joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ismaïla Sarr

Ismaïla Sarr (s. 25. helmikuuta 1998 Saint-Louis) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Watfordia. Aiemmin hän on pelannut Ranskassa Metzissä kaudella 2016–2017 ja Rennesissä kausina 2017–2019.

Sarr pelasi kolmen kauden aikana Ranskan Ligue 1:ssä 90 ottelua ja teki niissä 18 maalia. Toisella kaudellaan hän oli kolme kuukautta sivussa peleistä loukkaantumisen vuoksi. Kahdella ensimmäisellä liigakaudellaan hän teki viisi maalia kummallakin ja kolmannella kahdeksan. Englannin Valioliigassa kaudella 2019–2020 Sarr on 18 ottelussaan tehnyt viisi maalia, marraskuussa Southamptonia, joulukuussa Manchester Unitedia ja Aston Villaa sekä helmikuun lopussa kaksi maalia Liverpoolia vastaan Liverpoolin kärsiessä Valioliigassa kauden ensimmäisen tappionsa.

Sarr pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa tammikuussa 2017 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Tunisiaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2017 Burkina Fasoa vastaan. Hän on pelannut myös MM-kilpailuissa 2018 ja Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019, joista jälkimmäisessä hän teki maalin alkulohko-ottelussa Keniaa vastaan. Sarr on pelannut kaikkiaan 25 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.

Lähteet 

Senegalilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Johnston

Johnston voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä, Johnston sukunimenä 

 Alan Johnston (s. 1962), englantilainen toimittaja
 Arthur Johnston (1898–1954), yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä
 Berry Johnston (s. 1935), yhdysvaltalainen pokeriammattilainen
 Bill Johnston (1894–1946), yhdysvaltalainen tennispelaaja
 Bob Johnston (1932–2015), yhdysvaltalainen musiikkituottaja
 Brian Johnston (1912–1994), brittiläinen krikettiselostaja
 Brian Johnston (s. 1958), australialainen rugbynpelaaja
 Brian Johnston (s. 1986), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Brian Johnston (s. 1968), yhdysvaltalainen vapaaottelija
 Bruce Johnston (s. 1942), yhdysvaltalainen muusikko
 David Johnston (s. 1941), kanadalainen tietokirjailija ja poliitikko, Kanadan kenraalikuvernööri
 Edward Johnston (1872–1944), englantilainen kirjoitusmerkkien suunnittelija ja kalligrafi
 Henry S. Johnston (1867–1965), yhdysvaltalainen lakimies, demokraattipoliitikko ja Oklahoman kuvernööri
 Joe Johnston (s. 1950), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
 Joseph E. Johnston (1807–1898), Etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa
 Julie Ertz, o.s. Johnston (s. 1998), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
 Kristen Johnston (s. 1967), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Marshall Johnston (s. 1941), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
 Mike Johnston (s. 1957), kanadalainen jääkiekkovalmentaja
 Ollie Johnston (1912–2008), yhdysvaltalainen animaattori
 Rebecca Johnston (s. 1989), kanadalainen jääkiekkoilija
 Reginald Johnston (1874–1938), skotlantilainen akateemikko, diplomaatti ja pedagogi
 Ross Johnston (s. 1994), kanadalainen jääkiekkoilija
 Ryan Johnston (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija
 Sue Johnston (s. 1943), englantilainen näyttelijä
 Wyatt Johnston (s. 2003), kanadalainen jääkiekkoilija

Henkilöitä, Johnston etunimenä 

 Johnston McCulley (1883–1958), yhdysvaltalainen pulp-kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja
 J. Johnston Pettigrew, yhdysvaltalainen kirjailija, kielitieteilijä, diplomaatti ja Etelävaltioiden prikaatikenraali Yhdysvaltain sisällissodassa

Muita merkityksiä 

 Johnstonin atolli, Yhdysvalloille kuuluva saari Tyynellämerellä
 Johnston, Edward Johnstonin suunnittelema kirjasintyyppi
Jenny Pitkänen

Jenny Cristina Pitkänen (s. 13. lokakuuta 1995, Kajaani) on suomalainen tubettaja ja ääninäyttelijä, joka tekee videoita nimimerkillä jennysvoices ja jonka kanavalla on 144 000 tilaajaa. Hän valmistui medianomiksi Tampereen ammattikorkeakoulusta keväällä 2019 erikoistuen leikkaajaksi.

Ura 
Pitkänen avasi Youtube-kanavansa 2015 ja julkaisi seuraavana vuonna videon "151 Pokemon imitaatiota -haaste", jolla on yli miljoona katselukertaa. Hän on itseoppinut näyttelijä ja on toiminut ääninäyttelijänä vuodesta 2018 alkaen. 

Vuonna 2017 Pitkänen julkaisi "Kinder-videoiksi" kutsuttua videosarjaa, jossa esiintyi hänen Kinder-niminen koiransa. Sarjan suosituimmalla videolla "Kinder vastaa kysymyksiin #3" on yli miljoona näyttökertaa. Sarjan viimeinen osa ilmestyi joulukuussa 2017.
   
Pitkänen palkittiin Vuoden maailmanparannus-palkinnolla Tubecon Video Awards -tilaisuudessa 2018.

Pitkänen kuuluu Troot Finland -verkostoon ja on ollut TubeTour -kiertueen esiintyjä vuosina 2019 ja 2020. Vuosien 2020 ja 2021 kiertueet sekä Tubecon Games -tapahtuma peruuntuivat koronapandemian vuoksi.

Filmografia

Dubbaukset

Lähteet 

Suomalaiset tubettajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Aaron Wan-Bissaka

Aaron Wan-Bissaka (s. 26. marraskuuta 1997 Lontoo)  on englantilainen ammattijalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Wan-Bissaka on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. 

Wan-Bissaka aloitti liigauransa Crystal Palacessa, jossa hän pelasi vuoteen 2019 saakka. Ensimmäisen liigaottelunsa hän pelasi  Tottenhamia vastaan helmikuussa 2018. Kaudella 2017–2018 hän pelasi kaikkiaan seitsemän liigaottelua ja seuraavalla kaudella 35. Crystal Palacen kannattajat valitsivat hänet joukkueen vuoden pelaajaksi kaudella 2018–2019.

Wan-Bissaka siirtyi 55 miljoonan euron siirtosummalla Manchester Unitediin kesällä 2019. Hän pelasi debyyttikaudellaan Unitedissa 35 valioliigaottelua, joista 34 ottelua avauskokoonpanossa, ja viisi Eurooppa-liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 34 liigaottelua, joissa teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ja Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua, mukaan lukien tappiollinen finaali. Hän menetti vakituisen avauskokoonpanon paikkansa kesken kauden 2021–2022, jolloin pelasi kaikkiaan 20 valioliigaottelua ja kuusi peliä Mestarien liigassa.

Wan-Bissaka on pelannut Kongon demokraattisen tasavallan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa sekä Englannin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat 
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Shiromani Akali Dal

Shiromani Akali Dal (lyh. SAD) on intialainen puolue. Suurinta puolueen kannatus on Punjabin osavaltion sikhien keskuudessa, ja se on Intian kansanpuolueen (BJP) vanhimpia liittolaisia. Puolue pitää itseään sikhien pääasiallisena edustajana, joka tuo esille sikheille tärkeitä asioita. Puolueen läheisistä väleistä Intian kansanpuolueeseen, ja sen johtamaan vaaliliittoon (NDA), kertoo puheenjohtajan vuonna 2018 antama kommentti, jonka mukaan Akali Dal on BJP:n ikuinen liittolainen.

Puolueen nykyisen puheenjohtajan Sukhbir Singh Badalin isä Parkash Singh Badal on toiminut viisi kautta Punjabin pääministerinä. Vuonna 2017 puolue hävisi Punjabin osavaltiovaaleissa eikä päässyt muodostamaan hallitusta.

Vaalimenestys

Intian parlamenttivaaleissa

Punjabin osavaltiovaaleissa

Lähteet

Intialaiset puolueet
Kouvolan Prismakeskus

Kouvolan Prismakeskus on liikekeskus Kouvolassa, Kuutostien varrella Korjalan kaupunginosassa. Rakennuksessa sijaitsee Kouvolan Prisma. Prisman lisäksi rakennuksessa sijaitsee myös useita muita liikkeitä, kuten lokakuussa 2016 avattu Tykkimäki Actionpark.
Rakennus valmistui alun perin vuonna 1974, mutta sen pinta-ala kolminkertaistui vuosina 2010–2011 tehdyn mittavan peruskorjauksen myötä. Vuonna 2011 uusitun Prismakeskuksen valmistuessa Kouvolan Prisma oli Suomen suurin Prisma. Nykyään Kouvolan Prismakeskus on Suomen kolmanneksi suurin hypermarketti, Helsingin Kannelmäen ja Joensuun Prismojen jälkeen. Rakennuksen omistaa S-ryhmän Kymen Seudun Osuuskauppa (KSO).

Historia 
Kouvolan Prisma-keskus rakenettiin Kouvolan Korjalaan Tommolankadulle vuonna 1974. Tällöin rakennukseen avattiin Sokos-market. 
Sokos-market muutettiin Prismaksi vuonna 1997 tehdyn uudistuksen yhteydessä. Rakennuksessa toimi vuoteen 2010 asti myös McDonald's. 
Kouvolan Prismakeskus peruskorjattiin perusteellisesti vuosina 2010-2011. Remontin yhteydessä koko rakennuksen pinta-ala kolminkertaistui. 1980-luvun rakennuksen eteläpuolelle rakennettiin uusi kolmikerroksinen pysäköintihalli ja länsipuolelle uusi, vanhaan myymälään verrattuna lähes kaksinkertainen myymälälaajennus, jonne siirtyi suurin osa nykyisestä ruokaosastosta ja uusi monipuolinen Rauta-Prisma sekä Puutarha-Prisma. Rakennuksen pohjoispuolelle rakennettiin erillinen noutopiha ja noutomyymälä. 
Kouvolan uusittu Prismakeskus avattiin syyskuussa 2011 ja oli silloin maailman suurin Prismakeskus ja Prisma-myymälä. Nykyään Kouvolan Prismakeskus on Suomen kolmanneksi suurin.
Vuonna 2016 Tykkimäki kertoi haluavansa avata uuden sisäaktiviteettipuiston Kouvolan Prismakeskukseen. Uuden Actionparkin rakennustyöt alkoi elokuussa 2016 ja puisto valmistui lokakuussa 2016.
Actionparkin valmistumisen johdosta Prisman myymälän pinta-ala pieneni hieman ja koko myymälän järjestystä muutettiin. Samalla Kouvolan Prisma sai vuoden 2016 uusimman ilmeen.
Kouvolan Prismakeskuksen ravintolamaailma uudistettiin alkuvuodesta 2019. Remontin yhteydessä ravintolamaailma sai uuden ilmeen ja Pizzabuffan uusi logo otettiin käyttöön.

Liikkeet ja palvelut

S-Ryhmä

Liikkeet ja ravintolamaailma 
 Pizza & Buffa 
 Presso 
 Prisma (Päivittäistavara-Prisma, Rauta-Prisma, Puutarha-Prisma ja noutomyymälä) 
 Prisma Cafe 
 S-Pankki 
 Sokos Emotion

Muut palvelut 
 ABC-bensatankkaamo 
 ABC Carwash
 KSO:n pääkonttori
 Parturikampaamo
 Prisma info
 Pullonpalautus
 Pysäköintihalli
 Suutari

Muut toimijat

Liikkeet 
 Ajan kello 
 Alko 
 Apteekki
 Costella 
 Faunatar 
 Fysiotraining 
 Hesburger 
 Hockey Base 
 Life 
 Lähitapiola 
 Punnitse & Säästä 
 Silmäasema 
 SOL-pesula 
 Tykkimäki Actionpark 
 Tepi-suutari

Muut palvelut 
 Ottopiste (2 kpl) 
 Pelaamo (Veikkaus)
 SmartPost pakettiautomaatti
 Veikkaus 

S-ryhmä
Kouvolan kauppakeskukset
Sikkim Democratic Front

Sikkim Democratic Front (lyh. SDF) on intialainen, Sikkimin osavaltiossa toimiva, puolue. Puolueen johtaja ja perustaja Pawan Kumar Chamling toimi Sikkimin pääministerinä vuosina 1994–2019. Puolueen voittokulku päättyi vuonna 2019, jolloin Sikkim Krantikari Morcha voitti Sikkimin osavaltiovaalit kahdella paikalla. Yli 24 vuotta kestänyt ura osavaltion pääministerinä teki Chamlingista pisimpään virassa olleen intialaisen osavaltion pääministerin. Suurimman voittonsa puolue saavutti vuonna 2009 voitettuaan kaikki paikat Sikkimin osavaltion hallitukseen.

Sikkim Democratic Front -puolue kuuluu Intian kansanpuolueen johtamaan NDA-vaalikoalitioon.

Vaalimenestys

Intian parlamenttivaaleissa

Sikkimin osavaltiovaaleissa

Lähteet

Intialaiset puolueet
Pirttijärvi (Jyväskylä, Leustu)

Pirttijärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahden Leutsussa sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 10 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Se sijaitsee Leutsussa Lahnavuoren juurella kylän peltoaukean reunassa. Järvellä on keskellä Pirttiniemi, joka jakaa järven kahdeksi järvenosaksi. Niitä yhdistävät toisiinsa niemen edessä oleva 60 metriä leveä salmi. Läntisen osan eteläpäätä kutsutaan Pirttipohjaksi. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta, joita ei ole karttoihin nimetty. Ne sijaitsevat vierekkäin itäisessä järvenosassa. Järven rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Leutsun pellot eivät ylety aivan järvenrantaan asti. Järven lähellä sijaitsee maatila ja rantaan on rakennettu neljä muuta kiinteistöä ja viisi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Leutsun kylätieltä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,7 metriä mpy. Siihen on johdettu ojat Horkankylän takaa ja vierestä. Järven laskuoja lähtee sen luoteispäästä ja se laskee lähes kilometrin päässä Lahnajärveen ja tämä laskee heti Saarijärveen. Saarijärven laskujoki on Saajoki, joka laskee viiden kilometrin päässä Päijänteen Luokslahden Saalahteen.

Historiaa  
Vuoden 1963 peruskartassa oli saman verran peltomaata järven lähiympäristössä. Rantarakentaminen on entisaikaan verrattuna lisääntynyt.

Lähteet 

Saajoen valuma-alue
Korpilahden järvet
RAF Leuchars

RAF Leuchars (IATA: ADX, ICAO: EGQL) on Yhdistyneen kuningaskunnan sotilaslentoasema Skotlannissa Fifen alueella ja Firth of Forth -vuonon pohjoisella rannalla. Britannian kuninkaalliset ilmavoimat oli lentoaseman pääkäyttäjä vuosina 1920–2015. Lentoasema oli muun muassa RAF Turnhousen ohella aktiivisessa käytössä toisessa maailmansodassa.

