joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Montana (täsmennyssivu)

Montana voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Maantieteellisiä nimiä 
 Crans-Montana, kunta ja urheilukeskus Sveitsin Alpeilla Valais'ssa
 Montana, Bulgarian kaupunki
 Montana, kaupunki Yhdysvaltain Wisconsinin osavaltiossa
 Montana, kylä Sveitsissä
 Montana, maakunta Bulgariassa
 Montana, Yhdysvaltain osavaltio
 Roşia Montană, kaupunki Romanian Transilvaniassa, Alban piirikunnassa.

Henkilöitä 
 French Montana, oik. Karim Kharbouch (s. 1984), marokkolais-yhdysvaltalainen rap-artisti
 Joe Montana (s. 1956), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Lenny Montana (1926–1992), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Patsy Montana (1908–1996), yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä
 Tony Montana, oik. Pasi Hailio (s. 1961), suomalainen laulaja.

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Hannah Montana (Miley Stewart), poplaulaja samannimisessä televisiosarjassa 
 Montana Jones, päähenkilö piirrossarjassa Montana
 Montana Max, hahmo Tiny Toon Adventures -piirrossarjassa
 Tony Montana, Scarface – arpinaama -elokuvan päähenkilö.

Muuta 
 Chervolet Montana, Chervoletin kevyt lava-automalli
 Hannah Montana, yhdysvaltalainen lasten komediasarja ja sen päähenkilö
 Montana, Frank Zappan kappale
 Montana, suomalainen lännenpokkarisarja
 Montana, yhdysvaltalainen vuonna 1930 valmistunut draamakomediaelokuva
 Montana-luokka, Yhdysvaltain laivaston suunniteltu taistelulaivaluokka
 Pontiac Montana, General Motorsin automalli
 USS Montana (BB-67), suunnitteluasteelle jäänyt Montana-luokan taistelulaiva.
Elsa Soini

Elsa Sofia Hagan (o.s. Soini; 7. huhtikuuta 1893 Helsinki – 12. heinäkuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.

Henkilöhistoria
Soinin vanhemmat olivat pankinjohtaja ja kirjailija Aksel Wilhelm (Wilho) Soini (ent. Hoffrén) ja Sigrid Ida Helena af Enehjelm. Toimittaja, kirjailija ja liike- ja kulttuurielämän vaikuttaja Yrjö Soini oli hänen veljensä. Soini pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916 ja maisteriksi 1919. Ylioppilaskunnan kirjaston amanuenssi hän oli 1913–1916, vt. varakirjaston hoitaja 1919 ja sitten historian ja suomen kielen opettajan sijainen useissa eri oppikouluissa Helsingissä. Hän oli 1940-luvulla jäsenenä Suomen Pen-klubin johtokunnassa ja Suomen Näytelmäkirjailijaliiton hallituksessa. Soini oli naimisissa vuodesta 1917 varatuomari Eero Sigfrid Haganin (1892–1964) kanssa, ja heillä oli neljä lasta. Arkkitehti Charles Hagan oli heidän poikansa.

Kirjallinen tuotanto
Soini julkaisi romaaneja ja näytelmiä. Lisäksi hän kirjoitti pakinoita Uuteen Suomeen vuosina 1942–1952 nimimerkillä Lippa ja yhdessä kirjailija Seere Salmisen kanssa nimimerkillä Tuttu Paristo Suomisen perhe -sarjakuunnelmaa radioon vuodesta 1938 alkaen. He laativat myös Suomisen perhe -elokuvien käsikirjoitukset. Vuonna 1946 Soini laati Aleksis Kiven elämää kuvaavan elokuvan Minä elän käsikirjoituksen.

Romaaneja ja näytelmiä 
Oli kerran nuori tyttö, romaani.  1923
Marjatta viisastuu, komedia.  1924
Jumalten ja ihmisten suosikit, romaani.  1926
Kaksi herraa ja rakkaus, komedia.  1928
Sisko ja kultainen pikari, romaani.  1928
Verkkopallopeli, oppikirja.  1929
Halpa ja hauska viikonloppu, romaani.  1930
Uni, romaani.  1930
Katarina menettää pelin, romaani.  1931
Rakkauden tanssijatar, draama.  1931
Liukurata, draama.  1932
Rouva Johtaja, romaani.  1932
Nuoren tuomarin morsian, romaani.  1933
Kivi, jonka rakentajat hylkäsivät, draama.  1934
Isänsä tytär, romaani.  1935
Poikani pääkonsuli, komedia.  1935
Pikku seikkailu, komedia.  1943
Nuori Aleksis, romaani.  1947
Alkää Burko, komedia.  1948
Sirkka ja serkku, romaani.  1952

Pakinoita
Muikkuja ja musiikkia, pakinakokoelma. 1945

Elokuvakäsikirjoituksia 
 Poikani pääkonsuli, ohjaus Ilmari Unho.  1940
 Runon kuningas ja muuttolintu, ohjaus T. J. Särkkä.  1941
 ”Minä elän”, ohjaus Ilmari Unho.  1946
 Kanavan laidalla, ohjaus Ilmari Unho.  19149
 Se alkoi sateessa, ohjaus Thure Bahne ja Eddie Stenberg.  1953
Nimimerkillä Tuttu Paristo yhdessä Seere Salmisen kanssa:
 Poretta eli keisarin uudet pisteet, ohjaus Ilmari Unho. 1941
 Suomisen perhe, ohjaus T. J. Särkkä. 1941
 Suomisen Ollin tempaus, ohjaus Orvo Saarikivi. 1942
 Suomisen taiteilijat, ohjaus Orvo Saarikivi. 1943
 Suomisen Olli rakastuu, ohjaus Orvo Saarikivi. 1944
 Suomisen Olli yllättää, ohjaus Orvo Saarikivi.  1945

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomen kirjailijat -tietokanta 
 Kuka kukin oli. Wikiaineisto.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomisen perhe oli kolmen vuosikymmenen radiosuosikki. Ylen Elävä arkisto.

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Pakinoitsijat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Symphony of Enchanted Lands

Symphony of Enchanted Lands on power metal -yhtye Rhapsodyn vuonna 1998 julkaistu studioalbumi. Albumilta julkaistiin yhtyeen historian ensimmäinen single Emerald Sword. Kappaleista konserttien vakionumeroita ovat edelleen Wisdom of the Kings ja Emerald Sword, joista jälkimmäinen toimii usein päätöskappaleena.

Albumilla on alkuaikojen demoilta kappaleet Eternal Glory ja Riding the Winds of Eternity, jonka nimi tosin oli alun perin Holy Wind. Kappaleesta Emerald Sword julkaistiin yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo, joka oli pääasiassa konserttivideo.

Kappaleet 
 "Epicus Furor"  – 1:14       
 "Emerald Sword"  – 4:21       
 "Wisdom of the Kings"  – 4:28       
 "Heroes of the Lost Valley"  – 2:04 
 I. "Entering the Waterfalls Realm"
 II. "The Dragons Pride"      
 "Eternal Glory"  – 7:29       
 "Beyond the Gates of Infinity"  – 7:23       
 "Wings of Destiny"  – 4:28       
 "The Dark Tower of Abyss"  – 6:46       
 "Riding the Winds of Eternity"  – 4:13       
 "Symphony of Enchanted Lands"  – 13:16
 I. "Tharos' Last Flight"
 II. "The Hymn of The Warrior"
 III. "Rex Tremende"
 IV. "The Immortal Fire"

Kokoonpano 
Fabio Lione – laulu
Luca Turilli – kitara
Alex Staropoli – kosketinsoittimet
Alessandro Lotta – basso
Daniele Carbonera – rummut

Vierailijat 
kuorot – Don Kosaken, Thomas Rettke, Robert Hunecke-Rizzo, Ricky Rizzo, Cinzia Rizzo, Tatiana Blocn, Davide Calabrese, Michele Mayer, Giuliano Tarlon, Cristiano Adacher, Manuel Staropoli, Fabio Lione, Alex Staropoli, Luca Turilli, Helmstedter Kammerchor
Constanze Backes – laulu kappaleessa Symphony Of Enchanted Lands
Sir Jay Lansford – puhutut osuudet
Erik Steenbock – marssirummut
Manuel Staropoli – barokkinokkahuilut ja -oboe
Mattnias Brommann, Ulrike Wildenhof, Almut Schlicker, Stefanie Holk, Friedrike Bauer, Matthias Brommann – viulut
Claas Harders – viola da gamba
Marie-Theres Strumpf, Cosima Bergk, Jan Larsen – alttoviulut
Hagen Kuhr – sello
Andre Neygenfind – kontrabasso
Stefan Horz – cembalo
Sascha Paeth – akustiset kitarat, mandoliini, balalaikka

Vuoden 1998 albumit
Rhapsody of Firen albumit
Yhdistynyt kuningaskunta yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008

Yhdistynyt kuningaskunta osallistuu Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008. Joukkueen ensimmäinen osa julkistettiin 12. helmikuuta 2008 ja lopullinen joukkue 26. helmikuuta 2008.

Yhdistyneen kuningaskunnan yleisurheiluliiton valintakomitean tiedotteessa mainittiin, ettei komitea olisi millään halunnut valita kisoihin dopingista aiemmin kärähtänyttä Dwain Chambersia, vaan olisi mieluummin lähettänyt kisoihin jonkun nuoren sprintterin hakemaan kokemusta Pekingin olympialaisia varten. Lopulta valintakomitean oli kuitenkin valittava Chambers, sillä hän voitti karsintakilpailun.

Joukkue

Miehet
 60 metrin juoksu: Dwain Chambers, Simeon Williamson, varalla Rikki Fifton
 400 metrin juoksu: Richard Buck, Steve Green
 800 metrin juoksu: Richard Hill, Damien Moss
 1 500 metrin juoksu: James McIlroy, Michael East, varalla James Brewer
 3 000 metrin juoksu: Mo Farah, Nick McCormick
 60 metrin aitajuoksu: Allan Scott
 Korkeushyppy: Samson Oni
 Seiväshyppy: Steve Lewis
 Pituushyppy: Chris Tomlinson
 Kolmiloikka: Phillips Idowu
 Kuulantyöntö: Carl Myerscough
 4 x 400 metrin viestijuoksu: Richard Buck, Steve Green, Rob Tobin, Nick Leavey, Debo Ademuyewo, Dale Garland

Naiset
 60 metrin juoksu: Laura Turner, Jeanette Kwakye, varalla Montell Douglas
 800 metrin juoksu: Jenny Meadows, Marilyn Okoro
 1 500 metrin juoksu: Jemma Simpson, Susan Scott
 3 000 metrin juoksu: Helen Clitheroe, Lisa Dobriskey
 60 metrin aitajuoksu: Sarah Claxton
 Seiväshyppy: Kate Dennison
 Viisiottelu: Kelly Sotherton

Tulokset

Miehet

Naiset

Lähteet 

Yhdistyneen kuningaskunnan yleisurheilu
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2008
Indeksikaalisuus

Indeksikaalisuus  kielellinen ilmaisu, jonka viittauksen kohde riippuu osittain sen esittämisyhteydestä.

Indeksikaalisen ilmaisun semanttinen arvo (viittauksen kohde, ala tai totuusarvo) riippuu osittain sen esittämisyhteydestä ja voi vaihdella yhteydestä toiseen. Indeksikaalisia voivat olla esimerkiksi persoonapronominit (minä, sinä, hän, se jne.), demonstratiivit (tämä, tuo), ajankohtaan viittaavat ilmaisut (nyt, tänään, eilen) sekä paikkaan viittaavat ilmaisut (täällä, tuolla).

Katso myös 
 Ajattelu, kieli, merkitys
 Ikoni, indeksi ja symboli semiotiikassa

Lähteet 
Tieteen termipankki 3.12.2019: Filosofia:indeksikaalisuus. (Tarkka osoite: https://tieteentermipankki.fi/wiki/Filosofia:indeksikaalisuus.)

Filosofian termit
Kielifilosofia
Semantiikka
Thuy Trang

Thuy Trang (; 14. joulukuuta 1973 – 3. syyskuuta 2001) oli amerikanvietnamilainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa televisiosarjassa Power Rangers. Hän kuoli liikenneonnettomuudessa. Trang näytteli Kalia elokuvassa Crow II – Enkelten kaupunki.

Filmografia
 Power Rangers (1993–1994)
 Spy Hard – lupa läikyttää (1996)
 Crow II – Enkelten kaupunki (1996)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vietnamilaiset näyttelijät
Amerikanvietnamilaiset
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1973 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Ray Parker Jr.

Ray Parker Jr. (s. 1. toukokuuta 1954 Detroit) on yhdysvaltalainen muusikko. Parkerin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluu Haamujengi-elokuvan tunnusmusiikki Ghostbusters, jonka hän toimitti taustamusiikiksi. Pian kappaleen ilmestymisen jälkeen Parker sai plagiointisyytteen Huey Lewis and the News -yhtyeeltä, joka sovittiin oikeuden ulkopuolella. Kappale sai todella suurta suosiota ja on kuultu monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Ghostbusters Radio.Blog.Clubissa.

Yhdysvaltalaiset muusikot
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Rachel Ticotin

Rachel Ticotin (s. 1. marraskuuta 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa Total Recall – unohda tai kuole (1990) ja Con Air – lento vapauteen (1997). Hän näytteli yhtä pääosista televisiosarjassa Kova laki: Los Angeles (2011).

Ticotin on kotoisin New Yorkin Bronxista. Hän oli naimisissa näyttelijä David Caruson kanssa vuosina 1983–1989, ja heillä on vuonna 1984 syntynyt tytär. Vuonna 1998 Ticotin meni naimisiin näyttelijä Peter Straussin kanssa.

Aiheesta muualla 
  

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilmari Majuri

Ilmari Majuri (s. 1979) on suomalainen kyyttökarjankasvattaja, kirjoittaja ja koirankasvattaja , joka on toiminut muun muassa Voima-lehden kolumnistina. Hän on toiminut uhanalaisen kyyttökarjan säilymisen puolesta sekä Venäjän vinttikoirien kasvattajana.

Tausta 
Ilmari Majurin kiinnostus lehmiin juontaa juurensa jo lapsuudesta. Majuri tutustui kyyttökarjaan kuvanveistäjä Miina Äkkijyrkän järjestämän "nautavaelluksen" johdosta 1980-luvulla, kun Äkkijyrkkä marssitti lehmiä Helsingissä rautatieaseman ja eduskuntatalon ohitse. Kyyttörotu oli sukupuuton partaalla 1980-luvun alussa.

Kyyttökarjan vaalija
Nuoresta iästään huolimatta Majuri on hoitanut alkuperäiskarjaa jo vuodesta 1996 alkaen. Hän on opiskellut maatalousoppilaitoksessa ja saanut oppia myös omaehtoisesti vanhaa kirjallisuutta lukemalla sekä alan vanhemmilta asiantuntijoilta, kuten Miina Äkkijyrkältä.

Majuri hankki omistukseensa kiteeläisen Vieno Nenosen 1990-luvulla yllättäen löytyneen ja taitavasti jalostetun kyyttökarjan kesällä 2003. Vieno Nenonen oli kuollut kolme vuotta aiemmin ja viimeiset vuodet karjaa hoitaneen Vienon pojan, Kauko Nenosen, terveyden petettyä viimeiset seitsemän lehmää, kolme sonnia ja kaksi vasikkaa muutti Kiteeltä Valkealaan 9. heinäkuuta.Karjarodun tulevaisuus on edelleen uhanalainen, koska se on taloudellisesti kannattamatonta ja sen säilyttäjät ovat lähinnä yksityishenkilöitä. Valtion geenipankki osti joitakin Majurin lehmiä tallentaakseen rodun ainutlaatuista geeniperimää.

Keväällä 2008 Majuri vuokrasi maatilan Espoon Luukista ja karjalle laitumet Nuuksion kansallispuistosta.  Majuri muutti keväällä 2014 Hausjärvelle josta hän muutti eläimineen Tornion Kantojärvelle.

Nautojen kouluttajana 

Nautakarjan tuntemus on tuonut työtilaisuuksia elokuva-alalla. Majuri vastasi Timo Koivusalon tulevan Täällä Pohjantähden alla -elokuvan nautojen ohjauksesta.

Dokumenttielokuva 
Vuonna 2008 sai ensi-iltansa Antti Tuomikosken ohjaama Majurista kertova dokumentti Melko kallista paskaa. Tampereen taide- ja viestintäoppilaitoksen lopputyönä tehty elokuva esitettiin vuoden 2009 DocPointissa, ja se palkittiin Kettupäivät-tapahtuman opiskelijasarjassa parhaana dokumenttina. Heinäkuussa 2009 dokumentti nähtiin myös Yleisradion Dokumenttiprojektissa. Elokuvassa kerrotaan muun muassa, että Majurilla on Aspergerin oireyhtymä.

Ilmari Majurista kertovia artikkeleita
 Nakutaiteilija sai sakot (Ilta-Sanomat 27.8.2007)
 Suomen Kuvalehti, Kallis kyyttö
 Voima: Kapinoiva Majuri, kyyttökarjan kasvattaja
Mikaela Vuorio: "Kyyttökarjanpitäjä Uljas-Ilmari Majuri: Kyytöt ovat kansallisaarteisiimme verrattavaa yhteistä omaisuutta." Elonkehä 16-17/2005
"Lehmäelämää. Valkealainen Ilmari Majuri on tinkimätön itäsuomenkarjan vaalija.", Seura 38/2006
 https://www.elonet.fi/fi/henkilo/1455934

Lähteet

Aiheesta muualla
Ilmari Majurin kotisivut 

Suomalaiset kansalaisaktivistit
Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit
Autismin kirjon henkilöt
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Karvinen (täsmennyssivu)

Karvinen voi tarkoittaa:

 Karvinen, Jim Davisin luoma sarjakuva
 Karvinen, elokuva vuodelta 2004
 Karvinen 2, elokuvan jatko-osa vuodelta 2006
 Karvinen, piirrossarja vuosilta 1988–1994.
 Karvinen, tietokoneanimaatiosarja vuodelta 2008.

Sukunimi
 Aino-Maija Mylläri, o.s. Karvinen (s. 1986), suomalainen seiväshyppääjä
 Anne Karvinen-Poutanen (s. 1967), suomalainen aitajuoksija
 Annikki Karvinen (s. 1931), suomalainen tekstiilitaiteilija
 Antero Karvinen (s. 1934), suomalainen kenraalimajuri
 Arvo Karvinen (1934–2013), suomalainen järjestöneuvos
 Eetu Karvinen (s. 1993), suomalainen jääkiekkoilija
 Eino Karvinen (1893–1952), suomalainen jääkärieverstiluutnantti
 Erkki Karvinen (1918–2005), suomalainen arkkitehti
 Esko Karvinen (1922–1978), liikuntatieteilijä, professori
 Heikki Karvinen (s. 1947), jääkiekkovalmentaja ja jääkiekkoilija
 Jani Karvinen (s. 1975), suomalainen näyttelijä
 Jannik Karvinen (s. 1986), tanskalainen jääkiekkoilija
 Joni Karvinen (s. 1994), suomalainen keihäänheittäjä
 Jouko Karvinen (s. 1957), suomalainen yritysjohtaja
 Juha Karvinen (s. 1966), suomalainen jalkapalloilija
 Michelle Karvinen (s. 1990), tanskalais-suomalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti
 Otto Karvinen (s. 1990), suomalainen jääkiekkoilija
 Roni Karvinen (s. 2002), suomalainen jääkiekkoilija
 Shirly Karvinen (s. 1993), Miss Suomi 2016
 Tapani Karvinen (s. 1983), suomalainen poliitikko, Piraattipuolueen ent. puheenjohtaja
 Tea Karvinen (s. 1961), suomalainen skeleton-kelkkailija ja uutisvalokuvaaja
 Tero Karvinen (s. 1973), kuvataiteilija
 Väinö Karvinen (1885–1944), suomalainen opettaja ja runoilija
 Väinö Karvinen (1907–1992), suomalainen kenraalimajuri

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Loviisan lukio

Loviisan lukio on Loviisassa Ratakadulla sijaitseva suomenkielinen lukio. Lukuvuonna 2020–21 lukiossa opiskeli 69 opiskelijaa.

Loviisan yhteislyseo perustettiin alun perin vuonna 1937. Koulu-uudistuksen myötä se tuli kunnallisen koulujärjestelmän osaksi vuonna 1975, jolloin sen peruskouluosio nimettiin Myllyharjun yläasteeksi ja lukio Myllyharjun lukioksi. Kesäkuussa 2017 Loviisan kaupunginvaltuusto päätti, että 1. elokuuta 2017 alkaen lukion nimi on Loviisan lukio.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lukion kotisivut

Suomen lukiot
Loviisa
Linda Jakobson

Linda Jakobson (s. 1959) on suomalainen tutkija ja tietokirjailija. Hän on Ulkopoliittisen instituutin erikoistutkija. Hänen nykyinen asemapaikkansa on Peking, mutta säännöllisin väliajoin hän työskentelee myös Helsingissä. Jakobson on Suomen johtavia Kiinan asiantuntijoita, ja hän on myös kansainvälisesti arvostettu Kiinan asioiden tuntija ja esitelmöitsijä. Jakobson on asunut Kiinassa yli viidentoista vuoden ajan ja osaa sujuvasti mandariinikiinaa.

Jakobson kiinnostui Kiinasta jo teini-iässä. Vuonna 1987 hän ja hänen lapsuudenystävänsä Marja Sarvimäki lähtivät samaan aikaan Aasiaan, Jakobson tutustumismatkalle Kiinaan jäätyään virkavapaalle Ilta-Sanomien toimittajan työstä ja Sarvimäki arkkitehtuurin jatko-opintoihin Tokioon ja Souliin. Siitä lähtien Kiina ja Itä-Aasia ovat olleet keskeinen osa sekä Jakobsonin että hänen ystävänsä elämää. Vuosina 1988–1989 Jakobson toimi kauppa- ja teollisuusministeriön tutkijana Pekingissä. Vuonna 1990 hän oli vierailevana tutkijana Harvardin yliopistossa. Jakobson sai vuonna 1998 tutkijan viran  Ulkopoliittisessa instituutissa, jonka palveluksessa hän on edelleen erikoistutkijana.

Linda Jakobsonin isä oli arvostettu suomalainen diplomaatti, intellektuelli ja ministeri Max Jakobson.

Palkintoja ja tunnustuksia
 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 1998 kirjasta Miljoona totuutta
 Finlandia-palkinnon kunniamaininta teoksesta Mureneva muuri. Vuosi kiinalaisena.

Teoksia ja keskeisiä julkaisuja
 Linda Jakobson: Mureneva muuri. Vuosi kiinalaisena. Helsinki: Kirjayhtymä, 1988. ISBN 951-26-3256-X
 Linda Jakobson: Päätöksenteko Kiinan kansantasavallassa. Helsinki: Kauppa- ja teollisuusministeriö, 1990.
 Linda Jakobson: Miljoona totuutta. Vuosikymmen Kiinassa. Helsinki: Kirjayhtyma, 1997. ISBN 951-26-4197-6
 Linda Jakobson – Marja Sarvimäki: Perinteen taika. Nykyaika Kiinassa, Etelä-Koreassa ja Japanissa. Helsinki: WSOY, 2001. ISBN 951-0-25549-1
 Linda Jakobson: Kiinan ja Itä-Aasian merkitys Suomelle. Teoksessa: Tuovi Allen (toim.) Askelmerkit tulevaisuuteen. Suomi 2015 -ohjelman loppuraportti, Helsinki: Edita 2003. ISBN 951-37-4100-1
 Linda Jakobson: Kiinan vaikeat valinnat. Yhteiskunnallisen murroksen tiellä. Helsinki: Edita (Sitra) 2005. ISBN 951-37-4448-5
 Linda Jakobson (ed.): Innovation with Chinese Characteristics. High-Tech Research in China. Hampshire: Palgrave Macmillan 2007. ISBN 978-0230006928

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kiina-ilmiö on nähtävä myös mahdollisuutena. Kansan Uutisten haastattelu 2003
 Naisemme Kiinassa. Kotilieden haastattelu 2004
 Kiinan vaikeat valinnat. Radio86:n haastattelu 2006

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset politiikan tutkijat
Suomen juutalaiset
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Estadio de Son Moix

Visit Mallorca Estadi (alun perin Son Moix) on urheilustadion Palmassa Espanjan Baleaareihin kuuluvalla Mallorcan saarella. Se sijaitsee Can Valeron teollisuusalueen tuntumassa noin kolme kilometriä Palman keskustasta luoteeseen.

Stadion rakennettiin Palmassa järjestettyjä vuoden 1999 kesäuniversiadeja varten, ja saman vuoden elokuusta lähtien mallorcalainen jalkapallojoukkue RCD Mallorca on pelannut kotiottelunsa stadionilla. Aikaisemmin RCD Mallorca pelasi vuonna 1945 käyttöönotetulla Lluís Sitjarilla. Stadionilla on neljä katsomoa, joista yksi on katettu, ja sen kapasiteetti on 23 142 istumapaikkaa.

Stadionin alkuperäinen nimi oli Son Moix lähistöllä sijainneen kartanon (possessió) mukaan. Vuosina 2006–2010 stadion tunnettiin nimellä ONO Estadi nimisponsorina toimineen tietoliikenneyhtiö ONOn mukaan, minkä jälkeen nimioikeudet myytiin hotelliyhtiö Iberostarille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Stadionin esittely RCD Mallorcan sivustolla   

Espanjan jalkapallostadionit
Mallorca
Legio IIII Macedonica

Legio IIII Macedonica, joskus myös Legio IV Macedonica (Makedonialainen) oli Julius Caesarin Italiassa vuonna 48 eaa. perustama roomalainen legioona. Legioonan tunnus oli härkä ja kauris. 

Macedonica perustettiin Roomassa riehuvaa kansalaissotaa varten taistelemaan Pompeiuksen joukkoja vastaan. Legioona sai tulikasteensa Dyrrhachiumin taistelussa keväällä 48 eaa, jonka jälkeen se otti osaa Farsaloksen taisteluun. Legioonan piti luultavasti osallistua Caesarin mahdolliseen Parthian sotaretkeen, joka ei kuitenkaan toteutunut, koska Caesar murhattiin vuonna 44 eaa. Tästä seurasi uusi sisällissota Antoniuksen ja Caesarin ottopojan Octavianuksen kesken. Legioona aluksi kannatti aluksi Antoniusta, mutta loikkasi sitten Octavianuksen puolelle tämän luvattua suuremman rahapalkkion kuin Antonius. Huhtikuussa 43 eaa. legioona taisteli Mutinan taistelussa kärsien suuria tappioita.

Vuonna 42 eaa. se taisteli voitokkaasti toisen triumviraatin jäsenien, Octavianuksen ja Antoniuksen puolella Makedoniassa, Filippoin taistelussa. 31 eaa. legioona otti osaa Aktionin meritaisteluun.

Vuonna 30 eaa. keisariksi noussut Octavianus, joka otti nimen Augustus lähetti sen Hispania Tarraconensikseen taistelemaan Cantabriaaneja vastaan. 

Keisari Claudius siirsi legioonan Mainziin, Germania Superioriin vuonna 41 jaa. Neljän keisarin vuonna 69 legioona oli kolmen keisarin alaisuudessa, jonka jälkeen valta viimein vakiintui Vespasianuksen noustua keisariksi. 

Vespasianus ei tosin luottanut legioonaan, vaikka se taisteli Mainzissa vuonna 69 kapinallisia vastaan Vespasianuksen kenraalin, Cerialiksen komennossa. Vespasianus hajottikin sen vuonna 70. Tämän jälkeen legioonan rippeistä perustettiin uusi legioona Legio IIII Flavia Felix.

Lähteet 
Livius.org Legio IIII Macedonica

Roomalaiset legioonat
Renault RS01

Renault RS01 on Renault-tallin ensimmäinen Formula 1 -auto, jolla se kilpaili sarjassa kausilla –. RS01 oli ensimmäinen turboahdetulla moottorilla varustettu F1-auto. Auton suunnittelusta vastasivat André de Cortanze ja Francois Castaing. Myös auton kuljettajana toiminut Jean-Pierre Jabouille osallistui suunnittelutyöhön. Toiseksi kuljettajaksi kaudelle 1979 pestattiin René Arnoux.

Auto esiteltiin 10. toukokuuta 1977 Pariisissa ja Jabouille teki sillä kilpailudebyytin Britannian GP:ssa 1977 Silverstonen radalla. Auto kärsi aluksi luotettavuusongelmista ja se saikin kilpailijoiltaan lempinimen keltainen teekannu (eng. yellow teepot). Suurimmat ongelmat autossa kohdistuivat turbon kuuluisaan "viiveeseen", joka vaikeutti auton hallittavuutta, ja moottorin ylikuumenemiseen.

Ensimmäiset ja ainoaksi jääneet MM-pisteet Jabouille saavutti autolla Yhdysvaltain GP:sta 1978, jossa hän sijoittui neljänneksi. Ainoan autolla saavutetun paalupaikan hankki Jabouille Etelä-Afrikan GP:sta 1979.

Renault osallistui RS01-autollaan yhteensä 29 GP:hin, joissa se keskeytti 20 kertaa ja selviytyi maaliin seitsemästi. Jabouille karsiutui Kanadan GP:sta 1977 ja talli vetäytyi Länsi-Yhdysvaltain GP:sta 1979 Jabouillen loukkaannuttua.

Teknisiä tietoja 
Moottori: Renault Gordini EF1, 1 492cc (1.5 L) 90° V6T, 525 hv @ 11 000 rpm
Vaihdelaatikko: Hewland FG400, 5-vaihteinen manuaali
Renkaat: Michelin
Polttoaine ja öljy: Elf
Sponsorit: Elf, Tissot, Cibié

Tulokset kilpailuittain 
(Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta)

Lähteet 
researchracing
Formula 1 DataBase

R01
Nichiren-buddhalaisuus

Nichiren-buddhalaisuus () on japanilaisen munkki Nichirenin mukaan nimetty buddhalaisuuden suuntaus, joka sai alkunsa 1200-luvulla. Nykyisin Nichiren-buddhalaisuus on useiden koulukuntien kokonaisuus, johon kuuluu myös ns. uususkontoja, kuten Sōka Gakkai, Reiyūkai ja Risshō Kōsei Kai. Vuonna 2001 Nichiren-buddhalaisia laskettiin olevan noin 17 miljoonaa. Lukuun eivät sisälly Sōka Gakkain jäsenet. Nichiren-buddhalaisuus on Japanin suurin buddhalaisuuden suuntaus.

Nichiren-buddhalaisuuden eri muodoilla on ollut huomattava vaikutus Japanin historiaan ja yhteiskuntaan. Nichiren-buddhalaisuudelle on tunnusomaista Lootus-sutran merkityksen korostaminen. Nichiren-buddhalaisuus opettaa, että jokaisessa ihmisessä on buddhanluonto ja täten mahdollisuus valaistumiseen jo tässä elämässä. Varsinkin Japanissa on toisinaan väitetty Nichiren-buddhalaisuuden poikkeavan muista buddhalaisista koulukunnista myös siinä suhteessa, että osa Nichiren-buddhalaisista koulukunnista suhtautuu hyvin kielteisesti buddhalaisuuden muiden haarojen opetuksiin ja hyväksyy ns. sisälähetystyön eli muiden buddhalaisten käännyttämisen Nichiren-buddhalaisuuteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Buddhalaisuus Japanissa
Secret Service

Secret Service on ruotsalainen Pop/uuden aallon yhtye. Yhtyeen todennäköisesti tunnetuin kappale on Flash in the Night. Yhtyeen perustivat vuonna 1979 vokalisti Ola Håkansson, kosketinsoittaja Ulf Wahlberg, kitaristi Tonny Lindberg, basisti Leif Paulsén ja rumpali Leif Johansson. Yhtyeen ensimmäinen single ”Oh Susie” nousi Ruotsin listan ykköseksi. Samanniminen albumi, joka sisälsi toisen hitin ”Ten o’clock postman” sijoittui listalla sijalle 7 ja myi kultaa.  

Secret servicen kansainvälinen saundi kiinnosti myös Ruotsin rajojen ulkopuolella, erityisesti pohjoismaissa, mutta singlet nousivat TOP-10:iin myös Saksassa. Yhtyeen suurimmaksi menestykseksi osoittautui vuonna 1982 julkaistu ”Flash in the night”, josta tuli TOP-10-hitti Ruotsissa, Suomessa, Norjassa ja Ranskassa. Kappale löytyy bändin kolmannelta pitkäsoitolta ”Cutting corners”, joka viihtyi Suomenkin virallisella listalla 20 viikkoa, korkeimmillaan sijalla 12. Myös syntikkapopin vaikutukset karistellut viides albumi ”When the night closes in” nousi Suomessa listoille. Secret servicen taru päättyi vuoteen 1987, kun he julkaisivat kuudennen pitkäsoittonsa ”Aux deux magots”.

Nykyinen kokoonpano 
Ola Håkansson (sanoittaja/laulaja)
Ulf Wahlberg (tuottaja/kosketinsoittaja)
Tim Norell (säveltäjä/kosketinsoittaja)

Diskografia

Albumit 
 Oh Susie, 1979
 Ye Si Ca, 1981
 Cutting Corners, 1982
 Jupiter Sign, 1984
 When the Night Closes In, 1985
 Aux deux Magots, 1987
 Top Secret - Greatest Hits, 2000
 The Lost Box, 2012
 Secret mission, 2022

Singlet 
 "Oh Susie" (1979)
 "Ten O'Clock Postman" (1980)
 "Ye-Si-Ca" (1981)
 "L.A. Goodbye" (1981)
 "Flash in the Night" (1982)
 "Cry Softly (Time Is Mourning)" (1982)
 "Dancing in Madness" (1982)
 "Jo-Anne, Jo-Anne" (1983)
 "Do It" (1984)
 "How I Want You" (1984)
 "Let Us Dance Just a Little Bit More" (1985)
 "When the Night Closes In" (1986)
 "Night City" (1986)
 "The Way You Are" (with Agnetha Fältskog) (1986)
 "Say, Say" (1987)
 "I'm So, I'm So, I'm So (I'm So in Love with You)" (1988)
 "Don't You Know, Don't You Know" (1988)
 "Megamix" (1990)
 "Different" (2009)
 "Satellites" (2010)
 "Go On" (2019)
 "Secret Mission" (2020)

Ruotsalaiset popyhtyeet
Kotšan

Kotšan () on kylä Bulgariassa. Kotšan asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 2 371. Se sijaitsee Satovtšan kunnassa Blagoevgradin alueella.

Lähteet 

Bulgarian kylät
Tähtipäivät

Tähtipäivät  on tähtitieteen ja tähtiharrastuksen valtakunnallinen yleisötapahtuma. Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1971 alkaen. Ensimmäiset pidettiin Turussa, sitten Helsingissä ja Tampereella. 

Tähtipäivistä on muodostunut merkittävä yleisötapahtuma paikkakunnalla, jonne myös tähtiharrastajat kokoontuvat ympäri maata. Tähtipäivillä järjestetään esitelmiä, näyttely ja retkiä lähialueiden kohteisiin. Tähtipäivien illanvietossa jaetaan Ursan Stella Arcti -palkinto.

Tähtipäivät järjestää jokin paikallinen tähtiyhdistys yhdessä Ursan kanssa.

Tähtipäivät pidetään viikonloppuna. Aikojen kuluessa niitä on järjestetty niin syksyllä kuin keväälläkin. Nykyiseksi ajankohdaksi on valittu kevätpäiväntasauksen seutu.

Cygnus-kesätapahtuma aloitettiin 1980-luvulla. Aiemmin tähtipäivillä pidetyt aktiiviharrastajien jaostokokoukset siirtyivät sinne ja sitten omiin kokoontumisiin. 

Tähtipäiviä on viimeksi vietetty Kirkkonummella 16.-18.5. 2008, Järvenpäässä 15.-17.5. 2009 ja Mikkelissä 17.-18.4.2010. Vuonna 2011 tähtipäivät olivat Turussa 19.-20.3.2011. Seuraavat tähtipäivät ovat Oulussa 23.-25.3.2012.

Tähtipäivät on myös Päivölän kansanopistolla kaksi kertaa vuodessa järjestettävän rajatietoon keskittyvän tapahtuman nimi.

Aiheesta muualla 

 Tähtipäivien historia

Tähtitieteen harrastus
Fdisk

fdisk on useiden käyttöjärjestelmien apuohjelma kiintolevyn osiointiin, jolloin fyysinen kiintolevy näkyy käyttöjärjestelmälle ja käyttäjälle useana erillisenä kiintolevyosiona. Käyttöjärjestelmästä riippuen eri osioita voidaan liittää käyttöjärjestelmään näkymään käyttäjälle joko erillisinä levyasemina (DOS-tyyliset levyasematunnuskirjaimet) tai hakemistoina (Unix-pohjaiset käyttöjärjestelmät).

fdisk ohjelman nimenä on peräisin UNIX System V -julkaisusta. BSD-käyttöjärjestelmät käyttivät perinteisesti disklabel-nimistä ohjelmaa.

Microsoftin FDISK osaa käsitellä vain FAT16-osioita ja Win95B:stä alkaen myös FAT32-osioita, mutta sillä ei ole tukea muille osiotyypeille. Windows 2000 -käyttöjärjestelmästä eteenpäin diskpart-niminen ohjelma korvaa fdiskin.

PC-koneiden MBR-tyylinen osiointi käyttää osioille tiettyjä tunnisteita. Esim. Microsoft Windows tunnistaan vain FAT ja NTFS-tunnisteille merkityt osiot. Tätä käytetään PC-koneissa esim. luodessa kiintolevyille piilotettuja osioita, joilla voi olla esim. valmistajan palautusohjelma.

Tiedostojen varmuuskopiointi ennen mahdollista kiintolevyn jakamista on lähes välttämätöntä.

Fdiskillä voi myös yhdistää aikaisemmin jaettuja osioita isommiksi osioiksi. Tilaa voi myös jättää siten, että se ei ole käytössä, vaan näkyy käyttämättömänä levytilana. Kiintolevyn maksimikapasiteetin ylittävää tietomäärää ei fdiskinkään avulla voi saada mahdolliseksi.

Linuxissa fdisk on osa util-linux -pakettia ja sille on vaihtoehtoja kuten cfdisk ja sfdisk sekä GNU Parted.

Osiotyypit 
fdiskin tuntemien osiotyyppien tunniste (ID) ja nimi:

Lähteet 

Unix-ohjelmat
Christina Cox

Christina Cox (s. 31. heinäkuuta 1971) on kanadalainen näyttelijä. Hän syntyi Ontariossa kolmesta tytöstä nuorimpana; hänen sisarensa ovat Tracey ja Melissa.

Cox opiskeli kahden vuoden ajan Ryerson Theatre Schoolissa. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Better Than Chocolate (1999), Koodinimi: Phoenix (2000) ja Jane Doe (2001), mutta hänet tunnetaan myös televisiosta.

Cox menestyi jo nuoruudessaan useissa liikuntalajeissa, mutta päätti valita uransa näyttelemisestä. Hän oli vuonna 1998 ehdolla Gemini-palkinnon saajaksi.

Aiheesta muualla 
  

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Perusian sota

Perusian sota oli Rooman sisällissota, joka käytiin vuosina 41 eaa.–40 eaa. kun Marcus Antoniuksen vaimon Fulvia ja tämän veli Lucius Antonius aloittivat sodan Antoniuksen poliittista vastustajaa Octavianusta vastaan. Julius Caesarin murhan jälkeen Marcus Antonius, Octavianus ja Lepidus olivat solmineet niin sanotun toisen triumviraatin joka hallitsi Roomaa. Antonius oli matkustanut järjestämään valtakunnan asioita idässä ja sotimaan Parthiaa vastaan.

Fulvia aloitti ilman Antoniuksen suostumusta tämän veljen Lucius Antoniuksen kanssa sodan Octavianusta vastaan. He keräsivät yhdessä kahdeksan legioonaa Italiassa ja onnistuivat valtaamaan Rooman lyhyeksi ajaksi. Pian he joutuivat kuitenkin perääntymään Perusian kaupunkiin jossa Octavianus alkoi piirittää heitä. Piiritys jatkui vuoteen 40 eaa. jolloin kaupunki antautui elintarvikkeiden puutteesta. Octavianus armahti Luciuksen ja Fulvian. Lucius lähetettiin kuitenkin maaherraksi Hispaniaan ja Fulvia maanpakoon Kreikkaan Sikyoniin. Fulvia kuoli samana vuonna.

Ensimmäisen vuosisadan eaa. sodat
Rooman sodat
Gallia Cisalpina

Gallia Cisalpina (”Alppien tämänpuoleinen Gallia”) oli antiikin aikainen alue, joka käsitti Gallian Alppien kaakkoispuolisen eli Rooman valtakunnan ydinosien puoleisen osan, ja vastasi osapuilleen nykyistä Pohjois-Italiaa. Se oli myös Rooman tasavaltalaisaikainen provinssi (). Alueesta käytettiin myös nimiä Gallia Citerior (”Tännempänä oleva Gallia”) ja Gallia Togata (”Toogaan pukeutuva Gallia”).

Maantiede ja historia 

Gallia Cisalpina sijaitsi Alppien ja Rubicon-joen välissä. Roomalaiset valtasivat alueen ensimmäisen kerran vuonna 224–222 eaa. Tämän jälkeen se oli välillä roomalaisten ja välillä taas gallien hallussa. Alueen gallit roomalaistuivat noin vuoteen 150 eaa. mennessä. Sinne myös asutettiin roomalaisia, ja se sai tästä nimensä ”Toogaan pukeutuva Gallia”.

Gallia Cisalpinasta tuli Rooman provinssi 80-luvulla eaa., ilmeisesti Sullan myötä vuonna 82 eaa. Vuonna 59 eaa. provinssin maaherraksi nimitettiin Julius Caesar, joka sen jälkeen valloitti myös Alppien toisella puolella sijainneen Gallia Transalpinan eli suunnilleen nykyisen Ranskan.

Octavianus liitti Gallia Cisalpinan varsinaiseen Italiaan vuonna 42 eaa., jolloin provinssi lakkautettiin. Se jaettiin neljään Italian yhdestätoista alueesta; nämä olivat Aemilia (Regio VIII), Liguria (Regio IX), Venetia et Histria (Regio X) ja Transpadana (Regio XI). Gallia Cisalpinasta olivat kotoisin sekä Vergilius, Catullus että Livius.

Tärkeimmät provinsseissa ja muissa hallintoalueissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Gallia
Roomalainen Italia
Rooman provinssit
Jules Dumont d’Urville

Jules Sébastien César Dumont d'Urville (23. toukokuuta 1790 – 8. toukokuuta 1842) oli ranskalainen laivaston amiraali, joka teki 1800-luvulla uraauurtavia löytöretkiä nykyisessä Oseaniassa. Hänen retkensä ulottuivat antarktisille alueille saakka.

Tutkimusmatkat 
D'Urville oli mukana navigoijana kahdella hydrografisella ja kasvititeteellisellä tutkimusmatkalla Tyynellämerellä vuosina 1822–1825 ja 1826–1829. Vuonna 1822 alkaneella matkalla hän toimi korvetti Coquillen ensimmäisenä upseerina, vastuullaan kerätä erityisesti kasvi- ja hyönteisnäytteitä ranskalaisille tiedemiehille. Näytteitä kertyi yli 3 000 kasvilajista, joista jopa 400 oli aikaisemmin tuntemattomia, sekä 1 200 hyönteislajista, joista noin 300 oli tieteelle tuntemattomia.

Menestyksekkään tutkimusmatkan johdosta Ranskan meriministeri lähetti d'Urvillen vuonna 1826 uudelle matkalle, tällä kertaa retkikunnan johtajana. Matkaan lähdettiin samalla korvetilla kuin edellisellä matkalla, joskin aluksen nimi oli nyt Astrolabe. Retkikunnan kartoitustyön ansiosta Tyynenmeren saaret jaettiin kolmeen ryhmään, eli Melanesiaan, Polynesiaan ja Mikronesiaan. Lisäksi matkan aikana mitattiin maan magnetismia ja meren lämpötilaa järjestelmällisesti eri syvyyksistä. D'Urville julkaisi tutkimusmatkastaan maailman ympäri kirjan Voyage de la corvette l'Astrolabe, 1826–1829.

D'Urvillen kolmas tutkimusretki 1837–1840 suuntautui eteläisille leveysasteille. Matkan tarkoituksena oli määrittään magneettisen etelänavan sijainti. Retkikunta pääsi Etelämantereen rannikolle lähelle magneettista etelänapaa. Retkikunta myös nousi maihin, pystytti sinne Ranskan lipun ja julisti kapean rantakaistaleen kuuluvan Ranskalle. D'Urville nimesi alueen vaimonsa etunimen mukaan Adélienmaaksi. Palattuaan tutkimusretkeltään vuonna 1840 D'Urville ylennettiin ansioittensa perusteella kontra-amiraaliksi.

Milon Venus 
D'Urville oli vaikuttamassa myös kuuluisan antiikin veistoksen Milon Venuksen päätymiseen Kreikasta Ranskaan. Hän oli vuonna 1820 mukana Ranskan laivaston upseerina merentutkimusmatkalla Välimerellä, kun Míloksen saarella paikallinen Ranskan varakonsuli esitteli hänelle vastalöytyneen patsaan. D'Urville kehotti ryhtymään toimenpiteisiin veistoksen saamiseksi Ranskaan, mikä myöhemmin toteutuikin.

Kuolema 
D'Urville kuoli perheineen Ranskan ensimmäisessä junaonnettomuudessa Meudonissa Pariisin Versaillesin linjalla 51-vuotiaana. Junan etummaisen veturin akselin katkeaminen sai junan syöksymään raiteiltaan. Junan viisi ensimmäistä vaunua tuhoutui tulipalossa. Onnettomuudessa kuoli kaikkiaan 55 ihmistä.

Useita paikkoja on nimetty d'Urvillen mukaan. Niiden joukossa ovat d'Urvillenmeri eteläisellä Tyynellämerellä ja d'Urvillensaari Uuden-Seelannin edustalla.

Lähteet 
 Leikola, Anto: Norsusta nautilukseen. Löytöretkiä eläinkuvauksen historiaan. John Nurmisen Säätiö, Helsinki 2012.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset tutkimusmatkailijat
Ranskalaiset amiraalit
Vuonna 1790 syntyneet
Vuonna 1842 kuolleet
City on Fire

City on Fire (Lóng hǔ fēng yún) on Ringo Lamin ohjaama rikoselokuva vuodelta 1987. Sen pääosassa on Chow Yun-Fat. City on Fire oli Yun-Fatin lopullinen läpimurto Aasiassa.

Elokuva sai paljon huomiota 1990-luvun alussa, jolloin ilmestyi Quentin Tarantinon ohjaama ja käsikirjoittama Reservoir Dogs. Reservoir Dogsin juoni on pohjiltaan sama ja se sisältää paljon samoja kohtauksia kuin City on Fire. Etenkin kummankin elokuvan lopussa oleva ”Mexican standoff” eli kohtaus, jossa kaksi tai useampi henkilöhahmo osoittaa toisiaan aseella samaan aikaan.

Juoni 

Elokuva kertoo Ko Chow -nimisestä poliisista, joka saa tehtäväkseen soluttautua jalokiviliikkeisiin erikoistuneeseen rikollisjärjestöön. Vaaralliseksi peitetehtävän tekee se, että viimeksi liigan ympyröissä pyörinyt poliisi menetti oitis henkensä jäätyään kiinni. Kotonakaan ei mene hyvin, sillä Chow ja hänen tyttöystävänsä ovat jatkuvasti riidoissa ja ero häämöttää jo. Chow ystävystyy liigan jäseneen, Fu’hun. Fu’n avulla Chow pääsee yhä syvemmälle liigan toimiin ja lopulta hänet otetaan mukaan viimeiseen, suureen jalokiviryöstöön.

Näyttelijät 

 Chow Yun-Fat – Ko Chow
 Danny Lee – Fu
 Yueh Sun – Lau
 Carrie Ng – Hung
 Roy Cheung – John Chan

Hongkongilaiset elokuvat
Vuoden 1987 elokuvat
Rikoselokuvat
Toimintaelokuvat
Ringo Lamin ohjaamat elokuvat
40 (luku)

40 on luonnollinen luku, jota edeltää luku 39 ja seuraa luku 41.

Matematiikassa 
 40 on kahdeksankulmioluku.
 40 on viisikulmiopyramidiluku.
 40 on Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: .
 40 on Harshad-luku kymmenjärjestelmässä.
 40 on jaollinen tekijöidensä määrällä (8).
 40 on palindromi kolmijärjestelmässä: .
 40 voidaan muodostaa kahden neliöluvun summana: .

Tieteessä 
 Jaksollisessa järjestelmässä zirkoniumin järjestysluku on 40.
 Argon-40 on argonin vakaa isotooppi.
 Kalsium-40 on kalsiumin vakaa isotooppi.
 Negatiivinen 40 on lämpötila, jossa Celsius- ja Fahrenheit-asteikot leikkaavat toisensa: −40 °C = −40 °F.

Uskonnoissa 
Luku 40 on merkittävä juutalaisuudessa, kristinuskossa, islamissa ja laajemminkin Lähi-idän perinteissä; se voi myös edustaa karkeaa laskelmaa, suurta yksikköjen summaa, tai jotain muuta.

Esimerkkejä Raamatun kohdista, joiden mukaan jokin asia kesti 40 päivää tai 40 vuotta:
 Nooan aikainen vedenpaisumus alkoi 40 päivää ja 40 yötä kestäneestä rankkasateesta.
 "40 päivää" oli ajan pituus jolloin 12 vakoojaa tutkivat Luvattua maata.
 Israelilaiset vaelsivat autiomaassa 40 vuotta.
 Sekä Daavid että Salomo hallitsivat 40 vuotta.
 Ennen julkista toimintaansa Jeesus paastosi autiomaassa 40 päivää. Tämän mukaisesti myös kirkkovuoden paastonaika kestää 40 päivää.
 Apostolien tekojen mukaan Jeesus astui taivaaseen 40 päivää ylösnousemisensa jälkeen. Tämän mukaisesti helatorstai on 40. päivänä pääsiäisestä.

Muita yhteyksiä, joissa esiintyy luku 40 
 Ranskan akatemiassa on 40 jäsentä.
 Sana karanteeni () johtuu ranskan lukusanasta quarante = 40. Sana on peräisin mustan surman ajalta, jolloin taudinkantajiksi epäillyt joutuivat eristetyiksi 40 päivän ajaksi.
 40 on alkuperäisen Mendelejevin kaavan mukaisen venäläisen vodkan alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina.
 40 on Romanian kansainvälinen suuntanumero.
 Kantatie 40 eli Turun kehätie kulkee Naantalin ja Kaarinan välillä.
 Kiihtelys on suomalainen kaupassa ja verotuksessa käytetty yksikkö, joka tarkoittaa 40 oravannahkaa. Vanha turkisalue Kiihtelysvaara on saanut siitä nimensä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Kerkkoo

Kerkkoo on kylä Porvoossa, joka sijaitsee noin kymmenen kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen entisen Porvoon maalaiskunnan alueella. Kylä sijaitsee Porvoonjokilaakson kansallismaisemassa. 

Kerkkoossa on runsaasti kivikautisia asuinpaikkoja. Porvoonseudun vanhin löydetty asuinpaikka, Sointula, sijaitsee Kerkkoossa. Kerkkoon kivikautisia asuinpaikkoja on tutkittu arkeologisin kaivauksin vuosina 1939, 1946 ja 2010.

Kerkkoossa asuu yli 800 henkeä. Kuuluisia asukkaita ovat olleet olympiavoittajat Lauri Lehtinen, Tapio Rautavaara, Matti Järvinen, Tapani Niku sekä olympiamitalistit Yrjö Nikkanen, Kalle Jalkanen ja Heikki Lehmusto. Raine Lampinen voitti useita moottoripyöräilyn suomenmestaruuksia ja hänen poikansa Simo Lampinen rallin suomenmestaruuksia ja Jyväskylän suurajoja. Simo Lampisen harjoittelutie tunnetaan nykyisin nimellä Rallitie.

Suksitehtaat
Kerkkoo on vanha teollisuuskylä, joka tunnetaan erityisesti suksi- ja urheiluvälineiden valmistuksesta. Parhaimmillaan 1950- ja 1960-luvuilla Kerkkoossa on toiminut kolme urheiluvälinetehdasta: Lampinen, Karhu ja Lempinen. 

Lampisen suksitehdas
Emil Lampinen perusti suksitehtaan vuonna 1901. Se myytiin helsinkiläiselle Oy Urheilutarpeita Ab:lle vuonna 1916. Emil Lampinen perusti uuden suksitehtaan vuonna 1922.

Kerko Sport
Oy Urheilutarpeita muutti nimensä Karhuksi ja se toimii edelleen Kerko Sport Oy:nä.

Lempisen suksitehdas
Lempisen suksitehdas valmisti Lumikko-merkkisiä suksia.

Kerkkoo on palkittu vuonna 2005 vuoden itä-uusmaalaisena kylänä aktiivisen yhdistys- ja yritystoiminnan ansiosta.

Kerkkoo on valittu vuoden 2012 uusmaalaiseksi kyläksi.

Aiheesta muualla 
 www.kerkkoo.fi

 Porvoon kylät
Vuoden itäuusmaalaiset kylät
Porvoon taajamat
Vuoden uusmaalaiset kylät
Maria Ylipää

Maria Mikaela Markuntytär Ylipää (s. 8. elokuuta 1981 Ylöjärvi) on suomalainen laulaja ja näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi erityisesti nimiroolistaan musikaalissa Kristina från Duvemåla (Helsinki 2012, Göteborg 2014, Tukholma 2015) sekä naispääosistaan elokuvissa Keisarikunta (2004) ja Pietà (2007).

Ura 

Ylipää valmistui ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulun lukiosta vuonna 2000 ja näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2005.

Maria Ylipää on esiintynyt televisiosarjoissa Rikospoliisi Maria Kallio (2003), Tappajan näköinen mies (2011) ja Luottomies (2016) sekä musikaaleissa Helsingin kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Svenska Teaternissa ja Tukholman Cirkuksessa. Hän voitti parhaan naisnäyttelijän Kultaisen Venlan 2017 pääroolistaan rikossarjassa Aallonmurtaja.

Ylipää on laulanut muun muassa Jukka Leppilammen, Jiri Kurosen ja Jarmo Savolaisen albumeilla sekä vuonna 2011 Dallapén albumilla Soittajan sussu. Keväällä 2009 hän oli mukana musiikkiteatteri UIT:n esityksissä. Hän on ulkaissut yhteislevyn Emma Salokosken kanssa vuonna 2010 ja soololevyn Onerva vuonna 2013, joka koostuu Anna-Mari Kähärän sävellyksistä L. Onervan runoihin. Keväällä 2017 Ylipää perusti oman yhtyeensä Maria Ylipää ja Ystävät ja on tehnyt sen nimissä keikkoja..

Palkinnot ja tunnustukset 

Vuonna 2007 Ylipää valittiin ensimmäiseksi Kirkon ulkomaanavun Toivon lähettilääksi yhdessä muusikko Juha Tapion kanssa.

Vuonna 2017 Ylipää palkittiin Kultainen Venla -palkinnolla parhaana naisnäyttelijänä sarjassa Aallonmurtaja. Hän on konsertoinut Waltteri Torikan ja Alexander Lycken kanssa.

Ylipää palkittiin vuonna 2019 Alfred Kordelinin säätiön  kulttuuripalkinnolla.

Yksityiselämä 

Maria Ylipään puoliso on muusikko Matti Pentikäinen ja heillä on kaksi lasta.

Filmografia 

Ääniroolit

Teatteri 

Turun Kaupunginteatteri
 Hiljaiset sillat -musikaali (2022)

Helsingin Kaupunginteatteri
 Cherbourgin sateenvarjot (2002)
 Tuhkimo (2003)
 Miss Saigon (2004)
 Evita (2006)
 Wicked (2010)

Tampereen Työväen Teatteri
 Suruttomat

Svenska Teatern
 Spin (2005)
 Kristina från Duvemåla (2012)
 Chess (2018)
 Next to Normal (2021)

Göteborgsoperan
 Kristina från Duvemåla (2014)

Tukholman Cirkus-teatteri
 Kristina från Duvemåla (2015)

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Maria Ylipää -artikkelit. Yleisradio
 Maria Ylipää Actors in Scandinavian'' 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset jazzlaulajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Perhesiteet

Perhesiteet (Brothers & Sisters) on yhdysvaltalainen draamasarja. Sarjaa tehtiin viisi kautta vuosina 2006-2011. Sarja kertoo Los Angelesissa elävän yläluokkaisen Walkerin perheen ongelmista. Sarjan pääosissa ovat Sally Field, Calista Flockhart, Rachel Griffiths, Rob Lowe ja Emily VanCamp. Suomessa sarjaa esittää MTV3.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 

 Sarjan viralliset kotisivut
 www.tv.com 

2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
SAG-palkitut televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
KS Górnik Zabrze

Górnik Zabrze Zabrzen kaupungissa Puolassa toimiva jalkapallojoukkue. Joukkue voitti Puolan mestaruuden 14 kertaa vuosien 1957 ja 1986 välillä. Vuonna 1970 se pelasi Cup-voittajien cupin loppuottelussa.

Saavutuksia 
Puolan mestaruus (14): 1957, 1959, 1961, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1971, 1972, 1985, 1986, 1987, 1988. 
Puolan cup (6): 1965, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972. 
Puolan supercup: 1988.
Puolan liigacup: 1978.

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu
 Górnik Zabrze (90minut.pl)

Puolalaiset jalkapalloseurat
Boston (albumi)

Boston on yhdysvaltalaisen rockyhtye Bostonin debyyttialbumi vuodelta 1976. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa Epic Recordsin kautta 25. heinäkuuta 1976 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa CBS Recordsin kautta 3. joulukuuta 1976. 

Ilmestymisvuonnaan albumi saavutti kolmannen sijan Billboard 200-listalla, ja vuonna 2003 se saavutti 17-kertaisen platinamyynnin. Albumi on kaikkien aikojen myydyin debyyttialbumi Guns N' Rosesin Appetite for Destruction -albumin jälkeen. 

Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Tom Scholz, ellei toisin mainita
”More Than a Feeling”
”Peace of Mind”
”Foreplay/Long Time”
”Rock & Roll Band”
”Smokin’” (säv. Tom Scholz, Brad Delp)
”Hitch a Ride”
”Something About You”
”Let Me Take You Home Tonight” (säv. Brad Delp)

Kokoonpano 
 Tom Scholz – kitara, klavinetti, bassokitara, urut
 Brad Delp – laulu, kitara (kappale 8)
 Sib Hashian – rummut (kappaleet 1–3 ja 5–8)
 Jim Masdea – rummut (kappaleet 4)
 Barry Goudreau – kitara (kappaleet 3 ja 8)
 Fran Sheehan – bassokitara (kappaleet 3 ja 8)

Lähteet

Vuoden 1976 esikoisalbumit
Yhdysvaltalaiset hard rock -albumit
Miskolc-Avasin televisiotorni

Miskolc-Avasin televisiotorni (puhekielellä Avasi kilátó) on Miklós Hóferin ja György Vörösin suunnittelema näköalatasanteellinen televisiotorni, joka sijaitsee Unkarissa Miskolcin kaupungin korkeimmalla kohdalla eli Avas-mäellä 104 m kaupungin yläpuolella. Tornin korkeus on 72 m. Torni valmistui vuonna 1966, ja se korvasi aiemman puisen näköalatornin, joka tuhoutui Unkarin kansannousussa. Ensimmäinen paikalla ollut näköalatorni rakennettiin 1900-luvun alussa.

Aiheesta muualla
 http://www.dxradio-ffm.de/HNG_Miskolc.jpg
 http://skyscraperpage.com/diagrams/?b56826

Unkarin rakennukset ja rakennelmat
Televisiotornit
Näkötornit
Miskolc
Aydın

Aydın () on kaupunki Aydınin maakunnassa Turkissa. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki ja siellä asuu 188 337 asukasta (2010). 

Aydıninin kaupunki sijaitsee alhaisen laakson sydämessä Büyük Menderesin joen ulottuessa laakson ylängöille alhaalla meren rannalla. Antiikin aikana kaupungin paikalla sijaitsi Tralleisin kaupunki (lat. Tralles). Alue oli kuuluisa hedelmällisyydestään ja tuottavuudestaan antiikin ajoista lähtien. Viikunat pysyivät provinssin parhaiten tunnettuna viljelykasvina, vaikka muut maataloustuotteet kasvoivat myös intensiivisesti ja kaupungilla oli joitain valoja teollisuuteenkin.

Kiireisen liikenneverkon tienristeyksessä on kuusikaistainen moottoritie, joka yhdistää Aydınin ja İzmirin, Turkin toisen portin, jonne ajaa tunnissa, ja vielä vähemmän aikaa kansainväliselle Adnan Menderesin lentokentälle, joka sijaitsee kahta kaupunkia yhdistävän tien vieressä. Pienempi lentokenttä, nimeltään Aydınin lentokenttä, sijaitsee Aydınissa, muutaman kilometrin päässä kaakossa. Aydınin alue oli myös edelläkävijä ja otti käyttöön rautatiet Turkissa 1800-luvulla ja silti sillä oli tihein rautatieverkosto.

Aydınin provinssissa on myös useita kansainvälisesti tunnettuja historiallisia kohteita ja turistikohteet ovat kehittyneet. Aydınissa on kuumaa kesäisin ja lämmintä ympäri vuoden. Aydın on suurin naispormestarin hallinnoima kaupunkikeskus Turkissa. Pormestari, rouva Özlem Çerçioğlu, valittiin vuonna 2009.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin websivu  (aydin.bel.tr)

Turkin kaupungit