Tuomo Suntola

Tuomo Suntola (s. 1943 Tampere) on suomalainen fyysikko ja tekniikan tohtori, joka on tunnettu erityisesti atomikerroskasvatuksen (, aiemmin ) keksijänä ja kehittäjänä. Tästä kemian tekniikkaan liittyvästä keksinnöstä hänelle myönnettiin miljoonan euron suuruinen Millennium-palkinto toukokuussa 2018. Atomikerroskasvatus on mahdollistanut muun muassa aiempaa tehokkaammat, pienemmät ja pienienergisemmät mikroprosessorit sekä muistipiirit ja täten taskuun mahtuvat tietokoneet; älypuhelimet.

Opinnot ja työura
Suntola kävi koulua Turussa ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1962. Seuraavana vuonna hän ryhtyi opiskelemaan Teknillisessä korkeakoulussa. Hänen diplomityönsä (1967) käsitteli tutkapaikantimissa käytettyjä mikroaaltoalueen Schottky-diodeja. Jatko-opinnoissaan hän paneutui ohutkalvotekniikalla valmistettujen kytkinten toimintaperiaatteeseen ja valmistui vuonna 1971 aihepiiriin liittyvillä tutkimuksilla tekniikan lisensiaatiksi ja tohtoriksi. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu Electrical Conduction and Switching in Chalcogenide Thin Films. Suntola luennoi Tampereen teknillisessä korkeakoulussa (TTKK) puolijohdefysiikkaa vuosina 1972–1978 ja on toiminut saman yliopiston fysiikan dosenttina vuodesta 1975.

Suntola työskenteli perustutkintonsa jälkeen tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa ja VTT:ssa vuosina 1968–1973. Keskeisen osan hänen työtään muodosti Vaisala Oyj:lle tilaustutkimuksena suunnitellun Humicap-kosteusanturin kapasitiivisen mittauselementin kehittäminen 1970-luvun alkuvuosina. Hän siirtyi kutsuttuna Instrumentarium Oy:n ja Oy Lohja Ab:n palvelukseen (1974–1987). Hän esitteli vuonna 1974 atomikerroskasvatuksen (ALD < ) periaatteet ja kehitti menetelmän käytännön soveltamiseen eli ohutkalvojen valmistukseen sopivia ALD-reaktorilaitteita. Hän kehitti työtovereineen elektroluminenssinäyttöjä. Suntola toimi tämän jälkeen Mikrokemia Oy:n toimitusjohtajana (1987–1997) ja oli pääasiantuntijana Fortum Oyj:ssä (1997–2003). Suntola siirtyi eläkkeelle vuoden 2004 alussa. Monet Suntolan tekemistä keksinnöistä on  patentoitu. 

Työnsä ohella hän on ollut muun muassa hallituksen varajäsenenä Tekniikan edistämissäätiössä sekä World Energy Councilin (WEC) työryhmän ”Energy Technologies for the 21st century” jäsen vuosina 2003–2004. Eläkkeellä ollessaan hän on toiminut muun muassa Picosun Oy:n hallituksen jäsenenä.

Suntolan teknologisen työn aihepiireihin ovat kuuluneet myös aurinkokennot, pintakemia, energia ja ilmasto, maapallon energiavarat, uusiutuva energia ja maapallon CO2-tasapaino.

Dynaamisen universumin teoria 

Teknologisen työnsä ohella Suntola on opiskeluajoistaan lähtien pohtinut luonnontieteiden perusteita ja tieteellistä todellisuuskuvaa, mikä vuonna 1995 johti dynaamisen universumin teorian syntyyn. Teoria esiteltiin ensi kertaa Luonnonfilosofian seuran tilaisuudessa vuonna 1998, ja se on esitetty kirjassa The Dynamic Universe.

Suntolan mukaan dynaamisen universumin teoria on suhteellisuusteorialle vaihtoehtoinen teoria, joka ei edellytä pimeää ainetta, pimeää energiaa, eikä erillistä kaiken teoriaa kvanttimekaniikan ja ja muun fysiikan teorian kytkemiseksi toisiinsa. Ajan ja etäisyyden suhteellisuus ilmaistaan teoriassa paikallisesti käytettävissä olevalla energian avulla, mikä Suntolan mukaan mahdollistaa ajan ja liikkeen absoluuttisen käsitteen suhteellisen käsitteen sijaan. Teoriaa ei kuitenkaan ole julkaistu vertaisarvioiduissa tieteellisissä julkaisuissa, eivätkä suomalaiset kosmologit ole lähteneet mukaan teoriaa koskevaan keskusteluun muutoin kuin kommentoimalla suhteellisuusteorian kieltämistä ilmiönä yleisellä tasolla.

Suntola toimi Luonnonfilosofian seuran hallituksen jäsenenä vuosina 2007–2010 ja puheenjohtajana vuosina 2015–2017. Vuodesta 2008 lähtien hän on toiminut Physics Foundations Society’n puheenjohtajana. Suntola on käsitellyt fysiikan kehitystä antiikista dynaamisen universumin teoriaan asti kirjassaan Tieteen lyhyt historia.

Tunnustuksia ja palkintoja 

Suntola on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen (1983–). Tekniikan Akatemia -säätiön jakaman ja Suomen valtion kustantaman Millennium-teknologiapalkinnon Suntola sai vuonna 2018.

 Keksintösäätiön tunnustuspalkinto kosteusanturista vuonna 1978
 Sähköteollisuusliitto SETELIn tunnustuspalkinto elektroluminenssinäyttöjen kehitystyöstä vuonna 1980
 Outstanding Paper Award for Atomic Layer Epitaxy for Producing EL Thin Films, granted by the Society for Information Displays (SID), Yhdysvallat, 1980
 Tekniikan edistämissäätiön kunniapalkinto elektroluminenssinäyttöjen ja niiden valmistustekniikan kehittämisestä vuonna 1981
 Suomen Teknillisen Seuran (nykyinen Tekniikan Akateemisten Liiton) ja Tekniska Föreningen i Finland:in Suomalainen Insinöörityö 1985 palkinto elektroluminenssinäyttöjen kehityksestä.
 Suomen Leijonan 1. luokan ritarimerkki 2001
 European SEMI Award 2004, Semicon Europe 2004, München.
 Millennium-palkinto 2018

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YLE Areena: Tiedeykkonen, Millennium-palkinto 2018: Tuomo Suntolan nerokas ALD mahdollisti nykyiset mikroprosessorit
 Tuomo Suntola, Jorma Antson Method for producing compound thin films, Patent US4058430A, 29.11.1974
 Tuomo Suntola (sivulla linkkejä Youtube-videoihin)  (spectroom.com)
 Physics Foundations Society
 YLE Areena: Juuso Pekkinen, "Tuomo Suntola ja dynaamisen universumin teoria", 29.5.2018
 Tuomo Suntola: Dynaaminen Universumi 1/2 (VIDEO - YouTube, 19.02.2019)
 Tuomo Suntola: Dynaaminen Universumi 2/2 (VIDEO - YouTube, 05.03.2019)
 The Dynamic Universe , ISBN 978-952-68101-2-6 (Verkkoversio)
 Tieteen lyhyt historia, Tuomo Suntola, Physics Foundations Society ja Luonnonfilosofian seura, Kolmas, täydennetty painos, ISBN 978-952-68101-4-0 (Verkkoversio)

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset fyysikot
Suomalaiset keksijät
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt