joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vaarallinen matka

Vaarallinen matka () on Tove Janssonin kirjoittama ja kuvittama muumiaiheinen kuvakirja vuodelta 1977. Sen on suomentanut Panu Pekkanen. Vuonna 2018 ilmestyneen uuden suomennoksen on tehnyt Alice Martin. Kyseessä on Janssonin toiseksi viimeinen muumikirja. Sen kaikki alkuperäiset kuvitukset on tallennettu Tampereen taidemuseon Muumilaaksoon.

Juoni

Kirjassa esiintyvät Sanna ja muumitarinoista tutut hahmot, kuten Hemuli, Nipsu ja Surku. He seikkailevat myrskyssä ja omituisessa maailmassa, ja heidän matkansa muuttuu vaaralliseksi. Sanna näkee maailman iloisissa väreissä, koska hän on saanut uudet silmälasit. Lopulta he saapuvat kuumailmapallolla Muumilaaksoon, jossa on juhlat. Myös Mörkö esiintyy yhdessä kirjan kuvassa myrskyn keskellä, mutta tästä ei mainita tekstissä.

Tarina muualla 

Taidegraafikko Tuulikki Pietilä on tehnyt vuonna 1988 kolme kolmiulotteista muumikuvaelmaa, jotka perustuvat kirjan tapahtumiin. Teokset ovat nimeltään Sanna kohtaa eksyneet, Vaarat uhkaavat ja Tuu-tikin pelastava ilmapallo. Kuvaelmat kuuluvat Tampereella sijaitsevan Muumilaakso-museon kokoelmaan.

Vuonna 2014 Arabia valmisti Toven juhla -nimistä astiasarjaa, jonka kuvitus pohjautuu Vaarallinen matka -kirjaan. Sarjaan kuuluu muki ja kolme erikokoista säilytyspurkkia. Astioissa on kuvattu muumien puutarhajuhlia. Joka kuudennen mukin sisäpuolella on kuvituksena silmälasit, jotka Arabian tiedotteen mukaan ”saattavat johdattaa löytäjänsä hurjaan seikkailuun”. Toven juhla -sarjan on kuvittanut taiteilija Tove Slotte, ja sillä juhlistettiin Tove Janssonin 100-vuotisjuhlavuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla
  Kirjavainen

Muumikirjat
Vuoden 1977 kirjat
Lasten kuvakirjat
Maitosuklaa

Maitosuklaa on suklaata, joka valmistetaan kaakaomassan, kaakaovoin ja sokerin lisäksi maitojauheesta tai maidosta. Euroopan unionin alueella maitosuklaassa on oltava vähintään 25 prosenttia kaakaokuiva-ainetta ja vähintään 14 prosenttia maidon kuiva-ainetta. Vaaleassa maitosuklaassa on oltava vähintään 20 prosenttia kaakaokuiva-ainetta ja vähintään 20 prosenttia maidon kuiva-ainetta.

Maitosuklaan kokonaisenergian jakauma on 54 % rasvaa, 8% proteiinia, 38 % imeytyvää hiilihydraattia. Suklaata tehdään yleensä teollisesti. Tilastoitujen tietojen mukaan maitosuklaassa on 100 g kohden noin 33 g rasvaa ja hiilihydraatteja jopa 50 g. On erikseen olemassa maidotonta "maitosuklaata", jossa on käytetty kasvismaitoja, esimerkiksi laktoosi-intoleranssin ja maitoallergian omaavia varten.

Maitosuklaan keksi vuonna 1875 sveitsiläinen Daniel Peter kehittäessään maitojauheen, jota hän sekoitti kaakaojauheeseen ja -voihin sokerin kera .

Maitosuklaan makua itsessään muutetaan tavallisesta tummemmasta suklaasta lisäämällä suklaaseen enemmän maitoa. Se on myös pehmeämpää ja rasvaisempaa kuin tummasuklaa. Niin sanotuksi "laadukkaaksi" suklaaksi luokitellaan maitosuklaa jossa on 25 % kaakaokuiva-ainetta, 2,5 % rasvatonta kaakaokuiva-ainetta, 3,5 % maitorasvaa ja jonka kokonaisrasvapitoisuus (kaakaovoi ja maitorasva) on vähintään 25 %. Laadukas maitosuklaa sisältää vähintään 30 % kaakaota.

Lähteet

Aiheesta muualla

maku.fi

Suklaa

en:Types of chocolate#Classification
Kun maailma ei riitä

Kun maailma ei riitä () on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut 19. James Bond -elokuva. Elokuvan on ohjannut Michael Apted, ja James Bondia näyttelee Pierce Brosnan.

Elokuvan tunnussävelmän ”The World Is Not Enough” ovat säveltäneet David Arnold ja Don Black, ja sen esittää Garbage. Elokuvan nimi pohjautuu elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa olevaan Bondin sukupuuhun, jonka vaakunassa oleva latinankielinen teksti Orbis non sufficit on englanniksi ”World is not enough”. Se on James Bondin suvun motto. Ian Flemingin mukaan James Bondin esi-isä on sir Thomas Bond (1658–1685), jonka vaakuna ja suvun motto esitetään elokuvassa. Bond juo elokuvassa suomalaista Finlandia-vodkaa.

Juoni 

James Bond saa tehtäväkseen suojella murhatun öljypohatan tytärtä Elektra Kingiä vaaralliselta terroristilta Renardilta, jolla on aivoissaan aisteja vähitellen tuhoava luoti. Renard ei kuitenkaan odottele kuolemaansa toimettomana vaan virittelee hämäriä puuhiaan lähes kukistamattomana, kipua tuntematta.

Näyttelijät

Tapahtuma- ja kuvauspaikat

Tapahtumapaikat 
 Bilbao, Espanja
 Lontoo
 Skotlanti
 Ranska
 Kazakstan
 Baku, Azerbaidžan
 Istanbul, Turkki

Kuvauspaikat 
 Bilbao, Espanja
 Albert R. Broccoli 007 Stage, Lontoo
 Baku, Azerbaidžan
 Istanbul, Turkki
 Bahama
 Ranska 
 Eilean Donanin linna, Skotlanti

Arviot
Tuomas Riskala (Iltalehti) arvioi elokuvan Bond-elokuvista huonoimmaksi.

Muuta
Elokuvan pohjalta julkaistiin samanniminen videopeli PlayStationille, Nintendo 64:lle ja Game Boy Colorille vuosina 2000 ja 2001. Pelit ovat keskenään täysin erilaisia. PlayStation -version kehitti Black Ops Entertainment, Nintendo 64 -version Eurocom ja Game Boy Color -version 2n Productions. Kaikki pelit julkaisi Electronic Arts.

Lähteet

Aiheesta muualla 
  

Vuoden 1999 brittiläiset elokuvat
James Bond -elokuvat
Brittiläiset toimintaelokuvat
Michael Aptedin ohjaamat elokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Höntönvaara

Höntönvaara on kylä Sokojärven ja Jaakonvaaran naapurissa. Se kuului aiemmin Pielisjärven kuntaan. Matkaa Lieksan keskustaan on 37 kilometriä. Kylässä toimii  metsästysseura.

Kylässä on toistakymmentä asukasta, asuttuja taloja on kymmenkunta. 

Sähköt kylään tulivat vuonna 1973. Tie saatiin 1957.

Kylän koulu lakkautettiin 1980-luvun alussa; nyt rakennus on yksityiskäytössä.

Höntönvaarasta on syntyisin Japanin parlamentin ylähuoneen jäsen Marutei Tsurunen.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Höntönvaara on enää kymmenen savun kylä. Karjalainen 25.1.2006

Lieksan kylät
Nestori Telkkä

Nestor (Nestori) August Telkkä (21. joulukuuta 1875 Tottijärvi – 18. lokakuuta 1919 Pulkovo, Neuvosto-Venäjä) oli yksi vuoden 1906 Laukon torpparilakon johtajista ja oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1911. 

Jouduttuaan Laukon kartanon torpparihäätöjen yhteydessä 1907 häädetyksi pois torpastaan Telkkä toimi muun muassa Tottijärven työväen osuuskaupan hoitajana sekä myöhemmin toimistovirkailijana Helsingin poliisilaitoksella.

Vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana Telkkä toimi Hämeen punaisessa lääninhallituksessa. Sodan jälkeen hänet vangittiin, mutta hän pakeni Hämeenlinnan vankileiriltä oleskellen ensin Ruotsissa sekä Norjassa ja siirtyen sitten Venäjälle.

Telkkä kuului Eino Rahjan johtamaan Pietarin Kansainvälisestä sotakoulusta koottuun suomalaiseen iskuosastoon, joka lähetettiin lokakuussa 1919 taistelemaan Pulkovon kukkuloilla Pietaria kohti hyökkääviin kenraali Nikolai Judenitšin joukkoihin kuulunutta englantilaisen eversti Carsonin johtamaa panssariosastoa vastaan. Telkkä kaatui Pulkovon taistelussa, jossa suomalaiset tuhosivat kolme panssarivaunua ja menettivät 30 miestä. Judenitšin joukkojen hyökkäys pysähtyi Pulkovon kukkuloille, ja ne joutuivat myöhemmin perääntymään.

Aiheesta muualla 
 
 Nestori Telkkä, Suomen sotasurmat 1914–1922
 Laukon torpparilakosta 
 Kuvaus Pulkovon taistelusta Panssarikilta-lehdessä  

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Pirkanmaan vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1919 kuolleet
Maria Jungner

Maria Susanna Jungner (entinen Matthes, o.s. Elo, s. 22. elokuuta 1973) on Yle TV1:n kuuluttaja. Kesäkuussa 2013 hän alkoi juontaa tunnin mittaista nimikko-ohjelmaansa radiokanava Yle Puheessa.

Tausta ja  työ 
Maria Jungner on viisilapsisen Elon perheen toiseksi vanhin. Hänen isänsä Aarre Elo on suomalaisen tv-viihteen monitoimimies ja äitinsä Outi on työskennellyt lentoemäntänä. Jungner opiskeli steinerkoulussa ylioppilaaksi. Hän on opiskellut markkinointi-instituutissa.

Maria Jungner on toiminut kuuluttajana vuodesta 1998. Sittemmin hän on opiskellut musiikkia, teatteria ja viestintää. Kuuluttajan työn lisäksi Jungner toimitti Ylen tv-ohjelmien taustoja esittelevää, nyttemmin lakkautettua Ykköskatsomo-ohjelmaa. Jungner osallistui vuonna 2010 televisio-ohjelmaan Tanssii tähtien kanssa opettajanaan Aleksi Seppänen.

Jungner valittiin kunnallisvaaleissa 2008 Espoon kaupunginvaltuustoon SDP:n listalta 301 äänellä. Hänet valittiin toiselle valtuustokaudelle kunnallisvaaleissa 2012. Jungner tuki vuoden 2012 presidentinvaalissa Facebook-sivullaan avoimesti vihreiden ehdokasta Pekka Haavistoa, jolloin Yle siirsi hänet vaalien ajaksi syrjään tv-kuuluttajan tehtävistä.

Yksityiselämä 
Jungner oli naimisissa SDP:n entisen puoluesihteerin Mikael Jungnerin kanssa. Jungnerit menivät naimisiin joulukuussa 2007 ja jättivät erohakemuksen marraskuussa 2012. Ennen Mikael Jungneria Maria Jungner oli naimisissa lapsuudenystävänsä kanssa. Pari avioitui vuonna 1999 ja sai kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Areena - Maria Jungner

Espoon kaupunginvaltuutetut
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomalaiset televisiokuuluttajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Harmin paikka

Harmin paikka on Leena Lehtolaisen rikosromaani, joka julkaistiin vuonna 1994. Se on Maria Kallio -sarjan toinen osa. Kirjan on kustantanut Tammi.

Juoni 

Maria Kallio on siirtynyt Helsingin rikospoliisista lakiasiaintoimiston palvelukseen Tapiolassa, jossa hän myös asuu Antti Sarkelan kanssa tämän vanhempien asunnossa. Poliisin työ ei hänelle enää kuulu, mutta kun uusi tuttava Armi Mäenpää, lempinimeltään Harmi, löytyy kotoaan kuristettuna, Maria ryhtyy epävirallisiin tutkimuksiin. Poliisi pidättää Armin miesystävän Kimmon ja tapaus leimataan seksuaalimurhaksi. Marian opiskelutoveri poliisikoulussa ja arkkivihollinen Pertti Ström on varma Kimmon syyllisyydestä, mutta Maria ryhtyy tämän asianajajaksi ja tekee tutkimuksia omin päin. Kaikki ei ole sitä miltä näyttää, kuten Maria saa todeta sotkeutuessaan tapiolalaisten porvarisperheiden elämään sekä sadomasokistien bileisiin. Tunkeutuessaan yhä syvemmälle juttuun Maria alkaa epäillä, ettei Kimmon siskon Sannan itsemurhaksi todettu hukkuminen ollut miltä näytti. Maria epäilee myös pomoaan, Erkki "Eki" Hentosta, luettuaan Sannan Sylvia Plathia käsittelevän gradun reunasta merkinnän tästä ja salaperäisestä "E":stä, jonka Maria kuvittelee viittaavan Ekiin. Lopulta Maria saa yhdistettyä palaset, ja epäilykset kohdistuvat gynekologi Erik Hellströmiin. Saatuaan tietää Marian saaneen selville, että hän on sekä Armin että Sannan murhaaja, Hellström uhkaa Marian henkeä. Lopulta hän kuitenkin lähtee pakoon ja hurjastellessaan menettää autonsa hallinnan. Hän ajaa yli 150 km:n tuntinopeudella metsään, jossa osuu kallioon. Hellström menehtyy, Kimmo vapautetaan syytteistä ja tämän maine puhdistetaan.

Lähteet 
 http://www.leenalehtolainen.net/harmin_paikka.htm

Leena Lehtolaisen teokset
Suomalaiset rikosromaanit
Vuoden 1994 kirjat
Mötley Crüe (albumi)

Mötley Crüe on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin maaliskuussa 1994. Levy on yhtyeen ainoa jolla laulaa Vince Neilin sijaan toinen laulaja, tämän tilalle tullut John Corabi. Levystä julkaistiin remasteroitu versio Mötley Recordsin kautta vuonna 1999. Kappaleet ”Hooligan’s Holiday”, ”Misunderstood” ja ”Smoke the Sky” julkaistiin singleinä. Albumi toi yhtyeelle kultalevyn Yhdysvalloissa toukokuussa 1994.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15. Se pysyi siellä viiden viikon ajan.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Chicago Tribune: 
 Entertainment Weekly: B
 Rolling Stone:

Kokoonpano 
 John Corabi – laulu 
 Nikki Sixx – basso
 Mick Mars – kitara
 Tommy Lee – rummut

Lähteet 
 http://www.starpulse.com/Music/Motley_Crue/

Viitteet 

Vuoden 1994 albumit
Mötley Crüen albumit
Bob Rockin tuottamat albumit
W.A.S.P. (albumi)

W.A.S.P. on W.A.S.P. -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1984. Levy ilmestyi remasteroituna vuonna 1997.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.

Kappaleet

Alkuperäinen julkaisu

1997 CD (uudelleenjulkaisu)

Kokoonpano 
 Blackie Lawless – laulu, basso
 Chris Holmes – kitara
 Randy Piper – kitara
 Tony Richards – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Metal Crypt:

Lähteet 

Vuoden 1984 esikoisalbumit
W.A.S.P.:in albumit
Alkuperä

Alkuperä on 26. lokakuuta 2006 julkaistu Lordi-aiheinen sarjakuva-albumi. Sarjakuvan tekoon ovat osallistuneet Tomi "Mr. Lordi" Putaansuu, Petri Hiltunen ja Mattipekka Ratia ja sen on kustantanut Arktinen Banaani.

Sarjakuva-albumi on järjestyksessään ensimmäinen "virallinen" Lordin sarjakuva-albumi ja se kertoo jokaisen Lordissa vaikuttavan hirviön syntytarinan sarjakuvan muodossa.

Aiheesta muualla 

 Arktisen Banaanin esittely sarjakuva-albumista 
 Juho Salo: Lordin oma sarjakuva-albumi! Kvaak.fi 4.12.2006.
 Tatu Junni: Lordi-sarjakuvat Alkuperä ja Verenjano. Plaza.fi 8.5.2007.

Suomalaiset sarjakuvat
Lordi
John Paul Jones (sotilas)

John Paul Jones (oik. John Paul, 6. heinäkuuta 1747 – 18. heinäkuuta 1792) oli Yhdysvaltain vapaussodan ensimmäinen tunnettu merisankari. 

John Paul Jones syntyi vuonna 1747 Arbiglandin kartanossa Etelä-Skotlannin rannikolla. John Paulin isä oli puutarhuri Arbiglandissa ja hänen äitinsä oli MacDuff-klaanin jäsen.
 
John Paul otti käyttöön nimen John Jones, kun hän pakeni veljensä kotiin Fredericksburgiin, Virginiaan vuonna 1773 väistääkseen pyövelin Tobagossa, kun häntä oli syytetty hänen komennossaan olleen merimiehen murhasta. 

Näin hän alkoi käyttää nimeä John Paul Jones, kuten hänen veljensä oli hänelle ehdottanut Amerikan vallankumouksen alussa.

John Paul Jones nimitettiin Yhdysvaltojen vapaussodan alussa siirtokuntien Euroopan-laivaston komentajaksi väliaikaisen kommodorin arvoisena.  Hän sai vakituisen kommodorin arvon   voitettuaan fregattinsa Bonhomme Richardin avulla huomattavasti voimakkaamman brittifregatti Serapisin Flamborough Headin taistelussa. 

Näin John Paul Jonesista tuli ensimmäinen oikea yhdysvaltalainen merisankari ja arvostettu taistelukomentaja. Hän palveli myöhemmin Venäjän merivoimissa amiraalina osoittaen taitonsa.

Jones ei ollut läheskään yhtä taitava poliitikkona kuin merisotilaana ollessaan laivaston komentajana aikakaudella, jolloin politiikka määräsi kannatuksen, tuen ja yleisen menestyksen taistelujen välillä.  Tämä päti sekä Yhdysvalloissa että ulkomailla. 

Hänet oli alun perin haudattu Pariisiin, vietettyään viimeiset vuotensa ulkomailla, mutta lopulta hänet haudattiin Yhdysvaltojen laivaston akatemiassa, joka oli "sopiva" paikka "Amerikkalaisen laivaston isälle" ().

Yhdysvaltalaiset sotilaat
Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit
Vuonna 1747 syntyneet
Vuonna 1792 kuolleet
The Last Command (albumi)

The Last Command on heavy metal -yhtye W.A.S.P:in toinen, vuonna 1985 julkaistu studioalbumi. Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 1997. "Mississippi Queen" on cover-versio Mountain-yhtyeen debyyttisinglestä, joka julkaistiin vuonna 1970.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Vuoden 1997 uudelleenjulkaisu

Kokoonpano 
 Blackie Lawless – laulu, basso
 Chris Holmes – kitara
 Randy Piper – kitara
 Steve Riley – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: '
 Metal Crypt:

Lähteet 

Vuoden 1985 albumit
W.A.S.P.:in albumit
Petra Kelly

Petra Karin Kelly s. Lehmann (29. marraskuuta 1947 Günzburg, Baijeri – 1. lokakuuta 1992 Bonn) oli saksalainen poliitikko ja ympäristö- ja ihmisoikeusaktivisti.

Petra Lehmann sai katolisen kasvatuksen. Hänen sukunimensä vaihtui, kun hänen äitinsä meni naimisiin amerikkalaisen upseerin John E. Kellyn kanssa. Perhe muutti 1960-luvun taitteessa Georgian osavaltioon Yhdysvaltoihin, mutta Petra säilytti Saksan liittotasavallan kansalaisuuden. Hänestä tuli Martin Luther Kingin ihailija, ja hän kampanjoi Robert F. Kennedyn ja Hubert Humphreyn puolesta vuoden 1968 presidentinvaaleissa.

Petra Kelly opiskeli valtiotieteitä Washington D.C.:ssä ja valmistui vuonna 1968. Palattuaan Eurooppaan hän suoritti Amsterdamin yliopiston Eurooppa-instituutissa tutkinnon vuonna 1972. Vuodesta 1972 vuoteen 1982 hän työskenteli Euroopan komissiossa Brysselissä aluksi sosiaalidemokraattien mandaatilla. 

Vuonna 1979 hän oli perustamassa Saksan Vihreää puoluetta, jonka kiertävää puheenjohtajuutta hän myös hoiti. Vuodesta 1983 vuoteen 1990 hän oli vihreiden edustajana Saksan liittopäivillä ja paneutui erityisesti rauhankysymykseen, vähemmistöjen oikeuksiin ja ihmisoikeuskysymyksiin. Tiibetin asioihin hän perehtyi erityisesti. Vuonna 1982 hänelle myönnettiin Right Livelihood -palkinto. 

Vuonna 1992 Petra Kelly ja hänen kumppaninsa kenraali Gert Bastian löydettiin ammuttuina asunnostaan Bonnissa. Tapahtumaa ei ilmeisesti täysin kyetty selvittämään, mutta poliisin tulkinnan mukaan Bastian ampui ensin Kellyn ja myöhemmin itsensä.

Bonnissa on katu nimellä Petra-Kelly-Allee. Heinrich Böll -säätiö jakaa Petra Kelly -palkintoja tämän ajamien asioiden edistämiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lyhyt elämäkerta saksaksi

Saksalaiset vihreät poliitikot
Ympäristöaktivistit
Right Livelihood -palkinnon saajat
Saksalaiset ihmisoikeusaktivistit
Saksalaiset feministit
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Kyläsaari

Kyläsaari (aiemmin myös Kokemäensaari, ) on Meri-Porissa sijaitseva historiallinen kylä, joka muodostaa Porin 34. kaupunginosan. Kyläsaari on myös taajama, mutta taajaman ja kaupunginosan rajat eivät vastaa toisiaan. Kyläsaaren taajamaan kuuluu myös muun muassa Pihlava.

Alue on puhtaasti omakotiasumiseen tarkoitettua aluetta, joten alueella ei ole merkittäviä tehdasrakennuksia eikä kerrostaloja. Alueella on puurakenteinen Kyläsaaren vanhainkoti, jossa toimii neljä osastoa. Kyläsaari kuuluu Meri-Porin seurakuntaan. Kyläsaaren keskustassa sijaitsee K-Market Kyläsaari, historiallinen Kyläsaaren Kylätalo ja urheilukenttä. Urheilukentän takana on kuntoiluun soveltuva pururata. Lähellä K-marketia on myös Kyläsaaren koulu, jossa Kyläsaaren, Preiviikin, Paarnoorin, Makholman sekä Uudenniityn alakouluikäiset opiskelevat. Lähin yläkoulu sijaitsee Pihlavassa ja lukio Porin keskustassa.

Kyläsaaren lähimmät naapurikaupunginosat ovat Uusiniitty, Enäjärvi, Metsämaa ja Ulasoori.

Historiaa 
Historiallisen kylän aikana kuivatettiin kylän laidalla sijainnut Kyläjärvi, joka on nykyään suoalueena.

Katso myös 
 Kivini

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
  
 

Porin kaupunginosat
Satakunnan maakunnan taajamat
Porin kylät
Trans-Aasian rautatie

Trans-Aasian rautatie (TAR) on hanke, jonka tavoitteena on luoda Euroopan ja Aasian välinen rautatie tavaraliikennettä varten. YK:n Tyynenmeren alueen taloudellinen ja sosiaalinen komissio (UNESCAP) rahoittaa hanketta.

Hanke aloitettiin jo 1950-luvulla. Sen tavoitteena oli rakentaa 14 000 km pitkä rautatie Singaporen ja Istanbulin välille, mahdollisesti myös pidemmälle Eurooppaan ja Afrikkaan. Tuohon aikaan meri- ja ilmakuljetukset eivät olleet yhtä kehittyneitä kuin nykyään ja hanke lupasi alentaa kuljetuskustannuksia Euroopan ja Aasian välillä merkittävästi. Hankkeen edistymistä haittasivat kuitenkin poliittiset ja taloudelliset esteet aina 1980-luvun alkuun saakka. 1990-luvulla kylmän sodan päättymisen myötä rautatien rakentamiselle avautui uusia mahdollisuuksia. 

TAR nähtiin keinona lisätä Euraasian kansinvälistä kauppaa ja edistää tavaroiden liikkumista. Hankkeen toivottiin myös parantavan Keski-Aasian maiden taloutta. Suuri osa rautatiestä on jo valmiina, mutta joitakin merkittäviä aukkoja on vielä olemassa. Yhden merkittävän ongelman aiheuttavat vaihtelevat raideleveydet. Reitin varrella käytetään kaikkiaan 4 eri raideleveyttä.

Rautatiet
Kemin satama

Kemin satama (LOCODE: FI KEM) on Kemin kaupungin omistamana osakeyhtiönä toimiva satama. Kemin Satama Oy perustettiin 31.12.2011 . Satamaan kuuluvat Ajoksen ja Veitsiluodon satamat, joista Ajoksessa toimii myös öljysatama. Aluksia satamassa vierailee vuosittain noin 750, ja ne kuljettavat noin kolme miljoonaa tonnia tavaraa.

Historiaa 
Satama on perustettu Kemin kaupungin perustamisvuonna 1869. Alun perin satama oli nykyisen sisäsataman paikalla aivan kaupungin keskustassa. Paikalla on vieläkin Valter Thomén suunnittelema jugend-tyylinen tullikamari vuodelta 1912. Rakennuksessa toimii nykyisin Jalokivigalleria. Alueella on myös muita vanhoja rakennuksia liittyen sataman toimintaan. Ajoksen sataman rakentaminen alkoi vuonna 1939.

Satama-alueet 
Ajoksen satama (LOCODE: FI AJO) on Kemin pääsatama, joka sijaitsee Ajoksen kaupunginosassa. Sataman kautta tuodaan öljytuotteet, kemikaalit, raakapuu sekä kontteja. Sataman laiturisyväys on 10,0 metriä ja se mahdollistaa noin 30 000 tonnin kertalaivauksen. 1. heinäkuuta 2006 lähtien kaikki vienti Kemistä hoidetaan Ajoksen kautta.

Veitsiluodon satama (LOCODE: FI VEI) sijaitsee myös Ajoksen kaupunginosassa ja siellä Veitsiluodon pienalueella Stora Enson tehdasalueella. Satama toimii Stora Enson Veitsiluodon tehtaiden tuontisatamana. Sen kautta tuodaan tehtaille raakapuuta ja paperin täyteaineita sekä kemikaaleja konteissa. Sataman syväys on 7,0 metriä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kemin sataman viralliset kotisivut

Satama
Perämeri
Suomen Itämeren satamat
The Orders

The Orders on nelihenkinen helsinkiläinen rock-yhtye. Yhtye aloitti vuonna 2003 nimellä Dive julkaisten kaksi EP:tä. Nimenvaihdoksen jälkeen, kesällä 2006, The Orders julkaisi EP:n ja tammikuussa 2007 esikoisalbuminsa Guilt & Confusion.

The Orders -Facebook-sivun mukaan yhtye lopetti toimintansa 30. elokuuta 2010.

The Ordersin musiikkia on kuultu myös elokuvissa Koti-ikävä ja Suden vuosi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

 

Orders
Kannuksenpyörä

Kannuksenpyörä eli pykäläristi on kahdeksansakarainen tähti- ja ristikuvio. Kuvio on ollut käytössä useissa kulttuureissa, muun muassa monilla suomalais-ugrilaisilla kansoilla. Suomessa sen yleensä näkee eräissä kuntavaakunoissa, perinteisenä ryijyjen ja muiden käsitöiden koristeena sekä karjalaisen naimattoman naisen perinteisessä päähineessä säppälissä. Eritoten Pohjois-Hämeessä suosittiin kannuksenpyörää ryijyissä. Se on myös muun muassa Udmurtian ja Mordvan tasavaltojen ja võrolaisten lipuissa sekä Karjalan, Udmurtian ja Mordvan tasavaltojen vaakunoissa, joissa se kuvaa aurinkoa. Virossa se tunnetaan nimellä Muhu mända.

Geometrinen nimitys kuviolle on oktagrammi eli kahdeksankanta. Kuvion säännöllisen muodon voi piirtää yhdellä kynänvedolla kahdeksalla janalla nostamatta kynää alustasta.

Alkuperä 

Kuten monen muunkin kansanperinteisen kuvion, myös kannuksenpyörän alkuperä on hämärän peitossa. Koptilaiskristittyjen tiedetään käyttäneen kuviota tekstiileissä 600-luvulla.

Suomalais-ugrilaisten kansojen käytössä kannuksenpyörä on monesti merkinnyt aurinkoa. Liettualaisten auseklis on vastaava symboli. Pitsikoristeissa se on tunnettu myös Aunuksen aitana. Norjalaisessa neulontaperinteessä kuvio tunnetaan selbunruusuna.

Kuvion käyttö

Suomalais-ugrilaisissa käsitöissä 
Kuviota on käytetty Suomessa muun muassa käsitöiden aiheena, esimerkiksi ryijyissä ja vaatteissa, kuten lapasissa. Mordvalaisilla sitä on käytetty naisten paidoissa ja helminauhoissa. Mareilla ja tverinkarjalaisilla sitä on käytetty naisten päähineissä.

Heraldiikassa

Vaaknoita Suomesta

Lippuja ja vaakunoita

Katso myös 

 Aurinkopyörä

 Tähti 
 Pentagrammi eli viisikanta
 Kuusikanta
 Hannunvaakuna
 Selbunruusu
 Tursaansydän
 Ukkosmerkki
 Maltanristi

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sisä-Savon kansalaisopisto: Ryijyn historiaa 
 Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymä: Käspaikka 
 Käspaikat – elämänpuita ja ruusunkukkia Osa II: kirjontaa, pitsiä ja revinnäistä 

Ristisymbolit
Kristilliset symbolit
Pakanalliset symbolit
Tähtisymbolit
Unknown Pleasures

Unknown Pleasures on brittiläisen yhtyeen Joy Divisionin kesäkuussa 1979 julkaistu esikoisalbumi.

Julkaisuaikanaan albumi herätti kiinnostusta lähinnä ainoastaan yhtyeen kotimaassaan Isossa-Britanniassa, mutta vasta myöhemmin ainoastaan singleinä julkaistut ”Love Will Tear Us Apart” ja ”Transmission” nostivat myös Unknown Pleasures -albumin ja yhtyeen mainetta muuallakin maailmalla. Albumin tunnetuinta antia ovat klassikoiksi muodostuneet ”She’s Lost Control” ja ”Shadowplay”. Myös ”New Dawn Fades” ja ”Disorder” ovat jossain määrin tunnettuja.

Mistään albumin kappaleesta ei ole julkaistu singleä, mutta ”She’s Lost Control” on julkaistu ”Atmosphere”-singlen B-puolena uudestaan nauhoitettuna.

Albumi oli myös ainut yhtyeen aikana julkaistu studioalbumi, sillä laulaja Ian Curtis teki itsemurhan keväällä 1980 ennen yhtyeen toisen albumin Closerin julkaisua.

Albumista julkaistiin vuonna 2007 erikoisversio, joka sisälsi albumin lisäksi bonusalbumin. Bonusalbumilla on muun muassa varhaisia versioita albumin kappaleista sekä muista raidoista, jotka päätyivät muihin yhtyeen julkaisuihin.

Kappaleet

Vuoden 2007 bonusalbumi

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Unknown Pleasures in Details 
 Ian Curtis and Joy Division Fans Club 

Joy Divisionin albumit
Vuoden 1979 esikoisalbumit
André Campra

André Campra (4. joulukuuta 1660 – 29. kesäkuuta 1744) oli ranskalainen säveltäjä.

Campra sijoittui kronologisesti Jean-Baptiste Lullyn ja Jean-Philippe Rameaun väliin ja oli ranskalaisen oopperamusiikin uudistaja.

Campra syntyi Aix-en-Provencessa. Hän opiskeli Saint-Sauveurin tuomiokirkossa ja tuli papiksi 1678. Vuosina 1694–1700 hän toimi Notre Damen katedraalin musiikinjohtajana. Hän oli aiemmin työskennellyt Toulonissa, Arlesissa ja Toulousessa. 

Campra alkoi kiinnostua näyttämömusiikista ja tuli nimitetyksi oopperan johtajaksi vuonna 1730. Hänen lukuisiin oopperateoksiinsa kuuluvat mm. Idomenèe (1712), Alcine (1705), Les sauvages (1729) sekä Tancrède (1702). Viimeksimainittu on poikkeuksellinen ooppera, sillä korkean tenorin asemasta miespäärooli ovat bassoja. Oopperoidensa lisäksi hän sävelsi hengellistä musiikkia, kuten requiemin ja kolme kirjaa kantaatteja. 

Campra kuoli 83 vuoden iässä Versaillesissa.

Lähteet 

Ranskalaiset säveltäjät
Ranskalaiset oopperasäveltäjät
Vuonna 1660 syntyneet
Vuonna 1744 kuolleet
Anita Roddick

Dame Anita Roddick (alk. Anita Perella, 23. lokakuuta 1942 Littlehampton, Sussex, Iso-Britannia – 10. syyskuuta 2007) oli brittiläinen yrittäjä ja The Body Shop -ketjun perustaja. Liike korostaa toiminnassaan ekologista vastuuta ja yhteiskunnallista merkittävyyttä. Roddick perusti ketjun Brightonissa vuonna 1976. Hän lukeutui maailman rikkaimpiin naisiin ennen äkillistä kuolemaansa aivoverenvuotoon syyskuussa 2007.

Teoksia 

 The Body Shop Book. Macdonald, 1985. ISBN 0-356-10934-8.
 Mamatoto: the Body Shop Celebration of Birth. Virago, 1991. ISBN 1-85381-421-0.
 Troubled Water: Saints, Sinners, Truth and Lies about the Global Water Crisis (Brooke Shelby Biggsin kanssa). Anita Roddick Books, 2004. ISBN 0-9543959-3-X.
 Business as Unusual. Anita Roddick Books, 2005. ISBN 0-9543959-5-6.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Anita Roddickin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Brittiläiset liikemiehet
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Animal (Fuck Like a Beast)

Animal (Fuck Like a Beast) on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in ensimmäinen single ja eräs yhtyeen tunnetuimmista kappaleista. Alkuperäisen singlen B-puolena oli kappale "Show no Mercy".

Alun perin kappale on julkaistu ainoastaan singlenä, mutta myöhemmin se on julkaistu osana uudelleenmasteroitua W.A.S.P.:in samannimistä debyyttialbumia. W.A.S.P. joutui 1980-luvulla useasti PMRC:n hampaisiin ja kritiikin kohteeksi, muun muassa juuri "Animal (Fuck Like a Beast)" -singlen sanoitusten takia.

W.A.S.P.:in laulaja Blackie Lawless sanoi haastattelussa vuonna 2010, että hän ei enää ikinä tule soittamaan "Animalia" yhdelläkään keikalla, mutta laulu oli kuitenkin aiheellinen osa hänen aiempaa elämäänsä. Samassa haastattelussa Lawless sanoi olevansa laulun kirjoittaja.

W.A.S.P.:in entinen kitaristi Chris Holmes on esittänyt "Animalia" Mean Man -yhtyeensä kanssa useilla keikoilla 2010-luvulla. Syyskuussa 2016 Holmes kertoi Edinburghissa keikan aikana, että hän oli hiljattain saanut Blackie Lawlessilta sähköpostiviestin, jossa Lawless pyysi, ettei biisiä soiteta keikoilla. Holmes vähät välitti Lawlessin pyynnöstä. Samassa yhteydessä Holmes antoi ymmärtää, että hän on laulun kirjoittaja.

Vuonna 2022 Lawless palautti biisin settilistaan keikoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Discogs

Vuoden 1984 kappaleet
Yhdysvaltalaiset heavy metal -kappaleet
Inside the Electric Circus

Inside the Electric Circus on heavy metal-yhtye W.A.S.P.:in kolmas studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1986
(Capitol Records). Albumi julkaistiin remasteroituna vuonna 1997 (Snapper Music). Inside the Electric Circus oli yhtyeen viimeinen albumi, joka voidaan luokitella glam metaliksi.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.

Kappaleet 

Vuoden 1997 uudelleenjulkaisu

Kokoonpano 
 Blackie Lawless – laulu, kitara
 Chris Holmes – kitara
 Johnny Rod – basso
 Steve Riley – rummut

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

 Vuoden 1986 albumit
W.A.S.P.:in albumit
The Headless Children

The Headless Children on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in viides albumi. Albumi julkaistiin huhtikuussa 1989 (Capitol Records). Tällä albumilla yhtye erkaantui glam metalista ja omaksui synkemmän ja raskaamman soundin kuin kolmella ensimmäisellä levyllä. The Headless Children on noussut W.A.S.P.:in kaikkien aikojen myydyimmäksi albumiksi. Levyn kansitaiteessa esiintyy monia kuuluisia henkilöitä, kuten Adolf Hitler, Josif Stalin, Charles Manson, Rasputin, sekä Ku Klux Klanin jäseniä. Kannessa on kuvattu myös tapahtuma, jossa Jack Ruby ampuu John F. Kennedyn salamurhasta syytetyn Lee Harvey Oswaldin.

Kappaleet
 "The Heretic (The Lost Child)" (Blackie Lawless, Chris Holmes) – 7:22
 "The Real Me" (Pete Townshend) – 3:20 (The Who -cover)
 "The Headless Children" (Lawless) – 5:46
 "Thunderhead" (Lawless, Holmes) – 6:49
 "Mean Man" (Lawless) – 4:47
 "The Neutron Bomber" (Lawless) – 4:10
 "Mephisto Waltz" (Lawless) – 1:28
 "Forever Free" (Lawless) – 5:08
 "Maneater" (Lawless) – 4:46
 "Rebel in the F.D.G." (Lawless) – 5:08

Bonusraidat
Zomba Records julkaisi albumin vuonna 1998 uudelleenmasteroituna seuraavin bonusraidoin:
 "Locomotive Breath" (Ian Anderson) – 2:59 (Jethro Tull -cover)
 "For Whom The Bell Tolls" (Lawless) – 3:47
 "Lake Of Fools" (Lawless) – 5:32
 "War Cry" (Lawless) – 5:33
 "L.O.V.E. Machine" (Lawless) – 4:47
 "Blind In Texas" (Lawless) – 6:23

"L.O.V.E. Machine" ja "Blind in Texas" äänitettiin Hammersmith Odeonin konsertissa Lontoossa vuonna 1989.

Kokoonpano

Yhtyeen jäsenet
 Blackie Lawless – laulu, kitara
 Chris Holmes – soolokitara
 Johnny Rod – basso, laulu

Vierailevat muusikot
 Frankie Banali – rummut, lyömäsoittimet
 Ken Hensley – kosketinsoittimet
 Diana Fennel – taustalaulu
 Lita Ford – taustalaulu
 Mark Humphreys – taustalaulu
 Jimi Image – taustalaulu
 Minka Kelly – taustalaulu
 Thomas Nellen – taustalaulu
 Cathi Paige – taustalaulu
 Mike Solan – taustalaulu
 Kevin Wallace – taustalaulu
 Melba Wallace – taustalaulu
 Ron Wallace – taustalaulu

Muut tekijät 
 Blackie Lawless - tuottaja
 Mikey Davis - äänittäjä ja miksaaja
 Tom Nellen - apulaisäänittäjä
 Kosh - kannen suunnittelu
 Dick Zimmerman - valokuvaus
 Steve Hall - masterointi
 George Marino - uudelleenmasterointi

Singlet
 "The Real Me"
 "Mean Man"
 "Forever Free"

Listasijoitukset

Albumilista
Billboard (Pohjois-Amerikka)

Vuoden 1989 albumit
W.A.S.P.:in albumit
Daakialaiset

Daakialaiset (, ) olivat kansa antiikin Daakiassa (suurin piirtein nyky-Romaniassa) ja osissa Moesiaa Etelä-Euroopassa. He puhuivat daakiaa, jonka juuria ei ole kunnolla saatu selville, mutta sillä on yhteyksiä traakiaan ja albaniaan.  Ensimmäinen maininta heistä on roomalaisten lähteissä, mutta antiikin historioitsijat ovat eri mieltä, kuuluvatko daakialaiset traakialaisiin vai ei. Strabo määritteli, että daakialaiset ovat Getae (Traakian pohjoisosan nimi) -kansaa, jotka asuivat Pannonian tasangolla (nykyisessä Transilvaniassa).

Uskonto 
Daakialaisten uskonto perustui Zalmoxis-nimisen jumalan palvontaan.

Väkiluku 
Daakialaisten väkiluvun arvioksi saadaan n. 2 000 000 asukasta, kun verrataan kaikkia lähteitä. Arvioitu armeijan suurin miesvoima olisi ollut 200 000 miestä.

Lähteet 

Daakia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Täysteräväpiirto

Täysteräväpiirto on merkintä, jolla teräväpiirtotelevisiot ja muut näytöt määritellään kuuluvaksi niihin näyttöihin, jotka yltävät 1 920 × 1 080 pikselin tarkkuuteen (1080i ja 1080p). Merkinnästä käytetään myös nimitystä Full HD erityisesti markkinointiterminä. Teräväpiirtotelevision tarkin nykyinen kuvatarkkuus sisältää 2 073 600 pikseliä. Kuvaformaatti 1080p antaa parhaimman käsityksen täysteräväpiirron tarkkuudesta. Kuva on käytännössä yhtä tarkkaa kuin 1080i, joka on saman kuvatarkkuuden lomitettu kuva. 1080p:tä pidetään standardina filmille kuvatun materiaalin (muun muassa useimmat elokuvat) levityksessä täysteräväpiirtoisena HDTV:ssä. Televisioiden ja videotykkien kohdalla täysteräväpiirrolla tarkoitetaan, että laite pystyy näyttämään 1 920 × 1 080 -tarkkuuden kuvaa ilman skaalausta. Kyseiset laitteet voivat toistaa siis 1080i- ja mahdollisesti 1080p-tarkkuuden videota. Yleensä täysteräväpiirtotermiä käytetään HD ready -termin kanssa, jolloin laitteen HD ready -ominaisuuksien lisäksi kuluttajalle selviää, että laite voi toistaa 1 920 × 1 080 -tarkkuuden videota.

Videokameroissa ja digikameroissa täysteräväpiirtotermiä käytetään kuvaamaan kameran mahdollisuutta kuvata 1080i- ja mahdollisesti myös 1080p-materiaalia.

1080p-kuva
Digitaalisessa lähetyksessä eli DVB-standardissa 1080p-kuvan virkistystaajuudet on määritelty 24, 25 ja 30 ruutuun per sekunti. Kuvan viemän kaistanleveyden takia vielä ei ole  määritelty 50 tai 60 ruudun kuvanpäivitystä, vaan nämä saattavat tulla käyttöön parempien pakkausalgoritmien ja siirtoteiden kehityksen myötä. PAL-standardin SDTV:ssä kuva päivitetään Euroopassa lomitetettuna 50 kertaa ja on siten sulavampi kuin filmille kuvattu 24 kertaa päivittyvä kuva. Lomitetun kuvan on yleisesti havaittu toimivan paremmin urheilulähetyksissä, joissa kuvataan liikettä tai kamera on paljon liikkeessä.

Video- ja digikameroissa täysteräväpiirtotermiä käytetään kuvaamaan kameran mahdollisuutta kuvata 1080i- ja mahdollisesti myös 1080p-materiaalia.

Jotkin elokuvat, kuten Tähtien sota: Episodi III – Sithin kosto, Klik! ja muutamat sarjat on kuvattu suoraan täysteräväpiirron 1080p-digitaaliformaatissa ja myös leikattu siinä muodossa. 35 mm:n filmin tarkkuus ylittää 1080p:n tarkkuuden, vaikka filmin ja digitaalikuvan laatua onkin vaikeaa verrata suoraan keskenään. Kuvan laatu riippuu myös HDTV:ssä yleisesti käytetyn MPEG-2- tai MPEG-4-pakkausalgoritmien tuottamasta bittivirran määrästä.

Katso myös
Ultra HD
Blu-ray
HD DVD
HDMI

Televisiotekniikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
The Warriors EP, Volume 2

The Warriors EP, Volume 2 on yhdysvaltalaisen rockyhtye P.O.D.:n kolmas EP. Se julkaistiin vuonna 2005 ennen yhtyeen kuudetta studioalbumia Testifyä. EP sisälsi muun muassa kappaleiden Wildfire ja Boom live-esitykset sekä kaksi Testify-levyn demoa.

Kappaleet 
 If It Wasn't for You
 Teachers (Palm Springs Demo)
 Ya Mama (Palm Srings Demo)
 Why Wait?
 Eyes of a Stanger
 Boom (Live at Cornerstone)
 Wildfire (Live at Cornerstone)

Arviot 
 Christianity Today: 
 Jesus Freak Hideout:

Lähteet 

Vuoden 2005 EP:t
P.O.D.:n albumit
Élie Ducommun

Élie Ducommun (19. helmikuuta 1833 – 7. joulukuuta 1906) oli sveitsiläinen toimittaja, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1902 yhdessä Charles-Albert Gobat'n kanssa.

Ducommun oli Geneven kantonin kansleri vuosina 1862–1865. Hän on Genevessä 1867 perustetun Rauhan ja vapauden puolesta -liiton (Ligue de la paix et de la liberté) perustajajäsen.

Hän sitoutui jo hyvin nuorena vapaamuurarijärjestöön liittyessään sen jäseneksi 24-vuotiaana 11. huhtikuuta 1857. Hän kohosi nopeasti oman loosinsa La Prudence puolestapuhujaksi, ja myöhemmin hän johti myös koko Sveitsin vapaamuurarijärjestön toimintaa.

Vuonna 1891 hänet valittiin kansainvälisen rauhanjärjestön (Bureau international de la paix) johtajaksi, ja näin hänen työpisteensä siirtyi Berniin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 NobelPrize.orgin artikkeli Élie Ducommun'sta 

Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Vapaamuurarit
Sveitsiläiset toimittajat
Vuonna 1833 syntyneet
Vuonna 1906 kuolleet
Indikaattorilaji

Indikaattorilaji eli ilmentäjälaji on eliölaji, jonka sietoisuus on kapea-alainen, joten sen levinneisyydessä tapahtuvien muutosten avulla voidaan tehdä luotettavia päätelmiä ympäristön voinnista ilman kalliita tutkimuslaitteita.

Esimerkkejä hyvistä indikaattorilajeista ovat ravut, joihin veden happamuus vaikuttaa negatiivisesti, ja rahkasammalet, joihin veden happamuus vaikuttaa positiivisesti.

Indikaattorilajeja käytetään yleisesti myös luonnontilaisuuden ja suojeluarvon mittareina. Esimerkiksi metsien lahopuun määrälle herkkien kääpien avulla voidaan arvottaa alueiden suojeluarvoa myös muun lahopuista ja vanhoista luonnonmetsistä riippuvaisen lajiston kannalta.

Hyvän indikaattorilajin vaatimukset 
 Laji ja ympäristövaikutukset siihen tunnetaan hyvin,
 lajin määrää helppo laskea,
 lajilla on selvä positiivinen tai negatiivinen riippuvuus ympäristötekijään, johon ihminen vaikuttaa,
 suppea sietoalue kyseisen ympäristötekijän suhteen,
 laji reagoi samalla tavalla ja nopeasti ympäristötekijän muutokseen.

Katso myös 
 Sietoalue
 Ympäristöindikaattori
 Käävät metsien suojeluarvon indikaattoreina

Lähteet

Viitteet 

Ekologia
Mana (voima)

Mana on jumalissa, ihmisissä, eläimissä ja esineissä piileväksi uskottu persoonaton yliluonnollinen voima. Mana voi olla hyvää tai pahaa, hyödyllistä tai vaarallista. Mana liittyy etenkin Melanesian ja Polynesian kansojen uskontoihin.

Manan käsite tuli länsimaissa esille ensimmäisen kerran 1800-luvulla keskusteluissa uskonnon alkuperästä. Sen jälkeen se rinnastettiin vastaaviin käsitteisiin esimerkiksi dakota- ja irokeesi-intiaaneilla. 1900-luvun alussa manan arveltiin olevan yleismaailmallinen ilmiö, joka oli kaikkien uskontojen taustalla, kunnes henkilöityneet voimat ja jumaluudet syrjäyttivät sen. Tämä käsitys on nykyisin kiistetty. Manaa ei pidetä yleismaailmallisena eikä persoonattomana, ja siihen uskominen liittyy erottamasti myös henkiin uskomiseen. Se on Melanesiassakin käytössä vain korkeimmin järjestäytyneiden yhteisöjen keskuudessa. Manan arvioidaan olevan symbolinen tapa ilmaista korkea-arvoisten ihmisten erityispiirteitä, ja se sanktioi heidän tekonsa ja selittää epäonnistumisensa.

Manan käsitteen toi Eurooppaan lähestyssaarnaaja ja antropologi Robert Henry Codrington lähinnä Banks Islandsilta pohjoisesta Vanuatusta ja esitteli sen teoksessaan The Melanesians: Studies in Their Anthropology and Folk-lore 1891.

Peleissä

Manaa käytetään myös monissa fantasiapeleissä. Peleissä mana edustaa yleensä erilaisiin loitsuihin käytettävää energiaa.

Ilmeisesti ensimmäinen kerta kun manaa käytettiin taikavoiman lähteenä, oli Larry Nivenin vuonna 1969 julkaistussa novellissa Not Long Before The End. Kirjassa velhot käyttivät manaa loihtimiseen, kunnes tuloksena oli nykyinen maailma, jossa taikavoimia ei enää tunnettu. Kirja ymmärrettiin ekologisena vertauksena uusiutumattomista luonnonvaroista. Niven oli tutustunut termiin lukemastaan Peter Worsleyn Uuden-Guinean lastikultteja käsittelevästä kirjasta  The Trumpet Shall Sound.

Manan käsite löysi tiensä 1970-luvun Dungeons & Dragons -kopioihin (vaikka D&D:n loitsujärjestelmä oli erilainen). Ensimmäinen merkittävä tietokonepeli, joka käytti manajärjestelmää oli Ultima III (1983), tosin pelissä resurssin nimi oli "Magic Points". Dungeon Master -pelissä (1987) yksikön nimi oli jo "Mana Points".

Katso myös 
Väki

Lähteet

Vitalismi
Mytologia
Antropologia
Pelikäsitteet
Tōjinmachin metroasema

Tōjinmachin metroasema () on Fukuokan kaupungin Chūōn suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on viides asema Kūkō-linjalla Meinohaman aseman päästä lukien. Asema avattiin 26. heinäkuuta 1981.

Asema sijaitsee lähimpänä Fukuoka YAHOO! Domen baseball-areenaa. Tämän vuoksi asemalla on ylimääräisiä lippuautomaatteja, jotka otetaan käyttöön aina areenalla pelattujen otteluiden jälkeen.

Muita paikkoja, jotka sijaitsevat aseman lähellä ovat muun muassa:

 Hawk's Town
 JAL Resort Sky Hawk Hotel
 Zepp Fukuoka
 Tōjinmachin posti
 Yhdysvaltain konsulaatti
 Kiinan lähetystö
 Etelä-Korean lähetystö

Aiheesta muualla
 Tōjinmachi  - aseman kotisivut 

Kūkō-linja
Hiidenkivi (lehti)

Hiidenkivi oli vuosina 1994–2012 ilmestynyt suomalainen kulttuurilehti. Sitä julkaisivat Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Suomen Kotiseutuliitto. Kuudesti vuodessa ilmestynyt lehti esitteli suomalaiseen kulttuuriin liittyvää tutkimustietoa yleistajuisesti ja ajankohtaisesti. Lehden aihepiirit olivat pääasiassa historian, suomen kielen ja kirjallisuuden, kotiseudun ja kulttuuriympäristön, kansanperinteen ja kulttuurintutkimuksen aloilta. Lehdessä oli myös laaja kirja-arvio-osasto.

Hiidenkivi perustettiin 1994, kun SKS:n lehti Elias, Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen Kieliposti ja Suomen Kotiseutuliiton Kotiseutu yhdistettiin.

Hiidenkiven viimeisenä päätoimittajia oli Outi Lauhakangas. Aiemmin päätoimittajana ovat olleet Pirkko Leino-Kaukiainen, Pirjo Hiidenmaa, Lasse Koskela, Panu Rajala, Heikki Ylikangas ja Esko Koivusalo. Lehteä kustansi Stellatum Oy.

Stellatum Oy sanoi kustannussopimuksen irti lehden julkaisijoiden kanssa vuonna 2012. Täten myös lehden ilmestyminen päättyi, sillä julkaisijoilla ei ollut mahdollisuutta lähteä itse kustantamaan lehteä asiakkailleen. 

Vuodesta 2013 lähtien julkaisu on ilmestynyt vuosikirjamuotoisena nimellä Kotiseutu. Vuosikirjaa julkaisee Suomen Kotiseutuliitto.

Lähteet

Aiheesta muualla
Hiidenkivi

Suomalaiset kulttuurilehdet
Friedrich List

Friedrich List (1789–1846) oli saksalainen taloustieteilijä, joka korosti, että valtion oli menestyäkseen harjoitettava aktiivista  talouspolitiikkaa ja suojeltava kotimaista teollisuutta.

List suositteli tarkasti valittua varhaisessa kehitysvaiheessa olevan teollisuuden suojelua (täyden vapaakaupan sijaan). Hän ei vastustanut kansainvälistä kauppaa eikä viennin voimakasta laajentamista. Hän painotti kaupan tärkeyttä ja näki vapaakaupan lopullisena päämääränä, mutta piti teollisuuden suojelua tärkeänä talouskehityksen alkuvaiheessa.

Listin mukaan Britannia ei ollut noudattanut Adam Smithin liberalistista talouspolitiikkaa, vaan Britannian hallitus oli vahvistanut maansa taloutta eri tavoin, myös protektionistisin menetelmin. Hän neuvoi Saksaa seuraamaan samaa tietä.

List piti Saksan talouden keskeisenä ongelmana 38 erillisen maan välisiä tullimaksuja. Hän oli vuonna 1819 perustamassa vapaamuotoisen kauppa- ja teollisuusliiton (Handels- und Gewerbekammer) ja vuonna 1834 Saksan tulliliiton (Zollverein) Saksan valtioiden kesken. Alueen talouselämän kehittäminen pääsi vauhtiin. List laati rautateiden rakentamissuunnitelman ja sen mukainen ratojen rakentaminen alkoi. Ensimmäisenä rakennettiin vuosina 1837–1839 Leipzigin ja Dresdenin rataosuus. 

Listin pääteos on Kansantaloustieteen kansallinen järjestelmä (). Listin näkemykset ovat olleet erittäin vaikutusvaltaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla
What did Frederick List actually say?: some clarifications on the infant industry argument - UNCTADin tutkijoiden artikkeli

Saksalaiset taloustieteilijät
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1789 syntyneet
Vuonna 1846 kuolleet
Kristillinen sosialismi

Kristillinen sosialismi tai kristillissosialismi on aate, joka yhdistää sosialismin periaatteet ja  kristilliset arvot ja maailmankuvan. Marxilaisuus edusti ateismia, mutta monet halusivat yhdistää sosialistisen yhteiskuntateorian ja kristillisen uskon, sillä niitä ei nähty toistensa vastakohtina, vaan yhteensopivina.

Historia

1800-luvulla useimmat kirkonmiehet vastustivat kaikkia sosialismin muotoja marxilaisen ateismin takia. 1850-luvulla Britanniassa syntyi kuitenkin kristittyjen sosialistien ryhmä, jota johtivat John Ludlow, Charles Kingsley ja Frederick Denison Maurice. Sekä marxilaista ateismia vastustavat papit että marxilaiset ateistit vastustivat ryhmää. Jo muutaman vuoden kuluttua liike hajosi. Myöhemmin Britanniassa kristillinen sosialismi on saanut merkittävästi jalansijaa anglokatolisuudessa. Myös Labour-puolueen ensimmäinen puheenjohtaja Keir Hardie oli kristillisen sosialismin kannattaja.

Suomessa Kristillisen Työväen Liitolla oli useita kansanedustajia 1900-luvun alussa; nykyisin järjestö on puoluepoliittisesti sitoutumaton.

Kolmannen maailman vapautuksen teologiaksi kutsuttu kristillissosialistinen liike sai myöhemmin 1900-luvulla huomiota.

Kristillisiä sosialisteja

Merkittäviin kristillissosialisteihin lukeutuvat muun muassa Ghanan presidentti Kwame Nkrumah, Venezuelan presidentti Hugo Chávez, Ecuadorin presidentti Rafael Correa, Nicaraguan presidentti Daniel Ortega, El Salvadorin arkkipiispa Óscar Romero, brittiläinen parlamentaarikko George Galloway, teologi Paul Tillich, teologi Dorothy Day, teologi Karl Barth, Haitin entinen presidentti Jean-Bertrand Aristide sekä filosofi Simone Weil.

Katso myös
Kristillissosiaalisuus

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kristillinen sosialismi Tietosanakirja, osa 4, palstat 1588–1592, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912
 Spartacus: Christian Socialists. 
 Christian Socialist Movement. 
 Anglo-Catholic Socialism. 
 Ecumenical Liberation Theology Center. 

Kristillinen politiikka
Sosialismin suuntaukset
Vapautuksen teologia
Diane Warren

Diane Eve Warren (s. 7. syyskuuta 1956) on yhdysvaltalainen lauluntekijä. Vuoteen 2006 mennessä hän oli saanut kuusi Oscar-, neljä Golden Globe- sekä seitsemän Grammy-ehdokkuutta.

Warrenin lauluja on käytetty yli 80 elokuvassa. Hän on tehnyt lauluja useiden esittäjien levyille, ja varhaisimpia menestyksiä oli Laura Braniganille kirjoitettu ”Solitaire”, joka nousi vuonna 1983 Yhdysvaltojen listojen 7. sijalle. 

Useimmat Warrenin laulut käsittelevät romanttisia aiheita. Warren ei kuitenkaan ole omien sanojensa mukaan ollut koskaan rakastunut, eikä hän ole naimisissa.

Warren otettiin Songwriters Hall of Fameen 2001.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset lauluntekijät
Grammy-palkinnon saajat
Songwriters Hall of Fame
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Sissit

Sissit on vuonna 1963 valmistunut Mikko Niskasen ohjaama sotaelokuva. Se pohjautuu hänen esikoiselokuvansa Poikien tavoin Paavo Rintalan romaanikäsikirjoitukseen. Käsikirjoitus ilmestyi myöhemmin samana vuonna kohuteoksena Sissiluutnantti. Sissien tapahtumat sijoittuvat jatkosodan viimeisiin päiviin.

Juoni
Elokuvan kehyskertomuksena on nykyhetkeen sijoitettu illanvietto, jossa 20. divisioonan sissiveteraanit muistelevat sotaa ja kaatuneita tovereitaan. Pääosa elokuvasta nähdään takaumana. Luutnantti Erkki Takalan (Matti Oravisto) Vienan Karjalassa jatkosodan aikana toimiva sissijoukkue menettää alussa yhden miehistä, kun liikaa nähnyt sotamies Saastamoinen saa hermoromahduksen heti linjojen läpi tultua ja viedään köysissä hoitoon. Retkeltä palaamista juhlittaessa Takalan ja nuoren lotan välillä syntyy sukupuolisuhde – lotat kelpuuttavat kavaljeereikseen upseerien lisäksi ainoastaan sissit, jotka erotukseksi tavallisesta jalkaväestä nähdään sodan tähtinä.

Takala, joka on siviilissä teologian ylioppilas, keskustelee sotilaspapin kanssa sodan mielettömyydestä, ja sotilaspappi kertoo hänelle tuntevansa tekevänsä paholaisen työtä sotaväen palveluksessa. Kun sissit saavat vaarallisen tehtävän vallata pieni kukkula, jonka valtaamisessa jalkaväki on epäonnistunut neljästi, pappi lähtee mukaan vaikka aavistaa kuolevansa. Röyhkeästi päiväsaikaan tehty valtausyritys onnistuu, mutta pappi kaatuu.

Takalan esimies kapteeni Kokkonen lähtee poikkeuksellisesti Takalan sissien mukaan vanginhakuretkelle, jolta palattaessa Takala osin Kokkosen painostuksesta päästää vangiksi otetun neuvostoliittolaisen sotilaan vapaaksi, kun tämä paljastuu vain sotamieheksi, vaikka tietää siten asettavansa miehensä vaaraan. Hurjan takaa-ajon aikana sisseistä puolet kaatuu. Tapaus laukaisee Takalassa samankaltaisen hulluuskohtauksen kuin Saastamoisella alussa.

Takala käy lomalla kotona tapaamassa Marjaa, joka puhuu avioliitosta, mutta Takala ei usko kykenevänsä enää rakastamaan. Kun rauha lopulta tehdään, sodankäynnin ja tappamisen elämänsä sisällöksi omaksunut Takala ei pysty yhtymään yleiseen riemuun.

Näyttelijät

Vastaanotto 
Elokuva sai vuonna 1964 valtion elokuvapalkinnon ja  neljä Jussi-palkintoa: paras ohjaus (Mikko Niskanen), paras miespääosa (Matti Oravisto), paras kuvaus (Esko Nevalainen), paras leikkaus (Juho Gartz).

Tv-kriitikko Arto Pajukallio nostaa elokuvan suomalaisten sotaelokuvien kärkisijoille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Mikko Niskanen kuvasi sota-ajan tuntoja kahdessa menestyselokuvassa 1963

Jussi-palkitut elokuvat
Mikko Niskasen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1963 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset sotaelokuvat