joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
MAV

MAV (lyhenne sanoista Micro Air Vehicle) on miehittämättömien ilma-alusten (UAV) luokka, jolla on kokorajoituksia ja jotka voivat toimia itsenäisesti. Vaikka virallista standardia ei ole, useimmiten MAV-kokoluokalla tarkoitetaan miehittämättömiä ilma-aluksia, joden ulkomitat ovat enintään 15 senttimetriä kaikkiin suuntiin (DARPA, 1997). MAV-kokoluokan pienimpiä UAV-laitteita voidaan kutsua nanoluokan miehittämättömiksi ilma-aluksiksi (NAV, nano Air Vehicle). Näiden suurimmat ulkomitat ovat 7,5 senttimetriä mihin tahansa suuntaan, ja paino alle 10 grammaa. Hyönteisen kokoiset mallit kuuluvat pääsääntöisesti tähän kokoluokkaan.

MAVien Kehitystä ohjaavat kaupalliset, tutkimukselliset, hallinnolliset ja sotilaalliset tarpeet.  Pieni koko mahdollistaa vaarallisen alueen kuten kemiallisen kaasuvuodon tai nestepäästön tarkkailun ahtaissakin ympäristöissä, mikä olisi muuten saavuttamattomissa maassa oleville kulkuneuvoille. Sotilaallisessa käytössä pieni koko mahdollistaa laitteen kuljettamisen taistelijan varustuksen mukana ja käytön tarvittaessa. Pieni koko tekee etenkin NAV-koon ilma-aluksesta vaikeammin havaittavamman. MAV:ja on tehty myös harrastetarkoituksiin, kuten robottikisoihin ja valokuvaukseen.

Pienoiskokoiset ilma-alukset voidaan luokitella kiinteäsiipisiin (FMAV), pyöriväsiipisiin (RMAV) ja siipiään räpytteleviin eli biorytmisiin laitteisiin (BMAV). Keskeisiä maita, jotka tekevät tutkimustyötä MAV-kokoluokan miehittämättömistä ilma-aluksista ovat Yhdysvallat, Kiina, Britannia, Ranska ja Etelä-Korea.

Katso myös
Miehittämätön ilma-alus (UAV)
Mallilennokki

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Miehittämättömät ilma-alukset
Giovanni Paolo Benotto

Giovanni Paolo Benotto (s. 23. syyskuuta 1949) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Pisan arkkihiippakuntaan 28. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin Tivolin hiippakunnan johtoon 5. heinäkuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alessandro Plotti, jota avustivat Paolo Romeo ja Pietro Garlato. Benotto asetettiin virkaansa 4. lokakuuta.

Benotto sai 2. helmikuuta 2008 nimityksen Pisan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 6. huhtikuuta.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Anni Uusivirta

Anni Uusivirta (s. 14. toukokuuta 1986) on suomalainen malli ja juontaja. Hänet valittiin vuoden 2011 Miss Suomen lehdistön ihannetytöksi. Uusivirta voitti Viidakon tähtöset -ohjelman ja toimi juontajana Tilt-ohjelmassa.

Uusivirta on toiminut lentoemäntänä Englannissa ja Abu Dhabissa.

Yksityiselämä 
Uusivirta on seurustellut vuodesta 2016 lähtien brasilialaisen jujutsuvalmentaja Leandro Fidelesin kanssa ja asuu hänen kanssaan avoliitossa Dubaissa.

Lähteet

Suomalaiset juontajat
Suomalaiset mallit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Angry Birds Toons

Angry Birds Toons on Angry Birdsiin perustuva animaatiosarja. Alkuun Rovio ilmoitti sen alkavan syksystä 2012, mutta sen julkaisu siirtyikin keväälle 2013. Sarjaa esitetään jakso viikossa ja siinä on 52 osaa. Sarjan jaksot kestävät kahdesta kolmeen minuuttia. Rovio haluaa rakentaa Angry Birdsille oman videosovelluksen. Sen pohjalta on tehty elokuva, Angry Birds elokuva.

Hahmot 
 Red, punainen lintu
 Chuck (Sakke), keltainen lintu
 Bomb (Pommi), musta lintu
 Matilda, valkoinen lintu
 Jay, Jake ja Jim (Jimi, Jami ja Joni) aka The Blues (siniset linnut)
 Terence (Tero), isoveli
 Bubbles (Ilmo), oranssi lintu
 Stella, vaaleanpunainen lintu
 Hal (Hemmo), vihreä lintu
 Eggs (Munat)
 Minion Pigs (possut)
 Corporal Pig (korpraalipossu)
 King Pig (kuningaspossu)
 Chef Pig (kokkipossu)
 Moustache Pig (viiksipossu)
 Professor Pig (professoripossu)
 Chronicler Pig (kronikoijapossu)
 EL Porkador
 Hambo
 Tenor Pig (tenoripossu)
 Zombie Pigs (zombipossut)
 Beethoven pig (Beethoven-possu)
 Artist Pig (taiteilijapossu)
 Prisoner Pigs (vankipossut)

Jaksot 

Chuck Time
Where’s My Crown?
Full Metal Chuck
Another Birthday
Egg Sounds
Pig Talent
Cordon Bleugh
True Blue?
Do As I Say
Off Duty
SLINGSHOT 101
Thunder Chuck
Gardening with Terence
Dopeys On a Rope
Trojan Egg
Double Take
Crash Test Piggies

Slappy-Go-Lucky
Sneezy Does It
Run, Chuck, Run!
Hypno Pigs
Egg’s Day Out
Gatecrasher
Hog Roast
The Bird That Cried Pig
Hamshank Redemption
Green Pig Soup
Catch Of The Day
Nighty Night Terence
Piggy Wig
Pig Plot Potion
Tooth Royal
Night Of The Living Pork
King of the Castle

Love is in the Air
Fired Up
Clash of Corns
A Pig’s Best Friend
Slumber Mill
Jingle Yells
El Porkador!
Hiccups
Butterfly Effect
Hambo
Bird Flu
Piggies from the deep
Oh gnome!
Shrub it in
The truce
Operation opera
Chucked Out
Bomb’s Awake

Rooleissa        

Possujen ääniä tekevät myös Ilmari Hakkola, Salla Hakkola, Kim Helminen, Antti Kemppainen, Ida Koivisto, Eero Koivunen, Douglas Heaton, Ilona Kyykoski, Johanna Råman ja Elina Penninkangas.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 
 Guardian: Angry Birds animated TV series to premiere in Autumn 2012 

Angry Birds
Suomalaiset animaatiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Videopeleihin perustuvat televisiosarjat
Robert Henry Brom

Robert Henry Brom (s. 18. syyskuuta 1938 Arcadia, Wisconsin) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Winonan hiippakuntaan 18. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Duluthin hiippakunnan johtoon 25. maaliskuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Robert Roach, jota avustivat Loras Joseph Watters ja Paul Francis Anderson.

Brom sai 22. huhtikuuta 1989 nimityksen San Diegon koadjuuttoripiispaksi, ja 10. heinäkuuta 1990 hänestä tuli San Diegon piispa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Francis Thomas Hurley

Francis Thomas Hurley (12. tammikuuta 1927 San Francisco, Kalifornia – 10. tammikuuta 2016 Anchorage, Alaska) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San Franciscon arkkihiippakuntaan 16. kesäkuuta 1951 ja nimitettiin Juneaun hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Daimlaigin titulaaripiispaksi 4. helmikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mark Joseph Hurley, jota avustivat William Edward McManus ja Joseph Louis Bernardin.

Hurley sai 20. heinäkuuta 1971 nimityksen Juneaun piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 8. syyskuuta. Hänet nimitettiin 4. toukokuuta 1976 Anchoragen arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 8. heinäkuuta. Hän toimi virassa, kunnes erosi tehtävistään 3. maaliskuuta 2001.

Hurley kuoli 88-vuotiaana kotonaan Anchoragessa 10. tammikuuta 2016.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Thomas Arthur Connolly

Thomas Arthur Connolly (5. lokakuuta 1899 San Francisco – 18. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San Franciscon arkkihiippakuntaan 11. kesäkuuta 1926 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Silan titulaaripiispaksi 10. kesäkuuta 1939. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Mitty, jota avustivat Robert John Armstrong ja Thomas Kiely Gorman.

Connolly sai 28. helmikuuta 1948 nimityksen Seattlen koadjuuttoripiispaksi, joksi hänet asetettiin 21. huhtikuuta. Hänestä tuli 18. toukokuuta 1950 Seattlen piispa, ja 23. kesäkuuta 1951 hänet nimitettiin sen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. syyskuuta 1951. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 13. helmikuuta 1975.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
George Hugh Niederauer

George Hugh Niederauer (14. kesäkuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia – 2. toukokuuta 2017 San Rafael, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Los Angelesin arkkihiippakuntaan 30. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Salt Lake Cityn hiippakunnan johtoon 3. marraskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi Roger Michael Mahony, jota avustivat William Joseph Levada ja Tod David Brown.

Niederauer sai 15. joulukuuta 2005 nimityksen San Franciscon arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 15. helmikuuta 2006. Hän jäi eläkkeelle 27. heinäkuuta 2012.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Tod David Brown

Tod David Brown (s. 15. marraskuuta 1936 San Francisco) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Monterey-Fresnon hiippakuntaan 1. toukokuuta 1963 ja nimitettiin Boise Cityn hiippakunnan johtoon 27. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. huhtikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi William Joseph Levada, jota avustivat Sylvester William Treinen ja Thaddeus Anthony Shubsda.

Brown sai 30. kesäkuuta 1998 nimityksen Orange in Californian piispaksi.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Patrick Joseph McGrath

Patrick Joseph McGrath (s. 11. kesäkuuta 1945 Dublin) on irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Franciscon arkkihiippakuntaan 7. kesäkuuta 1970 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Alleghenyn titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi John Raphael Quinn, jota avustivat Mark Joseph Hurley ja Michael Joseph Kaniecki.

McGrath sai 30. kesäkuuta 1998 nimityksen San Jose in Californian koadjuuttoripiispaksi, joksi hänet asetettiin 17. syyskuuta 1998. Hänestä tuli 27. marraskuuta 1999 San Jose in Californian piispa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiirihäiriö

Hiirihäiriö oli suomalainen Yleisradion tuottama kahdeksanosainen televisiosarja. Sarjaa esitettiin torstaisin Yle TV1:n Puoli kuusi -lastenohjelmassa vuonna 1990.

Osat
 Osa 1 (4.1.1990)
 Osa 2 (11.1.1990)
 Osa 3 (18.1.1990)
 Osa 4 (25.1.1990)
 Osa 5 (1.2.1990)
 Osa 6 (8.2.1990)
 Osa 7 (15.2.1990)
 Osa 8 (22.2.1990)

Tekijät 
 Kertoja: Kari Sorvali
 Esiintyjät: Arvi Lind, Pekka Kuparinen, Kalle Kuparinen, Matti Ruohola, Tutteli Hammermann, Anneli Petris-Forsell, Heikki Takkinen, Juha Föhr
 Käsikirjoittaja: Esko-Pekka Tiitinen
 Kuvaajat: Rauno Laiho, Jukka Leinonen
 Äänisuunnittelijat: Ilkka Kangastalo, Simo Kämppi
 Leikkaus: Asta Pystynen
 Valot: Jukka Fager
 Valaisija: Timo Liedenpohja
 Järjestäjä: Tuula Simola
 Pukusuunnittelija: Maija Kalkas
 Graafikko: Teuvo Berggren
 Kuvaussihteeri: Tarja Nenonen
 Ohjaaja: Irja Ranin

Aiheesta muualla
 Yle Elävä Arkisto: Hiirihäiriö
 
 IMDb: Hiirihäiriö
 Hiirihäiriö Ritva-tietokanta

Lastenohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
1990-luvun televisiosarjat
Raymond Gerhardt Hunthausen

Raymond Gerhardt Hunthausen (21. elokuuta 1921 Anaconda – 22. heinäkuuta 2018) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi montanalaiseen Helenan hiippakuntaan 1. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin sen johtoon 8. heinäkuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Egidio Vagnozzi, jota avustivat Bernard Joseph Topel ja William Joseph Condon.

Hunthausen sai 13. helmikuuta 1975 nimityksen Seattlen arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 21. elokuuta 1991. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Joseph Thomas McGucken

Joseph Thomas McGucken (13. maaliskuuta 1902 Los Angeles – 26. lokakuuta 1983) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Los Angeles-San Diegon hiippakuntaan 15. tammikuuta 1928 ja nimitettiin Los Angelesin vihkipiispaksi sekä Sanavuksen titulaaripiispaksi 4. helmikuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Cantwell, jota avustivat Daniel James Gercke ja Philip George Scher.

McGucken sai 26. lokakuuta 1955 nimityksen Sacramenton piispaksi ja 19. helmikuuta 1962 San Franciscon arkkipiispaksi, joksi hänet asetettiin 3. huhtikuuta. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 16. helmikuuta 1977.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
L/A Mergus

L/A Mergus on lautta-alus, joka liikennöi ympärivuotisesti L/A Stellan kanssa Korppoon Galtbystä Houtskarin Kittuisiin. Lauttaväli on osa Saariston rengastietä ja sen pituus on noin 9,5 kilometriä.

Tekniset tiedot 
Kannen sivukorkeus: 4,3 m
Kannen ajoradan hyödyllinen pituus: 47,3 m
Kannen ajoradan hyödyllinen leveys: 8,2 m
Hyötykuorma: 130 t
Kuivapaino: 620 t
Alikulkukorkeus: 4,6 m
Lähde:

Lähteet 

Suomen lautta-alukset‎
Korppoo
Paraisten liikenne
Foster

Foster voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä 

 Al Foster (s. 1944), yhdysvaltalainen jazzrumpali
 Alan Dean Foster (s. 1946), yhdysvaltalainen tieteiskirjailija
 Arian Foster (s. 1986), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Arlene Foster (s. 1970), pohjoisirlantilainen poliitikko 
 Ben Foster (s. 1983), englantilainen jalkapallomaalivahti
 Ben Foster (s. 1980), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Blake Foster (s. 1985), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Bob Foster (1938–2015), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
 Brendan Foster (s. 1948), englantilainen kestävyysjuoksija
 Brigitte Foster-Hylton (s. 1974), jamaikalainen pika-aitajuoksija
 Charles Foster (1828–1904), yhdysvaltalainen poliitikko, ministeri ja kuvernööri
 Craig Foster (s. 1991), jamaikalainen jalkapalloilija
 Dave Foster, yhdysvaltalainen rumpali
 David Foster (s. 1949), kanadalainen muusikko, musiikkituottaja, säveltäjä ja sovittaja
 Diane Foster (1928–1999), kanadalainen pikajuoksija
 Glenn Foster (s. 1963), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Gloria Foster (1933–2001), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Hal Foster (1892–1982), kanadalais-yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
 Jodie Foster (s. 1962), yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja
 Joe Foster (s. 1976), australialainen pornonäyttelijä
 John W. Foster (1836–1917), yhdysvaltalainen kenraali ja diplomaatti
 Kurtis Foster (s. 1981), kanadalainen jääkiekkoilija
 Melvin Foster (s. 1971), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
 Norman Foster (s. 1935), brittiläinen arkkitehti ja suunnittelija
 Sara Foster (s. 1981), kanadalais-yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
 Steve Foster (s. 1957), englantilainen jalkapalloilija
 Susan Leigh Foster, yhdysvaltalainen professori ja tanssin tutkija
 T. J. Foster (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija
 Vince Foster (1945–1993), yhdysvaltalainen lakimies, presidentti Bill Clintonin varaneuvonantaja
 William Z. Foster (1881–1961), yhdysvaltalainen kommunistipoliitikko

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Frances Foster, Craig McCrackenin piirrossarjassa Foster's Home for Imaginary Friends
 Gemma Foster, päähenkilö brittiläisessä draamasarjassa Doctor Foster
 Stef Adams Foster, poliisi televisiosarjassa The Fosters

Paikkoja 

 Foster, kunta Rhode Islandissa, Yhdysvalloissa
 Foster, kunta Oklahomassa, Yhdysvalloissa
 Foster, kunta Wisconsinissa, Yhdysvalloissa
 Foster, kylä Missourissa, Yhdysvalloissa
 Foster, kylä Nebraskassa, Yhdysvalloissa
 Foster, kunnallishallinnoton alue Wisconsinissa, Yhdysvalloissa
 Foster, kunnallishallinnoton alue Indianassa, Yhdysvalloissa
 Foster, kunnallishallinnoton alue Kentuckyssä, Yhdysvalloissa
 Foster, kunnallishallinnoton alue Minnesotassa, Yhdysvalloissa
 Foster, kunnallishallinnoton alue Oregonissa, Yhdysvalloissa
 Foster City, kaupunki Kaliforniassa, Yhdysvalloissa
 Foster, kunta Victoriassa, Australiassa
 Foster, kylä Quebecissä, nykyisin osa Broke Laken kuntaa

Muita merkityksiä 

 Foster the People, yhdysvaltalainen indiepop-yhtye
Deacon

Deacon on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Adam Deacon (s. 1983), englantilainen näyttelijä ja rap-artisti
 Amos Deacon (1904–1982), yhdysvaltalainen maahockeypelaaja
 Hilary Deacon (1936–2010), eteläafrikkalainen arkeologi ja professori
 John Deacon (s. 1951), brittiläilnen basisti
 Maxwell Deacon (s. 1910), kanadalainen jääkiekkoilija
Atlas Copco

Atlas Copco AB on ruotsalainen teollisuuskonserni, joka on erikoistunut paineilmaa käyttävien työkalujen ja muiden pneumatiikkaan perustuvien laitteiden kehittämiseen ja valmistukseen. Vuonna 2018 Atlas Copcolla oli noin 34 000 työntekijää yli 180 maassa, ja konsernin liikevaihto oli noin yhdeksän miljardia euroa.

Liiketoiminta 
Atlas Copco oli vuonna 2018 jaettu neljään liiketoiminta-alueeseen: kompressoritekniikkaan, rakennustekniikkaan, teollisuustekniikkaan ja tyhjiötekniikkaan. Konsernin suurimmat asiakaskunnat ovat valmistava teollisuus, prosessiteollisuus ja elektroniikkateollisuus. Arvioiden mukaan esimerkiksi suurin osa maailman autoista on koottu käyttäen Atlas Copcon työkaluja ja peräti puolet maailmalla pantavasta oluesta on tuotettu käyttämällä yhtiön kompressoreita.

Historia 

Atlas Copcon alku ajoittuu vuoteen 1873, jolloin ruotsalainen Atlas-yhtiö perustettiin valmistamaan rautateiden tarvitsemia laitteita. Perustajilla oli vaikeuksista huolimatta vahva usko tulevaisuuteen, ja uusi yhtiö näki päivänvalon 1890 Nya AB Atlas -nimisenä. Vuonna 1917 Nya AB Atlas sulautettiin M. Wallenbergien AB Diesel Motorer -yhtiöön, jonka tehtävänä oli kehittää dieselkoneita. Uusi yhtiö sai nimekseen AB Atlas Diesel.

Toisen maailmansodan aikana AB Atlas Diesel toi markkinoille uuden kallionporausmenetelmän, jota kutsuttiin ”ruotsalaiseksi menetelmäksi” eli ”mies ja paineilmapora”. Järjestelmä oli menestys ja se johti yhtiön voimakkaaseen laajentumiseen. Vuonna 1948 AB Atlas Diesel lopetti dieselien tuotannon ja yhtiö erikoistui paineilma-alueelle. Yhtiön nimi muuttui vuonna 1956 Atlas Copcoksi; Copco on lyhenne konsernin silloisen belgialaisen tytäryhtiön nimestä: Compagnie Pneumatique Commerciale.

Atlas Copco eriytti kaivos- ja louhintatekniikan liiketoiminta-alueen kesäkuussa 2018 Epiroc-yhtiöksi, joka listattiin samalla myös Tukholman pörssiin.

Toimitusjohtajat 
 1873—1887: Eduard Fränckel
 1887—1909: Oscar Lamm
 1909—1940: Gunnar Jacobsson
 1940—1957: Walter Wehtje
 1957—1970: Kurt-Allan Belfrage
 1970—1975: Erik Johnsson
 1975—1991: Tom Wachtmeister
 1991—1997: Michael Treschow
 1997—2002: Giulio Mazzalupi
 2002—2009: Gunnar Brock
 2009— 2017: Ronnie Leten
 2017—: Mats Rahmström

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Atlas Copcon kansainvälinen sivusto
 Atlas Copco -konsernisivusto 

OMX Stockholm 30 -indeksi
Ruotsalaiset teollisuusyritykset
Ruotsalaiset pörssiyhtiöt
OMX Nordic 40 -indeksi
Taksvärkkiliike

Taksvärkkiliike on nuorison, varsinkin koululaisten, hyväntekeväisyysliike, joka sai alkunsa Ruotsissa vuonna 1961. "Taksvärkki-päivänä" keräykseen osallistuvat koululaiset työskentelevät päivän ajan koulun ulkopuolella ja lahjoittavat työnsä tuoton keräykselle.

Taksvärkkiliike ja keräystoiminta 
Taksvärkkiliike sai alkunsa Ruotsissa vuonna 1961, kun opiskelijat halusivat kunnioittaa lento-onnettomuudessa menehtyneen YK:n pääsihteeri Dag Hammarskjöldin muistoa. Rauhan rakentajana ja maailmanlaajuisen yhteisvastuun puolestapuhujana tunnetun Hammaskjöldin muistoksi perustettiin keräys, ”en dag för Dag” (). Pian Taksvärkki levisi myös muihin Pohjoismaihin. Suomessa nimi otettiin päivätöiden historiasta.

Suomeen keräys ennätti vuonna 1967, jolloin koululais- ja opiskelijajärjestöt keräsivät rahaa Peruun. Ensimmäisen kolmen vuoden aikana keräystä olivat järjestämässä koululaiset ja opiskelijat, sen jälkeen mukaan tulivat järjestöt, muun muassa eri opiskelija-, palkansaaja- ja kirkon nuorisotyön järjestöt.

1970- ja 1980-luvulla Taksvärkkikeräyksiä järjestettiin muutaman vuoden välein, mutta 1990-luvun puolivälistä lähtien keräys on järjestetty vuosittain ja siitä on tullutkin jokavuotinen perinne suuressa osassa Suomen kouluja.

Taksvärkki ry perustettiin vuonna 1989 jatkamaan Taksvärkkitoimikuntien työtä. Kehitysyhteistyön pitkäjänteisyyden säilyttämiseksi järjestölle perustettiin pysyvä toimisto vakinaisine henkilökuntineen. Tällä hetkellä Taksvärkki ry:ssä työskentelee kuusi palkattua työntekijää.

Aiheesta muualla 
 Taksvärkki ry

Hyväntekeväisyys
Eikoseenihappo

Eikoseenihappo on kertatyydyttymätön rasvahappo, jonka kemiallinen kaava on C20H38O2, moolimassa 310,51 g/mol, tiheys 0,883 g/ml, leimahduspiste 110 °C ja CAS-numero 5561-99-9. Yhdistettä on löydetty kasviöljyistä.

Eikoseenihappoa esiintyy ainakin maapähkinässä (Arachis hypogaea) ja isoköynnöskrassin siemenissä sekä semiokemikaalina jättiläissaukon (Pteronura brasiliensis) feromonina.

Eikoseenihappoa lähinnä muistuttava yhdiste on paulliinihappo, joka on omega-7-rasvahappo.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Eikoseenihappo PubChemissä
ChemBlink: cis-11-Eicosenoic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: 11-Eicosenoic-acid 
Pherobase: Semiochemical - gondoic acid 

Rasvahapot
Nate Thompson

Nate Thompson (s. 5. lokakuuta 1984 Anchorage, Alaska, Yhdysvallat) on NHL-joukkue Philadelphia Flyersin keskushyökkääjä. Thompson oli mukana Yhdysvaltain MM-kisajoukkueessa 2012. Thompsonin vahvuus on ehdottomasti alivoimapeli, joka on NHL-tasollakin huippuluokkaa.

Pelaajaura

Junioriura 
Thompson varattiin NHL:ään Boston Bruinsiin kuudennella kierroksella 183. pelaajana vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Thompson pelasi WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissä ja teki ammattilaisdebyyttinsä Providence Bruinsissa pudotuspeleissä kaudella 2004–2005.

Boston Bruins 
Thompson siirtyi Bostoniin 20. heinäkuuta 2005 tulokassopimuksella ja teki NHL-debyyttinsä joukkueessa kaudella 2006–2007 pelaten neljässä ottelussa.

New York Islanders 
Vain vähän ennen kauden 2008–2009 alkua Thompson poimittiin New York Islandersiin NHL:n siirtolistalta. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa ohittaessaan New York Rangersin maalivahti Henrik Lundqvistin 4. marraskuuta 2008.

Tampa Bay Lightning 
Tehtyään Islandersissa kaudella 2009–2010 kuusi pistettä 39 pelissä, Tampa Bay Lightning poimi Thompsonin jälleen siirtolistalta 21. tammikuuta 2010. 10. heinäkuuta 2010 Thompson ja Tampa Bay solmivat vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Thompson pelasi Tampa Bayssa 32 ottelua samalla kaudella, jolla joukkueeseen siirtyi. Hän teki niissä yhden maalin ja syötti neljä. Thompson kunnostautui Tampa Baytssa aloitusympyrässä, kun voitti 219 385 (56,9 prosenttia) aloituksesta. Kaudella Thompson teki uransa parhaat pisteet 10+15. 

31. tammikuuta 2011 Tampa Bay ilmoitti allekirjoittaneensa Thompsonin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen. Thompson oli pelannut 51 pelissä, joissa oli tehnyt seitsemän maalia ja kymmenen syöttöä. Hän voitti jälleen 55,8 prosenttia aloituksistaan. Thompson sijoittui NHL:n hyökkääjien seitsemänneksi blokatuissa laukauksissa. Hän oli myös joukkueensa neljäs kiekonriistoissa.

Työsulkukaudella 2012–2013 Thompson pelasi kotikaupungissaan ECHL-joukkue Alaska Acesissa. Hän palasi työsulun loputtua Tampa Bayhyn.

3. maaliskuuta 2013 Thompson ja Tampa Bay solmivat neljän vuoden jatkosopimuksen. Thompson oli pelannut samalla kaudella joukkueessa 30 ottelua, joissa teki kuusi maalia ja kymmenen syöttöä. Thompson oli joukkueen toiseksi eniten taklauksia saanut pelaaja 58 taklauksellaan.

Anaheim Ducks 
29. heinäkuuta 2014 Thompson kaupattiin Tampa Baysta Anaheim Ducksiin vaihdossa kahteen varausvuoroon vuoden 2015 varaustilaisuuteen.

Winnipeg Jets 
Lokakuussa 2020 Thompson teki vapaana agenttina Winnipeg Jetsin kanssa yksivuotisen ja 750 000 dollarin arvoisen sopimuksen.

Philadelphia Flyers 
Heinäkuussa 2021 Thompson solmi vuoden ja arvoltaan 800,000 tuhannen dollarin sopimuksen Flyersin kanssa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Philadelphia Flyersin pelaajat
Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Tasapainon puolesta (lehti)

Tasapainon puolesta on samannimisen puolueen vuodesta 1997 alkaen ilmestynyt äänenkannattaja, joka tunnettiin vuosina 1997–2010 nimellä Vapaa Suomi ja vuosina 2010-2019 nimellä IPU.

Lähteet

Aiheesta muualla 
IPU-verkkolehti 

Suomalaiset puoluelehdet
Salin

Salin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alf Salin (1913–1964), suomalainen balettitanssija ja studiopäällikkö
 Ari Salin (s. 1947), suomalainen aita- ja pikajuoksija
 Aulis Salin (1938–2018), suomalainen virkamies, yritysjohtaja ja vuorineuvos
 Eemeli Salin (s. 1990), suomalainen salibandyn pelaaja
 Eetu Salin (1866–1919), suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja toimittaja, yksi SDP:n perustajista
 Erik Salin (1904–1980), suomalainen pesäpalloilija
 Holger Salin (1911–1983), suomalainen näyttelijä
 Holger Salin (1911–1943), suomalainen jalkapalloilija
 Ida Salin (1865–1952), suomalainen yritysjohtaja ja lahjoittaja
 Iina Salin (s. 1985), suomalainen laulaja ja lauluntekijä
 Iris Salin (1906–1991), suomalainen balettitanssija
 Jarl Salin (1898–1974), suomalainen diplomi-insinööri ja koneenrakennuksen professori
 Klaus Salin (1919–1973), suomalainen tanssitaiteilija
 Lida Salin (1885–1946), suomalainen näyttelijä
 Otto Salin (s. 2004), suomalainen jääkiekkoilija 
 Petri Salin, suomalainen kirjailija
 Riitta Salin (s. 1950), suomalainen pikajuoksija
 Sasu Salin (s. 1991), suomalainen koripalloilija
 Toivo Salin (1908–1981), suomalainen kansanedustaja (SKDL)
 Veli Salin (s. 1938), suomalainen opettaja ja kirjailija.

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Tv-sarjassa Salatut elämät:
 Jukka Salin ja Maarit Salin, pariskunta tv-sarjassa Salatut elämät
 Aleksi Salin, Saku Salin ja Silja Salin, edellisten lapset
 Hanna Salin, Jukka Salinin toinen vaimo, myöhemmin Aleksi Salinin avovaimo
 Sofia Salin, Aleksi ja Hanna Salinin tytär, Jukka ja Maarit Salinin pojantytär

Nimen muita merkityksiä 
 Villa Salin, Ida Salinin rakennuttama huvila Lauttasaaressa.

Sukunimet
Asarias Autio

Asarias Autio (1874 – 3. syyskuuta 1920 Ähtäri) oli suomalainen Keuruun Liesjärveltä kotoisin ollut metsätyömies ja maastohiihtäjä.

Autio voitti 1899 Vaasassa 15 kilometrin hiihdon ja vuonna 1901 hän voitti Oulun hiihtojen 30 kilometriä ennätysajalla 1.46.15. Vuonna 1901 Autio edusti myös Suomea Tukholmassa pidetyissä pohjoismaisissa hiihtokisoissa sijoittuen 60 kilometrin matkalla toiseksi. Autio muutti Yhdysvaltoihin 1902 ja siellä hänet julistettiin ”maailmanmestariksi” hänen voitettuaan Elyssä Minnesotan osavaltiossa pidetyissä murtomaahiihtokilpailuissa 10 kilometrin matkan.

Myös Aution veljet Herman ja Valde olivat kilpailuissa menestyneitä murtomaahiihtäjiä.

Lähteet 
 Keuruun Kisailijat ry. : keuruulaisia suurhiihtäjiä : Asarias Autio

Viitteet

Suomalaiset maastohiihtäjät
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1920 kuolleet
Gilbert Ramanantoanina

Gilbert Ramanantoanina (13. joulukuuta 1916 – 25. tammikuuta 1991) oli madagaskarilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 1. elokuuta 1948 ja nimitettiin Fianarantsoan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Acmonian titulaaripiispaksi 12. tammikuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Xavier Ferdinand J. Thoyer, jota avustivat Camille-Antoine Chilouet ja Jules-Joseph Puset.

Ramanantoanina osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän sai 2. huhtikuuta 1962 nimityksen Fianarantsoan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 74-vuotiaana virassa.

Lähteet 

Madagaskarilaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Jesuiitat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Degrassi: The Next Generation

Degrassi: The Next Generation (myöhemmin käytetty nimeä Degrassi) on kanadalainen draamasarja, jossa seurataan high school -nuorten elämää koulussa ja sen ympärillä. Sarjaa on esitetty Kanadassa CTV:llä,  MuchMusicilla ja MTV:llä, sekä Suomessa MTV:llä.

Degrassia tehtiin 14 tuotantokautta aikavälillä 14. lokakuuta 2001 – 2. elokuuta 2015. Sitä edelsivät sarjat Degrassi Junior High (1987–89) ja Degrassi High (1989–91), sekä elokuva School's Out (1992). Tammikuussa 2016 Degrassi-universumi sai jatkoa sarjan Degrassi: Next Class myötä.

The Next Generationin 4. tuotantokautta eli jaksoja vuodelta 2004 alettiin esittää Yle Areenassa 3. elokuuta 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Kanadalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
CTV:n televisio-ohjelmat
MTV:n televisio-ohjelmat
Feliciano González Ascanio

Feliciano González Ascanio (20. maaliskuuta 1921 Guatire – 13. joulukuuta 1986) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. lokakuuta 1943 ja nimitettiin Maracayn hiippakunnan johtoon 31. heinäkuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Humberto Quintero Parra, jota avustivat José Alí Lebrún Moratinos ja Luis Eduardo Henríquez Jiménez. 

González Ascanio osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 65-vuotiaana virassa

Lähteet 

Venezuelalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Enrico Bartoletti

Enrico Bartoletti (7. lokakuuta 1916 Calenzano – 5. maaliskuuta 1976) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 27. heinäkuuta 1939 ja nimitettiin Luccan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mynduksen titulaaripiispaksi 19. kesäkuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ermenegildo Florit, jota avustivat Antonio Bagnoli ja Francesco Niccoli.

Bartoletti sai 2. tammikuuta 1971 nimityksen Luccan koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Mynduksen titulaariarkkipiispaksi. 20. tammikuuta 1973 hänestä tuli Luccan arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 31. maaliskuuta 1973. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Antonio Bagnoli

Antonio Bagnoli (25. helmikuuta 1902 Cortenuova – 24. joulukuuta 1997) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. heinäkuuta 1925 ja nimitettiin Volterran hiippakunnan johtoon 17. elokuuta 1943. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Elia Dalla Costa, jota avustivat Ugo Giubbi ja Francesco Niccoli. 

Bagnoli sai 8. huhtikuuta 1954 nimityksen Fiesolen hiippakunnan piispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 1. elokuuta 1977.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset piispat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Giacinto Berloco

Giacinto Berloco (s. 31. elokuuta 1941 Altamura) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Fidenaen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Zimbabween ja apostoliseksi delegaatiksi Mosambikiin 15. maaliskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.

Berloco sai 17. heinäkuuta 1993 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Costa Ricaan. 5. toukokuuta 1998 hän sai siirron nuntiukseksi El Salvadoriin ja Belizeen. 24. helmikuuta 2005 hänet nimitettiin nuntiukseksi Venezuelaan. 18. kesäkuuta 2009 hän sai siirtona nimityksen nuntiukseksi Belgiaan; 24. heinäkuuta 2009 hänet nimitettiin tämän lisäksi nuntiukseksi Luxemburgiin.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Pyhän istuimen diplomaatit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Karl-Josef Rauber

Karl-Josef Rauber (s. 11. huhtikuuta 1934 Nürnberg) on saksalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Mainzin hiippakuntaan Albert Stohr 28. helmikuuta 1959. Hänet nimitettiin Iubaltianan titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi pro-nuntiukseksi Ugandaan 18. joulukuuta 1982. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. tammikuuta 1983 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.

22. tammikuuta 1990 Rauber nimitettiin Paavillisen kirkkoakatemian johtoon, ja hän toimi näissä tehtävissä, kunnes sai 16. maaliskuuta 1993 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Sveitsiin ja Liechtensteiniin. 25. huhtikuuta 1997 hänet nimitettiin nuntiukseksi Unkariin ja Moldovaan, sitten 22. helmikuuta 2003 Belgiaan ja Luxemburgiin. Hän jäi eläkkeelle 75-vuotiaana; hän toimi nuntiuksena Belgiaan 18. kesäkuuta 2009 saakka ja Luxemburgiin 24. heinäkuuta 2009 saakka.

Lähteet 

Saksalaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Pyhän istuimen diplomaatit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Malmö Arena

Malmö Arena on monitoimiareena, joka sijaitsee Malmössä Ruotsissa. Se on HockeyAllsvenskan-jääkiekkoseura Malmö Redhawksin kotiareena. Areenalla on pidetty muun muassa konsertteja ja erilaisia urheilutapahtumia. Urheilukäytössä katsojakapasiteetti on 13 000 ja konserttikäytössä enintään 15 500 henkilöä, tilaisuudesta riippuen.

Malmö Arenassa järjestettiin .

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu 

Ruotsin urheiluhallit
Malmön rakennukset ja rakennelmat
Orlando Antonini

Orlando Antonini (s. 15. lokakuuta 1944 Villa Sant'Angelo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi L'Aquilan arkkihiippakuntaan Costantino Stella 29. kesäkuuta 1968. Hänet nimitettiin Formiaen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Sambiaan ja Malawiin 24. heinäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Giuseppe Molinari ja Charles Asa Schleck. 

Antonini nimitettiin 16. marraskuuta 2005 nuntiukseksi Paraguayyn ja 8. elokuuta 2009 Serbiaan.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Pyhän istuimen diplomaatit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Joseph Edward Troy

Joseph Edward Troy (s. 3. syyskuuta 1931 Miramichi) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bathurstin hiippakuntaan 28. toukokuuta 1959 ja nimitettiin Saint John, New Brunswickin koadjuuttoripiispaksi 1. maaliskuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Arthur Joseph Gilbert, jota avustivat Francis John Spence ja Edgar Godin.

Troysta tuli 2. huhtikuuta 1986 Saint John, New Brunswickin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään hiippakunnan johdossa 24. syyskuuta 1997.

Lähteet 

Kanadalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Amazing Alex

Amazing Alex oli suomalaisen Rovio Entertainmentin mobiilipeli, joka julkaistiin iOS- ja Android-alustoille 12. heinäkuuta 2012. Se oli tyypiltään toisiinsa törmäileviin esineisiin pohjautuva ketjureaktioiden pulmapeli, ja sen pääosassa seikkailee Alex-poika.

Amazing Alex perustuu Snappy Touchin ja Mystery Coconut Gamesin kehittämään Casey’s Contraptions -peliin, johon Rovio ilmoitti ostaneensa oikeudet toukokuussa 2012. Ensimmäistä kertaa peli-idea oli toteutettu Dynamixin tuottamassa The Incredible Machinessa (PC DOS, 1993), jota Amazing Alex hyvin paljon muistuttaa. Amazing Alex oli ensimmäinen Rovion julkaisema peli suureen suosioon nousseen ja lukuisia oheistuotteita poikineen Angry Birds -pelisarjan jälkeen.

Pelin ensimmäinen versio sisälsi 100 kenttää. Peliin oli mahdollista luoda myös omia kenttiä ja jakaa niitä muiden pelaajien kanssa. 

Peli teki historiaa nousemalla julkaisunsa jälkeen kesällä 2012 kahdeksassa tunnissa ladatuimmaksi sovellukseksi App Storessa. Samalla se oli kaikkien aikojen nopein nousu listakärkeen Yhdysvalloissa, elokuvan tai franchising-lanseerauksen ulkopuoliselta peliltä. 

Peli sai kritiikkiä liittyen aiempaan Casey's Contraptions -peliin, jonka oikeudet Rovio osti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Pelin sivusto. Facebook 

Android-pelit
IOS-pelit
Pulmapelit
Vuoden 2012 videopelit
Rovion videopelit
Vihtori Niemi

Viktor (Vihtori) Robert Niemi (27. maaliskuuta 1870 Luumäki – 21. huhtikuuta 1910 Kristiinankaupunki) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja Suupohjan Kaiun (sittemmin Suupohjan Sanomat) vastaava toimittaja.

Vihtori Niemi oli syntynyt Luumäellä ja hänen sukunsa on nimeltään Hirviniemi. Hän oli myöhemmin lyhentänyt nimensä Niemeksi. Merkittävän osan elämästään hän asui Kristiinankaupungissa, jossa tuli tunnetuksi myös sekä fennomaanina että raittiusmiehenä. Merkittävä osa hänen näytelmistään käsitteleekin juuri raittiuden ihannetta. Hänen vaimonsa oli Mimmi Niemi (o.s. Malin, kuollut 1912). Koulutukseltaan Vihtori Niemi oli tekniikan ylioppilas.

Niemi toimi nykyisin Suupohjan Sanomat nimellä ilmestyvän edeltäjän Suupohjan Kaiun vastaavana toimittajana vuoden 1901 alusta saman vuoden heinäkuun 20:een päivään asti. Tänä aikana lehdellä oli kiistaa muun muassa paino-oikeuksista, minkä seurauksena Niemen sekä lehden omistajan, Vihtori Haarosen, välit tulehtuivat. Tämä johtikin lopulta Vihtori Niemen eroon. Useiden vaiheiden jälkeen, Niemestä tuli kuitenkin uuden kirjapainon Kirjapaino Tapion omistaja ja niin ollen kilpailija Suupohja Kaikuakin painaneelle Kansallis Kirjapainolle. Vuodesta 1904 hän alkoi julkaista uutta Kaskisten Lehteä, joka nimestään huolimatta oli keskittynyt enemmän Kristiinankaupunkiin ja oli siis kilpailija Suupohjan Kaiulle. Lehti vaihtoi nimensä Etelä-Pohjanmaaksi vuodesta 1906 ja se kilpaili tasaväkisesti Suupohjan Kaiun kanssa aina Vihtori Niemen kuolemaan saakka vuonna 1910. Mimmi Niemi, Vihtori Niemen vaimo, vuokrasi lehden julkaistavaksi muille, mutta lehti lopetti ilmestymisensä lopulta Mimmi Niemen kuoleman jälkeen vuonna 1912. Vihtori Niemi kuoli keuhkokuumeeseen. 

Vihtori ja Mimmi Niemellä oli kaikkiaan neljä lasta, joista ensimmäinen, Taimi Lilja Lemmikki, kuoli varhain. Muut lapset olivat Toinen Taimi Lilja Lemmikki, Vieno Tauno Tapio sekä Ilta.

Teoksia 
 Mikkelin kekkerit : yksinäytöksinen ilveily. Näytelmäkirjallisuutta 1. Tekijä, Helsinki 1899
 Juomalakko : yksinäytöksinen näytelmä. Näytelmäkirjallisuutta 39. Telén, Kuopio 1900
 Lukkarin arkityöt : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjallisuutta 38. Telén, Kuopio 1900, 3. painos 1902, 4. painos 1907, 5. painos 1912, 6. painos 1919, 7. painos Karisto 1933, 8. painos 1939, 9. painos 1948, 10. painos 1957
 Warpuja vainioilta : Suupohjan Kaiun kevätalbumi ; toim. Vihtori Niemi. Suupohjan Kaiun kirjapaino, Kristiina 1901
 Joulukuusi : lasten näytelmä. Kristiina 1902
 Rauhan soihtu : kuvitettu, tilapäinen julkaisu. Kristiina 1902

Suomennoksia 
 Milton Danvers : Salapoliisin häämatka, suomennos Suupohjan Kaiulle. Suomentaja, Kristiina 1900

Aiheesta muualla 
 Vapaasti ladattavia Vihtori Niemen e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta

Lähteet 
 
 http://digi.kansalliskirjasto.fi/sanomalehti/binding/783668#?page=2
 Pänkälä, Martti: Suupohjan Sanomat 1897–1997. Ilkka Print, Suupohjan Kirjapaino 1997

Viitteet

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1910 kuolleet
J. W. Eloheimo

Johan Wilhelm (John William) Lindqvist (sukunimi myöh. Eloheimo; 9. joulukuuta 1847 Sahalahti – 8. joulukuuta 1913 Astoria, Oregon) oli suomalainen pappi, toimittaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Nino ja "N-o". Lindqvist tuli paremmin tunnetuksi amerikansuomalaisten siirtolaisten pappina J. W. Eloheimo nimellä.

Lindqvistin vanhemmat olivat torppari Vilhelm Lindqvist ja Eva Fellman. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1872 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa suorittaen teologian erotutkinnon. Lindvist vihittiin papiksi 1874.

Lindvist oli vt. kirkkoherrana Orimattilassa 1880–1881, ylimääräisenä pappina Viipurissa 1886 ja vt. kappalaisena Porvoossa 1886–1887

Lindqvist muutti 1888 Yhdysvaltoihin ja toimi siellä pappina Calumetissa ja Ironwoodissa Michiganissa sekä Astoriassa Oregonissa. Hän perusti 1892 lyhytikäiseksi jääneen Kirkkokunnan Lehti-nimisen uskonnollisen viikkolehden Ironwoodiin. Vuonna 1894 samaan kaupunkiin perustettiin Kaleva-niminen viikkolehti ja Lindqvist (Eloheimo) oli sen toimituskunnassa. Hän toimi samoihin aikoihin myös perustamansa Suomalais-amerikkalaisen kirkon (Fenno-American Evangelical Lutheran Church) johtajana. Vuonna 1899 Eloheimo toimitti Suometar-nimistä lehteä Calumetissä.

Lähteet 
 
 Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
 Orimattilan pappisluettelo
 Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunnan pappisluettelo
 Porvoon pappisluettelo
 John Ilmari Kolehmainen : Finnish Newspapers and Periodicals in Michigan. Published in the Michigan History Magazine, Vol. 24, 1940, p. 119-127.

Aiheesta muualla 
 "Pyhän liigan seitsemäs osasto" toimii. Salaperäisiä uhkauskirjeitä - mustapartaisia miehiä - revolverin laukauksia - häikäilemätön kiristysyritys. Eräs ainutlaatuinen sensaatio-juttu Helsingissä 45 vuotta sitten, Seura, 25.11.1936, nro 48, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset kirjailijat
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1847 syntyneet
Vuonna 1913 kuolleet
Papavi

Papavi (Asimina triloba) on annoonakasvien heimoon kuuluva kesävihanta hedelmäpuu. Sitä esiintyy Pohjois-Amerikan itäosissa. Papavin makeaa hedelmää käytetään ruoaksi mutta lähinnä vain puun luontaisella esiintymisalueella; puuta ei kaupallisesti viljellä. Papavilla on suurin Yhdysvalloissa luonnonvaraisena kasvava hedelmä.

Kuvaus 

Papavi on pieni puu kasvaen noin 5–10 metriä korkeaksi. Runko on yleensä ohut ja paksuimmillaankin vain 20–30 cm halkaisijaltaan. Avoimella, aurinkoisella paikalla puu on usein kartiomainen ja suorarunkoinen, kun taas suurempien puiden varjossa se muodostaa tiheitä pensaikoita. Suuret, 15–30 cm pitkät lehdet ovat muodoltaan suikeat. Papavi on kesävihanta, ja lehtien syysväri on keltaisenruskea. Noin 5 cm leveät kukat kasvavat edellisvuoden versoihin,  Kukat puhkeavat keväällä hieman ennen lehtiä. Kukkien pölyttäjinä toimivat useat kärpäs- ja kovakuoriaislajit. Vihreäkuorinen hedelmä on jopa 15 cm pitkä. Hedelmäliha on kypsänä hyvin pehmeää, väriltään keltaista. Hedelmän sisällä on useita pavunmuotoisia siemeniä kahdessa rivissä.

Levinneisyys ja elinympäristö 

Papavi esiintyy laajoilla alueilla Yhdysvaltain itäosissa ja Kanadan aivan eteläosassa. Sen esiintymisalue ulottuu pohjoisesta New Yorkista ja Etelä-Ontariosta Pohjois-Floridaan ja Louisianaan. Lännessä se rajoittuu Kansasiin ja Teksasiin.

Käyttö 

Puuta käytetään koristekasvina ja hedelmäpuuna pihoissa. Papavin hedelmää käytetään ruoaksi; sitä syödään sellaisenaan sekä käytetään jälkiruoissa. Maun sanotaan muistuttavan banaanin, mangon ja ananaksen sekoitusta. Hedelmä säilyy vain noin 2–3 päivää huoneenlämmössä. Lajia ei kuitenkaan laajamittaisesti kaupallisesti viljellä hedelmäpuuna, mikä johtuu todennäköisesti osittain hedelmän huonosta säilymisestä, vaikkakin hedelmä on helppo pakastaa tai soseuttaa ja säilöä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Asimina triloba 

Annoonakasvit
Hedelmät
Helsingin IV terveydenhuolto-oppilaitos

Helsingin IV terveydenhuolto-oppilaitos toimi vuosina 1965-1996. Aiemmin sen nimi oli Helsingin IV sairaanhoitoalan oppilaitos (1965 - 1966) ja Helsingin IV sairaanhoito-oppilaitos (1966 - 1988). Loppuaikoina sieltä pystyi valmistua 17 ammattiin (Helsingin laboratorioteknillisten apulaisten kurssit, apuhoitajakurssit, röngtenhoitajakurssit, Valtion lääkintävoimistelijakurssit, Invalidisäätiön lääkitysvoimisteluopisto, hammashoitajakoulu, jalkojenhoitajakoulu, apuneuvoteknikot, välinehuoltajat ja laboratoriohoitajat). Siitä tuli vuonna 1996 osa Helsingin väliaikaista ammattikorkeakoulua Vanhalla Vierotiellä ja vuonna 1999 osa Helsingin ammattikorkeakoulua Stadiaa.

Lähteet  
 http://www.narc.fi:8080/VakkaWWW/Selaus.action;jsessionid=9B92FE7399C7E8CAEB3779A300E52FD1?kuvailuTaso=AM&avain=37183.KA 

Helsingin oppilaitokset
Styx (kuu)

Styx (aiempi nimitys S/2012 (134340) 1) on transneptunisiin kohteisiin kuuluvan kääpiöplaneetta Pluton kuu. Se tunnetaan myös epävirallisesti nimellä P5. Kuun löydöstä ilmoitettiin heinäkuussa 2012.

Avaruusteleskooppi Hubblen kuvia analysoineet tähtitieteilijät arvioivat löytyneen kuun olevan muodoltaan epäsäännöllinen ja läpimitaltaan 10–25 kilometriä. Heinäkuun 2015 puolivälissä New Horizons -luotain otti Styxistä kuvia. Kuvien perusteella Styx on pitkulainen kuu, jonka pituus on 7 kilometriä pisimmältä sivultaan ja 5 kilometriä lyhimmältä sivultaan.

Katso myös
Pluton kuut
Kerberos (kuu)
Dysnomia (kuu)

Lähteet

Pluto (kääpiöplaneetta)
Kuiperin vyöhyke
Transneptuniset kohteet
Plutoidien kuut
Waldemar Fornalik

Waldemar Fornalik (s. 11. huhtikuuta 1963) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Syyskuusta 2017 lähtien hän on toiminut Piast Gliwicen päävalmentajana.

Ura

Fornalik edusti koko pelaajauransa ajan Ruch Chorzówia. Hän debytoi joukkueen takalinjoilla vuonna 1982. Kaikkiaan hän edusti seuraa 12 vuotta ja pelasi 233 liigaottelua. Kaudella 1988/89 Fornalik pääsi juhlimaan Ruch Chorzówissa Puolan mestaruutta. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 1994.

Valmennusuran Fornalik aloitti heinäkuussa 1995 Polonia Bytomin apulaisvalmentajana. Hän toimi tehtävässä kauden ajan ja kesällä 1996 nousi seuran päävalmentajaksi. Hän sai potkut tehtävästä helmikuussa 1997. Bytomista lähtönsä jälkeen Fornalik oli neljä vuotta sivussa valmennustehtävistä, kunnes hänestä tuli toukokuun alussa 2001 KS Górnik Zabrzen päävalmentaja. 

Kauden 2003/04 jälkeen Fornalik siirtyi Górnikista Amica Wronkiin apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kauden ajan ja palasi kesällä 2005 päävalmentajaksi, nyt Odra Wodzisławiin. Fornalik valmensi Odra-pestinsä jälkeen Polonia Varsovaa, GKS Bełchatów II:ta ja Widzew Łódźia. Hän nosti Widzewin kaudella 2008/09 takaisin Puolan pääsarjaan ja siirtyi kauden jälkeen pelaajauraltaan tutun Ruch Chorzówin päävalmentajaksi. 

Päävalmentajuus entisessä seurassaan nosti Fornalikin lopullisesti puolalaisen jalkapallomaailman tietoisuuteen myös valmentajana. Debyyttikaudellaan hän johdatti seuran liigassa kolmanneksi. Kausi 2010/11 oli vaikeampi ja seura jäi lopulta liigassa sijalle 12. Luottamus Fornalikiin säilyi ja kaudella 2011/12 hän johdatti joukkueen liigahopealle, parhaaseen sijoitukseen 23 vuoteen. Lisäksi Ruch eteni Puolan cupin finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi Legia Varsovalle. 

Heinäkuussa 2012 Fornalikista tuli Puolan maajoukkueen päävalmentaja. Fornalikin johdolla Puola aloitti MM2014-karsinnat heikosti tasapelillä Montenegroa vastaan. Puolan kisahaaveiden kannalta kohtalokkaiksi koituivat 1–3 kotitappio Ukrainalle maaliskuussa 2013 sekä tasapelit Moldovaa ja uudelleen Montenegroa vastaan. Lopullisesti Puolan mahdollisuudet selvitä MM-kisoihin katosivat 1–0 vierastappioon Ukrainalle 11. lokakuuta 2013. Ottelun jälkeen Puolan liitto erotti Fornalikin.

Lokakuussa 2014 Fornalikista tuli Ruch Chorzówin valmentaja. Fornalik erosi talousvaikeuksista kärsineen ja Puolan sarjassa putoajan paikalle juuttuneen seuran peräsimestä huhtikuussa 2017.

Syyskuun puolivälissä 2017 Fornalik palasi valmennustehtäviin Piast Gliwicen päävalmentajana.

Meriitit

Pelaajana
 Puolan mestaruus: 1989

Valmentajana
 Puolan mestaruus
Hopeaa: 2012
 Puolan cup
Hopeaa: 2012

Lähteet

Puolalaiset jalkapallovalmentajat
Puolalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Jääkiekko talviolympialaisissa 1998 – miesten karsinnat

Miesten turnauksen karsinta järjestettiin kolmivaiheisena. Ensimmäiseen vaiheeseen osallistui neljä joukkuetta. Niistä kaksi selvisi toiseen vaiheeseen, jossa joukkueet jaettiin neljään lohkoon. Aasian mestaruusturnaus vuonna 1996 toimi yhtenä lohkona. Lohkojen voittajat selvisivät kolmanteen vaiheeseen, mihin vuoden 1995 maailmanmestaruuskisojen yhdeksäs, kymmenes, yhdestoista sekä B-sarjan voittaja pääsivät suoraan. Kolmas vaihe pelattiin kahdessa lohkossa. Molempien lohkojen kaksi parasta selvisivät olympialaisiin. Lohkojen kolmannet pelasivat vielä yhden keskinäisen ottelun, jonka voittaja selvisi myös kisoihin.

Karsinnat läpäisseet joukkueet

Ensimmäinen vaihe 

Ottelu tuomittiin päättyneeksi Israelin hyväksi maalein 5–0, sillä Kreikka käytti ottelussa pelaajia, joilla ei ollut pelaajaoikeuksia kyseisessä ottelussa.

Ottelu tuomittiin päättyneeksi Jugoslavian hyväksi maalein 5–0, sillä Israel käytti ottelussa pelaajia, joilla ei ollut pelaajaoikeuksia kyseisessä ottelussa.

Toinen vaihe

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D 

Vuoden 1996 Aasian mestaruuskilpailuja käytettiin karsintaturnauksena. Koska Japani oli olympiakisojen isäntämaa, sitä vastaan pelattuja otteluja ei otettu huomioon olympiakarsinnassa.

Kolmas vaihe 
Lopulta karsintojen kautta olympia turnaukseen pääsivät Saksa, Valko-Venäjä, Kazakstan, Slovakia ja Itävalta

Lohko A

Lohko B

Ottelu viidennestä kisapaikasta

Sijoitukset

Lähteet 
 Hokej SFRP - Olympic Games 1998 Qualifikation 
 avlh.sweb.cz - Kvalifikace Zimních olympijských her 1998 
 Hockeyarchives - Qualifications pour les Jeux Olympiques 1998

Viitteet

miesten karsinnat