joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vaihteenvalitsin

Vaihteenvalitsin (arkikielessä vaihdekeppi) on auton tai muun moottoriajoneuvon hallintalaite, jolla kuljettaja ohjaa vaihteiston toimintaa. Se on useimmiten sijoitettu etuistuinten väliin lattialle, mutta joissain automalleissa on käytetty myös niin sanottua rattivaihdetta, jossa valitsin sijaitsee ohjauspylväässä. Vaihteenvalitsimen toimintaperiaate on erilainen riippuen siitä, onko ajoneuvossa manuaali- vai automaattivaihteisto.

Manuaalivaihteiston vaihteenvalitsin 

Manuaalivaihteisessa ajoneuvossa vaihteet on sijoitettu H-kaavion mukaisesti ja kuljettaja voi vaihtaa vaihteita missä järjestyksessä haluaa. Eteenpäin menevät vaihteet on lähes aina sijoitettu samalla tavalla, mutta peruutusvaihteen sijainti vaihtelee. Lisäksi vaihteenvalitsimessa on usein lukitus, joka estää peruutusvaihteen kytkemisen vahingossa. Peruutusvaihteen valitsemiseksi vaihteenvalitsinta on esimerkiksi painettava tai nostettava.

Automaattivaihteiston vaihteenvalitsin 

Automaattivaihteisessa autossa kuljettajan ei tarvitse vaihtaa eteenpäin menevää vaihdetta itse, vaan automatiikka tekee sen hänen puolestaan. Vaihteenvalitsimessa on yleisesti käytetty asentoja P (park), R (reverse), N (neutral) ja D (drive), joilla kuljettaja valitsee ajosuunnan: D on eteenpäin ajamista varten ja R on peruutusvaihde. N-asennossa vaihteisto on vapaalla ja P-asentoa käytetään pysäköitäessä, jolloin vaihteisto on lukittuna eivätkä ajoneuvon pyörät liiku. Nykyaikaisessa automaattivaihteistossa vaihteenvalitsin on usein täysin sähköinen, eikä siitä ole mekaanista yhteyttä vaihdelaatikkoon.

Aiheesta muualla 

Autotekniikka
Voimansiirto
Natron

Natron on avoimen lähdekoodin ohjelmisto visuaalisiin tehosteisiin (digital compositing). Ohjelmassa on vaikutteita saman tyyppisistä ohjelmista kuten Nuke ja Adobe After Effects.

Ohjelma on saatavilla eri alustoille kuten Linux, macOS ja Windows.

Ohjelmaa on sponsoroitunut INRIA-instituutti ja sitä ovat kehittäneet pääasiassa kaksi henkilöä: pääkehittäjä Alexandre Gauthier-Foichat ja hänen mentorinsa Frédéric Devernay.

Lähteet 

Videonmuokkausohjelmat
Animaatio-ohjelmistot
Linux-ohjelmat
macOS-ohjelmat
Windows-ohjelmat
Henrik Johan von Knorring

Henrik Johan von Knorring (5. marraskuuta 1748 Mouhijärvi – 30. elokuuta 1814 Ulvila) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Von Knorringin vanhemmat olivat  majuri Karl Reinhold von Knorring ja Sofia Juliana Kurck. Von Knorring tuli ylioppilaaksi 1761. Hän oli kersantti Porin läänin jalkaväkirykmentissä 1763, vänrikki 1769, luutnantti 1777, kapteeni 1780 ja majuri 1789. Von Knorring jäi sotavangiksi Porrassalmen taistelussa 1789, sotapalveluksesta hän erosi 1793. Hän oli aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Von Knorringin serkku oli eversti, valtiopäivämies Henrik Gustaf von Knorring.

Lähteet

 Suomalaiset sotilaat
 Suomalaiset aateliset
 Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
 Porvoon valtiopäivät
 Vuonna 1748 syntyneet
 Vuonna 1814 kuolleet
Sabine Baring-Gould

Sabine Baring-Gould (28. tammikuuta 1834 – 2. tammikuuta 1924) oli englantilainen pappi, kirjailija ja kansanlaulujen kerääjä. Hän kirjoitti tai toimitti julkaistavaksi yli 200 teosta. Muun muassa Pelastusarmeijan suosima marssilaulu ”Onward, Christian Soldiers” sekä joululaulu ”Gabriel’s Message” ovat Baring-Gouldin sanoittamia.

Baring-Gould keräsi laajan kokoelman englantilaisia kansanlauluja Devonin ja Cornwallin alueilta. Laulut julkaistiin vuosina 1889–1907. Baring-Gouldin oma kirjallinen tuotanto käsittelee muun muassa pyhimysten elämäkertoja, kummituksia, ihmissusia sekä keskiajan myyttejä.

Yksityiselämä
Baring-Gould avioitui vuonna 1868 villatehtaassa työskennelleen Grace Taylorin kanssa. Ennen avioliiton solmimista Taylorin piti asua kaksi vuotta toisella paikkakunnalla Baring-Gouldin sukulaisten luona oppimassa keskiluokkaisia tapoja.

Baring-Gould kuului isänsä puolelta Baringin kauppiassukuun, jonka jäsenet perustivat Barings-pankin vuonna 1762. Hänen isoäitinsä veli oli tutkimusmatkailija Edward Sabine, ja äidin puoleinen isoisä oli kuninkaallisen laivaston amiraali Francis Bond.

Teokset

Suomennettu teos
 Ihmissusien kirja (The book of were-wolves, being an account of a terrible superstition); Suom.  Anu Korpinen, Eero Korpinen. Helsinki: Salakirjat 2014 ISBN 978-952-5774-48-1

Muut
The Book of Were-Wolves, being an account of a terrible superstition (1865)
Curious Myths of the Middle Ages (1866)
The Lives of the Saints (1872)
Yorkshire Oddities, Incidents and Strange Events (1874)
Grettir the Outlaw: a story of Iceland (1890)
A Book of Nursery Rhymes (1897)
A Book of Ghosts (1904)
Songs of the West: Folksongs of Devon & Cornwall (1905)
Devonshire Characters and Strange Events (1908)
Cornish Characters and Strange Events (1909)
Family Names and their story (1910)
A Book of Folklore (1913)

Lähteet

Aiheesta muualla

Englantilaiset kirjailijat
Brittiläiset papit
Folkloristit
Vuonna 1834 syntyneet
Vuonna 1924 kuolleet
Kirjallisuusvuosi 1776

Kirjallisuusvuosi 1776 käsittelee vuoden 1776 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Antti Lizeliuksen toimittama ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti, Suomenkieliset Tieto-Sanomat alkoi ilmestyä (näytenumero ilmestyi jo 1775).
 Suomenkielisen Raamatun uudistettu painos ilmestyi.
 Vaasaan perustettiin Suomen toinen kirjapaino Vaasan hovioikeuden ja lääninhallituksen painatustarpeiden vuoksi. Kirjanpainaja Georg Londicer muutti tätä varten Tukholmasta kuninkaan lupakirjan turvin. Paino sai perustajansa mukaan nimen Londicerin kirjapaino. Sittemmin hänen poikansa jatkoi painon toimintaa.
 Filosofi David Hume tunnusti kuolinvuonnaan olevansa teoksen A Treatise of Human Nature (1739) kirjoittaja. Teos oli aikanaan julkaistu ilman kirjoittajan nimeä, kuten useat muutkin Humen teokset.

