joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Al Quie

Albert Harold "Al" Quie (s. 18. syyskuuta 1923 Wheeling Township, Minnesota) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko ja maanviljelijä.

Quie syntyi maatilalla Wheeling Townshipissa lähellä Dennisonia. Hän on toisen maailmansodan veteraani, joka oli vuosina 1943–1945 Yhdysvaltain laivaston lentäjänä. Quie opiskeli Northfield High Schoolissa ja sai Minnesotan Northfieldin St. Olaf Collegessa kandidaatin arvon politiikan tutkimuksessa vuonna 1950. Quie istui Minnesotan senaatissa vuosina 1955–1958. Vuonna 1958 hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Minnesotan ensimmäisestä kongressipiiristä August H. Andresenin kuoltua kesken kauden. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuoteen 1979 saakka.

Vuosina 1979–1983 Quie toimi Minnesotan kuvernöörinä, ja vuonna 1982 hän sai nimityksen presidentin neuvoa-antavaan kauppaneuvottelujen komiteaan. Vuosina 1983–1986 hän työskenteli luennoitsijana ja opettajana. Vuonna 1987 hänestä tuli Prison Fellowship USA:n varatoimitusjohtaja. Quie on myös operoinut omistamaansa maatilaa.

Quie on luterilainen. Hän meni kesäkuussa 1948 naimisiin Gretchen Hansen Quien kanssa ja sai useita lapsia. Myös hänen isoisänsä Knut K. Finseth oli poliitikko.

Lähteet 

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Minnesotan kuvernöörit
Maanviljelijät
Vuonna 1923 syntyneet
Elävät henkilöt
Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi

Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi on Sinikka ja Tiina Nopolan kirjoittama, Risto Räppääjä -kirjasarjaan kuuluva lastenkirja joka julkaistiin vuonna 2001. Kirja voitti Pirkanmaan Plättä -palkinnon vuonna 2002. Vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Risto Räppääjä -elokuva perustuu monelta osin tähän kirjaan.

Juoni
Rauha Räppääjä nyrjäyttää jalkansa eikä näin ollen voi tehdä ruokaa itselleen ja Ristolle. Apuun tulee Rauhan serkku Elvi Räppääjä, eläköitynyt pakastaja-pussittaja. Risto alkaa välittömästi vihata ankaraa ja kurinalaista Elviä. Erinäisten tapahtumien kautta Risto epäilee Elviä rikolliseksi ja aikoo naapurin ystävänsä Nelli Nuudelipään kanssa selvittää tämän aikeet.

Vuoden 2001 kirjat
Risto Räppääjä
Ukrainan juutalaiset

Ukrainan juutalaiset ovat etnis-uskonnollinen vähemmistö Ukrainassa. Ukrainan juutalaiset ovat pääosin aškenaseja.

Historia 
Juutalaisia kauppiaita asettui kreikkalaisten siirtokuntiin Krimin niemimaalle jo yli 2 000 vuotta sitten. Varhaiskeskiajalla juutalaisia kauppiaita asettui Taka-Karpatiaan. Myöhemmin Bysantin juutalaisia muutti Kasaarien kaanikuntaan, joka hallitsi osaa Ukrainasta. Ainakin osa kasaarien eliitistä ilmeisesti kääntyi myöhemmin juutalaisuuteen, ja 1800-luvulla kehittyi vaihtoehtoteoria, että Itä-Euroopan juutalaiset polveutuisivat heistä, mutta asiantuntijat yleisesti hylkäävät teorian muun muassa geneettisen todistusaineiston pohjalta. Mongolivalloitus 1200-luvulla oli Ukrainan juutalaisille tuhoisa. Joskus on esitetty, että se olisi hävittänyt paikallisen juutalaisväestön jopa kokonaan, mutta todennäköisimmin osa heistä selvisi. Aškenasijuutalaisten muuttaessa Keski-Euroopasta Itä-Eurooppaan aikaisemmat itäeuroopanjuutalaiset jäivät vähemmistöksi ja sulautuivat aškenaseihin.

Juutalaisia vainottiin ja tapettiin kasakkakapinassa 1640-luvulla, minkä jälkeen monet juutalaiset alkoivat muuttaa Länsi-Eurooppaan. Osittain vastareaktiona tälle syntyi hasidismiliike.

Ukrainan alue oli liitetty Venäjän keisarikunnan vallan alaisuuteen, ja 1700-luvun lopussa Puolan jakojen jälkeen juutalaisväestö määrättiin asumaan rajatulla asuinalueella. Väkivaltaiset juutalaisvainot olivat olleet harvinaisia vuoteen 1881 asti, minkä jälkeen juutalaisiin kohdistui useita pogromeja. Venäjän keisarit Aleksanteri III ja Nikolai II heikensivät juutalaisten oikeuksia entisestään, mikä johti useiden juutalaisten muuttamiseen länteen ja vaikutti myös nykysionismin syntymiseen.

Ukrainan lyhytaikainen itsenäisyysvaihe paransi juutalaisten oikeuksia. Ukraina kuitenkin liitettiin pian osaksi sosialistista Neuvostoliittoa, ja myös juutalaisten uskonto ja kansallinen toiminta pyrittiin tukahduttamaan. Juutalaisväestö joka tapauksessa kasvoi, ja toisen maailmansodan kynnyksellä Ukrainassa asui 2,7 miljoonaa juutalaista.

Yli puolet ukrainanjuutalaisista kuoli holokaustissa. Sodan jälkeen Ukrainassa asui 840 000 juutalaista. Ukrainan itsenäistyttyä vuonna 1991 juutalainen kulttuuri alkoi elpyä.

Vuonna 2019 ilmestyneen artikkelin mukaan Ukrainassa asui noin 300 000 juutalaista. Vuonna 2022 Venäjä hyökkäsi täysimittaisesti Ukrainaan, mikä on johtanut pakolaisuuteen myös maan juutalaisväestön keskuudessa.

Ukrainan juutalaisryhmät 
Valtaosa ukrainanjuutalaisista on aškenaseja. Ukrainassa asuu myös krymtšakeja ja karaiitteja.

Tunnettuja ukrainanjuutalaisia 
 Ba’al Shem Tov, hasidismin perustanut rabbi
 David Bronstein, shakinpelaaja
 Abraham Goldfaden, kirjailija
 Vladimir Horowitz, pianisti
 Golda Meir, Israelin pääministeri
 Selman Waksman, biokemisti
 Volodymyr Zelenskyi, Ukrainan presidentti

Lähteet 

Juutalaisuus maittain
Ukrainan etniset ryhmät
George Reid

Sir George Houston Reid (25. helmikuuta 1845 – 12. syyskuuta 1918) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian neljäntenä pääministerinä vuosina 1904–1905. Tätä ennen hän oli ollut Uuden Etelä-Walesin pääministeri vuosina 1894–1899. Hän oli Free Trade Partyn johtaja vuosina 1891–1908. Pääministerin uran jälkeen hän toimi diplomaattina Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuonna 1916 hänet välittiin Britannian alahuoneen House of Commonsin kansanedustajaksi, mutta hänen poliittinen ura Britanniassa katkesi pari vuotta myöhemmin hänen kuolemaansa.

Lähteet

Australian pääministerit
Earle Page

Doctor Sir Earle Christmas Grafton Page (8. elokuuta 1880 – 20. joulukuuta 1961) oli australialainen kirurgi ja poliitikko, joka toimi lyhyesti Australian 11. pääministerinä. Hän toimi virassa 19 päivää Joseph Lyonsin kuoleman jälkeen vuonna 1939. Hän oli Country Partyn, nykyisen Australian kansallispuolueen edeltäjän, johtaja vuosina 1921–1939. Tämän lisäksi hän toimi Australian valtiovarainministerinä (Treasurer of Australia) vuosina 1923-1929, kauppaministerinä (Minister for Commerce) vuosina 1940-1941 ja terveysministerinä (Minister for Health) vuosina 1949-1956.

Lähteet

Australian pääministerit
Joseph Cook

Sir Joseph Cook (7. joulukuuta 1860 – 30. heinäkuuta 1947) oli australialainen poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 1913–1914. 

Cook syntyi Englannissa, mutta asui Australiassa vuodesta 1885, missä hänet valittiin Uuden Etelä-Walesin edustustoon vuonna 1891 ja Australian hallituksen parlamenttiin vuonna 1901 vapaakaupan edustajaksi. Vuosina 1909–1910 hän oli Australian puolustusministeri. Pääministerin uran jälkeen hän toimi Australian laivastoministerinä vuosina 1917–1920. Cook jätti parlamentin vuonna 1921 ja toimi diplomaattina Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuoteen 1927 asti, jonka jälkeen hän palasi Australiaan.

Lähteet

Australian pääministerit
Thanatosdrakon amaru

Thanatosdrakon amaru on Argentiinasta fossiilina löydetty, sukupuuttoon kuollut lentoliskolaji.

Lähteet
Folkline

Oy Folkline Ab oli vuosina 1981–1985 toiminut suomalainen laivanvarustamo, joka harjoitti autolauttaliikennettä Pohjanlahden yli Kaskisista Ruotsin Gävleen kesäkausina 1982, 1983 ja 1984. 

Aluksena oli Postipankin PSP-rahoituksen omistama ja siltä leasing-vuokrattu M/S Folkliner. Se oli Lindholmens Varvin Göteborgissa rakentama, vuonna 1966 käyttöön otettu 400 hyttipaikan ja sadan autopaikan peräporttialus, alkuperäiseltä nimeltään M/S Saga, sitten Stena Atlantica. Vuosina 1973–1976 se oli ollut Finnlinesin M/S Finnpartner ja 1976–1982 Olau Linen M/S Olau Finn.

Toiminta alkoi lupaavasti: ensimmäisenä kesänä 1982 jokaisella vuorolla oli keskimäärin 520 matkustajaa ja 120 autoa. Syksyllä 1982 Oy Folkline Ab järjesti yleisölle osakeannin korottaakseen osakepääomaansa, aluksi suunnattuna antina jossa jo yhtiötä omistaneet saivat yhtä osakettaan vastaan merkitä kaksi lisää. Seuraavana kesänä 1983 kuljetettujen matkustajien sekä henkilö- ja linja-autojen määrät kaksinkertaistuivat ja rekkaliikenne viisinkertaistui 32 000 tonnin rahtimäärään. Tästä huolimatta vuoden 1983 tilinpäätös näytti 1,7 miljoonaa markkaa tappiota ja yhteistappio kolmelta ensimmäiseltä toimintavuodelta oli 5,5 miljoonaa. Yhtiön 6,5 miljoonan markan osakepääomasta oli käytetty yli kaksi kolmasosaa, mikä tilintarkastajien mukaan olisi edellyttänyt jo keväällä 1984 selvitystilaan asettamista. Velkaa yhtiöllä oli tuolloin 9,4 miljoonaa markkaa. Suurimmiksi ongelmiksi nähtiin laivan liian pienet taxfree-myymälätilat ja kalliit operointikulut. Toimivampaa laivaa etsittiin eri maista tuloksetta, ja jo vuonna 1982 Folklineria yritettiin myydä pois tai edes vuokrata talvikaudeksi Kreikkaan.

Oy Folkline Ab haettiin konkurssiin elokuussa 1984, ja konkurssi julistettiin Närpiön käräjillä marraskuussa 1984. Pesäluettelon mukaan yhtiöllä oli tuolloin velkaa 14,7 miljoonaa, mutta varoja vain 1,5 miljoonaa. Suurimpia velkojia olivat vakuutusyhtiö Sampo (3,7 mmk), Merimies-Unioni (1 mmk), Merimieseläkekassa (0,8 mmk), Vaasan lääninverovirasto ja Kaskisten kaupunki. Lisäksi PSP-rahoitus vaati konkurssipesältä 32 miljoonaa markkaa seitsemäksi vuodeksi tehdyn leasingsopimuksen saamatta jääneistä vuokrista, ja sisaryhtiön Folkline Svenskan edustaja vaati 3,5 miljoonaa markkaa Ruotsin valtionpankilta saadun lainan maksamiseksi.

Folklinen omistajat perustivat pian KG-Line-varustamon, joka operoi Kaskisten ja Gävlen välistä reittiä kesäkausina 1986–1989 itse omistamallaan M/S Scandinavialla.

Lähteet

Suomalaiset laivayhtiöt
Kaskisten liikenne
Entiset suomalaiset yritykset
Olga Skabejeva

Olga Vladimirovna Skabejeva (, s. 11. joulukuuta 1984) on venäläinen televisiojuontaja ja -propagandisti. Hänet tunnetaan etenkin valtion Rossija 1 -televisiokanavan 60 minuuttia -ohjelman juontajana ja Venäjän hallinnon tukijana.

Elämäkerta
Olga Skabejeva syntyi Volžskissa Venäjällä 11. joulukuuta 1984.

Skabejeva on yksi Rossija 1 -televisiokanavan tunnetuimpia kasvoja. Skabejevan on kuvailtu olevan tunnettu dramaattisista tai vääristellyistä lausunnoista ja teoista. Häntä on arvostettu Venäjän valtiontelevision seuraajien keskuudessa. Skabejeva ei kuitenkaan ole ollut pidetty etenkään muista lähteistä uutisia seuraavan nuoremman sukupolven parissa. Julkisuudessa hän tuli ensimmäisen kerran tunnetuksi vuosina 2012 ja 2013 tukiessaan Venäjän hallintoa venäläisen Pussy Riot-yhtyeen, sekä hallinnon vastaisiin mielenimauksiin yleensä liittyneiden oikeudenkäyntien uutisoinnin yhteydessä. 

Vuosina 2015–2016 Skabejevalla oli oma ajankohtaisaiheisiin keskittynyt ohjelmansa Vesti.doc Rossija 1 -televisiokanavalla. Sen jälkeen hän on ollut toimittaja saman kanavan 60 minuuttia -ohjelmassa yhdessä vuonna 2013 naimansa miehensä Jevgeni Popovin kanssa. Skabejeva ja Popov itse kuvailivat ohjelmaa vakavaksi keskusteluksi ajankohtaisista uutisista. Esimerkiksi Euroopan neuvosto on syyttänyt Skabejevaa Ukrainan vastaisen propagandan levittämisestä ohjelman kautta.

Lähteet

Venäläiset toimittajat
Televisiojuontajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Pirkanmaan Tanssin Keskus

Pirkanmaan Tanssin Keskus on tanssin vapaan kentän alueellinen taide- ja työyhteisö. Se on yksi kuudesta tanssin aluekeskustoimijasta Suomessa. Pirkanmaan Tanssin Keskuksen keskeiset tavoitteet ovat sen perustamisesta (2004) lähtien olleet toimialan kehittäminen, tanssin saatavuuden ja saavutettavuuden alueellinen ja sosiaalinen edistäminen sekä tanssitaiteilijoiden työllisyyden ja työskentelyedellytysten parantaminen.

Pirkanmaan Tanssin Keskus toimii Tampereella, Pirkanmaalla sekä valtakunnallisesti Tampereen kaupungin ja Taiteen edistämiskeskuksen tukemana.

Pirkanmaan Tanssin Keskus mahdollistaa monimuotoisen taidetyön palkkaamalla tanssitaiteilijoita vuosittain erilaisiin työtehtäviin. Toiminnan ytimessä on Pirkanmaan Tanssin Keskuksen kehittämä aluekeskuspalkkakonsepti, jossa toteutuu taiteilijalähtöinen työskentely sekä kestävän taidetyön tukeminen.

Pirkanmaan Tanssin Keskus ylläpitää esitys- ja harjoitustila Liikelaituria. Liikelaituri, 2014 käyttöön otettu galleriamainen tila on pirkanmaalaisen tanssin vapaan kentän sydän. Se sijaitsee keskeisellä paikalla Tampere-talon ja Tampereen yliopiston välittömässä läheisyydessä. Muunneltava 217 m² tila vahvistaa alueellisesti ja valtakunnallisesti tanssi- ja esitystaiteen vapaan kentän toimintaedellytyksiä ja mahdollistaa monipuolisen esitys- ja kiertuetoiminnan. Vuonna 2017 Liikelaiturille myönnettiin Tanssitaiteen valtionpalkinto.

Pirkanmaan Tanssin Keskus toimi aiemmin nimellä Sisä-Suomen tanssin aluekeskus yhdessä Keski-Suomen Tanssin Keskuksen kanssa.

Lähteet 
 https://www.pirkanmaantanssinkeskus.fi/meista/
 https://www.tanssinaluekeskusverkosto.fi/
 https://www.danceinfo.fi/infobank-category/aluekeskukset/

Tanssi Suomessa
Tampereen kulttuuri
Oi u luzi tšervona kalyna

Oi u luzi tšervona kalyna (, suom. Punamarjaheisi) on tunnettu ukrainalainen isänmaallinen marssi. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Stepan Tšarnetskyi vuonna 1914.  

Laulu kuvaa aholla kasvavaa koiranheittä, joka on valkoisine kukkineen ja punaisine marjoineen tärkeä symbolikasvi ukrainalaisessa kansanperinteessä. Pensasmaisen, mutta korkean kasvin uskotaan kasvavan vain hyvien ihmisten lähettyvillä. Laulun sanoissa muistetaan myös Sitšin kiväärilegioonaa, joka oli ensimmäisen maailmansodan aikainen ukrainalainen yksikkö Itävalta-Unkarin armeijassa.

Ukrainan sodan myötä laulusta on esitetty useita eri versioita, ja sitä on laulettu erilaisissa sotaa vastustavissa tilaisuuksissa. Laulaja Andri H’lyvnjukin esittämää ja helmikuun 2022 lopussa julkaisemaa laulun ensimmäistä säkeistöä on miksattu ja levitetty laajasti..

Sanat

Lähteet 

Ukrainan musiikki
Isänmaalliset laulut
The Creeps

The Creeps on vuonna 2022 ensi-iltansa saava suomalainen kauhukomediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Marko Mäkilaakso. Sen pääosia esittävät muun muassa Chris Cavalier, Christopher Lambert ja Iiro Panula. Elokuva kuvattiin maalis-huhtikuussa 2021. Sitä kuvattiin muun muuassa Vuokatin Kajawoodissa sekä Jyväskylässä.

Elokuva kertoo kahdesta yhdysvaltalaisnuoresta, jotka lähtevät juhlimaan Vuokatin laskettelukeskuksessa järjestettävään Monsterfest-tapahtumaan. Juhlat menevät kuitenkin pieleen, kun pienet ja tappavat ”Creepsit” valtaavat paikan.

Elokuvan oli määrä saada ensi-iltansa joulukuussa 2021, mutta koronaviruspandemian vuoksi ensi-iltaa jouduttiin siirtämään.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto
 

Tulevat elokuvat
Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset kauhukomediat
Suomalaiset toimintaelokuvat
Lost Heroes

Lost Heroes on Iiro Rantalan ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2011.

Kappaleet

Arvostelut 
 All About Jazz: 
 The Guardian: 
 The Jazz Mann:

Lähteet

Iiro Rantalan albumit
Vuoden 2011 esikoisalbumit
Loukasmäen Taistelu

Loukasmäen Taistelu on Eerik Kantokosken ohjaama suomalainen independent-tuotantona tehty draama- ja toimintaelokuva vuodelta 2019.

Elokuvassa Juho palaa kotikyläänsä pitkän poissaolon jälkeen ja saa kuulla, että hänen veljensä on tapettu. Juho lähtee etsimään tappajaa tarkoituksenaan kostaa veljensä surma.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset toimintaelokuvat
Suomalaiset independent-elokuvat
Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto

Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto (; ), vuosina 2008–2021 Lvivin kansallinen maatalousyliopisto (, LNAU) on Ukrainan Lvivin piirin Dubljanyn kaupungissa, noin 10 kilometriä Lvivistä pohjoiseen sjiaitseva ukrainalainen, kansallinen maatalouteen ja luonnonvaroihin erikoistunut yliopisto. Sillä on yli 18 000 opiskelijaa (2016).

Yliopistion historia alkaa vuodesta 1856. Toinen tulkinta näkee perustamisajankohksi vuoden 1946, jolloin Lvivin polyteknisen instituutin maa- ja metsätalouden tiedekuntien pohjalta muodostettiin Lvivin maatalousinstituutti. 1996 instituutista muodostettiin Lvivin valtiollinen maatalousyliopisto. Vuonna 2008 sille annettiin kansallisen yliopiston asema; nimeksi vaihtui Lvivin kansallinen maatalousyliopisto. 

Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa (2016: maatalousteknologian ja ekologian, maatalouden, arkkitehtuurin ja rakentamisen, taloustieteen, mekaniikan ja etäopintojen tiedekunta). Yliopistolla on 37,91 neliökilometrin laajuinen koetila. 

Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-yliopistovertailussa yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 165.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yliopiston verkkosivut (toiminnassa ongelmia)  (lnau.edu.ua)

Ukrainan yliopistot ja korkeakoulut
Ukrainan maatalous
Lviv
Pyrythekid

Pyrythekid (oik. Pyry Halttunen, s. 2001) on jyväskyläläinen rap-artisti.  Hänen ensimmäinen albuminsa ilmestyi vuoden 2020 toukokuussa Överdog-levy-yhtiön kautta. Saman vuoden kesällä Pyrythekid siirtyi Monsp Recordsille. Hänen yhdessä Gettomasan ja Axel Kalan kanssa levyttämä kappale "Epäkohtelias" striimasi platinaa. Pyrythekidin toinen albumi KID 2 ilmestyi elokuussa 2021. Se nousi Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan yhdeksänneksi ja pysyi listalla neljä viikkoa. 

Pyrythekid oli vuoden 2022 Emma-gaalassa ehdolla vuoden tulokkaaksi. Hän voitti YleX:n vuoden 2021 läpimurto -yleisöäänestyksen.

Vuoden 2022 marras-joulukuussa Pyrythekid on mukana viiden keikan mittaisella KPC Tour-kiertueella, yhdessä KPC Recordsin kanssa.

Pyrythekid on alkujaan kotoisin Yhdysvalloissa, josta hän muutti nuorena Uuraisille.

Julkaisut

Albumit 

 KID (2020, Överdog)
 KID 2 (2021, Warner Music Finland / Monsp Records)

Singlet 

 "Viikonloppuu varten" / "Duunaan tätä" (2019, omakustanne)
 "Tsekkaa tää" (2019, omakustanne)
 "Kaupunki" (yhdessä Rekamin kanssa) (2019, Överdog)
 "Neuvoi" (2020, Överdog)
 "Epäkohtelias" (yhdessä Axel Kalan ja Gettomasan kanssa) (2020, Warner Music Finland / Monsp Records)
 "ÄLÄ" (2021, Warner Music Finland / Monsp Records)
 "Eilen" (2021, Warner Music Finland / Monsp Records)
 "Tunteeton" (2021, Warner Music Finland / Monsp Records)
 "Pintaan" (2021, Warner Music Finland / Monsp Records)
 "Tipsy" (2021, Warner Music Finland / Monsp Records)

Lähteet 

Suomalaiset hip hop -artistit
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Potsdam (Iiro Rantalan albumi)

Potsdam on Iiro Rantalan livealbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022.

Kappaleet

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet

Iiro Rantalan albumit
Vuoden 2022 konserttitallenteet
John McEwen

Sir John McEwen (29. maaliskuuta 1900 – 20. marraskuuta 1980) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 18. pääministerinä lyhyen aikaa vuosina 1967–1968 Harold Holtin katoamisen jälkeen. Hän oli Country Partyn, nykyisen Australian kansallispuolueen edeltäjän, johtaja vuosina 1958–1971. 

McEwen valittiin Australian edustajainhuoneeseen vuoden 1934 liittovaltion vaaleissa. Joseph Lyons nosti hänet ensimmäisen kerran hallitukseen vuonna 1937. Hän toimi parlamentissa yhteensä 36 vuotta ja vietti ennätykselliset 25 vuotta hallituksen ministerinä.

Lähteet

Australian pääministerit
John Gorton

Sir John Grey Gorton (9. syyskuuta 1911 – 19. toukokuuta 2002) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 19. pääministerinä vuosina 1968–1971. Hän johti tuona aikana liberaalipuoluetta, mutta oli tätä ennen luonut jo pitkän uran ministerinä. Hän oli ollut mm. maan opetusministeri vuosina 1962–1968 ja laivastoministerinä vuosina 1958–1973. Pääministerin uran jälkeen hän vielä toimi lyhyesti maan puolustusministerinä vuonna 1971.

Lähteet

Australian pääministerit
William McMahon

Sir William "Billy" McMahon (23. helmikuuta 1908 – 31. maaliskuuta 1988) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 20. pääministerinä ja liberaalipuolueen johtajana vuosina 1971–1972. Hän oli yhtäjaksoisesti ministeri yli 21 vuotta, mikä on pisin yhtäjaksoinen ministerinä olo Australian historiassa. 

McMahonista tuli pääministeri 63-vuotiaana. Ennen pääministeriyttä hän oli toiminut maan ulkoministerinä vuosina 1969–1971, maan valtiovarainministerinä vuosina 1966–1969, Vice-President of the Executive Council vuosina 1964–1966, työministerinä 1958–1966, teollisuusministerinä 1956–1958, sosiaalipalveluministerinä 1954–1956 sekä laivasto- ja puolustusministerinä vuosina 1951–1954. Gough Whitlamin työväenpuolue voitti McMahonin vuoden 1972 liittovaltion vaaleissa, mikä päätti 23 vuoden oikeistokoalition vallan. Tämän jälkeen hän erosi liberaalien johtajuudesta, mutta pysyi parlamentissa vuoteen 1982 asti.  

Näyttelijä Julian McMahon on William McMahonin poika.

Lähteet

Australian pääministerit
Enid Lyons

Dame Enid Muriel Lyons (o.s. Burnell; 9. heinäkuuta 1897 – 2. syyskuuta 1981) oli australialainen poliitikko, joka oli ensimmäinen Australian edustajainhuoneeseen valittu nainen ja ensimmäinen nainen liittovaltion hallituksessa. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1943–1951. Ennen omaa poliittista uraansa hänet tunnettiin parhaiten Australian pääministerinä (1932–1939) ja Tasmanian pääministerinä (1923–1928) toimineen Joseph Lyonsin vaimona.

Lähteet

Australialaiset poliitikot
Villy Søvndal

Villy Søvndal (s. 4. huhtikuuta 1952 Linde) on tanskalainen entinen sosialistisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1994–2013, oli Tanskan ulkoministeri vuosina 2011–2013 ja toimi puolueensa puheenjohtajana vuosina 2005–2012. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli opettajana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Villy Søvndal Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 

Tanskan ulkoministerit
Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Andri H’vylja

Andri H’vylja, , oikea nimi luultavasti Olinter, , (19. elokuuta 1898 Rynhatš, Hotyn piiri, Bessarabian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1938) oli ukrainalainen kommunistijohtaja, toimittaja, virallinen kirjallisuuskriitikko ja juutalainen. H’vylja oli 1936–1937 Ukrainan tiedeakatemian ukrainalaisen folkloren instituutin pääjohtaja ja toimitti sen julkaisua Ukrainskyi folklor. Hän oli borotbisti-kommunisti mutta liittyi 1918 Ukrainan kommunistiseen puolueeseen (KP(B)U).

H’vylja johti keskuskomitean lehdistöosastoa 1926–1928 ja kulttuuripropagandaosastoa 1928–1933. Hänet nimitettiin 1933 Ukrainan apulaisopetuskomissaariksi. H’vylja vastusti suuntausta, jota hän piti ukrainalaisena nationalismina. Hän hyökkäsi kirjoituksissaan ukrainalaisia kulttuurijärjestöjä vastaan, esimerkiksi Vaplitea ja Berezil-teatteria, ja merkittäviä ukrainalaisia kulttuurihahmoja ja politiikan toimijoita vastaan, kuten Mykola H’vylovyitä, Les Kurbasia, Oleksandr Šumskyita ja Mykola Skrypnykiä. Hän oli vastuussa lukemattomien 1930-luvun ukrainalaisten kulttuurin parissa toimineiden henkilöiden kuolemasta. Hän oli virallisen kirjailijaliiton VUSPP:n perustajia.

H’vylja kirjoitti ukrainalaisesta nationalismista artikkelien lisäksi myös kirjoja ja lehtisiä. Mykola Skrypnykin tehtyä itsemurhan 1933 H’vylja julkaisi kirjoituskokoelman Znyštšyty korinnia ukrainskoho natsionalizmu na movnomu fronti (1933, ”Ukrainalaisen nationalismin juuriminen kielestä”) ja hyökkäsi Skrypnykin hyväksymiä oikeinkirjoitusmuutoksia vastaan. H’vyljan johdolla otettiin toukokuussa 1933 käyttöön uudet kirjoitussäännöt.

H’vylja kuului aluksi vasemmistolaiseen Sosialistiseen vallankumouspuolueeseen (UPSR) ja myöhemmin borotbisteihin mutta liittyi sitten bolsevikkipuolueeseen ja palveli sitä tunnollisesti. Hänet tunnettiin tarmokkaana kansallismielisyyden arvostelijana 1920-1930-luvulla Panas Ljubtšenkon ohella.  Elokuun alussa 1937 Ukrainan sisäministeri Izrail Leplevskyi informoi Stalinia, että oli paljastettu neuvostovastainen kansallismielinen järjestö, jonka jäseniä olivat väitteiden mukaan muun muassa Ljubtšenko, H’vylja, Vasyl Porajko, Teodosi Taran, Oleksa Trylisky, J. Voitsehivsky.Visti VUTsVKin pääkirjoituksessa syyskuussa 1937 heidät kuitenkin leimattiin fasistisiksi vakoilijoiksi. Ljubtšenko teki 1937 itsemurhan. H’vylja katosi saman vuoden puhdistuksissa. Toisten tietojen mukaan H’vylja pidätettiin 1937, ja hänet teloitettiin pian sen jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ukrainalaiset poliitikot
Tietokirjailijat
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Tony Dalton

Álvaro Luis Bernat Dalton (s. 13. helmikuuta 1975) on meksikolais-amerikkalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Suuren osan urastaan Dalton on näytellyt meksikolaisissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja näytelmissä, mutta hänet tunnetaan parhaiten Lalo Salamancana televisiosarjassa Better Call Saul (2018-2022), sekä Jack Duquesnen roolista Marvel Studiosin Disney+-televisiosarjassa Hawkeye (2021).

Lähteet 

 Vuonna 1975 syntyneet
 Yhdysvaltalaiset näyttelijät
 Meksikolaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Patrick Fabian

Patrick Fabian (s. 7. joulukuuta 1964 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Howard Hamlinin roolista televisiosarjassa Better Call Saul (2015-2022). Hän on myös esiintynyt mm. elokuvassa Viimeinen manaus (2010), sekä vieraillut televisiosarjoissa Will & Grace ja Frendit.

Lähteet 

 Vuonna 1964 syntyneet
 Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Östermyran ruukki

Östermyran ruukki oli Abraham Falanderin vuonna 1798 perustama rautaruukki, joka toimi aina 1850-luvulle asti. Nykyisin Östermyran ruukin alue kuuluu Törnävän kartanon kulttuurihistorialliseen alueeseen, joka sisältää joen itärinnalla sijaitsevan kartanon sekä länsirannalla luonnonsuojelualueeksi muodostetun Ruutipuiston. Vuonna 1825 Östermyran ruukin alueelle perustettiin Suomen ensimmäinen ruutitehdas Wasastjernan ja valtion yhteistyönä.

Historia

Rautaruukki (1798–) 
Abraham Falander ryhtyi harjoittamaan Vaasasta käsin laivojen rakentamista ja välitystä. Työhön tarvittiin puutavaraa, jota riitti Seinäjoen ja lähialueen metsissä. Alueella oli myös rikasta suomalmia. Ensimmäiset tukit uitettiin Kolkkiin ja Svartöhön keväällä 1782. Tikkukosken varteen perustetun ruukin myötä Seinäjoen seutu liittyi kyliä myöten mukaan Falanderin sahaustoimintaan. Ruukin nimeksi tuli Östermyra eli itäsuo. Ruukin sijainti oli Vaasasta katsottuna idässä ja soiden keskellä. Menestyksen myötä Falander aateloitiin Wasastjernaksi.

Östermyran ruukki sai privilegion harkkorautaa jalostavan manufaktuuripajan perustamiseen vuonna 1798. Ruukki perustettiin Seinäjoki Tikkukosken varteen. Vuonna 1804 ruukki sai privilegion kankirautavasaran ja kahden ahjon perustamiseen.

Ruutitehdas (1825–1890) 
Abrahamin Wasastjernan poika, Gustaf Adolf perusti vuonna 1825 Östermyraan ruutitehtaan ja ruukin ympärille kasvoi pieni taajama. Ruukin ympäristössä syntyi myös muuta teollisuutta ja maataloutta. Teollisesta yhteisöstä muodostui perusta myöhemmälle kehittymiselle. Ruukki synnytti koulutusta aikuisille ja koulun lapsille. Ruukki palveli myös sairaita, sotilaita ja palovartijoita. 

1800-luvun ensimmäisillä vuosikymmenillä alueelle rakennettiin teollisuusympäristö ja kartano, jota laajennettiin myöhemmin 1830-luvulla. Östermyran vuonna 1825 valmistunut ruutitehdas perustettiin Wasastjernan ja valtion yhteistyönä ja oli Suomen ensimmäinen ruutitehdas. Valtio rakennutti alueelle ruutilaboratorion eli Propeerin. Ruudinvalmistus osoittautui vähitellen raudanjalostusta kannattavammaksi ja erityisesti Saimaan kanavan rakentaminen ja ensimmäiset rautatietyömaat lisäsivät ruutitehtaan kannattavuutta.

Maatalous- ja meijeriteollisuus 
Gustaf Adolfin poika, Gustaf August siirsi Östermyran painopisteen maatalouteen ja meijeriteollisuuteen. Maatalousvaiheessa Östermyra oli Pohjanmaan ainoa harjoittelutila, jolla toimi myös meijerikoulu. Wasastjernalla oli myös vaikutuksensa Seinäjoen muodostumisessa omaksi seurakunnakseen ja kunnakseen. Maatalousvaiheessa Östermyrassa käytiin niin lähikauppaa kuin kansainvälistä kauppaa. Ruutitehtaan makasiinin toiminnan loppuessa 1850-luvulla, Törnävälle syntyi kirkko vuonna 1864 makasiinin entisiin tiloihin.

Katso myös 
 Seinäjoki
 Törnävän kartano

Lähteet

Viitteet 

Seinäjoen historia
Suomen ruukit
Alan White (1949)

Alan White (14. kesäkuuta 1949 Pelton, County Durham, Iso Britannia – 26. toukokuuta 2022 Seattle, Yhdysvallat) oli englantilainen rumpali. Hänet tunnetaan parhaiten progressiivisen rock-yhtyeen Yesin jäsenenä. Hän myös sävelsi yhtyeelle musiikkia.

Ennen Yesiä White soitti muun muassa John Lennonin Plastic Ono Band -kokoonpanossa sekä George Harrisonin All Things Must Pass -albumilla. Hän teki myös sessioita Apple -levy-yhtiölle. Yesiin White liittyi 1972 Bill Brufordin erottua yhtyeestä. Hänestä tuli yhtyeessä pisimpään ollut jäsen. Ensimmäinen Yesin albumi jolla White soittaa on live-levy Yessongs. Yhtyeen ollessa tauolla hän teki sooloalbumin Ramshackled vuonna 1976. Yesin hajottua joksikin aikaa White oli mukana demovaiheeseen jäänessä XYZ-kokoonpanossa, jossa hänen lisäkseen soittivat Yesin basisti Chris Squire ja kitaristi Jimmy Page. White soitti myös Chris Squiren soololevyillä. Yesin tehtyä paluun 1980-luvulla hän oli siinä mukana. Yhtye valmistautui Close To The Edge -albumin 50-vuotisjuhlakonsertteihin, kun Whiten terveysongelmat pakottivat hänet sivuun. White kuoli lyhyeen sairauteen.

Viitteet 

Englantilaiset rumpalit
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Reuna Publishing House

Reuna Publishing House Oy on vuonna 2022 perustettu, Kouvolan Myllykoskella toimiva kirjankustantamo. Kustantamo jatkaa kymmenen vuotta toimineen Reuna-kustantamon toimintaa osakeyhtiömuotoisena. Yhtiön perusti joukko Reunan kirjailijoita ostamalla yhtiön kustannusliiketoiminan, ja kirjailijoiden lisäksi osakkaina on joukko kirjallisuuden ystäviä, jotka ovat halunneet tukea kustantamon toimintaa.

Entisen Anjalankosken ja Elimäen alueilla toimiva Keskilaakso-lehti palkitsi Reunan kirjailijat vuoden 2021 Kulttuuriteko-palkinnolla Tarja Tornaeuksen elämäntyön jatkamisesta. Reuna julkaisee sekä kotimaista että käännettyä kauno- ja tietokirjallisuutta. Pääsääntöisesti yhtiö ei kustanna uskonnollista kirjallisuutta, sarjakuvia eikä oppikirjoja.

Yhtiön toimitusjohtaja on kirjailija Olli Sarpo.

Kirjoista ja kirjailijoista 
Reunalla on noin sata kirjailijaa. Yhtiö julkaisee kaksi kertaa vuodessa tuotelehden, jossa esitellään tulevan kauden uutuuskirjat. Vuosittain julkaistaan noin 30–40 kirjaa. Reunan kirjailijoita ovat muun muassa  Ari-Matti Hedman, Simo Heinonen, Mika Hentunen, Jorma Hyvönen, Kari Häkkinen, Asta Ikonen, Anneli Kanto, Sanna Lönnfors, Risto Malin, Maija Niinimäki, Irja Sinivaara, Miikka Tarpeenniemi, Päivi Taussi, Kari Valto ja Sakari Viinikainen. 

Yhtiön kotisivuilla on tarkempaa tietoa kirjailijoista ja heidän teoksistaan.

Reuna Publishing House jatkaa Reuna-kustantamon hyväntekeväisyysperinnettä. Reuna-kustantamo on julkaissut kuusi Joulukalenteri-kirjaa, äänikirjan Joulukalenteri Special sekä Teinikalenteri-kirjan, joiden tuotto on ohjattu hyväntekeväisyyteen.

Uusi Reuna julkaisee syksyllä 2022 Joulukalenteri-kirjan, jonka tekijänpalkkiot lahjoitetaan Pelastakaa Lapset ry:lle. Reunan kirjailijat halusivat myös tukea Ukrainan sodasta kärsiviä lapsia Taiteella tukea Ukrainaan -kirjalla, jonka tuotto niin ikään lahjoitetaan Pelastakaa Lapset -yhdistyksen kautta Ukrainaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kustantamon kotisivut 
 Kustantamon verkkokauppa

Suomalaiset kirjankustantajat
Bengt Liljestrand

Bengt Trygvesson Liljestrand, (26. helmikuuta 1919 Tukholma – 2. tammikuuta 2000 Tukholma) oli ruotsalainen kenraaliluutnantti, joka toimi sotilasurallaan Bodenin tykistörykmentin ja ruotsalaisten sotilaskoulujenkomentajana. Hän osallistui myös luutnanttina Jatkosotaan Suomessa. Uransa loppuvaiheessa hän palveli YK:n rauhantoiminnan komentajatehtävissä Lähi-idässä.

Liljestrand valmistui ylioppilaaksi vuonna 1937. Sen jälkeen hän siirtyi sotilasuralle ja saavutti upseerintutkinnon vuonna 1940. Sen jälkeen hän palveli Svean tykistörykmentissä ja opiskeli suomenkieltä siirtyen Jatkossodan sytyttyä kesällä 1941 Suomen armeijaan, jossa palveli luutnanttina. Palattuaan Ruotsiin vuonna 1943 hän opiskeli Karlbergin sotakorkeakoulussa vuosina 1947-1949 ja suoritti Alemman korkeakoulututkinnon Uppsalassa vuonna 1950. Sen jälkeen hän palveli kapteenina vuodesta 1952 Ruotsin yleisesikunnassa. Vuonna 1959 hän opiskeli Ruotsin maanpuolustuskorkeakoulussa ja ylennettiin majuriksi. Vuosina 1959-1960 hän palveli Itäisellä maanpuolustusalueella sijaintipaikkanaan Strängnäs. Vuonna 1962-1963 hän palveli Ruotsin puolustusministeriössä ja ylennettiin everstiksi vuonna 1964 Ruotsin yleisesikunnassa. Vuonna 1964 hän siirtyi jälleen puolustusministeriöön osastopäälliköksi. Sen jälkeen hän opiskeli Genevessä Centre d’etudes industrielles -koulutuksessa vuosina 1967-1968. Vuonna 1968-1969 hän palveli Bodenin tykistörykmentin komentajana, jonka jälkeen hän siirtyi vuosiksi 1969-1973 Läntisen maanpuolustusalueen komentajaksi sijaintipaikkanaan Skövde. Hänet ylennettiin 1973 kenraalimajuriksi ja toimi Karlbergin sotakorkeakoulun komentajana vuosina 1973-1978.

Vuonna 1974 alkoi Liljestrandin kansainvälinen ura, sillä hänet nimitettiin YK:n sotilastarkkailijoiden komentajaksi 1974-1975 ja sen jälkeen YK:n Siinailla toimeen rauhanturvajoukon (UNEF II) komentajaksi suomalaisen kenraaliluutnantti Ensio Siilasvuon seuraajana. Palattuaan omasta toivomuksestaan kotimaahansa Ruotsiin hänet nimitettiin 1978 Ruotsin maanpuolustuskorkeakoulun komentajaksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1984 siirtyen reserviin.

Eläköidyttyään hän siirtyi Sveitsin Morgesiin ja jatkoi turvallisuuspoliittista tutkimustyötään Genevessä Graduate Institute of International and Development Studies- instituutissa vuosina 1985-1991. Hänet oli valittu jo vuonna 1963 Ruotsin sotatiedeakatemian jäseneksi.

Lähteet

Ruotsalaiset kenraalit
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Konstan Pylkkerö

Konstan Pylkkerö on vuonna 1994 MTV:llä lähetetty suomalainen televisiosarja, joka perustuu Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin vuodelta 1961. 6-osaisen sarjan ohjasi MTV-teatterille Pauli Virtanen.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset draamasarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
Serhi Ploh’i

Serhi Ploh’i (; s. 1957) on ukrainalainen historioitsija, professori ja tietokirjailija. Hänen kirjojensa pääaiheita ovat Ukrainan historia ja kylmä sota. 

Ploh’i kirjoittaa englanniksi. Teoksista on suomennettu Tšernobyl. Teos on saanut 2018 Baillie Gifford -tietokirjapalkinnon (entinen Samuel Johnson -palkinto).

Suomennetut teokset
 Serhii Plokhy, Tšernobyl: ydinkatastrofin historia (Chernobyl); suomentaneet Kyösti Karvonen ja Seppo Raudaskoski. Helsinki: Otava 2020 ISBN 978-951-1-35968-5

Lähteet

Professorit
Ukrainalaiset historioitsijat
Ukrainalaiset kirjailijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1957 syntyneet
Liisa Heikkinen

Liisa Heikkinen (s. 1986, Kemi) on oululainen tanssitaiteilija, koreografi ja ammattipedagogi. Hän on valmistunut tanssitaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2018. Hänen tanssikouluyrityksensä nimi on HAHAHA Dance school. Vuodesta 2019 Heikkinen työskentelee  JoJo – Oulun Tanssin Keskuksen yleisötyöntekijänä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kauppinen, P. 2020  Liisa ihmeellisten ihmisten maassa  Pedanssi: asiaa tanssista ja tanssikasvatuksesta, 4(4), 6-9.

Suomalaiset tanssijat
Vuonna 1986 syntyneet
elävät henkilöt
İsmäğil Ğäynetdinov

İsmäğil Ğäläwetdin ulı Ğäynetdinov (ven. Исмагил Галеевич Гайнутдинов: Ismagil Galejevitš Gainutdinov; 1908-1977) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen arkkitehti ja professori. Hänet tunnetaan parhaiten Kazanissa sijaitsevan Musa Cälilin mukaan nimetyn ooppera- ja balettiteatterin (tat. Муса Җәлил исемендәге Татар академия дәүләт опера һәм балет театры) sekä Ufan kaupungissa sijaitsevan Salawat Julajevin monumentin suunnittelijana (baš. Салауат Юлаев һәйкәле).

Lähteet 

 Татарский энциклопедический словарь. — Казань: Институт Татарской энциклопедии АН РТ, 1998. — 703 с.
 Айдаров С. С. Исмагил Галеевич Гайнутдинов. — Казань, 1972.
 Гайнутдинов И. Г. Национальные черты жилища казанских татар // Архитектурное наследство : Сб. ст. — М., 1975. — В. 23.

Aiheesta muualla 

 Гайнутдинов Исмагил Галеевич

Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Tataarit
Venäläiset arkkitehdit
Jenna Broas

Jenna Broas on suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi. Broas on valmistunut nykytanssijaksi London Contemporary Dance School nimisestä yliopistosta. Tanssitaiteen maisteriksi Broas on valmistunut Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta.

Broas työstää ja esittää omia teoksia. Hän on esiintynyt koreografien Tero Saarisen, Johanna Nuutisen, Jenni-Elina Von Baghin ja Sara Gurevitschin teoksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Nykytanssijat
Suomalaiset koreografit
Suomalaiset tanssijat
Ham (albumi)

Ham on alankomaalaisen Shocking Blue -yhtyeen 19. toukokuuta 1973 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Se vedettiin myynnistä pian julkaisunsa jälkeen.

Yhtyeen lauluntekijä ja kitaristi Robbie van Leeuwen päätti viedä Shocking Bluen musiikkia uuteen suuntaan ja tehdä albumista J. J. Cale- ja southern rock -vaikutteisen. Äänitysten jälkeen levy-yhtiö Pink Elephant halusi albumin myyntiin mahdollisimman pian. Uusi tyyli ei kuitenkaan toiminut studiossa toivotulla tavalla, ja yhtye julisti äänityksissä syntyneen materiaalin kelvottomaksi. Yhtye ei ollut tyytyväinen myöskään kansitaiteeseen, jossa oli kuvattuna viipaloitu kinkku ().

Albumi julkaistiin Alankomaissa, Belgiassa ja Kreikassa 19. toukokuuta 1973. Levy-yhtiö veti sen kuitenkin pois myynnistä jo seuraavalla viikolla vedoten siihen, että kappaleet eivät sopineet albumille, ja myös kansikuva hylättiin. Lokakuussa Ham julkaistiin Ranskassa ja Japanissa, mutta tässä versiossa oli erilainen kansikuva. Länsi-Saksassa julkaistiin tammikuussa 1974 albumi Dream on Dreamer, jolla oli lähes samat kappaleet kuin Hamilla, mutta monet niistä oli miksattu uudelleen lisäämällä niihin merkittävästi kaikua.

Single ”Oh Lord” saavutti Alankomaissa listasijan 14.

Kappaleet 
 Kaikki kappaleet kirjoittanut Robbie van Leeuwen, ellei toisin mainita.

 A-puoli 

B-puoli

Kokoonpano 
 Robbie van Leeuwen – kitarat
 Mariska Veres – laulu
 Henk Smitskamp – bassokitara
 Cor van der Beek – lyömäsoittimet

Lähteet 
Shocking Blue: The Blue Box -levyboksin esittelyteksti, kirjoittanut Albert Schöppink. (Red Bullet RB 66.305, 2017).

Viitteet 

Shocking Bluen albumit
Vuoden 1973 albumit
Qayum Nasıyri

Ğabdelqayum Ğabdennasıyr ulı Nasıyrov eli Qayum Nasıyri (قه ييوم ناصيرى, Каюм Насыйри; 1825-1902) oli tataarilainen etnografi, kirjailija, valistaja, tiedemies. Nasıyri syntyi kylässä Ketše Şırdan, Svijažskin alueella - nykyinen Zelenodolskin alue, Tatarstanissa. Nasıyri julkaisi kokonaisuudessaan noin neljäkymmentä teosta joiden aiheita oli kaunokirjallisuus, kansanperinne, filologia, pedagokia, matematiikka, historia, maantieto, tähtitiede. Hänet muistetaan tiedemiehenä joka omisti koko elämänsä oman kansansa kulttuurin edistämiselle ja kehittämiselle.

Lähteet 

 Каюм Насыри. Избранные произведения. Казань. Татарское книжное издательство, 1977 и её татарский вариант тат. Q.Nasıri. Qazan, Tatarstan kitap nərşiyatı, 1977 (К. Насыйри. Казан, Татарстан китап нəшрияты, 1977.)

Aiheesta muualla 

 Каюм Насыйри - youtube

Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1902 kuolleet
Tataarit
Tataarinkieliset kirjailijat
Qol Ğäli

Qol Ğäli (قل علی, Кол Гали, ven. Кул Гали, Kul Gali; 1183-1236) oli volgan bolgaari (nyk. tataari) -runoilija. Hänen tunnetuin runonsa on vanhalla tataarinkielellä kirjoitettu Qíssa-i Yosıf (قصه یوسف, "Tarina Yusufista").

Lähteet 

Tataarit
Tataarinkieliset kirjailijat
Vuonna 1183 syntyneet
Vuonna 1236 kuolleet
Borotbistit

Borotbistit () eli Ukrainan sosialistiset kumoukselliset borotbistit (kommunistit) oli Ukrainan sosialistisen vallankumouspuolueen (UPSR) vasemmistolainen ryhmä. Neljännessä puoluekokouksessa 13.–16. toukokuuta 1918 ryhmä pääsi valtaan UPSR:n keskuskomiteassa. Se kannatti työläisten ja talonpoikien neuvostoihin perustuvaa hallintomallia ja vaati yhteistyötä bolševikkien kanssa. Se julkaisi viikkolehteä nimeltä Borotba, jonka päätoimittaja oli Vasyl Blakytnyi. Kun bolševikit olivat vuoden 1919 alussa miehittäneet Ukrainan, borotbistit ryhtyivät yhteistyöhön heidän kanssaan, ja jotkut borotbistit, Myh’ailo Poloz ja Hnat Myh’ailytšenko heidän joukossaan, osallistuivat Christian Rakovskin Ukrainan työläisten ja talonpoikien hallitukseen.

Harkovassa 8. maaliskuuta 1919 järjestetyssä viidennessä puoluekokouksessa borotbistit omaksuivat kommunistisen mutta itsenäisen puolueohjelman, ja puolueen nimeksi tuli Ukrainan sosialistinen vallankumouspuolue (kommunistit). Kun puolue yhdistyi vasemmistolaiseen ryhmään Ukrainan sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (riippumattomat), perustettiin elokuussa 1919 Ukrainan kommunistinen puolue (borotbistit), joka anoi pääsyä Kommunistiseen internationaaliin itsenäisenä kansallisena kommunistisena puolueena. Anomus kuitenkin hylättiin. Siinä vaiheessa borotbisteilla oli 15 000 jäsentä.

Koska borotbisteilla oli vahvaa kannatusta talonpoikien keskuudessa, Lenin hyväksyi kompromissin: hän suostui itsenäisen Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan perustamiseen, jos Ukrainan kommunistinen puolue (borotbistit) lakkauttaa itsensä vapaaehtoisesti yhdistymällä Ukrainan kommunistiseen puolueeseen (bolsevikit). Borotbistit liittyivät maaliskuussa 1920 KP(B)U:hun. Heillä oli merkittävä osa ukrainalaistamisen edistämisessä 1920-luvulla. 1930-luvulla entisiä borotbistijäseniä vainottiin ja osa heistä teloitettiin.

Lähteet 

Ukrainan historia
Ukrainalaiset puolueet‎
Kommunistiset puolueet
Pologin alue

Pologin alue () on tilastollinen alue luoteisessa Pohjois-Makedoniassa. Alueen väkiluku on 251 552 syyskuun 2021 arvion mukaan. Väkiluku olisi arvion mukaan tippunut prosentilla vuodesta 2002. Alueen väestöstä enemmistö on albaaneja. Makedonialaisia on 18%. Asukkaista suurin osa on muslimeja. Alueen HDI on 0,756.

Kunnat 

 Bogovinje
 Brvenica
 Gostivar
 Jegunovce
 Mavrovo i Rostuše
 Tearce
 Tetovo
 Vrapčište
 Želino

Lähteet 

Pohjois-Makedonian maantiede
Kaakkoisalue

Kaakkoisalue () on tilastollinen alue Pohjois-Makedonian kaakkoisosassa. Alueella on maarajaa Kreikan ja Bulgarian kanssa. Alueella asuu 148 387 asukasta, ja alueen pinta-ala on 2 739 neliökilometriä. Alueen väkiluku on laskussa. Alueella asuvista 87,9 prosenttia on makedonialaisia ja 88,5 prosenttia asukkaista puhuu makedoniaa. Alueen HDI on maan huonoin, 0,726.

Kunnat 

 Bogdanci
 Bosilovo
 Dojran
 Gevgelija
 Konče
 Novo Selo
 Radoviš
 Strumica
 Valandovo
 Vasilevo

Lähteet 

Pohjois-Makedonian maantiede
Kamehameha V

Kamehameha V (oikea nimi Lot Kapuāiwa Kalanikupuapaikalaninui Kalanimakua Ali‘iōlani, 11. joulukuuta 1830 – 11. joulukuuta 1872) oli Havaijin kuningas vuosina 1863–1872.

Tausta ja perhe 
Kamehameha V syntyi vuonna 1830 ja sai nimekseen Lot Kapuāiwa Kalanikupuapaikalaninui Kalanimakua Ali‘iōlani. Hänen äitinsä oli Kamehameha Suuren tytär, Kīna‘u, ja isä O'ahun päällikkösukuun kuulunut Kekūanao‘a.

Lot kävi päälliköiden lapsille tarkoitetussa koulua, jonka olivat perustaneet amerikkalaiset lähetyssaarnaajat. Vuonna 1848 Lot ja hänen veljensä Alexader, josta myöhemmin tuli kuningas Kamehameha IV, lähtivät kiertomatkalle Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan, jossa Lot opiskeli mm. politiikkaa ja diplomatiaa. Ennen kuninkaaksi nousua Lot oli toiminut edeltäjänsä Kamehameha IV:n hallituksessa sisäministerinä sekä vastasi myös talousasioista.

Kamehameha V ei koskaan mennyt naimisiin, mutta hänellä huhuttiin olevan tunteita prinsessa Bernicea ja veljensä leskeä, prinsessa Elizabethia, kohtaan.

Kuninkaana 
Vuonna 1864 kuningas kutsui koolle vaaleilla valitut delegaatit, joiden tehtävä oli kirjoittaa kuningaskunnalle uusi perustuslaki. Kamehameha V ei kuitenkaan päässyt yhteisymmärrykseen delegaation kanssa ja ilmoitti, että vuoden 1852 perustuslaki lakkautetaan ja kuningas itse kirjoittaa uuden perustuslain. Näin hän palautti suurimman osan edeltäjänsä luovuttamasta vallasta takaisin kuninkaalle.

Kamehameha V vietti paljon aikaa pitäen hauskaa ja ratsastaen. Hän kuitenkin kieltäytyi allekirjoittamasta lakia, joka olisi sallinut alkoholin myymisen kuningaskunnan alueella. Hänen kerrotaan sanoneen aiheeseen liittyen:En tule ikinä allekirjoittamaan kansalaisteni teloituskäskyä.Viimeisinä vuosinaan Kamehameha lihoi arviolta 170-kiloiseksi, minkä johdosta hän vietti suurimman osan viimeisistä vuosistaan palatsissa. Kuolinvuoteellaan Kamehameha V julisti prinsessa Bernicen seuraajakseen, mutta tämä kieltäytyi. Seuraavaksi hän ehdotti prinsessa Elizabethia, mutta tämäkin kieltäytyi. Kamehamehalle tehtiin vielä muutamia ehdotuksia, mutta hän ehti kuolla ennen kuin nimesi ketään virallisesti. Näin ollen seuraaja piti valita kuninkaallisen koulun käyneistä päälliköiden jälkeläisistä.

Kamehamehan dynastia sammui Kamehameha V mukana, koska tällä ei ollut avioliitosta syntyneitä lapsia. Havaijin parlamentti valitsi Kamehamehan serkun, Lunalilon, hänen seuraajakseen.

Rautaisesta otteestaan huolimatta Kamehameha V muistetaan havaijilaisen kulttuurin suojelijana, joka isännöi usein hula-esityksiä kotonaan.

Kunnianosoituksia 

  Kamehameha I:n kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji, 1864, perustaja)
  Guadalupen keisarillinen ritarikunta (Meksikon keisarikunta, 1865)
  Filip Jalomielisen ritarikunta (Hessenin suurruhtinaskunta, 1869)

Lähteet 

Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1872 kuolleet
Kamehameha-suku
Holger K. Nielsen

Holger Kirkholm Nielsen (s. 23. huhtikuuta 1950 Ribe) on tanskalainen entinen sosialistisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1981–1984 sekä 1987–2019, toimi puolueensa puheenjohtajana vuosina 1991–2005 ja oli Tanskan veroministeri vuosina 2012–2013 sekä ulkoministeri vuosina 2013–2014.

Lähteet

Aiheesta muualla
  Holger K. Nielsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 

Tanskan ulkoministerit
Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Lounaisalue

Lounaisalue () on tilastollinen alue Pohjois-Makedonian lounaisosissa. Alueella asuu 177 398 asukasta 3 340 neliökilometrillä. Alueen väkiluku laski vuosina 2002-2021 noin 44 000 asukkaalla, joka tarkoittaa noin 1,2 prosentin laskua. Alueen HDI on 0,770.

Kunnat 

 Centar Župa
 Debar
 Debrca
 Kičevo
 Makedonski Brod
 Ohrid
 Plasnica
 Struga
 Vevčani

Lähteet 

Pohjois-Makedonian maantiede
Strumica

Strumica () on Kaakkoisalueen suurin kaupunki Pohjois-Makedoniassa. Kaupungissa asuu 49 995 asukasta, ja sen pinta-ala on 321,5 neliökilometriä. Väestöstä lähes 90 prosenttia on makedonialaisia ja puhuu makedoniaa, ja selvästi suurin osa lopuista on turkkilaisia ja puhuu turkkia. Kaupungin suurin ikäluokka on 60-69-vuotiaat.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Kaija Eerola

Kaija Marjatta Eerola (s. 5. maaliskuuta 1944, Kitee) on suomalainen kanttori ja kirkkomuusikko. Eerola valittiin ensimmäisenä naisena Suomen Kanttori-urkuriliiton hallitukseen vuonna 1983. Eerola työskenteli Nummen seurakunnan kanttorina liki 20 vuotta.

Elämäkerta 
Kaija Marjatta Mononen syntyi Kiteellä 5. maaliskuuta 1944. Hän valmistui Sibelius Akatemiasta kanttori-urkuriksi vuonna 1965. Myöhemmin Eerola suoritti myös ylemmän kanttori-urkurin tutkinnon ja lauludiplomin. Urkuja Eerola on aloittanut soittamaan kuitenkin jo paljon aiemmin; jo 14-vuotiaana hän tuurasi kesäisin kotipaikkakuntansa kanttoria. Nummen seurakuntaan Eerola valittiin kanttoriksi vuonna 1969. Tuolloin Suomessa oli vielä varsin harvinaista, että seurakunnan kanttorina toimi nainen. Nummella Eerola johti innolla muun muassa Nummen kirkkokuoroa lähes 20 vuotta. Eerola on kuoron johtajista pitkäaikaisin. Vuonna 1983 Eerola valittiin Suomen Kanttori-urkuriliiton hallitukseen ensimmäisenä naisena.

Lähteet 

Suomalaiset kanttorit
Suomalaiset urkurit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt