joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Itäinenkatu

Itäinenkatu on kävelykatu, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Finlaysonin vanhalla tehdasalueella. Se on pohjois-eteläsuuntainen kevyen liikenteen ja huoltoajon väylä, joka sijoittuu Finlaysoninkadun ja Satakunnankadun väliin. Satakunnankadun eteläpuolella katulinja jatkuu Aleksis Kiven katuna.

Itäinenkatu on osa Tammerkosken teollisuusmaisemaa, jonka Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Nykyään kadun varrella toimii elokuvateatteri Plevna sekä ravintoloita ja muita yrityksiä.

Kadun historia ja nimi
Itäinenkatu oli alun perin osa samaa katua kuin nykyinen Aleksis Kiven katu. Tämän kadun pohjoisosan molemmilla puolilla oli ainoastaan Finlaysonin teollisuusrakennuksia, ja vuonna 1913 yhtiö sai kaupungilta luvan sulkea tämän katuosuuden. Sen ylle välittömästi Satakunnankadun pohjoispuolelle rakennettiin porttirakennelma, Finlaysonin portti.

Itäisenkadun jäljelle jääneen osuuden nimi muutettiin 1930-luvulla Aleksis Kiven kaduksi, joka sai nimensä kirjailija Aleksis Kiven mukaan. Nimenmuutos ei koskenut kadun suljettua pohjoisosaa, jota ei edes pidetty katuna vaan osana Finlaysonin teollisuustonttia. Kun Finlaysonin teollisuustoiminta alueella 1990-luvulla loppui, alueen asemakaavaa muutettiin, ja vanha kadunimi otettiin tällä osuudella jälleen käyttöön.

Nimi Itäinenkatu on lyhentymä vielä vanhemmasta kadunnimestä Itäinen pitkäkatu.

Rakennuskanta

Itäiselläkadulla on useita rakennustaiteen, kulttuurihistorian ja kaupunkikuvan kannalta arvokkaita kohteita, jotka on suojeltu asemakaavalla.

Finlaysonin portti (1922) sijaitsee kadun eteläpäässä, Satakunnankadun vieressä. Se toimii kävelijöiden pääsisäänkäyntinä Finlaysonin alueelle.
Plevna (1877) sijaitsee kadun länsireunassa. Se on vanha kutomosali, jossa otettiin vuonna 1882 käyttöön Pohjoismaiden ja silloisen Venäjän keisarikunnan ensimmäinen sähkövalaistus.
Siperia (1899) sijaitsee kadun itäpuolella, Satakunnankadun kulmassa. Se on vanha kehräämörakennus.
Katuvapriikki eli Porttitehdas (1860) on myös kadun itäpuolella, Siperian vieressä. Se on pitkä kelloporttirakennus, jonka kautta on kulkuyhteys Väinö Linnan aukiolle.
Kehräämö eli Puutarhatehdas (1891) sijoittuu Finlaysoninkadun varrelle. Rakennus muodostaa Itäisenkadun pohjoisen päätteen.

Lähteet

Tampereen kadut
Finlayson (kaupunginosa)
Freightliner Trucks

Freightliner Trucks on yhdysvaltalainen rekkojen valmistaja, jonka omistaa saksalainen hyötyajoneuvovalmistaja Daimler Truck. Freightliner Trucksin brändi on Freightliner, joka on Pohjois-Amerikan markkinajohtaja rekkojen painoluokassa 8. New Cascadia -malli on Pohjois-Amerikan ensimmäinen tason 2 autonomiseen ajamiseen kykenevä rekka: se sisältää automaattisen turvavälin hallinnan edessä ajavaan, hätäjarrutuksen kun on törmäämässä esteeseen sekä ratin korjausliikkeen takaisin ajokaistalle kun ajautuu liiaksi tien reunaa kohti.

Freightliner Trucks on aikeissa esitellä vuonna 2019 myös tason 4 autonomiseen ajamiseen kykenevän rekan.

Mallit
New Cascadia
M2 106
122SD
108SD
114SD
M2 112
New Cascadia Natural Gas
M2 112 Natural Gas
114SD Natural Gas
Cascadia Evolution
Cascadia

Lähteet

Aiheesta muualla
https://freightliner.com/

Yhdysvaltalaiset yritykset
Kuorma-autonvalmistajat
Burton

Burton voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 
 Burton upon Trent, kaupunki Staffordshiren kreivikunnassa Englannissa

Henkilöitä

Burton sukunimenä 

 Abbey Burton (s. 1987), brittiläinen haulikkoampuja
 Amanda Burton (s. 1956), irlantilainen näyttelijä
 Cliff Burton (1962–1986), yhdysvaltalainen basisti
 Corey Burton, Corey Gregg Weinberg (s. 1955), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
 Edward Burton (1790–1867), englantilainen lääkäri ja lintutieteilijä
 Ella Burton (s. 2002), suomalainen jalkapalloilija
 Gary Burton, (s. 1943), yhdysvaltalainen jazzvibrafonisti
 Harold Hitz Burton (1888–1964), yhdysvaltalainen pormestari, senaattori ja korkeimman oikeuden tuomari
 Hilarie Burton (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä
 James Burton (1788–1862), englantilainen arkeologi ja egyptologi
 James Burton (s. 1939), yhdysvaltalainen country- ja rock 'n' roll -muusikko
 LeVar Burton (s. 1957), yhdysvaltalainen näyttelijä, televisio- ja elokuvaohjaaja ja kirjailija
 Mike Burton (s. 1947), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
 Norman Burton (1923–2003), yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä
 Richard Francis Burton (1821–1890), brittiläinen tutkimusmatkailija ja kielentutkija
 Robert Burton (1577–1640), englantilainen oppinut ja tietokirjailija
 Sala Burton (1925–1987), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
 Tim Burton (s. 1958), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja
 Tom Burton (s. 1990), australialainen kilpapurjehduksen olympiavoittaja
 Tony Burton (1937–2016), yhdysvaltalainen näyttelijä

Burton etunimenä 

 Burton C. Bell (s. 1969), yhdysvaltalainen laulaja, sanoittaja, kitaristi ja kosketinsoittaja
 Burton Lane (1912–1997), yhdysvaltalainen säveltäjä ja sanoittaja
 Burton Malkiel (s. 1932), yhdysvaltalainen taloustieteilijä
 Burton Richter (1931–2018), yhdysvaltalainen fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja

Burton taiteilijanimenä 

 Emerson Burton, oik. Janne Johannes Puurtinen (s. 1974), suomalainen kosketinsoittaja
 Richard Burton, oik. Richard Walter Jenkins (1925–1984), walesilainen näyttelijä

Yrityksiä 

 Burton Snowboards, yhdysvaltalainen lumilautojen valmistaja
Olaus Brännström

Arne Olaus Brännström (25. huhtikuuta 1919 Drängsmark, Västerbotten – 8. joulukuuta 2008 Uppsala) oli ruotsalainen pappi, teologian tohtori, Luulajan hiippakunnan piispa.

Elämäkerta 

Olaus Brännström kuului västerbottenilaiseen talonpoikaissukuun. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Uppsalassa Fjellstedska skolan-koulussa 1941 ja opiskeli teologiaa Uppsalan yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi Luulajan hiippakuntaan 1944. Hän toimi pappina useissa seurakunnissa, kuten Tärendö ja Burträsk sekä hiippakuntapappina Övertorneåssa, Tornionlaaksossa. 1996 hänet nimitettiin Luulajan tuomiorovastiksi ja valittiin Luulajan hiippakunnan piispaksi 1980. Eläkkeelle hän jäi 1986 ja vietti eläkepäivänsä Uppsalassa.