Julkaisuja 

 Ueda Akinari – Ugetsu monogatari ('Kuutamon ja sateen tarinoita')
 Ignacy Krasicki – Mikołaja Doświadczyńskiego przypadki (ensimmäinen puolankielinen romaani)
 Thomas Paine – Common Sense (julkaisu kyseenalaisti brittien oikeuden hallita Pohjois-Amerikan siirtomaita)
 Adam Smith – An Inquiry into the Nature and Causes of the Wealth of Nations (suom. Kansojen varallisuus, 1933)

Palkintoja

Lähteet 

1776
1776
Lucy (nimi)

Lucy on naisen etunimi. Se on Lucia-nimen englantilainen vastine. Nimi merkitsee ’valotarta’; sen pohjana on latinan ’valo’-sanan (lux) genetiivimuoto lucis.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Lucy on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 220–230 naisella. Lucy-nimeä ei esiinny almanakassa, mutta Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa koirien nimipäiväkalenterissa Lucyn nimipäivä on 13. joulukuuta.

Tunnettuja Lucy-nimisiä
Lucy Bronze (s. 1991), englantilainen jalkapalloilija
Lucy Davis (s. 1973), englantilainen näyttelijä
Lucy Davis (s. 1992), yhdysvaltalainen esteratsastaja ja olympiamitalisti
Lucy Diakovska (s. 1976), saksalais-bulgarialainen laulaja ja lauluntekijä
Lucy Doraine (1898–1989), unkarilainen näyttelijä
Lucy Gordon (1980–2009), englantilainen näyttelijä
Lucy Graham (s. 1996), skotlantilainen jalkapalloilija
Lucy Griffiths (s. 1986), englantilainen näyttelijä
Lucy Hale (s. 1989), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
Lucy Hannah (1875–1993), pitkäikäinen yhdysvaltalainen
Lucy Webb Hayes (1831–1889), Yhdysvaltain presidentin Rutherford B. Hayesin puoliso
Lucy Lawless (s. 1968), uusiseelantilainen näyttelijä ja laulaja
Lucy Lee-Robbins (1865–1943), yhdysvaltalais-ranskalainen taidemaalari
Lucy Liu (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä
Lucy McBath (s. 1960), yhdysvaltalainen poliitikko
Lucy Maud Montgomery (1874–1942), kanadalainen kirjailija
Lucy Morton (1898–1980), brittiläinen uimari ja olympiavoittaja
Lucy O’Reilly Schell (1896–1952), yhdysvaltalainen kilpa-autoilija
Lucy Parsons (n. 1853–1942), yhdysvaltalainen ammattiyhdistysaktiivi ja anarkisti
Lucy Peng (s. 1973), kiinalainen yritysjohtaja ja miljardööri
Lucy Pinder (s. 1983), englantilainen malli
Lucy Punch (s. 1977), englantilainen näyttelijä
Lucy Simon (1940–2022), yhdysvaltalainen laulaja, musiikkituottaja, teatteri- ja elokuvasäveltäjä
Lucy Spoors (s. 1990), uusiseelantilainen soutaja ja olympiamitalisti
Lucy Staniforth (s. 1992), englantilainen jalkapalloilija
Lucy Stitzer (s. 1961), yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja miljardööri
Lucy Hobbs Taylor (1833–1910), yhdysvaltalainen hammaslääkäri
Lucy Weber (s. 1952), yhdysvaltalainen poliitikko

Kuvitteellisia Lucy-nimisiä
 Lucy Carmichael, päähenkilö televisiosarjassa The Lucy Show
Lucy Mancini, henkilöhahmo romaanissa Kummisetä ja siihen perustuvassa elokuvassa
 Lucy Miller, nimihenkilö elokuvassa Lucy
Lucy Pevensie, yksi päähenkilöistä kirjasarjassa Narnian tarinat 
 Lucy Ricardo, päähenkilö televisiosarjassa Lucy ja minä

Nimi muissa yhteyksissä
Lucy, vuonna 1974 löydetty esihistoriallisen ihmisapinan fossiili
”Lucy in the Sky with Diamonds”, The Beatlesin kappale, jonka mukaan fossiili on nimetty
Lucy Loves Stories, suomalainen elokuvatuotantoyhtiö

Lähteet

Etunimet
Anne Lockhart

Anne Kathleen Lockhart (s. 6. syyskuuta 1953 New York City, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Lockhart on näytellyt lähinnä sivuosia, lisäksi hän on ääninäyttelijä ja suosittu mainoskasvo. Lockhartin rooleista tunnetaan eritoten Sheba televisiosarjassa Taisteluplaneetta Galactica.

Ura 
Anne Lockhart näytteli jo nelivuotiaana lyhytelokuvassa T Is for Tumbleweed, lisäksi hän näytteli mainoksissa, mutta pääpaino oli kuitenkin koulunkäynnissä. Vuosina 1959–1962 Lockhart oli kreditoimattomana esiintyjänä äitinsä June Lockhartin tähdittämässä televisiosarjassa Lassie. Vuonna 1965 hänellä oli kreditoitu rooli sarjassa Death Valley Days, minkä jälkeen hän on näytellyt yli 60 roolia.

Lockhartilla on ollut roolitehtäviä muun muassa televisiosarjoissa Ritari Ässä, Simon & Simon, Murhasta tuli totta ja Diagnoosi: Murha. Vuonna 1979 Lockhart näytteli luutnantti Shebaa televisiosarjassa Taisteluplaneetta Galactica; hän oli mukana yhdessätoista jaksossa. 2000- ja 2010-luvuilla Lockhartilla on ollut pieniä roolitehtäviä muun muassa sarjoissa NCIS Rikostutkijat, West Wing, Studio 60 ja Chicago Fire.

Valkokankailla Lockhart debytoi lännenelokuvassa Jory (1973). Sittemmin hän näytteli muun muassa trillerissä Sunburst (1975), seikkailuelokuvassa Joyride (1977), komediassa Hambone and Hillie (1983) ja kauhukomediassa Troll (1986). Lockhartin ura on jatkunut lähinnä sivurooleissa, kuten poliisin osa elokuvassa Big Bad John (1990) ja Marion Rosen osa perhedraamassa Dakota's Summer (2014).

Lockhart on näytellyt myös mainoksissa ja ääninäyttelijänä.

Sukutausta 
Lockhartin vanhemmat ovat näyttelijä June Lockhart ja John F. Maloney. Hänen äitinsä vanhemmat Gene Lockhart ja Kathleen Lockhart olivat myös näyttelijöitä. Anne Lockhart varttui Brentwoodissa Kaliforniassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Battlestarwiki: Anne Lockhart

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
John Colicos

John Colicos (10. joulukuuta 1928 Toronto, Kanada – 6. maaliskuuta 2000 Toronto) oli kanadalainen näyttelijä. Arvostusta hän sai eritoten Shakespeare-näyttelijänä, tunnettuutta sitä vastoin Baltarin roolistaan televisiosarjassa Taisteluplaneetta Galactica. Colicos näytteli teatterielokuvissa koko 1900-luvun jälkipuoliskon, mutta vain jokunen rooli sai mainittavaa huomiota.

Ura 
John Colicos debytoi Montreal Repertory Theatren lavalla. Vuonna 1951 hänet valittiin parhaaksi näyttelijäksi Dominion Drama -festivaalissa. Hän näytteli englantilaisessa Old Vic -teatterissa kuningas Learia vain 22-vuotiaana, ja oli nuorin näyttelijä, joka on tulkinnut kyseisen roolin. Vuonna 1956 Colicos näytteli New Yorkissa Orson Wellesin tuottamassa Kuningas Learissa, ja 1957 hän osallistui Shakespearen näytelmiä esittävään Stratford-festivaaliin. Colicos näytteli muun muassa Hamletissa ja Kesäyön unelmassa. Vuonna 1964 hän näytteli Stratfordissa menestyksekkäästi Kuningas Learin nimiroolin. Colicos sai suitsutusta myös Winston Churchillin roolistaan Rolf Hochhuthin näytelmässä Soldiers, jota esitettiin New Yorkissa ja Lontoossa.

