joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eila Kaukovalta

Eila Irma Maria Kaukovalta ent. Kaila (27. tammikuuta 1911 Tampere – 19. kesäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

Eila Kaukovallan isä oli rehtori ja historioitsija Kyösti Valfrid Kaukovalta. Hänen sisaruksiaan olivat lehtori ja kirjailija Ilpo Kaukovalta ja kirjailija Soile Kaukovalta.

Teoksia 
 Kevättä kohti : koululaiskuvaus.    WSOY 1931
 Tampereen raittiusliikkeen historia : Tampereen järjestäytyneen raittiusliikkeen 50-vuotismuistojulkaisu.     Tampereen raittiusseurain keskuskomitea, Tampere 1934
 Tuntematon Marianna : nuortenromaani. Tyttöjen kirjasto 23.    Otava 1938
 Kolmas kerta toden sanoo, näytelmä. 1940 (nimellä Eila Kaila) 
 Me tapaamme taas, Marianna : nuortenromaani. Tyttöjen kirjasto 36.    Otava 1941  (nimellä Eila Kaukovalta-Kaila) 
 Viitosparakin Sole : nuortenromaani. Tyttöjen kirjasto 46.    Otava 1943    (nimellä Eila Kaukovalta-Kaila) 
 Maarian pitäjän historia 3, 4, Maaria 1866-1943, kirjoittajat K. V. Kaukovalta ja Eila Kaukovalta-Kaila.   Maarian kunta ja seurakunta, Turku 1950
 Reunalla taivaan ja maan, radiokuunnelma. 1987 (kirj. Kai-Kyösti Kaukovalta ja Eila Kaukovalta)

Lähteet 
 
 Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta
 Teokset Fennica-tietokannasta

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Luettelo jalkapallon Mestarien liigan voittanutta joukkuetta edustaneista pelaajista



Tämä on luettelo jalkapallon Mestarien liigan voittaneessa joukkueessa pelanneista pelaajista, joiden ei kuitenkaan katsota voittaneen mestaruutta. Luettelo sisältää pelaajat, jotka ovat esiintyneet joukkueessa Mestarien liigan otteluissa kyseisen kauden aikana, mutta eivät ole edustaneet kyseistä joukkuetta kauden loppuun asti. Mestarien liigaa on pelattu kaudesta 1992–1993 lähtien. Mestarien liigaa edeltäneen, kaudesta 1955–1956 lähtien pelatun, Euroopan cupin vastaavat pelaajat eivät ole luettelossa mukana. Luettelossa on huomioitu kaikki pelaajat Mestareiden liigan kauden 2021-22 loppuun asti.

A

 Alex  - Chelsea FC 2012 (Siirtyi kesken kauden Paris Saint-Germainiin.)
 Almeida, Hugo  - FC Porto 2004 (Siirtyi kesken kauden UD Leiriaan.)
 Anelka, Nicolas  - Chelsea FC 2012 (Siirtyi kesken kauden Shanghai Shenhuaniin.)
 Aranda, Carlos  - Real Madrid 2002 (Siirtyi kesken kauden CD Numanciaan.)

B

 Baljić, Elvir  - Real Madrid 2002 (Siirtyi kesken kauden Rayo Vallecanoon.)
 Borriello, Marco  - A.C. Milan 2003 (Siirtyi kesken kauden Empoli FC:hen.)

C

 Cheryshev, Denis  - Real Madrid 2016 (Siirtyi kesken kauden Valencia CF:ään)
 Cruyff, Jordi  - Manchester United 1999 (Siirtyi kesken kauden Celta Vigoon.)

D

 Diao, Salif  - Liverpool 2005 (Siirtyi kesken kauden Birmingham Cityyn.)

E

 Eto'o, Samuel  - Real Madrid 2000 (Siirtyi kesken kauden RCD Mallorcaan.)

F

 Fusi, Luca  - Juventus 1996 (Siirtyi kesken kauden FC Luganoon.)

G

H

I

J

K

 Kreek, Michel  - Ajax 1995 (Siirtyi kesken kauden Calcio Padovaan.)

L

M

N

O

 Omam-Biyik, François  - Olympique de Marseille 1993 (Siirtyi kesken kauden RC Lensiin.)

P

 Pedersen, Steinar  - Borussia Dortmund 1997 (Siirtyi kesken kauden Lillestrøm SK:hon.)

Q

R

S

 Seedorf, Clarence  -  Real Madrid 2000 (Siirtyi kesken kauden Inter Milaniin.)

T

U

V

W

X

Y

Z

 Zé Roberto  - Real Madrid 1998 (Siirtyi kesken kauden Flamengoon.)

Å

Ä

Ö

Mestarien liigan voittanutta joukkuetta edustaneista pelaajista
HMS Drottning Victoria

HMS Drottning Victoria oli Ruotsin laivaston Sverige-luokan rannikkopanssarilaiva (), joka palveli muun muassa toisessa maailmansodassa. Alus tilattiin syyskuussa 1914 hieman ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista. Vaikka Ruotsi säilytti puolueettomuutensa sodan ajan, sota hidasti tehtyjen hankintasopimusten toteutumista, ja alus valmistuikin vasta 1921.

Valmistus 
Alus tilattiin syyskuussa 1914 Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin heinäkuussa 1915. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1921 ja otettiin palvelukseen 12. maaliskuuta 1921.

Alukselle asennettiin 1927 Hazemeyer-tulenjohtojärjestelmä, jonka osana tehtiin uusi tulenjohtotasanne etumastoon, asennettiin neljän metrin etäisyysmittari ja pystytettiin raskas kolmijalkainen masto. Aluksen tykistön kantama kasvoi pääaseilla 27 300 jaardiin ja apuaseilla 20 750 jaardiin ammusten kehittyessä. Sen torpedoputket poistettiin 1920-luvun puolivälissä.

Palvelus 
Alus teki 1920- ja 1930-luvuilla sisaraluksensa HMS Sverigen kanssa useita purjehduksia Itämerellä. Kovana jäätalvena 1929 alusta yritettiin käyttää jäänmurtajana heikoin tuloksin. Aluksen kuusi hiilikattilaa vaihdettiin 1937 kahteen öljykäyttöiseen Penhoet-kattilaan, jotka sijoitettiin kahteen etummaiseen kattilahuoneeseen. Tilojen vapautuessa aluksella tehtiin tilamuutoksia ja sen etummaiseen savuhormiin asennettiin savunhajotin. Se matkasi Suomen laivaston panssarilaiva Väinämöisen, jonka merenkulku ominaisuudet olivat heikot, kanssa Yhdistyneen kuningaskunnan Yrjö VI:nnen kruunajaisten laivastokatselmukseen Spitheadiin 1937.

Alus oli toisessa maailmansodassa puolueettomuuden valvontatehtävissä, jolloin sille asennettiin kaksi Hazemeyer-vakavoitua kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä keskimmäisen 152 millimetrin tykkitornin paikalle. Sodan aikana alukselle asennettiin vielä yksi vastaava 40 millimetrin ilmatorjuntatykki puolikannelle ja vanhentuneet 76 millimetrin ilmatorjuntatykit korvattiin kahdella kaksiputkisella 45 millimetrin rinnakkain asetetulla tykillä ja kummankin rinnalle vielä kaksiputkinen 25 millimetrin tykki. Lopulta kolme yksiputkista 20 millimetrin tykkiä täydensi alusten ilmatorjunnan. Alukselle asennettiin 1943 ruotsalaisvalmisteinen tutka. Se siirrettiin reserviin 1950. Alus poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1957 ja se myytiin maaliskuussa 1959 MVK:lle romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet 

Sverige-luokan rannikkopanssarilaivat
Ruotsalaiset toisen maailmansodan taistelulaivat
Götaverken
Karl Alfred Lundqvist

Karl Alfred Lundvist (sukunimi myöhemmin Lehtikanto ; 10. tammikuuta 1858 Lohja – 7.  heinäkuuta 1923) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.

Lundqvistin tuotanto koostui yhdestä kertomuksesta sekä hartauskirjallisuuden suomennoksista.

Teoksia 
 Lemmen lujuus : kuvannollinen kertomus kansalle.   Helsinki 1881

Suomennoksia 
 Hannah Whitall Smith : Onnellisen elämän salaisuus.      Victor Heyno, Waasa 1895
 Otto Stockmayer : Kokonainen pelastus : muistiinpanoja esitelmistä, jotka v. 1894 Tukholmassa pidettiin, suom. K. A. L.     Gummerus, Waasa 1896  
 A. B. Simpson :  Kristillinen elämä, esitetty Uuden  testamentin kirjoissa.      1896,  ilmestyi myöh. nimellä Pyhityksen salaisuus, Ari-kustannus, Saarijärvi 1981  
 Andrew Murray : Jeesus itse, suom. K. A. L.     Gumerus, Waasa 1897
 Dwight Lyman Moody : Vapahtajan viimeinen käsky : Mark. 16: 15, 16.    Suomentaja, Vaasa 1897
 Eliel Vest : Maantiedon oppikirja merikouluille.       Edlund, Vaasa 1902

Lähteet 
 
 Teokset Fennica-tietokannasta

Suomalaiset kirjailijat
Suomentajat
Vuonna 1858 syntyneet
Vuonna 1923 kuolleet
Slow, Deep and Hard

Slow, Deep and Hard on Type O Negativen debyyttialbumi vuodelta 1991.

Yleiskatsaus 

Albumin alkuperäisen nimen oli tarkoitus olla "None More Negative", mutta päätyi mainitsemattomista syistä nykyiseen muotoonsa. Albumi jäi melko vähäiselle huomiolle verrattuna yhtyeen menestysalbumeihin Bloody Kisses ja October Rust. Albumin sisältö on raskasta ja Steelen laulutyyli raakaa karjumista myöhemmin tavaramerkiksi muodostuneen bassobaritoninsa sijaan. Musiikillisesti albumi on verrattavissa Type O:a edeltäneeseen bändiin, Carnivoreen. Albumin tekstit sisältävät aiheita, jotka liittyvät petollisen tyttöystävän murhaamiseen kirveellä, kappaleet ovat myös usein huomattavan pitkiä ja harvemmin jäivät pituuksiltaan alle kuuden minuutin. Albumia pidetään yhtenä Doom- ja Goottimetallin kulmakivinä. Albumi sisältää huomattavia määrie Peter Steelen omalaatuista mustaa huumoria ja levynkansi vastaakin nimeään sensuroidulla kuvalla yhdynnästä. Vaikkakin albumin musiikki oli keskimäärin nopeaa ja aggressiivista, Type O Negative flirttaili Doom Metal-vaikutteitaan tuskallisen hitailla väliosilla.

Kappaleet

Kokoonpano
 Peter Steele – laulu, basso
 Kenny Hickey – kitarat, laulu
 Josh Silver – kosketinsoitin, syntetisaattori ja efektit, laulu
 Sal Abruscato – rummut & lyömäsoittimet, laulu

Vuoden 1991 albumit
Vuoden 1991 esikoisalbumit
Type O Negativen albumit
Alessandro Mendini

Alessandro Mendini (16. elokuuta 1931 Milano – 18. helmikuuta 2019) oli italialainen muotoilija ja arkkitehti. jonka merkitys on ollut tärkeä italialaiselle suunnittelulle. Hän työskenteli muun muassa Casabella-, Modo- ja Domus-lehdissä. 

Mendinin suunnitteluille oli ominaista kiinnostus sekoittaa kulttuureja ja eri ilmaisumuotoja. Hän loi grafiikkaa, huonekaluja, sisustuksia, maalauksia, installaatioita, arkkitehtuuria ja kirjoitti artikkeleja ja kirjoja. Häntä kiinnosti erityisesti nykymuotoilu. Mendini opetti Milanon yliopistossa ja omisti Francesco-veljensä kanssa The Atelier Mendinin, joka perustettiin 1989 Milanossa.

Ura
Mendini valmistui arkkitehdiksi Milanossa vuonna 1959. Työskenneltyään arkkitehtitoimistossa hän päätti toimia tutkimuksen ja kritiikin parissa, jolloin hänestä tuli muotoilun vaihtoehtokulttuurin monipuolinen henkilö 1970-luvulla. Hän työskenteli tiiviisti muotoilujulkaisuiden teoreettiseksi kehittämiseksi. Hänen toimiessaan toimittajana Casabella-lehdestä tuli Italian ”Radical Designin” äänenkannattaja. Hän seurasi tuolloin Archizoomia, Superstudiota ja muotoilijoita, kuten Ettore Sottsassia, sekä uusia postmodernistisia ryhmiä Yhdysvalloissa ja Itävallassa. Hän oli perustamassa vuonna 1973 Global Tools -muotoilukoulua.
 
Mendini liittyi vuonna 1979 Alchimia-ryhmään ja hänestä tuli pian sen toiminnan johtohahmoja. ”Re-design” ja ”Banal-design” ovat Mendiniin yhdistettyjä muotoilun käsitteitä. Ajan tunnetuin muotoiluesine oli Alchimialle tehty Proust-nojatuoli. Mendini kehitti myös koristekuvioita muovilaminaatteihin. 

Mendini edisti ja kehitti 1980-luvulla Italiassa ”Nuovo Design”- tai Neomodernismo-nimistä muotoilusuuntausta. Hän työsti myös yrityskuvaprojekteja ja tuotantokonsepteja useille valmistajille, muun muassa Alessille ja Swatchille, jonka taiteellisena johtajana hän toimi. 

Mendini oli vuodesta 1983 Wienin Taideteollisen korkeakoulun muotoilun professorina, ja hänen tuotannostaan on julkaistu useita kirjoja. 

Suomalaiselle Orakselle Mendini suunnitteli La Cucina Alessi by Oras -tuotekokoelman. Mendini vastasi Alessin myymälöiden kaulusteiden ilmeestä, esimerkiksi Funktion Alessi-myymälästä Helsingissä.

Alessandro Mendini sai urallaan useita palkintoja ja arvostettuja huomionosoituksia, esimerkiksi kunniajäsenyyden Jerusalemin Bezabel Academy of Arts and Design -akatemiassa, Architectural League -palkinnon New Yorkissa ja Chevalier des Arts et des Lettres -palkinnon Ranskassa.

Hänen töitään on esillä monissa museoissa ja yksityiskokoelmissa.

Alessandro Mendinin suunnittelmia esineitä ja rakennuksia

Lähteet

Aiheesta muualla

Alessandro Mendinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Italialaiset arkkitehdit
Italialaiset muotoilijat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
The Origin of the Feces

The Origin of the Feces on Type O Negativen toinen albumi vuodelle 1992. Albumi on humoristisesti tehty valelivelevy, jossa on yleisön buuauksia ja kappaleen keskeytyminen pommiuhan takia. Albumi tuotettiin muistuttamaan Slow, Deep and Hard -tourin aikoja.

Albumista julkaistaan uusintapainos 25. marraskuuta 2022.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 

Uuden painoksen bonuskappale

Kokoonpano 
 Peter Steele - Laulu ja Basso
 Josh Silver - Koskettimet
 Kenny Hickey - Kitara
 Sal Abruscato - Rummut
 Johnny Kelly - Rummut Paranoidissa.

Lähteet

Type O Negativen albumit
Vuoden 1992 albumit
Bloody Kisses

Bloody Kisses on Type O Negativen kolmas albumi ja ensimmäinen yhtyeen läpimurtolevy. Levyllä yhtyeen raaka ja vihainen soundi on hieman laantunut ja esimerkkejä siitä on tempon hidastuminen, melodiset ja tunteelliset kappaleet korvaten vihaiset ja aggressiiviset, Punkhenkiset mätöt. Albumi, tosin sisältää vielä muutaman kappaleen, joka muistuttaa yhtyeen vanhaa tuotantoa kuten "Kill All the White People" ja "We Hate Everyone". Molemmat kappaleet ovat vastalauseita bändin natsi -ja rasistikohulle. Albumi saattaa kuulostaa radioystävällisemmältä, mutta vaikka musiikki on "rauhoittunut" edeltäjiinsä nähden, on se myös avannut itseensä aivan uusia ulottuvuuksia raskaudessa ja melankoliassa. Tämä muovasi Type O Negativelle tyypilliset elementtinsä, jotka usein leikittelivät tuskallisen hitailla ja äärimmäisen raskailla Doom Metal-kappaleilla. (Esim Suspended in Dusk ja Bloody Kisses) Bloody Kissesillä pyrittiin siis yhdistämään ilmeisen radioystävällistä goottimetallia ja painostavan raskasointista Doom Metallia. Albumilla on kuivaa ja satiirista huumoria sanoituksissa ja kappale "Black No.1" on sekä parodia, että kunnianosoitus Goottistereotypioille. Peter Steele on maininnut pitävänsä Bloody Kissesiä ensimmäisenä "täysiverisenä" Type O-albumina.

Kappaleet

Kokoonpano
 Peter Steele – laulu, basso
 Kenny Hickey – kitarat, laulu
 Josh Silver – kosketinsoitin, syntetisaattori ja efektit, laulu
 Sal Abruscato – rummut & lyömäsoittimet, laulu

Type O Negativen albumit
Vuoden 1993 albumit
Sumperinjoki

Sumperinjoki on Padasjoella sijaitseva joki. Se on bifurkaatiojärvi Vesijaon laskujoki Kymijoen vesistöön. 

Sumperinjoki laskee vetensä Tohtainlammin ja Välijoen kautta Myllyjärveen. Sieltä reitti jatkuu Kaukilankosken kautta Miestämään, Arrakosken kautta Alajärveen, Tarposeen ja edelleen Ruokolampeen. Ruokolammesta vesi virtaa Yläjärveen ja sieltä Kirkkolammin kautta Padasjoen kirkonkylän läpi Päijänteeseen Padasjoenselälle. Lopulta Vesijaosta lähteneet vedet päätyvät monen vesistön kautta Kymijokeen ja sen kautta Suomenlahteen.

Historiaa 

Vuonna 1788 Vesikosken pehtoori Gunvand "Gös" Sjögrahn luovutti 145 hehtaaria maata Tohtainlammi–Ruisvuo-alueelta. Nykyisin alue tunnetaan Virnajärvenä. Alueen sai haltuunsa talollinen Immaanuel Sundberg. Vuonna 1790 Kiimaljoen yläjuoksulle perustettiin mylly, ruokkimaan alueelle noussutta, muutamasta talosta koostuvaa, kyläyhteisöä. Kirkonkirjojen mukaan ensimmäiset kinkerit pidettiin "Sumperin-tuvassa" alkukeväästä 1791. Ensimmäisen kirkollisen kasteen saanut sumperilainen oli Knaus Eemil Sundberg. Knausin yhdeksästä lapsesta seitsemän selvisi aikuisiksi. Nuorimmainen Wern Knausinpoika vangittiin 18.8.1812 vähämielisyydestä. 

"Wern Knausinpoika oli rakentanut pesäntapaisen koltan Kuuksaman myökyyn. Siltä hän oli kulkijoita peljoitellut huhuamalla ja kraapustelullaan"     
- Robert Merinen, Kruunun nimismies.

Wern Knausinpoika päästettiin vapauteen 1820. Wern palasi kotiseudulleen Sumperin kyläyhteisöön, jossa hänet otettiin ilolla vastaan. Wern toimi myllärinä Ylä-sumperin myllyllä kuolemaansa asti. Wern avioitui pian paluunsa jälkeen siskopuolensa Adamiina Antintyttären kanssa. Lapsia he saivat yksitoista. 
Kiimaljoen nimeksi vakiintui Sumperinjoki. 

Kaikki kyläyhteisön puurakenteiset asuintalot paloivat maan tasalle 4.7.1841. Ainoa palamaton rakennus oli kivirakenteinen Sumperintuvan kellaristo. Paikallinen sanonta "Selviä kui Sumperin kellaari", juontaa juurensa tästä palosta.

Sumperin kyläyhteisö ei enää koskaan elpynyt entiselleen. Nykyisin maastosta voi juuri ja juuri erottaa kellariston kivirakennelmat. Suurin osa kellarin kivistä on siirretty yläjuoksulla sijaitsevaan Sumperinjoen sillan silta-arkkuun. Vanha Sumperinsilta purettiin 1964 ja korvattiin betonirakenteisella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ympäristö.fi
Padasjoen luonto
Suomen joet
Vesistöjen bifurkaatiot
Emilia (albumi)

Emilia on suomalaisen laulajan Emilian vuonna 1982 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi levy-yhtiö Kerberos.

Albumi sisältää muun muassa alun perin italialaisen La Bellinin vuonna 1978 levyttämän diskokappaleen "Satan in Love" suomenkielisen coverversion.

Kappaleet
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 <small>Lähde:

Lähteet

Vuoden 1982 esikoisalbumit
Suomalaiset popalbumit
Suomalaiset rockalbumit
Suomalaiset elektronisen musiikin albumit
Suomalaiset disco-albumit
Samu-Petteri Mäkelä

Samu-Petteri Mäkelä (s. 9. marraskuuta 1986 Pori) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessäpelaavaa Musan Salamaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Mäkelä on pelannut Veikkausliigaa FC Jazzissa kaudella 2004 ja Turun Palloseurassa kaudella 2009 yhteensä kymmenen ottelun verran. Hän teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla 23. toukokuuta 2004 Jazzin vierasottelussa Myllykosken Palloa vastaan.

Mäkelä oli Jazzin paras maalintekijä Kakkosen kaudella 2013 joukkueen noustessa Ykköseen. Kauden jälkeen hän ei päässyt seuran kanssa yhteisymmärrykseen jatkosopimuksesta ja siirtyi Kolmosen Musan Salamaan. Heinäkuussa 2014 Mäkelä palasi Jazziin myös kauden 2015 kattavalla sopimuksella.

Elokuussa 2017 Mäkelän ja FC Jazzin välinen pelaajasopimus purettiin Mäkelän aloitteesta. Hän palasi Musan Salamaan loppukauden 2017 ja kauden 2018 kattavalla sopimuksella.

Mäkelä tuomittiin marraskuussa 2016 Satakunnan käräjäoikeudessa sakkorangaistukseen nuuskan salakuljetuksesta ja veropetoksesta. Hänen rangaistuksensa oli 90 päiväsakkoa, ja maksettavaa kertyi 1 800 euroa. Lisäksi Mäkelä velvoitettiin maksamaan valtiolle vahingonkorvauksia verojen laiminlyömisestä 12 150 euroa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Baššibazukki

Baššibazukki (osmaninturkiksi: باشی بوزوق başıbozuk ’johtajaton, liittämätön, järjestäytymätön’) tarkoittaa Osmanien valtakunnan armeijassa palvelleita palkkasotureita, jotka tunnettiin kurittomuudestaan.

Termiä käytettiin alun perin siviileistä, ja sillä tarkoitettiin kodittomia kulkureita ja kerjäläisiä, jotka olivat saapuneet valtakunnan etäisistä provinsseista Istanbuliin etsimään toimeentuloa. Krimin sodan sytyttyä vapaaehtoisyksikköjä värvättiin samankaltaisista väestönosista, ja nimitys siirtyi sotilaskäyttöön. Värvätyt olivat lähinnä albaaneja, kurdeja ja tšerkessejä, mutta heitä tuli myös muualta Lähi-idästä ja Pohjois-Afrikasta.

Baššibazukkiyksiköt eivät kuuluneet armeijan vakinaiseen väkeen. Värvätyn vapaaehtoisen tuli aseistaa itsensä, ja ratsuväenyksikköön pyrkiessään värvätyllä tuli olla oma hevonen. Baššibazukkiyksiköillä oli myös omat keskuudestaan valitut johtajansa. Heidän univormunsa eivät olleet säädeltyjä, ja kirjavien ja värikkäiden asujensa vuoksi he olivat suosittuja historiamaalausten aiheita.

Sodan aikana baššibazukien maine alkoi tahraantua kurittomuudesta sekä taistelun aikana että siviilien keskuudessa. Baššibazukit syyllistyivät sotavankeja kohtaan raakuuksiin ja Krimillä ja Bulgariassa siviiliväestön rosvoamiseen ja raiskauksiin. Osmaniarmeija pyrki tuomaan normaalin sotilaskurin myös baššibazukkiyksiköihin, mutta yritykset eivät tuottaneet tulosta. Seurauksena baššibazukkiyksiköt lakkautettiin pian Turkin sodan (1877-1878) jälkeen.

Kulttuurissa 

Eunukkien ja haaremifantasioiden ohella baššibazukeista tuli muodikas maalausten aihe orientalismin aikana 1800-luvun loppupuolella. Heidän suosimansa kirjava pukeutumistyyli teki heistä visuaalisesti mielenkiintoisen kohteen ja heidän ristiriitainen maineensa sisällöllisesti jännittäviä. Taidemaalarit, kuten Jean-Léon Gérôme ja Paul-Marie Renoir tekivät useita matkoja osmanien valtakuntaan 1860-1880-luvuilla. Noihin aikoihin osmanit olivat jo käytännössä lakanneet värväämästä baššibazukkeja. Renoir kuvasi jäljellä olevien baššibazukkien olevan enää "koristesotilaita", jotka seisoivat vartiossa moskeijojen ja palatsien ovella tai poseerasivat värikkäine vaatteineen ja lukuisine aseineen innokkaalle valokuvaajalle korvausta vastaan.

Sana baššibazukki on kapteeni Haddockin käyttämä haukkumasana Tintti-sarjakuvissa (), joissa siitä esiintyy erilaisia kirjoitusasuja.

Kuvia

Katso myös 
Janitsaari

Lähteet 

Osmanien valtakunta
Historialliset joukkotyypit
Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1999

Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1999 eli World Cup oli seitsemäs ICC:n järjestämä maailmanmestaruusturnaus. Kilpailut käytiin 14. toukokuuta - 20. kesäkuuta pääasiassa Englannissa, mutta otteluita käytiin myös Irlannissa, Walesissä, Skotlannissa ja Alankomaissa. Mukana oli kaksitoista joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa jonka jälkeen lohkojen kolme parasta jatkoi loppusarjaan ja loppusarjan neljä parasta pudotuspeleihin. Ottelut pelattiin 50 syöttövuoron peleinä. Maailmanmestariksi selviytyi Australia.

Alkulohkot

Lohko A

 Lähtöpisteet loppusarjaan: Zimbabwe 4, Etelä-Afrikka 2.

Lohko B

 Lähtöpisteet loppusarjaan: Pakistan 4, Uusi-Seelanti 2.

Super Six

Samasta alkulohkosta loppusarjaan selvinneet joukkueet eivät kohdanneet toisiaan uudelleen Super Six vaiheessa, vaan niiden keskinäisen ottelun tulos alkusarjasta laskettiin mukaan taulukkoon.

Mitaliottelut 

  Australia pääsi loppuotteluun tasan päättyneen välieräottelun jälkeen, koska sen sijoitus loppusarjassa oli Etelä-Afrikkaa parempi.

Lähteet

 Cricket World Cup 1999 Cricinfossa.

1999
Vuoden 1999 kriketti
Aukusti (tapahtuma)

Aukusti oli Jalasjärvellä vuosittain järjestettävä kulttuuritapahtuma, jossa oli konsertteja, näyttelyitä, kisailuja ja markkinat. Se toteutettiin lähes kokonaan etelä-pohjalaisten naapurikuntien 15–30-vuotiaiden nuorten kautta saatavien vapaaehtoistyöntekijöiden voimin. Iso vastuu tapahtuman järjestämisestä kuului kuitenkin Jalasjärven Nuorisovaltuustolle. Aukusti sai myös Jalasjärven aikuisväestön sekä yritysten apua ja tukea. Aukusti-tapahtuman itse järjestäjä oli jalasjärveläinen Mukula Ry.

Historia 
Aukusti järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2000. Viimeisen kerran Aukusti järjestettiin elokuussa 2018. Tämän jälkeen järjestävät jatkoivat ainakin toistaiseksi Ilsujen järjestämistä.

Lähteet 
Yle: Aukusti järjestetään Jalasjärvellä todennäköisesti viimeisen kerran

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Aukustin kotisivut

Jalasjärvi
Suomen kulttuuritapahtumat
Asutushallitus

Asutushallitus oli vuosina 1917–1938 ja 1959–1971 toiminut suomalainen keskusvirasto, joka johti asutustoimintaa Suomessa. Vuosina 1938–1959 sen tehtäviä hoiti maatalousministeriön asutusasiainosasto eli ASO. Viraston tehtävänä oli myös parantaa tilattoman väestön oloja.

Asutushallitusta edelsi Tilattoman väestön lainarahasto, joka perustettiin 5.12.1898, joka lainasi maalaiskunnille, maanviljelysseuroille ja muille vastaaville yhdistyksille varoja apukassojen perustamiseen. Näillä varoilla rahoitettiin tilattoman väestön maanhankintaa ja talonrakennusta. Senaatti asetti 1.5.1906 varojen käyttöä valvomaan tarkastajan, joka vuodesta 1915 tunnettiin nimellä asutustarkastaja. Asutushallitus perustettiin asetuksella 24.10.1917, ja sen alaisuuteen asetettiin useita asutustarkastajia. 1.1.1938–1.3.1959 asutushallituksen tehtäviä hoiti maatalousministeriön asutusasiainosasto.

Asutushallitus yhdistettiin vuonna 1971 Maataloushallituksen kanssa uudeksi Maatilahallitukseksi.

Pääjohtajat

Asutushallituksen ylijohtajat
Östen Elfving 1917–1926
 Eino Kalmari vt. 1922, 1924, 1926
Eero Hatva 1926–1933
Väinö Parkkali vt. 1933–1937

Maatalousministeriön asutusasiainosaston ylijohtajat
Veikko Vennamo 1944–1959

Asutushallituksen pääjohtaja
Urho Kähönen 1959–1971

Lähteet
Pääjohtajakunta, s. 180–184. SKS, Helsinki 2005.

Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Viola Profonda

Viola Profonda on 2000-luvulla kehitetty tenorirekisterissä soiva, nelikielinen jousisoitin. Se on kooltaan suurempi kuin alttoviulu, ja sitä soitetaan kuten viulua tai alttoviulua.

Sointivärinsä sekä tenorirekisterinsä ansiosta viola profonda voi uudistaa perinteisen jousikvartetin. Samalla se täydentää jokaisen soitinryhmän jaon neljään itsenäiseen äänialaan (sopraano, altto, tenori, basso). Tämä periaate on jo tuttu niin kuoromusiikissa kuten myös puupuhallin- ja vaskiyhtyeissä.

Viritys 

Viola Profonda soi oktaavia tai suurta noonia alempaa kuin viulu. Kielet voidaan virittää joko
G-d-a-e tai F-c-g-d. Instrumentille kirjoitetaan joko g-avaimelle (soi oktaavia kirjoitettua alempaa) tai c-avaimelle (soi kvarttia nuottikuvaa alempaa, transponoituu tällöin kuin g-vireiset soittimet).

Historia 

Viola Profondan kehitteli bolivialainen säveltäjä, kapellimestari ja soitinsuunnittelija Gerardo Yañez. Ensimmäinen soitin, ainoa laatuaan, patentoitiin vuonna 2007.

Soitin esiteltiin yleisölle ensi kerran Leipzigin Tuomas-kirkossa, Saksassa 2. marraskuuta 2008 sekä seuraavan kerran Berliinin filharmoniassa 14. tammikuuta 2010.

Sävellyksiä 

2011
 “Adarel” Viola Profonda, String Orchestra ja rummuille– Gerardo Yañez
 “Los diálogos de Tunupa” Viola profondalle ja jousiorkesterille - Alberto Villalpando
 Sonaatti Viola Profondalle ja kitaralle - Nikos Leima

2010
 Viola Profonda, Piano & Bandoneón - Judith Brandenburg
 "Toccata Camila" Viola Profondalle ja pianolle - Miguel Bareilles
 Viola Profonda & String Orchestra - Jorge Gustavo Mejia Medina
 "Ven" Viola Profondalle ja pianolle - Judith Brandenburg
 3 duoa Viola Profondalle ja pianolle (1. Erstarrung, 2. Erregung, 3. Erwartung) - Helmut Barbe
 Viola Profonda & Orchestra - Miguel Bareilles
 Viola Profonda & Chamber Orchestra - Udo Agnesens
 "Soliloquy" Viola Profondalle ja pianolle - Daniel Léo Simpson
 Viola Profonda & Piano - Jorge Gustavo Mejia Medina
 "Kotti" (Blues) uudistetulle jousikvartetille, pianolle ja rummuille - Gerardo Yañez

2009

 "Mistica 10" Viola Profondalle ja pianolle - Alberto Villalpando

2008
 "Elegiaco" Viola Profondalle ja kitaralle - Carlo Domeniconi
 "Prelude" Viola Profondalle ja kitaralle - Carlé Costa
 "Epitaph" Viola Profondalle ja pianolle - Helmut Friedrich Fenzl
 "Guantanamo" (Blues) Viola Profondalle ja pianolle - Gerardo Yañez
 "Der Titan" (Prelude) - Viola Profonda soolo - Gerardo Yañez

2002
 "Ofrenda'' (Contemplative Meditation) Viola Profonda soolo - Gerardo Yañez

Lähteet 

 Maailmanensi-illan julkistaminen klassisen musiikin CRESCENDO-lehdessä vuodelta 2008
 Soittimen esittely Espanjan alttoviululiiton (AESAV) toisessa kansallisessa kongressissa, 2009 
 Virallinen julkistaminen Filharmoniassa, Berliinissä vuonna 2010

Aiheesta muualla 
 Virallinen internet-sivu 
 Ääninäytteitä

Jousisoittimet
Metsola (albumi)


Metsola on saksalaisen metallimusiikin yhtyeen Kultasiiven ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2009.

Kappaleet

Kokoonpano
 Tillmanus – laulu
 Physaris – kitara
 Olut Tynnyri – kitara
 Finna Björnsdottir – bassokitara, taustalaulu
 Svana Shadowsbane – huilu, kantele
 Lotte Lundström – rummut

Arvostelut 
 Metal.de: 6/10

Lähteet 

Vuoden 2009 esikoisalbumit
Saksalaiset metallialbumit
Folk metal -albumit
Würth

Würth-Gruppe eli Würth Group on maailmanlaajuisesti toimiva kiinnitys- ja asennustarvikkeita toimittava yritysrypäs, joka on perustettu vuonna 1945 nimellä Adolf Würth GmbH. 

Yrityksen suomalainen tytäryhtiö on työkalu- ja tarvikealalla toimiva, vuonna 1975 perustettu Würth Oy, jolla on pääkonttori ja logistiikkakeskus Riihimäellä sekä myymälöitä ympäri maan. Sen työntekijämäärä on tuhat.. 

Würthillä on Suomessa toinenkin tytäryhtiö, vuonna 1976 perustettu ja vuodesta 1989 Würthiin kuuluva Ferrometal. Se oli alun perin haponkestäviä ruuveja valmistava tehdas, mutta on nykyisin ruuvituotteisiin ja pientarvikkeisiin keskittynyt tukkukauppa, joka toimii Suomessa, Baltiassa ja Venäjällä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Würth Oy

Saksalaiset teollisuusyritykset
Fraser (täsmennyssivu)

Fraser voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 

 Fraser, joki Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa
 Fraser Island, hiekkasaari Queenslandissa, Australiassa
 Fraser, pikkukaupunki Yhdysvaltojen Coloradossa
 Fraser, pikkukaupunki Yhdysvaltojen Iowassa
 Fraser, kaupunki Yhdysvaltojen Michiganissa

Henkilöitä 

 Andy Fraser (1952–2015), englantilainen muusikko
 Antonia Fraser (s. 1932), brittiläinen kirjailija
 Brendan Fraser (s. 1968), kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä
 Bruce Fraser (1888–1981), brittiläinen amiraali
 Colin Fraser (s. 1985), kanadalainen jääkiekkoilija
 Dawn Fraser (s. 1937), australialainen uimari ja olympiavoittaja
 Donald Fraser (s. 1958), kanadalainen jääkiekkoilija
 Donald M. Fraser (1924–2019), yhdysvaltalainen poliitikko ja Minneapolisin pormestari
 Donna Fraser (s. 1972), brittiläinen pikajuoksija
 Elizabeth Fraser (s. 1963), skotlantilainen laulaja
 Fredrik Wilhelm Fraser (1819–1883), suomalainen eversti ja valtiopäivämies
 Georg Fraser (1849–1937), suomalainen kapteeni, kirjailija ja valtiopäivämies, Fredrik Wilhelm Fraserin poika
 Georg Fraser (1882–1952), suomalainen arkkitehti ja opettaja, kapteeni Georg Fraserin poika
 Greig Fraser (s. 1975), australialainen elokuvaaja
 Gretchen Fraser (1919–1994), yhdysvaltalainen alppihiihtäjä
 Harold Fraser (1872–1945), yhdysvaltalainen golfaaja
 Helen Fraser (s. 1942), brittiläinen näyttelijä
 Henk Fraser (s. 1966), alankomaalainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Herbert MacKay-Fraser (1927–1957), yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja
 Hugh Fraser (s. 1950), englantilainen näyttelijä
 John Fraser (1881–1959), kanadalainen jalkapalloilija
 Kelly Fraser (1993–2019), kanadalainen inuiittilaulaja
 Laura Fraser (s. 1976), skotlantilainen näyttelijä
 Louis Fraser (1810–1866), englantilainen eläintieteilijä ja keräilijä
 Malcolm Fraser (1930–2015), australialainen poliitikko, pääministeri 1975–1983
 Mark Fraser (s. 1986), kanadalainen jääkiekkoilija
 Matt Fraser (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
 Neale Fraser (s. 1933), australialainen tennispelaaja
 Ryan Fraser (s. 1994), skotlantilainen jalkapalloilija
 Scott Fraser (s. 1986), brittiläinen suunnistaja
 Shelly-Ann Fraser-Pryce (s. 1986, o.s. Fraser), jamaikalainen pikajuoksija
 Thomas Fraser (1841–1920), brittiläinen lääkäri ja farmakologi

Muuta 
 Fraser, suomalainen aatelissuku
 HMCS Fraser, Kanadan laivaston aluksia
 Fraserin oireyhtymä, harvinainen sairaus, joka aiheuttaa ruumiillisia poikkeavuuksia ja kehitysvammaisuutta

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Claes Wilhelm Gyldén

Claes Wilhelm Gyldén (12. toukokuuta 1802 Mikkeli – 16. maaliskuuta 1872 Helsinki) oli suomalainen maanmittari ja virkamies, joka toimi Maanmittauksen ylihallituksen pääjohtajana 1854–1872 ja yleensä Suomen maanmittauksen tärkeänä kehittäjänä. Hän johti myös maan metsänhoitoa, joka vuoteen 1863 saakka oli maanmittaushallinnon alaisuudessa.

Myös Gyldénin isä ja veli olivat maanmittareita. Hän itse aloitti Turun läänin varamaanmittarina vuonna 1821 ja siirtyi 1831 Päämaanmittauskonttoriin, jonka palveluksessa työskenteli kuolemaansa asti, viimeiset 18 vuotta pääjohtajana. Gyldén muistetaan varsinkin 31 Suomen kaupungin asemakaavoja esittävistä niin kutsutuista Gyldénin kaupunkikartoista, jotka hän laati vuosina 1837–1843. Ne ovat ensimmäinen yhtenäinen suomalainen kaupunkikartasto. Hänen pääjohtaja-aikanaan maanmittaushallituksessa laadittiin myös Suomen ensimmäinen korkeusvyöhykekartta (Suomenmaan korko-kartta 1853) sekä maan yleiskartta mittakaavassa 1:400 000 (30-osaisena 1866–1873).

Suomen metsänhoitoon taas vaikutti suuresti maata kiertänyt tarkastusmatka, jonka Gyldén metsähallinnon johtajan ominaisuudessa teki yhdessä saksalaisen ylimetsäneuvos Edmund von Bergin kanssa vuonna 1858. Heidän laatimiensa suuntaviivojen pohjalta alettiin maan metsätaloutta kehittää, muun muassa vapauttamalla sahaustoiminta vuonna 1861. Gyldén sai vuonna 1869 todellisen valtioneuvoksen arvonimen.

Gyldén omisti vuosina 1836–1840 Helsingissä Lauttasaaren kartanon ja rakennutti sen nykyisen päärakennuksen. Hänen tyttärensä oli taidemaalari Emma Gyldén. Gyldénin toinen tytär Sofia Gustava Gyldén (1833–1919) oli lahjoittaja. Hän luovutti 1911 Suomalaiselle Tiedeakatemialle noin 40 000 markan suuruisen pääoman, jota oli hoidettava C. V. Gyldénin rahaston nimellä ja käytettävä metsätieteellisten opintojen ja tutkimusten hyväksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Gyldénin kaupunkikartat Historialliset kartat. Viitattu 12.5.2011

Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset maanmittarit
Valtionlaitosten johtajat
Vuonna 1802 syntyneet
Vuonna 1872 kuolleet
Silmäproteesi

Silmäproteesi (myös lasisilmä) on proteesi, joka korvaa vahingoittuneen tai tuhoutuneen silmän. Sen tarkoituksena on, että käyttäjä pystyy liikuttelemaan silmää, räpyttelemään ja elämään lähes normaalia elämää ilman, että silmää huomataan proteesiksi. Nykyään silmäproteesit ovat pääasiassa akryylimuovisia ja se maalataan ja muotoillaan toisen silmän kaltaiseksi. Proteesi uusitaan säännöllisesti.

Tunnettuja silmäproteesin käyttäjiä 

Sammy Davis, Jr., yhdysvaltalainen viihdetaiteilija (vasen silmä)
Peter Falk, yhdysvaltalainen näyttelijä (oikea silmä)
Bhumibol Adulyadej, Thaimaan kuningas (oikea silmä)
Nick Griffin, brittiläinen poliitikko (vasen silmä)

Katso myös
Argus-silmä

Proteesit
Silmät
Anssi Kasitonni

Anssi Kasitonni (oik. Anssi Heinonen, s. 1978 Vilppula) on suomalainen monialataiteilija, jonka taiteessa yhdistyvät alakulttuuri, vakavat aiheet, huumori ja populaarikulttuuri. Hänen tuotantonsa sisältää muun muassa monenlaisin tekniikoin toteutettuja veistoksia sekä lyhytelokuvia.

Kasitonnille myönnettiin vuoden 2011 Ars Fennica -palkinto. Hän toimi Mäntän kuvataideviikkojen kesän 2016 näyttelykuraattorina.

Kasitonni opiskeli Lahden Taideinstituutissa. Kasitonni on kotoisin Vilppulasta ja asuu Tampereen lähellä Sahalahdella (nyk. Kangasala). Hän tekee musiikkia yhdessä vaimonsa Marian kanssa yhtyenimellä Stereo 8000 (aiemmin Anssi 8000 & Maria Stereo).

Diskografia
 Anssi 8000: Sahalahti shakedown, EP, Musapojat Records 2005
 Anssi 8000: Kyklops, maxi-ep, Musapojat Records 2006
 Anssi 8000: Svesse, maxi-ep, Squashimodo Records 2006
 Anssi 8000: Kyklops vs. Svesse albumi, Bone Voyage 2007
 Anssi 8000 & Maria Stereo: Feel like surfing, 12" EP, Bone Voyage 2008
 Anssi 8000 & Maria Stereo: Duel, albumi, Bone Voyage 2008
 Stereo 8000: Stereo 8000, albumi, Bone Voyage 2014

Lähteet

Aiheesta muualla
Anssi Kasitonnin sivusto
Ars Fennican sivustolla 
Anssi Kasitonni Ylen Aamu-tv:ssä 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Suomalaiset muusikot
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset videotaiteilijat
Altered State of Consciousness


Altered State of Consciousness on ranskalaisen Fractal Gatesin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2009.

Kappaleet

Kokoonpano 

Yhtye
 Sébastien Pierre – laulu, koskettimet
 Stéphane Peudupin – kitara
 Antoine Verdie – basso
 Milos Matovic – rummut
 Arnaud Hoarau – kitara

Tuotanto
 Andrew Guillotin – äänittäjä, miksaaja
 Jacob Hansen – masteroija
 Sebastien Pierre – grafiikka
 Amaia Talavera – valokuvat

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2009 esikoisalbumit
Fractal Gatesin albumit
Simon Skrabb

Simon Skrabb (s. 19. tammikuuta 1995 Pietarsaari) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie B:ssa pelaavaa Bresciaa. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura 
Skrabb aloitti jalkapallon 6-vuotiaana Jaron juniorijoukkueissa. Hänet kutsuttiin Liverpooliin testileirille 12-vuotiaana, minkä jälkeen hän on käynyt useaan otteeseen seuran luona. Loppuvuonna 2010 hän solmi Jaron kanssa kolmivuotisen sopimuksen. 12. toukokuuta 2011 Skrabbista tuli kaikkien aikojen nuorin Veikkausliigassa maalin tehnyt pelaaja.

Vuoden 2014 alussa Skrabb siirtyi lainasopimuksella Ruotsin pääsarjaan Åtvidabergin riveihin. 

Skrabb on pelannut 29 poikien maaottelua vuoteen 2014 mennessä ja jatkanut sen jälkeen nuorten maajoukkueissa. Hänet valittiin vuoden 2011 parhaaksi poikapelaajaksi.

Skrabb teki debyyttinsä Suomen maajoukkueessa 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan. Vuonna 2017 hän pelasi neljä maaottelua, vuonna 2018 kolme maaottelua ja vuonna 2019 viisi maaottelua.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
WOT

WOT Services Oy on suomalainen tietoturvayritys, joka tuottaa verkkosivujen haitallisuusluokitusta tekevää verkkopalvelua nimeltä Web of Trust (WOT). Yritys on perustettu 2006, ja sen osakkaina ovat muun muassa palvelun kehittäjät Timo Ala-Kleemola ja Sami Tolvanen sekä Teollisuussijoitus ja Michael Widenius. Yritys työllistää kymmenen henkeä.

