joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Don 2

Don 2 on Farhan Akhtarin ohjaama intialainen toimintaelokuva vuodelta 2011. Se on jatko-osa Don-elokuvalle vuodelta 2006. Pääosia näyttelevät Shah Rukh Khan, Priyanka Chopra, Lara Dutta, Om Puri, Boman Irani ja Kunal Kapoor. Elokuvan juoni alkaa Donin lopusta Malesiasta ja siirtyy Eurooppaan. Don, joka on nyt Aasian alamaailman kuningas, suunnittelee ottavansa haltuunsa Euroopan huumekartellin.

Don 2 esitettiin Berliinin elokuvajuhlilla. Se voitti useita palkintoja, kuten Filmfare Awards -palkinnot parhaasta äänityksestä ja toiminnasta.

Näyttelijät

Soundtrack

Vastaanotto 
Box Office India julisti Don 2:n ”hitiksi”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 
 

Vuoden 2011 intialaiset elokuvat
Intialaiset toimintatrillerit
Hindinkieliset elokuvat
Luettelo televisiosarjan Daltonit jaksoista

Tämä artikkeli sisältää luettelon Xilam Animation -tuotantoyhtiön sarjasta Daltonit.

1. tuotantokausi 
Sarjan ensimmäistä tuotantokautta esitettiin Suomessa ensi kerran vuonna 2009–2010. Sittemmin ensimmäistä kautta on esitetty uudestaan vuosina 2011–2015.

2. tuotantokausi 
Sarjan toista tuotantokautta alettiin esittää Suomessa syyskuussa 2015.

Lähteet 

Lucky Luke
Luettelot televisiosarjojen jaksoista

fr:Saison 1 des Dalton
it:Episodi de I Dalton (serie animata) (prima stagione)
Eero Laine (kirjailija)

Eero Laine (s. 1928 Lohja) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä.

Teoksia 
 Läksiäiset : romaani. Weilin & Göös, Helsinki 1965

Suomennoksia 
 Robert Ludlum : Medusan isku. Otava 1987, 4. painos 2004 (alkuteos The Bourne Supremacy)

Lähteet 

Suomentajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1928 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Höök

Höök voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Höök, ruotsalainen poliisisarja
 Berndt Höök (1834–1901), suomalainen kanavainsinööri ja karhunkaataja
 Fridolf Höök (1836–1904), suomalainen merikapteeni, valaanpyytäjä, tutkimusmatkailija, kansanperinteen kerääjä ja Amur-joen varteen Venäjän Kaukoitään vuonna 1868 perustetun suomalaisen siirtokunnan johtaja, Berndt Höökin veli
 Annikki Sankari (o.s. Höök, 1913–2012), suomalainen kirjailija
 Urho Havumäki (aik. Höök, 1904–1961), suomalainen opettaja ja näytelmäkirjailija.
Aleksandr Kadeikin

Aleksandr Andrejevitš Kadeikin (, s. 4. lokakuuta 1993) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Salavat Julajev Ufassa. Hänet varattiin 201. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014 Detroit Red Wingsiin.

Pelaajaura 
Kadeikin teki debyyttinsä MHL:ssä Atlanty Mytištšissä kaudella 2010–2011. Hän teki 19 pistettä 48 pelissä. Kaudella 2011–2012, toisena vuotenaan Atlantyssa Kadeikin teki 22 maalia ja 36 syöttöä 60 pelaamassaan ottelussa. 

Ammatillisella tasolla Kadeikin debytoi kaudella 2012–2013 Atlantissa, jossa pelasi kaksi KHL-ottelua. Hän pelasi myös 26 peliä Atlantin juniorijoukkueessa. Näissä otteluissa hän teki 14 maalia ja 29 syöttöä.

Kauden 2013–2014 jälkeen Kadeikin oli Atlantin paras pistemies tehden 54 pelissä kahdeksan maalia ja 15 syöttöpistettä.

Kaudella 2014–2015 Kadeikin ehti saada yhden syöttöpisteen yhdeksässä Atlantissa pelaamassaan ottelussa ennen kuin hänet kaupattiin SKA Pietariin vaihdossa Anton Malyševiin 26. syyskuuta 2014.

Venäläiset jääkiekkoilijat
Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Jonas Johansson (jääkiekkoilija, 1995)

Jonas Olov Johansson (s. 19. syyskuuta 1995 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-joukkue Florida Panthersin organisaatiossa. The Hockey News -sivuston mukaan hänen vahvuuksiinsa kuuluu koko, rauhallisuus ja kokonaisvaltaisuus. Johanssonin tulisi kuitenkin olla kilpailullisempi, jotta hänen potentiaalinsa tulisi kunnolla esiin.

Ura

Seuraura
Johanssonin kasvattajaseura on Hille/Åbyggeby IK. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Brynäs IF:ssä, jossa Johansson voitti U16 SM:n pronssia vuonna 2011 ja J18 Allsvenskanin mestaruuden vuonna 2013. Kaudella 2012–2013 hän debytoi seuran miesten joukkueessa, jossa Johansson pelasi yhden European Trophy -ottelun. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa Elitserienissä, jonne Johansson puki kuuteen runkosarjaotteluun. Kaudella 2013–2014 hän debytoi joukkueen maalinsuulla pelaten neljä runkosarja- ja yhden ET -ottelun. Johansson pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin Brynäsin J20-junioreissa, joissa hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia ja valittiin sarjan parhaaksi maalivahdiksi. Huhtikuussa 2014 Johansson teki kaksivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa.

Buffalo Sabres varasi Johanssonin kolmannella kierroksella 61. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Brynäsissä kaksi runkosarjaottelua. Johansson pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhdeksän ottelua lainalla HockeyAllsvenskan-joukkue Almtuna IS:ssä, jonne hän siirtyi tammikuussa 2015 paikkaamaan Linus Söderströmin loukkaantumista. Kauden 2015–2016 Johansson pelasi kokonaan lainalla Almtunassa, jonka pääasiallisena vastuunkantajana hän toimi ja pelasi 42 runkosarjaottelua. Johansson kuitenkin puki Brynäsin paidan neljään SHL-otteluun. Huhtikuussa 2016 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Brynäs lainasi Johanssonin Almtunaan myös kaudeksi 2016–2017.

Maaliskuussa 2021 Sabres kauppasi Johanssonin Colorado Avalancheen vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa.

Kesäkuussa 2021 Johansson Avalanchen kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Johansson pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hänet palkittiin Ruotsin yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Johansson pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, jolloin hän voitti pronssia sekä samana vuonna World U-17 Hockey Challengessa.

Johansson edusti Ruotsia myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Johansson toimi kuitenkin koko turnauksen ajan joukkueensa kolmosmaalivahtina. Vuoden 2015 turnaus häneltä jäi väliin loukkaantumisen vuoksi.

Muuta
Johanssonin isä Per-Johan pelasi 1990-luvulla hyökkääjänä Brynäsin Elitserien-joukkueessa.

Tilastot

Maajoukkuetilastot

Lähteet

Viitteet

Ruotsalaiset jääkiekkomaalivahdit
Florida Panthersin pelaajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Kiuru

Heikki Kiuru (8. tammikuuta 1942 Savonlinna – 21. marraskuuta 2014 Helsinki) oli Teknillisen korkeakoulun professori ja vesihuollon asiantuntija. Väitöskirjassaan hän käsitteli jätevedenpuhdistuksen toteuttamista flotaation ja suodatuksen avulla. Hänen kehittämäänsä menetelmää käytetään melkein kaikilla Suomen suurimpien kaupunkien jätevedenpuhdistamoilla.

Julkaisut
Korkea-asteisen jätevedenpuhdistuksen toteuttaminen flotaation ja suodatuksen avulla, Teknillinen korkeakoulu, 1988 (väitöskirja)

Lähteet 

Teknillisen korkeakoulun professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Saaristo (sukunimi)

Saaristo on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Anneli Saaristo (s. 1949), laulaja ja näyttelijä
 August Saaristo (1872–1936), teollisuusmies
 Erkki Saaristo (s. 1954), koripalloilija
 Heikki Saaristo (s. 1983), koripalloilija
 Juho Saaristo (1877–1937), suutari ja SDP:n kansanedustaja
 Julius Saaristo (1891–1969), jääkärimajuri ja keihäänheiton olympiavoittaja
 Kimmo Saaristo (s. 1962), pikajuoksija
 Michael I. Saaristo (1938–2008), biologi
 Pekka Saaristo (s. 1948), teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija
 Stiina Saaristo (s. 1976), kuvataiteilija
 Vieno Saaristo (1936–2016), näyttelijä
 Wiljo Saaristo (1904–1979), apteekkialan vaikuttaja ja apteekkineuvos
Araújo

Araújo tai Araujo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Adriana Araújo (s. 1981), brasilialainen nyrkkeilijä
 Alcides Araújo Alves (s. 1985), brasilialainen jalkapalloilija
 Alexandra Araujo (s. 1972), brasilialais-italialainen vesipalloilija
 Armindo Araújo (s. 1977), portugalilainen ralliautoilija
 Cristiano Portela de Araújo Pena (1913–2000), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa 
 Denílson de Oliveira Araújo (s. 1977), brasilialainen jalkapalloilija
 Ernesto Araujo (s. 1967), brasilialainen diplomaatti ja ministeri
 Eugênio de Araújo Sales (1920–2012), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali
 Heitor de Araújo Sales (s. 1926), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
 Hugo Bressane de Araújo (1899–1988), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
 José Pedro de Araújo Costa (1913–1996), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
 José Carlos Araújo Nunes (s. 1977), portugalilainen jalkapalloilija
 Joubert Araújo Martins (s. 1975), brasilialainen jalkapalloilija
 Leonardo Araújo (s. 1969), brasilialainen jalkapalloilija ja valmentaja
 María Guadalupe Araújo Young, Ana Gabriel (s. 1955), meksikolainen laulaja
 Mário de Araújo Cabral (1934–2020), portugalilainen Formula 1 -kuljettaja
 Maykon Daniel Elias Araújo (s. 1984), brasilialainen jalkapalloilija
 Norberto Araujo (s. 1978), argentiinalais-ecuadorilainen jalkapalloilija
 Rafael Araújo (s. 1980), brasilialainen koripalloilija
 Raffael Caetano de Araújo (s. 1985), brasilialainen jalkapalloilija
 Réver Humberto Alves Araújo (s. 1985), brasilialainen jalkapalloilija
 Ronald Araújo (s. 1999), uruguaylainen jalkapalloilija
 Ronny Heberson Furtado de Araújo (s. 1986), brasilialainen jalkapalloilija
 Serafim Fernandes de Araújo (1924–2019), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali
 Vinícius Araújo (s. 1993), brasilialainen jalkapalloilija
 Waldemar Chaves de Araújo (s. 1934), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa
Tribonion

Tribonion eli tribon (kreik.) oli antiikin Kreikassa karkeasta kankaasta valmistettu viitta, jota käytettiin välittömästi ihoa vasten ilman erillistä alusvaatetta. Tällaista vaatetta käyttivät köyhät asukkaat, palaestralla (nuorukaisten urheilu- ja taisteluharjoituskenttä) vierailijat ja myös filosofit Aristoteleesta lähtien.

Katso myös
 Himation

Lähteet

Antiikin Kreikan kulttuuri
Muodin historia
Viitat
Ángel Correa

Ángel Martín Correa (s. 9. maaliskuuta 1995 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Correa voi pelata hyökkäävänä keskikenttäpelaajana tai hyökkääjänä. Hänen on sanottu muistuttavan pelityyliltään maanmiehiään Carlos Teveziä ja Sergio Agüeroa.

Seurajoukkueura 
Correa aloitti ammattilaisuransa buenosairesilaisessa San Lorenzossa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa vuonna 2013. Kaudella 2013–2014 hän voitti seuran riveissä Argentiinan syysmestaruuden, Torneo Inicialin.

Toukokuussa 2014 Atlético ilmoitti sopineensa Correan siirtymisestä Espanjaan. Siirto kuitenkin lykkääntyi, koska lääkärintarkastuksen yhteydessä hänen sydänkammiostaan löydettiin kasvain. Correa leikattiin ja jonkin aikaa epäiltiin, ettei hän pystyy enää jatkamaan pelaajauraansa. Hänen toipumisensa oli kuitenkin nopeaa ja hän aloitti harjoittelun jo saman vuoden elokuussa. Joulukuussa seura ilmoitti solmineensa Correan kanssa neljä ja puoli kautta kattavan sopimuksen.  Correa ei ollut kuitenkaan edustuskelpoinen kauden 2014–2015 aikana ja oli mukana ainoastaan joukkueen harjoitusvahvuudessa. Hän teki liigadebyyttinsä Espanjassa seuraavan sarjakauden avausottelussa Las Palmasia vastaan.

Maajoukkueura 

Correa edusti Argentiinaa alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa, jotka järjestettiin Uruguayssa vuonna 2015. Joukkue voitti maanosan mestaruuden ja kapteenin nauhaa kantanut Correa valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Correa teki ensiesiintymisensä maansa A-maajoukkueessa syyskuussa 2015 Boliviaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Hän teki ensimmäisen miesten maaottelumaalinsa samassa ottelussa.

Lähteet 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Demokraattisten sosialistien liike

Demokraattisten sosialistien liike (, myös Το Κίνημα, To Kínima, ”Liike”) (lyh. ΚΙΔΗΣΟ, KIDISO) on kreikkalainen sosiaalidemokraattinen puolue. Se on perustettu vuonna 2015. Vuodesta 2018 puolue toimii osana Muutosliikettä (KINAL).

Demokraattisten sosialistien liikkeen perusti Pasokista eronnut entinen pääministeri Geórgios Papandréou. Puolue osallistui vuoden 2015 tammikuun parlamenttivaaleihin, mutta ei ylittänyt äänikynnystä 2,46 prosentin kannatuksellaan. Se ei osallistunut syyskuun 2015 vaaleihin. Puolueella on kaksi paikkaa Kreikan parlamentissa vuoden 2019 parlamenttivaalien jälkeen osana muutosliikkeen 22 paikkaa.

Vaalitulokset 

Puolueen tulokset parlamenttivaaleissa ovat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Κίνημα Δημοκρατών Σοσιαλιστών. Puolueen verkkosivut. 

Kreikkalaiset puolueet
Vilho Elomaa

Johan Vilhelm (Vilho) Elomaa (16. tammikuuta 1893 – 11. huhtikuuta 1926 Terijoki) oli suomalainen venäjän- ja saksankielisen kirjallisuuden suomentaja.

Senaatti myönsi 1500 mk venäjänkielen matka-apurahan vuonna 1915 oikeustieteiden ylioppilas Elomaalle kuuden kuukauden oleskelua varten Keisarikunnassa ja hänet nimitettiin vuonna 1916 Helsingin poliisilaitoksen kielenkääntäjäksi. Elomaa oli tällöin Helsingin poliisilaitoksen etsivä konstaapeli.

Elomaa toimi tällöin ja myöhemmin kielenkääntäjänä, tehden käännöstöitä, ja antaen kieltenopetusta ainakin Helsingissä, Raumalla, Jyväskylässä ja Terijoella. Elomaa esiintyi myös näyttämöllä erilaisissa tehtävissä tehden myös käännöksiä teattereille. Rauman näyttämölle ohjelmalliseen iltamaan Elomaa käänsi Anton Tsehovin näytelmän Joutsenlaulu.

Elomaan puoliso oli vuodesta 1916 Impi Martta Sofia (o.s Helminen) (1894–1922).

Suomennoksia 
 Aleksander Herzen : Eurooppa ja Venäjä : vallankumousmiehen mietteitä ; venäjänkielestä suomentanut Vilho Elomaa. Suuria kysymyksiä 3. Karisto 1918
 Leo Tolstoi : Kreuzer-sonaatti. Kuuluisia romaaneita 14. Kustannus oy. Ahjo, Jyväskylä 1919  
 Ernst Zahn : Severin Imbodenin rakkaus : romaani ; saksankielestä suomensi Vilho Elomaa. Karisto 1919
 Katharine Tynan : Säätynsä yläpuolella. Naisten romaaneja 20. Karisto 1919
 Anton Tsehov : Turha voitto : kertomus. Ahjo, Helsinki 1919, uusi painos Sanasato, Tampere 2003
 Herman Schmid : Vastoin odotusta : romaani. Karisto 1919
 Gertrud v. Brockdorff : Viimeinen Tsaaritar : romaani nykyajalta ; saksan kielestä suomensi Vilho Elomaa. Kuuluisia miehiä ja naisia, Romaaneja historiasta 1. Karisto 1919
 A. K. Tolstoi : Iivana Julman soturi : historiallinen romaani. Ahjo, Helsinki 1920, 2. painos WSOY 1943
 A. Sipelgas : Punapää-Roosa : novelleja ; venäjänkielisestä käsikirjoituksesta tekijän luvalla suomentanut Vilho Elomaa. Alfa, Helsinki 1920
 Julius Regis : Sininen jälki : salapoliisiromaani. Ahjo, Helsinki 1920, 2. painos 1922
 A. Sipelgas : Golgatha : romaani Neuvosto-Venäjän elämästä ; venäjänkielisestä käsikirjoituksesta suom. Vilho Elomaa. V. Kososen kustannusliike, Helsinki 1921
 A. Sipelgas : Kohtalon siivet : romaani ; venäjänkielisestä käsikirj. tekijän luvalla suom. Vilho Elomaa. Alfa, Helsinki 1921
 Anton Tsehov : Kuudes osasto. Karisto 1921; Turha voitto. Kustannusosakeyhtiö Ahjo, Helsinki 1919
 A. Sipelgas : Kun tähdet sammuvat : kertomuksia ; tekijän luvalla käsikirj. suom. Vilho Elomaa. Gummerus 1922
 Erich Fliess : Lupaus : kertomus Saksan entiseltä Puolalaisalueelta ; saksankielestä suom. Vilho Elomaa. Karisto 1927 (alkuteos Der Proboszcz)

Lähteet 
 Suomennokset Fennica Suomen kansallisbibliografia

Viitteet 

Suomentajat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Jarkko Kyllönen

Jarkko Julius Kyllönen (s. 21. tammikuuta 1987 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Hän on edustanut Korisliigassa Porvoon Tarmoa, Team Componentaa ja Torpan Poikia/Helsinki Seagullsia, jossa on saavuttanut SM-pronssia vuonna 2012 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2008. Kyllönen on pelannut nuorisomaajoukkueissa ja haastajamaajoukkueessa.

Saavutukset 
 SM-pronssia 2012
 Suomen cupin hopeaa 2008

Lähteet 
 Jarkko Kyllönen  baskethotel.com
 Jarkko Kyllönen basketball profile eurobasket.com 
 Jarkko Julius Kyllönen profile fiba.com

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Jack Eichel

John "Jack" Eichel (s. 28. lokakuuta 1996 Chelmsford, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä, joka pelaa NHL:n Vegas Golden Knightsissa.

Ennen NHL-uraansa Eichel pelasi NCAA-yliopistokiekkoa Bostonin yliopiston joukkueessa. Vuonna 2015 hän voitti parhaalle yliopistopelaajalle jaettavan Hobey Baker Awardin kaikkien aikojen toisena ensimmäisen vuoden pelaajana.

Ammattilaisura
Eichel varattiin vuoden 2015 NHL:n varaustilaisuudessa Buffalo Sabresiin heti toisena pelaajana kanadalaisen Connor McDavidin jälkeen, jonka varasi Edmonton Oilers.

Maajoukkueura
Vuosina 2012–2014 Eichel kuului Yhdysvaltain jääkiekkoliiton pelaajakehitysohjelmaan USNTDP:hen, ja voitti U18-ikäluokan MM-kisoissa yhden kullan ja yhden hopean. Hän toimi USA:n U20-maajoukkueen kapteenina nuorten MM-kisoissa 2015.

Eichel valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen 18-vuotiaana vuoden 2015 miesten MM-kisoihin, joissa joukkue saavutti pronssia. Eichel teki kymmenessä ottelussa tehot 2+5=7.

2. maaliskuuta 2016, Stan Bowman ja Peter Chiarelli valitsivat Eichelin ensimmäisten pelaajien joukossa edustamaan Pohjois-Amerikan alle 23-vuotiaiden yhdistelmäjoukkuetta vuoden 2016 maailmancupiin.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Vegas Golden Knightsin pelaajat
Buffalo Sabresin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Milos Dobras

Milos Dobras (s. 1. elokuuta 1987 Jugoslavia) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän edusti Korisliigassa KTP-Basketia jossa saavutti SM-pronssia vuosina 2011 ja 2015. Syksyllä 2009 hän pelasi serbialaisessa Vojvodinassa, jossa hänen kautensa päättyi loukkaantumiseen joulukuussa.

Dobras syntyi nykyisen Serbian alueella. Hänelle myönnettiin Suomen kansalaisuus kauden 2007–2008 aikana.

Toukokuussa 2016 Dobras nimettiin Suomen miesten maajoukkueryhmän naprapaatiksi.

Saavutukset 
 SM-pronssia 2011 ja 2015

Lähteet 
 Milos Dobras  Suomen Koripalloliitto
 Milos Dobras profile fiba.com

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Milos Dobras basketball profile eurobasket.com 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Savon Kinot

Savon Kinot Oy on elokuvateatteriketju, joka toimii viidellä itäsuomalaisella paikkakunnalla. Yritys on Suomen kolmanneksi suurin elokuvateatteriketju ja suurin täysin suomalaisomistuksessa oleva elokuvateatteriketju. Savon Kinot oy on perheyritys ja se on perustettu vuonna 1986. Savon Kinojen elokuvateattereissa käy vuosittain noin 300 000 katsojaa. Yritys työllistää kymmenen vakituista työntekijää sekä joitakin kymmeniä osa-aikaisia työntekijöitä.

Historia 
Savon Kinojen perustaja on Aarne Peltonen, joka aloitti elokuvauransa 16-vuotiaana Outokummussa. Ensimmäisen elokuvateatterinsa Peltonen perusti Sääksmäelle valmistuttuaan elokuvakoneenhoitajaksi. 1950-luvulla Peltonen siirtyi harjoittamaan elokuvateatteritoimintaa Punkaharjun Putikkoon ja lähialueille. Vuonna 1958 Peltonen perusti Kiteen nuorisoseurantalolle elokuvateatterin yhdessä tuoreen vaimonsa Helli Peltosen kanssa. Kiteeltä toiminta laajeni Tohmajärvelle ja Nurmekseen. Kiteellä toiminta siirtyi uusiin Kiteen Kino-Hovin tiloihin vuonna 1977. Myöhemmin Peltosten elokuvateatterikanta laajeni ympäri Itä-Suomea. 

Vuonna 1986 perustettiin nykymuotoinen Savon Kinot Oy. Yritys saa nimensä siitä, että ensimmäiset sen omistamat elokuvateatterit sijaitsivat Varkaudessa ja Savonlinnassa. Nykyisin yrityksen toiminnasta vastaavat Aarne ja Helli Peltosen lapset.

Elokuvateatterit 

Savon Kinoilla on kuusi elokuvateatteria viidellä paikkakunnalla. Olavi-elokuvateatteri Savonlinnassa kuitenkin lopettaa toimintansa vuoden 2018 jälkeen, sillä sen vuokrasopimus on muiden saman kiinteistön yritysten tavoin irtisanottu.  Savon Kinot jatkaa kuitenkin Savonlinnassa kahdella teatterilla, sillä yritys on vuokrannut Killa-elokuvateatteria vastapäätä sijaitsevan Kisalinnan, jossa on aiemmin toiminut Savonlinnan teatteri. Uusi elokuvateatteri avataan keväällä 2019.

Lähteet
Kauppalehti:Savon Kinot Oy yritystiedot
Savon Kinot Info
Savon Kinot: Teatterit Info

Viitteet 

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Suomen elokuvateatterit
Suomalaiset perheyritykset
Lauri Boldt

Johan Lauri Daniel Boldt (21. marraskuuta 1910 Turku – 18. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen jalkaväen upseeri, joka palveli sodassa pataljoonankomentajana ja myöhemmin rauhan aikana muun muassa prikaatinkomentajana.

Boldt valmistui ylioppilaaksi 1930 ja opiskeli aluksi oikeustiedettä mutta vaihtoi opiskelut kadettikouluun. Hän oli tarkkailijana Espanjan sisällissodassa 1937–1939. Talvisodassa hän palveli nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä 1. prikaatissa. Jatkosodassa Boldt oli komppanianpäällikkönä ja pataljoonankomentajana JR 13:ssa 1941–1944. Sodan jälkeen hän toimi komppanianpäällikkönä JR 4:ssä. Pääesikunnassa jalkaväkiosaston toimistoupseerina Boldt työskenteli 1945–1951. Samalla hän kävi sotakorkeakoulun 1947–1948. Uudenmaan sotilasläänissä hän palveli 1954. Komppanianpäällikkönä JP 4:ssä hän oli 1954–1955. 4. prikaatin aliupseerikoulun johtajaksi hänet oli sijoitettu 1955–1958. Hän palveli myös sotilastarkkailijana Libanonissa 1958. Uudenmaan prikaatissa hän toimi esikuntapäällikkönä 1959, pataljoonankomentajana 1960 ja jälleen esikuntapäällikkönä 1961–1965. Uudenmaan prikaatin komentajana hän toimi 1965–1967. Kyproksen suomalaisten YK-joukkojen komentajana Boldt toimi 1965–1966. Hän osallistui aktiivisesti Amnesty Internationalin toimintaan.

Ylennykset: Reservikornetti 1932, luutnantti 1941, kapteeni 1943, majuri 1955, everstiluutnantti 1959, eversti 1965.

Lauri Boldtin isä oli sosialisti ja uskontofilosofi Georg Boldt, puoliso kirjastoneuvos Barbro Boldt (o.s. Inberg) ja lapsia ekonomisti Peter J. Boldt, psykoanalyytikko Barbara Mattsson ja toimittaja Jolin Boldt.

Lähteet

Kirjallisuus
Vem och vad? Biografisk handbok 1967, s. 56.

Viitteet

Suomalaiset everstit
Suomalaiset toisen maailmansodan sotilaat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Jessica Sula

Jessica Bianca Sula (s. 3. toukokuuta 1994 Gorseinon, Wales) on walesilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan Grace Bloodina Skins – liekeissä -televisiosarjassa.

Nuoruus 
Sula syntyi Walesissa. Hänen trinidadilainen äitinsä on puoliksi afroamerikkalainen ja puoliksi kiinalainen ja isänsä puoliksi saksalainen ja puoliksi virolainen. Sula keskitti opintonsa espanjaan, ranskaan ja teatteritaiteeseen Gorseinon Collegessa.

Ura 
Sula esiintyi televisiossa ensi kertaa vuonna 2011 näytellen Grace Bloodia Skins – liekeissä -sarjassa, jossa hänet nähdään 5. ja 6. tuotantokaudella. Myöhemmin hän sai roolin ITV-kanavan draamakomediasarjassa Love and Marriage vuonna 2013.

Sulan ensimmäinen merkittävä päärooli valkokankaalla oli vuonna 2014 elokuvassa Honeytrap, joka kertoo 15-vuotiaasta Laylasta, joka järjestää häneen rakastuneen pojan murhan.

Yksityiselämä 
Sula soittaa kitaraa ja harrastaa karatea.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Walesilaiset näyttelijät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Ludvig V

Ludvig V (noin 967 – 21. toukokuuta 987) oli Länsifrankkien valtakunnan eli suunnilleen nykyisin Ranskan alueen kuningas ja viimeinen karolingi-kuninkaista. 

Isä Lothair kruunautti Ludvigin kanssahallitsijakseen vuonna 978. Ludvig meni vuonna 982 eli noin 15-vuotiaana naimisiin 40-vuotiaan lesken, Akvitanian Adélaïden kanssa. Isän kuoltua 986 Ludvig oli kiistaton kuningas. Hän sai kuitenkin surmansa metsästysretkellä seuraavana vuonna.  Hänellä ei ollut perijää, joten suku sammui, ja hänen seuraajakseen tuli Hugo Capet, joka aloitti Kapeting-hallitsijasuvun.

Lähteet 

Ranskan hallitsijat
960-luvulla syntyneet
980-luvulla kuolleet
Penetraatiotestaus

Penetraatiotestaus tarkoittaa tietotekniikassa eettisten tietomurtojen tekemistä. Yleisellä tasolla penetraatiotestaus tarkoittaa minkä tahansa järjestelmän testaamista tietoturvariskien varalta. Penetraatiotestauksella voidaan esimerkiksi selvittää realistisesti kuinka houkutteleva kohde on hyökkääjien näkökulmasta. Usein penetraatiotestauksessa suoritetaan samoja toimenpiteitä kuin aidoissa hyökkäyksissä, kuitenkin täysin vaaraa ja vahinkoa aiheuttamatta.

Katso myös 
Hakkerietiikka

Lähteet 

 

Tietoturva
Tietoverkkojen tietoturva
Tietotekniikka
Hakkerointi
Esko Hamilo

Esko Tapio Hamilo (s. 1. kesäkuuta 1945, Jyväskylä) on suomalainen alivaltiosihteeri. Hänestä tuli valtiotieteen kandidaatti vuonna 1971, ja hän on ollut ulkoasiainministeriön palveluksessa vuodesta 1972. Hän oli ulkoasiainministeriön toimistopäällikkö vuosina 1985–1987 ja ulkoasiainneuvos vuosina 1992–1996 ja uudestaan vuosina 2005–2007. Hän on toiminut myös suurlähettiläänä Australiassa 1996–2001 ja Ranskassa 2001–2005. Vuonna 2007 hänestä tuli valtioneuvoston kanslian alivaltiosihteeri ja elokuun alussa 2010 ulkoministeriön kauppapoliittinen alivaltiosihteeri, jossa virassa hän palveli vuoteen 2013, jolloin Hamilo jäi eläkkeelle. Hamilo on naimisissa, ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Hän on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.

Lähteet 

Suomen suurlähettiläät
Suomalaiset alivaltiosihteerit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Pauliina Isomäki

Pauliina Isomäki (s. 1968 Vehmaa) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Yhdysvalloissa Valdosta State Collegessa Georgiassa ja Catawba Collegessa Pohjois-Carolinassa sekä musiikkitiedettä Åbo Akademissa, josta valmistui maisteriksi 1992. Isomäki on säveltänyt erityisesti vokaalimusiikkia, mm. kolme oopperaa.

Keskeiset teokset

Oopperat

Unissa kaikki oli selkeämpää (libretto Emma Puikkonen)
Tahdon! (libretto Emma Puikkonen)
Pieni seksiooppera (libretto Anne Lehikoinen)

Vokaalimusiikkia

Den väntande själen (mezzosopraano ja piano/kamariorkesteri, teksti Edith Södergran)
Arpi (sopraano, klarinetti, sello, harppu, teksti Niina Repo)
Magnificat (naiskuoro)
Kanteletar-lauluja (naiskuorolle, mieskuorolle, sekakuorolle)
Sähkömiehen kalajutut (sarja lastenlauluja, tekstit mm. Kirsi Kunnas)

Kamarimusiikkia ja orkesteriteoksia

Pilvet kuin… (soolohuilulle ja orkesterille)
In Her Dreams (orkesterille)
Källskärin Hermes (2 trumpetille, käyrätorvelle, pasuunalle ja pianolle)
Mielialoja (sopraanosaksofonille ja pianolle)
Valkea tyrsky (vc solo)

Aiheesta muualla 
Music Finlandin säveltäjäsivut: http://composers.musicfinland.fi/musicfinland/fimic.nsf/COMAA/4E1F718736B77D41C2257481003BEA3D?opendocument 

Suomalaiset oopperasäveltäjät
Vuonna 1968 syntyneet
Suomalaiset säveltäjät
Elävät henkilöt
Al Plastino

Alfred John Plastino (15. joulukuuta 1921 New York, New York, Yhdysvallat – 25. marraskuuta 2013 Patchogue, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, joka piirsi useiden vuosikymmenien ajan DC Comicsin supersankareita, kuten Batmaniä ja Teräsmiestä. Hän loi Terästytön ja Avaruussankarien legioonan.

Nuoruus 
Al Plastino syntyi Manhattanilla vuonna 1921 ja varttui Bronxissa. Hän oli vasta kuusivuotias, kun hänen äitinsä kuoli. Hänen isänsä valmisti ja myi hattuja. Plastino värvättiin toisen maailmansodan aikana veljensä kanssa armeijaan. Suurimman osan armeija-ajastaan hän piirsi sotajulisteita ja teki kuvituksia armeijan lehtiin.

Ura 
Plastino teki vuosina 1944–1948 sarjakuvaa Hap Hopper, Washington Correspondent, jonka tekijänä hän seurasi Jack Sparlingia. Sodan jälkeen hän työskenteli newyorkilaisella studiolla, jossa hän teki piirroksia armeijan harjoitusoppaisiin. Siellä Plastino kuuli, että DC Comics etsi Teräsmiehen piirtäjää. DC Comicsilla hänestä tuli Wayne Boringin ohella 1950-luvun merkittävimpiä Teräsmiehen piirtäjistä. Hän työskenteli Superman-sarjakuvalehden parissa vuoteen 1968. Hän piirsi DC Comicsille myös useisiin Teräsmiehen spin-off -lehtiin, kuten Superman’s Girl Friend, Lois Lane ja Superboy. Terästyttö-hahmon Plastino loi vuonna 1959 yhdessä Otto Binderin kanssa.

Plastino piirsi 1966–1972 päivittäistä Batman-strippiä, ja vuonna 1970 hän jatkoi Henning Dahl Mikkelsenin Ferd'nand-strippiä, jota hän teki eläköitymiseensä vuoteen 1989 saakka. Plastino piirsi 1982–1983 myös Miina ja Kusti -strippiä Ernie Bushmillerin kuoleman jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Plastino Comic Book Databasessa 

Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Pasha Parfeny

Pavel Parfeni (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Pasha Parfeny; s. 30. toukokuuta 1986 Orhei, Moldovan SNT) on moldovalainen laulaja ja lauluntekijä. 

Parfeny edusti maataan vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa Bakussa, jossa hän sijoittui finaalissa sijalle 11 itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella Lăutar. Parfeny sävelsi myös Moldovan vuoden 2013 edustuskappaleen O mie, jonka esitti Aliona Moon. Parfeni soitti myös O miessä taustalla pianoa. 

Parfeny kuului vuosina 2008-2009 moldovalaisyhtye SunStroke Projectiin, joka osallistui vuonna 2010 euroviisuihin yhdessä Olia Tiran kanssa kappaleella Run Away.

Lähteet 
 http://www.diggiloo.net/?info.2012md

Moldovalaiset laulajat
Vuoden 2012 euroviisuedustajat
Moldovan euroviisuedustajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Luxemburg-vuodot

Luxemburg-vuodot eli Luxembourg Leaks (tunnetaan myös lyhenteillä Lux Leaks tai LuxLeaks) on kansainvälisistä tutkivista journalisteista koostuvan International Consortium of Investigative Journalists -ryhmän vuonna 2014 tekemä paljastus, jossa julkaistiin salassa pidettävää aineistoa Luxemburgin veroparatiisissa tapahtuneesta ulkomaisten yritysten veronkevennysohjelmasta. LuxLeaks ei nimestään huolimatta ole osa Wikileaksin suurta asiakirjapaljastusta vaan erillinen tapahtumaketju.

LuxLeaksissa paljastettiin noin 300 ulkomaalaisyritystä, jotka ovat tehneet veronkierroksi määriteltävää verosuunnittelua suoraan Luxemburgin viranomaisten myötävaikutuksella.

Luxemburg Leaks-paljastus alkoi 6.11.2014 kun eräiden sanomalehtien yhteenliittymä julkaisi ensimmäisen osittaisen luettelon erinäisistä verosopimuksista (LuxLeaks 1), joita oli tehty joidenkin kansainvälisten yritysten sekä Luxemburgin veroviranomaisten välillä. Toinen osa luettelosta (LuxLeaks 2) julkaistiin joulukuun alkupuolella 2014, sisältäen tiedostoja mm seuraavista yrityksistä: Deloitte, KPMG ja Ernst & Young.

Asiakirjat julkisuuteen vuosi PricewaterhouseCoopers -konsulttitoimiston entinen työntekijä Antoine Deltour, joka omien sanojensa mukaan kopioi dokumentit työpaikallaan vuonna 2010. Hänen alkuperäisenä tarkoituksenaan ei ollut vuotaa dokumenttien sisältöä julkisuuteen. Hän tosin antoi ne ranskalaiselle journalistille, joka julkaisi ne kaksi vuotta myöhemmin kansainvälisen tutkivien journalistien yhteenliittymän, ICIJ:n (International Consortium of Investigative Journalists:in) nettisivuilla.

Paljastetuissa asiakirjoissa mainitaan myös neljä suomalaisyritystä: rakennusyhtiö SRV, pakkausyhtiö Huhtamäki, Suomen Lähikauppa (johon kuuluvat muiden muassa Siwa ja Valintatalo) ja metsäalan rahaston konsulttiyhtiö Dasos Capital Oy. Mukana on myös kolme Suomeen kiinteässä yhteydessä olevaa ulkomaalaisyritystä, joista kaksi on pohjoismaisia sijoitusyhtiöitä: IK Investment Partners ja Altor Funds. Kolmas yhtiö on yhdysvaltalainen vahinkovakuutusyhtiö AIG, jonka suomalainen tytäryhtiö kuuluu Luxemburgin verottajan kanssa tehtyyn ennakkosopimukseen.

Suomalaisia yhtiöitä avusti "verotuksen optimoinnissa" luxemburgilainen rahoitusviranomainen Marius Kohl. Asiakirjojen tultua julkisuuteen alettiin julkisuudessa monella taholla kutsumaan näitä, sinänsä Luxemburgin lain mukaisia, yritysten vero-optimointeja (eng. "fiscal optimization") veronkierroksi.

Katso myös
 Hallintarekisteri
 Harmaa talous
 Veropetos

Lähteet

Tietovuodot
Luxemburgin talous
Vuoden 2014 politiikka
Veselin Tsinzov

Veselin Tsinzov (s. 29. heinäkuuta 1986 Samokov) on bulgarialainen maastohiihtäjä. Tsinzov edustaa seuratasolla Alexander Logisticsia.

Tsinzov debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2007 Rukalla ollen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 84. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2010 Rybinskin 30 kilometrin kilpailusta sijoituttuaan sijalle 21. Tsinzovin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 14. sija, jonka hän saavutti Szklarska Poreban 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta tammikuussa 2014.

Tsinzov on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin vuosina 2010 ja 2014. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 41. sija vuoden 2015 kisojen 15 kilometriltä Sotšista. Samojen kisojen joukkuesprintissä hän oli 19. Tsinzov on osallistunut myös viisiin MM-kilpailuihin, jossa hänen paras sijoituksensa on niin ikään 41. sija vuoden 2009 MM-kisojen 50 kilometriltä.

Lähteet 
 http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=CC&competitorid=95538&type=result&category=WJC&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50

Bulgarialaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Viron alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Viron alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue (viroksi U20 noortekoondis) edustaa Viroa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. 

Joukkue on myös pelannut Viron pääsarjassa Meistriliigassa, viimeksi kaudella 2016–2017, jolloin sijoittui viimeiseksi, eli neljänneksi saavutettuaan yhden voiton.

Kokoonpano 

Päävalmentaja: Simo Luukkainen

Apuvalmentaja: Turo Teittinen

Apuvalmentaja: Otto Myllynen

Manageri: Jüri Rooba

Huoltaja: Juha Ronka

Kiropraktikko: Martin Kumm

Tiedottaja: Maarja Kirtsi

Fysioterapeutti: Oliver  Papp

Sijoitukset

Katso myös 
Viron jääkiekkomaajoukkue

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Viron jääkiekkoliiton sivusto 
 Viro IIHF:n sivuilla 
 Viro nationalteamsoficehockeyssä 

Nuorten jääkiekkomaajoukkueet
Viron jääkiekko
Capua

Capua on kaupunki ja kunta Etelä-Italiassa Casertan maakunnassa Campanian alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Napolista pohjoiseen.

Capuassa oli noin 19 000 asukasta vuonna 2013 ja sen pinta-ala on noin 49 neliökilometriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin sivusto
Muinainen Capua

Campanian kaupungit
Casertan maakunnan kunnat
Lentolippu

Lentolippu on lentoyhtiön tai matkatoimiston myöntämä tosite, joka vahvistaa, että henkilö on ostanut paikan lennolta. Esittämällä lentolipun lentoaseman lähtöselvityksessä matkustaja saa tarkastuskortin, joka oikeuttaa matkustajan nousemaan lentokoneeseen.

Alun perin lentoliput kirjoitettiin käsin. Nykyisin sähköiset liput () ovat korvanneet käsin kirjoitettavat liput. Esimerkiksi IATA:n jäsenlentoyhtiöt siirtyivät käyttämään pelkästään sähköisiä lentolippuja 1. kesäkuuta 2008 alkaen.

Lähtökohtaisesti lentolippu kelpaa vain sen lentoyhtiön lennolla, jolle se on ostettu. Monilla lentoyhtiöillä on myynnissä kuitenkin matkaehdoiltaan joustavampia lippuja tavanomaista kallimmalla hinnalla. Joustavammalla lipulla matkustaja saattaa saada oikeuden muuttaa lentonsa ajankohtaa tai perua sen matkan kokonaan saaden osittaisen tai täydellisen hyvityksen matkan hinnasta. Lippujen hinnat ja ehdot vaihtelevat merkittävästi lentoyhtiöiden välillä.

Yhdellä lentolipulla voi matkustaa vain yksi henkilö. Jos useampi henkilö ostaa lipun yhdellä kertaa, liput voidaan yhdistää saman varausnumeron alle. Näin ryhmää käsitellään yhtenäisenä varausjärjestelmissä.

Lipun rakenne 

Lentoyhtiöstä ja paikallisista käytännöistä riippuen lipun sisältö saattaa vaihdella. Yleensä lippu sisältää vähintään matkustajan nimen, lipun myöntäneen lentoyhtiön nimen (ja logon), lipun numeron (alussa kolminumeroinen lentoyhtiökoodi), matkan lähtöaseman, määränpään, mahdolliset välilaskut ja vaihtolennot, lentojen numerot, lähtöajat ja päivämäärät, jolloin lippu on voimassa. Lisäksi lipussa on usein mainittu lipun hintaan sisältyvä matkatavaran määrä, lipun hinta eriteltynä (verot, polttoainemaksut, valuutanvaihtokurssit ja muut kulut), maksutapa sekä hinnoitteluperustelutunnus (), joka viittaa etukäteen määriteltyihin matkaehtoihin ja lipun vaihtoa sekä hyvitystä koskeviin rajoituksiin.

Paperisista lentolipuista luopuminen 

Kansainvälinen ilmakuljetusliitto IATA ilmoitti jäsenlentoyhtiöidensä luopuvan paperisista lentolipuista 1. kesäkuuta 2008 alkaen. Käytännössä muutos koskee lähes kaikkia maailman lentoyhtiöitä. Sellaiset lentoyhtiöt, jotka eivät ole IATA:n jäseniä, saattavat kuitenkin yhä myöntää paperisia lentolippuja.

Paperisiin lentolippuihin liittyi riski lippujen jälleenmyynnistä tai väärinkäytöstä. Lippuja, jotka olivat jäämässä käyttämättömäksi kaupattiin pimeillä markkinoilla eteenpäin. Lipun alun perin ostanut henkilö myi lipun kolmannelle osapuolelle, ja kirjasi tämän matkatavarat lähtöasemalla oman nimensä alle lähtöselvityksessä. Näin lipulla saattoi matkustaa joku muu kuin henkilö, jonka nimiin lippu oli kirjattu.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ilmailu
Matkustusasiakirjat
Heikki Nurhonen

Heikki Nurhonen oli suomalainen 1900-luvun alkupuolella elänyt arkkiveisujen tekijä.

Heikki Nurhosen veli oli humorististen Lapatossu-juttujen kirjoittaja Juho Nurhonen. He olivat molemmat ammatiltaan latojia.

Teoksia 
 Matka-käsikirja Karjan radalla : Helsinki-Turku. H. Nurhonen, Helsinki 1907
 Lauluja ja taistelukuvauksia maailmansodasta missä sankarien veri virtaa : sotalaulu Saksan Wille-keisarista ja kenraali Klukista, Nide 1. Tekijä, Helsinki 1914
 Muisto ja kansan lauluja : Amerikan kaivosmiesten valssi, Yöllä, Pettynyt, Rakkaus, Neula, En tietänyt. Helsinki 1915
 Rakkaus ja lemmen lauluja : Onneni unelma, Valssi, Pohjoismainen lempi, Mustalaistyttö, Sun tähtesi, Maltasaaren poika, Immen lohdutukseksi. Helsinki 1915
Nimimerkillä H. & J.-nen (Heikki ja Juho Nurhosen yhteisesti käyttämä nimimerkki):
 Juttuja Kuikka-Koposesta eli merkillisestä savolaisesta "silmänkääntäjästä" ; kirjoittanut H. & J.-nen. 3. kuv. ja lis. painos H. Nurhonen, Helsinki 1915

Lähteet 
 Teosluettelo Fennica Suomen kansallisbibliografia
 Jyväskylän yliopiston kirjaston arkkiveisukokoelma : Heikki Nurhonen 

Suomalaiset runoilijat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Suomen euroviisukarsinta 2008

Suomen euroviisukarsinta 2008 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun. Karsinnassa kilpaili 12 artistia, jotka Yleisradio oli kutsunut kilpailuun. Aluksi kolmena peräkkäisenä perjantai-iltana 8. helmikuuta - 22. helmikuuta 2008 kunakin neljästä kilpailijasta kaksi valittiin puhelinäänestyksellä finaaliin. Loput kuusi kilpailijaa kohtasivat 1. maaliskuuta Kulttuuritalolla pidetyn finaalin aluksi järjestetyssä toisessa mahdollisuudessa, josta kaksi valittiin vielä finalisteihin. Tätä seurasi kahdeksan kappaleen finaali, josta kolme parasta valittiin superfinaaliin, jossa voittaja valittiin. Koko lähetyksessä valinnat suorittivat yksin puhelinäänestäjät.

Alkukarsinnat 
''Keltaisella taustalla olevat esitykset pääsivät finaaliin.

1. alkukarsinta (8.2.2008)

2. alkukarsinta (15.2.2008)

3. alkukarsinta (22.2.2008)

Toinen mahdollisuus (1.3.2008)

Finaali (1.3.2008)

Superfinaali

Lähteet
http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Finland2008.html
http://www.viisukuppila.fi/muistathan-suomen-karsinnat-2008/

Aiheesta muualla 
Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
 

Suomen euroviisukarsinnat
Eurovision laulukilpailu 2008
Suomen kielen etymologinen sanakirja

Suomen kielen etymologinen sanakirja on 1950-luvulla aloitettu ja 1980-luvulla loppuun saatettu sanakirja suomen kielen etymologiasta. Seitsenosaisessa teoksessa on kaikkiaan 2 293 sivua. Teoksen ensimmäinen osa (aaja–knaappu) ilmestyi vuonna 1955 professori Y. H. Toivosen toimittamana. Toivonen aloitti myös toisen osan (ko–palvoa) toimitustyön ja ehti siinä n-kirjaimella alkaviin sanoihin asti, mutta työ jäi kesken hänen kuollessaan. Sen saattoivat valmiiksi Erkki Itkonen ja Aulis J. Joki, jotka sitten toimivat sanakirjan toimittajina kuudenteen osaan asti. Viidennessä ja kuudennessa osassa oli heidän lisäkseen kolmantena toimittajana Reino Peltola. Seitsemäntenä osana ilmestyi Satu Tannerin ja Marita Cronstedtin koostama hakemisto-osa.

Teoshanke aloitettiin jo vuonna 1930, kun professori E. N. Setälän aloitteesta perustettiin etymologista sanakirjaa varten tutkimuslaitos Suomen suku. Sen päätoimisena tutkijana aloitti Toivonen. Myöhemmin vuosina 1933–1953 Toivonen jatkoi tutkimuslaitoksen johtajana professorintyönsä ohella. Näin muodostui Etymologinen arkisto, joka sisältää suomen ja sen sukukielten sanaston historiaa sekä kielitieteellisesti että asia- ja kulttuurihistoriallisesti selvittävää aineistoa.

Kirjat

Katso myös
Suomen sanojen alkuperä (teos)

Lähteet 

Sanakirjat
Kirjat suomen kielestä
Andrej Kramarić

Andrej Kramarić (s. 19. kesäkuuta 1991 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa TSG Hoffenheimia. Pelipaikaltaan molempijalkainen Kramarić on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Kroatian jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura 
Kramarićin kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa Dinamo Zagreb, johon hän liittyi jo kuusivuotiaana. Hän debytoi Dinamon paidassa 1. HNL:ssä toukokuussa 2009 NK Zagrebia vastaan. Seuraavalla kaudella Kramarić debytoi Mestarien liigassa. Helmikuusta 2012 kesäkuuhun 2013 hän oli lainalla niin ikään 1. HNL:ssä pelanneessa zagrebilaisseurassa NK Lokomotivassa, jossa hän teki 45 pelissä 20 osumaa. Palattuaan lainalta takaisin Dinamoon Kramarić siirtyi HNK Rijekaan elokuussa 2013, sillä hän ei ollut tyytyväinen peliaikaansa Dinamossa. Kramarić edusti Dinamo Zagrebia peräti 16 vuotta, pelaten 1. HNL:ssä seuran paidassa 42 peliä ja tehden kymmenen osumaa. Hän saavutti kasvattajaseuransa paidassa myös kaksi kotimaansa mestaruutta (2010 ja 2011). 

Ensimmäisellä kaudellaan Rijekassa Kramarić voitti Kroatian cupin ja teki liigassa 16 osumaa. Toisella kaudellaan Rijekassa hän voitti liigan maalipörssin tehtyään 21 maalia, vaikka siirtyi jo tammikuussa Valioliigan häntäpään Leicester Cityyn. Myös moni suurseura, kuten Juventus, oli kiinnostunut hänestä. Hän pelasi Leicesterissä kevään 2015 aikana 13 ottelua, joissa teki kaksi maalia. Syyskaudella 2015 hän pelasi vain kahdessa valioliigaottelussa ja hänet lainattiin tammikuussa 2016 loppukaudeksi Bundesliigan TSG Hoffenheimiin. Hän teki kevätkauden aikana viisi maalia pelaamissaan 15 bundesliigaottelussa. Kesällä 2016 hän siirtyi pysyvästi Hoffenheimiin 7,5 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän on jokaisena viitenä täytenä kautenaan tehnyt vähintään 12 bundesliigamaalia ja ollut neljänä kautena joukkueensa paras maalintekijä. Hän oli koko Bundesliigan maalintekijätilaston jaetulla kolmannella sijalla 17 maalillaan kaudella 2018–2019 ja jaetulla neljännellä sijalla 20 maalillaan kaudella 2020–2021. Hän teki Mestarien liigassa viisi maalia kuudessa ottelussa kaudella 2018–2019.

Maajoukkueura 
Käytännössä kaikkia Kroatian nuorten maajoukkueita edustanut Kramarić debytoi Kroatian jalkapallomaajoukkueessa syyskuussa 2014 ystävyysottelussa Kyprosta vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa Kramarić teki viisi päivää myöhemmin EM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. Hän pelasi kolmessa ottelussa EM-kilpailuissa 2016, mutta yhteensä vain viisi minuuttia. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi hopeaa saavuttaneen Kroatian kaikissa seitsemässä ottelussa, näistä kolmessa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin puolivälieräottelussa Venäjää vastaan. Loppuottelussa hän pelasi 19 minuuttia.

Lähteet

Viitteet 

Kroatialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuudes aisti (televisiosarja)

Kuudes aisti () on norjalainen vuonna 2013 tuotettu dekkaritelevisiosarja. Sarjan ovat tuottaneet Bent Roglien, Ole Marius Araldsen, Lasse Hallberg ja Anne Kolbjørnsen, käsikirjoittaneet Ole Marius Araldsen ja Kjersti Ugelstad sekä ohjanneet Alexander Andresen ja Thom Hell. Sarjasta on tähän mennessä ilmestynyt kaksi tuotantokautta, joihin kuului yhteensä kaksikymmentä jaksoa. Kuudennen aistin pääosissa näyttelee Kyrre Haugen Sydness. Suomessa sarjaa näyttää Nelonen kaksi jaksoa kerrallaan. Ensimmäiset kaksi jaksoa tulivat 1. tammikuuta 2015.

Juoni 

Sarja kertoo komisario Viggo Lustista (Kyrre Haugen Sydness), jonka tytär Christina (Ida Leonora Valestrand Eike) on kadonnut viisivuotiaana reilut neljä vuotta sitten. Viggon ex-vaimo Sofie (Marte Engebrigtsen) ja Viggo ovat eronneet ja Sofie asuu nykyisin Håvard de Langen (Christian Rubeck) kanssa ja on raskaana tälle. Viggo yrittää ammattinsa murhamysteereiden lomassa ratkoa tyttärensä katoamisen mysteeriä. Hänen työkavereinaan työskentelevät muun muassa Viggon työpari Mari Friis (Ida Elise Broch), Kårstein Omvik (Endre Hellestveit), Due (Ingar Helge Gimle) ja Liv Holm (Trine Wiggen). Viggo huomaa, että hän näkee unissaan johtolankoja murhiin ja oman tyttärensä mysteeriin.

Rooleissa

Lähteet
 http://www.imdb.com/title/tt2642456/fullcredits?ref_=tt_ov_st_sm
 http://www.imdb.com/title/tt2642456/episodes

Norjalaiset rikossarjat
Lidköpings AIK

Lidköpings Allmänna Idrottsklubb eli  Lidköpings AIK on vuonna 1968 perustettu Länsi-Göötanmaan Lidköpingin  jääpalloseura, joka syntyi kahden linköpingiläisen seuran Sjödalen ja Wästerlund. Lidköping AIK on pelannut 2010-luvulla toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa sen Etelälohkossa.

Lidköpings AIK on ollut vahva junioriseura ja sen junioreista on tullut useita alueen ykkösseuran Villa Lidköping BK:n pääsarjajääpalloilijoita.
Seura on pelannut viimeiset vuodet Allsvenskanissa sen Etelälohkossa.

Aiheesta muualla
 Joukkueen virallinen sivu
 Lidköing AIK bandworldin sivustolla

Ruotsalaiset jääpalloseurat
Lidköpingin kunta
Lappeenrannan varuskunta

Lappeenrannan varuskunta on varuskunta Lappeenrannan kaupungissa. Se sijaitsee Leirin ja Lentokentän kaupunginosissa ja jakautuu Rakuunamäen, Sairaalanmäen ja Leirikentän alueisiin.

Varuskunnassa toimii Suomen maavoimien joukko-osasto ja puolustushaarakoulu Maasotakoulu. Varuskunnan päällikkö on Maasotakoulun johtaja. Maasotakoulun ohella varuskuntaan kuuluvat myös Sotilaslääketieteen keskuksen alainen Lappeenrannan terveysasema, Leijona Cateringin Rakuuna-varuskuntaravintola, Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen Kouvolan johtamisjärjestelmäyksikön Lappeenrannan alayksikkö ja Puolustushallinnon rakennuslaitoksen Lappeenrannan toimipiste.

Ennen nykyistä toimintaansa varuskunnassa on koulutettu ratsuväkeä ja tykistöä sekä ali-, toimi- ja opistoupseereita. Varuskunnan entisiä joukko-osastoja ovat muun muassa Uudenmaan rakuunapataljoona, Karjalan tykistörykmentti ja Maanpuolustusopisto edeltäjineen.

Lappeenrannan historia leiri- ja varuskuntakaupunkina ulottuu 1600-luvulle. Varuskunta sekä läheiset Lappeenrannan linnoitus ja Lappeenrannan reservikomppanian alue muodostavat Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Nykyisen varuskunnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1889, jolloin perustettiin Suomen rakuunarykmentti. Tältä ajalta ovat peräisin muun muassa Sebastian Gripenbergin suunnittelemat Rakuunamäen kolmikerroksiset tiilikasarmit, upseerikerho ja upseerien asuinrakennukset sekä Sairaalanmäen sotilassairaala. Leirikentän alueen, jonne varuskunnan toiminta nykyään enemmän keskittyy, vanhimmat rakennukset ovat 1930-luvulta, ja ne suunnitteli Ragnar Ypyä.

Varuskuntaan liittyvät Laukkaradan harjoitusalue Mattilan ja Mäntylän kaupunginosien länsipuolella sekä Taipalsaaren harjoitus- ja ampuma-alue ja Merenlahden harjoitusalue naapurikunta Taipalsaarella.

Kirjallisuus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Maasotakoulu Puolustusvoimien sivustolla 

Varuskunta
Suomen varuskunnat
Tom Thorpe

Thomas Joseph "Tom" Thorpe (s. 13. tammikuuta 1993 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia. Pelipaikaltaan Thorpe on keskuspuolustaja.

Ura

Seurajoukkueura 
Thorpe on Manchester Unitedin kasvatti. Hän on pelannut seurassa vuodesta 2009 asti. Tammikuussa 2014 Thorpe siirtyi lainalle Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Birmingham Cityyn, jota hän edusti kevätkauden loppuun eli toukokuuhun asti. Sen jälkeen Thorpe palasi Manchester Unitediin. Hän debytoi Valioliigassa syyskuussa 2014, kun hän tuli toisen puoliajan lisäajalla vaihdosta kentälle Ángel Di Marían tilalle West Ham Unitedia vastaan. Ottelu jäi Thorpen United-uran ainoaksi Valioliigassa.

Heinäkuussa 2015 Thorpe siirtyi Englannin mestaruussarjan Rotherham Unitediin.

Maajoukkueura 
Thorpe on edustanut käytännössä kaikkia Englannin nuorten maajoukkueita. Hän pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa yhden pelin elokuussa 2013.

Lähteet 
 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt