joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lascaux’n luola

Lascaux’n luola on tunnettu jääkauden loppuvaiheen aikaisista luolamaalauksistaan, jotka maalattiin Madeleinen kulttuurin aikoihin 17 000 – 15 000 vuotta tai mahdollisesti jo 25 000 vuotta sitten. Luola sisältää satoja realistisia eläinmaalauksia useista lajeista, joista osa tunnetaan vain fossiililöydöksinä. Luola suljettiin yleisöltä, koska kävijöiden hengityksen tuottama hiilidioksidi turmeli maalauksia.
 

Lascaux’n luola sijaitsee Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa lähellä Montignacin kylää. Se liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1979 osana Vézèren laakson arkeologisten kohteiden ryhmää.

Historia 

Neljä nuorukaista löysi luolan 12. lokakuuta 1940. Löytäjät olivat Marcel Ravidat, Jacques Marsal, Georges Agnel ja Simon Coencas sekä Ravidat’n koira Robot. Luola avattiin yleisölle vuonna 1948, mutta jo vuonna 1955 päivittäisen 1 200 vieraan aiheuttama hiilidioksidi oli selvästi vaurioittanut maalauksia. Luola suljettiin yleisöltä vuonna 1963. Luolan sulkemisen jälkeen sen lähistölle rakennettiin turistikohteeksi Lascaux II, joka on tarkka jäljennös suurimmista onkaloista maalauksineen. Vuonna 1998 alkuperäisestä luolasta löydettiin hometta, jonka uskottiin levinneen sinne ilmastointijärjestelmän kautta. Vuonna 2008 luola suljettiin kokonaan myös tieteilijöiltä kolmeksi kuukaudeksi. Nykyisin luolaan päästetään vain muutamia tutkijoita kerrallaan pienissä ryhmissä muutamana päivänä kuukaudessa.

Kuvat

Luolassa on yli 2 000 selvästi erottuvaa erillistä maalausta, jotka esittävät ihmisiä, eläimiä tai abstrakteja merkkejä. Missään kuvassa ei ole piirretty kasvillisuutta tai maisemaa. Eläimiksi on kuvista tunnistettu yli 6 000, ja niistä valtaosa esittää hevosia, hirvieläimiä ja visenttejä. Lihansyöjien kuvia on vain vähän ja ne on usein ikään kuin piilotettu luolan nurkkiin ja muiden maalausten sisään.

Katso myös 
Luolataide
Myöhäispaleoliittinen kausi

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 
 
 
 Lascaux Cave Ranskan kulttuuriministeriön ylläpitämä virallinen Lascaux-sivusto. 
 G. I. Gurdjieff Lascaux’ssa 
  Lascaux Cave lisätietoa luolasta ja linkkejä 
 The Dawn of Rock Art. Artikkeli varhaisesta kalliotaiteesta, varsinkin Etelä-Ranskasta löytyneistä  Cosquerin ja Chauvet’n luolista.  

Kalliokuvat
Ranskan luolat
Unescon maailmanperintökohteet Ranskassa
Arkeologiset kohteet Ranskassa
Dordogne
Amira Khalifa

Amira Khalifa (s. 8. kesäkuuta 1974 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2001. Hän on opiskellut näyttelemistä myös New Yorkissa.

Khalifa tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa Maata meren alla, jossa hän näytteli naispääosan. Televisiossa hänet on nähty muun muassa sarjoissa Ihon alla, Nymfit sekä vuosina 2012–2013 Uusi päivä''-sarjassa.

Teatterissa hänet on nähty muun muassa Kansallisteatterin, Helsingin kaupunginteatterin, UIT:n, Q-teatterin, Ruotsalaisen teatterin ja Ryhmäteatterin lavoilla. Amira kuuluu myös Red Nose Companyyn, joka on Suomen ensimmäinen klovneriaan erikoistunut ammattiteatteriryhmä.

Juontaja Tea Khalifa on Amiran sisarpuoli. Khalifan isä on kotoisin Tšadista ja äiti Suomesta.

Filmografia

Elokuvat

Lyhytelokuvat

Televisiosarjat

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Amira Khalifa Näyttelijäliiton sivuilla

Suomalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Vuonna 1974 syntyneet
Traïanós Déllas

Traïanós Déllas (, s. 31. tammikuuta 1976 Thessaloniki, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Déllas edustaa tällä hetkellä kyproslaista Anorthosis Famagustaa. Aiemmin hän on edustanut seuratasolla kotimaassaan Arisia ja Panserraikosia, Englannissa Sheffield Unitedia sekä Italiassa Perugiaa, AS Romaa sekä AEK Ateenaa.

Déllas kuului aiemmin Kreikan maajoukkueen luottopelaajiin. Hän oli tärkeässä roolissa, kun Kreikka voitti mestaruuden vuoden 2004 EM-kisoissa.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Jalkapallon Euroopan mestarit
Kreikkalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Vestmannasaaret

Vestmannasaaret (, lännen miesten saaret) on pieni saariryhmä Islannin etelärannikolla. Asutusta on vain saariston suurimmalla saarella Heimaeylla. 

Saaret ovat saaneet nimensä orjiksi vangittujen irlantilaisten mukaan. Muinaisnorjan kielessä vestmenn tarkoitti lännen miehiä ja irlantilaisia. Sana säilyi islannin kielessä siitäkin huolimatta, että Irlanti on idempänä kuin Islanti.

Vuonna 1627 saarille hyökkäsi barbareskivaltioista (nykyisestä Algeriasta) lähtenyt merirosvolaivasto, joka surmasi useita saarten asukkaista ja vei suuren osan asukkaista mukanaan Algeriaan, jossa nämä joutuivat orjiksi loppuelämäkseen.

Maantiede

Vestmannan saariryhmä on, kuten muukin Islanti, tuliperäistä aluetta. 1900-luvulla alueella on ollut kaksi suurta tulivuorenpurkausta: Eldfellin purkaus 1973, joka aiheutti saarten 5 000 hengen väestön evakuoinnin Islantiin, sekä vuoden 1963 purkaus, jonka seurauksena syntyi Surtseyn saari.

Vuosina 1998–2003 Free Willy -elokuvien tähti, miekkavalas Keiko, oli sijoitettuna saarilla sijaitsevaan sopeutusaltaaseen.

Kulttuuri
Vestmannasaaret on tunnettu jokakesäisestä Þjóðhátíð-festivaaleistaan, jotka järjestetään elokuun alussa. Tapahtuma sai alkunsa, kun saaren asukkaat eivät päässeet viettämään Islannin asutuksen tuhatvuotispäivää (Verslunarmannahelgina) Islantiin myrskyisän sään takia. Tällöin he päättivät järjestää omat juhlansa Heimaeyn saarella. Ensimmäisten seitsemänkymmenen vuoden ajan juhla oli pääasiassa perheille tarkoitettu, mutta 1900-luvulla siitä muodostui nuorison suosima festivaali.

Lähteet

Aiheesta muualla

Official website
Picture gallery from www.islandsmyndir.is
All you need to know about Westman Islands
Heimaey (the volcano) 
Surtsey 
 
 Global Volcanism Project: Vestmannaeyjar 

Islannin saaret
Valkoinen tee

Valkoinen tee on teepensaan teetä, jolla on kaksi toisistaan poikkeavaa määritelmää. Perinteisen kiinalaisen näkökannan mukaan sitä voidaan valmistaa teepensaan kahdesta muunnoksesta (Camellia sinensis var. khenghebaihao) tai (Camellia sinensis var. fudinbaihao) Fujian-maakunnassa Kiinassa. Kiinalaista valkoista teetä valmistetaan teepensaan kevätsadosta, sitä on prosessoitu vähän, ja valmistuksessa noudatetaan perinteisiä menetelmiä. Teen uskotaan olevan erityisen terveellistä.