Selainlisäosa
Palvelu toimii verkkoselaimeen asennettavalla maksuttomalla lisäosalla, joka näyttää kunkin sivuston luokituksen ja mahdollistaa käyttäjän antavan oman arvioinnin sivustosta. Käyttäjät voivat myös rekisteröityä WOT-palveluun. Luokituksen tekevät WOT:n käyttäjät, jotka luokittelevat verkkosivun neljällä perusteella; tietoturvallisuus, sivuston yleinen luotettavuus, yksityisyys ja sopivuus lapsille. Web of Trustin lisäosaa on ladattu kaikkiaan yli 140 miljoonaa kertaa.

Luokitukset
Huonon luokituksen saaneet yritykset ovat kritisoineet palvelua, ja WOTia vastaan on nostettu oikeusjuttuja.

Yhteistyö
WOT Services tekee yhteistyötä yrityksien kuten Facebook, hpHosts, LegitScript, Mail.ru, Panda Security, Phishtank, GlobalSign sekä TRUSTen kanssa. Esimerkiksi Facebookissa WOT tarkastaa kaikki käyttäjien toisilleen lähettämät linkit. WOT:ille Facebook-sopimus on sen toimitusjohtajan mukaan "rahallisesti huomattava", mutta tarkempia tietoja ei anneta.

WOT saa rahaa myymällä tietoja yrityksille.

Kritiikki
WOT Serviceä kohtaan esitettiin marraskuussa 2016 painavia syytöksiä, kun saksalainen televisio-ohjelma Panorama väitti WOT:n myyneen lisäosan käyttäjien selaintietoja mainostajille. Ohjelmassa väitettiin, että käyttäjien tietoja ei oltu anonymisoitu riittävän hyvin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Web of Trust, selaimen lisäosan lataussivu

Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Tietoturvaohjelmat
Verkkosivustot
Kasari jõgi

Kasari jõgi  on joki Viron länsiosissa Raplamaan, Harjumaan, Läänemaan ja Pärnumaan maakunnissa. Joki laskee Väinämereen Matsalunlahdessa Läänerannassa. Joen rinnakkaisniminä käytetään sen yläjuoksulla Teenuse jõgi, Tiinuse jõgi tai Sipa jõgi.

Noin 24 kilometriä ennen joensuuta yhtyvät Vigala jõgi ja Teenuse jõgi Kasari jõeksi. Teenuse jõen valuma-alue on 1 636 km² ja Vigala jõen 1 577 km². Esimerkiksi hydrologi August Loopmann on esittänyt Kasari jõen pääuomaksi Vigalan haaraa, joka on Teenusen haaraa kuusi kilometriä pitempi. Toisaalta, noin viisi kilometriä ennen Vigala jõen yhtymiskohtaa, siihen yhtyy vasemmalta Velise jõgi, jonka valuma-alue on 868 km². Vigalan yläjuoksulle jää silloin valuma-alueeksi enää 709 km². Vigala jõen keskivirtaama on yhtymiskohdassaan 14 m³/s, kun se on Teenuse jõella 25 m³/s.

Hallinnolliset alueet 
Joen alkulähde sijaitsee Rabiveren kylän haja-asutusalueella Kohilassa. Joki virtaa aluksi länteen, käyden lyhyesti Raplan puolella, halkoen asumattomia alueita tai haja-asutusalueita ja toimien lyhyesti rajajokena Kohilalle, Märjamaalle ja Sauelle. Se virtaa Märjamaalla noin 40 kilometriä ja käy tämän jälkeen Lääne-Nigulan reuna-alueella ennen kuin muuttuu Lääne-Nigulan ja Läänerannan rajajoeksi. Joki laskee mereen Läänerannan alueella Matsalun suistoalueella.

Joen kulku 
Joen yläjuoksu on metsäistä ja soista aluetta, jota haja-asutus rikkoo. Se virtaa Linnusoon luonnonsuojelualueella ja alitettuaan valtatien 4 se sivuaa Varbolan kohdalla useita pieniä suoja-alueita. Niissä se meanderoi ja palmikoi hieman. Ennen valtatietä sen uomaa on oikaistu useassa kohdassa. Pajakan kylän kohdalla joki levenee lammikoiden sarjaksi ja siihen yhtyy vasemmalta Vardi jõgi . Russalussa joki palmikoi useasti ja sen jälkeen siihen yhtyy vasemmalta Konnaveski jõgi  ja oikealta Ellamaa oja . Pienessä Sipan kylässä se alittaa kantatien 29, ja se on ensimmäinen taajama, minkä läpi se virtaa. Tämän jälkeen peltomaisemat yleistyvät ja Teenusen taajama sijaitseekin peltoaukealla. Vigala jõgi yhtyy pääuomaan 24 kilometriä ennen joensuuta . Joen virtaama kasvaa silloin suuresti ja saa paikallisestikin nimen Kasari jõgi. Nyt jokeen yhtyvät etelästä Allika jõgi ja Vanamõisa jõgi ja sitten joki alittaa valtatien 10 . Joen ylittämiseksi siihen rakennettiin vuonna 1904 betonisilta, joka oli 308 metriä pitkä. Sen viereen on valmistunut uusi silta vuonna 1990, jonka pituus on 273 metriä. Tiestä alkaa Matsalun kansallispuisto, jossa joki haarautuu neljäksi rinnakkaiseksi uomaksi, jotka laskevat Itämereen erikseen. Niistä eteläisin on ruopattu kanavaksi ja se toimii joen pääuomana. Muita sivuhaaroja ovat Raana jõgi, Rõuge jõgi ja Aru oja. Viimeisellä osuudellaan Kasari jõgeen yhtyvät etelästä vielä Penijõgi ja Tuudi jõgi ja pohjoisesta Liivi jõgi . Raana jõgi yhtyy pohjoisesta tulevaan Rannamõisa jõgeen, joka myös laskee Matsalunlahteen.

Luontoarvoja 
Joki haarautuu suistoalueella, joka kuuluu kokonaisuudessaan Matsalun kansallispuistoon.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasarin silta kuvattuna ilmasta (pyörivä panoraama)

Viron joet
Matsalun alavesistöalue
Alexander Blomqvist

Alexander Blomqvist (29. joulukuuta 1796 Helsinki – 18. joulukuuta 1848 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja oppihistorian professori.

Henkilöhistoria
Blomqvist syntyi ruukinpatruuna Alexander Magnus Sederholmin ja palvelija Anna Katarina Nybergin aviottomana lapsena.

Hän kävi Helsingin triviaalikoulua 1804–1811 ja Porvoon lukiota 1811–1815 päästen ylioppilaaksi 1815. Blomqvist opiskeli sitten Turun akatemiassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1819. Blomqvist oli Turun akatemian ylimääräinen kirjastoamanuenssi 1820, kamarikirjuri 1822–1826 ja vt. akatemiavouti 1822–1824 sekä kreikan kirjallisuuden dosentti 1823–1828. Hän toimi Helsingin yleisen kirjaston kirjastonhoitajana 1826–1828, Helsingin yliopiston apulaisena ja varakirjastonhoitajana 1828–1838, oppihistorian professorina 1838–1848 sekä yliopiston kirjastonhoitajana 1845–1848. Blomqvist oli lisäksi Uusmaalaisen osakunnan inspehtori 1840–1847 ja yliopiston pysyvä rahastontarkastaja 1845. Blomqvist toimi myös Suomen virallisen lehden Finlands Allmänna Tidningin toimittajana 1826-1848.

Blomqvist oli naimisissa vuodesta 1826 Kristina Charlotta Harringin kanssa. Heillä oli seitsemän lasta, joista Anton Gabriel Blomqvist (1836–1904) oli metsänhoitaja ja Evon metsäopiston johtaja ja Anna Charlotta Elisabet Blomqvist (1827–1901) johti ruotsalaista tyttökoulua Helsingissä. Maria Kristina Sofia Blomqvist (1834–1888) oli naimisissa kirjakauppias ja yliopiston konsistorin amanuenssi Claes Theodor Sederholmin kanssa. Blomqvist oli taiteilija Helena Westermarckin ja tunnetun sosiologin Edward Westermarckin äidin isä.