Leuchars oli alun perin vain koulutuskäyttöön tähtäävä lentotukikohta, mutta se otettiin 1950 hävittäjäkoneiden käyttöön. RAF:n ohella lentoasema palveli Britannian kuninkaallista laivastoa. Alueella on sijainnut myös NHS:n ylläpitämä varuskuntasairaala.

Lentokentältä ovat operoineet Supermarine Spitfiren sekä Lockheed Hudsonin jälkeen suihkuhävittäjät, kuten Hawker Hunter, English Electric Lightning, Panavia Tornado, F-4 Phantom II sekä Eurofighter Typhoon. Vaikka lentoasemalle jäi muuta sotilastoimintaan, niin suurelta osaltaan lentotoiminta on siirtynyt RAF Lossiemouthiin, Pohjois-Skotlannin rannikolle.

Lähteet
https://www.raf.mod.uk/our-organisation/stations/leuchars-station/ Haettu 2.7.2019.
Humble, Richard: Toisen maailmansodan lentokoneet. Wsoy, 1976. suom. Seppälä, Helge. ISBN 951-0-07838-7. Alkuteos englanniksi, Salamander Books, 1975.

Viitteet

Aiheesta muualla

https://www.thecourier.co.uk/tag/raf-leuchars/

 Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat
Arisuo

Arisuo Oy oli vuosina 1947–1981 Kaarinassa toiminut valaisintehdas, jonka tuotemerkkinä oli Aris. Valaisinten lisäksi se teki muitakin kevyitä metalli- ja muovituotteita, kuten ilmanvaihtoventtiilejä, talvirenkaiden nastoja ja letkunkiristimiä. Yritys voitti vuonna 1977 Tuottava Idea -kilpailun Aris-holkkinastalla.

Arisuo Oy:n perusti vuonna 1947 Toivo Arisuo, joka jatkoi yrityksen johdossa vuoteen 1972 saakka. 1950-luvulla yritys tunnettiin taskulampuistaan, 1960-luvulla liikkeiden valokylteistä ja 1970-luvulla monipuolisesta kotivalaisinmallistostaan, etenkin edullisista, peltirakenteisista kohde- ja työpöytävalaisimistaan. 1970-luvun alkupuolella yritys oli suurimmillaan, vei tuotantoaan etenkin saksankielisiin maihin ja työllisti parisataa ihmistä. Se käytti materiaaleinaan muoveja ja metalleja. 1970-luvulla valaisimia suunnitteli muun muassa Kai Salo, minkä lisäksi yritys ilmeisesti osti valaisinmalleja ulkomailta. 1970-luvun lopulla Arisuo teki valaisinyhteistyötä Wärtsilän omistaman Nuutajärven lasitehtaan kanssa. Vuonna 1977 Aris-holkkinasta palkittiin ensimmäisessä Tuottava Idea -kilpailussa.

1970-luvun keskivaiheilta alkaen Arisuon liiketoiminta alkoi heiketä. Vuonna 1979 osakkeiden enemmistö myytiin Enstolle, ja perusteina mainittiin myös ankara omaisuusverotus ja muu yrittäjyyden vaikeuttaminen. Pian Arisuo siirtyi Sähköliikkeiden Oy:lle, joka siirsi tuotannon Kaarinasta omistamaansa Mäntsälän Metalli Oy:öön. Arisuo Oy lopetettiin vuonna 1981.

Teollisuusneuvoksen arvon saanut Toivo Arisuo tuomittiin kesällä 1978 sakkoihin kiinteistökaupan yhteydessä tehdystä veropetoksesta suureen Salora-juttuun liittyen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Teollisuusneuvos Toivo Arisuo, Kansallisbiografia, Talouselämän vaikuttajat (maksullinen artikkeli).

Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Sisustusalan tuotemerkit
Lily Parr

Lilian "Lily" Parr (26. huhtikuuta 1905 – 24. toukokuuta 1978) oli englantilainen jalkapalloilija. Hänet muistetaan parhaiten lancashireläisen Dick, Kerr's Ladies team -naisten jalkapallojoukkueen laiturina. Vuonna 2002 hän oli ainoa naispelaaja, joka valittiin brittiläisen jalkapallon Hall of Fameen sen perustamishetkellä.

Seurajoukkueura 
Ensimmäisen maailmansodan aikana Brittein saarilla kasvoi mielenkiinto naisjalkapalloa kohtaan miesten ollessa sotimassa. Dick, Kerr & co ammusyhtiön naisjoukkue oli yksi suosituimmista. Parr liittyi joukkueeseen 14-vuotiaana, ensin laitapuolustajana, mutta kun hänet siirrettiin laitahyökkääjäksi, hän teki heti ensimmäisessä ottelussaan hattutempun ja koko 32 -vuotisella urallaan yli 980 maalia.

Hän oli tuon aikakauden naiseksi huomattavan pitkä (183 cm), ja hänen vasemman jalan laukauksensa oli kovempi kuin monen miespelaajan.

Naisten jalkapallon suosio romahti toisen maailmansodan jälkeen, osasyynä oli se, että FA kielsi sen naisille epäsopivana, mutta Parr jatkoi uraansa vuoteen 1951 Preston Ladiesiksi nimensä muuttaneessa joukkueessaan.

Uran jälkeen 
Hän kouluttautui mielisairaanhoitajaksi ja kuoli 73-vuotiaana keuhkosyöpään. Hän oli ketjupolttaja ja huhuttiinkin että hän sai osan palkastaan savukkeina 'Woodpine' -tupakkayhtiöltä

Parr on ensimmäinen naisjalkapalloilija joka saa patsaan brittiläisen jalkapallon Hall of Fameen Manchesteriin.

Lähteet 

 Englantilaiset jalkapalloilijat
 Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Laurinlahden koulu

Laurinlahden koulu on alakoulu, joka sijaitsee Espoossa Espoonlahden kaupunginosan Laurinlahdessa. Koulussa opiskelee parhaillaan noin 300 oppilasta. Koulun rehtori on Mari Poikola.

Lähteet 

Espoonlahti
Espoon peruskoulut
Sven Jalavisto

Sven Ille Agaton Jalavisto, vuoteen 1925 Elmgren (29. elokuuta 1905 Hamina – 5. elokuuta 1974 Helsinki) oli diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvon.

Henkilöhistoria
Sven Jalaviston vanhemmat olivat ylilääkäri Robert Elias Elmgren ja Inez Helena Meurman ja puoliso vuodesta 1934 Alli Hilja Tuulikki Hupa (entinen Höglund). Fysiologian professori Eeva Jalavisto ja laulaja Tuomi Elmgren-Heinonen olivat hänen sisariaan. Jalavisto tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1923 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1928, insinööriupseerin tutkinnon hän suoritti Kadettikoulussa 1929. Jalavisto oli Suomenlinnan ja Santahaminan teknisten laitosten käyttöinsinööri 1929–1931, Valtion laivatelakan Suomenlinnan sähkölaitoksen käyttöinsinööri 1932–1934, Suomen Sähkö -yhtiön palveluksessa 1934–1936, Oulu Oy:n voimalaitos- ja sähköinsinööri 1936–1941, Weilin & Göös -yhtiön teknillinen johtaja 1941–1948 ja HPY:n toimitusjohtaja 1948–1970. Jalavistolla oli useita luottamustoimia, kuten Puhelinlaitosten Liiton puheenjohtajuus 1949–1965. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1969. Sotilasarvoltaan Jalavisto oli insinöörimajuri.

Julkaisuja
 Piirteitä graafisesta teollisuudestamme 50 vuoden ajalta, 1946

Lähteet 
 

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset upseerit
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Ejvind

Ejvind on alkuperältään norjalainen miehen etunimi. Nimen merkitys on epävarma, mutta todennäköisimmin se on yhdistetty onnea ja taistelua tarkoittavista sanoista. Nimi esiintyy myös kirjoitusasuissa Eivind, Ejwind ja Eyvind, norjassa myös Øyvind tai Øivind.

Suomessa nimi Ejvind on harvinainen ja on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä vain muutamalle kymmenelle henkilölle. Se esiintyy kuitenkin suomenruotsalaisessa kalenterissa, jonka mukaan Ejvindin nimipäivä on 3. heinäkuuta. Samalla päivällä esiintyy kalenterissa myös nimen muunnos Öjvind, joka sekin on Suomessa ollut alle 70 henkilöllä.

Tunnettuja Ejvindejä, Ejwindejä, Eiwindejä ja Eyvindejä 

 Ejwind Ahonius (1897–1963), suomalainen jääkärimajuri
 Eyvind Alnæs (1872–1932), norjalainen säveltäjä ja urkuri
 Eivind Bakkene (s. 1990), norjalainen maastohiihtäjä
 Ejvind Blach (1895–1972), tanskalainen maahockeypelaaja
 Eivind Bolle (1923–2012), norjalainen Työväenpuolueen poliitikko
 Eyvind Brynildsen  (s. 1988), norjalainen ralliautoilija
 Ejvind Hansen (1924–1996), tanskalainen meloja
 Eivind Henriksen (s. 1990), norjalainen moukarinheittäjä 
 Eyvind Johnson (1900–1976), ruotsalainen kirjailija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
 Eyvind Rafn (s. 1931), tanskalainen huilisti
 Eivind Skabo (1916–2006), norjalainen meloja
 Eyvind Skeie (s. 1947), norjalainen pappi, kirjailija ja virsirunoilija
 Eyvind Sucksdorff (1899–1955), suomalainen geofyysikko ja dosentti
 Eyvind Wichmann (1928–2019), amerikansuomalainen fyysikko ja professori.

Tunnettuja Øyvindejä ja Øivindejä 

 Øyvind Berg (s. 1971), norjalainen mäkihyppääjä
 Øivind Holmsen (1912–1986), norjalainen jalkapalloilija
 Øyvind Moen Fjeld (s. 1988), norjalainen maastohiihtäjä
 Øyvind Leonhardsen (s. 1970), norjalainen jalkapalloilija
 Øyvind Johan Mustaparta, Mustis (s. 1979), norjalainen kosketinsoittaja
 Øyvind Skaanes (s. 1968), norjalainen maastoiihtäjä

Lähteet 

Etunimet
Mazda 626 (GC)

Mazda 626 GC on Mazda 626:n toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1982–1987. Se korvasi edeltäneen CB-mallin ja seuraajaksi tuli Mazda 626 GD. Japanissa mallin nimenä oli Mazda Capella.

Korimalleina olivat kaksiovinen coupé, neliovinen sedan ja viisiovinen hatchback.

Aiheesta muualla 

626 GC
D-segmentin autot
1980-luvun autot
Mazda 626 (GD)

Mazda 626 GD on Mazda 626:n kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1987–1992. Se korvasi edeltäneen GC-mallin ja seuraajaksi tuli Mazda 626 GE. Japanissa mallin nimenä oli Mazda Capella.

Korimalleina olivat kaksiovinen coupé, neliovinen sedan, viisiovinen hatchback ja viisiovinen farmari.

Aiheesta muualla 

626 GD
D-segmentin autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot
Solex

Solex oli ranskalaisen, lokakuussa 1906 pariisilaisten opiskelijoiden ja koulutovereiden Maurice Goudardin (1881-1948) ja Marcel Mennessonin (1884-1976) jälkimmäisen isoäidiltä saaman alkupääoman turvin perustaman Société Goudard et Mennesson-yhtiön 10. kesäkuuta 1910 rekisteröimä tuotemerkki, ja vuoden 1920 lopulta lähtien myös sen toiminimi. Nimeen päädyttiin, koska se oli lyhyt, keinotekoinen eli vailla merkitystä, ja kaikenkielisten kansalaisten helposti lausuttavissa.

Yhtiö valmisti aluksi keskipakoisvoimaa käyttäviä jäähdyttimiä, joiden patenttihakemus oli jätetty 5.7.1906, mutta niiden sylinterimäinen muoto sopi huonosti aikakauden automobiileihin, eli tuote meni huonosti kaupaksi. Toimintaa jatkaakseen yhtiö valmisti mm. rännejä, putkia, kastelukannuja ja säiliöitä. Jäähdyttimen jatkokehittelyn jälkeen sen toimivampaa, pumpulla varustettua versiota koekäytettiin vuoden 1909 CGO-yhtiön (Compagnie générale des omnibus, eräs nykyisen Suur-Pariisin liikennelaitos RATP:n edeltäjistä) järjestämän kilpailun pohjalta eräässä neljästä kokeellisesta linja-autosta. Tuote voitti kilpailun, ja pelasti näin Goudard&Mennesson-yhtiön vararikolta. Vuoteen 1923 mennessä kaikki CGO:n ja sen seuraajayhtiön kulkuvälineet olisivat varustettja Goudard&Mennesson-tyyppisillä jäähdyttimillä. 

Yhtiö laajeni jo vuonna 1910 ostamalla perustajien kahden koulutoverin Jouffret`in ja Renéen kaasuttimia valmistavan yhtiön. Toverit jäivät pian pois yhteisyrityksestä, joka jo ensimmäisen maailmansodan aikaan luopui alkuperäisen jäähdyttimensä jatkokehittelystä, ja keskittyi sen sijaan kaasuttimiin sekä tavanomaisempiin jäähdytinkennoihin. Vuoden 1914 toukokuussa yhtiö muutti toimitiloihin Neuilly-sur-Seine:ssä, missä toiminta jatkuisi aina yhtiön purkautumiseen asti. Sodan päättyessä Solex oli vaikeuksissa, sillä sen ainut asiakas tilasi vain 200 kaasutinta kuukaudessa: pelastukseksi koitui, että André Citroën lupautui käyttämään yhtiön valmistamia kaasuttimia autoissaan. Tämä lupaus piti myös autoyhtiön vararikon ja perustajan kuoleman jälkeen. Vuoden 1920 lopulla Goudard&Mannesson-yhtiö otti Solex-tuotemerkkinsä myös yhtiön toiminimeksi.

Yhtiö patentoi vuonna 1917 Marcel Mennessonin kehittelemän polkupyörän apumoottorin (napamoottori takapyörässä), josta kehittyi vuosina 1940-1941 prototyyppi varustettuna eturenkaaseen kitkarullan avulla vaikuttavalla polttomoottorilla. Tämä prototyyppi loi pohjaa sittemmin tunnetuksi tulleelle, periranskalaiselle, suurmenestykseksi vuosina 1946-1988 muodostuneelle polkupyörälle etupyörään vaikuttavalla apumoottorilla, mikä käytti VéloSoleX-tuotemerkkiä, ja jonka kaltaisia tarjotaan yhä nykyäänkin sähkömoottorilla varustettuina esimerkiksi nimelläe-Solex. 

Kaasuttimia valmistava haara tuotemerkkeine siirtyi vuonna 1973 Matra-monialayhtiölle, sittemmin 1994 osaksi Fiat-yhtymän Magneti Marelli S.p.A.:n kaasutin- ja sytytyslaitteistoja valmistavaa osaa, johon kuuluivat myös mm. Weber-kaasuttimet. Solex-tuotemerkki siirtyi yrityskaupasta 22.10.2018 lähtien japanilaisen Calsonic Kansei- eli KKR-suuryhtiön hallintaan.

Lähteet

Ajoneuvoteollisuuden osatoimittajat
Ranskalaiset teollisuusyritykset
Veikon Kone (entinen yritys)

Veikon Kone Oy oli vuonna 1962 perustettu kodintekniikan myyntiin erikoistunut kauppaketju, joka oli vuodesta 2006 osa TeliaSonera-konsernia. Veikon Kone lopetti liiketoimintansa kannattamattomana vuonna 2012. 

Nimi Veikon Kone otettiin uudelleen käyttöön syksyllä 2014 itsenäisten Expert Finland -kauppiaiden ja Soneran yhteistyössä luomassa kodintekniikkaketjussa.

Historia 
Veikon Kone sai alkunsa vuonna 1962, kun kauppias Veikko Pakarinen ryhtyi myymään televisioita lehti-ilmoitusten perusteella. Tilaukset otettiin vastaan puhelimitse, ja televisiot toimitettiin kotiinkuljetuksella. Toiminta oli niin kannattavaa, että Helsingin Hermanniin avattiin ensimmäinen Veikon Kone -myymälä.

Veikko Pakarinen jätti yrityksen 1980-luvulla kahdelle pojalleen ja tyttärelleen. Vuonna 1999 yritys myytiin puhelinoperaattorille, Loimaan Seudun Puhelin Oy:lle, ja Pakaristen perhe jäi perustamansa kodintekniikkayrityksen vähemmistöosakkaaksi. TeliaSonera Oyj:n omistama Auria Oy oli hankkinut vähitellen Loimaan Seudun Puhelin Oy:n osakkeita itselleen ja lopulta sulautti sen itseensä maaliskuussa 2006. Veikon Kone kuului Expert-ketjuun vuoteen 2006 asti. Syksyllä 2006 yritys irtautui Expert-ketjusta omaksi valtakunnalliseksi ketjukseen.

Vuonna 2012 Veikon Koneella oli 16 myymälää 15 paikkakunnalla. Veikon Koneella oli liikkeet muun muassa Turussa, Espoossa, Vantaalla, Helsingissä, Raumalla, Oulussa, Seinäjoella, Lahdessa, Lappeenrannassa, Lohjalla, Jyväskylässä, Tampereella, Joensuussa, Haapajärvellä, Rovaniemellä sekä Raisiossa.

Kilpailun kova kiristyminen elektroniikka- ja kodintekniikkakaupassa sai TeliaSoneran ilmoittamaan toukokuussa 2012, että se aikoo myydä tappiollisen Veikon Koneen. Alun perin tavoitteena oli ketjun myyminen yhtenä osana, mutta koska kokonaisuudelle ei löytynyt ostajaa, alettiin ketjua myydä osina. Viisi myymälää myytiin norjalaisen Expert-konsernin suomalaiselle tytäryhtiölle. Lopuille myymälöille ei löytynyt ostajaa, ja ne suljettiin. Lopettamisen myötä työnsä menetti noin sata työntekijää. Veikon Koneen viimeisenä toimitusjohtajana toimi Markku Saranpää.

Nimi Veikon Kone otettiin markkinointikäyttöön uudelleen syksyllä 2014.

Lähteet 

Suomalaiset kodintekniikkakaupat
Siuntion suomalainen seurakunta

Siuntion suomalainen seurakunta on seurakunta Uudellamaalla, Siuntion kunnassa. Seurakunta kuuluu Espoon hiippakunnassa Lohjan rovastikuntaan ja on osa Siuntion seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Mirja Miettinen. Vuonna 2020 seurakunnassa oli 2 661 jäsentä, joka vastasi noin 64% Siuntion kunnan suomenkielisestä väestöstä.

Siuntion seurakunta päätettiin jakaa Siuntion suomenkieliseen seurakuntaan ja Sjundeå svenska församlingiin vuonna 1998. Siuntion kirkkoneuvosto valitti päätöksestä korkeimpaan hallinto-oikeuteen, mutta ero kävi toteen vuonna 2000. Ennen tätä jakoa oli olemassa vain yksi Siuntion seurakunta.

Tilat 

 Siuntion Pyhän Pietarin kirkko
 Siuntion seurakuntakoti
 Capella
 Siuntion hyvästijättöhuone
 Lugnet
 Friden
 Postillan kerhotila
 Kyläpaikka -kirpputori

Kirkkoherrat 

 Ismo Turunen 1999–2018
 Mirja Miettinen 2018–

Lähteet 

Espoon hiippakunnan seurakunnat
Siuntio
Karkkilan seurakunta

Karkkilan seurakunta on seurakunta Uudellamaalla, Karkkilan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Espoon hiippakunnassa Lohjan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii  Hannu Bogdanoff. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 6 012 jäsentä.

Lähteet 

Espoon hiippakunnan seurakunnat
Karkkila
Cori Gauff

Cori Gauff (s. 13. maaliskuuta 2004 Delray Beach, Florida) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan 11. sijalla heinäkuussa 2022. Junioreiden maailmanlistalla hän saavutti ykkössijan heinäkuussa 2018. Vuonna 2017 Gauff eteni Yhdysvaltain avointen tyttöjen kaksinpelin finaaliin. Vuonna 2018 hän saavutti mestaruuden Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelissä vain 14-vuotiaana.

Gauff pelasi Grand Slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2019, missä hän yllätti ensimmäisellä kierroksella viisinkertaisen Wimbledonin mestarin, Venus Williamsin. Hän eteni turnauksessa lopulta neljännelle kierrokselle, missä hävisi seitsemänneksi sijoitetulle Simona Halepille. Yhdysvaltain avoimissa Gauff eteni kolmannelle kierrokselle, missä hävisi maailmanlistan ykköselle, Naomi Ōsakalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset tennispelaajat
Vuonna 2004 syntyneet
Elävät henkilöt
Stensvikin tiilitehdas

Stensvikin tiilitehdas oli suomalainen tiilien ja ojitusputkien valmistaja. Kauppaneuvos Feodor Tschetschulinin vuonna 1861 perustama tehdas toimi vuoteen 1939. Tehtaan huippuaikaa oli 1860-luvun loppu ja 1870-luvun alku.

Stensvikin tiilitehdas eli Stensvik Tegelbruk työllisti enimmillään 120 ihmistä ja tuotti kolmisen miljoonaa tiiltä vuodessa. Tehtaan valmistamista tiilistä on rakennettu muun muassa Uspenskin katedraali.

Stensvikin tiilitehdas sijaitsi Espoon Kivenlahdessa nykyisen ostoskeskuksen paikalla. Tehtaan työntekijöiden lapsille rakennettiin koulu vuonna 1881. Puutalo on säilynyt, ja nykyisin se on asuinkerrostalojen ympäröimänä. Sitä kutsutaan Kahvi-Kaisan taloksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kahvi-Kaisa

Espoon historia
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Suomalaiset yritykset
Espoonlahti
Tommolankatu 5 (liikerakennus)

Tommolankatu 5 eli Kouvolan vanhan Citymarketin rakennus on Kouvolassa, Korjalan kaupunginosassa sijaitseva liikerakennus. Se on rakennettu Kouvolan Citymarkettia varten vuonna 1989 ja sitä on laajennettu 1996. Kouvolan K-Citymarket toimi rakennuksessa syyskuuhun 2012 asti, jolloin rakennus jäi lähes kokonaan tyhjilleen, kun Kauppakeskus Veturi valmistui Valtatie 6:n pohjoispuolelle ja K-Citymarket sekä muita rakennuksessa toimineita liikkeitä siirtyi sinne. Vain Isku jäi rakennukseen.

Vuonna 2018 RTV-Yhtymä osti entisen Citymarketin rakennuksen ja sinne avattiin uusi RTV-myymälä vuonna 2019. Rakennuksessa toimii myös muun muassa autokauppa Rinta-Jouppi.

Historia
Rakennus rakennettiin vuonna 1989 uutta Citymarketia varten ja Citymarket sekä Isku ja muita liikkeitä aloitti toiminnan rakennuksessa vuonna 1989.

Vuonna 1996 parkkipaikan puolelle rakennettiin matala laajennusosa, jossa aloitti toiminnan Seppälä, Dressmann ja Rolls -pikaruokaravintola. Samalla rakennuksen aulatilat uusittiin ja Citymarket remontoitiin kokonaan uuden K-Citymarket -brändin ilmeen mukaiseksi.

Syksyllä 2007 Kesko ilmoitti rakentavansa uuden suuren kauppakeskuksen Kuutostien pohjoispuolelle, Kuusankosken Tervaskankaalle. Vuonna 2010 alkoi keskuksen rakennustyöt ja Kesko kertoi, että lukuisa määrä Kouvolan liikkeitä siityy uuteen kauppakeskukseen, mukaan lukien K-Citymarket ja muut rakennuksen liikkeet lukuun ottamatta Iskua. 
Uusi Kauppakeskus Veturi avattiin torstaina 13. syyskuuta 2012. Edeltävänä päivänä eli 12. syyskuuta 2012 Tommolankadun rakennuksessa ovensa sulki K-Citymarket, Seppälä, Dressmann, Rolls ja Musta Pörssi. 
Rakennus jäi suurimmilta osin tyhjilleen ja muutaman sadan metrin päässä sijaitsevan kauppakeskuksen takia entisen Citymarketin rakennukseen löytyi uusi omistaja ja vuokralaisia vasta syksyllä 2018.

Syksyllä 2018 RTV-Yhtymä osti entisen Citymarketin rakennuksen. Marraskuussa 2018 rakennuksessa alkoi remontti ja sinne avattiin uusi RTV-myymälä vuonna 2019. Rakennukseen on tulossa mahdollisesti lähiaikoina myös muita vuokralaisia.

Liikkeet

Nykyään
RTV Kouvola (2019-)
Isku Kouvola (1989-)

Entisiä liikkeitä
K-Citymarket Kouvola (1989-2012 (vuoteen 1996 Citymarket), muutti Veturiin)
Seppälä Kouvola Tommolankatu (1996-2012, muutti Veturiin)
Dressmann Kouvola (1996-2012, muutti Veturiin)
Rolls Kouvola Tommolankatu (1996-2012, suljettiin kokonaan Korjalasta)
Musta Pörssi Kouvola (1996-2012, muutti Veturiin)

Kouvolan rakennukset ja rakennelmat
Liikerakennukset
Hiekanpään koulu

Hiekanpään koulu on Pieksämäen ainoa yläkoulu (luokka-asteet 7–9). 

Hiekanpään koulu on oppilasmäärältään Pieksämäen suurin peruskoulu. Vuonna 2016 koulua kävi 511 oppilasta. 

Hiekanpään koululle rakennettiin Hiekanpään alueelle uudisrakennus, joka valmistui keväällä 2020. Koulu rakennettiin eri tontille kuin aiempi koulurakennus. Koulun lähipiirissä toimivat muun muassa Valona lastenkoti, STEP-koulutus, museo, Diakonia-ammattikorkeakoulu, Hiekanpään päiväkoti ja vanhusten palvelukoti, Ammattiopisto Spesia, urheilutalo, uimahalli ja jäähalli sekä Pieksämäen vanha kirkko.

Lähteet

Aiheesta muualla
Susanna Pekkarinen (1.2.2017) Iglukoulun suunnittelu nieli lähes miljoonan Pieksämäellä – vuosien työ torpattiin (yle.fi)

Pieksämäen peruskoulut
Pieksämäen rakennukset ja rakennelmat
Hannele Dufva

Hannele Dufva on soveltavan kielitieteen professori emerita Jyväskylän yliopistosta.

Teokset 
 Dufva, Hannele: Slipshod utterances: a study of mislanguage . 246 sivua. Studia philologica Jyväskyläensia. Jyväskylän yliopisto. 1992. ISBN 951-680-892-1. (Väitöskirja)

Lähteet 

Jyväskylän yliopiston professorit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Lošarik

Projekti 210 eli AS-12 eli Lošarik on Venäjän laivaston ydinsukellusvene.

Sen uskotaan pystyvän sukeltamaan 6 km syvyyteen, siinä missä esimerkiksi Yhdysvaltain miehitetyt sukellusveneet eivät yllä edes 400 metrin syvyyteen.

Pitkiä matkoja varten Lošarik kiinnittyy emäalukseensa, Delta IV -luokan sukellusveneeseen Podmoskovjeen.

On arvioitu, että se on Venäjän sotilastiedustelun GRU:n käytössä. Sen tehtäviin arvellaan kuuluvan merenalaisten tietoliikennekaapeleiden sabotointi ja pohjoisten merten pohjien kartoitus.

Valmistus 
Aluksen rakentaminen alkoi 1980-luvulla. Sen pituus on 70 metriä. Sen sisällä uskotaan olevan seitsemästä titaanipallosta muodostuva painerunko. Miehistön normaali määrä on 25.

Onnettomuus 
Batymetrisiä mittauksia suorittaneella aluksella syttyi 1. heinäkuuta 2019 Barentsinmerellä tulipalo, jossa sai surmansa 14 henkeä. Surmansa saaneista osa oli korkea-arvoisia upseereita. Alus siirtyi tai siirrettiin Kuolanvuonossa sijaitsevaan Severomorskiin. Tulipalo syttyi tilassa, jossa akut ovat, ja puolustusministeri Sergei Šoigun mukaan ydinreaktori ei kärsinyt vaurioita, sillä se on eristetyssä tilassa.

Lähteet 

Venäjän laivaston sukellusveneet
Aspach (bei Backnang)

Aspach on kunta Rems-Murr-Kreisin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Stuttgartista koilliseen.

Maantiede 
Aspach sijaitsee osavaltionsa pohjoisosassa Löwensteinin vuorimaalla. Kunnan matalimmat alueet ovat 254 metriä merenpinnan yläpuolella, korkeimmat puolestaan 516 metriä mpy. Aspachin keskustaa ympäröi laaja viljelysalue, kunnan pohjoisosa on metsämaata. Aspach, kuten koko Rems-Murr-Kreis, on osa Stuttgartin suurkaupunkialuetta, jolla asuu kolmisen miljoona ihmistä.

Backnangin kaupunki sijaitsee Aspachin kaakkoispuolella. Rems-Murr-Kreisin pääkaupunki Waiblingen sijaitsee puolestaan Aspachin eteläpuolella.

Historia 
Aspach perustettiin 1. helmikuuta 1972 seuraavista aiemmin itsenäisistä maalaiskunnista: Allmersbach am Weinberg, Großaspach, Kleinaspach ja Rietenau. Uuden kunnan väkiluku oli perustamisvuotenaan noin 6 400.

Aspachin nykyisistä osa-alueista suurin on Großaspach. Ensimmäiset kirjalliset maininnat Aspachista ovat vuosilta 856–864. Nimen taustana saattaa olla aspe/espe, eli metsähaapa, joka olisi alkuaan tarkoittanut asutusta haapametsässä, Siedlung im/am Espenwald. Pieni ja suuri Aspach, eli Groß- ja Kleinaspach,  täsmentyivät paikannimiksi 1300-luvulla. Großaspachin omistajasuvut vaihtuivat vuosisatojen aikana.

Kleinaspachista varhaisin asiakirjamaininta on vuodelta 1357, jolloin paikkakunta myytiin Württembergin ruhtinaskunnalle. Rietenau mainitaan ensi kerran vuonna 1103 muodossa Rietenowa. Allmersbach am Weinbergista on varhaisin asiakirjamaininta vuodelta 1247. Kleinaspachin tavoin se päätyi Württembergin hallintaan 1357.

Aspachin kirkkoja on muun muassa evankelinen Pfarrkirche St. Juliana, jonka nykyinen ulkoasu on vuodelta 1780. Vanha raatihuone, Das Alte Rathaus, edustaa tyypillistä 1500-luvun ristikkotaloarkkitehtuuria.

Talous 
Palveluiden ja pienteollisuuden ohella Aspachissa harjoitetaan maanviljelystä, mukaan luettuna viininviljely. Paikkakunta on sijaintinsa johdosta vahvasti sidoksissa Stuttgartin suurkaupunkialueen talouselämään.

Urheilu 
Aspachin jalkapalloseura on 1920 perustettu SG Sonnenhof Großaspach. Se nousi 3:nteen Ligaan kaudella 2013/14.

Kuuluisuuksia 
Aspachissa ovat syntyneet muun muassa Mercedes-AMG:n perustaja Hans Werner Aufrecht ja laulaja Vanessa Mai. Paikkakunnalla vaikuttaa myös reininmaalainen iskelmätähti Andrea Berg.

Lähteet ja viitteet

Aiheesta muualla 
Aspach, Baden-Württemberg, Saksa  — Sunrise, Sunset, and Daylength

Baden-Württembergin kunnat
Identiteetti ja demokratia

Identiteetti ja demokratia (ID) on 13. kesäkuuta 2019 perustettu Euroopan  parlamenttiryhmä. Perustamisessa oli mukana poliitikkoja Ranskasta, Italiasta, Saksasta, Itävallasta, Belgiasta, Tšekistä, Tanskasta, Virosta ja Suomesta. Parlamenttiryhmää olivat perustamassa italialainen Pohjoisen liitto, ranskalainen Kansallinen liittouma, saksalainen Vaihtoehto Saksalle ja suomalainen Perussuomalaiset.

Ryhmittymällä oli ennen brexitiä 73 edustajaa  mutta 1. helmikuuta 2020 alkaen 76 edustajaa.

Jäsenet

Lähteet

Europarlamenttiryhmät
Bäckeshällornan jätinkirkko

Bäckeshällornan jätinkirkko on Pohjanmaalla Vöyrin Oravaisissa sijaitseva mahdollinen jätinkirkko.

Sijainti 
Kohde sijaitsee Oravaisten kirkosta noin 5 kilometriä kaakkoon. Oravaisista ajetaan seututietä 300 noin kuusi kilometriä ja käännytään vasemmalle tielle, joka nousee kallioselnteelle. Siellä tie yhtyy poikittaiseen metsäautotiehen, jota seurataan vasemmalle ja ajetaan 100 metriä ensimmäisen mutkan ohi. Kohde sijaitsee luoteessa noin 500 metrin päässä Bäckehällornan mäen päällä.

Jätinkirkko 
Jätinkirkossa on yleensä neljä kivivallia, jotka muodostavat suorakulmion tai nelikulmion. Täällä kivirakennelma on hieman erilainen. Rakennelman pituus on 45 metriä ja leveys 40 metriä. Se muodostuu kolmesta 35 metriä pitkästä rinnakkaisesta kivivallista, jotka suuntautuvat 58° pohjoisesta vastapäivään eli länsiluoteeseen. Nämä ovat yhdistetty toisiinsa neljällä noin neljä metriä pitkällä kivivallilla. Kivivallit rajaavat kaksi vierekkäistä suorakulmaista aluetta. Lyhyistä kivivalleista kolmessa on aukot, joita jätinkirkoissa yleensä kutsutaan porteiksi. Rakennelmalla on neljäskin pitkä kivivalli, jonka länsipää yhtyy eteläisimpään valliin, mutta jonka itäinen pää suuntautuu kaakkoon. Viimeinen kivivalli yhtyy pohjoisimpaan valliin, mutta suuntautuu suoraan etelään. Keskimmäisessä pitkässä kivivallissa on kivikossa neljä kuoppaa.

Ympäristö 
Jätinkirkosta koilliseen sijaitsee 2 tai 3 hiidenkiuasta. Noin 20 metriä kaakkoon sijaitsee viisi kiviröykkiötä, joissa on rakkakuoppia. Neljä röykkiötä löydettiin vuonna 1902. Röykkiöistä toinen on halkaisijaltaan 12 metriä ja toinen 15–17 metriä. Molemmat röykkiöt olivat metrin korkeita. Muut röykkiöt ovat kuusi ja kahdeksan metriä halkaisjaltaan. Kalliolta löydettiin vuonna 1976 matala ja hajoitettu kiviröykkiö. Kohteesta kahden kilometrin päässä sijaitsee pronssikautinen asuinpaikka.

Tutkimuksia 
Jätinkirkolla on tehty tarkastuksia vuosina 1902 (U. T. Sirelius) ja 1921 (Jacob Tegengren). Vuonna 1968 Ari Siiriäinen kartoitti alueen. Kaivauksia on tehty vasta tämän jälkeen. Tutkimukset aloitti koekaivauksella vuonna 1976 Mirja Miettinen, kaivauksilla vuonna 1993 Lars Forsberg, Thomas Larsson ja Berit Andersson sekä vuonna 1999 David Loeffler, Christina Westlin ja Pentti Risla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset, Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7

Suomen jätinkirkot
Oravainen
Pohjanmaan historia
Vöyrin luonto
Walesin ralli 2017

Walesin ralli 2017 (virallisesti 73. Dayinsure Wales Rally GB 2017) oli Rallin MM-sarjan kauden 2017 12. osakilpailu, joka ajettiin 26–29. lokakuuta.

Tulokset

Muuta 
 Elfyn Evansin ensimmäinen voitto.

Lähteet

Aiheesta muualla 

MM-rallikausi 2017
Walesin ralli
Unakiitti

Unakiitti on graniittimuunnos, jota esiintyy muun muassa Suomen kallioperässä. Sen päämineraalit ovat pinkki tai punainen ortoklaasi, vihreä epidootti ja läpinäkyvä kvartsi. Samoin kuin helsinkiitti, jota pidetään unakiittimuunnoksena, unakiitti soveltuu hyvin koruihin. Löytöpaikat Suomessa ovat pääasiassa Lapissa. Unakiitin kovuus Mohsin asteikolla on 7.

Lähteet

Syväkivilajit
Magmakivilajit
Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin

Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin on vuonna 2003 ilmestynyt Hannu Karttusen kirja tähtitieteen historiasta.

Lähteet 

Suomalaiset historian tietokirjat
Kirjat tähtitieteestä
Vuoden 2003 kirjat
Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta

Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta () on Venäjän kunniaritarikunta. Arvoltaan se on toiseksi korkein. Ritarikunnan perusti keisarinna Katariina Suuri 21. toukokuuta 1725, ja se on nimetty 1200-luvulla eläneen suuriruhtinas Aleksanteri Nevskin mukaan. Ritarikunnassa on vain yksi luokka.   

Keisariaikana ritarimerkkejä jaettiin sotilas- että siviiliansioiden perusteella. Venäläisiä ritarikuntien tunnuksia saatettiin myöntää myös ulkomaalaisille, valtion päämiehille ja ei kristityille. Jos kysymyksessä oli muun uskontokunnan edustaja korvattiin pyhimyksiä esittävät tunnukset merkeissä yleensä kaksipäisellä kotkalla. Tunnustuksen saanneita suomalaisia muiden muassa olivat kreivi Robert Henrik Rehbinder, amiraali Johan Fredrik Oskar von Kræmer, kenraali Casimir Ehrnrooth, kenraali Gustaf Mauritz Armfelt ja kenraali G. A. Thesleff.  

Vuonna 2010 Pietarin ja Moskovan historiantutkijat julkaisivat kirjan keisarillisen Venäjän alkuperäisten tunnustusten saajista. Vuosien 1725–1917 ritarimerkki oli myönnetty 3 674 henkilölle.  

Lokakuun vallankumouksen 1917 jälkeen ritarikunta lakkautettiin mutta perustettiin uudelleen Stalinin käskyllä 29. heinäkuuta 1942, nyt pelkästään sotilasansiomerkiksi. Sitä jaettiin toisen maailmansodan aikana 42 000 sotilaalle. Lisäksi 1 470 sotilasyksikköä sai oikeuden käyttää merkkiä.

Venäläisten ritarikuntien arvojärjestys:

Korkein on Pyhän Andreaksen, sitten 2. Pyhän Aleksanteri Nevskin, 3. Valkoisen Kotkan, 4. Pyhän Vladimirin, 5. Pyhän Annan ja 6. Pyhän Stanislauksen ritarikunnat. Hierarkian ulkopuolella olivat vain korkea-arvoisille naisille tarkoitettu Pyhän Katariinan ritarikunta sekä Pyhän Yrjön ritarikunta, jonka kunniamerkeillä palkittiin upseerien pääasiassa sodanaikaisia sotilasansioita.

Lähteet 

https://www.ritarikunnat.fi/index.php/fi/historia/ritarikuntien-historiasta Ritarikuntien historia. Viitattu 24.2.2020
Venäjän keisarillisen ajan ritarikunnan kunniamerkkejä eskoff.net. Viitattu 14.7.2019.
The Complete List of Recipients of the Order of Saint Alexander Nevsky Compiled in a Dictionary (in Russian). Retrieved 5 February 2015. luettelo Venäjän sivulla. Viitattu 9.11.2014.

Viitteet 

Aleksanteri Nevski
Höysälänjärven jätinkirkko

Höysälänjärven jätinkirkko, eli myös Höisalträsketin jätinkirkko, on Pohjanmaalla Vöyrissä sijaitseva jätinkirkko.

Sijainti 
Kohde sijaitsee Vöyrin kirkolta 10,0 kilometriä kaakkoon seututien 725 eteläpuolella Höysälän metsäalueella pienen Höysälänjärven eteläpuolella kohoavalla mäellä. Kohteelle pääsee helposti kääntymällä seututien alittavan joen Vakinekanalenin itäpuolella etelään johtavalle metsäautotielle ja kulkemalla sitä 2,4 kilometriä kaakkoon haarautuvalle tielle. Kohteeseen johtaa polku, joka lähtee tältä tieltä noin 350 metrin päässä risteyksestä.

Jätinkirkko 
Jätinkirkko muodostuu puolimetrisestä yli päänkokoisista kivistä rakennetusta kivivallista, joka on noin kuusi metriä leveä. Valli sulkee sisällensä alueen, joka on 38 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Latomuksen pitkät sivut ovat koillis-lounais-suuntaiset. Ari Siiriäinen kävi inventoimassa kohteen vuonna 1966. Hän löysi vallista yhden aukon, eli portin, niin kuin jätinkirkoilla sanotaan olevan. Se sijaitsi latomuksen eteläpäässä ja sen erikoisuutena oli kivistä maahan ladottu ”eteinen”, jonka kulmassa oli taas aukko. Siiriäinen mainitsi jäljistä, jotka ovat jääneet jäljelle vallien penkojilta.

Marianna Ridderstad on maininnut artikkelissaan, että valleja on paikoin kaksi rinnakkain. Jätinkirkon pääkakselin suunnaksi hän on mitannut 27° pohjoisesta myötäpäivään eli pohjois-koilliseen. Portteja hän on havainnut kaksi. Jätinkirkon keskikohdasta mitattuna toinen portti sijaitsi pääakselilla ja toinen poikkiakselilla eli 63° etelästä myötäpäivään eli länsi-lounaaseen.

Ympäristö 
Latomuksen ympärillä on laakea kallioalue, jonka länsipuolella sijaitsee laavu. Mäenhuipun eteläpuolelta noin 50 metrin päästä löytyi vuonna 1978 kalliohakkauksia. Ne esittävät alkeellista venettä, jonka vieressä on riimumerkkejä (A F T I U N U T, tulkittuna ”Jonundin muistoksi”). Vene on 48 senttimetriä pitkä ja sen keula on loivempi kuin sen perä. Keulassa on taivutettu pää. Riimuja on pidetty varsin uusina, ehkä 100–200 vuotta vanhoina. Vöyriltä on löytynyt kolme riimukirjoituskohdetta.

Ridderstad havaitsi paikalla kiviröykkiön tai röykkiöitä sekä kivi- eli rakkakuoppia.

Tutkimuksia 
Ei ole tietoa, milloin jätinkirkko on löydetty. Jätinkirkkoa ei ole myöskään tutkittu. Ainoastaan Ari Siiriäinen tarkasteli sitä pintapuolisesti inventointimatkallansa vuonna 1966 sekä Kaisa Lehtonen ja Pentti Risla omalla tarkastusmatkallansa vuonna 2009. Ridderstad on tutkinut tämän jätinkirkon vallien suuntauksia ja esittää niistä muutamia tuloksi vuonna 2015.

Lähteet 

Suomen jätinkirkot
Vöyrin luonto
Pohjanmaan historia
Pappilanjärvi (Loviisa)

Pappilanjärvi  on Uudellamaalla, Loviisan Ruotsinpyhtäällä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 13,6 metriä mpy.

Lähteet 

Kymijoen alaosan alue
Botin luomat artikkelit
Loviisan järvet
Petjärvi (järvi Pyhtäällä)

Petjärvi  on Uudellamaalla, Loviisan Ruotsinpyhtäällä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 14,6 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 13,6 metriä mpy.

Lähteet 

Kymijoen alaosan alue
Botin luomat artikkelit
Loviisan järvet
Hattarjärvi

Hattarjärvi ()  on Kymenlaaksossa Pyhtäällä, Loosarissa sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 49 hehtaaria, se on 1,6 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 0,03 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0017 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 12,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä.
.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 14,8 metriä mpy.

Lähteet 

Kymijoen alaosan alue
Botin luomat artikkelit
Pyhtään järvet
Vuohijärvi (järvenosa Pyhtäällä)

Vuohijärvi  on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla Pyhtäällä ja Loviisan Ruotsinpyhtäällä, Loosarissa sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 173 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä, se on 3,3 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Sillä on 14 saarta, joiden yhteispinta-ala on 57,92 hehtaaria, mikä tekee 33,4 % järven pinta-alasta.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 6,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0065 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,8 metriä ja suurin syvyys on 15,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 19,9 kilometriä.
.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 14,8 metriä mpy.

Lähteet 

Kymijoen alaosan alue
Botin luomat artikkelit
Pyhtään järvet
Loviisan järvet