joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Euroopan unionin viralliset kielet

Euroopan unionin virallisia kieliä ovat (suluissa EU:n asiakirjoissa käytetty virallinen kielen lyhenne):

 bulgaria (BG)
 englanti (EN)
 espanja (ES)
 hollanti (NL)
 iiri (GA)
 italia (IT)
 kreikka (EL)
 kroatia (HR) 
 latvia (LV)
 liettua (LT)
 malta (MT)
 portugali (PT)
 puola (PL)
 ranska (FR)
 romania (RO)
 ruotsi (SV)
 saksa (DE)
 slovakki (SK)
 sloveeni (SL)
 suomi (FI)
 tanska (DA)
 tšekki (CS)
 unkari (HU)
 viro (ET)

Kaikista unionin tasolla tehdyistä päätöksistä tulee antaa tiedoksianto jossain muodossa kaikilla virallisilla yhteisökielillä.

Katso myös
 Euroopan unionin elinten käännöskeskus

Aiheesta muualla
Euroopan komissio: Viralliset EU-kielet
http://www.kotikielenseura.fi/virittaja/hakemistot/jutut/2003_608.pdf (Yhteisökielestä käsitteenä)

Euroopan unioni
Euroopan kielet
Luettelot kielistä

en:Languages of the European Union#Official EU languages
Book Studio

Book Studio oli vuosina 1977–2005 toiminut suomalainen kirjankustantamo. Se oli keskittynyt julkaisemaan rikos-, sota- ja jännityskirjallisuutta pokkareina. Kustantamo julkaisi 1980- ja 1990-luvuilla muun muassa Stephen Kingin, Dean Koontzin ja Sven Hasselin tuotantoa. 

Book Studion perusti hyvinkääläinen toimittaja Kari Lindgren. Vuonna 2001 hän myi kustantamon Gummerukselle, johon se yhdistettiin neljä vuotta myöhemmin.

Suomen dekkariseura myönsi Book Studiolle Vuoden johtolanka -palkinnon vuonna 1995. Samana vuonna yhtiö sai Kirjakauppaliiton Vuoden kustantaja -palkinnon.

Lähteet
Kari Lindgrenin muistokirjoitus

Viitteet

Suomalaiset kirjankustantamot
Stéphane Moulin

Stéphane Moulin (s. 4. elokuuta 1967 Pariisi) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2021 lähtien hän on toiminut SM Caenin päävalmentajana.

Ura

Moulin aloitti pelaajauransa SCO Angers’ssa vuonna 1984. Hän edusti Division 2:ssa pelannutta seuraa kuuden kauden ajan ja pelasi 127 sarjaottelua. Kesällä 1990 hän siirtyi LB Châteauroux’n paitaan ja edusti joukkuetta kahden kauden ajan. Moulin lopetti uransa SO Châtelleraudais’ssa vuonna 1997.

Valmnennusuransa Moulin aloitti Châtelleraudais’ssa heti pelaajauransa lopettamisen jälkeen vuonna 1997. Moulinin johdolla seura pelasi Ranskan amatööriliiga CFA:ssa ja nousi Moulinin viimeiseksi jääneellä kaudella 2004–2005 Nationaliin. Nousun jälkeen Moulin jätti joukkueen ja siirtyi SCO Angers’n reservijoukkueen päävalmentajaksi. Hän luotsasi joukkuetta kuuden kauden ajan.

Kesäkuussa 2011 Moulinista tuli Angers’n ykkösjoukkueen päävalmentaja. Moulinin debyyttikausi sujui odotuksia heikommin ja aiemmilla kausilla jopa noususta liigaan taistellut Angers notkahti sijalle 11. Luottamus valmentajaan kuitenkin säilyi ja lopulta työ palkittiin kaudella 2014–2015, kun Angers sijoittui sarjassa kolmanneksi ja nousi pääsarjaan 21 vuoden tauon jälkeen. Moulinin johdolla Angers vakiinnutti paikkansa pääsarjaseurana ja sijoittui hänen alaisudessaan parhaimmillaan yhdeksänneksi kaudella 2015–2016. Maaliskuussa 2021 Moulin ilmoitti jättävänsä Angersin kauden jälkeen valmennettuaan seuraa 10 vuoden ajan.

Kesäkuussa 2021 Moulin allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen SM Caenin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Stéphane Moulin

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Ranskalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Evert Merola

Evert Leander Merola (s. 18. huhtikuuta 1902 Lieto) oli suomalainen kirjailija.

Teoksia 
 Kutsumuksen käsky : uskonnollinen kehitysromaani. Kirja, Helsinki 1930
 Liedon palovakuutusyhdistys 1870-1970. 1970
 Liedon osuuspankki 1902-1972: osuuskassaliikkeen vaiheita Liedossa 70 vuoden aikana. Liedon osuuspankki, Lieto 1972

Lähteet 
 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1902 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Misääri

Misääri (<  'kurjuus') on jonkin korttipelin muoto, jossa tavallisesta poiketen pyritään välttämään pisteiden tai tikkien saantia. Joissakin peleissä (esimerkiksi lupaus) misääri tarkoittaa pelikierrosta, jossa pienempi kortti voittaa suuremman.

Lähteet

Korttipelit
Viljo Heinonen (opettaja)

Viljo Armas Heinonen (18. huhtikuuta 1902 Turku – 1982) oli suomalainen rehtori ja kirjailija. 

Heinonen pääsi ylioppilaaksi 1924 Turun lyseosta ja valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 1931. Hän oli Porin yhteislyseossa lehtorina 1932–1969 ja rehtorina 1935–1969. Vuodesta 1969 hän toimi Koulutarvike- ja kirjapainoliike Viljo Heinonen Ky:n toimitusjohtajana.

Heinonen osallistui valkoisten puolella Suomen sisällissotaan ja vuoden 1919 Aunuksen retkikuntaan. Hän jäi Aunuksessa venäläisten vangiksi ollessaan tiedusteluretkellä ja oli sotavankeudessa 1919–1921. Heinonen pääsi lopulta Suomeen Saksan kautta. Hän kirjoitti näistä kokemuksistaan kaksi kirjaa Pari vuotta Venäjän punaisten joukossa ja Kaksi vuotta kuolleena : elettyjä seikkailuja.

Myöhemmin Viljo Heinonen taisteli mm. Summassa Mannerheimin-linjalla Miljoonabunkkerin alueella. Heinonen jäi reserviin kapteenina.

Teoksia 
 Pari vuotta Venäjän punaisten joukossa ; eripainos Uudesta Aurasta. Turku 1921
 Kaksi vuotta kuolleena : elettyjä seikkailuja. Kariston nuorisonkirjoja 59. Karisto 1924
 Lukujen 1-1000 neliöt ja neliöjuuret. Omakustanne, Turku 1934

Lähteet 
 
 Kirjasampo.fi : Viljo Heinonen

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset kirjailijat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Myyntityö

Myynti on yrityksen keino tarjota palveluitaan tai tuotteitaan asiakkaille kasvotusten, puhelimessa, tai sähköisessä vuorovaikutuksessa. Myyntityön kautta yritetään saada asiakas vakuutettua ja ostamaan sitä mitä yrityksellä on tarjolla. Myyntityössä yrityksen edustaja keskustelee asiakkaan kanssa vaihtoehdoista, hyödyistä, ratkaisuista ja mahdollisuuksista, joita yrityksen tuote tai palvelu tarjoaa asiakkaalle. Myynti on yleensä aina kasvotusten tai ns. live-tilassa tapahtuvaa kahden tai useamman ihmisen vuorovaikutusta.

Liikkuva myyntityö 
Liikkuva asiantuntija- tai myyntityö, jossa myyjä matkustaa asiakkaan luo, voi olla sekä psyykkisesti että fyysisesti kuormittavaa. Työterveyslaitoksen tutkimuksen mukaan matkatyötä tekevät ovat kuitenkin melko tyytyväisiä työhönsä. Tyytymättömyyttä aiheuttavat tiedonkulku ja esimiehen ja alainen välinen viestintä. Matkatyö voi heijastua myös perhe-elämään, mistä johtuen ruuhkavuosiaan elävät ovat keskimäärin muita samaa työtä tekeviä tyytymättömämpiä.

Katso myös
Myyjä

Lähteet

Liiketalous
Kampfgeschwader 2

Kampfgeschwader 2 (KG2)() oli Saksan ilmavoimien pommituslentorykmentti toisessa maailmansodassa. Se lensi olemassa olonsa aikana Dornier Do 17, Dornier Do 217 ja Junkers Ju 188 -koneilla.

Perustaminen 
Yksikkö perustettiin toukokuussa 1939 ilmavoimien yksiköitä uudelleen nimettäessä KG252:sta, jonka kalustona olivat Dornier Do 17Z:t. Vanhat kolminumeroiset yhtymänumerot korvattiin yksi ja kaksinumeroisilla. Yhtymät 1-25 kuuluivat perustettuun 1. ilma-armeijaan, Luftflotte 1:een. Rykmentin esikunta sijaitsi Sprottaussa ja molemmat laivueet Liegnitzissä.

Yhtymän uudelleen nimeämisen jälkeen annettiin 4. heinäkuuta 1939 määräys uusista konetunnuksista. Uusissa nelimerkkisissä tunnuksissa ensimmäiset kaksi identifioivat yhtymän tai erillisen laivueen ja KG 2:n tunnuksena oli U5. Toisen ryhmän ensimmäinen merkki oli koneen tunnus ja  jälkimmäinen merkki (kirjain) ilmoitti lentueen tai laivueen esikunnan. Esimerkiksi U5+KH oli KG 2:n 1. lentueen kone tunnuksella K.

Palvelus 
Sodan aikana rykmentti menetti 767 lentokonetta tuhoutuneina ja 158 vaurioituneina. Sen riveissä palvelleista 1 908 sai surmansa tai katosi. Lisäksi 214 jäi sotavangeiksi.

Lähteet

Viitteet 

Luftwaffe (Wehrmacht)
Strömmer

Strömmer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aarno Strömmer (1927–2021), suomalainen ministeri, professori, kaupunginjohtaja ja Suomen Sotaveteraaniliiton puheenjohtaja
 Arne O. Strömmer (1887–1977), suomalainen diplomi-insinööri ja kirjailija
 Bertel Strömmer (1890–1962), suomalainen arkkitehti
 Goony Strömmer (1914–2006), suomalainen arkkitehti ja jazzpianisti
 Gunnar Strömmer (s. 1972), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
 Mia Strömmer (s. 1974), suomalainen moukarinheittäjä
 Rita Strömmer (s. 1968), suomalainen televisiotoimittaja ja kuvaaja
 Tellervo Strömmer (s. 1926), suomalainen tekstiilitaiteilija ja kuvataiteen opettaja
 Werner Strömmer (1847–1901), suomalainen juristi ja Uudenkaarlepyyn pormestari.
Šaiba Arena

Šaiba Arena () on  monikäyttöareena Sotšissa Venäjällä. Šaiba tarkoittaa venäjäksi kiekkoa.

Areenalla pelataan vuoden 2014 talviolympialaisten jääkiekko-otteluita ja myös alle 18-vuotiaiden MM-kisat 2013. Paralympialaisissa siellä pelataan kelkkakiekkoa.

Areena on rakennettu siten että se voidaan myöhemmin siirtää toiseen kaupunkiin. Siihen mahtuu 7000 katsojaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sochi2014: Shayba Arena 

Sotši
Talviolympialaiset 2014
Venäjän jäähallit
Paula Repo

Paula Repo (s. 2. huhtikuuta 1900 Kontiolahti) oli suomalainen lastenkirjailija.

Teoksia 
 Lapsi ja satakieli : eläinsatuja ; kuvittanut Heli Ojanperä. Kustannusisakeyhtiö Aura, Turku 1945

Lähteet 
 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1900 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Kalatalous

Kalatalous tarkoittaa valtion talouden osaa, joka on tienattu kalan pyydystämisellä. 
Kalatalousalan toimintasektorit ovat ammattikalastus, kalanviljely, kalanjalostus, kalatuotteiden markkinointi ja myynti sekä kalastusmatkailu. Myös kalataloustutkimus, sekä -neuvonta, kuin myös kalavesien hoito, luetaan kalatalouteen, sillä ne tukevat ja tiedottavat kalatalouden piirissä olevaa yritystoimintaa. Kalatalousala käyttää hyväksi luonnonvesistöjen ja rakennettujen vesialueiden tuotantomahdollisuuksia ja pyrkii nykyään enemmän samalla huolehtimaan vesistöjen kunnosta, vesieliöiden säilymisestä sekä luonnon monimuotoisuudesta.

Suomen kalatalous työllistaa noin 2 400 työvuoden edestä. Kaikki työ ei kuitenkaan ole päätoimista, koska runsas osa kalatalouden työstä on kausiluonteista, sekä sivutoimista. Näistä työvuosista vesiviljely työllistää noin 350, kalanjalostus noin 700, tukkukauppa 450 ja vähittäiskauppa noin 600 henkilötyövuoden edestä. Rekisteröityneitä ammattikalastajia Suomessa on noin 2 700.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Suomen kalatalous

Seulonnan keskeiset artikkelit
Elintarviketeollisuus
Amazoninajahuaskaliaani

Amazoninajahuaskaliaani (Banisteriopsis caapi), tunnetaan myös nimillä Ayahuasca, Caapi tai Yagé, on eteläamerikkalainen, Amazonin sademetsässä kasvava liaani joka kuuluu akerolakasvien heimoon. Sitä käytetään ayahuascan valmistukseen sen sisältämien harmala-alkaloidien vuoksi. Harmala-alkaloideja ovat harmiini, harmaliini ja tetrahydroharmaliini. Alkaloideja esiintyy kasvin kaikissa osissa. Amazoninajahuaskaliaania kutsutaan myös sielunliaaniksi (ayahuasca = sielun liaani).

Katso myös 
 pilviharmikki

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ITIS: Banisteriopsis caapi 
 United States Department of Agriculture (USDA): Banisteriopsis caapi 
 J. C. Callaway: Various Alkaloid Profiles in Decoctions of Banisteriopsis caapi, Journal of Psychoactive Drugs, Jun 2005 (pdf)
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Banisteriopsis caapi 

Akerolakasvit
Psykedeelit
Lääkekasvit
Sureños

Sureños [suˈɾe.ɲos] (suom. eteläiset) on ryhmä USA:n meksikolaisia jengejä, jotka toimivat meksikolaisen mafian alaisuudessa. Sureñokseen kuuluu satoja jengejä, jotka voivat tunnistaa toisensa sinisestä väristä ja erilaisista tatuoinneista tai käsimerkeistä.

Historiaa 

Amerikassa 1960-luvun loppupuolella USA:n meksikolaiset alkoivat muodostaa vankiloissa ryhmää, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Nuestra Familia. Suurin osa Nuestra Familian jäsenistä oli Pohjois-Kaliforniassa ja valtaosa Meksikon mafian jäsenistä Etelä-Kaliforniassa. Siitä syttyi sota ryhmien välille, jonka jälkeen he alkoivat määritellä itsensä joko nortenoksena eli pohjoislaisena tai surenona eli eteläisenä.

Nykypäivä 

Nykyään Sureños on Kalifornian suurin jengi. Vaikka monet tunnustavatkin olevansa Sureños-jengin jäseniä, Sureños on enemmänkin ikään kuin kattojärjestö, jonka alle on keräytynyt monta eri jengiä, joita johtaa meksikolainen mafia. Sureños on pääosin latinojen, erityisesti meksikolaisten syntyperäisten jengi. Se jakautuu monien eri jengien tapaan setteihin, mitkä ovat jengistä polveutuneita pienempiä joukkoja, jotka saattavat käyttää esimerkiksi eri tunnusväriä tai käsimerkkejä sekä saattavat olla sodassa keskenään. Nykyään suurin osa sureñoista vihaa meksikolaista mafiaa, joka ei enää kuulu Sureñokseen ja toimivat erillisinä jengeinä. Jäsenten lukumäärä on arviolta noin satatuhatta henkilöä. Sureños-jengin jäsenen voi tunnistaa numerosta kolmetoista.

Aiheesta muualla 

Katujengit
Speak Now

Speak Now on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Taylor Swiftin albumi vuodelta 2010. Albumin kaikki kappaleet ovat Swiftin kirjoittamia. Vuoteen 2012 mennessä albumia oli myyty Yhdysvalloissa neljä miljoonaa kappaletta. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Mine”, ”Sparks Fly”, ”Mean” ja ”Back to December”. ”Mean” voitti kaksi Grammy-palkintoa vuonna 2012. Speak Now sai Grammy-ehdokkuuden parhaan country-albumin kategoriassa.

Taustaa
Swift on kirjoittanut kaikki levyn kappaleet yksin. Tyylillisesti kappaleet ovat countrya, jossa on mukana vaikutteita popmusiikista. Levyn ovat tuottaneet Taylor Swift ja Nathan Chapman.

Laulujen sanoissa käsitellään etenkin parisuhdetta ja eroa. ”Mine” on tarina parisuhteesta. Swiftin mukaan kappale kertoo siitä, kuinka oikea ihminen voi saada uskomaan rakkauteen pettymystenkin jälkeen. Kappaleen ”Back to December” on fanien ja kriitikoiden keskuudessa tulkittu kertovan Swiftin ja Taylor Lautnerin erosta, sillä kappalessa ja levyn kansivihossa on viittauksia Lautneriin. Swiftin mukaan kappale on anteeksipyyntö. 

Kappale ”Dear John” käsittelee petetyksi tulemista. Sen on tulkittu kertovan Swiftin suhteesta laulaja John Mayerin kanssa. Swift ei ole vahvistanut laulun kohdetta, mutta Mayer on kertonut haastattelussa olleensa nöyryytetty kuultuaan laulun ja kritisoi Swiftiä laulun julkaisemisesta.

Swift on sanonut kappaleen ”Mean” kertovan kriitikosta, joka arvosteli häntä erityisen ilkeästi. ”Mean” voitti parhaan country-kappaleen ja parhaan soolona esitetyn country-kappaleen Grammy-palkinnot vuonna 2012.

Kappaleet

Singlet
 Mine (2010)
 Speak Now (promo) (2010)
 Back to December (2010)
 Mean (2011)
 The Story of Us (2011)
 Sparks Fly (2011)
 Ours (2011)
 If This Was a Movie (promo) (2011)
 Superman (promo) (2011)

Listasijoitukset

Lähteet

Aiheesta muualla
 Taylor Swift - Music - Speak Now (Deluxe Edition)

Vuoden 2010 albumit
Taylor Swiftin albumit
Karol Csanyi

Karol Csanyi (s. 1991) on unkarilainen jääkiekkoilija, joka pelaa Patriot Budapest -joukkueessa. Kaudella 2011–2012 hän pelasi kaksi ottelua Lev Popradin joukkueessa KHL:ssä.

Aiheesta muualla 
 

Unkarilaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Fritz Lobinger

Fritz Lobinger (s. 22. tammikuuta 1929 Passau) on saksalainen, Etelä-Afrikassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi saksalaiseen Regensburgin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1955 ja nimitettiin eteläafrikkalaisen Aliwalin hiippakunnan johtoon 18. marraskuuta 1987. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. helmikuuta 1988 Wilfrid Fox Napier, jota avustivat Joseph Anthony De Palma ja Everardus Antonius M. Baaij.

Lobinger jäi eläkkeelle 19. huhtikuuta 2004.

Lähteet 

Saksalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Aloe Blacc

Aloe Blacc (oik. Egbert Nathaniel Dawkins III, s. 7. tammikuuta 1979 Orange County, Kalifornia) on yhdysvaltalainen soul-muusikko. Hän aloitti uransa Emanon -nimisessä rap-duossa tuottaja Exilen kanssa. Aloe Blacc nousi suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 2010 julkaistun "I Need a Dollar" -kappaleensa myötä.

Biografia 
Aloe Blacc syntyi Orange Countyssä panamalaisille vanhemmille. Hän aloitti musiikillisen uransa rap-artistina Emanon -nimisessä rap-duossa tuottaja Exilen kanssa. Blacc laulaa myös Aviciin kappaleissa Wake Me Up ja SOS.

Aloe Blacc on naimisissa meksikolais-australialaisen rap-artisti Maya Jupiterin kanssa.

Diskografia

Albumit
 Shine Through (2006)
 Good Things (2010)
 Lift Your Spirit (2013)
 Christmas Funk (2018)
 All Love Everything (2020)

EP:t
 The Aloe Blacc EP (2003)
 The Aloe Blacc EP 2: Me and My Music (2004)
 Energy Live Session: Aloe Blacc & the Grand Scheme (2013)
 Wake Me Up EP (2013)
 Christmas (2015)

Singlet
 "I Need a Dollar" (2010)
 "Loving You Is Killing Me" (2011)
 "Green Lights" (2011)
 "The Man" (2014)
"Same Blood" (2019)

Emanon
 Acid 9 (1998)
 Steps Through Time (2001)
 Imaginary Friends (2002)
 Anon & On (2002)
 The Waiting Room (2005)
 Dystopia (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut
 Aloe Blacc Stones Throw Recordsin sivustolla

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset soullaulajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Kristiina Kolehmainen

Kristiina Kolehmainen (21. marraskuuta 1956 Kotka – 27. maaliskuuta 2012 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsinsuomalainen kirjastonjohtaja. Hän perusti Tukholmaan Serieteket-sarjakuvakirjaston.

Kolehmainen valmistui kirjastonhoitajaksi Suomessa ja muutti Ruotsiin 1985. Hän työskenteli kirjastonhoitajana vuoteen 1995, jolloin hän ryhtyi johtamaan Serieteketiä. Häntä on kutsuttu ”ruotsalaisen sarjakuvan äidiksi” ja ”ruotsalaisen pienlehdistön madonnaksi”. Hän perusti Small Press Expon, josta ajan myötä tuli Tukholman sarjakuvafestivaali, jonne kokoontui sarjakuvan merkkihenkilöitä ympäri maailman. Hän vei ruotsalaista sarjakuvaa maailmalle, mutta myös edisti suomalaista sarjakuvaa Ruotsissa.

Kolehmainen menehtyi maaliskuussa 2012 syöpään, jota hän oli sairastanut pitkään.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Muistokirjoitus Sisu-radiossa

Kirjastonhoitajat
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Kansallisomaisuus

Kansallisomaisuus on valtion omistuksessa olevaa omaisuutta, useimmiten maata tai metsää. Myös luonnonvarat voidaan laskea kansallisomaisuudeksi. Omaisuus, joka on yrityksen tai yksityisen ihmisen hallinnassa, on yksityistä omaisuutta.

Suomessa 
Suomessa kansallisomaisuudeksi lasketaan kalastusoikeus, joidenkin yleisten rakennusten omistusoikeus, valtionyhtiöt ja yleiset metsät.

Katso myös 
 Yksityinen omistusoikeus

Lähteet 

Esineoikeus
Tosi

Tosi voi tarkoittaa seuraavia:

 tosi, totuusarvo 
 tosi-kvarkki, myös top-kvarkki, yksi kvarkeista
 Tosi, seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Giuseppe Tosi (1916-1981), italialainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti
 Luigi Tosi (1763-1845), italialainen katolinen piispa
 Pietro Paolo Tosi (1714-1800), italialainen katolinen piispa

Katso myös 

 totuus
Kaupungissa on tulevaisuus

Kaupungissa on tulevaisuus on Risto Jarvan ohjaama lyhyt dokumenttielokuva vuodelta 1967. Dokumentin tilasi  Postisäästöpankki PSP. Myöhempiä Jarvan samalle tilaajalle tekemiä lyhytelokuvia ovat Nainen ja yhteiskunta (1968) ja Maaseudun tulevaisuus? (1970).

Palkinnot 
 Valtion elokuvapalkinto 1967 (15 000 mk).
 Parhaan lyhytelokuvan Jussi 1968

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Jussi-palkitut elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
Risto Jarvan ohjaamat elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 1967 suomalaiset elokuvat
Yhteiskunnalliset elokuvat
Giacomo Babini

Giacomo Babini (22. helmikuuta 1929 Alfero – 1. marraskuuta 2021 Arezzo) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Arezzo-Cortona-Sansepolcron hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tubunae in Mauretanian titulaaripiispaksi 25. heinäkuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni D’Ascenzi, jota avustivat Abele Conigli ja Angelo Scapecchi.

Babini sai 7. joulukuuta 1991 nimityksen Pitigliano-Sovana-Orbetellon ja 13. heinäkuuta 1996 Grosseton piispaksi. Hän erosi tehtävistään Grosseton hiippakunnan johdossa 17. marraskuuta 2001.

Vuonna 2010 Babinin väitettiin syyttäneen juutalaisia kirkon piiristä paljastuneisiin hyväksikäyttötapauksiin liittyvän kritiikin taustavoimaksi. Hänen väitettiin lisäksi nimittäneen juutalaisia historiallisiksi Jumalan tappajiksi. Babini itse kuitenkin kiisti kommentit. Häntä oli myös aiemmin syytetty juutalais- ja homovastaisista puheista.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset piispat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Jorge Bernal Vargas

Jorge Bernal Vargas (s. 28. helmikuuta 1929) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Kristuksen legioonan papiksi 15. syyskuuta 1957 ja nimitettiin Chetumalin prelaatiksi sekä Velefin titulaaripiispaksi 7. joulukuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Mario Pio Gaspari, jota avustivat José de Jesús Garcia Ayala ja Luis Guízar y Barragán.

Bernal Vargas erosi titulaarihiippakunnan johdosta 15. helmikuuta 1978, mutta jatkoi toimintaansa prelaattina. Hänen aikanaan alueprelatuurin nimi vaihdettiin Cancún-Chetumaliksi. Hän jäi eläkkeelle 26. lokakuuta 2004.

Lähteet 

Meksikolaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Kitka (elokuva)

Kitka on Risto Jarvan ohjaama luontodokumentti vuodelta 1963. Se on julkaistu Ruusujen aika -elokuvan DVD:n bonusmateriaalina. Kitka-elokuvassa ei ole puhetta.

Palkinnot 
Valtion elokuvapalkinto 1964 (10 000 mk).
Kari Rydmanin parhaan musiikin Jussi 1964.

Aiheesta muualla 
 

Jussi-palkitut elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
Risto Jarvan ohjaamat elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 1963 suomalaiset elokuvat
Aristodemos Kymeläinen

Aristodemos Kymeläinen (; n. 550–490 eaa.), lempinimeltään Malakos, "pehmeä" tai "lempeä", oli Kymen tyranni. Hän oli menestyksekäs kansanmies, joka syrjäytti vallassa olleet aristokraatit ja nousi itse valtaan tyrannina. Hänet murhattiin noin vuonna 490 eaa.

Elämä 

Aristodemos oli ylhäistä syntyperää. Hän voitti strategoksena toimiessaan etruskit Clusiumin ja Arician välisessä sodassa vuosina 524 ja 506 eaa. Tämän jälkeen Aristodemos teki itsestään Kymen tyrannin saatuaan kansansuosion puolelleen ja hankkiuduttuaan kaupungin ylimystöstä eroon kuoleman- ja maastakarkotustuomioilla. Näin hän toimi kymeläistä oligarkiaa vastustaneen demokraattisen liikkeen johtajana. Aristodemos turvasi asemansa ympäröimällä itsensä henkivartijoilla ja palkkasotureilla. Hän määräsi maanpakoon karkotettujen ylimystön jäsenten jälkeläiset työhön maaseudulle ja sai näin nämä pois kaupungista.

Aristodemoksella oli suuri vaikutus kaupungin poliittiseen ja yhteiskunnalliseen elämään. Orjia vapautettiin ja heille annettiin kansalaisuus; kansalaiset riisuttiin aseista ja poliittisesta toiminnasta; ja kaupungin nuoriso sai kasvatuksen, jota aikalaiset pitivät epämiehekkäänä ja heikentävänä. Noin vuonna 495 eaa. käydyn Regillus-järven taistelun jälkeen Tarquinius Superbus pakeni hänen hoviinsa ja kuoli siellä.

Toimiensa ansiosta Aristodemos onnistui pitämään vallan itsellään useita vuosia. Noin vuonna 490 eaa. maanpakoon karkotetut ylimystön jäsenet poikineen saivat Kymen jälleen hallintaansa campanialaisten ja palkkasotureiden avustamana. Aristodemos ja hänen perheensä surmattiin.

Jälkimaine 

Diogenes Laertioksen mukaan Hermippos luki Aristodemoksen Kreikan seitsemän viisaan joukkoon, yhtenä seitsemästätoista ehdokkaasta.

Lähteet 

Antiikin tyrannit
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
400-luvulla eaa. kuolleet
RFSU

RFSU (lyhenne sanoista Riksförbundet För Sexuell Upplysning) on vuonna 1933 Elise Ottesen Jensenin perustama puoluepoliittisesti, ammatillisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton aatteellinen järjestö. RFSU markkinoi kondomeja ja muita tuotteita, sekä tukee seksuaalikasvatusta, mielipiteenmuokkausta, seksuaalipolitiikkaa, klinikoita, koulutiedottajia ja paljon muuta.

RFSU AB tytäryhtiöineen (Suomen RFSU Oy Suomessa) vastaa RFSU:n tuotteiden myynnistä ja markkinoinnista. Suomessa toiminnan tuotot menevät kansainväliseen työhön RFSU-järjestön kautta. RFSU itse on voittoa tavoittelematon järjestö.

Aiheesta muualla
RFSU Suomi

Lähteet 

Ruotsalaiset järjestöt
Ehkäisy
Helsingin Sanomain Säätiö

Helsingin Sanomain Säätiö on yksityinen, yleishyödyllinen säätiö. Sen tarkoituksena on edistää ja tukea korkeatasoista tutkimusta ja sananvapauden toteutumista. Erityisesti säätiö tukee viestintään liittyvää tutkimusta ja tulevaisuuden ennakointiin tähtäävää tutkimusta. Tehtäväänsä säätiö toteuttaa jakamalla apurahoja ja ylläpitämällä Päivälehden arkistoa ja Päivälehden museota. Nimensä arkisto ja museo ovat saaneet Helsingin Sanomien edeltäjästä Päivälehdestä, joka ilmestyi vuosina 1889–1904.

Toiminnallaan säätiö haluaa olla kehittämässä suomalaista viestintäteollisuutta ja olla vaikuttamassa erityisesti sanomalehden menestykseen tulevaisuudessakin. Vuosittain säätiö käyttää yleishyödylliseen toimintaansa noin viisi miljoonaa euroa. Tästä summasta apurahoina ja stipendeinä jaetaan noin kolme miljoonaa euroa. Helsingin Sanomain Säätiö perustettiin vuonna 2005, kun Helsingin Sanomain 100-vuotissäätiö ja Päivälehden arkistosäätiö yhdistettiin.

Helsingin Sanomain Säätiö jakaa apurahoja pääasiassa viestintään ja viestintäteollisuuteen liittyvään tutkimukseen. Se myöntää apurahoja myös viestinnän alalta väitelleille tohtoreille ulkomailla tehtävää tutkimusta varten. Lisäksi säätiö myöntää keskivälillä uraansa oleville toimittajille stipendejä jatko-opiskeluun ulkomaisissa huippuyliopistoissa Britanniassa, Kiinassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Säätiö järjestää kilpailuja, joiden tarkoituksena on synnyttää uusia innovaatioita journalismiin ja viestintäteollisuuteen sekä vahvistaa alan monipuolista kehitystä.

Säätiön yliasiamiehen Heleena Savelan seuraajaksi nimitettiin vuoden 2015 lopussa Ulla Koski. Säätiön toiminnasta teetettiin vuonna 2017 laaja vaikuttavuusarviointi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Säätiön kotisivut

Suomalaiset säätiöt
Helsingin Sanomat
Taisto – koulujen kisa

Taisto - koulujen kisa on Yle TV2 -kanavalla ohjelma, jossa yläkoululaiset kilpailevat liikkumalla.  Se liittyy Nuoren Suomen Taisto School Power -kampanjaan. Viimeisessä jaksossa selvisi, mikä on 200 koulusta paras ja sai "Taistotittelin". Sen sai Liperin koulu. Aku Hirviniemen ja Krista Kososen, Duudsonien Jarpin sekä nyrkkeilijä Eva Wahlströmin tehtävä on saada yläkoululaiset liikkeelle.

Jaksot

1. jakso
Taisto-koitos alkaa, jossa tsemppaamassa näyttelijät Aku Hirviniemi ja Krista Kosonen, Duudsonien Jarppi sekä nyrkkeilijä Eva Wahlström.
Ensiesitys Ma 28.05.2012

2. jakso
Aluekisat alkaa, jossa koulujen joukkueet tavoittelevat finaalipaikkaa. Turku on ensimmäisenä kolmesta aluekisasta. Ronja Salmi juontajana. 
Ensiesitys Ti 29.05.2012

3. jakso
Kolmesta aluekisasta toisena on Oulu. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
Ensiesitys Ke 30.05.2012

4. jakso
Kolmannessa viimeisessä aluekisassa on Tampere, jossa tsemppaamassa Duudsonien Jarppi ja Eva Wahlström. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
Ensiesitys To 31.05.2012

5. jakso
Taiston finaali, jossa jännittämässä mukana Aku Hirviniemi ja Eva Wahlström. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
Ensiesitys Pe 01.06.2012

Suomalaiset televisiosarjat
Pier Giacomo De Nicolò

Pier Giacomo De Nicolò (11. maaliskuuta 1929 Cattolica – 3. huhtikuuta 2021) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja katolisen kirkon diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 12. huhtikuuta 1952 ja nimitettiin Martanae Tudertinorumin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Costa Ricaan 14. elokuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Casaroli, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Giovanni Locatelli.

De Nicolò sai 11. helmikuuta 1993 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Syyriaan ja 21. tammikuuta 1999 Sveitsiin ja Liechtensteiniin. Hän jäi eläkkeelle 8. syyskuuta 2004.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Pyhän istuimen diplomaatit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
John Aloysius Mone

John Aloysius Mone (22. kesäkuuta 1929 Glasgow – 14. lokakuuta 2016 Greenock) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Glasgow’n arkkihiippakuntaan 12. kesäkuuta 1952 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abercornian titulaaripiispaksi 24. huhtikuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thomas Joseph Winning, jota avustivat Joseph Devine ja Charles McDonald Renfrew.

Mone sai 8. maaliskuuta 1988 nimityksen Paisleyn piispaksi. Hän jäi virasta eläkkeelle 7. lokakuuta 2004.

Lähteet 

Brittiläiset piispat
Katoliset piispat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Ann-Marie Lairolahti

Ann-Marie Kristel Lairolahti (os. Nummila) (s. 15. heinäkuuta 1991 Salo) on suomalainen karateka. Hän edustaa karateseura Salon Ipponia, ja hänen valmentajanaan toimii Jukka Koivunen. 50 kg painoluokassa otteleva Lairolahti voitti nuorten EM-pronssia vuonna 2009 Pariisissa.

Lairolahti kilpaili ensimmäisen kerran yleisen sarjan arvokisoissa vuonna 2010, sijoittuen sarjassaan (50 kg) seitsemänneksi. Samana vuonna Lairolahti voitti ensimmäisen Pohjoismaiden-mestaruutensa ja myöhemmin hän on saavuttanut myös hopeaa ja pronssia. Urallaan hän on saavuttanut jo viisi yleisen sarjan Suomen-mestaruutta ja edustanut Suomen maajoukkuetta vuodesta 2007 alkaen.

Aiheesta muualla 
http://www.sportelite.fi/index.php?node_id=18385
http://salonippon.typepad.com/

Suomalaiset karatekat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Kwasniewskin ruokavalio

Kwasniewskin ruokavalio on puolalaisen lääkäri Jan Kwaśniewskin (s. 1937) suunnittelema korkearasvainen ja vähähiilihydraattinen ruokavalio. Kwaśniewski itse käyttää ruokavaliostaan nimitystä Optimaalinen ruokavalio, ja hänen mukaansa se kohentaa paitsi ruumiillista myös henkistä terveyttä. Kwasniewskin ruokavalio on tunnetumpi Puolassa kuin muualla maailmassa.

Kwasniewskin ruokavaliossa annetaan tarkat ohjeet makroravintoaineiden suhteille: 1 osa proteiinia, 2,5–3,5 osaa rasvaa ja 0,5–0,8 osaa hiilihydraattia. Jos tavoitellaan laihtumista, rasvan määrää voidaan vähentää. Proteiinin päivittäinen grammamäärä määräytyy kaavalla pituus – 100. Täten esimerkiksi 180 sentin pituisen ihmisen tulisi syödä 80 grammaa proteiinia, 200–280 grammaa rasvaa ja 40–64 grammaa hiilihydraattia päivässä. Kaavaa voi hiukan muuttaa oman vartalotyypin mukaan.

Kwasniewski painottaa ruoka-aineiden valinnassa niiden biologista arvoa eli ravintopitoisuutta. Hän suosittelee erityisesti munankeltuaista, sisäelimiä, luuydintä, sianlihaa, rasvaisia juustoja ja kermaa. Hiilihydraateista Kwasniewski suosittelee tärkkelystä kuten perunaa, sekä kasviksia, kunhan ei liian suuria määriä. Ruokailukertoja tulisi päivässä olla kaksi tai yksi. Ketoosia Kwasniewski ei suosittele.

Kirjallisuutta
 Jan Kwasniewski: Optimal Nutrition (1999) ISBN 978-8387534134
 Jan Kwasniewski: Homo Optimus (2000) ISBN 978-8387534165

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Erityisruokavaliot
Jakob Snellman

Jakob Snellman (24. heinäkuuta 1784 Kokkolan maaseurakunta – 25. huhtikuuta 1832 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi uransa aikana tullilaitoksen johtajana ja Uudenmaan läänin varamaaherrana.

Jakob Snellmanin vanhemmat olivat Lohtajan kirkkoherra Johan Snellman (k. 1800) ja hänen 1. puolisonsa Katarina Sidensnöre. Snellman opiskeli Turun akatemiassa ja suoritti tuomarintutkinnon 1803.

Snellman sai laamannin arvonimen 1817. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1809 Albertina Julin (vuorineuvos John Jacob von Julinin sisar). Heidän poikansa oli Viipurin hovioikeuden presidentti, senaattori John Snellman.

Virkaura 
Hänen virkauransa käsitti seuraavia tehtäviä:
 Turun hovioikeuden auskultantti 1803
 Vaasan hovioikeuden auskultantti 1803
 Savon ja Karjalan läänin varalääninsihteeri 1805
 Oulun läänin lääninsihteeri 1807
 Asiantuntija Porvoon valtiopäivillä 1809
 Turun ja Porin läänin lääninsihteeri 1816
 Päätullijohtokunnan ylitirehtööri 1822
 Senaatin valtiovaraintoimituskunnan esittelijäsihteeri 1828
 Senaatin yleinen esittelijäsihteeri 1828
 Painotarkastuskomitean esimies 1830
 Hämeen läänin vt. maaherra 1831
 Uudenmaan läänin varamaaherra 1831.

Lähteet 
 
 Hämeenlinnan kaupungin historia (Snellmanin toiminta Hämeen läänin vt. maaherrana.)

Valtionlaitosten johtajat
Vuonna 1784 syntyneet
Vuonna 1831 kuolleet
Jean Bolland

Jean Bolland (muita nimimuotoja Jean de Bolland, Johannes Bollandus) (18. elokuuta 1596 Julémont (nyk. osa Herveä) – 12. syyskuuta 1665 Antwerp) oli jesuiittapappi ja Espanjan Alankomaista kotoisin ollut merkittävä hagiografi.

Bolland opiskeli Maastrichtin ja Antwerpenin jesuiittakouluissa ja opetti sen jälkeen humanistisia tieteitä Roermondissa, Den Boschissa, Brysselissä ja Antwerpenissä. 1620 hän aloitti teologian opinnot Louvainin yliopistossa. 1662 hän sai papiksivihkimyksen ja hänestä tuli  Mechlinin jesuiittakoulun prefekti.

Jesuiittojen Espanjan Alankomaiden maakunnan priori kutsui hänet vuonna 1630 Antwerpeniin tutkimaan vastikään kuolleen hagiografi Heribert Rosweyden jäämistöä. Bolland asetti tehtävän vastaanottamiselle kaksi ehtoa: että hän saisi vapaasti muokata Rosweyden suunnitelmaa siten kuin hän itse sen ymmärsi ja että Rosweyden aineisto pitäisi varata hänen yksinomaiseen käyttöönsä. Priori Jacques van Straten hyväksyi ehdot, ja Bolland siirtyi Mechlinin koulusta Antwerpeniin, missä hänestä tuli Latinalaisen seurakunnan johtaja, ja hän vastasi Acta Sanctorumin saattamisesta julki.

Bolland aloitti laatimalla kunnianhimoisen suunnitelman. Rosweyde oli rajoittanut hänen alkuperäisten tekstien pyyntöntsä Espanjan Alankomaiden ja lähiseutujen kirjastoihin. Bolland esitti pyynnöt yhteistyökumppaneille kaikkialla Euroopassa. Rosweyde oli ehdottanut ainoastaan alkuperäisten tekstien julkaisemista, ilman kommentaareja ja selityksiä, mutta Bolland päätti julkaista kaiken tiedon, mitä hän löytäisi jokaisesta pyhimyksestä ja tämän kultista, aloittaa kunkin tekstin selvityksellä sen kirjoittajasta ja historiallisesta arvosta ja liittää mukaan selitykset. 

Bolland oli jo pian Antwerpeniin saapumisensa jälkeen onnistunut saamaan hyvään järestykseen tammikuun pyhimyksiin liittyvät asiakirjat, ja oli löytänyt niille julkaisijaksi Jan van Meursin. Hänen työskenneltyään Antwerpenissä viisi vuotta tuli ilmeiseksi, että tehtävä oli yhdelle ihmiselle liian suuri. Bolland pyysi apulaisia, ja pyyntöä tuki Liessiesin luostariin apotti Antoine de Wynghe. Godfrey Henschen määrättiin 1635  aloittamaan työ helmikuun pyhimysten parissa, ja Bolland itse keskittyi tammikuun pyhimyksiä käsittelevien teosten painotyöhön. Henschen teki työtä Acta Sanctorumin julkaisemisen parissa kuolemaansa saakka, vuoteen 1681.

Vuonna 1659 Bolland sai avukseen kolmannen jesuiitan, Daniel van Papenbroekin, joka loppujen lopuksi teki suurimman työn 18-osaisen Acta Sanctorumin hyväksi. Van Papenbroek ja Henschen kiertelivät 1660-1662 Saksassa, Ranskassa ja Italissa etsimässä asiakirjoja luostareista ja kirjastoista.

Pyhimyskultin tutkimusta harjoittavan belgialaisen Bollandistien seuran nimi juontuu Bollandista.

Lähteet
Bollandistit, Catholic Encyclopedia, 1913

 Vuonna 1596 syntyneet
Vuonna 1665 kuolleet
Jesuiitat
Belgialaiset papit
Belgialaiset henkilöt
Elisabet II:n timanttiriemujuhla

Elisabet II:n timanttiriemujuhla (Diamond Jubilee) on tilaisuuksien sarja, jolla juhlistettiin vuonna 2012 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren Elisabet II:n 60 vuotta kestänyttä hallintokautta. Elisabet II nousi valtaan 6. helmikuuta 1952. Timanttivuotta juhlittiin pitkin kevättä ja kesää. Pääjuhlat olivat 2.–5. kesäkuuta, jolloin britit saivat kaksi vapaata arkipäivää.

Thamesjoella purjehti 3. kesäkuuta sunnuntaina iltapäivällä noin tuhannen veneen laivue, jota 60 vuotta vallassa ollut kuningatar itse johti. Tapahtumaan osallistui koko kuninkaallinen perhe. Ympäri maata järjestettiin kuningattaren kunniaksi myös perinteisiä katujuhlia ja kylätapahtumia.

Tapahtuman yhteydessä järjestettiin myös konsertti, joka televisioitiin suorana useaan maahan. Konserttialueella oli noin 10 000 katsojaa, jotka olivat valikoituneet arvonnan kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen juhlaohjelma 

Timanttiriemujuhla
Juhlapäivät
2012
Britannian Grand Prix 2012

Britannian Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 Santander British Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 8. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla, Englannissa.

Kilpailun voitti Red Bullin Mark Webber, joka ohitti Fernando Alonson kilpailun viimeisillä kierroksilla. Voitto jäi Webberin uran viimeiseksi.

Red Bullin voittaessa valmistajan palkinnon otti palkintokorokkeella vastaan Peter Prodromou. Kuljettajien haastattelut palkintokorokkeella suoritti entinen Formula 1 -kuljettaja Jackie Stewart. Kyseessä oli ensimmäinen kerta kun kuljettajien haastattelut suoritettiin palkintokorokkeella.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Vapaat harjoitukset 
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Nico Hülkenbergin tilalla ja HRT:n Dani Clos ajoi Narain Karthikeyanin tilalla.

Tulokset

Aika-ajot 

 Nico Hülkenbergin ja Charles Picin sijoitusta pudotettiin viidellä lähtöruudulla vaihdelaatikon vaihtamisen takia.
 Kamui Kobayashin sijoitusta pudotettiin viidellä lähtöruudulla edellisen kilpailun kolaroinnin takia.
 Jean-Éric Vergnen sijoitusta pudotettiin kymmenellä lähtöruudulla edellisen kilpailun kolaroinnin takia.

Kilpailu 

 Vitali Petrov vetäytyi kilpailusta moottorin hajottua ruutuunajokierroksella.

Johtokierrokset

Sijoitukset kilpailun jälkeen 
Kymmenen kärki osakilpailun jälkeen.

Muuta 
 Mark Webberin uran viimeinen voitto.
 Red Bullin 30. voitto.

Katso myös 
 GP2 Britannian Grand Prix 2012
 GP3 Britannian Grand Prix 2012
 Porsche Supercup Britannian Grand Prix 2012

Lähteet

Aiheesta muualla 

Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2012
Britannian Grand Prix
Avitsafoni

Avitsafoni on vesiliukoinen diatsepaamin aihiolääke, jota voidaan annostella intramuskulaarisesti.

Veren entsyymit hajottavat avitsafonin diatsepaamiksi, ja sitä käytetään pääasiallisesti vastalääkkeenä organofosfaattimyrkytykseen.

Katso myös 
Bentsodiatsepiinit

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Pro-diazepam 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Avizafone 

PKV-lääkkeet
Klooriyhdisteet
Boogie Woogie (elokuva)

Boogie Woogie on brittiläinen komediaelokuva vuodelta 2009, jonka on ohjannut Duncan Ward. Elokuvan pääosissa näyttelevät Gillian Anderson, Alan Cumming, Heather Graham, Danny Huston ja Christopher Lee.

Boogie Woogie sijoittuu taidemaailmaan nykyaikaisessa Lontoossa. Elokuvan käsikirjoittajana toimi Danny Moynihan, joka oli myös kirjoittanut alkuperäisen samannimisen romaanin, joka julkaistiin vuonna 2000.

Elokuva sai ensi-iltansa Skotlannissa 26. kesäkuuta 2009 Edinburghin kansainvälisillä elokuvajuhlilla, jonka jälkeen Boogie Woogie pääsi rajoitettuun levitykseen Britanniassa 16. huhtikuuta 2010.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Brittiläiset komediaelokuvat
Vuoden 2009 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Lundgren

Lundgren tai Lundgrén on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Bo Lundgren (s. 1947), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
 Carl Gustaf Lundgren (1779–1854), suomalainen kuparipiirtäjä
 Daniel Lundgren (s. 1985), ruotsalainen este- ja kestävyysjuoksija
 Dolph Lundgren (s. 1957), ruotsalainen näyttelijä
 Heljä Lundgrén-Laine (s. 1967), Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylihoitaja
 Hjalmar Leopold Lundgrén (1854–1938), suomalainen kenraaliluutnantti
 Carl Gustaf Lundgren (1779–1854), suomalainen kuparipiirtäjä
 Jeffrey Lundgren (1950–2006), yhdysvaltalainen lahkojohtaja ja rikollinen
 Karl Fredrik Lundgrén, "Ukko Lundgrén" (1836–1925), suomalainen kelloseppä ja pelimanni
 Max Lundgren (1937–2005), ruotsalainen kirjailija ja käsikirjoittaja
 Moa Lundgren (s. 1998), ruotsalainen maastohiihtäjä
 Niclas Lundgren (s. 1989), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Svante Lundgren (s. 1960), suomalainen teologi ja yhteiskunnallinen vaikuttaja
 Tyra Lundgren (1897–1979), ruotsalainen kuvanveistäjä, keramiikkataiteilija, lasitaiteilija ja kuvanveistäjä.
Morse

Morse voi tarkoittaa seuraavaa:

Sukunimi
 Barry Morse (1918–2008), brittiläinen näyttelijä.
 David Morse (s. 1953), yhdysvaltalainen näyttelijä.
 Margaret Morse Nice (1883–1974), yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
 Melvin Morse (s. 1953), yhdysvaltalainen lastenlääkäri ja neurotieteilijä.
 Neal Morse (s. 1960), yhdysvaltalainen säveltäjä.
 Robert Morse (1931–2022), yhdysvaltalainen näyttelijä.
 Samuel Morse (1791–1872), skotlantilainen taidemaalari, lennättimen ja morseaakkosten keksijä.
 Steve Morse (s. 1954), yhdysvaltalainen kitaristi ja säveltäjä.
 Theodore Morse (1873–1924), yhdysvaltalainen lauluntekijä.

Tiede ja tekniikka 

 morseaakkoset, sähkötyksessä käytetyt pisteistä ja viivoista koostuvat kirjainten koodit
 morsekartio, eräissä työkaluissa moottorista tulevan akselin ja kiinnittimen välinen kiinnitys- ja lukitusstandardi
 Morse-potentiaali, molekyylien välinen vuorovaikutus.

Muita 
 komisario Morse, kirjailija Colin Dexterin teoksissa esiintyvä fiktiivinen poliisi
 Komisario Morse, vuosina 1987–2000 tehty englantilainen tv-sarja
Luonnontieteiden ja metsätieteiden tiedekunta

Luonnontieteiden ja metsätieteiden tiedekunta on Itä-Suomen yliopiston tiedekunta, joka tarjoaa luonnontieteen ja metsätieteen alan opetusta. Tiedekunta sijaitsee kahdella kampuksella. Toinen näistä on Joensuussa ja toinen Kuopiossa. Tiedekunnassa on kuusi laitosta (fysiikka ja matematiikka, biologia, kemia, sovellettu fysiikka, ympäristötiede ja tietojenkäsittelytiede) ja yksi osasto (metsätiede). Tiedekuntaan kuuluu lisäksi Mekrijärven tutkimusasema sekä SIB Labs -infrastruktuuriyksikkö.

Opetettavat aineet ja perustutkinnot
Tiedekunnassa voi suorittaa alempana korkeakoulututkintona joko luonnontieteiden kandidaatin tai maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon ja ylempänä korkeakoulututkintona joko filosofian maisterin tai maatalous- ja metsätieteiden maisterin tutkinnon.

Tiedekunnassa opetetaan yhteensä 11:tä eri pääainetta, joista pelkästään Joensuussa opetettavia on seitsemän ja pelkästään Kuopiossa opetettavia on kolme. Molemmilla kampuksilla opetettavia aineita on yksi.

Pääaineista Kuopiossa opetettavia ovat
Biotieteet
Sovellettu fysiikka
Ympäristötiede

Pääaineista Joensuussa opetettavia ovat
Biologia
Fysiikka
Kemia
Kemistitutkija
Matematiikka
Metsätiede
Tilastotiede

Molemmilla kampuksilla opetettava pääaine on tietojenkäsittelytiede.

Lisäksi tiedekunta on mukana 11:ssä eri kansainvälisessä maisteriohjelmassa.

Jatkotutkinnot

Tiedekunnassa on mahdollista suorittaa jatkotutkintona lisensiaatin tai tohtorin tutkinto kaikista tiedekunnassa opetettavista pääaineista. Aineesta riippuen tiedekunnasta valmistuu joko filosofian lisensiaatiksi tai tohtoriksi tai maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatiksi tai tohtoriksi. Lisäksi Kuopion kampuksella on mahdollisuus suorittaa ammatillisena jatkokoulutuksena sairaalafyysikon erikoistumiskoulutus. Lisäksi tiedekunta on mukana yhteensä 18:ssa eri tutkijakoulussa, joista kuusi on Itä-Suomen yliopiston koordinoimia. Loppuja koordinoidaan jostakin muusta suomalaisesta yliopistosta.

Tutkimus 

Tiedekunnassa tehdään luonnontieteellistä perustutkimusta. Tutkimuksen erityisiä painopistealueita ovat fotoniikka, lääketieteellinen ja laskennallinen fysiikka, ilmastonmuutos, metsäekosysteemi ja bioenergia, luonnon eliöyhteisöihin ja ihmisen terveyteen kohdistuva ympäristöstressi, metsänarviointi ja metsäsuunnittelu, yhteiskuntatieteellinen ympäristötutkimus sekä uudet materiaalit. Tiedekunnassa työskentelee kaksi akatemiaprofessoria ja tiedekunta on mukana neljässä huippututkimusyksiköissä, jotka ovat kansallisia tai pohjoismaisia.

Lähteet

Luonnontieteiden ja metsätieteiden tiedekunta
T-luokitus

T-luokitus on Suomen puolustusvoimien vuonna 2008 käyttöön ottama luokitus. Luokituksen saanut asevelvollinen ei voi suorittaa varusmiespalvelusta oman vaarallisuutensa vuoksi.

T-luokituksen tekee poikkeukselliseksi se, ettei se välttämättä perustu lääkärin diagnoosiin eikä edes terveydellisiin syihin. Jokainen T-luokituksen saava arvioidaan erikseen.

Aiheesta muualla 
 Puolustusvoimat luokitellut noin 50 nuorta vaaralliseksi – Ilta-Sanomat
 Ruotuväki: ”Vaarallisia alokkaita” tuplasti – Uusi Suomi
 T-luokalla taataan turvallisuus – Keskisuomalainen
 Entistä useamman asepalvelus evätään vaarallisuussyistä – T-luokituksen saaneiden määrä tuplaantui – Taloussanomat
 T-luokiteltujen asevelvollisten määrä kasvaa – Satakunnan Kansa 

Suomen puolustusvoimat
Varusmiespalvelus Suomessa
Mauritshuis

Mauritshuis on taidemuseo Haagissa Alankomaissa. Barokkirakennus oli aiemmin kreivi Johan Mauritsin asunto. Nykyisin siinä on taidemuseo, jolla on laaja taidekokoelma, johon kuuluu muun muassa hollantilaisten maalarien, kuten Johannes Vermeerin, Rembrandt van Rijnin, Jan Steenin, Paulus Potterin ja Frans Halsin, sekä saksalaisen Hans Holbein nuoremman maalauksia. Kokoelmissa on nykyisin lähes 800 maalausta.

Mauritshuis rakennettiin vuosina 1636–1641 Jacob van Campenin ja Pieter Postin suunnittelemana. Kaksikerroksisessa symmetrisessä rakennuksessa oli neljä asuntoa ja aula. Kussakin asunnossa oli etuhuone, suurempi ja pienempi huone sekä vaatehuone. Rakennuksessa oli alun perin myös kupoli, joka – samoin kuin suuri osa rakennuksen sisätiloista – tuhoutui tulipalossa vuonna 1704. Rakennuksen restaurointi aloitettiin neljä vuotta myöhemmin.

Valtio osti Mauritshuisin vuonna 1820 taidekokoelmiaan varten. Museo avattiin kaksi vuotta myöhemmin, jolloin esillä oli kuninkaallinen maalauskokoelma ja kuriositeettikokoelma. Museo oli valtion alaisuudessa, kunnes vuonna 1995 perustettiin säätiö ja museo yksityistettiin. Rakennus on yhä valtion omaisuutta, mutta säätiö vuokraa sitä.

Teoksia kokoelmissa
 Tohtori Tulpin anatomianluento
 Turbaanipäinen tyttö

Katso myös
Rijksmuseum, Amsterdam

Aiheesta muualla

Mauritshuisin verkkosivut

Barokin arkkitehtuuri
Alankomaiden taidemuseot
Haagin rakennukset ja rakennelmat
Baltian puolustuskorkeakoulu

Baltic Defence College, epävir. Baltian puolustuskorkeakoulu, (BALTDEFCOL tai BDCOL) on Baltian maiden sotilas- ja siviilijohtajien koulutusta antava englanninkielinen sotakorkeakoulu Viron Tartossa. Se kouluttaa upseereja lähinnä Baltian maista Virosta, Latviasta ja Liettuasta, mutta opiskelijoita on myös muista Euroopan maista kuten Ukrainasta ja Romaniasta. Korkeakoulu perustettiin jo ennen Baltian maiden Nato-jäsenyyttä. 

Perustamissopimuksen allekirjoittivat 1998 Baltian maat Viro, Latvia ja Liettua yhteisiin tarpeisiinsa, ja se aloitti toimintansa vuonna 1999. Puolustuskorkeakoulun yhtenä tavoitteena on myös jakaa sotilastietoa ja -taitoa osallistuvien maiden kesken.

Koulu sijaitsee Riia tänav 12:ssa rakennuksen oikeanpuoleisessa siivessä. Keskeiset opetustilat ovat Björn von Sydow Hall, joka on nimetty Ruotsin puolustusministerin Björn von Sydow mukaan, ja Admiral Cowan Hall, nimetty brittiläisen R. Adm. Sir Walter Cowanin mukaan, joka oli Viron ja Latvian apuna niiden itsenäisyyssodissa 1919—1920. Kolmas opetussali on  Baltic Way Room, joka on saanut nimensä Baltian maita yhdistävän Baltian tien mukaan.

Opetushenkilöstö ja tuki
Opetushenkilöstöä korkeakoulussa on Saksasta, Ranskasta, Skandinavian maista, Sveitsistä ja Yhdysvalloista. Projektia tukevat useat länsimaat ja Baltic Sea Security Assitance Group (BALTSEA). Ruotsilla on johtava asema projektin tukemisessa.

Kurssit 
Puolustuskorkeakoulu tarjoaa kolme erilaista kurssia. Pääpaino on JCGSC-kurssilla, joka antaa yleisesikuntaupseerikoulutuksen. Vuodesta 2004 lähtien on tarjottu HCSC-kurssia, joka on Nato-akkreditoitu OF-4/5-tason upseerikoulutus. Korkeakoulussa on myös mahdollista opiskella virkamiehille tarkoitettua turvallisuuteen ja maanpuolustukseen perehdyttävää kurssia (CSC). Opiskelijoiksi hyväksytään henkilöitä EU- ja Nato-maista sekä Nato-rauhankumppanuusmaista.

Joint Command and General Staff Course (JCGSC)
Higher Command Studies Course (HCSC)
Civil Servants Course (CSC)

Komentajat 
Baltian puolustuskorkeakoulun ensimmäinen komentaja oli tanskalainen prikaatikenraali Michael Hesselholt Clemmesen, joka jäi eläkkeelle vuonna 2004. Siitä lähtien komentaja on vuorotellen kustakin Baltian maasta.

 2004–2007 prikaatikenraali Algis Vaičeliūnas (Liettua);
 2007–2010 prikaatikenraali Gundars Ābols (Latvia);
 2010–2012 prikaatikenraali Meelis Kiili (Viro);
 2012–2016 kenraalimajuri  Vitalijus Vaikšnoras (Liettua);
 2016–2020 kenraalimajuri Andis Dilāns (Latvia);
 2020– prikaatikenraali Ilmar Tamm (Viro)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Baltian puolustuskorkeakoulun viralliset sivut
Puolustuskorkeakoulu Viron puolustusministeriön sivuilla 

Sotakorkeakoulut
Tarton oppilaitokset
Viron yliopistot
Viron asevoimat