Colicosin ensimmäinen merkittävä valkokangasrooli oli Thomas Cromwellin osa elokuvassa Anne of the Thousand Days (1970). Sittemmin Colicos näytteli muun muassa elokuvissa Raid on Rommel (1971), Scorpio (1973), Drum (1976) ja Postimies soittaa aina kahdesti (1981).

Televisiossa Colicos näytteli vuodesta 1953 aina vuosisadan loppuun. Rooleja kertyi kymmenittäin, mukaan lukien Korin rooli tieteissarjassa Star Trek (1967) ja Matthew Kendallin rooli villinlännen sarjassa Karjatila High Chaparral (1970).

Colicosin tunnetuin televisiorooli on Lorne Greenen näyttelemän Adaman antagonisti Baltar tieteissarjassa Taisteluplaneetta Galactica (1978–1979).

Galactican jälkeen Colicosin merkittävä televisiorooli oli Mikkos Cassadine saippuatuotannossa General Hospital (1981). Colicos näytteli myös toimintasarjassa Charlien enkelit (1979) ja tieteissarjassa Star Trek: Deep Space Nine (1994–1998), jossa hän uusi Korin roolinsa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Memory Alpha: John Colicos
Battlestarwiki: John Colicos

Kanadalaiset näyttelijät
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Ljudmila

Ljudmila on slaavilainen naisen etunimi. Sen merkitys on ’kansan rakastama’. Rinnakkaismuotona on käytössä nimiasu Ludmila.

Suomessa Ljudmila-nimisiä naisia on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 370 ja Ludmila-nimisiä noin 260.

Tunnettuja Ljudmiloja ja Ludmiloja
Pyhä Ludmila (k. 920-luvulla), Böömin ruhtinatar ja suojeluspyhimys, tšekkiläisten valistaja  
Ljudmila Aleksejeva (1927–2018), venäläinen toisinajattelija ja ihmisoikeusaktivisti
Ljudmila Anokina (1919–2012), Neuvostoliittoa edustanut keihäänheittäjä
Ludmila ”Lída” Baarová (1914–2000), tšekkiläinen näyttelijä
Ljudmila Beljakova (s. 1994), venäläinen jääkiekkoilija
Ludmila Blonska (s. 1977), ukrainalainen seitsenottelija
Ljudmila Bragina (s. 1943), Neuvostoliittoa edustanut keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja
Ludmila Cristea (s. 1986), moldovalainen painija ja judoka
Ludmila Dvořáková (1923–2015), tšekkiläinen oopperalaulaja
Ljudmila Džigalova (s. 1962), Neuvostoliittoa edustanut ukrainalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
Ludmila Engquist (s. 1964), neuvostoliittolaissyntyinen ruotsalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja
Ludmila Formanová (s. 1974), tšekkiläinen keskimatkojen juoksija
Ljudmila Frolova (s. 1953), Neuvostoliittoa edustanut maahockeypelaaja ja olympiamitalisti
Ljudmila Galkina (s. 1972), venäläinen pituushyppääjä
Ljudmila Gurtšenko (1935–2011), venäläinen näyttelijä ja laulaja
Ljudmila Kitšenok (s. 1992), ukrainalainen tennispelaaja
Ljudmila Koltšanova (s. 1979), venäläinen pituushyppääjä
Ljudmila Kondratjeva (s. 1958), Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija ja olympiavoittaja
Ljudmila Kostjukevitš (s. 1964), valkovenäläinen pikaluistelija
Ljudmila Litvinova (s. 1985), venäläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti
Ljudmila Markianova (s. 1941), karjalainen kielitieteilijä
Ljudmila Novak (s. 1959), slovenialainen europarlamentaarikko
Ljudmila Pavlitšenko (1916–1974), neuvostoliittolainen tarkka-ampuja
Ljudmila Petruševskaja (s. 1938), venäläinen kirjailija
Ljudmila Putina (s. 1958), Venäjän presidentin Vladimir Putinin entinen puoliso
Ljudmila Rudenko (1904−1986), venäläinen shakinpelaaja
Ljudmila Ševtsova (s. 1934), Neuvostoliittoa edustanut keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja
Ludmila da Silva (s. 1994), Ludmila, brasilialainen jalkapalloilija
Ljudmila Titova (s. 1946), Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelija ja olympiavoittaja
Ljudmila Tšernyh (s. 1935), ukrainalainen tähtitieteilijä
Ljudmila Turištševa (s. 1952), Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija ja olympiavoittaja
Ljudmila Udobkina (s. 1984), venäläinen rattikelkkailija
Ljudmila Ulitskaja (s. 1943), venäläinen kirjailija
Ljudmila Zykina (1929–2009), venäläinen kansanlaulaja

Kuvitteellisia Ljudmiloja
Ljudmila, henkilöhahmo Mihail Glinkan oopperassa Ruslan ja Ljudmila (1842)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etunimien taivutus: Ljudmila ja Ludmila (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Mosambikinportugali

Mosambikinportugali (port. o português moçambicano) on Mosambikissa puhuttava portugalin muoto. Portugali on maan ainoa virallinen kieli, mutta vain noin 17% koko väestöstä puhuu sitä äidinkielenään. Portugali toimii myös maan monien etnisten ryhmien yhteisenä kielenä. Paikalliset kielet, suurimmaksi osaksi bantukielet, ovat vaikuttaneet mosambikinportugalin ääntämykseen ja sanastoon..

Koska brasilianportugalilla on eniten puhujia koko maailmassa, on mosambikinportugalikin alkanut ottamaan vaikutteita Brasilian variantista. Vaikutteita tulee kirkoissa ja medioissa käytettävästä kielestä..

Sanasto 
Isoimmat erot mosambikinportugalin ja muiden varianttien välillä löytyvät sanastosta.

Lähde:

Lähteet 

Mosambikin kielet
Portugalin murteet
Elinor Wonders Why

Ilona ja luonnon ihmeet () on kanadalainen lastenohjelma, jonka ensiesitys oli vuonna 2020.

Lähtökohta 
Tutkimusaiheinen ohjelma rohkaisee lapsia seuraamaan uteliaisuuttaan, esittämään kysymyksiä, kun he eivät ymmärrä, ja etsimään vastauksia tiedekyselytaitojen avulla. Päähenkilö Ilona, tarkkaavin ja utelias pupupupu Aavikkola (engl. Animal Town), Metsälän (Kalifornian) luonnonmetsän pohjoispuolella, esittelee 3–5-vuotiaille lapsille tiedettä, luontoa ja yhteisöä seikkailuillaan ystäviensä Noora ja Lari kanssa. Jokainen jakso sisältää kaksi 11 minuutin animaatiotarinaa sekä välisisällön, jossa Ilona ja hänen luokkatoverinsa nauttivat joko Taspain laulamisesta kuuluisista luonnontutkijoista tai Ms. Mole lukemasta tarinoita.

Äänirooleissa 

 Markeda McKay - Ilona (Elinor)

 Wyatt White - Lari (Ari)

 Maria Nash - Noora (Olive)

 Lisette St. Louis - Ranger Rabbit

 Colin Doyle - Mr. Rabbit

 Shoshana Sperling - Mrs. Mole

 Ana Sani - Olive's Mom

 Juan Chioran - Taspa (Senor Tapir)

 Dan Darin-Zanco - Mr. Raccoon

 Eric Khou - Rollie

 Nicole Stamp - Ms. Llama

 Paul Bates - Mr. Dog

 Leo Orgil - Tito

 Raoul Bhaneja - Mr. Bat

 Kevin Dennis - Mr. Lion

 Ian Ho - Konsta (Koa)

 Norah Adams - Kamilla (Camilla)

 Abigail Oliver ja Grace Oliver - Mari ja Liisa (Mary and Lizzie)

 Sergio Di Zio - Alejandro Possum

 Callum Shoniker - Silas

 George Buza ja Linda Kash - Baba ja Bibi

 Ron Pardo - Deputy Mouse

 Diane Saleme - Ms. Beaver

 Ellen Dublin - Farmer Bear

 Shoshana Sperling - Ms. Bat

 Cliff Saunders - Mr. Hamster

 Simon Pirso - Santtu (Siggy)

 Elana Dunkelman - Lola

 Mike Petersen - Mr. Beaver

 Derek McGrath - Mr. Hippo

 Eddie Glen - Mr. Antelope

Suomenkieliset ääninäyttelijät 
 Henrietta Lähteenmäki - Ilona 

 Vertti Uusitalo - Lari

 Alissa Kovalainen - Noora

 Karolina Blom 

 Jari Salo 

 Hanna Mönkäre 

 Katja Aakkula

 Jenny Pitkänen

 Anni Kajos 

 Isabel Suvanne

(Käännös: Fiable Oy)

(Tuotanto: Uptempo Oy)

Luettelo jaksoista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Elinor Wonders Why sivuilla 

 

 Ilona ja luonnon ihmeet Yle Areenassa

Lastenohjelmat
Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Kanadalaiset televisiosarjat
Yleisradion hallitus

Yleisradion hallinnosta ja toiminnan asianmukaisesta järjestämisestä huolehtii hallitus, jossa on vähintään viisi ja enintään kahdeksan jäsentä.

Jäsenet eivät saa olla Yleisradion hallintoneuvoston jäseniä eivätkä kuulua yhtiön muuhun ylimpään johtoon. Hallituksen jäsenissä pitää olla suomen ja ruotsin kielen edustus ja riittävän monipuolinen asiantuntemus.

Hallituksen puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan valitsee hallintoneuvosto. Hallituksen jäsenen toimikausi on kalenterivuosi.

Hallituksen tehtävät:

 Yhtiön toimitusjohtajan nimittäminen ja erottaminen
 Yhtiön muun ylimmän johdon valinta
 Seuraavan vuoden talousarvion päättäminen
 Yhtiökokouksen koolle kutsuminen ja siinä käsiteltävien asioiden valmistelu
 Vuosittaisen toimintakertomuksen antaminen yhtiön toiminnasta Viestintävirastolle
 Hallitus valmistelee yhtiön strategian ja nimittää sananvapauslain edellyttämät vastaavat toimittajat.

Hallituksen jäsenet:

Hallituksen valiokunnat:

Tarkastusvaliokunta:
 Thomas Wilhelmsson, pj
 Paulina Ahokas
 Juha Blomberg

Palkitsemis- ja henkilöstövaliokunta
 Katri Viippola, pj
 Kai Huotari
 Lauri Kontro
 Pauliina Mäkelä

Katso myös 

 Yleisradio
 Yleisradion johtoryhmä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Organisaatio: Ylen hallitus

Yle
Fredrik Ehrenmalm

Fredrik Georg Ehrenmalm (14. maaliskuuta 1767 – 25. huhtikuuta 1823 Tenhola) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.

Ehrenmalmin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Samuel Magnus Ehrenmalm ja Renata Juliana Åkerhielm ja puoliso vuodesta 1798 Gustava Charlotta Blomstedt (k. 1827). Ehrenmalm tuli ylioppilaaksi Turussa 1780 ja valmistui filosofian maisteriksi 1876. Hän oli samana vuonna ylioppilas Uppsalassa. Papiksi hänet vihittiin Turun hiippakunnassa 1789. Sandelsin jääkäripataljoonan pataljoonansaarnaaja hänestä oli tullut jo 1786, kuninkaan luvalla alaikäisenä ja ilman pappisvihkimystä. Rykmentinpastori Ehrenmalmista tuli 1789 ja maaherra Magnus Wilhelm Armfeltin kotisaarnaaja samana vuonna. Ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi Ehrenmalm tuli 1790 ja Tenholan kirkkoherraksi  1802. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.

Lähteet

 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
 Suomalaiset aateliset
 Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
 Porvoon valtiopäivät
 Vuonna 1767 syntyneet
 Vuonna 1823 kuolleet
Kirjallisuusvuosi 1773

Kirjallisuusvuosi 1773 käsittelee vuoden 1773 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Christoph Martin Wieland alkoi julkaista Der Teutsche Merkur -nimistä kirjallisuuslehteä Weimarissa. 
 Naisille tarkoitettu aikakauslehti De Nymodiga Fruntimren alkoi ilmestyä Tukholmassa.
 Askewin koodeksina tunnettu koptinkielinen pergamenttikirja tuli esille Lontoossa. Se on yksi harvoista varhaiskristillisistä koptinkielisistä teksteistä.

Julkaisuja 
 José Cadalso – Ocios de mi juventud
 Benjamin Franklin – Rules by Which a Great Empire May Be Reduced to a Small One
 Erik Frosterus – De helsosamma ords eftersyn, : 2 Tim. 1:13. Uti den ordning som d. Lutheri Catechismus, uti des hufwudstycken innehåller; efter de förnämste catecheters anledning, uti enfaldiga frågor och swar förestäld, af Eric Frosterus cap. wid Haukipudas capel
 Johann Wolfgang von Goethe – Götz von Berlichingen (näytelmä 1500-luvulla eläneestä ritarista)
 Johann Gottfried von Herder – Von deutscher Art und Kunst. Einige fliegende Blätter
 Johann Gottfried von Herder – Auszug aus einem Briefwechsel über Ossian und die Lieder alter Völker
 Eerik Juvelius – Trognas tårars skörd, förestäld i högmässo-predikan på tredje söndagen efter påsk år 1773. i St. Clara kyrka

Palkintoja

Lähteet 

1773
1773
Messinkiseipi

Messinkiseipi (Telestes turskyi) on viuhkaeväisten luokkaan ja särkien heimoon kuuluva kalalaji. 

Messinkiseipin enimmäispituus on 25 cm.

Messinkiseipiä tavataan vain Kroatiassa Cikolajoessa, joka on Krkan sivujoki. Sen uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet kuivuus, saasteet ja vedenotto. Lajin arveltiin jo kuolleen sukupuuttoon, mutta uusia yksilöitä tavattiin vuonna 2002.

Lähteet 

Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Särjet (alaheimo)
Uhanalaiset kalat
Timo Miettinen

Timo Miettinen (s. 26. maaliskuuta 1981) on eurooppalaiseen filosofiaan, politiikkaan ja aatehistoriaan erikoistunut tutkija ja Helsingin yliopiston dosentti.

Miettinen väitteli tohtoriksi vuonna 2013. Hänen väitöskirjansa kuului filosofian alaan ja käsitteli Euroopan ideaa Edmund Husserlin ajattelussa (The Idea of Europe in Husserl's Phenomenology: A Study in Generativity and Historicity). Hän on väitöksensä jälkeen tutkinut muun muassa saksalaisen talouspolitiikan historiaa sekä modernin ajan Eurooppa-käsityksiä.

Eurooppalainen Suomi -yhdistys valitsi Miettisen Vuoden eurooppalaiseksi 2021. Hänen ansionaan on kansankielinen kommentointi ja poliittisen päätöksenteon popularisointi.

Miettisen teos Eurooppa: poliittisen yhteisön historia valittiin helmikuussa Vuoden historiateokseksi (2021). Kirja voitti myös vuoden 2021 Kalevi Sorsa -palkinnon.

Teokset
 
 Husserl and the Idea of Europe. Evanston: Northwestern University Press, 2020. ISBN 978-0810141483.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Helsingin yliopiston henkilösivu

Suomalaiset politiikan tutkijat
Suomalaiset filosofit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Claire

Claire on naisen etunimi. Se on Klaara-nimen ranskalainen vastine. Nimi pohjautuu ’puhdasta’ ja ’kirkasta’ merkitsevään latinan sanaan clara, joka on feminiinimuoto adjektiivista clarus.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Claire on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 510 naisella. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.

Tunnettuja Claireja
Claire Aho (1925–2015), suomalainen valokuvaaja
Claire Bloom (s. 1931), englantilainen näyttelijä
Claire Elise Boucher (s. 1988), Grimes, kanadalainen muusikko
Claire Brésolles (s. 1929), ranskalainen pikajuoksija
Claire Bretécher (1940–2020), ranskalainen sarjakuvataiteilija
Claire Castillon (s. 1975), ranskalainen kirjailija
Claire Lee Chennault (1893–1958), Yhdysvaltain ilmavoimien kenraali
Claire Danes (s. 1979), yhdysvaltalainen näyttelijä
Claire Dautherives (s. 1982), ranskalainen alppihiihtäjä
Claire Denis (s. 1948), ranskalainen elokuvaohjaaja
Claire Emslie (s. 1994), skotlantilainen jalkapalloilija
Claire Falkenstein (1908–1997), yhdysvaltalainen kuvanveistäjä
Claire Feuerstein (s. 1986), ranskalainen tennispelaaja
Claire Forlani (s. 1972), englantilainen näyttelijä
Claire Foy (s. 1984), englantilainen näyttelijä
Claire Guyot (s. 1966), ranskalainen näyttelijä ja laulaja
Claire Harris (1937–2018), kanadalainen runoilija
Claire Holt (s. 1988), australialainen näyttelijä
Claire Liu (s. 2000), yhdysvaltalainen tennispelaaja
Claire Lynch (s. 1954), yhdysvaltalainen bluegrasslaulaja
Claire Martin (1914–2014), kanadalainen kirjailija
Claire McCaskill (s. 1953), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
Claire Mitchell-Taverner (s. 1970), australialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja
Claire Oates (s. 1996), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Claire Ouedraogo, burkinalainen nunna ja feministi
Claire de Pourtales (s. 1969), brittiläinen alppihiihtäjä
Claire Rafferty (s. 1989), englantilainen jalkapalloilija
Claire Rutter (s. 1972), brittiläinen oopperalaulaja
Claire Stansfield (s. 1964), englantilainen näyttelijä ja muotisuunnittelija
Claire Trevor (1909–2000), yhdysvaltalainen näyttelijä
Claire Élisabeth de Vergennes (1780–1821), ranskalainen kirjailija
Claire Waldoff (1884–1957), saksalainen laulaja
Claire Williams (s. 1976), Williams F1 -tallin entinen apulaistallipäällikkö
Claire Yarlett (s. 1965), brittiläis-yhdysvaltalainen näyttelijä

Kuvitteellisia Claireja
Claire, henkilöhahmo elokuvassa Clairen polvi
Claire Bennet, henkilöhahmo televisiosarjassa Heroes
Claire Dearing, yksi päähenkilöistä Jurassic World -elokuvassa ja sen jatko-osassa
Claire Dunphy, henkilöhahmo televisiosarjassa Moderni perhe
Claire Littleton, yksi päähenkilöistä televisiosarjassa Lost
Claire Redfield, henkilöhahmo Resident Evil -peleissä, -elokuvissa ja -kirjoissa
Claire Voyant, Musta Leski, Marvel-sarjakuvien supersankari

Nimi muissa yhteyksissä
Lady Claire, ruokaperunalajike

Lähteet

Etunimet
Vestigia terrent

Vestigia terrent (lat.), suomeksi ”jäljet pelottavat” on tokaisu, joka perustuu Aisopoksen faabeliin ”Kettu, leijona ja jalanjäljet”. Faabelin numero Perryn indeksissä on 142.

Alkuperä 

Aisopos kertoo sadussaan, että eläinten kuningas Leijona sairastui ja kutsui muut eläimet luolaansa kuulemaan viimeisen tahtonsa. Ensin luolaan meni vuohi, sitten lammas ja sen jälkeen vasikka. Tämän jälkeen Leijona toipui sen verran, että näyttäytyi luolan suulla, missä näki tapahtumia seuranneen ketun. Leijona kysyi, miksei tämä tullut hänen luokseen osoittamaan kunnioitustaan. Kettu vastasi: ”Pyydän Teidän Majesteetiltanne anteeksi, mutta huomasin eläinten jäljet, jotka menevät luolaan, mutta en nähnyt yksienkään tulevan takaisin. Pysyttelen mieluummin ulkona, kunnes näen sisään menneiden eläinten palaavan.” 

Ilmauksen "vestigia terrent" loi kuitenkin Horatius (65–8 eaa.), joka käytti sitä eräässä kirjeessään.

Merkitys ja käyttö 

Satuun viittasi Platon (427–347 eaa.) dialogissaan Alkibiades I. Siinä Sokrates kertoo rikkauksista, jotka valuvat Spartaan, mutta eivät koskaan tule sieltä pois. Sokrates jatkaa: ”Tulee mieleen se, mitä kettu sanoi leijonalle Aisopoksen sadussa.”  

Aisopoksen tarina opettaa, että helpompi on joutua vihollisen ansaan kuin vapautua sellaisesta.

Lähteet

Viitteet 

Latinankieliset fraasit
Lentävät lauseet
Osip Senkovski

Osip Ivanovitš Senkovski (, ; 31. maaliskuuta 1800 Vilnan lähellä – 16. maaliskuuta 1858 Pietari) oli puolalais-venäläinen journalisti, kirjailija ja orientalisti.

Senkovski syntyi puolalaiseen aatelisperheeseen. Hän sai kotikoulutuksen ja opiskeli Vilnan yliopistossa. Vuosina 1818–1821 hän teki laajan opintomatkan Turkkiin ja Lähi-itään. Vuonna 1822 Senkovski nimitettiin Pietarin yliopiston arabialaisen ja turkkilaisen kirjallisuuden professoriksi. Hän aloitti yliopistossa vertailevan kirjallisuudentutkimuksen ja toimi itämaisen kirjallisuuden kääntäjänä.

Senkovski tutustui Pietarissa Faddei Bulgariniin, Nikolai Gretšiin ja Aleksandr Bestuževiin, jotka tukivat hänen kehitystään venäjänkielisenä kirjailijana (siihen saakka hän oli kirjoittanut etupäässä puolaksi). Senkovski laati matkakuvauksia ja itämaisia kertomuksia ja vuonna 1824 hän perusti Pietariin itämaisen kirjapainon. Senkovskin maine tutkijana kasvoi nopeasti ja vuonna 1828 hänet valittiin Pietarin tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäseneksi. Hän otti suorittaakseen myös poliittisluonteisia hallinnollisia tehtäviä ja työskenteli sensorina.

Vuosina 1830–1835 Senkovski avusti ja toimitti Pietarissa ilmestynyttä puolankielistä humoristista viikkolehteä Bałámut Petersburski. Vuonna 1833 hän otti salanimen Baron Brambeus, jonka alla hän julkaisi venäjänkielisiä humoristisia tapainkuvauksia. Erityisen suosittu oli ironisen kertojahahmon ympärille rakentunut kirja Fantastitšeskije putešestvija Barona Brambeusa (”Paroni Brambeusin mielikuvitukselliset matkat”, 1833), joka sai useita jäljittelijöitä.

Vuodesta 1834 lähtien Senkovski toimitti Biblioteka dlja tštenija -aikakauslehteä, jossa hän pyrki taistelemaan vallankumouksellisia aatteita vastaan. Senkovski piti kaunokirjallisuutta viihteenä ja suuntasi lehtensä laajalle lukijakunnalle, mikä heijastui myös hänen kirjallisuuskritiikissään ja kielenkäytössään. 1830-luvun loppupuolella Senkovski oli yksi Venäjän suosituimmista kirjailijoista, jonka teokset herättivät myös ankaraa kritiikkiä. Senkovskin sivistysharrastuksia ilmensi tietosanakirja Entsiklopeditšeski leksikon (1835–1839), jota hän avusti ja toimitti.

1830-luvun lopulla Senkovski alkoi menettää kiinnostustaan kirjallisuutta ja yliopistoa kohtaan. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1847 ja ryhtyi harrastamaan musiikkia ja valokuvausta. Sensuurin heikennyttyä Nikolai I:n kuoleman jälkeen Senkovski palasi taloutta ja venäläistä identiteettiä koskevilla kirjoituksillaan Syn otetšestva -lehteen vuosina 1856–1858. Ennen kuolemaansa hänellä oli myös uusia lehtihankkeita.

Senkovski oli erikoinen, sulkeutunut luonne, joka yritti ehkä kompensoida alemmuudentunnettaan ironisella suhtautumisella ihmisiin. Hän oli lahjakas ja taitava kirjoittaja, joka ei kuitenkaan myöhemmän arvion mukaan ”luonut kaunokirjallisuudessa mitään kestävää”.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Osip Senkovskin teoksia Lib.ru-sivustolla 

Puolalaiset kirjailijat
Venäläiset filologit
Venäläiset kirjailijat
Venäläiset toimittajat
Orientalistit
Vuonna 1800 syntyneet
Vuonna 1858 kuolleet
John Callahan

John Callahan (1951–2010) oli yhdysvaltalainen pilapiirtäjä ja muusikko, joka asui Portlandissa, Oregonissa. Hänet tunnettiin makaaberien aiheiden ja vammaisuuden käsittelystä pilapiirroksissaan. Vuonna 2018 julkaistiin elämäkertaelokuva Don't Worry, He Won't Get Far on Foot, jossa Callahania näytteli Joaquin Phoenix.

Callahanista tuli neliraajahalvaantunut 21-vuotiaana, kun hän joutui autokolariin. Onnettomuutensa jälkeen hänestä tuli pilapiirtäjä, vaikka vammaisuutensa takia hänen oli vaikea pidellä kynää. Hän aloitti Willamette Weekly -sanomalehden pilapiirtäjänä vuonna 1983.

Callahan oli myös laulaja-lauluntekijä, ja hän julkaisi kirjoittamistaan lauluista albumin nimeltä Purple Winos in the Rain. Hänen pilapiirrostensa pohjalta on tehty kaksi animaatiosarjaa Pelswick sekä Sairasta sakkia, joista kumpikin on esitetty Suomen televisiossa. Callahanin muistelmateos Nouse ylös, John Callahan on myös suomennettu.

Suomennetut teokset

Lähteet

Yhdysvaltalaiset pilapiirtäjät
Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät
Neliraajahalvaantuneet henkilöt
Vuonna 1951 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Jakob af Forselles

Jakob af Forselles (15. syyskuuta 1753 Loviisa – 5. lokakuuta 1835 Loviisa) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Af Forsellesin vanhemmat olivat pormestari, kauppaneuvos Jacob af Forselles ja Johanna Ulrika Schutz ja puolisot vuodesta  1780 Margareta Charlotta Carlsköld (k. 1802) ja vuodesta 1814 Vilhelmina Kristina Reuterskjöld (k. 1815). Af Forselles tuli ylioppilaaksi Uppsalassa 1768 ja oli oikeusrevision toimituskunnan ylimääräinen kanslisti 1770. Hänestä tuli korpraali ja kersantti Itä-Götan ratsuväkirykmentissä 1771 ja samana vuonna kersantti ja vänrikki Björnbergin rykmentissä. Kornetti Suomen kevyessä jääkäriosastossa hän oli 1774, armeijanluutnantti ja tallimestari 1777. Palveluksesta hän erosi majurina 1779. Af Forselles sai sotaneuvoksen arvon 1788. Hän omisti muun muassa Elimäellä Peippolan kartanon ja Pernajassa Sarvsalön. Af Forselles oli aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Ruukinpatruuna, vuorineuvos Henrik Johan af Forselles oli Jakob af Forsellesin veli.

Lähteet

 Suomalaiset sotilaat
 Suomalaiset aateliset
 Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
 Porvoon valtiopäivät
 Vuonna 1753 syntyneet
 Vuonna 1835 kuolleet
Rock Island (Illinois)

Rock Island on kaupunki Illinois’n osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 37 108 asukasta vuonna 2020, joista noin 9,9 prosenttia on syntynyt Yhdysvaltojen ulkopuolella. Kaupungissa sijaitsee tunnettu Rock Island Arsenal -arsenaali. Rock Island on yksi ns. Quad Cities -kaupungeista, joihin kuuluu Illinois’n osavaltiosta Rock Islandin lisäksi Moline ja East Moline, ja Iowan osavaltiosta Davenport ja Bettendorf.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Illinoisin kaupungit
Fredrik Frans Wallenstråle

Fredrik Frans Wallenstråle (30. tammikuuta 1771 Tukholma – 10. joulukuuta 1857 Ekeby, Ruotsi) oli ruotsalaissyntyinen laivanvarustaja, kauppias, kapteeni ja valtiopäivämies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Wallenstrålen vanhemmat olivat kanslianeuvos Fredrik Ulrik Wallenstråle, aiemmin Wallén, ja Märta Silfverstedt ja puoliso vuodesta 1805 Catharina Maria Charlotta de Carnall, maaherra, kenraaliadjutantti Carl Constantin de Carnallin tytär. Wallenstråle palveli ratsumiehenä henkivartiokaartissa vuodesta 1780 ja oli Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian palveluksessa 1785–1802. Armeijan laivaston vänrikki hän oli 1789 ja luutnantti 1790. Kapteenin arvon Wallenstråle sai 1805, samana vuonna kun hän muutti Poriin. Wallenstråle oli kauppias ja laivanvarustaja Porissa vuodesta 1806, Lyttylän kartanon omistaja Ulvilassa vuodesta 1805, Porin tupakkatehtaan omistaja vuodesta 1806 ja Lyttylän telakan omistaja vuodesta 1812. Ruotsiin Wallenstråle muutti viimeistään 1830-luvun alussa. Hän oli aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809. Kauppaneuvoksen arvonimen Wallenstråle sai 1819.

Lähteet

Aiheesta muualla
Fredrik Frans Wallenstråle 1771–1857 Satakunnan museo. Viitattu 27.12.2020

 Ruotsalaiset sotilaat
 Suomalaiset kauppiaat
 Suomalaiset laivanvarustajat
 Suomalaiset aateliset
 Kauppaneuvokset
 Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
 Porvoon valtiopäivät
 Vuonna 1771 syntyneet
 Vuonna 1857 kuolleet
Kirjallisuusvuosi 1770

Kirjallisuusvuosi 1770 käsittelee vuoden 1770 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 

 Isänmaallis-kirjallinen ja musiikillinen Aurora-seura aloitti toimintansa Turussa.
 Tanskassa tuli voimaan rajoittamaton lehdistönvapaus.
 Musiikinhistorioitsija Charles Burney lähti Eurooppaan tarkkaan dokumentoiduille matkoilleen, joiden tarkoituksena oli kerätä aineistoa kirjaan General History of Music.

Julkaisuja 
 Carlo Goldoni – Le pescatrici (libretto)
 André Ernest Modeste Grétry – Silvain (ooppera)
 André Ernest Modeste Grétry – Les deux avares (ooppera)
 Immanuel Kant – De Mundi Sensibilis Atque Intelligibilis Forma et Principiis (professorinväitöskirja)
 Guillaume Thomas Raynal – Histoire philosophique et politique des établissements et du commerce des Européens dans les deux Indes (orjuuden vastainen pamfletti)
 Jean-Jacques Rousseau – Les confessions (elämäkerta, suom. Tunnustuksia, 1938)
 Joseph von Sonnenfels – Freymüthige Erinnerung an die deutsche Schaubühne, über die Vorstellung des Brutus

Palkintoja

Lähteet 

1770
1770
Masi (täsmennyssivu)

Masi voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
 Masi, miehen etunimi
 Masi, Suomen puolustusvoimien käyttämä maastokuorma-auto
 Masi (), yhdysvaltalainen sarjakuva
Masi, Norjan Koutokeinossa sijaitsevan Maasin kylän norjankielinen nimi
 MASI Jeans, suomalainen vaatetuskonserni.
5 Seconds of Summer (albumi)

5 Seconds of Summer on samannimisen australialaisen popyhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 27. kesäkuuta 2014. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”She Looks So Perfect”, ”Don’t Stop”, ”Amnesia” ja ”Good Girls”.

Albumi ylsi listaykköseksi 11 maassa. Suomen virallisella listalla sen paras sijoitus oli neljäs.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Luke Hemmings – laulu ja taustalaulu, rytmikitara, piano
 Michael Clifford – soolokitara, taustalaulu
 Calum Hood – basso, taustalaulu ja laulu, syntetisaattori
 Ashton Irwin – rummut, taustalaulu, lyömäsoittimet, koskettimet

Listasijoitukset

Lähteet 

5 Seconds of Summerin albumit
Vuoden 2014 esikoisalbumit
Sounds Good Feels Good

Sounds Good Feels Good on australialaisen popyhtye 5 Seconds of Summerin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2015. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”She’s Kinda Hot”, ”Hey Everybody!” ja ”Jet Black Heart”.

Albumi ylsi listaykköseksi kahdeksassa maassa. Suomen virallisella listalla sen paras sijoitus oli seitsemäs.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Luke Hemmings – laulu ja taustalaulu, rytmikitara, piano
 Michael Clifford – soolokitara, taustalaulu
 Calum Hood – basso, taustalaulu ja laulu, syntetisaattori
 Ashton Irwin – rummut, taustalaulu, lyömäsoittimet, koskettimet

Listasijoitukset

Lähteet 

5 Seconds of Summerin albumit
Vuoden 2015 albumit
Syn otetšestva

Syn otetšestva (, ”Isänmaan poika”) oli Pietarissa vuosina 1812–1852 ilmestynyt aikakauslehti.

Nikolai Gretšin julkaisema ja toimittama Syn otetšestva perustettiin muokkaamaan yleistä mielipidettä Napoleonin Venäjän-sotaretken aikana. Kerran viikossa ilmestyneessä lehdessä julkaistiin muun muassa Ivan Krylovin sekä myöhemmin Konstantin Batjuškovin, Vasili Žukovskin ja Aleksandr Puškinin runoja. Vuodesta 1816 lähtien sen avustajina toimi useita dekabristeja.

Vuonna 1825 Syn otetšestvan toiseksi toimittajaksi tuli vallanpitäjiä tukevaa konservatiivista linjaa edustanut Faddei Bulgarin. Joka toinen viikko ilmestynyt lehti sulautui vuonna 1829 Bulgarinin Severnyi arhiv -lehteen ja sai nimen Syn otetšestva i Severnyi arhiv. Vuonna 1838 lehti siirtyi kirjakauppias Aleksandr Smirdinin omistukseen ja sen toimittajaksi tuli Nikolai Polevoi. Vuonna 1841 toimittajana työskenteli Osip Senkovski ja vuosina 1842–1844 Konstantin Masalski. Syn otetšestva kamppaili näinä vuosina Mihail Lermontovia, Nikolai Gogolia ja Vissarion Belinskin luonnonmukaista koulukuntaa vastaan. Lehden ilmestymisessä oli tauko vuosina 1844–1846, minkä jälkeen sitä toimitti jälleen Masalski.

Samanniminen Albert Startševskin julkaisema aikakauslehti ilmestyi Pietarissa vuosina 1856–1861. Vuonna 1862 se muutettiin päivälehdeksi, joka lakkautettiin vuonna 1905.

Lähteet

Venäläiset kirjallisuuslehdet
Bayerische Staatsbrauerei Weihenstephan

Bayerische Staatsbrauerei Weihenstephan (Baijerin osavaltion panimo Weihenstephan) on baijerilainen olutpanimo. Panimo on väitetysti maailman vanhin toiminnassa oleva panimo. Panimo on peräisin paikalla sijainneelta benediktiiniluostarilta, jolle vuonna 1040 myönnettiin oluenpano-oikeus. Nykyisin panimon omistaa ja sitä hallinnoi Baijerin osavaltio. Panimon oluet ovat saaneet palkintoja olutkilpailuissa.

Oluita
 Weihenstephaner Hefe Weissbier
 Weihenstephaner Hefeweissbier Dunkel
 Weihenstephaner Korbinian
 Weihenstephaner Kristall Weissbier
 Weihenstephaner Original Helles
 Weihenstephaner Pils
 Weihenstephaner Traditional Bayrisch Dunkel
 Weihenstephaner Vitus

Lähteet

Aiheesta muualla
viralliset kotisivut 

Saksalaiset panimot ja olutmerkit
Valtteri Koskela

Valtteri Koskela (s. 20. lokakuuta 2002 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän pelaa pääasiassa lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä.

Ura

Seuraura 
Koskela on JYPin kasvatti. Hän toimi kaudella 2017–2018 seuran C-nuorten varakapteenina. Koskela oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 3+12=15. Kesäkuussa 2019 hän teki JYPin kanssa kolmivuotisen juniorisopimuksen.

Kaudella 2020–2021 Koskela oli seitsemällä osumallaan JYPin U20-junioreiden eniten maaleja tehnyt puolustaja Ville Ottavaisen kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Koskela pelasi tulokaskautensa aikana kaikkiaan 33 runkosarjaottelua tehopistein 1+7=8. Hänet nostettiin liigajoukkueeseen ensimmäisen kerran 27. joulukuuta 2020 pelattuun vierasotteluun Oulun Kärppiä vastaan, kun JYPin puolustuksesta oli sivussa Roni Allén ja Joni Jurmo. Koskela merkittiin JYPin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 3.58 minuuttia ja Koskela keräsi teholukeman –1. Liigauransa avausmaalin hän teki kuudennessa ottelussaan 20. tammikuuta 2021 Porin Ässiä vastaan. Esa Saksinen valitsi Koskelan ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.

Lokakuussa 2021 Koskela teki JYPin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2025 saakka. Hän pelasi kaudella 2021–2022 loukkaantumisen vuoksi kuitenkin vain seitsemän ottelua seuran U20-joukkueessa ja kahdeksan ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. Koskela ei pelannut kauden aikana otteluakaan SM-liigassa. Alkukauden 2022–2023 hän on pelannut pääasiassa lainalla KeuPassa.

Maajoukkueura 
Koskela pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019. Yhteensä hän on pelannut 20 poikien maaottelua.

Muuta 
Koskelan kaksoisveli Santeri pelaa hyökkääjänä Valtterin joukkuetoverina JYPissä.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
JYPin pelaajat
KeuPa HT:n pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Karri Aho

Karri Aho (s. 6. syyskuuta 2002 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä.

Ura

Seuraura 
Aho on Tampereen Ilveksen kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän toimi seuran C-nuorten kapteenina. Aho oli C-nuorten SM-sarjassa joukkueensa eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudella 2018–2019 hän toimi Ilveksen B-nuorten varakapteenina. Kauden 2019–2020 Aho pelasi suurimmaksi osaksi seuran A-nuorissa, mutta hän debytoi myös miesten peleissä pelattuaan kahdeksan ottelua lainalla Mestis-joukkue KOOVEE:ssä tehopistein 1+4=5.

Maaliskuussa 2020 Aho teki Ilveksen kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2020–2021 seuran U20-junioreissa, kunnes siirtyi Mestis-kauden käynnistyttyä lainalle KOOVEE:hen. Aho pelasi siellä suurimman osan kaudestaan saaden tililleen 26 runkosarjaottelua tehopistein 6+6=12 ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän oli runkosarjassa joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Aho debytoi kauden aikana myös Ilveksen SM-liigajoukkueessa, saaden tililleen kaksi runkosarjaottelua. Hän teki liigadebyyttinsä 27. joulukuuta 2020 vieraissa KooKoota vastaan, kun joukkueen puolustuksesta olivat sivussa Niko Peltola, Santeri Airola ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pelannut Santeri Hatakka. Lisäksi NHL-lainapuolustajat Juuso Välimäki ja Lassi Thomson olivat poistuneet Ilveksestä. Aho merkittiin debyytissään joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.05 minuuttia. 

Kaudella 2021–2022 Aho pelasi SM-liigassa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin lainalla KOOVEE:n Mestis-joukkueessa. Maaliskuussa 2022 Aho teki Ilveksen kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura 
Aho pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuoden 2022 joulukuussa 2021 käynnistyneessä turnauksessa. Hän nousi Suomen kisajoukkueeseen jälkikäteen ennen matkustamista Kanadaan, kun Rami Määttä joutui jättämään turnauksen väliin. Turnaus kuitenkin keskeytettiin useassa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartojen vuoksi. Ahoa ei valittu Suomen joukkueeseen enää elokuussa 2022 pelattuun uuteen MM-turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut kymmenen nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.

Pelityyli 
Pelimies.com -sivuston toimittaja Toni Rajamäen mukaan Aho on vahva joukkuepelaaja, joka ei anna tuumaakaan periksi. Rajamäen mukaan hän blokkaa laukauksia, taklaa ja avaa peliä hyvin, mutta Ahon hyökkäyspään potentiaali ei ole kuitenkaan erityisen korkealla. Rajamäen mukaan Ahosta on kasvamassa erittäin laadukas yleispuolustaja.

Muuta 
Ahon isoveli Perttu pelaa hyökkääjänä KOOVEE:n Mestis-joukkueessa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Tampereen Ilveksen pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo vuonna 1955 kuolleista henkilöistä



Tammikuu 
 31. tammikuuta – John R. Mott, yhdysvaltalainen Young Men’s Christian Association -järjestön perustaja, Nobelin rauhanpalkinnon saaja (s. 1865)

Helmikuu 
 2. helmikuuta – Eino H. Ahti, suomalainen kirjailija, kuplettilaulaja ja sanoittaja (s. 1894)

Maaliskuu 
 24. maaliskuuta – V. T. Aaltonen, suomalainen metsätieteilijä, Metsäntutkimuslaitoksen professori, metsänhoitaja, uskontokriitikko, tietokirjailija ja Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtaja 1954–1955 (s. 1889)

Huhtikuu 
 10. huhtikuuta – Ilmari Launis, suomalainen arkkitehti (s. 1881)
 11. huhtikuuta – Mario Alborghetti, italialainen moottoriurheilija (s. 1928)

Toukokuu 
 5. toukokuuta – Valma Krank-Heikinheimo, suomalainen kotitalousopettaja ja keittokirjojen tekijä (s. 1880)
 6. toukokuuta – Barbra Ring, norjalainen kirjailija (s. 1870)
 16. toukokuuta – James Agee, yhdysvaltalainen kirjailija, journalisti, runoilija, käsikirjoittaja ja elokuva-arvostelija (s. 1909)

Kesäkuu 
 10. kesäkuuta – Margaret Abbott, yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiavoittaja (s. 1876 tai 1878)
 17. kesäkuuta – Ida Aalle-Teljo, suomalainen poliitikko, kansanedustaja (SDP), yrittäjä ja leipuri (s. 1875)

Heinäkuu 
 1. heinäkuuta − Leif Skagnæs, norjalainen yhdistetyn hiihtäjä (s. 1903)
 13. heinäkuuta – Roderich Fick, saksalainen arkkitehti ja professori (s. 1886)
 26. heinäkuuta – Eemeli Aakula, suomalainen poliitikko, kansanedustaja (Maalaisliitto) ja kunnallisneuvos (s. 1879)

Elokuu 
 6. elokuuta – Dominikus Böhm, saksalainen arkkitehti (s. 1880)
 12. elokuuta − Thomas Mann, vuoden 1929 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut saksalainen kirjailija (s. 1875)
 29. elokuuta – Sirkka Hertzberg, suomalainen näyttelijä (s. 1877)

Syyskuu 
 27. syyskuuta – Nils Adlercreutz, ruotsalainen ratsastaja ja olympiavoittaja (s. 1866)

Lokakuu 
 6. lokakuuta – Betty Ahonurho, suomalainen näyttelijä (s. 1897)
 13. lokakuuta – Armas Ahlroth, suomalainen jääkärieverstiluutnantti (s. 1893)
 13. lokakuuta – Manuel Ávila Camacho, meksikolainen kenraali, poliitikko ja Meksikon presidentti 1940–1946 (s. 1897)
 17. lokakuuta – Dimítrios Máximos, kreikkalainen talousmies, poliitikko, Kreikan pääministeri 1947 ja ulkoministeri 1933–1935 (s. 1873)
 26. lokakuuta – Heikki Jussila, suomalainen kansakoulunopettaja ja vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja (s. 1863)

Marraskuu 
 4. marraskuuta – Arvo Airamo, suomalainen näytelmäkirjailija (s. 1897)
 16. marraskuuta – Paavo Kyrenius, suomalainen rakennusinsinööri ja yritysjohtaja (s. 1885)
 24. marraskuuta – Pjotr Kirillov, ersämordvalainen kirjailija (s. 1910)

Joulukuu 
 25. joulukuuta – Warren I. Lee, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, edustajainhuoneen jäsen ja juristi (s. 1876)

Katso myös 

 Wikipedia:Henkilön kuolintiedon lisääminen
 Wikiprojekti:Henkilöartikkeleiden syntymä- ja kuolinvuosiluokat
 Wikipedia:Wikidata/Äskettäin kuolleita

1955