Juha Leiviskä

Juha Ilmari Leiviskä (s. 17. maaliskuuta 1936 Helsinki) on suomalainen arkkitehti, muotoilija ja akateemikko. Häntä pidetään Suomen nykyarkkitehdeista kansainvälisesti tunnetuimpana.

Leiviskän sakraaliarkkitehtuurin kaarta on luonnehdittu ainutlaatuiseksi koko maailmassa. Hän on voittanut useita palkintoja, muun muassa Carlsbergin arkkitehtuuripalkinnon (1995) ja Antonio Feltrinelli -palkinnon (2008). Vuonna 1992 hän sai Pro Finlandia -mitalin ja akateemikoksi hänet nimitettiin vuonna 1997.

Elämä ja ura 

Leiviskän vanhemmat olivat insinööri Toivo Ilmari Leiviskä sekä lehtori, filosofian maisteri Sonja Sylvia Jämsén-Astala.

Leiviskä valmistui ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1954, minkä jälkeen hän opiskeli arkkitehtuuria Teknillisessä korkeakoulussa valmistuen arkkitehdiksi vuonna 1963. Hänen tärkeimpiä opettajiaan olivat professorit Nils Erik Wickberg, Hilding Ekelund ja Olli Pöyry sekä assistenttina toiminut Aarno Ruusuvuori. Leiviskä toimi myös itse Teknillisen korkeakoulun rakennustaiteen historian ja tyyliopin assistenttina vuosina 1959–1971. Valmistumisen jälkeen Leiviskä työskenteli aluksi yhteistyössä Bertel Saarnion kanssa vuosina 1964–1968. Oman arkkitehtitoimiston hän perusti vuonna 1967. Vuodesta 1978 lähtien hänellä on ollut yhteinen arkkitehtitoimisto professori Vilhelm Helanderin kanssa.

Leiviskä on suunnitellut myös ulkomaille ja hänen töitään on ollut esillä lukuisissa kansainvälisissä näyttelyissä. Huomattavan osan Leiviskän tuotannosta käsittävät hienovaraisesti toteutetut kirkkojen ja seurakuntakeskusten suunnittelu- tai entistämiskohteet. Rakennusten sisätilojen suunnittelussa Leiviskän arkkitehtuurin keskeinen instrumentti on valo. Hän käyttää taidokkaasti hyväksi luonnonvaloa ottaen huomioon päivän kierron mukaiset vaihtelut, jotka rikastuttavat tilakokemusta. Tilasarjat kutoutuvat toimiviksi kokonaistaideteoksiksi, joissa materiaalien, värien ja valaistuksen yksityiskohdat tukevat pääteemaa.

Tiloja rajaavina elementteinä Leiviskä käyttää vaihtelevan korkuisia seinäpintoja ja ikkunoita. Valon arkkitehtuuria tukevat myös hänen itse suunnittelemansa valaisimet, jotka sekä jäsentävät tilaa että luovat pehmeän tehokkaasti keinovaloa sitä tarvittaessa. Monia Leiviskän valaisimia on myös yleisesti saatavilla Artekin valikoimissa, samaan tapaan kuin muun muassa Alvar Aallon valaisimia. Leiviskä on suunnitellut myös JCDecaux-konsernille HSL:n käyttämät joukkoliikenteen pysäkkikatokset.

Töitä

Päätyöt 
 Pyhän Tuomaan kirkko ja seurakuntakeskus, Puolivälinkangas, Oulu (1975)
 Myyrmäen kirkko, Vantaa (1984)
 Männistön kirkko, Kuopio (1992)
 Saksan suurlähetystön rakennus, Kuusisaari, Helsinki (1993)

