.

Lähteet 

Malikat
Suomalaiset ruokasienet
Kangasmalikka

Kangasmalikka (Clitocybe phyllophila var. tenuis) on kupera tai laakealakkinen suppilomainen valkohärmäinen tai lihanpunertava malikkalaji. Sen jalka on lakin värinen tai vaaleanruskea. Malto on valkeaa tai ruskeaa. Sienen heltat ovat valkoiset tai lihanpunaiset. Sieni ei ole ruokasieni. Se kasvaa lehti- ja havumetsissä melko yleisenä.

Valkomalikka (Clitocybe phyllophila var. phyllophila) on ilmeisesti saman lajin isokokoisempi muunnos, jolla on ominainen mansikkamainen tuoksu. Valkomalikkaa pidetään lievästi myrkyllisenä. Se on yleisenpuoleinen lehtometsien sieni.

Lähteet ja viitteet 

Malikat
Natasha Richardson

Natasha Jane Richardson () oli brittiläinen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat ohjaaja Tony Richardson ja näyttelijä Vanessa Redgrave. Hänen sisarensa on näyttelijä Joely Richardson.

Richardson opiskeli St Paul's Girls' Schoolissa ja Central School of Speech and Dramassa. Hän aloitti uransa jo lapsena ja näytteli myöhemmin muiden muassa elokuvissa Yövieraat (1986), A Month in the Country (1987), Orjattaresi (1990), Nell (1994), Ansa vanhemmille (1998), Unelmien Manhattan (2002), Vangitut (2005) ja Wild Child (2008). Hän sai vuonna 1998 Tony-palkinnon osastaan musikaalissa Cabaret Broadwaylla 1998.

Natasha Richardson solmi ensimmäisen avioliittonsa tuottaja Robert Foxin kanssa vuonna 1990, mutta se päättyi eroon vuonna 1992. Richardson tapasi näyttelijä Liam Neesonin elokuvan Nell kuvauksissa ja he menivät naimisiin vuoden 1994 lopulla. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta, pojat Micheál ja Daniel.

Natasha Richardson kuoli 45-vuotiaana saatuaan vakavan aivovamman lasketteluonnettomuudessa Kanadassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Natasha Richardsonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 
 
 

Brittiläiset näyttelijät
Vuonna 1963 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Tony-palkinnon saajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tunnan och Moroten

Tunnan och Moroten (Roskis ja Porkkana) on ruotsalainen niin sanottu könsrock-yhtye. He ovat julkaisseet useita albumeja ja yhtye on 1990-luvun lopulta lähtien ollut melko tunnettu Internet-ilmiö Ruotsissa.

Diskografia
2000 – Bajs i bastun
2002 – Bus, bira och bajs recept
2004 – Röv rövarna
2007 – 100% homo
2008 – Still Going Brown
2008 – Kings of Poop
2008 – Den stora korven
2009 – Porr party
2010 – Rave i Runkbåset
2011 – Radio Rövhålet
2011 – Mongo Metal
2011 – Satanic Gay Party
2011 – German Gay Gamers
2014 – Bajsmannen EP
2015 – Kloak Semester EP
2017 – Den Bruna Drogen EP
2017 – Det Bruna Guldet EP
2018 – Jesus Favoriter EP
2018 – Runk N' Roll EP
2019 – Möngo Mutants

Aiheesta muualla
 Viralliset kotisivut
 Tunnan och Moroten MySpacessa

Ruotsalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Ruotsalaiset popyhtyeet
Furioso

Furioso eli Furioso-North Star (unkariksi: Mezőhegyesi félvér) on unkarilainen hevosrotu, joka on risteytetty englantilaisista täysiverisistä. Rotu sai nimensä kantaisältään, Furioso-nimiseltä englantilaiselta oriilta. Se saapui Unkarin Mezőhegyesiin vuonna 1841. Se sai lähes sata orijälkeläistä. Toinen merkittävä periyttäjä oli täysiveriori North Star. Tämän orin veressä kulki norfolkinravuria, ja monet sen jälkeläiset olivat lahjakkaita ravureita. Alun perin molempien orien linjat pidettiin erillään, kunnes Furiososta tuli vallitseva ja ne yhdistyivät.

Furioso on nykyisin lahjakas yleisratsu, joka on hieman raskaampi kuin täysiveriset esivanhempansa. Rodun ihannesäkäkorkeus on 160 senttimetriä, ja väreinä sallitaan kaikki paitsi kirjavat. Rodulle ominaisia piirteitä ovat loivat lavat, vahva selkä ja jalat sekä hyvin muodostunut säkä.

Aiheesta muualla 
Aftonbladets artikel om Furioso 
Kort om Furioso 
Fakta om stamhingsten Furioso 
Furiosons historia  

Unkarilaiset hevosrodut
Kevyet lämminveriset
Amurinkoskelo

Amurinkoskelo (Mergus squamatus) on yksi koskelolajeista. Se on luokiteltu uhanalaiseksi; populaatio on vähäinen ja pienenee edelleen. Amurinkoskeloa tavataan Itä-Aasiassa, muun muassa osissa Venäjää ja Kiinaa sekä Korean niemimaalla.

Lähteet 

Koskelot
Uhanalaiset linnut
Isopihtihäntä

Isopihtihäntä (Forficula auricularia ) on kaikkiruokainen hyönteinen. Isopihtihäntä on 1–2 senttiä pitkä ja väriltään kiiltävän ruskea. Jalat ja siivet ovat kellertävät. Takaruumiissa olevat pihdit ovat koirailla paksummat ja hieman kaarevat. Naaraiden pihdit ovat suoremmat ja vaatimattomammat. Pihtihännällä on toimivat siivet, vaikka se harvoin lentää.

Isopihtihännät syövät hyönteisiä, niiden munia ja kasvin osia. Isopihtihäntä on peto, joka pyydystää kirvoja, toukkia ja hämähäkkejä. Laji viihtyy varjoisissa, viileissä ja kosteissa paikoissa. Pihtihäntiä löytyykin usein esineiden ja listojen alta. Naaras munii syksyllä noin 50 munaa maanalaiseen pesään. Munat kuoriutuvat keväällä. Naaras vahtii pienokaisia noin kuukauden.

Puutarhassa pihtihännät ovat jossain määrin hyödyllisiä syödessään tuhohyönteisiä, mutta ne syövät myös hyödyllisten petohyönteisten toukkia. Suurina joukkoina esiintyessään ne voivat tuhota kasvimaan satoa ja kukkia. Isopihtihännälle kelpaavat muun muassa lehtivihannekset, kaalit, juurikkaat, kurkku, hedelmät sekä koristekasveista erityisesti daaliat, neilikat, zinniat ja ruusut. 

Sisätiloihin pyrkijöitä voi kokeilla torjua laittamalla hyönteisiä kuivattavaa ainetta (kivituhka, poltettu kalkki, piimaa) sopiviin paikkoihin kylpyhuoneeseen, karmeihin ja kynnyksiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Isopihtihäntä (Forficula auricularia)
Ötökkätieto: Isopihtihäntä (Forficula auricularia)
ITIS: Forficula auricularia 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Forficula auricularia (European earwig) 
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Forficula auricularia, European earwig 
Pherobase: Semiochemicals of Forficula auricularia, the European earwig 

Pihtihäntäiset
Reign of Elements

Reign of Elements on power metal -yhtye Celestyn esikoisaubmi, joka julkaistiin joulukuussa 2. joulukuuta 2002.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tapani Kangas ja Jere Luokkamäki

Japanin bonuskappale
The Journey — 3:41

Korean ja Yhdysvaltain bonuskappale
Power of the Stones — 4:36

Kokoonpano 
Yhtye
 Kimmo Perämäki – laulu
 J-P Alanen – kitara
 Tapani Kangas – kitara
 Ari Katajamäki – basso
 Jere Luokkamäki – rummut
 Juha Mäenpää – kosketinsoittimet

Vierailevat muusikot
 Jani Liimatainen – kitarasoolo kappaleessa Revenge
 Timo Lewis – puheosuudet kappaleissa Intro ja Reign of Elements

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Celestyn albumit
LOL

LOL, LoL tai Lol voi tarkoittaa monia asioita:

Lyhenteitä:
 LOL, Laughing Out Loud tai Laugh Out Loud  tai Lots Of Laughs 
 LoL, sopimusteksteissä käytettävä lyhenne sanoista "Limitation of Liability" tai "Limit of Liability" .

Henkilöitä:
 Lol Mahamat Choua, tšadilainen poliitikko
 Lol Coxhill, saksofonisti
 Lol Creme, muusikko
 Lol Tolhurst, muusikko
 Lol Solman, kanadalainen liikemies

Paikkoja:
 Lol, joki Sudanissa
 

Elokuvia:
 LOL, vuoden 2006 elokuva
 LOL, vuoden 2012 elokuva
 LOL (Laughing Out Loud), vuoden 2008 elokuva

Muuta:
 League of Legends, tietokonepeli, lyhennettynä LoL
 LOL <(^^,)>, Basshunterin albumi
 LOL, Blog 27:n albumi
 LOL, peli Nintendo DS:lle
 Mongon kieli, ISO 639-koodi lol, kieli

Lähteet

Seulonnan keskeiset artikkelit
Quintus Pompeius

Quintus Pompeius Aulus oli roomalainen sotilas ja poliitikko.

Hänet valittiin vuonna 141 eaa. konsuliksi. Pompeius oli tällöin sukunsa ensimmäinen virkamies, eli homo novus. 

Pompeius osallistui samana vuonna Numantian sotaan Hispaniassa, jossa paikalliset keltiberiheimot olivat nousseet kapinaan roomalaisia vastaan. Hän korvasi komentajana aiemman konsulin Quintus Caecilius Metellus Macedonicuksen, joka oli aiempina vuosina taistellut menestyksekkäästi keltiberejä vastaan mutta epäonnistunut lopulta heidän pääkaupunkinsa Numantian valtaamisessa.

Vahvalla 30 000 jalkaväki- ja 2 000 ratsumiehen konsuliarmeijallaan hän sai muutamia voittoja ja piiritti lopulta Numantian. Mutta kun hänen kokeneet legioonansa korvattiin vastavärvätyillä miehillä, tilanne alkoi kääntyi huomattavasti huonompaan suuntaan. Kaupungin 8 000 miestä käsittänyt varuskunta onnistui torjumaan roomalaiset pitkään ja kylmä talvi verotti Pompeiuksen sotajoukkoa. Pompeius halusi niin kiihkeästi sodan päätökseen, että solmi rauhansopimuksen keltiberien kanssa. Rooman senaatti kuitenkin hylkäsi sopimuksen ja lähetti Marcus Popillius Laenaksen korvaamaan Pompeiuksen.

Vaikka Pompeius ei saavuttanut huomattavaa menestystä Numantiassa, hänet valittiin vuonna 131 eaa. kensoriksi yhdessä Metelluksen kanssa. Hänen poikansa, Quintus Pompeius Rufus toimi myös konsulina vuonna 88 eaa.

Lähteet

Kirjallisuus

Appianus: Spanish Wars

Lähdeviitteet 

Roomalaiset sotilaat
Roomalaiset poliitikot

en:Quintus Pompeius
Saipulla Absaidov

Saipulla Atavovitš Absaidov (s. 14. heinäkuuta 1958 Tarik, Dagestanin ASNT) on entinen vapaapainija, joka edusti urallaan kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa. 

Absaidovin uran huippuajat ajoittuivat 1970- ja 1980-lukujen vaihteen tienoille. 62-kiloisena Absaidov voitti ikäluokkansa Euroopan- ja maailmanmestaruudet vuosina 1976 ja 1977. Maailmancupissa vuonna 1978 hän voitti sarjansa ja saavutti samana vuonna uransa ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissa, Sofian EM-kisoissa, hopeaa kultamitalin mentyä Bulgarian Mitšo Dukoville. Samana vuonna hän voitti vielä kultaa ikäluokkansa EM-kisoissa.

Vuonna 1980 68 kilogramman painoluokkaan siirtyneenä Absaidov voitti kultaa sekä Prievidzan EM-kisoissa että Moskovan olymipalaisissa. Hän voitti urallaan vielä seuraavana vuonna kultaa Skopjen MM-kisoissa.

Seuratasolla Absaidov 168 senttimetrin pituinen ja 68 kilogramman painoinen Absaidov edusti Mahatškalan Dynamoa.

Lähteet
 Saipulla Absaidov FILA:n tietokannassa
 Suuri olympiaensiklopedia 

Neuvostoliittolaiset vapaapainijat
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Andrea Mantegna

Andrea Mantegna (n. 1431 – 13. syyskuuta 1506 Mantova) oli italialainen renessanssiajan taidemaalari. Hän syntyi Isola di Carturossa lähellä Padovaa ja opiskeli Francesco Squarcionen johdolla.

Mantovan markiisi Ludovico III (II) Gonzaga nimitti Mantegnan hovitaiteilijaksi vuonna 1460. Hänen tuotantoaan on säilynyt laajasti; sitä edustavat esimerkiksi Camera degli Sposin freskot Mantovassa, jotka valmistuivat 1474.

Mantegnan teosten erityispiirre on illusionistinen perspektiivivaikutelma. Tämä näkyy muun muassa Padovan Eremitani-kirkon Ovetari-kappelin freskoissa, joista tosin valtaosa tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa.

Mantegna kuoli Mantovassa vuonna 1506. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Antonio da Correggio ja Francesco Raibolini.

Teoksia

Lähteet 

Italialaiset taidemaalarit
Renessanssin taidemaalarit
Magomet-Gasan Abušev

Magomet-Gasan Mingažutdinovitš Abušev (s. 10. marraskuuta 1959 Mahatškala, Dagestanin ASNT) on entinen vapaapainija.

Kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa edustaneen Abuševin uran menestyksekkäin vuosi oli 1980, jolloin hän voitti 62 kilogramman painoluokassa kultamitalin sekä Prievidzan EM-kisoissa että Moskovan olymipalaisissa. Vielä seuraavana vuonna hän pääsi juhlimaan maailmancupin voittoa. Nuoremmissa ikäluokissa Abušev voitti MM-kultaa vuosina 1977 (52 kg) ja 1979 (62 kg).

Seuratasolla 170 senttimetriä pitkä ja 62 kilogramman painoinen Abušev edusti Mahatškalan Dynamoa.

Lähteet
 Magmomed-Gasan Abušev FILA:n tietokannassa
 Suuri olympiaensiklopedia 

Neuvostoliittolaiset vapaapainijat
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Panokset piippuun, pöhinät pönttöön


Notkea Rotta esittää lähiösadun: Panokset piippuun, pöhinät pönttöön on Notkea Rotta -yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2002. Levyn julkaisi Karelia Records. Albumilta julkaistu single "Pöhinää" oli kaksi viikkoa Suomen virallisella singlelistalla. "Pöhinää" kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.

Kappaleet

Lähteet

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Notkean Rotan albumit
Tatjana Navka

Tatjana Aleksandrovna Navka (, ; , s. 13. huhtikuuta 1975, Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen taitoluistelija, joka on edustanut myös Neuvostoliittoa ja Valko-Venäjää. Hän voitti jäätanssin olympiakullan talviolympialaisissa 2006 parinaan Roman Kostomarov.

Navka oli naimisissa taitoluistelija Aleksandr Žulinin kanssa ja heillä on tytär Saša (s. 2000). Navka edusti Venäjää Eurovision tanssikilpailussa 2008 parinaan tanssija Aleksandr Litvinenko.

Navka meni 1. elokuuta 2015 Sotšissa naimisiin Venäjän presidentin Vladimir Putinin tiedottajan Dmitri Peskovin kanssa.

Mitalitaulukko

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset taitoluistelijat
Venäläiset olympiavoittajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Von Ungern-Sternberg

Von Ungern-Sternberg () on baltiansaksalainen vapaaherrallinen aatelissuku, jonka sukuhaaroja on hyväksytty Venäjän ja Ruotsin aateliin. Baltiassa suvun jäseniä on ollut Eestinmaan, Liivinmaa, Kuurinmaan ja Hiidenmaan ritarihuoneissa.

Suvun vanhin tunnettu esi-isä on Joannes dictus de Ungaria, joka mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1251. Hänen jälkeläisensä yhdeksännessä polvessa, Jürgen von Ungern (k. 1534) korotettiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vapaaherraksi nimellä von Ungern, Freiherr zu Pürkel. Kolme suvun jäsentä naturalisoitiin Ruotsissa vuonna 1653 ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1660 vapaaherrallisena sukuna numero 54, nimellä von Ungern Sternberg. Ruotsalainen sukuhaara sammui 1800-luvulla

Suvun vapaaherran eli paronin arvo hyväksyttiin Venäjällä senaatin ukaasilla vuonna 1855. Eräs sukuhaara korotettiin Venäjällä vuonna 1877 kreivilliseen arvoon.

Suku on hallinnut mm. Suuremõisan kartanoa Hiidenmaalla sekä Ungrun kartanoa lähellä Haapsalua.

Suvun jäseniä 

 Mattias Alexander von Ungern-Sternberg (1689–1763), maamarsalkka Ruotsin valtiopäivillä (1742, 1746) 
 Nils Alexander von Ungern-Sternberg, ruotsalainen sotilas
 Anna Dorothea von Ungern-Sternberg , kreivi Aleksei Grigorievitš Bobrinskin puoliso
 Alexander von Ungern-Sternberg (1806–1868), baltiansaksalainen kirjailija
 Peter Ludwig Constantin von Ungern-Sternberg, vironmaalainen kartanonomistaja.
 Arthur von Ungern-Sternberg (1885–1949), saksalainen teologi
 Roman Ungern von Sternberg (1886–1921), Venäjän sisällissodan valkoinen sotaherra
 Erich von Ungern-Sternberg (1910–1989), suomalainen arkkitehti 
 Jürgen von Ungern-Sternberg (s. 1940), saksalainen historioitsija 
 Sven von Ungern-Sternberg (s. 1942), saksalainen poliitikko

Lähteet 

Baltian aateli
Ruotsin aateli
Venäjän aateli
Marek Hamšík

Marek Hamšík (s. 27. heinäkuuta 1987 Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on myös Slovakian maajoukkueen kapteeni. Hän pelasi pitkään Italian Serie A:n Napolissa. Hän pelaa yleensä hyökkäävässä roolissa.

Ura 
Hamšík aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Slovan Bratislavassa vuonna 2004, pelattuaan sitä ennen joukkueen junioreissa vuosina 2002–2004. Vuosina 2004–2007 hän edusti Italiassa Bresciaa. Hamšík siirtyi vuonna 2007 Napoliin, jossa hän pelasi helmikuuhun 2019 saakka. Hän voitti Italian cupin vuosina 2012 ja 2014. Vuoden 2012 cupin loppuottelussa Juventusta vastaan Hamšík teki joukkueensa toisen maalin Napolin voittaessa 2–0. Vuoden 2014 loppuottelussa Napoli voitti Fiorentinan 3–1 ja kapteeni Hamšík syötti joukkueensa ensimmäisen maalin.

Hamšík teki 116. maalinsa Napolin joukkueessa kaikki kilpailut huomioon ottaen 23. joulukuuta 2017 ja ohitti tällä maalilla Diego Maradonan vanhan seuraennätyksen. Hän teki Napolissa kaikkiaan 121 maalia ja menetti seuraennätyksen Dries Mertensille 13. kesäkuuta 2020. Maaleistaan sata Hamšík teki Serie A:ssa. Parhaimmillaan hän teki yhdellä kaudella 12 Serie A -maalia kausina 2009–2010 ja 2016–2017, ja 11 maaliin hän ylsi kausina 2010–2011 ja 2012–2013.

Hamšík siirtyi maaliskuussa 2021 ilmaissiirrolla Ruotsin pääsarjassa pelaavaan IFK Göteborgiin pelattuaan kaksi kautta kiinalaisessa Dalian Professionalissa. Kesäkuussa 2021 hän teki sopimuksen turkkilaisen Trabzonsporin kanssa.

Hamšík debytoi Slovakian maajoukkueessa helmikuussa 2007 ystävyysottelussa Puolaa vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa saman vuoden lokakuussa EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 127 ottelua ja tehnyt niissä 26 maalia, jotka kumpikin ovat Slovakian maajoukkueen ennätyksiä. MM-kilpailuissa 2010 hän pelasi kapteenina joukkueensa kaikki neljä ottelua avauskokoonpanossa. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa, ja alkulohko-ottelussa Venäjää vastaan hän syötti ensimmäisen ja teki toisen maalin Slovakian voittaessa 2–1. Hamšík on pelannut MM-karsinnoissa 26 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. EM-karsinnoissa hänellä on pelattuna 36 ottelua ja tehtynä kymmenen maalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hamšík Napolin sivustolla 

Slovakialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Ludovico III Gonzaga

Ludovico III Gonzaga (15. kesäkuuta 1414 – 12. kesäkuuta 1478) oli renessanssiajan italialainen hallitsija. Hän toimi Mantovan markiisina vuodesta 1444 alkaen. Hän oli Gianfrancesco I Gonzagan poika ja seuraaja. Isänsä tavoin hän oli myös kondottieeri. Hän oli merkittävä kuvataiteen, arkkitehtuurin ja musiikin mesenaatti.

Ludovico III Gonzagalla oli vaimonsa Barbaran kanssa 14 lasta. Parin ensimmäinen aikuiseksi elänyt lapsi Federico I Gonzaga seurasi Ludovicoa Mantovan markiisina.

Lähteet 

Gonzaga
Gonzaga
Italialaiset henkilöt
Kondottieerit
Mantova
Torinon olympiastadion

Torinon olympiastadion (Stadio Olimpico di Torino) on Torinossa, Italiassa sijaitseva urheilustadion.

Stadion toimi 2006 talviolympialaisten päänäyttämönä. Sillä järjestettiin sekä kisojen avajaiset että päättäjäiset.

Nykyisin stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloon. Se on Serie A:ssa pelaavan Torinon kotikenttä.

Historia
Stadion valmistui vuonna 1933. Sen alkuperäinen kapasiteetti oli noin 65 000. Stadionin nimi oli aluksi Stadio Mussolini Benito Mussolinin mukaan. Myöhemmin sen nimeksi tuli Stadio Comunale.

Stadion rakennettiin vuoden 1934 jalkapallon MM-kilpailuja ja yleisurheilun EM-kilpailuja varten. Sillä pelattiin myös jalkapallon 1980 EM-kilpailuja. Vuosina 1959 ja 1970 stadionilla järjestettiin kesäuniversiadit. Vuonna 1965 sillä pelattiin Messucupin loppuottelu. 1980-luvulla stadionilla järjestettiin myös huomattavia konsertteja. Sillä konsertoivat muun muassa Bob Marley, The Rolling Stones, Madonna, Bruce Springsteen ja Michael Jackson.

Stadion toimi Juventuksen ja Torinon kotikenttänä valmistumisestaan vuoteen 1990 asti. Tuolloin molemmat seurat muuttivat uudelle Stadio delle Alpille. Vuonna 2006 seurat palasivat stadionille. Juventus pelasi stadionilla vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen se siirtyy uudelle, vuonna 2011 valmistuvalle stadionille.

Stadion remontoitiin vuonna 2005 olympiakisoja varten. Tuolloin sen nimeksi tuli Stadio Olimpico. Stadionin nykyinen kapasiteetti on noin 27 500. Sen nimeksi on tarkoitus tulevaisuudessa tulla Stadio Grande Torino.

Aiheesta muualla

Virallinen sivusto 

Olympiastadion
Talviolympialaiset 2006
Olympiastadionit
Italian jalkapallostadionit
Torinon rakennukset ja rakennelmat