Brännström jatkoi opintojaan työnsä ohella: Hän teki opintomatkan Yhdysvaltoihin 1956–1957 ja kokosi aineistoa väitöskirjaansa varten sekä oli vierailevana opettaja Suomi-collegessa Hancockissa, Michiganissa. Hän väitteli teologian tohtoriksi 1962 lestadiolaisuutta tutkivalla väitöskirjalla ”Den laestadianska själavårdstraditionen i Sverige under 1800-talet”.

Brännström osallistui myös Ruotsin kirkollisen opintoliiton (Sveriges kyrkliga studieförbund), Luulajan hiippakunnan kirkkolaulupiirin toimintaan ja kuului myös Ruotsin kirkon lähetysjärjestön (Svenska kyrkans misson) hallitukseen.

Tornionlaaksossa työskennellessään hän opetteli suomen kielen ja saattoi osallistua siten Ruotsin kirkon suomenkielisen työn kehittämiseen. Hän toimitti vuonna 1972 ilmestyneen virsikirjan ”Ruotsin virsikirja Kuninkaan käskystä toimitettu1972” ja toimi puheenjohtajana 1994–2003 työryhmässä, joka käänsi ja valmisteli vuonna 2002 valmistuneen uuden virsikirjan ”Ruotsin kirkon virsikirja”.

Hän kuoli 89-vuotiaana ja on haudattu Uppsalan vanhalle hautausmaalle.

Teoksia (valikoima) 

 Att leva enligt Laestadius, 1963
 Den laestadianska själavårdstraditionen i Sverige under 1800-talet, band 13 i Bibliotheca Theologiae Practicae, Lund  Gleerup, 1962
 Kyrkoturist i Sydindien., Stockholm : Verbum, 1969 
 Vad har vi i Liberia att göra?: Svenska kyrkans missions nya åtagande i Pallipoområdet i Liberia, band 4 i Min väg till missionen, Uppsala : Sv. kyrkans mission, 1976
 Om Guds husfolk: herdabrev till Luleå stift, Älvsjö : Skeab/Verbum, 1980
 Sex år i Luleå stift: 1977–1982  ämbetsberättelse, Svenska kyrkan. Luleå stift. Prästmöte Luleå, 1983
Lannavaara-missionen och læstadianismen, band 46 i Bibliotheca Theologiae Practicae, Stockholm : Almqvist & Wiksell International, 1990
 Peter Fjellstedt: mångsidig men entydig kyrkoman, band 60 i Studia missionalia Upsaliensia, Uppsala : Svenska institutet för missionsforskning, 1994

Lähteet 

Ruotsalaiset teologit
Ruotsin kirkon piispat ja arkkipiispat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Luulajan hiippakunta
Kajsa Hallberg Adu

Kajsa Hallberg Adu (s. 7. helmikuuta 1981 Uumaja) on ruotsalainen bloggaaja sekä akateeminen luennoitsija Ashesin yliopistossa Ghanassa, Länsi-Afrikassa. Hän on perustanut Blogging Ghana -järjestön. Hän on myös kouluttautunut Uppsalan yliopistossa.

Lähteet 

Ruotsalaiset bloginpitäjät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
4×4=12

4×4=12 on deadmau5:n viides studioalbumi, joka julkaistiin 6. joulukuuta 2010. Albumi sai hyviä arvostelua kriitikoilta ja se oli ehdolla Grammy-gaalassa parhaaksi elektroniseksi albumiksi. Albumi myi Kanadassa platinaa, Yhdysvalloissa ja Briteissä kultaa

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2010 albumit
Deadmau5:n albumit
Kreolikansat

Kreolikansat ovat etnisiä ryhmiä, jotka syntyivät eurooppalaisten ja ei-eurooppalaisten kansojen sekoittuessa. Kreolikansat ovat tyypillisesti valkoisten länsieurooppalaisten siirtomaa-asukkaiden, länsiafrikkalaisten, ja eri alueiden alkuperäiskansojen jälkeläisiä. Kreolikansojen etninen tausta vaihtelee suuresti.

Kreolikansoja
Akut (Länsi-Afrikassa)
Liberian afroamerikkalaiset (Liberiassa)
Louisianan kreolit (Yhdysvalloissa)
Kriot (Sierra Leonessa)
Ilois-kansa (Chagossaarilla)
Cajunit (Yhdysvalloissa)
Thomas Kingo

Thomas Hansen Kingo (15. joulukuuta 1634 Slangerup – 14. lokakuuta 1703 Odense) oli tanskalainen pappi, Odensen piispa Fyn hiippakunnassa, virsirunoilija ja virsikirjan julkaisija.

Elämäkerta 
Kingo valmistui teologian kandidaatiksi 1658 ja toimi kotiopettajana muutaman vuoden ajan, ennen kuin hänet nimitettiin Slangerupin kirkkoherraksi. 1677 hänet nimitettiin Fyn hiippakunnan piispaksi ja aateloitiin 1683. 

Jo Slangerupissa alkoi hänen virsirunoilijan ura. 1674 hän julkaisi virsikokoelman "Aandeligt Sjungekor", jossa oli aamu- ja iltavirsiä sekä katumusvirsiä. Piispaksi hänet nimitettiin hänen virsityönsä ansioiden takia. Hän oli aikansa merkittävin tanskalainen runoilija – laajemminkin ottaen barokkirunouden kaikkein huomattavimpia edustajia. Toinen kokoelma hänen virsiään ilmestyi 1681 ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai kuninkaalta tehtäväksi valmistella uuden virsikirjan. Siihen kului kuusi vuotta. Hänen valmistelemansa ”talvipuolen virsikirja”, jossa oli kirkkovuoden virret adventista pääsiäiseen, valmistui 1689. Kingon virsikirjaehdotuksessa oli 267 virttä, joista hän oli kirjoittanut puolet. Sitä ei kuitenkaan hyväksytty käyttöön. Kingon katsottiin menneen liian pitkälle muokatessaan vanhoja virsiä. Roskilden tuomiorovasti Søren Jonaesøn sai nyt tehtäväkseen valmistella uusi virsikirjaehdotus. Hänen ehdotuksena, joka valmistui 1693, ei vuorostaan sisältänyt yhtään Kingon virttä, eikä sitäkään hyväksytty. Uusi ehdotus valmistui 1696, jonka valmisteli Kööpenhaminan papeista koottu komitea, ja se lopulta hyväksyttiin 1699 (Den Forordnede Ny Kirke-Psalme-Bog), oli siinä 86 Kingon virttä ja se tunnettiin Kingon virsikirjana. Kingo lienee ollut työn taustalla, jopa niin, että komitea olisi ollut hänen ehdottamansa. Hän ehti itse käyttää sitä neljä vuotta ennen kuolemaansa. Kirjasta tuli pitkä-ikäinen, sillä viimeiset sitä käyttäneet seurakunnat luopuivat siitä vasta 1960-luvulla. 

Hans Adolf Brorsonin ja Nikolai Frederik Severin Grundtvigin ohella Kingoa pidetään yhtenä Tanskan kolmesta suuresta virsirunoilijasta. Tanskan kirkon virsikirjassa vuodelta 2002 on peräti 82 Kingon kirjoittamaa virttä. Vain Grundtvigin virsiä on enemmän.

Virsiä suomeksi 
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa  

 204 Herra Jeesus, Hengelläsi (Herre Jesus, kom at røre, suom. Jaakko Haavio 1937), 
926 Piirrä, Jeesus, sydämeeni 1. säkeistö (Skriv dig, Jesus, på mit hjerte)

Ruotsin kirkon virsikirjassa 

 68 Jumalaan, Isään uskomme (Enhver, som tror og bliver døbt, suom. Pekka Kivekäs 1995)
 269 Riemu ja murhe ja tappio, voitto (Sorrig og glæde de vandre til hobe, suom. Per Boreman, Lauri Pohjanpää 1946, uud. suom. Pekka Kivekäs 1995)
 448 Kuule, taivas Jumalamme (Hører til, I høje Himle, suom. Niilo Rauhala 1996),
 493 Idästä kohottaa taas päivä tultaan (Nu rinder solen op af østerlide’, suom. Aale Tynni 1957, uud. Anna-Maija Raittila 2000)

Hengellisiä lauluja ja virsiä

 18 Oi ihmislapset iloitkaa

Lähteet 

Vuonna 1634 syntyneet
Vuonna 1703 kuolleet
Tanskalaiset teologit
Tanskalaiset piispat
 Tanskalaiset virsirunoilijat
Hans Brorson

Hans Adolph Brorson (20. kesäkuuta 1694 Randerup – 3. kesäkuuta 1764 Ribe) oli tanskalainen Riben hiippakunnan piispa ja virsirunoilija.

Elämä ja työ 
Brorson oli papinpoika ja huolimatta hänen isänsä varhaisesta kuolemasta pääsi hän opiskelemaan, ensin Riben katedtraalikouluun, sitten Kööpenhaminaan. 1721 hän suoritti teologisen tuntkinnon. Ollessaan kotiopettajana Lögumklosterissa, tuli hän kosketuksiin pietismin kanssa. 1722 hänet vihittiin papiksi, ja hän seurasi kasvatti-isäänsä Randerupin pappina, josta hänet nimitettiin 1729 papiksi Tönderiin ja vuonna 1734 hänet nimitettiin Riben hiippakunnan piispaksi.

Tönderin vuosien aikana alkoikin hänen uransa virsirunoilijana. Hän on pietismin merkittävin edustaja Tanskassa. Ensimmäiset virtensä, vihkosen jouluvirsiä, ”Nogle Jule-Psalmer / GUD til Ære Og Christne-Siæle / i sær sin elskelige Meenighed til Opmuntring Til den forestaaende Glædelige Jule-Fest Eenfoldig og i Hast sammenskrevne Af H. A. B. Tundern …” hän julkaisi 1732; siihen sisältyi myös Suomessa tuttu lasten jouluvirsi "Me lapset pienet riennämme". 

Brorsonin virsikirja Troens rare Klenodie ('Uskon kallis aarre') ilmestyi 1739. Siinä oli 82 hänen kirjoittamansa virttä lähes 200 käännöstä. Hänen jälkeen jääneet ja vasta hänen kuolemansa jälkeen löydetyt 70 runoaan julkaistiin postuumina 1765 kokoelma ”Doct. Hans Adolph Brorsons fordum Biskop over Riber Stift Svane-Sang” 

Thomas Kingon ja Nikolai Fredrik Severin Grundtvigin rinnalla Brorson mainitaan Tanskan kolmena suurena virsirunoilijana. Häntä pidetään Tanskan suurimpana 1700-luvun virsirunoilijana. Tanskan kirkon virsikirjassa vuodelta 2002 on 56 hänen kirjoittamaansa ja 60 kääntämäänsä virttä. 

Brorsonin virret Suomen ev. lut.kirkon virsikirjassa: 

 32 Me lapset pienet riennämme (Her kommer, Jesus, dine små, suom. Väinö Kantele 1911, uud. Niilo Rauhala 1984)  
 419 Soi riemuviesti Jumalan (Op, alle folk på denne jord, suom. Mikael Nyberg 1920, uud. Jaakko Haavio 1961, uud. Anna-Maija Raittila 1984) 
 611 Käyn aina kohti kuolemaa  (Jeg gaaer i fare, hvor jeg gaaer,  suom. Jakob Roschier 1836, Johann A. G. Hymander 1875, uud. suom. Niilo Rauhala 1984)  
 630 Oi joukko valkopukuinen (Den store hvide Flok vi se, uom. Kustavi Lounasheimo 1923, uud. Niilo Rauhala 1986). 

Ruotsin kirkon virsikirjassa :  

 170 Oi, joukko valkovaatteissaan (Den store hvide Flok vi se, suom. Kustavi Lounasheimo 1923, uud. Niilo Rauhala 1986, 2000) 
 299 Taas nousee sydämestä (O Helligånd! mit hjerte,  suom. Georg Gripenstad 1966, uud. suom. Anna-Maija Raittila 1999) 
 619 Käyn aina kohti kuolemaa (Jeg gaaer i fare, hvor jeg gaaer,  suom. Jakob Roschier 1836, Johann A. G. Hymander 1875, uud. suom. Niilo Rauhala 1984, 1998)  
 642 Nyt kaikki luodut, laulakaa (Op, al den ting, som Gud har gjort, suom. Anna-Maija Raittila 2000)
713 Me lapset pienet riennämme/ Här kommer, Jesus, dina små (Her kommer, Jesus, dine små, suom. Väinö Kantele 1911, Uud. Niilo Rauhala 1984, ruotsinkielinen tekstiːBritt G. Hallqvist 1982)

Suomenruotsalaisessa virsikirjassa on kolme hänen virttään.

Lähteet 

Vuonna 1694 syntyneet
Vuonna 1764 kuolleet
Tanskalaiset piispat
Tanskalaiset virsirunoilijat
Ortodoksinen seminaari (Joensuu)

Ortodoksinen seminaari on Joensuussa toimiva Suomen ortodoksisen kirkon oppilaitos, jossa koulutetaan ortodoksisen kirkon työhön tähtääviä teologian opiskelijoita. Ortodoksinen seminaari toimii piispainkokouksen alaisena, yhteistyössä Itä-Suomen yliopiston kanssa ja se järjestää ortodoksisen teologian koulutusohjelmiin kuuluvia teologisia soveltavia opintoja, joihin kuuluu muun muassa liturgisia harjoituksia. Ortodoksisen teologian maisterin tutkintoon tähtääviä koulutusohjelmia on kolme: teologin suuntautumisvaihtoehto, josta saa pätevyyden toimia mm. ortodoksisen kirkon pappina; kirkkomusiikin suuntautumisvaihtoehto, josta saa pätevyyden toimia ortodoksisen kirkon kanttorina; sekä opetusalan suuntautumisvaihtoehto, josta saa pätevyyden toimia ortodoksisen uskonnonopettajana. Seminaarilla on myös asuntola, johon voivat hakeutua asumaan kaikki Itä-Suomen yliopistossa ortodoksista teologiaa opiskelevat sekä oma kirkko, jossa teologian opiskelijat suorittavat käytännön harjoituksia jumalanpalveluksissa. Pääsääntöisesti kirkossa toimitetaan jumalanpalveluksia arkipäivisin aamulla ja illalla, mutta kirkolliset juhlat ja erityisesti pääsiäinen tuovat jonkin verran muutoksia normaaliin jumalanpalvelusjärjestykseen.

Pyhän apostoli ja evankelista Johannes Teologin kirkko 
Ortodoksisen seminaarin oma kirkko on pyhitetty pyhän apostoli ja evankelista Johannes Teologin muistolle. Kirkossa on jäljitelty bysanttilaista tyyliä. Kirkko valmistui vuonna 1995 ja sen on suunnitellut helsinkiläinen arkkitehti Ilkka Valkama suurlähettiläs Anastasios Sideriksen ehdotuksen pohjalta. Hänen työtään jatkoi arkkitehti Antero Turkki. Kirkon seinämaalaukset on suunnitellut ja maalannut ikonimaalari Konstantinos Ksenopoulos oppilaineen.

Lähteet 

Kristilliset oppilaitokset Suomessa
Pakisjärvi (järvi Pakisjärvellä)

Pakisjärvi  on Lapissa Ylitorniolla Pakijärven kylän lähellä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 76 hehtaaria, se on 2,1 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven tilavuudeksi on saatu 381 000 kuutiometriä eli 0,0004 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja suurin syvyys on 1,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Miekojärven alueella (67.93), jonka Alposjoen valuma-alueeseen (67.932) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89,2 metriä mpy.

Lähteet 

Miekojärven alue
Botin luomat artikkelit
Ylitornion järvet
Iso Matalajärvi

Iso Matalajärvi  on Lapissa Ylitorniolla Mellakosken kylän lähellä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 33 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Sen alavat rannat ovat soistuneet ja ne muodostavat laajoja avosuon alueita. Alue kuuluu laajempaan Matalanjärvenvuomaan. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järven rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä ja sen rannat ovat autiot. Järven länsipuolella kulkevalta metsäautotieltä ei tule tietä järvelle.

Luontoarvoja 
Järven pohjois-, kaakkois- ja etelänpuoleiset rantametsät ovat luonnonsuojelualuetta. Itse järvi tai suoranta eivät sisälly suojetuun alueeseen. Matalan järven ilmavalokuvassa näkyy vesialueen keskellä laajoja vesikasvillisuusalueita.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Kuijasjoen latvaosan valuma-alueeseen (67.992) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,9 metriä mpy. Ympäristön suo-ojien haaroja on johdettu kumpaankin järveen. Yksi ojista on luontainen Pienen Matalajärven laskupuro. Matalaoja lähtee Ison Matalajärven luoteisrannasta ja se yhtyy 1,4 kilometrin päässä Kuijasjokeen, joka vuorostaan laskee 12 kilometrin päässä Lohijärveen.

Historiaa 
Vuoden 1986 peruskartassa järven ympäristöä ei oltu vielä ojitettu. Järveen laski vain Pienen Matalajärven laskuoja ja sen oma laskuoja Matalaoja oli ainoa toinen järveen liittyvä oja. Järven vedenpinnan korkeudeksi oli merkitty karttaan 124,1 metriä, mikä on 0,8 metriä alempana kuin nykyään. Järvessä oli tuolloin kuusi ruohikkosaarta nykyisen yhden sijasta.

Lähteet 

Kuijasjoen valuma-alue
Botin luomat artikkelit
Ylitornion järvet
Matti Närekangas

Matti Närekangas (s. 1983) on suomalainen kuvataiteilija. Närekangas työskentelee maalaustaiteen sekä avant-garde musiikin parissa. Hän on tunnettu "365 kuvaa Cheekistä" -teoksesta (2017-2018), jossa hän piirsi vuoden ajan joka päivä yhden kuvan Cheekistä. Teoksessa Närekangas kommentoi viihdeteollisuutta ja henkilöpalvontaa kuvataiteen kautta. Teos valmistui kahden viimeisen viikon aikana 2018 keväällä Creat Galleriassa Helsingissä pidetyssä näyttelyssä.

Närekangas on valmistunut Pekka Halosen akatemiasta kuvataidelinjalta vuonna 2020.

Närekangas on avant-garde muusikko ja on tällä hetkellä mukana Ototomy -nimisessä projektissa. Hän on tehnyt kokeellisia musiikkiprojekteja: Trio Pussit , Hotel Florida, Vanhainkoti  ja MC-Shakkimatti .

Lähteet 

Suomalaiset taidemaalarit
Elävät henkilöt
Vuonna 1983 syntyneet
Suomalaiset sarjakuvantekijät
Sara Francis

Sara Cecilia Francis (s. 22. marraskuuta 2000) on suomalainen pikajuoksija. Francis edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja häntä valmentaa Mervi Brandenburg. Aiemmin häntä ovat valmentaneet Petteri Jouste ja Tapani Turunen.  Vuoteen 2020 asti hän edusti Kiuruveden Urheilijoita.

Francis voitti Kalevan kisoissa pronssia vuonna 2018 Jyväskylässä 200 metrillä ennätyksellään 24,06 s. Sisäratojen SM-kilpailuissa Francis on saanut vuonna 2018 60 metrillä hopeaa ja 200 metrillä pronssia molemmat ennätysajallaan. Viestissä hän voitti kultaa 2021. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2022.

Francis osallistui vuoden 2016 alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuihin 100 metrillä jääden alkueriin. Seuraavan vuoden alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän pääsi 100 metrillä välieriin ja jäi 4 × 100 metrin viestijuoksussa alkueriin. Vuoden 2018 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Francis juoksi 100 metrillä välieriin, mutta jäi 200 metrillä alkueriin.

Suomi–Ruotsi-maaottelussa Francis on juossut vuosina 2017, 2018 ja 2020.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat 

Lähde

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Tampereen yliopiston johtamisen ja talouden tiedekunta

Johtamisen ja talouden tiedekunta (lyhenne MAB) on yksi Tampereen yliopiston seitsemästä tiedekunnasta. Tiedekunta aloitti toimintansa vuoden 2019 alusta, kun aikaisemmat Tampereen yliopisto ja Tampereen teknillinen yliopisto yhdistyivät uudeksi Tampereen yliopistoksi. Tiedekunta on jatkoa aiemmalle Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoululle (JKK).

Johtamisen ja talouden tiedekunnassa opetetaan kauppatieteitä, hallintotieteitä ja politiikan tutkimusta, ja tutkitaan politiikkaa, taloutta, hallintoa, tietojohtamista ja tuotantotaloutta. Kahden viimeisen opetus on kuitenkin toisessa yksikössä, Tampereen yliopiston tekniikan ja luonnontieteiden tiedekunnassa.

Tiedekuntaan kuuluu noin 3500 opiskelijaa ja yli 300 henkilökunnan edustajaa (2019).

Tutkinto-ohjelmat ja oppiaineet 
 Hallintotieteiden tutkinto-ohjelma (hallintotiede, julkinen talousjohtaminen, julkisoikeus, kunta- ja aluejohtaminen, ympäristöpolitiikka ja aluetiede) 
 Kauppatieteiden tutkinto-ohjelma (kansainvälinen vakuutustoiminta ja riskienhallinta, markkinointi, taloustiede, vastuullinen liiketoiminta, yrityksen johtaminen, yrityksen laskentatoimi, yritysjuridiikka ja vero-oikeus)
 Politiikan tutkimuksen tutkinto-ohjelma (kansainvälinen politiikka, valtio-oppi)

Lähteet 

J
The Neville Brothers

The Neville Brothers on yhdysvaltalainen rhythm and blues -yhtye, jonka perustivat Nevillen veljekset Arthur, Charles, Aaron ja Cyril vuonna 1977 New Orleansissa. Yhtye piti jäähyväiskonserttinsa vuonna 2015.

Historia
Nevillen veljekset olivat tehneet musiikkia jo kauan ennen veljesyhtyeensä perustamista. Kolme vanhinta veljestä kuuluivat 1950-luvun lopulla The Hawkettesiin ja vuodesta 1967 alkaen Art Neville & the Soundsiin, josta tuli The Meters. Yhtyeen laulusolisti Aaron Neville saavutti vuonna 1966 soolona listamenestystä balladilla “Tell It Like It Is”.

Veljekset perustivat The Neville Brothersin New Orleansissa 1977. Esikoisalbumi The Neville Brothers oli tyyliltään diskoa ja myi huonosti. Yhtye siirtyi Capitolilta A&M:lle ja julkaisi toisen albuminsa Fiyo on the Bayo vuonna 1981. Se sai kriitikoilta kiitosta mutta myi jälleen huonosti, ja levy-yhtye hylkäsi heidät.

Livealbumi Neville-ization (1984) julkaistiin Black Top -levymerkillä. Myös sitä seurannut Live at Tipitina’s (1987) oli livealbumi. Sen jälkeen yhtye sai sopimuksen EMI:ltä ja julkaisi studioalbumin Uptown (1987). Sen jälkeen yhtye siirtyi takaisin A&M:lle.

The Neville Brothersin kuudes albumi Yellow Moon (1989) oli yhtyeen ensimmäinen menestyslevy. Myös Brother’s Keeper (1990) menestyi myyntilistoilla, kuten myös siitä otettu single “Don’t Know Much”.

Aaron Neville julkaisi 1990-luvulla sooloalbumeja mutta levytti edelleen myös veljiensä kanssa. Myös Aaron Nevillen poika Ivan Neville on soittanut yhtyeessä. Yhtyeen seuraavat albumit olivat Family Groove (1992), Live on Planet Earth (1994), Mitakuye Oyasin Oyasin/All My Relations (1995), Valence Street (1999) ja Walkin’ in the Shadows of Life (2004).

The Neville Brothers ilmoitti hajoamisestaan vuonna 2012. Kolme vuotta myöhemmin veljekset esiintyivät yhdessä jäähyväiskonsertissaan “Nevilles Forever” New Orleans Jazz and Heritage -festivaalilla. Charles Neville kuoli vuonna 2018 ja Art Neville 2019.

Diskografia

Studioalbumit
 The Neville Brothers (Capitol, 1978)
 Fiyo on the Bayou (A&M, 1981)
 Uptown (EMI, 1987)
 Yellow Moon (A&M, 1989)
 Brother's Keeper (A&M, 1990)
 Family Groove (A&M, 1992)
 Mitakuye Oyasin Oyasin/All My Relations (A&M, 1995)
 Valence Street (Columbia, 1999)
 Walkin' in the Shadow of Life (Back Porch/EMI, 2004)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivu
 Art Nevillen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -yhtyeet
Naisten Salibandyliigan kausi 2018–2019

Naisten Salibandyliigan kausi 2018–2019 on järjestyksessään 31. naisten Salibandyliigan kausi. Edellisistä kausista poiketen runkosarjan jälkeen pelataan sijoitussarjat ja pudotuspelikarsinnat, jotka ratkaisevat lopulliset sijoitukset ennen pudotuspelejä. Seuraavalle kaudelle tapahtuvan uudistuksen myötä liigan 10 joukkueesta kahdeksan pääsee ensi kaudella pelattavaan naisten liiga A:han. Sarjan kaksi viimeistä pelaa seuraavalla kaudella naisten liiga B:ssä.

Joukkueet

Sarjajärjestelmä 
Joukkueet pelaavat kaksinkertaisen runkosarjan (18 ottelua). Runkosarjan 1.-3. ja 4.-6. pelaavat keskenään kaksinkertaiset sijoitussarjat (4 ottelua), jotka ratkaisevat näiden kolmen joukkueen lopulliset keskenäiset sijoitukset. Sijoitussarjoissa runkosarjan pisteet jäävät voimaan. Kaikki sijoilta 1.-6. varmistavat paikkansa ensi kauden naisten liiga A:han.

Joukkueet runkosarjan viimeisiltä sijoilta pelaavat pudotuspelikarsinnat paras viidestä. Otteluparit ovat 7. vastaan 10. ja 8. vastaan 9. Otteluparien voittajat etenevät puolivälieriin ja pääsevät seuraavalle kaudelle naisten liiga A:han. Häviäjät pelaavat kaudella 2019–2020 naisten liiga B:ssä.

Puolivälierät ja välierät pelataan paras viidestä ja finaalit paras seitsemästä. Pronssista pelataan vain yksi ottelu.

Runkosarja

Sijoitussarjat 
(Päivitetty 11.3.2019)

Sijoitussarja A

Sijoitussarja B

Pudotuspelikarsinnat 
Pudotuspelikarsinnat pelataan paras viidestä ottelusarjoina. Otteluparien voittajat lunastavat paikan naisten liiga A:han kaudelle 2019–2020.

Lähteet 

Salibandyliigan kaudet
Salibandysarjojen kausi 2018–2019
Al-Eizariya

Al-Eizariya on kaupunki Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin vieressä. Paikkaa pidetään raamatun Betaniana ja nimensä mukaan Lasaruksen hautapaikkana. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 21 458.

Maantiede

Al-Eizariya sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin kuvernoraatissa noin 5 kilometriä Jerusalemin kaupungista itään. Jerusalemin ohella Al-Eizariyan naapuripaikkakuntia ovat An Nabu Musa idässä, Az Za'ayyem pohjoisessa ja Abu Dis etelässä. Nykyisin Al-Eizariyan alue sisältää myös A' Ka'abinan beduiinialueen. Al-Eizariyan korkeus merenpinnasta on 553 metriä.

Keskimääräinen vuotuinen sadanta Al-Eizariyan seudulla on noin 264,4 mm ja vuoden keskimääräinen lämpötila 18°C.

Historia

Nimi al-Eizariya on johdettu nimestä Lasarus. Lasarus asui puolestaan Betaniassa, joka on raamtussa ja Toorassa esiintyvä paikannimi. Kristillisen perinteen mukaan kylässä asuivat siskokset Martta ja Maria, joiden luona vieraillessaan Jeesus herätti heidän veljensä Lasaruksen kuolleista. Lasaruksen haudan uskotaan sijaitsevan al-Eizariyassa Lasaruksen hautana tunnetulla paikalla. Bysantin kaudella 300-luvun lopulla paikalle rakennettiin kirkko ja luostari, jotka saivat nimensä Lasaruksen mukaan. Ristirekien aikana kirkko kuului Pyhän haudan kirkko|Pyhän haudan kirkolle. Alkuperäinen kirkko tuhoutui 1500-luvulla, ,mutta sen päälle rakennettiin edelleen pystyssä oleva luostari. 

Nykyiset asukkaat polveutuvat pitkälti alkuperäisistä asukkaista, mutta vuoden 1948 jälkeen paikalle asettui myös pakolaisia Israelin valtaamista osista Palestiinaa. Oman kunnallisvaltuustonsa paikka sai vuonna 1965.

Talous
Vuonna 2012 al-Eizariyan työssäkäyvästä väestöstä arviolta 30 % oli työllistynyt hallinnossa tai yksityisellä alalla, 30 % Israelin työmarkkinoilla, 15 % kaupanalalla, 10 % palveluissa, 10 % teollisuudessa ja 5 % maataloudessa. Työttömyysaste oli 60 %.

Väestö
Al-Eizariyan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2018 21 458. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 16 500. Kaupungissa on 11 moskeijaa ja 10 kirkkoa tai luostaria.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Palestiinan kaupungit
Hurrikaanin silmässä

Hurrikaanin silmässä (The Trojan odyssey) on  Clive Cusslerin jännitysromaani.

 Clive Cusslerin romaanit
 Jännitysromaanit
Team Liquid

Team Liquid on monikansallinen e-urheiluorganisaatio. Liquid aloitti toimintansa jo vuonna 2000. Nykyään organisaatiolla on joukkueet 13 eri videopelissä, niistä tunnetuimpana Counter Strike: Global Offensive-, Dota 2- ja League of Legends- pelien joukkueet. 

Liquidin suurin turnausvoitto on Dota 2- pelin The International-turnauksen  voitto vuonna 2017, jossa joukkue voitti noin 11 miljoonan dollarin palkintopotin.

Historia 
Team Liquidin perustivat toukokuussa 2001 Victor Gossens ja Joy Hoogeveen alun perin StarCraft- pelisarjan uutissivustona osoitteessa teamliquid.cjb. Vuotta myöhemmin Liquid siirtyi nykyäänkin käytössä olevalle teamliquid.net -domainille, ja sivuston suosio kasvoi räjähdysmäisesti lisäten sinne myös keskustelua muista peleistä. Kului liki kahdeksan vuotta ennen kuin Liquid perusti ensimmäisen joukkueensa StarCraft II: Wings of Liberty -peliin, mahdollistaen samalla pelaajien täysipäiväisen ammattilaisuuden sponsorisopimusten ansiosta. Joulukuussa 2012 Liquid laajensi toimintaansa perustamalla Dota 2- peliin joukkueen. Tammikuussa 2015 Liquidin toinen perustaja Joy Hoogeveen jätti tehtävänsä ja hänen paikkansa otti Steven Archancet.

Syyskuussa 2017 Liquid myytiin aXiomatic Gamingille jonka omistavat Golden State Warriorsin osaomistaja Peter Guber, liikemiehet Ted Leonsis ja Steve Case, näyttelijä Tony Robbins ja koripallolegeda Magic Johnson.

Lokakuussa 2017 Liquid lopetti Halo-joukkueensa kulisseissa tapahtuneiden ongelmien takia.

Joukkueet

Lähteet 

Elektronisen urheilun järjestöt
Johanna Koivula

Johanna Koivula (s. 15. lokakuuta 1980 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on pelannut naisten SM-sarjassa ja liigassa yli 20 vuotta sekä esiintynyt myös Suomen maajoukkueessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Koivula on edustanut naisten pääsarjassa Tampereen Ilvestä kaudesta 1997–1998 alkaen lukuun ottamatta kautta 2015–2016, jolloin hän pelasi Hämeenlinnan Pallokerhossa. Lokakuussa 2017 hän pelasi 500. pääsarjaottelunsa ja teki 200. pääsarjamaalinsa. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2006 ja 2010 sekä saavuttanut toistakymmentä muuta SM-mitalia.

Suomen maajoukkueessa Koivula on pelannut 19 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin sekä saanut kaksi syöttöpistettä.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Chris Crawford

Chris Crawford pelisuunnittelija, joka on tunnettu strategiapeleistä kuten Balance of Power ja on julkaissut useita kirjoja videopelien kehityksestä ja suunnittelusta. Hän kuuluu Game Developers Conferencen perustajiin.

Crawfordin ensimmäinen peli oli Tanktics IBM 1130:lle. Crawford työskenteli Atarille kunnes vuoden 1983 videopelilaman seurauksena menetti työnsä vuonna 1984. Työttömänä ollessaan Crawford kehitti Balance of Powerin, joka julkaistiin vuonna 1985.

Kirjoja 
 The Art Of Computer Game Design (1984) ISBN 0-88134-117-7
 The Art Of Interactive Design (2002) ISBN 1-886411-84-0
 Chris Crawford on Game Design (2003) ISBN 0-13-146099-4
 Chris Crawford on Interactive Storytelling (2004) ISBN 0-321-27890-9

Pelit 
Tanktics: Computer Game of Armored Combat on the Eastern Front (1978)
Legionnaire
Wizard (julkaistu 25 vuotta kehittämisen jälkeen)
Energy Czar
Scram
Eastern Front (1941) (1981)
Gossip
Excalibur (1983)
Balance of Power (1985)
Patton Versus Rommel (1987)
Trust & Betrayal: The Legacy of Siboot (1987)
Balance of Power: The 1990 Edition (1989)
The Global Dilemma: Guns or Butter (1990)
Balance of the Planet (1990)
Patton Strikes Back (1991)
Balance of Power: 21st Century (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Profiili MobyGamesissä 
 Crawfordin blogi Gamasutra-sivustolla 

Yhdysvaltalaiset videopelisuunnittelijat
Elävät henkilöt
Vesterbacka

Vesterbacka voi tarkoittaa:
Esa Vesterbacka, Vankeinhoitolaitoksen pääjohtaja
Marko Vesterbacka, suomalainen kirjailija ja kustantaja
Peter Vesterbacka, mobiilipelien kehittäjä.
FK Kauno Žalgiris

Futbolo klubas Kauno Žalgiris on jalkapalloseura Kaunasin kaupungista. Se on perustettu vuonna 2004 (Futbolo klubas Spyris). Kauno Žalgiris pelaa A Lygassa, joka on Liettuan korkein sarjataso.

Kausi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 zalgiris.lt
 Facebook
 A lyga alyga.lt
 soccerway (p.s. logo Vilniaus "Žalgiris")

Kauno Žalgiris
Reach for the Stars

Reach for the Stars (myös nimellä Reach for the Stars: The Conquest of the Galaxy) on Strategic Studies Groupin kehittämä ja julkaisema strategiapeli, joka on julkaistu vuonna  Apple II:lle ja Commodore 64:lle, sekä myöhemmin Amigalle, Apple IIgs:lle, DOS:lle, Macintoshille ja NEC PC-9801:lle.

Peliä pidetään ensimmäisenä 4X-strategiapelinä.

Vastaanotto 
Pelin IBM PC -versio on saanut ACE-lehden arvostelussa arvosanaksi 940/1000.

Pelin Amiga -versio on saanut Amiga Computing -lehden arvostelussa arvosanaksi 75%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1983 videopelit
Vuoropohjaiset strategiapelit
Scifipelit
Amiga-pelit
Apple II -pelit
Commodore 64 -pelit
MS-DOS-pelit
Mac OS -pelit
NEC PC-9801 -pelit
Tampereen yliopiston informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunta

Informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunta (lyhenne ITC) on yksi Tampereen yliopiston seitsemästä tiedekunnasta. Tiedekunta aloitti toimintansa vuoden 2019 alusta, kun aikaisemmat Tampereen yliopisto ja Tampereen teknillinen yliopisto yhdistyivät uudeksi Tampereen yliopistoksi. Tiedekuntaan sulautuivat vanhan Tampereen yliopiston luonnontieteiden ja viestintätieteiden tiedekunnat sekä Tampereen teknillisen yliopiston tieto- ja sähkötekniikan tiedekunta.

Tutkinto-ohjelmat ja oppiaineet 
Informaatioteknologian ja viestinnän tiedekuntaan kuuluvat seuraavat tutkinto-ohjelmat. Sulkuihin on merkitty kunkin opintosuunnan ainejärjestö.

 Viestinnän monitieteinen tutkinto-ohjelma
 Informaatiotutkimuksen opintosuunta (UDK)
 Mediatutkimuksen opintosuunta (UDK)
 Journalistiikan opintosuunta (Vostok)
 Viestinnän opintosuunta (Reettorit)
 Kielten tutkinto-ohjelma (Lexica) ja käännöstiede (Transla)
 Englannin opintosuunta
 Pohjoismaisten kielten opintosuunta
 Saksan opintosuunta
 Venäjän opintosuunta
 Suomen kielen opintosuunta (Kopula)
 Matematiikan ja tilastotieteen tutkinto-ohjelma (Luuppi)
 Sähkötekniikan tutkinto-ohjelma (Sähkökilta)
 Teatterityön tutkinto-ohjelma (Näty)
 Tietojenkäsittelytieteiden tutkinto-ohjelma (Luuppi)
 Tietotekniikan tutkinto-ohjelma (TiTe)

Kielten tutkinto-ohjelmiin sisältyy monikielisen viestinnän ja käännöstieteen maisteriohjelma.

Tutkimusalueet 
Tiedekuntaan kuuluvat seuraavat tutkimusyksiköt:
 Tietotekniikan yksikkö
 Ohjelmistotekniikka
 Signaalinkäsittely
 Tietokonetekniikka
 Tietoturva
Ihmisen ja teknologian vuorovaikutus
 Datatiede
 Koneoppiminen
 Tekoäly
 Datapohjaisuus
 Sähkötekniikan yksikkö
 Elektroniikka ja sulautetut järjestelmät
 Langaton tietoliikenne ja tietoliikenneverkot
 Optoelektroniikan tutkimuskeskus
 Radiopaikannus ja radiosensorointi
 Sähköenergiatekniikka ja Smart Grids
 Tehoelektroniikka ja sähkömekaniikka
 Viestintätieteiden yksikkö
 Journalismin, viestinnän ja median tutkimuskeskus COMET
 Informaatiotutkimuksen ja interaktiivisen median tutkimuskeskus TRIM
 Tutkivan teatterityön keskus T7
 Kielten yksikkö
 Kielen variaatio ja muutos
 Vuorovaikutus ja diskurssit 
 Yksi- ja monikieliset käytänteet, media ja demokratia 
 Tilallisuus ja kulttuuriset representaatiot 
 Kokemuksellisuus, affektit ja asenteet

Lähteet 

I
Tampan kansainvälinen lentoasema

Tampan kansainvälinen lentoasema () on Tampan kaupungista 9,7 kilometriä länteen sijaitseva lentoasema. Vuonna 2018 lentoasemalla oli matkustajia noin 21,3 miljoonaa.

Lähteet

Aiheesta muualla

http://www.tampaairport.com/
 

Floridan lentoasemat
Seppo Koho

Seppo Koho (s. 1967 Rovaniemi) on suomalainen arkkitehti, sisustusarkkitehti ja muotoilija, joka on tullut tunnetuksi ohuista puurimoista rakentuvista Secto- ja Octo-valaisimistaan.

Käytyään Helsingin kuvataidelukion Koho opiskeli ensin sisustusarkkitehtuuria ja kalustesuunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa Helsingissä 1987–1994 ja sitten Tampereen teknillisessä yliopistossa, josta hän valmistui arkkitehdiksi 1993. Samaan aikaan hän työskenteli Sis-Ark Oy:ssä, vuodesta 1992 Aarne von Boehmin arkkitehtitoimistossa ja vuodesta 1996 Kaisa Blomstedtin sisustussuunnittelutoimistossa. Vuosina 2000–2002 Koho työskenteli Iiris Ulinin arkkitehtitoimistossa, kunnes keskittyi toimimaan vuonna 1995 perustamansa oman sisustusarkkitehtitoimiston kautta.

Seppo Kohon valaisinten ympärille syntyneen Secto Design -yrityksen lisäksi Seppo Koho on suunnitellut huonekaluja yrityksille Aptero, P. O. Korhonen ja Martela sekä sisustuksia eri kokoisten suomalaisyritysten toimitiloihin ja yksityisasiakkaille.

Vuonna 1997 Seppo Koho sai Ornamo-palkinnon, vuosina 2002 ja 2005 Taiteen keskustoimikunnan palkinnon, 2003 Alfred Kordelinin säätiön palkinnon, vuonna 2004 Suomen Kulttuurirahaston palkinnon, vuonna 2008 Olomuoto-palkinnon ja vuonna 2010 iF-tuotesuunnittelupalkinnon. Vuonna 2015 hänet valittiin vuoden huonekalusuunnittelijaksi.

Lähteet

Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset arkkitehdit
Suomalaiset sisustusarkkitehdit
Suomalaiset muotoilijat
Samoalaiset

Samoalaiset (Samoaksi: tagata Sāmoa) ovat Samoan saaristosta kotoisin oleva polynesialainen etninen ryhmä. Ryhmän kotisaaristo on jaettu poliittisesti Samoan itsenäiseen valtioon ja Amerikan Samoaan. Joka tapauksessa samoalaisilla on sama kulttuuri ja kieli.

Polynesialaiset
Samoa
Charonosaurus

Charnosaurus oli kasvissyöjädinosaurus, joka eli noin 70-65 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella.

Fossiilit 

Charnosaurus löydettiin Amur-joen eteläiseltä rantatörmältä, läheltä Jiayinin kylää, Heilogjangin maakunsta, Kiinasta. Sen nimesi vuonna 2000 Pascal Godefroit ja se sai nimekseen ”Charnosaurus jiayinensis” . Hän nimesi lajin kallon perusteella. Myöhemmin lajilta löydettiin harja ja kuono.

Kuvaus 
Charonosaurus muistuttaa paljon Parasaurolophusta harjansa ja kuonon takia se oli myös tosi läheistä sukua sille. Charonosaurus oli noin 10–13 metriä pitkä ja painoi noin 5 tonnia. Charonosauruksella oli pari asiaa, joka erotti sen Parasaurolophuksesta ja nämä olivat epätavallisen pitkät ja solakkaat kyynärvarret myös käden luut olivat erin pituiset.

Lähteet 

Lambeosaurinae
Brazil World Rally Team

Brazil World Rally Team on brasilialainen yksityistalli, joka kilpaili Rallin MM-sarjassa kausilla 2011–2013.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Aiheesta muualla 

Rallin MM-sarjan tallit
Brasilialaiset autourheilutallit
Doquz Khatun

Doquz Khatun (k. 16. kesäkuuta 1265) oli ensimmäisen il-kaanin Hülegün vaimo. Taustaltaan Doquz Khatun oli nestoriolaiskristitty, ja hän vaikutti esimerkiksi Bagdadin kristityn väestön säästämiseen kaupungin valtauksen yhteydessä. Doquz Khatun kuoli hieman miehensä jälkeen vuonna 1265.

Elämäkerta

Doquz Khatun oli taustaltaan turkkilainen nestoriolaiskristitty. Nestoriolaisuus oli tuolloin laajalle levinnyt uskonto turkkilaisten kansojen keskuudessa. Hänen isänsä oli aikanaan nykyisen Mongolian Ulan Batorin alueella vaikuttaneiden kereiittien heimon päällikkö Ung-kaani.

Kereiittien Ung-kaani kärsi tappion mongolien päällikkö Tšingis-kaanille vuonna 1203. Tšingis-kaani antoi alun perin Ong-kaanin tyttären vaimoksi nuorimmalle pojalleen Toluille. Liittoa ei kuitenkaan vahvistettu lopullisesti, ja Toluin kuoltua vuonna 1233 Doquz Khatun annettiin Toluin pojalle Hülegülle. Doquz Khatun ja Hülegü avioituivat Hülegün lähdettyä sotaretkelleen Lähi-itään. Doquz Khatun oli miehensä mukana tämän vallatessa Bagdadin vuosina 1257–1258 ja Syyrian vuosina 1259–1260. Doquz Khatunilla oli huomattava vaikutus mieheensä, joka esimerkiksi säästi vaimonsa nestoriolaiset uskonveljet Bagdadissa kaupungin valtauksen yhteydessä. Doquz Khatun vaikutti Mar Denhan valintaan nestoriolaisen kirkon päämieheksi vuonna 1265. Hänen palatsitelttaansa (ordo) kuului kappeliteltta, jossa järjestettiin kristittyjä menoja. Doquz Khatunin moitteista huolimatta Hülegü säilytti kuitenkin buddhalaisen uskonsa.

Doquz Khatun kuoli muutamia kuukausia miehensä jälkeen 16. kesäkuuta 1265. Parilla ei ollut yhteisiä lapsia, mutta hän auttoi miehensä poikaa Abaqaa nousemaan isänsä seuraajaksi. Doquz Khatunia jäivät suremaan etenkin valtakunnan kristityt. 1200-luvulla kirjoittanut armenialainen historioitsija Stefanos Orbelian väitti, että kuvernööri Ala-al-Din Jovayni myrkytti Doquz Khatunin, joskaan myrkytyksestä ei ole sen enempää näyttöä.

Lähteet

Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1265 kuolleet
Rachel Edgren

Rachel Edgren (29. huhtikuuta 1893 Savonlinna –  11. marraskuuta 1957 Maarianhamina oli Suomen ensimmäinen terveyssisar ja hän oli ennaltaehkäisevän kansanterveystyön uranuurtaja. 

Egdren valmistui alkujaan kätilöksi Barnbördshuset i Helsingfors -nimisessä laitoksesta 1914. Hän suoritti sairaanhoitajatarkurssin Helsingin yleisessä sairaalassa ja aloitettuaan jo toimimisen terveyssisaren tehtävissä 1920-luvulla hän suoritti Kenraali Mannerheimin Lastensuojeluliiton terveyssisarkurssin. 

Edgren tuli vuonna 1921 Folkhälsanin palvelukseen. Ensimmäiset terveyssisaret tekivät tunnetuksi ennalta ehkäisevää kansanterveystyötä kansan keskuudessa, jotta paikallinen työ saataisiin käyntiin mahdollisimman monella paikkakunnalla Suomen ruotsinkielisillä alueilla. He järjestivät kursseja, seurasivat koululaisten terveydentilaa ja tekivät kotikäyntejä. Vuonna 1939 ruotsinkielisissä kunnissa oli noin 60 terveyssisarta. 

Hän oli keskeinen vuonna 1933 perustetun Barnavårdsinstitutet Folkhälsanin toiminnassa. Hän oli mukana tämän lastenhoitajien koulutuslaitoksen ja lastenhoidon mallilaitoksen rakennustoimikunnassa ja myöhemmin sen johtokunnan jäsen ja toimi myös laitoksen taloudenhoitajana. Hän oli Suomen Sairaanhoitajataryhdistys–Sjuksköterskeföreningen i Finlandin puheenjohtaja Suomessa 1932–1952, Sairaanhoitajien Pohjoismaisen Yhteistyön puheenjohtajana 1952–1956 ja mukana  sekä sairaanhoitajajärjestöjen koulutuskomitean että valtioneuvoston asettaman koulutuskomitean työssä 1940- ja 1950-luvun vaihteessa. Hän oli luomassa ja ylläpitämässä sairaanhoitajareserviä Suomen Punaisen Ristin (SPR) sairaanhoitajavaliokunnan jäsenenä 1930–1957.

Folhälsanilla työskentelyn jälkeen Rachel Edgren toimi kaivosmiesten sairaanhoitajana Nyhamnin saarella Ahvenanmaalla lyhyen aikaa.

Viitteet

Lähteet 

 Vuonna 1957 kuolleet
Vuonna 1893 syntyneet
Suomalaiset sairaanhoitajat
Keijo Kaskimies

Keijo Lauri Kalervo Kaskimies, vuoteen 1944 Mikkola (4. helmikuuta 1916 Sortavala – 1. marraskuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen ekonomi, rehtori, järjestöjohtaja, päätoimittaja ja gemmologian harrastaja.

Henkilöhistoria
Kaskimiehen vanhemmat olivat opettaja Lauri Mikkola ja Saimi Rosa Charlotta Grönroos ja puoliso vuodesta 1945 Sirkka-Sisko Hinttula. Kaskimies tuli ylioppilaaksi 1934 ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1940, ekonomin tutkinnon hän suoritti 1946. Kaskimies oli Suomen kansakoulunopettajien liiton sihteeri 1945–1948, Opettajain Lehden päätoimittaja 1949–1952, Seinäjoen kauppakoulun rehtori 1953–1955 ja Suomen kultaseppien liiton toimitusjohtaja 1955–1979, samoin kuin Kultaseppien lehden päätoimittaja. Gemmologiaa harrastanut Kaskimies toimi Suomen gemmologisen seuran varapuheenjohtajana ja oli seuran kunniajäsen.

Julkaisuja
 Koululaisen urheilu- ja retkeilymuistio, 1947, Keijo Kaskimies, Niko Oksanen
 17. pohjoismainen koulukokous [Helsinki 1957], 17. nordiska skolmötet [Helsingfors 1957], 1959, Tor Therman, Keijo Kaskimies
 Timanttitietoa, 1980, Jørgen Møller, suom. Keijo Kaskimies, Ralf Westerback
 Ivalojoen kultalat, 1984, Martti Hanhivaara, Keijo Kaskimies, Paavo Pitkänen
 Exlibris 86: Suomen exlibris-yhdistyksen 40-vuotisjulkaisu, 1986, Keijo Kaskimies, Juhani Avonius, Allan Ylinen

Lähteet

 Suomalaiset järjestöjohtajat
 Suomen oppilaitosten rehtorit
 Suomalaiset päätoimittajat
 Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomentajat
 Vuonna 1916 syntyneet
 Vuonna 1986 kuolleet
Ana Peleteiro

Ana Peleteiro Brión (s. 2. joulukuuta 1995) on espanjalainen kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestari ja MM-mitalisti.

Peleteiro saavutti Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 pronssia tuulituloksella 12,92. Saman vuoden Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Trabzonissa hän voitti kultaa tuloksella 13,17. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Barcelonassa 2012 loikittuaan 14,17. Hän saavutti Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 pronssia tuloksella 13,29. Hän sijoittui kuudenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014.

Peleteiro sijoittui 11:nneksi Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016. Seuraavana vuonna hän oli viides Belgradin EM-hallikilpailuissa ja seitsemäs Lontoon MM-kilpailuissa. Hän saavutti 2018 pronssia sekä Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 14,40 että Berliinin EM-kilpailuissa loikittuaan 14,44. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 Espanjan ennätystuloksella 14,73. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi. Hän saavutti  Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021 hopeaa tuloksella 14,52. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti pronssia Espanjan ennätystuloksella 14,87.  Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän oli kahdeksas.

Peleteiro on voittanut Espanjan-mestaruuden ulkoradoilla 2015, 2017, 2018, 2019 ja 2021 sekä sisäradoilla 2014, 2016, 2017, 2018, 2020, 2021 ja 2022.

Lähteet 

Espanjalaiset kolmiloikkaajat
Espanjalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt