joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Annie Louisa Coghill

Annie Louise Coghill (23. kesäkuuta 1836 Staffordshire, Englanti – 7. heinäkuuta 1907 Bath, Somerset) oli englantilainen opettaja, kirjailija ja virsirunoilija.

Elämänvaiheet ja työ 
Coghill oli insinöörin tytär. Hänen muutti perheineen Englannista Kanadaan, noin 1853 kun Annie oli teini-iässä. Hänen isänsä työskenteli rautatie-yhtiön palveluksessa. Hän aloitti runojen kirjoittamisen jo lapsena ja hänen runokokoelmansa Leavas from the Backwoods julkaistiin anonyyminä Montrealissa 1861. Jo sitä ennen hän oli julkaissut runojaan sanoma- ja aikakauslehdissä.

Perhe muutti takaisin Englantiin 1863, ja Coghill toimi kotiopettajana ja kirjojen julkaisijana sekä serkkunsa, kirjailija Margaret Oliphantin sihteerinä. Vuosina 1873-1881 Walker julkaisi romaaneja ja lastennäytelmiä  Vuonna 1883 hän avioitui rikkaan kauppiaan, Harry Coghillin kanssa.

Coghillin tunnetuimpia teoksiaan ovat Leaves from the Back­woods, A Ca­na­di­an Her­o­ine (1873) ja Oak and Ma­ple: Eng­lish and Ca­na­di­an Vers­es (1890) 

Kirjassa Leaves from the Back­woods julkaistu runo "The Night Cometh", on tehnyt hänet tunnetuksi myös virsirunoilijana. Hänen 18-vuotiaana vuonna 1854 kirjoittamansa runo tunnetaan hengellisenä lauluna ”Work! for the night is coming”. Se oli julkaistu myös eräässä sanomalehdessä, josta se, ilman tekijätietoa, julkaistiin Ira D. Sankeyn kirjassa Sacred Songs and Solos. Se tunnetaan Lowell Masonin 1864 tekemällä sävelmällä.

Virret
Laulusta on useita suomenkielisiä versioita eri laulukirjoissa.
 Ruotsin kirkon virsikirja 585: Kiiruhda! Päivä rientää (Ruots. Siri Dahlquist 1913, suom. Pekka Kivekäs 1998)
 Seurakunta laulaa 408: Kiiruhda työhön Herran
 Hengellinen laulukirja 195: Kiiruhda työhön Herran
 Siionin kannel 386: Töihin nyt, yö kun uhkaa (Suom. Lauri Thurén)
Hengellisiä lauluja ja virsiäː 356 Toimi, jo yö on läsnä

Lähteet 

Englantilaiset virsirunoilijat
Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1836 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Google Stadia

Google Stadia on Googlen videopelipalvelu, joka toimii pilvipalveluna. Stadian ajatuksena on korvata fyysinen pelikonsoli tai tehokas tietokone, sillä se toimii suoratoistopalveluna. Palvelu toimii ilmaiseksi. Kuukausimaksua vastaan saa Pro-jäsenyyden (joka oikeuttaa 4k resoluutioon, 5.1 surround ääneen ja kuukausittaisiin ilmaispeleihin). Ostamiaan pelejä voi pelata ilmaisjäsenyydellä 1080p resoluutiolla 60fps asti. Pelaamiseen tarvitaan oma peliohjain käytettäessä Chromecast Ultra-laitetta. Pelaaminen on mahdollista myös Android-laitteilla 4G tai Wifi-verkossa
(on-screen näppäimillä tai puhelimeen liitetyllä ohjaimella) ja tietokoneella selaimella. Stadia julkaistiin 19. marraskuuta 2019.

Google kertoi syyskuussa 2022 sulkevansa Stadian 18. tammikuuta 2023. Google kertoi hyvittävänsä Google Storen kautta tehdyt Stadia-laitteiston, pelien ja lisäosien ostokset. Sulkemisen syyksi Google sanoo, ettei palvelu ole houkuttanut riittävästi asiakkaita. Pelijulkaisijoista Ubisoft, Bungie ja IO Interactive kertoivat sulkemisen myötä työskentelevänsä sen parissa, että Stadian käyttäjät saisivat siirrettyä ostamansa pelit toiselle alustalle.

Tekniikka 
Stadian palvelu käyttää Linuxia ja Vulkan-rajapintaa ja integroi LLVM:n sekä DirectX Shader Compilerin. Googlella on yhteensopivuuskerros helpottamaan pelien siirtämistä alustalle. Lisäksi Google on työskennellyt "binäärien tulkkauksen" kanssa muokkaamattomien Windows-versioiden suorittamiseen alustalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viralliset verkkosivut

Videopelilaitteisto
Verkkopelipalvelut
Google
White Devil Armory

White Devil Armory on thrash metal -yhtye Overkillin studioalbumi, joka julkaistiin 18. heinäkuuta 2014.

Kappaleet

Bonuskappaleet

Kokoonpano
Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
Dave Linsk – kitara
Derek Tailer – kitara
D.D. Verni – basso, taustalaulu
Ron Lipnicki – rummut
Mark Tornillo – taustalaulu kappaleessa "Miss Misery" 

Overkillin albumit
Vuoden 2014 albumit
Wings of War

The Wings of War on thrash metal -yhtye Overkillin studioalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2019.

Kappaleet

 (bonuskappale)

Kokoonpano
Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
Dave Linsk – kitara
Derek Tailer – rytmikitara
D.D. Verni – basso, taustalaulu
Jason Bittner – rummut

Arvostelut 
 Inferno: 
 Kaaoszine: 7-/10
 Soundi:

Lähteet 

Overkillin albumit
Vuoden 2019 albumit
Francis Doyle

Francis Doyle (1810−1888), sir, oli englantilainen runoilija. Hän oli 1867−1877 runousopin professorina Oxfordissa. Runoilijana hän on klassikko ja käyttää yksinkertaista ja selvää muotoa. Hänen pääteoksensa ovat Miscellaneous verses (1840), The two destinies (1844), Lectures of poetry (1869) ja Reminiscences and opinions (1886).

Lähteet

Aiheesta muualla

Englantilaiset runoilijat
Vuonna 1810 syntyneet
Vuonna 1888 kuolleet
Myh’ailo Drahomanov

Myh’ailo Petrovytš Drahomanov, , (1841–1895) oli ukrainalainen kirjailija ja tutkija. Hän oli syntyisin Pultavan kuvernementista ja tuli 1870 historian professoriksi Kiovan yliopistoon, mutta jo 1876 hallitus erotti hänet tästä toimesta. Asuttuaan sen jälkeen Sveitsissä Genevessä hän meni 1888 historian professoriksi Bulgariaan vastaperustettuun Sofian yliopistoon.

Drahomanov on julkaissut arvokkaita ukrainalaisia kansanrunouden kokoelmia: yhdessä Volodymyr Antonovitšin kanssa 'Ukrainan kansan historialliset laulut' (1874–1875), 'Ukrainan kansan poliittiset laulut 1700–1800-luvulla' (1883–1885), 'Ukrainan kansan uudemmat poliittiset laulut' (1881), 'Kokoelma ukrainalaisia kansansatuja' (1876). Hän on tehnyt paitsi tutkimuksia slaavilaisista saduista ja legendoista, myös kirjoittanut muun muassa Le tyrannicide en Russie (1881), La Pologne historique et la démocratie moscovite (1881). Drahomanovin ihanteena oli Venäjä liittovaltioksi muodostuneena, ja hän puolusti lämpimästi Ukrainan kansan oikeuksia, varsinkin sen äidinkielen käyttämistä kouluopetuksessa mutta piti kuitenkin venäläistä kirjallisuutta merkittävänä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ukrainalaiset kirjailijat
Ukrainalaiset historioitsijat
Professorit
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Sex Education

Sex Education on Laurie Nunnin luoma brittiläinen komediasarja, jonka koko ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin tilausvideopalvelu Netflixissä 11. tammikuuta 2019. Sarja keskittyy Otis Milburnin elämään, jonka äiti on seksiterapeutti. Sarjan pääosissa ovat Asa Butterfield, Gillian Anderson, Ncuti Gatwa, Emma Mackey, Connor Swindells ja Kedar Williams-Stirling.

Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin 17. tammikuuta 2020 ja kolmas tuotantokausi 17. syyskuuta 2021.

Juoni 
Otis Milburn, joka on sosiaalisesti kömpelö teini, suhtautuu kaksijakoisesti seksiin mahdollisesti sen takia, että hänen äitinsä on seksiterapeutti. Autettuaan koulukiusaajaa seksuaalisissa vaikeuksissaan Otis perustaa seksiklinikan itsevarman mutta levottoman luokkakaverinsa Maeven kanssa. Klinikallaan Otis neuvoo muita nuoria seksuaalisissa ongelmissa.

Näyttelijät

Vastaanotto

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sex Education Netflix.com sivustolla
 

Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Musta huumori
Netflix-alkuperäissarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
William Chatterton Dix

William Chatterton Dix (14. kesäkuuta 1837, Bristol, Englanti – 9. syyskuuta 1896, Cheddar) oli englantilainen virsirunoilija ja säveltäjä.

Elämänvaiheet ja työ 
Dix oli bristolilaisen kirurgin poika. Hänen isänsä oli kirjoittanut runoilija Thomas Cattertonin elämäkerran ja antoi pojalleen toisen etunimen tämän mukaan. William opiskeli Bristolin Crammar Schoolissa kaupallisia aineita ja hänestä tuli glasgowilaisen merenkulkuvakuutusyhtiön johtaja.

Hänet tunnetaan kuitenkin ennen muuta virsirunoilijana ja hänen virsiään on käännetty eri kielille. Hän julkaisi useita laulukirjoja kuten Hymns of Love and Joy (1861), Altar Songs, Verses on the Holy Eucharist (1867); Vision of All Saints. Hän on kirjoittanut noin 40 virttä. Useita hänen kirjoittamiaan lauluja oli 1861 ilmestyneessä Hymns Ancient & Modern -kirjan ensimmäisessä laitoksessa. Hänen omien laulujen ohella kirjoissa oli myös hänen tekemiään käännöksiä. Monet hänen kirjoittamansa laulut ovat nykyään tunnettuja ns caroleina, joulu- ja pääsiäisajan lauluja.

Tunnetuimpia Dixin kirjoittamia lauluja on ”Alleluya, sing to Jesus” vuodelta 1866. Se julkaistiin Dixin kirjassa ”Altar song” 1867 otsikolla ”Redemption by the Precious Blood”. Virsi on englanninkielisissä kirjoissa ehtoollisvirsi. Dix lukeutui anglikaanisen kirkon korkeakirkolliseen haaraan ja kirjoitti virren, koska hänen mielestään Englannin kirkko tarvitsi uusia ehtoollivirsiä. Suomeksi se käännetty alkusanoin ”Halleluja, Kiitos Herran”.

Dixin virsiä suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa 
"Halleluja, kiitos Herran" (Suom. Matti Kolehmainen ja Anna-Maija Raittila 1983)

 Suomen ev. lut. kirkon virsikirja, virsi 339
 Ruotsin kirkon virsikirja, virsi 15 
 Hengellinen laulukirja, laulu 433 
 Seurakunta laulaa -kirja, laulu 168.

"Oi, miksi onnea silmissänsä"

 Uusia virsiä 2009 virsi 19 (What Child Is This laid to rest, suom. Pekka Kivekäs)

Lähteet 

Vuonna 1837 syntyneet
Vuonna 1896 kuolleet
 Englantilaiset virsirunoilijat  
Englantilaiset henkilöt
Monomahin kruunu

Monomahin kruunu () oli Venäjän ruhtinaiden ja tsaarien kruunu. Se on tehty kahdeksesta kultaisesta laatasta, joita koristavat filigraanit, helmet ja jalokivet. Kruunulla on turkisreunus.

Monomahin kruunu mainitaan ensimmäisen kerran vuodelta 1328 peräisin olevassa Iivana Kalitan testamentissa. Siitä tuli Moskovan ruhtinaiden omaisuutta, ja se annettiin eteenpäin isältä vanhimmalle pojalle. Kruunu on tehty todennäköisesti 1200-luvun lopulla tai 1300-luvun alussa, mutta 1400-lukulaisen legendan mukaan Kiovan Rusin suuriruhtinas Vladimir Monomah olisi saanut 1100-luvulla kruunun Bysantin keisarilta Konstantinos IX:ltä.

Monomahin kruunua käytettiin vuodesta 1547 Iivana Julmasta lähtien noin 140 vuoden ajan tsaarien kruunaamiseen. Viimeinen tsaari, joka kruunattiin Monomahin kruunulla, oli Iivana V vuonna 1682. Uuden tsaarin kruunajaisrituaali muuttui tämän jälkeen, ja kruunun sijaan tsaari sai diadeemin. Monomahin kruunu tuotiin esille tyynyllä osoittamaan kuninkaallista asemaa.

Monomahin kruunu on nykyään näytteillä Moskovassa Kremlin asehuoneessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Moskovan Venäjä
Kruunut
Kultaesineet
Lapsi tuntemattoman kanssa

Lapsi tuntemattoman kanssa on suomalainen tositelevisiosarja, jossa 25–45-vuotiaat lapsettomat sinkut yrittävät saada lapsen toisen samassa tilanteessa olevan kanssa. Heistä tulee kumppanuusvanhempia, joka tarkoittaa, että lasta toivovat sopivat keskenään lapsen hankkimisesta ja kasvattamisesta, mutta eivät asu yhdessä tai ole keskenään rakkaussuhteessa. 

Hakuprosessi ohjelmaan alkoi marraskuussa 2017. Lokakuussa 2018 hakua jatkettiin, sillä ohjelmaan oli hakenut enemmän miehiä kuin naisia. Ohjelmaidea herätti julkistuksen jälkeen kritiikkiä ja pahennusta, kun osa oletti ohjelmassa tehtävän viihdettä viattomien lasten kustannuksella. Nelosen mukaan tarkoituksena oli halu auttaa ihmisiä vanhemmuushaaveissaan ja tehdä asiasta mielenkiintoinen ja informatiivinen asiaohjelma. Ohjelman esittäminen alkoi Nelosella 16. maaliskuuta 2020. Sarjan ensimmäinen lapsi syntyi Jonnille ja Kristalle jaksossa joka esitettiin 11. toukokuuta 2020.

Ohjelmaa juontaa Jenni Alexandrova. Ohjelmassa ovat mukana myös asiantuntijat psykologi Kalle Partanen, psykoterapeutti Kaisa Niittynen sekä asianajaja Marja Välilä. Ohjelma perustuu israelilaiseen Pregnant and Platonic -ohjelmaformaattiin.

Jaksot 

1 Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarjan jaksot Ruutu-palvelussa

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Ajak

Ajak on kaupunki Szabolcs-Szatmár-Beregin läänissä Itä-Unkarissa. Kaupungin väkiluku oli 3 730 vuonna 2015.

Ajakin pinta-ala on 24,76 km2. Kaupunki käyttää postinumeroa 4524 ja aikavyöhykettä UTC+1.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Unkarin kaupungit
Lahoparvikas

Lahoparvikas (Multiclavula mucida) on Clavulinaceae-heimoon ja parvikkaiden (Multiclavula) sukuun kuuluva jäkälälaji. Se on muodoltaan rupimainen ja koostumukseltaan hyytelömäinen. Väritykseltään laji on yleensä kirkkaanvihreä. Sillä on itiöemiä kesästä syksyyn. Lahoparvikas kasvaa yleensä maahan kaatuneilla kuorettomilla rungoilla. Tavallisesti isäntänä toimii vanhoissa metsissä haapa ja joskus harvoin myös koivut. Lahoparvikasta esiintyy harvinaisena Aasiassa, Australaasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa sitä tavataan pääosin maan etelä- ja lounaisosassa, mutta myös pohjoisessa Inarin korkeudelle saakka.

Lähteet 

Cantharellales
Lippen piirikunta

Lippen piirikunta (saks. Kreis Lippe) on piirikunta Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 246,4 km2 ja väkiluku 348 391.

Lippen piirikunnan kunnat ovat Augustdorf, Dörentrup, Extertal, Kalletal, Leopoldshöhe ja Schlangen. Piirikunnan kaupungit ovat Bad Salzuflen, Barntrup, Blomberg, Detmold, Horn-Bad Meinberg, Lage, Lemgo, Lügde, Oerlinghausen ja Schieder-Schwalenberg.

Aiheesta muualla 

Nordrhein-Westfalenin piirikunnat
Olpen piirikunta

Olpen piirikunta (saks. Kreis Olpe) on piirikunta Arnsbergin hallintopiirissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 710,7 km2 ja väkiluku 134 775.

Olpen piirikunnan kunnat ovat Finnentrop, Kirchhundem ja Wenden. Piirikunnan kaupungit ovat Attendorn, Drolshagen, Lennestadt ja Olpe.

Aiheesta muualla 

Nordrhein-Westfalenin piirikunnat
Kleven piirikunta

Kleven piirikunta (saks. Kreis Kleve) on piirikunta Düsseldorfin hallintopiirissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 232,15 km2 ja väkiluku 310 974.

Kleven piirikunnan kunnat ovat Bedburg-Hau, Issum, Kerken, Kranenburg, Rheurdt, Uedem, Wachtendonk ja Weeze. Piirikunnan kaupungit ovat Emmerich am Rhein, Geldern, Goch, Kalkar, Kevelaer, Kleve, Rees ja Straelen.

Aiheesta muualla 

Nordrhein-Westfalenin piirikunnat
Dakhla

Dakhla/Villa Cisneros on kaupunki Länsi-Saharassa. Siellä oli 106 277 asukasta vuonna 2014. Dakhla sijaitsee noin 550 klilometrin päässä Laayounen kaupungista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Länsi-Saharan kaupungit
Johannes Buchmann

Johannes Buchmann (s. 1953) on saksalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja matemaatikko, joka on perehtynyt algoritmiin ja algebraan. Hän työskentelee professorina Darmstadtin teknillisessä yliopistossa. Buchmannille myönnettiin Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinto vuonna 1993.

Saksalaiset matemaatikot
Saksalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Elävät henkilöt
Vuonna 1953 syntyneet
Petteri Kaniini: Kani karkuteillä

Petteri Kaniini: Kani karkuteillä on Sony Picturesin teemaan sijoittuva seikkailuelokuva. Elokuva saa ensi-iltansa Suomessa 13. toukokuuta 2021.

Elokuvan ihmisrooleissa ovat Domhnall Gleeson, Rose Byrne ja David Oyelowo. Alkuperäisversion äänirooleissa ovat muun muassa James Corden, Margot Robbie ja Elizabeth Debicki.

Lähteet 

Vuoden 2021 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
Yhdysvaltalaiset lastenelokuvat
Sonia Liebing

Sonia Liebing (s. 6. syyskuuta 1989 Köln) on saksalainen poplaulaja.

Diskografia 
Studioalbumit 

 2019: Wunschlos glücklich

Singlet 

 2019: Tu nicht so 
 2019: Nimm dir was du brauchst 
 2019: Sonnenwind-Piloten 
 2019: Du hast mich einmal zu oft angesehen Bernhard Brinkin kanssa

Palkinnot 

 2019: Smago! -palkinto kategoriassa "Ausblick/Durchbruch-Tipp 2019“ teoksesta "Der neue Shootingstar des deutschen Schlagers"

Lähteet

Aiheesta muaalla
 Sonia Liebingin kotisivut 

Saksalaiset laulajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Reginald Heber

Reginald Heber (21. huhtikuuta 1783 Malpas, Cheshire, Englanti – 3. huhtikuuta 1826 Trichinopoly, Intia) oli englantilainen anglikaanisen kirkon pappi, piispa ja virsirunoilija.

Elämänvaiheet ja työ 
Heber opiskeli Oxfordin Brasenose Collegessa  ja All Souls collegessa. Opiskeluaikanaan hän kirjoitti runon 'Palestiina ja voitti sillä yliopiston palkinnon 1803. Hän teki pitkän matkan Skandinaviaan, Venäjään, Krimille ja Itä-Eurooppaan 1805-1806.  Hänet vihittiin papiksi 1807 ja isänsä kuoltua hänestä tuli Hodnetin seurakunnan kirkkoherra Länsi-Englanissa, missä hän on kirjoittanut merkittävimmät runokokoelmansa, kuten Europe (1809) ja Poems and Translations (1812) ja monet virtensä. Vaimonsa isän suosittelemana hän sai kaniikin viran St. Asaphin katedraalissa 1817 ja 1921 Lincoln’s Innissä, Lontoossa. Vuonna 1923 hänet nimitettiin Intiaan Kalkutan piispaksi.

Heber teki seuraavien kolmen vuoden aikana useita matkoja Intian ja Ceylonin anglikaanisiin seurakuntiin. Helmikuussa 1826 hän kuitenkin kuoli yllättäen. 

Heber muistetaan erityisesti virsirunoilijana. Hänen tarkoituksenaan oli koota laulukirja, jossa kutakin kirkkovuoden sunnuntaita ja juhlapäivää varten olisi päivän lukukappaleisiin liittyvä virsi. Hänen ideaansa ei kuitenkaan silloin hyväksytty, mutta  57 hänen virttään julkaistiin 1827, hänen kuolemansa jälkeen, kun hänen leskensä Amelia julkaisi kokoelman ”Hymns written and adapted to weekly Church Service of the Year”  jonka virret oli järjestetty jumalanpalveluksen kulun ja kirkkovuoden mukaan. Toiminnallaan hän on myös vaikuttanut Englannin kirkon virsilaulun uudistumiseen. Tunnetuimpia hänen virsiään on Kolminaisuuden päivää varten kirjoitettu virsi "Holy, Holy, Holy!" joka julkaistiin 1861 ilmestyneessä Hymns Ancient & Modern ensimmäisessä laitoksessa sekä lähetysaiheinen virsi "From Greenland's icy mountains".. 

 Heberin virsiä suomeksi 
Joitain Heberin virsiä on myös suomeksi:Pyhä, pyhä, pyhä (Holy, holy, holy!, 1826) Suom. Tekla Renfors 1904. Uud. säk. 1 Mikael Nyberg 1920, säk. 2–4 1921. uud. Suomen vk.-komitea 1984. Virteen liittyy John Baccus Dykesin sävelmä.

 Suomen ev. lut. kirkon virsikirja, virsi 134
 Ruotsin kirkon virsikirja, virsi 3
 Seurakunta laulaa, laulu 115  
 Cantemus, laulu 141.Afrikan aava santa ja palmut Intian (From Greenland’s icy mountains, from India’s coral strand, 1819) 

 Hengellinen laulukirja, laulu 215
 Hengellisiä lauluja ja virsiä, laulu 393Kantakaa kaikki tuulet nyt armon sanomaa' 

 Siionin kannel, laulu 403 (Suom. Eeva Takala)

Lähteet 

Englantilaiset virsirunoilijat
Brittiläiset piispat
Anglikaaniset piispat
Kalkutta
Vuonna 1783 syntyneet
Vuonna 1826 kuolleet
András Dugonics

András Dugonics (1740−1818) oli unkarilainen kirjailija, piaristimunkiston jäsen ja yliopiston professori.

Dugonics saavutti menestystä varsinkin kansanomaisesti kirjoitetuilla romaaneillaan. Kuuluisin niistä on Etelka (1788), ensimmäinen alkuperäinen unkarilainen romaani, jonka tapahtuma-aika tosin on pakanuuden aika mutta jonka tähtäimessä ovat kuitenkin Joosef II:n itsevaltiusajan olot.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Dugonics, André, Gallica, Bibliothèque nationale de France 

Unkarilaiset kirjailijat
Unkarilaiset professorit
Vuonna 1740 syntyneet
Vuonna 1818 kuolleet
Unnan piirikunta

Unnan piirikunta (saks. Kreis Unna) on piirikunta Arnsbergin hallintopiirissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 542,62 km2 ja väkiluku 394 782.

Unnan piirikunnan kunnat ovat Bönen ja Holzwickede. Piirikunnan kaupungit ovat Bergkamen, Fröndenberg, Kamen, Lünen, Schwerte, Selm, Unna ja Werne.

Aiheesta muualla 

Nordrhein-Westfalenin piirikunnat
Höxterin piirikunta

Höxterin piirikunta () on piirikunta Detmoldin hallintopiirissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 201,42 km2 ja väkiluku 140 667.

Höxterin piirikunnan kunnat ja kaupungit ovat Borgentreich, Bad Driburg, Beverungen, Brakel, Höxter, Marienmünster, Nieheim, Steinheim, Warburg ja Willebadessen.

Aiheesta muualla
Sagar

Sagar (hindiksi सागर) on kaupunki Sagarin piirikunnassa, Madhya Pradeshin osavaltiossa Keski-Intiassa. Kaupunki sijaitsee noin 172 kilometrin päässä Madhya Pradeshin osavaltion pääkaupungista Bhopalista. Sagar sijaitsee aivan Intian keskellä, ja se onkin yksi Intian keskeisimmistä kaupungeista. Vuonna 2011 Sagarin väkiluku oli 370 296.

Sagar valittiin vuonna 2018 yhdeksi Intian turvallisimmista kaupungeista. Kaupunkia kutsutaan toisinaan nimellä ”Madhya Pradeshin Sveitsi”.

Ilmasto 
Sagarissa vallitsee subtrooppinen ilmasto. Usein loppukesästä alkusyksyyn, monsuunikausien aikana, kaupungissa sataa runsaasti. Sagarin keskiölämpötila pysyttelee kuukaudesta riippumatta 15 ja 30 celsiusasteen välillä. Suurin mitattu lämpötila on 47 astetta kesäkuussa.

Uskonnot 
Sagarin suurin uskonto on hindulaisuus, jota kannattaa yli 80 prosenttia kaupungin väestöstä. Noin 10 prosenttia Sagarin asukkaista on islaminuskoisia. Muut merkittävät uskonnot ovat jainalaisuus, kristinusko, sikhiläisyys ja buddhalaisuus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Madhya Pradeshin kaupungit
Naakkamestari

Naakkamestari on J. S. Meresmaan kirjoittama pienoisromaani, joka ilmestyi vuonna 2016. Se voitti Robustos-kustantamon pienoisromaanin kirjoituskilpailun, johon osallistui 105 käsikirjoitusta. Naakkamestari on ollut yhtenä kirjana Suomen kouluille lahjoitettavissa kirjapaketeissa, joilla kannustetaan nuorten lukuharrastusta. Suomen Kulttuurirahasto on tukenut näiden kirjapakettien hankkimista kouluille. Kirjasta on ilmestynyt myös selkokielinen versio, jonka on kuvittanut Maya Hahto.

Naakkamestari sijoittuu Tampereelle 1900-luvun alkuun ja yhdistää vaihtoehtohistoriaa ja steampunkia. Kirja on luokiteltu sekä nuorten- että aikuistenkirjallisuudeksi. Kirjan päähenkilö on köyhä ja halveksittu Enni, joka asuu valumestari Lundanin verstaalla ja ikävöi vanhempiaan jotka eivät tulleet hakemaan häntä. Eräänä aamuna hän löytää naakan ja sen jälkeen hänen elämänsä muuttuu. Kirjalla on kaksi itsenäistä jatko-osaa Hämäränsäteet ja Voimanpesä. Niistä muodostuu yhdessä Ursiini-trilogia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset kirjat
Vuoden 2016 kirjat
Vaalearikkaseppä

Vaalearikkaseppä (Trixagus atticus) on rikkaseppien (Throscidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Vaalearikkasepän tieteellinen lajinimi atticus tulee latinan kielestä ja merkitsee attikalaista. Vaalearikkaseppä on 2–2,6 millimetrin mittainen. Sen kuori on kaikkia Suomen muita rikkaseppiä vaaleampi. Lajin levinneisyysalue kattaa alueita Ranskasta ja Italiasta aina itään Afganistaniin asti. Suomesta se tavattiin ensi kerran 1930-luvulla Uudestakaupungista ja on nykyään varsin harvinainen ja luokitellaan maassa alueellisesti vaarantuneksi lajiksi. Lajin elinympäristö on vanhojen havumetsien mustikanvarpujen seassa. Vaalearikkasepän elintapoja ei tunneta eikä sen toukista ole tietoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Vaalearikkaseppä (Trixagus atticus)

Rikkasepät
Simon Tolkien

Simon Mario Reuel Tolkien (s. 12. tammikuuta 1959) on brittiläinen kirjailija. Hän on J. R. R. Tolkienin pojanpoika ja Christopher Tolkienin vanhin lapsi. Tolkien syntyi Oxfordissa 12. tammikuuta vuonna 1959, Christopher Tolkienille ja Faith Faulconbridgelle. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli viisi vuotta vanha. Vuonna 1984 hän meni naimisiin Tracy Steinbergin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika Nicholas ja tytär Anna. Simonin poika Nicholas on näytelmäkirjailija ja ohjaaja. 

Brittiläiset kirjailijat
vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Aika jonka sain

Aika jonka sain on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Tuukka Temonen. Temonen on myös käsikirjoittanut ja tuottanut elokuvan yhdessä pääosanäyttelijä Olga Temosen kanssa. Elokuva perustuu tositapahtumiin ja kertoo kilparatsastaja Jaana Kivimäestä, joka halvaantui onnettomuudessa ja palasi hevosen selkään pararatsastajana. Elokuva kertoo Kivimäen tarinan onnettomuutta edeltävästä ajasta ensimmäisiin paralympialaisiin asti.

Aika jonka sain sai ensi-iltansa 13. maaliskuuta 2020.

Rooleissa

Vastaanotto 
Elokuva on saanut vaihtelevia arvosteluja. Kaakon Viestinnän lehtien arvostelussa Timo Alho antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja sitä kuvattiin "inspiroivaksi tosikertomukseksi, jossa Olga Temonen tekee hienon roolisuorituksen". Elokuvalehti Episodi puolestaan antoi elokuvalle yhden tähden luonnehtien elämäkertaa kankeaksi ja henkilöhahmoja yksitahoisiksi. Me Naiset antoi elokuvalle kaksi tähteä ja piti elokuvaa tason laskuna verrattuna Temosen kahteen aiempaan kokopitkään elokuvaan. Helsingin Sanomain Miska Rantanen antoi elokuvalle kolme tähteä ja totesi, että Temonen kertoo tarinan ”ytimekkäästi ja hallitusti”.

Elokuva sai ensi-iltansa perjantaina 13. maaliskuuta 2020. Se oli avausviikonloppunaan katsotuin elokuva Suomessa 10 000 katsojalla, mikä oli yli neljännes koko viikonlopun kaikista katsojista. Koronaepidemian vuoksi elokuvateattereiden kokonaiskatsojaluvut putosivat edelliseen viikonloppuun verrattuna 60 prosenttia. Temoset päättivät ottaa riskin eivätkä siirtäneet ensi-iltaa, koska halusivat ”näyttää ihmisille tämän kaiken keskellä elokuvaa, jonka aihe on kannustava”. Seuraavalla viikolla Suomen elokuvateatterit suljettiin ja elokuva tuotiin teattereihin myöhemmin uudelleen. Kesän aikana elokuva oli monta kertaa viikonlopun katsotuin, ja joulukuuhun 2020 mennessä se oli kerännyt 57 010	katsojaa.

Kaikesta huolimatta elokuva oli ensimmäisen viikonloppunsa jälkeen saanut enemmän katsojia kuin Temosen aiempi ohjaustyö, vuoden 2018 Valmentaja, kokonaisuudessaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Elokuvan kotisivut

Vuoden 2020 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Poleemi

Poleemi on Helsingin yliopiston poliittisen historian opiskelijoiden lehti. Paperilehteä on julkaistu vuodesta 1975 ja sähköistä versiota vuodesta 2006. Poleemia julkaisee Helsingin yliopiston Poliittisen historian opiskelijat Polho ry. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvän lehden toimittajia ovat poliittisen historian opiskelijat. Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan järjestövaliokunta valitsi Poleemin parhaaksi ainejärjestölehdeksi vuonna 2014. Lisäksi Poleemi sai järjestövaliokunnalta vuonna 2017 kunniamaininnan.

Päätoimittajat eri vuosina 
 2022: Axel Kukkurainen, Tytti Ruusunen, Vivian Wesslin
 2021: John Helin, Petriina Matilainen, Markus Patomo, Leonard Wilhelmus
 2020: John Helin, Aino Ikävalko, Veronika Konnos, Anri Liikamaa
 2019: Otto Hormio, Milja Kalliosaari, Kara Martikainen, Onni Mustakallio
2018: Mikko Helenius, Nuutti Kiiveri, Elina Nyholm, Maria Simula
2017: Christa Haag, Meeri Kataja, Ilona Mäkijärvi, Ville Venäläinen
2016: Topi Juga, Venla Ranki, Herman Savinen, Matias Takala
2015: Ossi Hietala, Josefiina Manninen, Anna Niemi, Jaakko Salonen
2014: Topi Houni, Antti Lehtinen, Ilari Leskelä, Teemu Perhiö
2013: Tuomas Lassinharju, Ilmar Metsalo, Anna Niemi, Mikko Virta
2012: Reetta Heiskanen, Riina Hyökki, Tuomas Lassinharju, Janne Soisalon-Soininen
2011: Veikko Jarmala, Eetu Jokela, Hanna Marjoranta, Simo Ortamo
2010: Eveliina Anteroinen, Ilari Leskelä, Elina Manninen, Toivo Martikainen, Joonas Ranta
2009: Ilkka Kärrylä, Antti Lehtinen, Akseli Peltola, Maria Pirkkalainen, Elina Romppanen
2008: Armi Ahvenainen, Jaakko Poikonen, Vesa Salminen (taitto)
2007: Milja Fromholtz, Kyösti Knuuttila, Antti Koskinen (vastaava päätoimittaja), Aura Kostiainen, Saara Matala
2006: Tuomas Laiho, Turo Mattila (vastaava päätoimittaja)
2005: Iivari Airaksinen, Hanna Mäkinen, Minttu Poutanen
2004: Liina Länsiluoto, Annikka Malkavaara
2003: Olli-Matti Nykänen, Anna Salmivaara, Timo Stewart
2002: Olli-Matti Nykänen, Pietari Vuorensola, Laura Puro, Mikko Vasamies
2001: Tanja Leikas, Olli-Matti Nykänen, Anna Salmivaara, Kaisa Varjonen, Kaisa Honkala
2000: Jussi Vauhkonen, Terhi Upola
1999: Laura Kosonen, Petri Hakkarainen, Jukka Niva
1998: Arno Ahosniemi, Helena Liikanen
1997: Petteri Sulonen, Johanna Hellstén
1996: Matilda Haapamäki, Reetta Vairimaa
1995: Jan Erola, Jaakko Lyytinen
1994: Milka Sunell, Tatu Laurila, Jaakko Lyytinen 
1993: Markus Heydemann, Marko Junkkari, John Lagerbohm
1992: Vesa Häkkinen
1991: Eeva Lehtiö, Sari Mattila
1990: Sari Mattila, Eeva Lehtiö
1989: Marko Jokela, Jari Sinkari
1988: Marko Jokela, Jari Sinkari
1987: Jarno Forssell 
1986: Jarno Forssell
1985: Annikka Mutanen
1984: Jouko Marttila
1983: Tuomo Lappalainen
1982: Tuomo Lappalainen
1981: Päivi Puutio
1980: Marja-Liisa Pollari, Erkki Vasara
1979: Marja-Liisa Pollari
1978:
1977: Ilkka Liikanen
1976: Pauli Manninen
1975: Pauli Manninen, Tapio Pekkola

Lähteet 
 Poleemi-lehden nettisivut
 Poleemi Polho ry:n nettisivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Poleemi-lehdet Issuu-palvelussa

Suomalaiset opiskelijalehdet
Maximilian Schachmann

Maximilian Schachmann (s. 9. tammikuuta 1994 Berliini) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka edustaa Bora-Hansgrohe-tallia. Hän on kaksinkertainen Pariisi–Nizza-ajon voittaja.

Schachmann aloitti ammattilaisuransa vuonna 2013 Thüringer Energie Team -joukkueessa, edusti Giant-Shimanon kehitysjoukkuetta 2014, AWT-GreenWay -tallia 2015 ja Klein Constantiaa 2016. UCI World Tour -tasolla hän aloitti Quick-Step Floors -joukkueessa 2017, ja siirtyi nykyiseen talliinsa Bora-Hansgroheen 2019.

Schachmann voitti Prato Nevosoon päättyneen 18. etapin Italian ympäriajossa 2018. Hän saavutti samana vuonna pronssia EM-kilpailujen aika-ajossa ja kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Bora-Hansgrohen miehistöön. Hän sijoittui 2019 kolmanneksi Liège–Bastogne–Liège-suurklassikossa ja voitti maantieajon Saksan-mestaruuden. Vuonna 2020 hän voitti Pariisi–Nizza-ajon 18 sekunnin erolla Tiesj Benootiin ja seuraavana vuonna 19 sekunnilla ennen Aleksandr Vlasovia. Hän voitti maantieajon Saksan-mestaruuden jälleen 2021.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2012
MM-kilpailut, pronssia junioreiden aika-ajossa
2014
EM-kilpailut, viides alle 23-v. aika-ajossa
MM-kilpailut, viides alle 23-v. aika-ajossa
2015
EM-kilpailut, pronssia alle 23-v. aika-ajossa
MM-kilpailut, hopeaa alle 23-v. aika-ajossa
2016
Aika-ajon alle 23-v. Saksan-mestaruus
Giro Ciclistico della Valle d'Aosta Mont Blanc, 3. etapin voitto
Tour Alsace, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
MM-kilpailut, hopeaa alle 23-v. aika-ajossa
2018
Katalonian ympäriajo, 6. etapin voitto
Italian ympäriajo, 18. etapin voitto
EM-kilpailut, pronssia aika-ajossa
Binck Bank Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 2. etapin voitto
MM-kilpailut, kultaa joukkueaika-ajossa
2019
GP Industria & Artigianato, voitto
Katalonian ympäriajo, 5. etapin voitto
Baskimaan ympäriajo, pistekilpailun sekä 1. etapin (aika-ajo), 3. ja 4. etapin voitto
Amstel Gold Race, viides
La Flèche Wallonne, viides
Liège–Bastogne–Liège. kolmas
Maantieajon Saksan-mestaruus
2020
Volta ao Algarve, kokonaiskilpailussa toinen
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
Strade Bianche, kolmas
Lombardian ympäriajo, seitsemäs
Ranskan ympäriajo, 13. etapilla kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa yhdeksäs
2021
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailun voitto
Amstel Gold Race, kolmas
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Maantieajon Saksan-mestaruus
Olympialaiset, maantieajossa kymmenes, aika-ajossa 15:s
2022
Grand Prix of Aargau Canton, toinen

Lähteet 

Saksalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Lohjanseppä

Lohjanseppä (Pseudanostirus globicollis) on seppien (Elateridae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Lohjansepän tieteellinen lajinimi globicollis tulee latinan kielestä ja merkitsee kuvaavasti pallokaulaista. Lohjanseppä on 10–14 millimetrin mittainen. Sen kuori on väriltään musta. Peitinsiivet ovat tosin joskus hieman ruskeat. Sen levinneisyysalue kattaa alueita Saksan itäosasta, Unkarista ja Romaniasta aina Venäjään asti. Suomi on ainoa maa missä laji elää Pohjois-Euroopassa, ja sieltäkin sitä on havaittu vain maan lounaisosista Lohjasta 1920 ja 1985, Nauvosta 1928 sekä Houtskarin saarilla 2002–2006. Lajin elinympäristö lehtometsä. Toukkia esiintyy maassa karikkeen seassa. Lohjansepän elintavat eivät ole tiedossa.

Lähteet 

Sepät
Pandapolitiikka

Pandapolitiikka tai pandadiplomatia tarkoittaa Kiinan diplomatiakeinoa, jossa se antaa lahjaksi tai vuokraa toiselle maalle isopandan kiitoksena hyvistä suhteista ja arvostuksena vieraan maan taloudellisesta tai teknisestä osaamisesta. Pandapolitiikan kohdemaat ovat lisäksi saaneet merkittäviä investointisopimuksia Kiinan kanssa.

Pandojen lahjoittaminen tai vuokraaminen ovat juurtuneet Kiinan ulkopolitiikkaan jo Mao Zedongin valtakaudelta lähtien parantaakseen suhteitaan liittolaisiinsa. Aluksi Kiina lahjoitti pandoja, mutta Deng Xiaopingin aikakautena kapitalismin rantautuessa maa alkoi vuokraamaan niitä.

Pandapolitiikka ja Suomi 
Suomi on myös ollut pandapolitiikan kohteena, ja viimeksi pandoja on saapunut Suomeen tammikuussa 2018. Saapuneet pandat ovat nimeltään Hua Bao (Pyry) ja Jin BaoBao (Lumi), ja ne tulivat Suomeen 15 vuoden sopimuksella, jonka arvo on arvioiden mukaan vähintään 12 miljoonaa euroa. Pandojen saapuminen sovittiin tasavallan presidentti Sauli Niinistön ja Kiinan presidentin Xi Jinpingin välisessä tapaamisessa huhtikuussa 2017. Tapaamista kritisoitiin laajasti, koska koettiin, että se keskittyy liikaa pandoihin eikä poliittisesti merkittäviin asioihin kuten Kiinan ihmisoikeustilanteeseen. Niinistö kuitenkin vakuutti jälkeenpäin, että tapaamisessa keskusteltiin enemmän ihmisoikeuksista kuin pandoista.

Kritiikkiä 
Monet ovat pitäneet Kiinan pandapolitiikkaa halpana ja räikeänä tapana "parantaa" suhteita muihin maihin näyttämällä maan olevan söpö ja pörröinen kaikkien ihmisoikeusrikkomusten keskellä. Lisäksi sen väitetään olevan Kiinan imperialismia, sillä väittämän mukaan maa, joka hyväksyy pandalahjan, hyväksyy myös Kiinan omalla maaperällään. On myös ollut teorioita siitä, että Kiina käyttää pandoja vain pelkkänä lainausbisneksenä ja niihin liittyvä diplomatia on lumetta.

Lähteet 

Kiinan ulkopolitiikka
Dil Dhadakne Do

Dil Dhadakne Do (suom. ”Anna sydämen lyödä”) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Zoya Akhtar. Pääosia näyttelevät Anil Kapoor, Shefali Shah, Priyanka Chopra, Ranveer Singh, Anushka Sharma ja Farhan Akhtar. Elokuva kertoo Mehran perheestä, joka lähtee risteilylle juhlimaan vanhempien 30. hääpäivää.

Näyttelijät

Soundtrack

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2015 intialaiset elokuvat
Hindinkieliset elokuvat
Intialaiset draamakomediaelokuvat
Edward Perronet

Edward Perronet (1726 Sundridge, Kent, Englanti – 2. tammikuuta 1792 Cantebury) oli englantilainen pappi, virsirunoilija ja metodismin perustajien John ja Charles Wesleyn läheinen työtoveri.

Elämänvaiheet ja työ 
Perronet oli ranskalaisen hugenottiperheen jälkeläinen. Perhe oli joutunut pakenemaan Ranskasta ensin Sveitsiin ja myöhemmin Englantiin. Edwardin isä toimi anglikaanisen kirkon pappina ja lukeutui anglikaanisen kirkon evankelikaaliseen liikkeeseen, joka oli saanut vaikutteita Wesleyn veljeksiltä ja George Whitefieldiltä.

Sekä Edward että hänen isänsä tunsivat metodismin perustajat Wesleyn veljekset hyvin ja Edward liittyi heihin matkasaarnaajana. Hän hyökkäsi Englannin kirkossa esiintyneisiin väärinkäytöksiin satiirissa. Charles Wesley ei hyväksynyt sitä, ja hänen kirjansa kiellettiin . Vuoteen 1771 mennessä Perronet oli jättänyt sekä Englannin kirkon että metodistikirkon ja liittyi metodistiseen, mutta kalvistisempaan vapaakirkkoon. Hän jatkoi voimakasta kritiikkiään Englannin kirkko kohtaan ja lopulta hänestä tuli pienen kongregationalistisen seurakunnan pastori Canteburyssä. Kaikesta huolimatta hänet haudattiin Canteburyn katedraaliin. 

Hän kirjoitti kolme runokokoelmaa ja  useita lauluja, mutta yksi niistä on jäänyt elämään All hail the power of Jesu’s name. Se julkaistiin Gospel-Magazine lehdessä 1779 yksisäkeistöisenä ja 1780 kahdeksansäkeistöisenä otsikolla ”On the Resurrection, The Lord is King”.  Se on tullut suosituksi virreksi englanninkielisessä maailmassa kirkkokunnasta riippumatta. Virttä lauletaan Englannissa yleisimmin William Shrubsolen, lontoolaisen Spafield's Chapel-kappelin urkurin sävelmällä ”Miles Lane”.

Perronetin laulu "All hail the Power" suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa

Ruotsin kirkon virsikirja

 14 Jo, enkeljoukko, kiiruhda (Ruots. Erik Nyström 1893, suom. Pekka Kivekäs 1996, säv. William Shrubsole 1779)

Hengellinen laulukirja

 118 Sä laula, joukko enkelten

Hengellisiä lauluja ja virsiä

 332 Sä laula, joukko enkelten (Suom. Hilja Haahti 1903, säv. William Shrubsole 1779)

Seurakunta laulaa 

 181 On voimaa Jeesus-nimessä (Suom. Joel Niininen, 1988, säv. Johann Grüger 1653)

Lähteet 

Evankelistat
Englantilaiset virsirunoilijat
Brittiläiset papit
Vuonna 1726 syntyneet
Vuonna 1792 kuolleet
Jülich

Jülich on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Rur-joen varrella Dürenin piirissä. Vuoden 2018 lopussa Jülichin asukasluku oli 32 632. Sen pinta-ala on 90,4 neliökilometriä ja asukastiheys 360 as./km².

Historia 
Ensimmäiset maininnat Jülichista ovat roomalaisajoilta nimellä Juliacum, jolloin se oli Rurin laakson halki kulkevan tien varressa. Frankkilaisvaltakunnan aikana siitä tuli paikallisesti merkittävä keskus ja kreivikunta, sekä myöhemmin keskiajalla herttuakunta.

Kun herttuallinen suku sammui vuonna 1609, seurasi perimyssota. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Ambrogio Spinola kaappasi Jülichin 1622 viisikuukautisen piirityksen jälkeen, ja siitä tuli osa espanjalaista tietä. Kaupungin hallinta siirtyi myöhemmin Pfalz-Neuburgin herttuakunnalle, sitten Pfalzin vaaliruhtinaskunnalle (1685) ja Baijerille (1777). Vuosina 1794–1814 Jülich kuului Ranskalle Juliersin nimellä. 1815 jälkeen kaupunki siirtyi Preussin hallintaan.

Toisessa maailmansodassa 16.11.1944 liittoutuneiden pommitus tuhosi Jülichin lähes kokonaan, koska kaupunkia pidettiin esteenä Reininmaan miehittämiselle. Kaupungissa käytiin ankaria taisteluita kunnes liittoutuneet onnistuivat ylittämään Rurin 23.2.1945.

Sodan jälkeen Jülich tuli osaksi uutta Nordrhein-Westfalenin osavaltiota. Kaupungin keskusta jälleenrakennettiin 1949–1956 vanhan renessanssiasemakaavan mukaan.

Nykyään Jülich tunnetaan kaupungissa sijaitsevasta tutkimuskeskuksesta, Forschungszentrum Jülich (per. 1956) sekä Aachenin ammattikorkeakoulun sivukampuksesta. Tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat noitatornina tunnettu vanha kaupunginportti, joka on jäänne keskiaikaisista linnotteista, sekä Napoleonin sotien aikainen linnoitettu sillanpääasema ja renessanssilinnoitteet.

Kuvia

Aiheesta muualla 

 Jülichin kaupungin viralliset sivut
 Forschungszentrum Jülichin viralliset sivut

Nordrhein-Westfalenin kunnat
Saksan kaupungit
Georges Eekhoud

Georges Eekhoud (1854–1927) oli belgialainen kirjailija. Hän oli flaamilaista syntyperää mutta sai alkukasvatuksensa ranskan kielellä.

Eekhoudin esikoiskokoelma on "Myrtes et cyprès" (1876) ja seuraava "Zigzags poétiques" (1877), joissa hän esiintyy täydellisenä romantikkona. 1883 Eekhoud julkaisi ensimmäisen laajahkon novellinsa Kees Dorik, jota seurasivat novellikokoelma Kermesses (1885), romaanit Les milices de Saint-François (1886), La nouvelle Carthage ja Les fusillés de Malines (1891), Faneuse d’amour (1900). Näissä teoksissa ilmenee flaamilainen henki ja realistinen maalaisväestön kuvaus, mitkä seikat asettivat hänet ranskan kielellä kirjoittavien nuorten belgialaisten kirjailijoiden eturiviin. Yhdessä Max Wallerin (Maurice Warlomont’in) kanssa hän perusti aikakauskirjan La Jeune Belgique. Hän sai 1893 kunniapalkinnon ansioistaan ranskankielisen kirjallisuuden alalla.

Lähteet

Aiheesta muualla

Belgialaiset kirjailijat
Ranskankieliset kirjailijat
Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Jeppe Niilonpoika

Jeppe Niilonpoika () on Ludvig Holbergin kirjoittama kansankomedia vuodelta 1722. Päähenkilönä on viinaanmenevä talonpoika Jeppe, joka asuu vaimoineen fiktiivisessä Bjergetin kylässä.

Synopsis 
Jepen elämä on kaikin puolin hankalaa ja hän yrittää hukuttaa ongelmansa viinaan. Turhaan. Eräänä päivänä paikallinen paroni seurueineen löytää hänet ympäripäissään ja päättää pilailla hänen kustannuksellaan. Jeppe viedään palatsiin ja puetaan paroniksi. Kun Jeppe herää humalastaan paronin sängyssä, hän todella alkaa vetää paronin roolia ja juopuu vallastaan. Hänestä tulee sietämätön despootti. Oikea paroni saa tarpeekseen ja Jeppe pudotetaan maanpinnalle.

Jeppe Niilonpojan suomenkielisestä versiosta on jäänyt elämään kysymys "Miksi Jeppe juo?".

Tulkitsijoita 
Jepen ovat näytelleet muun muassa Hauk Aabel, Toralv Maurstad ja Helge Jordal.  Suomenkielisissä esityksessä roolin ovat näytelleet muiden ohella Oskari Vilho, Adolf Lindfors ja Uuno Montonen. Nillan on näytellyt muun muassa Mimmi Lähteenoja ja paronin Evert Suonio.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yle: Jeppe Niilonpoika ensi-illassa (13.9.2019)
YouTube: Jeppe Niilonpoika: Teaser (Tampereen Työväen Teatteri)

Tanskalaiset näytelmät
Funing

Funing () on kaupunkipiiri Qinhuangdaon prefektuuritason kaupungissa joka on Hebein maakunnassa Kiinassa.

Kaupunkipiirin hallinnossa on kaksi alipiiriä, viisi suurkuntaa ja kaksi maalaiskuntaa.

Alipiirit:

 Licheng (骊城街道) ja Nandaihe (南戴河街道)

Suurkunnat:

 Funing (抚宁镇), Liushouying (留守营镇), Yuguan (榆关镇), Taiying (台营镇) ja Daxinzhai (大新寨镇)

Maalaiskunnat:

 Chapeng (茶棚乡), Shenhe (深河乡)

Qinhuangdao
Kiinan piirikuntatason alueet
Journal.fi

Journal.fi on tiedelehtien toimittamiseen ja julkaisemiseen tarkoitettu palvelu, jota ylläpitää Tieteellisten seurain valtuuskunta. Sivustolla on tällä hetkellä avoimesti saatavilla noin 110 suomalaista tieteellistä lehteä ja vuosikirjaa.

Journal.fi on suunniteltu vastaamaan kirjoittajien, lukijoiden, julkaisijoiden ja rahoittajien tarpeita nykyaikaisessa verkkojulkaisemisessa. Palvelu käyttää Open Journal Systems 3.2 -ohjelmistoa.

Lähteet

Suomalaiset tiedelehdet
Suomalaiset verkkolehdet
Liushouying

Liushouying () on suurkunta Funingin kaupunkipiirissä joka on Qinhuangdaon prefektuuritason kaupungissa joka on Hebein maakunnassa Kiinassa.

Postinumero on 066 300 ja pinta-ala 89,7 neliökilometriä. Väkiluku 2017 oli 49 258.

Lähteet 

 留守营镇

Qinhuangdao
Kiinan kuntatason alueet
Pyykoskenmaa

Pyykoskenmaa eli Isovedenmaa on Sastamalan Suodenniemen luoteiskulmassa sijaitseva kylä. Idässä se rajoittuu Peräkunnan kylään, pohjoisessa Ikaaliseen ja Kankaanpäähän ja lännessä ja etelässä Poriin. Pyykoskenmaalla on kaakkoiskulmassaan lyhyt yhteinen raja myös Sävin kylän kanssa.

Pyykoskenmaan pohjoisosassa on Isovesi-niminen järvi, josta hieman yli puolet on sen alueella.

Suodenniemeltä Kankaanpäähän johtava Kankaanpääntie (yhdystie 13083) kulkee Pyykoskenmaan halki. Kylästä on matkaa Kankaanpään keskustaan 22 kilometriä, Sastamalan keskustaan noin 50 kilometriä ja Tampereelle ja Poriin noin 75 kilometriä.

Pyykoskenmaan historiaa 

Pyykoskenmaan alue oli pitkään ilman vakituista asutusta olevaa erämaata. Vielä 1800-luvun alussa ympäröivien kylien asukkaat käyttivät aluetta karjan laitumena ja puunottoon. Vuonna 1831 tehdyn kartoituksen mukaan Pyykoskenmaan alueeksi mitattiin 5450 tynnyrinalaa. Alueen todettiin muodostuvan enimmäkseen metsästä ja joutomaasta, mutta siellä oli jo kuusi pientä uudistilaa. Nämä ensimmäiset tilat oli perustettu joko luvatta tai suullisesti tehdyn sopimuksen nojalla ja asukkaat uhattiin häätää, mutta lopulta he saivat luvan asettua tälle kruununmaaksi otetulle alueelle.

1800-luvun puoliväliin mennessä Pyykoskenmaan kylässä oli seitsemän taloa: Nisukoski (RNo 1), Majavesi (RNo 2), Pyykoski (RNo 3), Kivelä (RNo 4), Järvenpää (RNo 5), Isovesi (RNo 6) ja Kakkurilammi (RNo 7). Pian kylän etelä- ja länsiosat siirrettiin Suodenniemen pitäjästä Lavian osaksi ja liitettiin Aluskylän ja Niemen kyliin, jolloin taloista enää kolme eli Järvenpää (uusi RNo 1), Isovesi (uusi RNo 2) ja Kakkurilammi (uusi RNo 3) jäivät kooltaan supistuneen Pyykoskenmaan alueelle.

Pyykoskenmaa tänään 

Pyykoskenmaan väkiluku on ajan mittaan pienentynyt, kuten muillakin haja-asutusalueilla on käynyt. Kylässä viljellään edelleen maata, minkä lisäksi sen metsiä käytetään metsätaloustarkoituksiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pyykoskenmaata koskevia aineistoja Suodenniemen Topoteekissa

 Suodenniemen kylät
Shadow Warrior (vuoden 2013 videopeli)

Shadow Warrior on Flying Wild Hogin kehittämä ja Devolver Digitalin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin 26. syyskuuta 2013 Microsoft Windowsille, macOS:lle, Linuxille, PlayStation 4:lle sekä Xbox Onelle. Se on uusintaversio samannimisestä vuoden 1997 pelistä, jonka on kehittänyt 3D Realms ja julkaissut GT Interactive. 

Shadow Warrior sisältää saman päähenkilön Lo Wangin kuten vuoden 1997 pelissä.

Shadow Warriorille julkaistiin jatko-osa Shadow Warrior 2 vuonna 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla
Shadow Warriorin viralliset kotisivut 

Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Linux-pelit
MacOS-pelit
PlayStation 4 -pelit
Vuoden 2013 videopelit
Windows-pelit
Xbox One -pelit
Shadow Warrior (pelisarja)

Shadow Warrior on ensimmäisen persoonan ammuntapelisarja, jonka osat keskittyvät demoneita vastaan taistelevan nykyaikaisen ninjan Lo Wangin urotöihin. Alkuperäinen pelisarja koostuu yhdestä pelistä, 3D Realmsin kehittämästä ja GT Interactiven julkaisemasta Shadow Warriorista (1997) ja sen kahdesta eri pelitalon kehittämästä lisäosasta Twin Dragon (1998) ja Wanton Destruction (2005). Pelisarja käynnistyi uudelleen vuonna 2013, kun Flying Wild Hogin kehittämä ja Devolver Digitalin peli Shadow Warrior julkaistiin. Kyseinen peli on saanut jatko-osan Shadow Warrior 2 vuonna 2016.

Pelit
Shadow Warrior (1997)
Shadow Warrior: Twin Dragon (1998)
Shadow Warrior: Wanton Destruction (2005)
Shadow Warrior (2013)
Shadow Warrior 2 (2016)
Shadow Warrior 3 (2021)

Lähteet

Videopelisarjat
Changli (suurkunta)

Changli (kiinan kieli: 昌黎镇) on suurkunta samannimisessä kaupunkipiirissä joka on Qinhuangdaon prefektuuritason kaupungissa joka on Hebein maakunnassa Kiinassa.

Pinta-ala on 87,13 neliökilometriä. Väkiluku vuonna 2017 oli 119 731. Changlin postinumero on 066600.

Lähteet 
 昌黎镇

Qinhuangdao
Kiinan kuntatason alueet
Farmi Suomi

Farmi Suomi on keväällä 2020 alkanut suomalainen tositelevisiosarja, jota esitetään tv-kanava Nelosella. Ohjelma perustuu ruotsalaiseen The Farm -formaattiin. 

Ohjelmassa seurataan kahdentoista julkisuudesta tutun henkilön selvitymistä vanhanaikaisella maatilalla 30 päivän ajan. Osallistujat saavat tehtäviä pehtorilta, joka antaa tehtävät torpparille. Torppariksi valitaan yksi ohjelman osallistujista, joka saa johtaa maatilan töitä. Jokaisessa jaksossa yksi osallistujista joutuu lähtemään pois ja hän saa päättää uuden torpparin. Kilpailun voittaja saa 30 000 euroa. 

Ohjelmassa ensimmäisellä kaudella olivat mukana Amin Asikainen, Sara Chafak, Jari Isometsä, Katja Kätkä, Juha Mieto, Riina-Maija Palander, Jaakko Parkkali, Noora Räty, Anu Saagim, Niko Saarinen, Seksikäs-Suklaa ja Alina Voronkova. Juontajana ohjelmassa toimi Juuso Mäkilähde. Ohjelman ensimmäinen kausi kuvattiin Pieksämäellä elokuussa 2019. Ensimmäisen kauden voitti Noora Räty.

Ohjelman toisella kaudella mukana olivat Janne Ahonen, Uniikki, Sanna Ukkola, Minttu Kaulanen, Mikael Jungner, Noora Toivo, PastoriPike, Pia Nykänen, Sauli Koskinen, Timo Lavikainen, Anni Harjunpää, Tuuli ja Timo Jutila. Myös Maisa Torpan oli tarkoitus olla mukana kaudella, mutta hän jättäytyi  pois ohjelmasta terveyssyistä. Ohjelma kuvattiin Pieksämäellä elo-syyskuussa 2020 (finaali 8.9.2020) ja esitettiin Nelosella keväällä 2021. Uutena juontajana kaudella toimi Ellen Jokikunnas. Toisen kauden voitti Timo Lavikainen.

Ohjelman kolmannella kaudella mukana olivat Akseli Herlevi, Henny Harjusola, Kristian Heiskari, Cristal Snow, Gogi Mavromichalis, Kelly Kalonji, Juhana Helmenkalastaja, Maiju Voutilainen, Tauski Peltonen, Sani Aartela, Teemu Packalén, Taina Ojaniemi, Pauliina Laitinen, Atte Kaleva, Sanna Mämmi ja Raija Pelli. Kolmannen kauden juontajana toimi Susanna Laine. Kolmas kausi kuvattiin Pieksämäellä ja se esitettiin Nelosella keväällä 2022. Kolmannen kauden voitti Teemu Packalén.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä

Toinen tuotantokausi 

1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä
2 Timo Jutila saapui Farmille kesken kauden.

Kolmas tuotantokausi 

1 Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä
2 Juhana Helmenkalastaja saapui Farmille kesken kauden.
3 Raija Pelli saapui Farmille kesken kauden.

Lähteet 

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Nelosen televisio-ohjelmat