Muut teentuottajamaat määrittelevät valkoisen teen kiinalaismääritelmästä poikkeavasti ja sitovat määritelmän teepensaasta poimittuihin lehtiin: valkoinen tee sisältää vain kärkisilmuja tai ensimmäisiä lehtiä, jotka kuivataan ja käsitellään vähän. Näin herkkä valkoinen lehtinukka jää koskemattomaksi ja tee vaikuttaa (enemmän) "valkoiselta teeltä". Tämä määritelmä poissulkisi joitain perinteisiä kiinalaisia valkoisia teelaatuja ulkopuolelle, kuten Pai Mu Tan -teen ("valkoinen pioni").

Esimerkiksi suuria eurooppalaisia teevalmistajia edustava Euroopan teekomitea linjaa sisällyttävänsä molemmat edellä kuvatut valkoisen teen määritelmät omaan valkoisen teen ryhmittelyynsä.

Valkoinen tee kerätään teepensaan lehtien avautuessa valikoiduilta kasvupaikoilta, ja se valmistetaan fermentoimatta. Nuorten lehtien ansiosta teen maku ei ole kitkerä kuten useissa muissa teelaaduissa. Valkoinen tee on hinnaltaan eräs arvokkaimmista teelajeista, koska se on melko harvinaista.  Valkoisessa teessä on teelajeista eniten antioksidantteja.

Katso myös 

 Bai Hao Yinzhen (hopeaneulatee)

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.whitetea.cc/

Teelaadut
Ved Buens Ende

Ved Buens Ende on norjalainen avant-garde metalliyhtye.
Yhtyeen äänimaailma on sekoitus hiljaisista instrumentaalisista jazz-osioista ja aggressiivisesta black metallista. Ved Buens Ende tarkoittaa suomeksi "Sateenkaaren päässä".

Historiaa 

Yhtyeen perusti Oslossa 1994 rumpali Carl-Michael Eide ja samana vuonna se teki levytyssopimuksen brittiläisen Misanthropy Recordsin kanssa. Kuitenkin se hajosi vuonna 1997 julkaistuaan ainoastaan yhden albumin nimeltään Written in Waters.
Yhtye toimi jonkin aikaa Virus-nimellä ja sen musiikki sisälsi samanlaisia elementtejä.

Paluu ja uusi hajoaminen  

26. huhtikuuta 2006 Blabbermouth.net-internetsivulla ilmoitettiin että Ved Buens Ende on palannut ja se myös harjoittelee uutta musiikkia. Nykyisin yhtyeellä on kaksi uutta jäsentä; Petter "Plenum" Berntsen basistina sekä Einar "Esso" Sjursø rumpalina. Rumpali Sjursøn mukaan yhtyeen suunnitelmissa oli levyttää vuonna 2006 ja julkaista seuraavana vuonna uusi albumi. Tosin yhtye hajosi 2007 eikä se julkaissut uutta materiaalia.

Diskografia 

 Those Who Caress the Pale (demo) - 1994
 Written in Waters (demo) - 1995
 Written in Waters - 1995
 Those Who Caress the Pale (EP) - 1997
 ...Coiled in Obscurity (bootleg) - 2002

Yhtyeen jäsenet 

 Vicotnik (Yusaf Parvez) - kitarat, laulu (Dødheimsgard)
 Carl-Michael Eide - kitarat, laulu (ennen paluuta, rummut) (Cadaver, Dødheimsgard, Satyricon, Ulver, Infernö, Aura Noir ja Virus)
 Petter "Plenum" Berntsen - basso
 Einar "Esso" Sjursø - rummut

Entiset jäsenet 

 Skoll (Hugh Steven James Mingay) - basso (Arcturus, Ulver)

Vierailevat muusikot 

 Lill Katherine Stensrud - taustalaulu Written in Waters-albumilla
 Simen "ICS Vortex" Hestnæs - laulu (kiertueella ja ...Coiled in Obscurity-bootlegilla) (katso myös Arcturus, Borknagar, Dimmu Borgir)
 Steinar Sverd Johnsen - kosketinsoittimet (kiertueella ja ...Coiled in Obscurity-bootlegilla) (katso myös Arcturus)

Aiheesta muualla 

 
 Ved Buens Ende BNR metal-internetsivulla
 
 artikkeli yhtyeen paluusta

Norjalaiset metalliyhtyeet
Koltaani

Koltaani on malmia, joka sisältää niobiumia ja tantaalia. Sitä saadaan erityisesti Keski-Afrikasta. Nimitys johtuu malmien vaihtelevaa koostumusta kuvaavasta geologisesta käsitteestä kolumbiitti-tantaliitti. Niobi, tantaali, mangaani, rauta ja happi muodostavat sarjan kolumbiiteiksi kutsuttuja mineraaleja (kemiallisesti rauta- ja mangaaniniobaattien sekä rautatantalaatin seoksia). Puhdasta tantaalioksidia, joka on tämän sarjan toinen ääripää kutsutaan tantaliitiksi.

Keski-Afrikan koltaanin kaivuu keskittyy Kigalin ja Kivu-järven tienoille, Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan rajaseudulle. Koska tantaalioksidin ominaispaino (yli 8 g/cm³) on moninkertainen yleisesti maaperän hiekassa esiintyvien mineraalien ominaispainoon (2,7–3 g/cm³) verrattuna, voidaan runsaasti tantaalia sisältävät koltaani-mineraalit erottaa hiekasta samanlaisilla menetelmillä kuin kulta kullanhuuhdonnassa. Koltaani-mineraalien kaivu onkin juuri tällaista pienyritteliäisyyttä. Alueelta saadun koltaani-rikasteen tantaalipitoisuus vastaa enimmillään 40–45 % tantaalioksidipitoisuutta. Rikaste kuljetetaan muualle jatkokäsittelyä varten.

Suurin osa tantaalista käytetään pienikokoisissa kondensaattoreissa, joita tarvitaan erityisesti matkapuhelimissa ja muussa mikroelektroniikassa. 2000-luvun alussa tantaalin kasvava kysyntä ja markkinaspekulaatio aiheuttivat koltaanin hinnan nousun lähes kymmenkertaiseksi, mutta sittemmin hinta on laskenut. Koltaanin suuri paikallinen taloudellinen merkitys on johtanut lieveilmiöihin, joiden syntymistä rauhattomat olot (Ruandan kansanmurha 1994, sen itäisessä Kongossa aiheuttama sekasorto ja Kongon sisällissota) ovat edistäneet. Sisällissodan osapuolet pyrkivät saamaan tuottoisimpien paikallisten luonnonvarojen, kuten timanttien ja koltaanin hyödyntämisen hallintaansa rahoittaakseen sillä sodankäyntiään. Kontrolloimaton koltaanin kaivu aiheuttaa myös ympäristövaurioita. Se uhkaa muun muassa gorilloja Kahuzi-Biegan kansallispuistossa.

Aiheesta muualla 
Coltan, Gorillas and cellphones
Mindat: Coltan (Columbite-Tantalite) 

Mineraalit
Kaivosteollisuus
Robert Iger

Robert (Bob) A. Iger (s. 10. helmikuuta 1951 Oceansidessa, New Yorkin osavaltiossa) on yhdysvaltalaisen viihdejätin The Walt Disney Companyn toimitusjohtaja. Iger astui toimitusjohtaksi vuosina 1985-2005 toimineen Michael Eisnerin tilalle vuonna 2005. Hänen toimitusjohtajakaudellaan on tehty Pixarin yritysosto vuonna 2006 ja Marvel Entertainmentin yritysosto vuonna 2009.

Iger syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen. Hän valmistui Ithaca Collegesta vuonna 1973 ja aloitti uransa televisioyhtiö ABC:ssä vuonna 1974. 

Bob Igerillä on kaksi tytärtä ensimmäisestä avioliitosta, joka päättyi vuonna 1994. Nykyisen vaimonsa, journalisti Willow Bayn kanssa Iger meni naimisiin vuonna 1995. Heillä on kaksi poikaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 The Walt Disney Companyn viralliset sivut, joissa tietoa Robert Igerista 

Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat
Disneyn henkilöstö
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Marduk (mytologia)

Marduk (sumeriksi dAMAR.UTU) oli Babylonin kaupunginjumala, joka syrjäytti Enlilin toisen vuosituhannen aikana eaa., ja nousi Mesopotamian pantheonin pääjumalaksi. Marduk oli Babylonin kaupunginjumala aina Urin III dynastian (2112-2004 eaa.) ajoista lähtien. Mardukin nimen sumerinkielinen kirjoitusasu, AMAR.UTU, tarkoitti Auringon vasikkaa. Akkadinkielisessä kirjallisuudessa Mardukia kutsuttiin yleensä nimellä Bēl (Herra).

Jo hyvin varhaisessa vaiheessa Marduk yhdistettiin Eridun alueen paikalliseen jumalaan Asarluhiin, jota pidettiin viisaudenjumala Ean poikana. Tämän johdosta myös Marduk nähtiin viisaudenjumalan poikana. Mardukin tärkein temppeli oli hänen Babylonin kaupungin temppeli Esagil. Babylonissa häntä palvottiin yhdessä hänen puolisonsa Şarpānītun kanssa. Kirjoitustaidon jumala Nabû oli Mardukin poika. Nabûn palvonnan keskus oli Babylonin lähellä sijainnut Borsippa. Hänen symbolinsa oli Mušhuššu, sarvekas lohikäärme.

Mardukin nousu Mesopotamian pantheonin pääjumalaksi liittyy läheisesti Babylonin kaupungin aseman vahvistumiseen Hammurabin (1792–1750) aikakaudesta eteenpäin. Kassiitti-dynastian aikana Mardukin asema kasvoi edelleen. Tämän Kassiitti-dynastian ajan uskonoppineiden työn tuloksena syntyi Enūma Eliš. Enūma Eliš kuvaa kuinka jumalat valitsevat Mardukin heidän kuninkaakseen, jos hän kykenee tappamaan suolaisen veden jumalan Tiāmatin.

Kun joku babylonilainen sairastui, hän toi Marduk-jumalan kulttiin vihkiytyneelle papille rahaa ja uhrieläimen. Pappi paloitteli uhrieläimen asetellen loitsimisen ajaksi potilaan kipeän kohdan päälle eläimen vastaavan ruumiinosan, esimerkiksi kipeää kättä valittavan potilaan käden päälle asetettiin eläimen sorkka tai kipeää vatsaa valittavan potilaan vatsan päälle asetettiin eläimen sisälmykset. Mardukin temppelistä on löytynyt valtaisa kokoelma maagillisia nuolenpääkirjoitustekstejä. Loitsupappi valitsi niistä sopivan ja esitti taikarituaalin maagillisessa tekstissä niin vaadittaessa ihmisen pääkallon edessä.

Katso myös 
 Zikkurat
 Baabelin torni
 Apsu

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Babylonian jumalat
Mesopotamialaiset jumaluudet
Babylonia
Mesopotamia
Muinainen Lähi-itä
Tampereen Teatterikesä

Tampereen Teatterikesä on Pohjoismaiden vanhin vuosittainen ammattiteatterifestivaali. Tapahtuma järjestetään elokuun ensimmäisellä kokonaisella viikolla.

Historia
Festivaali perustettiin 1968, ja ensimmäinen festivaali järjestettiin seuraavana vuonna Tampereen Teatterikerhon tuella. Nykyisin festivaalilla nähdään vuosittain puolentoista sataa teatteriesitystä ja satoja oheistapahtumia. Vuonna 2015 Tampereen Teatterikesä oli suomalaisten festivaalien yhdeksänneksi suurin myytyjen lippujen perusteella ja neljänneksi suurin kävijämäärän perusteella, selviää Finland Festivalsin julkaisemista käyntitilastoista.

Ohjelma
Teatterikesän sisältö koostuu viidestä ohjelmistosta: Pääohjelmisto, TelttaLab (ent. Ohjelmateltta), Tammerin taikaa (ent. ravintolafestivaali Encorebaana), OFF Tampere ja Tapahtumien Yö. Pääohjelmisto muodostaa festivaalin taiteellisen rungon, ja siihen kutsutaan vuosittain keskimäärin 20 ryhmää, joista noin kolmannes saapuu ulkomailta. TelttaLab sisältää Suomen eturivin taiteilijoiden esityksiä G Livelabin tiloissa. Tammerin taikaa tarjoaa yleisölle ohjelmallisen brunssin, joka toteutetaan yhteistyössä Radisson Blu Grand Hotel Tammerin kanssa. OFF Tampere on avoin oheistapahtuma Teatterikesään omakustanteisena esiintymään haluaville esiintyjille. Teatterikesän yhteydessä järjestetään Tapahtumien Yö, joka on poikkitaiteellinen kaupunkitapahtuma festivaaliviikolla torstain ja perjantain välisenä yönä. Lisäksi festivaaliviikolla järjestetään teatterialan työpajoja, seminaareja, koulutuksia ja kokouksia alan ammattilaisille ja harrastajille.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tampereen Teatterikesän verkkosivut

Teatteritapahtumat Suomessa
Tampereen tapahtumat
Sakurajima

Sakurajima ( on aktiivinen tulivuori, joka sijaitsee Kagoshiman prefektuurissa Kyūshūn saarella, Japanissa, Kagoshiman kaupungin vieressä. Se oli ennen oma saarensa Kagoshiman lahdessa, mutta on sittemmin yhdistynyt Kyūshūn. Kerrostulivuori kuuluu Airan kalderaan. 

Sakurajima syntyi noin 22 000 vuotta sitten valtavassa purkauksessa ja nykyään se on yksi Maan aktiivisimmista tulivuorista. Sillä on vuodesta 1955 lähtien ollut pieniä purkauksia 100-200 kertaa vuodessa. Sakurajiman vuoden 1914 purkaus on Japanin kaikkien aikojen suurin tulivuorenpurkaus.

Vuoden 1914 purkaus 
Sakurajiman purkaus vuonna 1914 oli Japanin kuluneen vuosisadan voimakkain tulivuorenpurkaus. Ennen vuotta 1914 Sakurajima oli yli vuosisadan ajan ollut unessa. 

Purkaus alkoi 11. tammikuuta 1914. Lähes kaikki saaren asukkaat olivat tuolloin jo poistuneet alueelta purkausta edeltäneiden viiden voimakkaiden maanjäristysten varoittamina. Purkaus alkoi räjähdyspurkauksena synnyttäen purkauspilviä ja pyroklastisia tuhkapilviä. 13. tammikuuta sattuneen voimakkaan, 35 henkeä vaatineen maanjäristyksen jälkeen tulivuori kuitenkin muuttui ylitsevuotavaksi tuottaen valtavan laavavirran. 

Laavavirrat ovat Japanissa harvinaisia, mutta Sakurajiman laavavirrat jatkuivat kuukausia. Saari kasvoi niellen useita pienempiä lähialueen saarista ja muodosti lopulta kapean kannaksen yhdistyen pääsaareen. Jotkut Kagoshiman lahden osista mataloituivat ja lahden vuorovesi muuttui korkeammaksi. 

Purkauksen loppupuolella vuoren alaisten magmakammion tyhjeneminen sai Airan kalderan keskuksen uppoamaan noin kaksi jalkaa (0,6 m). Purkauksen aiheuttamien tuhojen arvon arvellaan olleen yli 19 miljoonaa dollaria.

Nykyinen aktiivisuus 
Sakurajiman aktiivisuus alkoi uudestaan vuonna 1955, ja tulivuori on siitä lähtien ollut lähes jatkuvassa purkautumisen tilassa. Vuosittain vuoressa esiintyy tuhansia pieniä räjähdyksiä, jotka viskaavat tuhkaa kilometrejä vuoren huipun yläpuolelle. 1960 vuorta valvomaan perustettiin Sakurajiman tulivuoriobservatorio, ja Sakurajima onkin nykyään yksi parhaiten tunnetuista tulivuorista maailmassa.

Vuoren tarkkaileminen ja suurten purkausten ennakoiminen ovat vuoren sijainnista johtuen erityisen tärkeitä. Vain parin kilometrin päässä tulivuoresta sijaitsee tiheään asuttu Kagoshima, jossa asuu noin 600 000 ihmistä, joten ennustamatta sattuneen purkauksen seuraukset olisivat vakavat. Kaupungissa toteutetaan säännöllisiä evakuointiharjoituksia, ja alueelle on rakennettu joukkosuojia, joihin asukkaat voivat paeta purkauksista lentäviä vulkaanisia pirstaleita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sakurajiman tulivuorien tutkimuskeskus  
 VolcanoWorld artikkeli 1914 purkauksesta. 

Japanin tulivuoret
Kerrostulivuoret
Kagoshiman prefektuuri
Japanin vuoret
Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset haudat

Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset haudat on UNESCOn maailmanperintökohde Kiinassa. Se otettiin listalle vuonna 2000 ja sitä on laajennettu kahteen otteeseen vuosina 2003 ja 2004. Kohteeseen kuuluu 14 Ming- ja Qing-dynastian aikaista hautaa ja hautaryhmää.

Kohteeseen kuuluvat seuraavat haudat ja hautaryhmät:
Hubein maakunta
Xianlingin hauta
Hebein maakunta
Itäiset Qing-haudat
Läntiset Qing-haudat
Pekingin kunta
Ming-dynastian haudat
Jiangsun maakunta
Ming Xiaolingin mausoleumi
Chang Yuchunin hauta
Qiu Chengin hauta
Wu Liangin hauta
Wu Zhenin hauta
Xu Dan hauta
Li Wenzhongin hauta
Liaoningin maakunta
Yonglingin mausoleumi, Xinbinin autonominen piirikunta, Fushun (kuusi Qing-dynastian hallitsijaa)
Fulingin hauta
Zhaolingin hauta

Lähteet

Aiheesta muualla

Virtual Tour 

Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Kiinalainen arkkitehtuuri
Mausoleumit
Via Postumia

Via Postumia oli roomalainen sotilastie Gallia Cisalpinassa, nykyisessä Pohjois-Italiassa. Sen rakennutti roomalainen konsuli Postumius Albinus vuonna 148 eaa. Se yhdisti Ligurian rannikolla sijaitsevan Genovan Adrianmeren pohjukassa sijaitsevaan Aquileiaan kulkien Piacenzan, Cremonan, Veronan, Vicenzan ja Trevison kautta. 

Roomalaiset tiet
Aimee Graham

Aimee Graham (20. syyskuuta 1971, Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen vanhempi sisarensa on näyttelijä Heather Graham. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.

Valikoitu filmografia
 Kaikkien kidnappausten kingi (1993)
 Toiminnan nainen (Perdita Durango, 1997)
 Dropping Out (2000)
 Timecode (2000)
 100 kimmaa (2000)
 Rave (2000)
 Alien Hunter (2003)

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Konkreettinen runous

Konkreettinen runous on runoutta, jossa sanojen typografinen asettelu on vaikutelman kannalta tärkeässä osassa. Eri puolilla maailmaa samoihin aikoihin 1950-luvulla syntynyt konkreettinen runous liittyy kuvataiteen konkretismin ja konkreettisen musiikin perinteeseen. Sveitsiläinen Max Bill ja ruotsalaissyntyinen Öyvind Fahlström käyttivät ensimmäisinä käsitettä ”konkreettinen runous” vuonna 1953.

Sveitsissä uranuurtajana toimi bolivialaissyntyinen Eugen Gomringer, joka julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Konsellationen vuonna 1953. Gomringer kiinnostui lisääntyneen matkustamisen myötä yleistyneistä kansainvälisistä merkkijärjestelmistä, joita ilmestyi juna-asemille ja lentokentille 1950-luvulla. Konkretistiset teokset ovatkin kuin liikennemerkkejä, joissa operoidaan hyvin pelkistetyillä kuvioilla ja jotka yleensä tajutaan yli kielirajojen.

Samoihin aikoihin perustettiin Brasiliassa Noigandres-ryhmä, johon kuuluvat Decio Pignatari ja veljekset Augusto ja Harold de Campos. He esittelivät töitään São Paolon modernin taiteen museossa pidetyssä konkreettisen taiteen näyttelyssä vuonna 1956. Ryhmä julkaisi vuonna 1958 ”Konkreettisen runouden pilottisuunnitelman”, jossa painotettiin konkreettisen runouden yhteyksiä konkreettiseen kuvataiteeseen sekä Anton Webernin, Pierre Boulez’in ja Karlheinz Stockhausenin musiikkiin.

Ranskalainen Pierre Garnier käyttää konkreettisesta runoudesta myös termiä spatiaalisuus, sillä sanojen väliin jäävä valkoinen tila on myös merkityksellinen. Samoin mekaaninen, foneettinen, semanttinen ja visuaalinen runous tulevat lähelle konkreettisen runouden ideaa. Runoilijat korostivat sitä, että kieli ei ole pelkästään viestintäväline, vaan kielellä on myös aineellinen ulottuvuus. 

Runokielen uudistamisen edelläkävijöinä voidaan pitää Mallarmén typografisia runoja ja Apollinairen kalligrammeja, joissa näkemisellä ja lukemisella on yhtä suuri osuus. 

Futuristien ja dadaistien kokeilut edelsivät konkreettista runoutta. Garnier pitää konkreettisen runouden edeltäjinä lisäksi esimerkiksi Eisensteinin ideogrammeja ja montaaseja, James Joycen Odysseus ja Finnegan’s Wake -teoksia sekä Piet Mondrianin Boogie-Woogie -sarjaa. 

Suomalaisista konkreettisen runouden kirjailijoista mainittakoon Väinö Kirstinä  ja Kari Aronpuro.

Uudenlaisia mahdollisuuksia konkreettiselle runoudelle avautui internetin myötä. Ubuweb-sivustosta löytyy johdanto kokeelliseen ja digitaaliseen runouteen ja taiteeseen.

Lähteet 
 Concrete poetry. An international anthology edited by Stephen Bann. London Magazine editions, 1967.
 Garnier Pierre Spatialisme et poésie concrète. Paris: Gallimard, 1968.  
 Poesía experimental española (1963 - 2004). Antología. Selección y edición de Félix Morales Prado. Clásicos Marenostrum, 2004.

Aiheesta muualla

 Ubu-web, Noigandres
 A Brief Guide to Concrete Poetry
 Konkret poesi
 http://www.ubu.com/papers/solt/  
 http://www.rediscov.com/sacknerarchives/
 http://serialpoet.eu/pages/parole.html
  Ian Hamilton Finlay
  e.e. cummings 
 http://concretismo.zip.net/   
 Augusto Campos

Runous

ca:Cal·ligrama
ROKS

ROKS eli Riksorganisationen för kvinnojourer i Sverige on ruotsalainen puolueista riippumaton naisten tukijärjestö ja rikosuhripäivystys.

ROKS on saanut kuuluisuutta äärifeministisistä kannoistaan. Järjestön entinen puheenjohtaja Ireen von Wachenfeldt on muun muassa todennut, että "kaikki miehet ovat sikoja, käveleviä dildoja." ROKSin taustavoimia on myös Uppsalan yliopiston naistutkimuksen professori Eva Lundgren. Tämä on arvioinut miehen luonnostaan väkivaltaiseksi ja pitänyt esillä lapsia uhraavien miesten pedofiilirenkaiden olemassaolon mahdollisuutta.

TV2 on esittänyt kesällä 2006 järjestöstä kertovan ruotsalaisen toimittaja Eva Rubarin tekemän palkitun dokumentin Miesvihaajat.

Lähteet
 Pasi Jaakkonen: Ruotsin malli (Ilta-Sanomat, 22.8.2006, s. 7)

Aiheesta muualla
 Järjestön viralliset sivut
 Norjalaisen uskontotieteilijä Asbjørn Dyrendalin näkemys ROKS:n mielipiteistä

Naisjärjestöt
Ruotsalaiset järjestöt
ARD

ARD (Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland) on Saksan paikallisten yleisradioyhtiöiden yhteistyöorganisaatio. Se perustettiin Saksan liittotasavallassa vuonna 1950. ARD:n jäsenet tuottavat omien lähetystensä lisäksi yhdessä ohjelmaa valtakunnalliselle TV-kanavalle Das Erstelle. Deutsche Welle puolestaan vastaa yksin ulkomaanlähetyksistä.

Jäsenyritykset 
Vuonna 2007 organisaatio koostui seuraavista yrityksistä:

Yhteinen kanava 

ARD:n jäsenien yhteinen kanava Das Erste on tarkoitettu koko Saksalle, mutta satelliitin kautta se näkyy myös ulkomailla. Das Ersten toimipaikka on Hampurissa ja se on perustettu vuonna 1952.

Paikalliset kanavat 
Saksassa on yhteensä yhdeksän paikallista kanavaa, mutta nykyään niitä voidaan nähdä kaikkialla Saksassa ja satelliitin kautta myös ulkomailla.

Ulkomaan kanava 

Ulkomaan kanavana toimii Deutsche Welle (DW), jonka toimipaikka sijaitsee Berliinissä. Se on perustettu vuonna 1953.

Aiheesta muualla 

 ARD
Ceceo

Ceceo on espanjankielinen nimitys ’lespaamiselle’ eli ääntämykselle, jossa sekä z että s -foneemit äännetään th:na (), kuten englannin sanassa ’thing’. Ce, ci ja z äännetään siis kaikki käyttäen samaa -äännettä. 

Fonetiikka
American Atheists

American Atheists eli Amerikan Ateistit on voittoa tavoittelematon yhdysvaltalainen järjestö, jonka tavoitteena on puolustaa ateistien kansalaisoikeuksia sekä ajaa täydellistä kirkon ja valtion eroa.

Amerikan Ateistien puheenjohtajana toimi Madalyn Murray O'Hair vuosina 1963–1995 ja hänen jälkeensä puheenjohtajana oli Ellen Johnson vuosina 1995–2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Amerikan Ateistien kotisivut 
 Godless Americans PAC 

Uskonnottomien järjestöt
Yhdysvaltalaiset järjestöt
Ich bin ein Berliner

Ich bin ein Berliner () on sitaatti puheesta, jonka Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy piti Berliinissä Schönebergin raatihuoneella 26. kesäkuuta 1963.

Kennedy halusi muotoilullaan korostaa Yhdysvaltain tukea Länsi-Berliinille käynnissä olleessa kylmässä sodassa.

Kennedy mainitsi ilmauksen puheessaan kaksi kertaa:

Two thousand years ago the proudest boast was ”civis Romanus sum.” Today, in the world of freedom, the proudest boast is ”Ich bin ein Berliner.”
Kaksi tuhatta vuotta sitten ylpeintä, mitä ihminen saattoi sanoa, oli ”civis Romanus sum” (”olen Rooman kansalainen”). Tänään, vapaassa maailmassa, ylpeimmät sanat ovat ”Ich bin ein Berliner”. 

All free men, wherever they may live, are citizens of Berlin, and, therefore, as a free man, I take pride in the words ”Ich bin ein Berliner”.
Kaikki vapaat ihmiset, missä tahansa he elävät, ovat Berliinin kansalaisia ja siksi, vapaana ihmisenä sanon ylpeästi: ”Ich bin ein Berliner”.

Puheeseen liittyvä nykytarina
1980-luvulla englanninkielisissä maissa suositun kaupunkitarinan mukaan Kennedyn lauseen merkitys olisikin ollut ”olen berliininmunkki”, koska Berliner-sanan edessä ei olisi kuulunut käyttää epämääräistä ein-artikkelia. Tarina on kuitenkin perätön: lause on kieliopillisesti oikein, ja vaikka joillakin Saksan seuduilla – ei kylläkään Berliinissä – kyseistä leivonnaista kutsutaan nimellä Berliner (”berliiniläinen”, vrt. hampurilainen, ranskalaiset), kukaan ei tietenkään tosissaan voinut ymmärtää lausetta tarinan tarkoittamalla tavalla.

Lähteet
Stadtkind.com 
Word.com
Stern-lehti, Kennedy-artikkelit

Viitteet 

Antikommunismi
Berliinin historia
Kylmä sota
Lentävät lauseet
Saksankieliset sanat ja sanonnat
Puheet
Tunnuslauseet
1963
Tupolev ANT-20

Tupolev ANT-20 ”Maksim Gorki” () oli 1930-luvun suurin lentokone ja sellaisena Neuvostoliiton näytöskone. Koneessa oli kahdeksan moottoria.   

Koneen suunnitteli Andrei Tupolev. Kone rakennettiin 4. heinäkuuta 1933 – 3. huhtikuuta 1934. Muita tämän tyypin koneita ei valmistettu. Se juhlisti kirjailija Maksim Gorkin 40-vuotista uraa. Ranskalainen kirjailija ja lentäjä Antoine de Saint-Exupéry oli ainut ulkomainen koneella matkustanut lentäjä. Hän kirjoitti lennoista artikkeleita Paris-Soir-lehteen.

Koneen ominaisuudet
Koneessa oli voimakas radiolähetin, josta se sai nimen ”Ilmojen ääni” (). Koneessa oli myös painokone, kirjasto ja äänielokuvaprojektori, joka mahdollisti elokuvien katselun lennon aikana. Se oli ensimmäinen matkustajakone, jossa oli koneeseen kuuluva porras matkustajille. Poikkeuksellisesti kone käytti 120 voltin vaihtovirtaa eikä 28 voltin tasavirtaa. Kone oli rakennettu helposti purettavaksi ja rautateitse kuljetettavaksi, jottei se jäisi kelirikkokentille. Vaikka kone oli esittelykone, sillä oli tuohon aikaan suurin matkustajakapasiteetti.

Kohtalo
I. V. Mikhejev ja I. S. Zhurov nousivat 18. toukokuuta 1935 Moskovasta yhdessä Tupolev ANT-20-, Polikarpov R-5- ja Polikarpov I-5 -koneiden kanssa näytöslennolle. I-5-koneen ohjaaja Nikolai Blagin teki epäonnistuneen silmukan ja törmäsi ANT-20:een, joka tuhoutui maahansyöksyssä. Onnettomuudessa sai surmansa 45 ihmistä. Tämän jälkeen onnettomuuden kuolleisiin lukeutunut Blagin eli Neuvostoliitossa hetken blaginisni-sanassa, joka tarkoitti ”ylimielistä auktoriteettien halveksuntaa”. 

Korvaava ANT-20bis-kone rakennettiin vuonna 1936. Moottorien suorituskyky oli parantunut hieman, koneessa oli kuusi moottoria.

Tekniset tiedot

Yleiset ominaisuudet
 Miehistö: 11
 Pituus: 33 m
 Kärkiväli: 63 m 
 Korkeus: 12,8 m
 Siipipinta-ala: 486 m²
 Tyhjäpaino: 28 500 kg
 Maksimilentoonlähtöpaino: 42 000 kg
 Voimalaite: 8 × Mikulin AM-34 FRN -mäntämoottoria, joista kunkin teho 739 kW (990 hv)

Suorituskyky
 Lentonopeus: 220 km/h
 Lentomatka: 1 200 km 
 Lakikorkeus: 4 500 m

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Crash memorial at Find-A-Grave

Neuvostoliittolaiset matkustajalentokoneet
Yksittäiset lentokoneet
ANT-20
Erica Durance

Erica Durance (s. 21. kesäkuuta 1978 Calgary, Alberta) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Smallville-televisiosarjan Lois Lanena.

Varhainen elämä 
Durance syntyi Albertassa Calgaryssä ja hän kasvoi Three Hillsissä Albertassa. Valmistuttuaan lukiosta hän muutti Vancouveriin Brittiläiseen Kolumbiaan edetäkseen näyttelijänurallaan. Hän on myöhemmin kertonut halunneensa kokeilla näyttelemistä pienemmällä alueella kuin Los Angeles. Hän aloitti uransa taka-alalla, nousten mainoksiin, ja sitten vierailevaksi tähdeksi, saaden aina edellistä parempia tarjouksia.

Ura 

Vuonna 2004 hän vieraili The Chris Isaak Show’ssa ja esitti siellä Ashleya, Chrisin kanssa treffeillä ollutta tyttöä. Pelastaja-sarjassa hän esitti hahmoa, joka otti osaa kauneuskilpailuun ja kilpaili Eliza Dushkun esittämää hahmoa vastaan. Hän esitti kirjastonhoitajaa Gene Roddenberry's Andromeda -sarjassa ja Tealcin tyttöystävää Tähtiportin yhdessä jaksossa. Hän esitti myös tv-sarjassa The Collector yhden pääosan näyttelijän siskoa.

Vuonna 2004 Durance palkattiin esittämään Lois Lanea Smallvilleen, sarjaan, joka kertoi Clark Kentin vaiheista, ennen kuin hän oli Teräsmies. Tämä tapahtui ennen neljännen kauden alkua. Tuottaja Kelly Souders on myöhemmin kertonut Durancen palkkaamisesta, että heti tämän esittelyvideon nähtyään kaikki olivat varmoja, että juuri hänen kuuluisi esittää Lois Laneä. 

Durance oli vieraileva tähti Smallvillen neljännellä kaudella ja nousi yhdeksi päänäyttelijöistä viidennellä kaudella. Hän pysyi yhtenä päänäyttelijöistä sarjan loppuun asti. Durance on kertonut lukeneensa Teräsmies-sarjakuvia ja nähneensä kaikki Teräsmies-elokuvat.

Vuosina 2012-2017 Durance on esiintyi sairaalasarjassa Saving Hope.

Mediajulkisuus  

Durance esiintyi The Howard Stern Show’ssa syyskuussa 2004 sen jälkeen, kun hän oli kuvannut ensiesiintymisjaksonsa Smallvillessä.

9. lokakuuta 2006 hän esiintyi jälleen The Howard Stern Show’ssa mainostamassa The Butterfly Effect 2 -elokuvan DVD-julkaisua. 

Hän oli listattu suurimmaksi tulokkaaksi ja kansitytöksi FHM-lehdessä toukokuussa 2006 kuten myös 100 seksikkäimmän naisen listalla sijalle 38. Hän oli samalla listalla kahdeskymmenes vuonna 2007 ja viidestoista vuonna 2008. Hän oli neljästoista lehden vuoden 2009 listauksessa. Lokakuussa 2007 hän oli kansikuvatyttö Maxim-lehdessä. 

24. helmikuuta 2011 hän oli ehdokkaana Saturn -palkinnon saajaksi parhaimpana naisnäyttelijänä työstään Smallvillessä.

Yksityiselämä 

8. tammikuuta 2005 Durance meni naimisiin kanadalaisen näyttelijän David Palffyn kanssa.

Filmografia

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Ari Kettukangas

Ari Kettukangas (s. 13. toukokuuta 1977 Raahe) on suomalainen imitaattori, juontaja ja radiotoimittaja. 

Hän työskentelee radiotoimittajana Radio Pookissa ja esiintyy viihdetaiteilijana eri puolilla Suomea.  

Hänen kiinnostuksensa äänien matkimiseen ja erilaisiin vitseihin heräsi jo lapsuudessa. Ennen kouluikää hän kuunteli uteliaana mm. narisevaäänisen radiotoimittaja Esko Riihelän liikenneraportteja ja artisti M. A. Nummisen hauskoja laulukiekaisuja. Arin ensimmäinen imitaatiohahmo oli Allu Tuppuraisen luoma lasten suosikki Rölli-peikko 1980-luvun lopulla. Hänen ensiesiintyminensä oli SF-Caravan Raahentienoon 20-vuotisjuhlassa Raahessa vuonna 1995. Nykyisin hänellä on hallussaan yli sadan julkkiksen äänet ja valikoimaan sisältyy runsaat kaksikymmentä suosikkilaulajaa lauluimitaatioiden muodossa. 

Ari Kettukangas on toiminut Radio Pookissa Bauer Media Oy:n palveluksessa   vuodesta 2008 alkaen. Hän muun muassa juontaa kanavalla perjantaisin klo 18-22 Pookin Perjantai-iltaa ja lisäksi toimittaa Rasvamonttu nimistä koneohjelmaa.

Kettukangas on palkittu vuoden paikallisradiojuontajana RadioMedia ry:n järjestämässä RadioGaalassa peräkkäisinä vuosina 2019 ja 2020. Voittaja valittiin valtakunnallisen yleisöäänestyksen perusteella ja kategoriaa edusti kaikki Suomessa toimivat kaupalliset radioasemat.

Lähteet 

Suomalaiset imitaattorit
Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset juontajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Sunniva Drake

Sunniva Birgitta Elisabeth Drake (s. 6. lokakuuta 1955 Espoo) on kirjailija ja Espoon kaupunginkirjaston aluejohtaja.

Draken vanhemmat olivat historioitsija Knut Drake ja Rita Gertrud Schuhkraft. Hän toimi järjestössä Feministit-Feministerna (F-F) vuodesta 1976 ja F-F:n toiminnan hiivuttua monessa muussakin seksismin vastaisessa työssä. Drake on tullut tunnetuksi vetämistään naisten itsepuolustuskursseista, joista hän on kirjoittanut myös kirjan.

Drake sai Suomen PENin sananvapauspalkinnon 2017. Työssään kirjastossa hän on edesauttanut maahanmuuttajien asemaa ja palveluja ja yksityishenkilönä hän on kritisoinut voimakkaasti pakolaispolitiikkaa. Hänen kerrotaan tehneen  "Espoon kirjastoista maahanmuuttajien olohuoneita". Kaikki eivät pitäneet tätä kehitystä positiivisena, johon Drake ilmoitti että vastustus ja ongelmat eivät häntä hetkauta.

Ajanjaksona 27. heinäkuuta 1975 – 1. tammikuuta 1986 hänen sukunimensä oli Drake-Lång. Hän on tämän jälkeenkin ollut naimisissa kirjailija Fredrik Långin kanssa. Yksi avioparin kolmesta lapsesta on kansalaisaktivisti Markus Drake.


Palkintoja ja kunniamerkkejä 
 Hilkka M. Kauppi -palkinto (Suomen kirjastoseura, 2016)
 Suomen Valkoisen Ruusun ansioristi (Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta, 2016)
 Suomen PEN Sananvapauspalkinto 2017
 Ennakkoluuloton edelläkävijä -palkinto (Suomen Punainen Risti, 2017)

Teoksia 
 
 Drake, Sunniva (red.): Postfeminism. Förlaget Draken 1991. ISBN 952-90-3201-3

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 
 
 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset feministit
Suomalaiset kirjastonhoitajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Yungangin luolat

Yungangin luolat () ovat muinaiset buddhalaiset temppeliluolat lähellä Datongin kaupunkia Shanxin maakunnassa. Ne ovat Longmenin ja Mogaon luolien ohella Kiinan kuuluisimpia muinaisia veistospaikkoja.

Luolat sijaitsevat Shilijoen laaksossa Wuzhouvuoriston juurella. Luolat rakennettiin pääasiassa 400-luvulla Pohjoisen Wei-dynastian hallitessa maata. Niiden loisto alkoi hiipua jo vuonna 494, kun keisarikunnan pääkaupunki siirrettiin Luoyangiin. Kaikkiaan alueella on 252 luolaa ja yli 50 000 buddhapatsasta ja pienoisveistosta. Korkeimmat patsaat ovat 17 metriä korkeita. Patsaat ovat saattaneet saada innoitusta Afganistanissa sijaitsevilta Bamiyanin patsailta. Monet Yungangin luolista ja patsaista ovat vaurioituneet eroosion ja ryöstelyn seurauksena. Unesco lisäsi Yungangin luolat maailmanperintöluetteloon vuonna 2001.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yungangin luolat UNESCOn sivuilla  
 Radio86.fi: Yungang - Buddhien mehiläiskennovuori
 Virtual Tour 

Arkeologiset kohteet Kiinassa
Kiinan buddhalaiset temppelit
Kiinan luolat
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Shanxi
FIBA

FIBA (Fédération internationale de basket-ball association) on kansainvälinen koripalloliitto.

FIBA laatii kansainvälisesti noudatettavat koripallosäännöt, määrittää varusteet ja tarvittavat toimitilat, säätelee pelaajien siirtymisiä, kontrolloi kansainvälistä tuomarointia sekä järjestää koripallon maailmanmestaruuskilpailut. Liittoon kuuluu nykyään yli 200 jäsenvaltiota ja ne on vuodesta 1989 järjestty viiteen maantieteelliseen alueeseen.

Liitto tunnettiin alkujaan nimellä Fédération Internationale de Basketball Amateur, mutta vuonna 1989 se pudotti sanan 'Amateur' ("amatööri") pois nimestään.

Historia 
Kansainvälinen koripalloliitto perustettiin Genevessä vuonna 1932. Tuolloin kahdeksan valtiota olivat mukana perustamassa FIBAa: Argentiina, Tšekkoslovakia, Kreikka, Italia, Latvia, Portugali, Romania sekä Sveitsi. Ensimmäistä kertaa laji oli mukana kesäolympialaisten ohjelmistossa vuoden 1936 olympialaisissa. Kisojen aikana koripallon keksijä James Naismith nimettiin liiton kunniapresidentiksi.

FIBA on järjestänyt miesten maailmanmestaruuskilpailuja vuodesta 1950 ja naisten vuodesta 1953. 

Vuonna 1989 FIBA salli ammattilaispelaajien osallistumisen olympialaisiin. 

FIBA avasi oman Hall of Fame -museonsa vuonna 2007 Espanjan Alcobendasissa ja liiton uusi päämaja avattiin sveitsiläisessä Miesissä vuonna 2013. Uutta päämajaa alettiin kutsua nimellä House of Basketball.

Presidentit

Komissiot 

 FIBA Africa
 FIBA Americas
 FIBA Asia
 FIBA Europe
 FIBA Oceania

Lähteet

Aiheesta muualla 
FIBA:n kotisivut

Koripallo
Kansainväliset urheilujärjestöt
Lore (Star Trek)

Lore oli androidi televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi. Lore on täysin identtinen ulkonäöltään "veljensä" Datan kanssa ja samoin kuin Dataa, myös Lorea esitti näyttelijä Brent Spiner.

Loren rakensi Noonien Soong ja tämän vaimo Juliana Soong Omicron Theta -tähdellä B-4:sen jälkeen ja ennen Dataa. Lorella oli yli-inhimilliset voimat sekä enemmän nopeutta ja älykkyyttä verrattuna ihmiseen. Hänen tunneohjelmansa oli myös hyvin kehittynyt, mutta tuntemattomasta syystä Lore alkoi osoittaa merkkejä henkisestä epätasapainosta, pahansuopuudesta sekä ylimielisyydestä ihmisiä kohtaan. Soongia vaadittiin sammuttamaan Lore, koska hän herätti pelkoa ihmisten parissa. Lore myöhemmin väitti heidän olleen kateellisia, koska pitivät häntä liian täydellisenä.

Jaksossa "Datalore" Data löysi Loren vuonna 2364 ja tohtori Beverly Crusher ryhmänsä kanssa kokosi hänet. Pian kuitenkin Loren mielenhäiriöt nousivat pintaan. Hän kytki Datan pois päältä ja esiintyen veljenään Lore yritti ottaa Enterprisen haltuunsa. Hänet kuitenkin sädetettiin avaruuteen ennen kuin hän ehti tappaa ketään.

Soong kutsui Datan Terlina III:seen jaksossa "Brother" antaakseen hänellä tunnesirun, jonka avulla hän voisi kokea samoja tunteita kuin ihmiset. Lorekin sai tietää kutsusta, tekeytyi Dataksi ja sai Soongin antamaan sirun hänelle. Sen jälkeen Lore hyökkäsi Soongin kimppuun ja pakeni.

Jaksossa "Descent" Loresta oli tullut Borgryhmän johtaja ja hän onnistui houkuttelemaan Datan puolelleen taistelemaan Liittoa vastaan. Borgit kuitenkin syrjäyttivät Loren ja tämä yritti paeta. Data kuitenkin seurasi häntä ja joutui ampumaan Lorea itsepuolustukseksi. Sen jälkeen Data sammutti hänet ja otti veljeltään tunnesirun. Tarkkaa tietoa Loren myöhemmistä vaiheista ei ole.

Aiheesta muualla 
 Lore Memory Alphan sivuilla

Star Trek -hahmot
Kuvitteelliset robotit

en:List of minor recurring characters in Star Trek: The Next Generation#Lore
Luhtala

Luhtala tarkoittaa seuraavia:

 Luhtala-Kivenmäki, alue Kuortaneella

Sukunimi
 Erkki Luhtala (1929–2011), taidemaalari
 Karri Luhtala, jazzpianisti ja säveltäjä
 Oiva Luhtala (1911–1977), näyttelijä
 Oiva Luhtala (1912–1993), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Reino Luhtala (1917–2005), Warelius-palkittu opetusneuvos
 Seppo Luhtala (1935–2015), juristi ja urheiluvaikuttaja
 Yvonne de Bruyn, aiemmin Yvonne de Bruyn-Luhtala (1934–2013), Miss Suomi 1954, kunnallispoliitikko.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Barry Humphries

John  Barry Humphries (s. 17. helmikuuta 1934 Kew, Melbourne, Victoria) on australialainen koomikko, satiirikko, näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja.

Parhaiten Humphries tunnetaan alter egoistaan Dame Edna Everagesta ja Les Pattersonista. Dame Edna on yksi maailman pitkäikäisimmistä komediahahmoista: kotirouva Moonee Pondsin esikaupunkialueelta sai lavadebyyttinsä Melbournessa joulukuussa 1955.

Humphries sairasti 1960- ja 1970-luvulla alkoholismia ja on sittemmin raitistunut. Humphriesilla on Aspergerin oireyhtymä.

Humphries on ollut naimisissa neljä kertaa. Hänellä on kahdesta liitosta yhteensä neljä lasta.

Humphries on nimitetty kunniatohtoriksi Griffith-yliopistossa ja Melbournen yliopistossa. Lisäksi hänelle on myönnetty seuraavat kunnianosoitukset:

  Australian ritarikunta (Australia, 1982)
  Satavuotisjuhlan mitali (Australia, 2001)
  Brittiläisen imperiumin ritarikunta (Iso-Britannia, 2007)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Dame Edna - virallinen kotisivu
 

Australialaiset näyttelijät
Australialaiset elokuvatuottajat
Australialaiset käsikirjoittajat
Koomikot
Autismin kirjon henkilöt
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Rotax 912

Rotax 912 on itävaltalaisen Rotaxin valmistama lentokonemoottori. Moottori on tyypiltään vapaastihengittävä, ilma- ja vesijäähdytteinen 4-sylinterinen mäntämoottori. Sitä käytetään erityisesti ultrakeveissä lentokoneissa.

Moottorista on neljä versiota:
 912A - EU:n Joint Aviation Authoritiesin hyväksymä, teho  80 hv
 912F - Yhdysvaltain FAA:n hyväksymä, 80 hv
 912S - FAA:n hyväksymä, 100 hv
 912UL - sertifiomaton 80 hv
 912ULS - sertifioimaton, 100 hv

Ensimmäiset Rotax 912:t olivat 80 hevosvoimaisia. Ensimmäisenä 912A tuli käyttöön Diamond Aircraftin Diamond DA20 A1 Katana-koneeseen.

Moottorin melutaso on huomattavasti alempi kuin aiempien lentomoottoreiden.

Tekniset tiedot (912 UL)
 Männän halkaisija: 79,5 mm
 Iskunpituus: 61 mm
 Tilavuus: 1211 cm³
 Puristussuhde: 9:1
 Pituus: 561 mm
 Leveys: 576 mm
 Massa: 60 kg
 Polttoaine: 90 oktaaninen bensiini
 Teho: 59,6 kW, kun kierrosluku on 5800 rpm

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Yhtiön sivusto 
FAA:n sertifikaatti E00051EN  
Bokserimoottorit -  Rotax
Bokserimoottorit
Lentokonemoottorit
Risto Näätänen

Risto Kalervo Näätänen (s. 14. kesäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen psykologi ja neurotieteen tutkija.

Henkilöhistoria
Näätäsen vanhemmat olivat professori Esko Näätänen ja Rauni Raudanjoki.

Näätänen löysi aivosähkökäyrästä poikkeavuusnegatiivisuus-aallon jolla on ollut huomattava merkitys aivojen tiedonkäsittelyn lainalaisuuksien tuntemisessa. Hän oli Helsingin yliopiston psykologian professori vuodet 1975–1998, mutta toimi Suomen Akatemian tutkimus- tai akatemiaprofessorina kaudet 1983–1988, 1988–1993, 1993–1998, 1998–2007. Näätäsen tutkimustuloksia on julkaistu muun muassa Nature- ja Science-lehdissä. Hänen tutkimustyönsä on vaikuttanut monitieteiseen perustutkimukseen ja psykologian alan sovelluksiin, esimerkkeinä lukivaikeuksien ja mielenterveyden hoito ja musiikin opetus.

Näätänen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1980. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1991 ja Venäjän tiedeakatemian jäsenyys vuodesta 1994. Akatemiaprofessori Näätänen palkittiin ensimmäisellä Suomen tiedepalkinnolla vuonna 1997. Elokuussa 2006 hänelle myönnettiin Psykologian varttuneen tutkijan palkinto Psykologia 2006 -kongressin avajaisissa Tampereella.

Näätäsen jäätyä eläkkeelle vuonna 2008 hän siirtyi Tarton yliopiston ja Århusin yliopiston vierailevaksi tutkijaksi. Hänellä on ollut professorin asema Tarton yliopistossa vuodesta 2007 lähtien.

Julkaisuja

Lähteet 
 Tampereen yliopiston tiedote 23.8.2006: "Psykologia-kongressi palkitsi kolme ansioitunutta tutkijaa ja opettajaa"

Viitteet

Aiheesta muualla 
Näätäsen sivu Highly Cited Researchers -sivustolla  

Suomalaiset psykologit
Suomalaiset neurotieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Akatemiaprofessorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Viitatuimmat tutkijat Clarivaten mukaan
Nyíregyháza

Nyíregyháza on Szabolcs-Szatmár-Beregin läänin pääkaupunki koillisessa Unkarissa. Kaupungin pinta-ala on 274,54 neliökilometriä ja väkiluku 117 597 (2009).

Ensimmäinen säilynyt maininta Nyíregyházasta on vuodelta 1209, jolloin kaupunki tunnettiin nimellä Nyír. 1400-luvun puolivälissä siellä oli noin neljäsataa asukasta. Kaupunki autioitui turkkilaisten suorittaman miehityksen aikana 1500-luvulla ja asutettiin uudelleen 1630–1640-luvuilla. 

Francis II Rákóczin johtaman itsenäisyyssodan jälkeen Nyíregyháza alkoi kasvaa, ja uusia siirtolaisia tuli varsinkin Slovakiasta. Kaupungista tuli vuonna 1876 Szabolcsin pääkaupunki, joka on nykyään osa laajempaa Szabolcs-Szatmár-Beregin lääniä. Ensimmäisen maailmansodan yhteydessä kaupunki oli kymmenen kuukauden ajan romanialaisen miehityksen alla.

Ystävyyskaupungit 
 St Albans (Yhdistynyt kuningaskunta) 
 Rzeszów (Puola)
 Iserlohn (Saksa)
 Kajaani (Suomi)
 Užhorod (Ukraina) 
 Satu Mare (Romania)
 Prešov (Slovakia)
 Qiryat Motzkin (Israel)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivu

Unkarin kaupungit
Puch

Puch oli Grazissa Itävallassa toiminut moottori- ja ajoneuvovalmistaja. Sen perusti vuonna 1889 Johann Puch ja se valmisti autoja, polkupyöriä, mopedeja ja moottoripyöriä. Suomessa Puch tunnetaan Tunturi-mopojen moottorinvalmistajana.

1980-luvun lopulla kova kilpailu vei Puchilta sen toimintaedellytykset itsenäisenä yrityksenä. Kaksipyöräisten tuotanto Grazissa lopetettiin 1987 raskaan uudelleenjärjestelyn seurauksena. Puchin moottoripyörät myytiin Vespaa valmistavalle Piaggiolle, joka valmistaa edelleen moottoripyöriä Puch-nimellä. Myös nelivetoisia ajoneuvoja ja niiden osia valmistava Steyr-Puch jatkaa toimintaansa Piaggion osana. Steyr-Puchin maastokuorma-auton Pinzgauerin valmistus on siirtynyt BAE Systemsille Isoon-Britanniaan.

Yhtiön ensimmäinen tehdas, ns. Einserwerk, Grazissa suljettiin 2000-luvun alussa ja sen historiallinen kokoonpanohalli suojeltiin. Puchin museo avattiin kokoonpanohallissa Grazin ollessa Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2003.

Aiheesta muualla 

Puch-moottoripyörät

Moottorivalmistajat
Itävaltaunkarilaiset yritykset
Itävaltalaiset yritykset
Kuilun partaalla (EP)


Kuilun partaalla on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2001. Levyltä löytyvä Tuomari Nurmio -cover ”On aika soittaa sinfonia” on alun perin julkaistu vuonna 2000 ilmestyneellä Tuomari Nurmio-tribuuttilevyllä Tuomarin todistajat.

EP nousi Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 18 viikkoa.

Kappaleet 
Sovitukset Petosalmi, Pohjolainen, Rautiainen, Rämö ja Ursin.

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – kitara, laulu
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Karri Rämö – kitara
 Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu
 Nils Ursin – basso

Muut 
 Tapio Wilska – murinalaulu (kappale 1)
 Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja
 Mika Jussila – masteroija
 Arto Revonkorpi – valokuvat

Lähteet 

Vuoden 2001 EP:t
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen albumit
Tuomo Valtosen tuottamat albumit