Teoksia 
 Quæ ab Aeschylo accesserunt momenta tragoediæ Græcæ, secundum Aristotelem in libro poêtices C. IV examinans. 1823
 De principio methodi ethnographicæ in Historia litteraria universali adhibendae schediasma. 1838

Lähteet 
 Dahlberg, Julia: ”Den sanna bildningen. Nationellt och universellt som strategi inom den finska kunskapseliten, ca 1820–1850”, Historisk Tidskrift för Finland 101:4 (2016), 351–381.
Helena Westermarck, Elisabeth Blomqvist. Hennes liv och gärning I (Helsingfors 1916), s. 1–30, 59–70.
 Luettu 12.5.2011.
 Kauppiaan pojan salarakas : Isä ei hyväksynyt poikansa ja piikatytön suhdetta. Helsingin Sanomat 13.8.2005

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Alexander Blomqvistin elämäkerta Kansallsibiografiassa

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset historioitsijat
Suomalaiset kirjastonhoitajat
Suomalaiset professorit
Vuonna 1796 syntyneet
Vuonna 1848 kuolleet
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2012

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2012 pelattiin Kanadassa 26. joulukuuta 2011 – 5. tammikuuta 2012. Ottelupaikkakuntina olivat Calgary ja Edmonton. Kisat tuottivat Hockey Canadalle yli 22 miljoonan dollarin tuotot eli noin 17 miljoonaa euroa.  Myös kisoissa tehtiin uusi nuorten MM-kisojen yleisöennätys 455 342 katsojaa, edellinen ennätys oli Ottawan kisoista 2009.  Kisojen virallinen tunnuskappale oli "I Was There" jonka esitti Paul Brandt. Maailmanmestaruuden voitti Ruotsi voittaen turnauksen kaikki ottelut, Ruotsin edellinen maailmanmestaruus oli Länsi-Saksan kisoista 1981.

Otteluareenat

Lohkot

A-lohko 
  Venäjä
  Ruotsi
  Sveitsi
  Slovakia
  Latvia

B-lohko 
  Kanada
  Yhdysvallat
  Suomi
  Tšekki
  Tanska

Alkusarja 
Otteluiden alkamisajat ovat paikallista aikaa.

A-lohko 

A-lohko pelasi ottelunsa Calgaryssä.

B-lohko 

B-lohko pelasi ottelunsa Edmontonissa.

Putoamissarja 
Putoamissarjan viimeiseksi jäänyt joukkue putosi sarjaporrasta alemmaksi.

Pudotuspelit

Puolivälierät

Välierät

Sijoitusottelu 5. sijasta

Pronssiottelu

Loppuottelu

Loppusijoitukset 

Tanska putosi 1. divisioonaan ja Saksa nousi pääsarjaan.

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Petr Mrázek
Paras puolustaja:  Brandon Gormley
Paras hyökkääjä  Jevgeni Kuznetsov

Turnauksen tähdistökentällinen
Maalivahti:  Petr Mrázek
Puolustajat:  Brandon Gormley,  Oscar Klefbom
Hyökkääjät:  Jevgeni Kuznetsov,  Max Friberg,  Mikael Granlund
Arvokkain pelaaja:  Jevgeni Kuznetsov

Pistepörssi 

O = Pelatut ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; +/− = Plus/Minus; JM = Jäähyt minuutteina

Lähteet 

 Kisat IIHF:n sivuilla 
 TSN: artikkeli turnauksesta 2012  
 Passionhockey.com: IIHF U20 2012 
 Hockeyarchives: IIHF U20 2012 
 Turnaus IIHF:n tulospalvelussa

Viitteet 

2012
Kanadan jääkiekko
Vuoden 2012 jääkiekko
Taistelulähetti

Taistelulähetti on sotilas, joka välittää viestejä joukkueelle tai ryhmälle. Taistelulähetit liikkuvat yleensä moottoriajoneuvolla, kuten moottoripyörällä kesällä
tai moottorikelkalla talvella. Suomen puolustusvoimissa taistelulähetit palvelevat yleensä puoli vuotta.
Koulutushaarat
Marcellin Berthelot

Marcellin Pierre Eugène Berthelot (25. lokakuuta 1827 Pariisi, Ranska – 18. maaliskuuta 1907 Ranska) oli ranskalainen kemisti ja poliitikko, joka tunnetaan lämpökemian alalla kehittämästään Thomsenin–Berthelot'n periaatteesta. Hän syntetisoi monia orgaanisia yhdisteitä epäorgaanisista aineista. Hän ei hyväksynyt vitalismin teoriaa. Hän oli Ranskan akatemian jäsen tuolilla 40 vuodesta 1900 kuolemaansa saakka Hän on synteettisen orgaanisen kemian uranuurtajia.

Berthelot oli Collège de Francen professori vuodesta 1864, elinikäinen senaattori vuodesta 1881, Ranskan opetusministeri 1886–1887, ulkoministeri 1895–1896 ja Ranskan tiedeakatemian sihteeri vuodesta 1889. Hänen orgaanisia yhdisteitä koskevat tutkimustuloksensa sisältyvät pääosin teokseen Chimie organique, fondée sur la synthèse (1860). Lämpökemiaa koskevat tutkimukset sisältyvät teoksiin Mécanique chimique, fondée sur la thermochimie (1879) ja La thermochimie (1897). Hän tutki myös kemian historiaa, räjähdysaineita ja kasvifysiologiaa.

Berhtelot'n poika oli merkittävä 1920-luvun alun ranskalainen diplomaatti Philippe Berthelot, joka sotkeutui pankkiskandaaliin ja joutui eroamaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset kemistit
Ranskan akatemian jäsenet
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Ranskan ulkoministerit
Ranskan opetusministerit
Copley-mitalin saajat
Vuonna 1827 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Hupsut vaimot

Hupsut vaimot on yhdysvaltalainen, Erich von Stroheimin ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1922.  National Film Registry on hankkinut sen merkittävien elokuvien kokoelmaansa. 
Elokuva sijoittuu ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen Eurooppaan, jossa vale-kreivi Sergius Karamzin  seikkailee varakkaiden naisten suosiossa. Elokuva oli kallein siihen mennessä kuvatuista elokuvista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Mykkäelokuvasivusto

Vuoden 1922 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Erich von Stroheimin ohjaamat elokuvat
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1934

Vuoden 1934 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Budapestissa. Ohjelmassa oli vain haulikkoammuntaa: Trap ja kyyhkysammunta.

Mitalistit

Lähteet
 Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta
 http://www.hickoksports.com/history/wmenshotgun.shtml#pigeon

Vuoden 1934 urheilu
1934
Budapestin urheilutapahtumat
Minas Morgul (yhtye)

Minas Morgul on saksalainen black metalia ja melodista death metalia soittava yhtye. Se on saanut nimensä J. R. R. Tolkienin Tarussa sormusten herrasta esiintyvästä samannimisestä tornista, jonka nimi tarkoittaa suomeksi ”mustan velhouden tornia”.

Diskografia

Demot 
 First Battle (1998)
 The Dark Age of Revelation (1998)

Albumit 
 Schwertzeit (2002)
 Todesschwadron Ost (2005)
 Aus Blut gemacht (2008)
 Schildfront (2008, Split-Albumi Vargin kanssa)
 Eisengott (2009)
 Ära (2012)
 Kult (2017)

Singlet & EP:t 
 Das Dunkle Reich des Paganlords (2000, EP)
 Niedergang (2018, single)

Aiheesta muualla
http://www.metal-archives.com/bands/Minas_Morgul/11607

Saksalaiset black metal -yhtyeet
Saksalaiset death metal -yhtyeet