Muita töitä 

 Kouvolan kaupungintalo (yhdessä Bertel Saarnion kanssa) (1968)
 Seurakuntakoti, Nakkila (1970)
 Seurakuntakeskus, Kirkkonummi (1984)
 Auroranlinnan asuinrakennuskompleksi, Länsi-Pasila, Helsinki (Pekka Kivisalon kanssa, 1990)
Vallilan kirjasto (yhdessä Asta Björklundin kanssa), Vallila, Helsinki (1991)
 Hyvän Paimenen kirkko, entisen Pakilan kirkon peruskorjaus ja laajennus, Helsinki (Pekka Kivisalon kanssa) (2002)
 Kulttuuri- ja konferenssikeskus Addar, Beetlehem, Länsiranta (Jari Heikkisen kanssa) (2005) 
 Kulttuuritalo Sandels, Töölö, Helsinki (Rosemarie Schnitzlerin kanssa) (2007)
 Svenska social- och kommunalhögskolanin uudisrakennus, Kruununhaka, Helsinki (Jari Heikkisen kanssa, 2009)
Aurora-talo, Kallio, Helsinki (2010)
Kipparintalo, Kalasatama, Helsinki (2015)

Restaurointeja 
 Lemin vanha puukirkko 1967–1969
Vanhan Ylioppilastalon tulipalon jälkeinen korjaus (yhdessä Vilhelm Helanderin kanssa)
 Villa Johannan peruskorjaus ja entistäminen (Marica Schalinin kanssa)
 Harjun siunauskappelin restaurointi ja lisärakennuksen rakentaminen, Mikkeli
 Saksalaisen kirkon ja seurakuntatalon korjaus ja laajennus (2001)
 Lapuan taidemuseo, entinen patruunatehdas (Jari Heikkisen kanssa) (2006)
Porin kaupungintalo (2008)

Toteutumattomia suunnitelmia 
 Seurakuntakeskus, Nokia (1976)
 Kajaanin taidemuseo (yhdessä Merja Niemisen kanssa) (1985)

Valaisimia 
Kaikki Juha Leiviskän valaisimet on suunniteltu hänen itsensä suunnittelemia tiloja varten. Valaisimien esikuvana ovat olleet erityisesti Tanskalaisen Poul Henningsenin PH-valaisimet. Leiviskän valaisinten rakenne on yksinkertainen ja vähäeleinen. Useimmat niistä perustuvat hehkulampun käyttöön, eikä niiden optiikka enää toimi, jos valonlähde vaihdetaan tavalliseen pienoisloisteputkeen. Leiviskä puolustaa hehkulamppuja niiden luoman tunnelman ja ”lämpimän luonteen” takia. 

 JL 2 (1991) 
JL341, riippuvalaisimen heijastimet valkoiseksi maalattua alumiinia tai kiilloitettua messinkiä.
JL 7B, valaisimessa käytetään energiansäästölamppua.

Palkintoja ja tunnustuksia 

 Rakennustaiteen ja yhdyskuntasuunnittelun valtionpalkinto (1982)
 Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian jäsenyys (1991)
 Pro Finlandia -mitali (1992)
 American Institute of Architects (AIA), kunniajäsen (1994)
 Ruotsin Prinssi Eugenin mitali (1994)
 Carlsberg-arkkitehtuuripalkinto (1995)
 Akateemikko (1997)
 Suomen Arkkitehtiliitto SAFAn kunniajäsen (2002)
 Henrik Steffens -palkinto (2003)
 Teologisen tiedekunnan kunniatohtori, Helsingin yliopisto (2005)
 Antonio Feltrinelli -palkinto (myöntäjä Accademia Nazionale del Lincei), 2008
 Royal Institute of British Architects International Fellowship (2008)
 Kirkon kulttuuripalkinto (2010), kirkkojen ja muiden sakraalitilojen suunnittelusta
 Taiteilijaeläke (2013)
 Mikael Agricolan risti (2017)
 The Daylight Award for Architecture 2020

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 
 
 Quantrill, Malcolm. 2001. Juha Leiviskä and the Continuity of Finnish Modern Architecture. Academy Press, London. ISBN 978-0-471-48967-2

Dokumenttielokuvia 

 Charlotte Airas: Valonsieppaaja. 2020. Video Yle Areenassa.

Akateemikot (Suomi)
Suomalaiset arkkitehdit
Pro Finlandia -palkitut
Kirkkojen suunnittelijat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt