Saamelainen kulttuuri

Saamelainen kulttuuri sisältää saamelaisten henkisen ja aineellisen kulttuurin. Luonto on ollut saamelaisille aina aineellisen ja henkisen kulttuurin lähtökohta ja erityisluonne. Saamelaiskulttuurissa on sisäisiä eroavaisuuksia, jotka johtuvat saamelaisten asuinalueen eri seutujen luonnonmaisemien eroista.

Saamelaiskulttuurin peruspiirteet alkoivat muodostua 1300-luvulla ja varsinainen saamelaisidentiteetti syntyi viimeisten vuosikymmenten aikana. Saamelaiskulttuuri on kokenut renessanssin 1960-luvun lopulta alkaen, jolloin alkoivat muotoutua uudenlainen saamelaisten politiikka, tiedotusvälineet ja taide. Saamelaisuutta alettiin kehittää 1970-luvulla uuteen suuntaan, jossa vanhat perinteet yhdistyvät uuden ajan vaikutteisiin ja näkemyksiin. 1970-luvun tapahtumia kutsutaan saamelaisten kansalliseksi heräämiseksi.

Kielet

Osana saamelaisten kansallisen heräämisen ansioista kuuluu muun muassa saamenkielten saaminen alkuopetuskieleksi saamelaisalueella. Esimerkiksi Inarin kunnassa alkuopetusta annetaan suomen lisäksi pohjois-, inarin- ja koltansaamen kielillä. Ylioppilaskirjoituksissa voidaan kirjoittaa pohjois- ja inarinsaame paitsi vieraana myös äidinkielenä. Inarinsaamen ja koltansaamen opetuksessa kangertaa rahoituksen puute.

Saamenpuku

Saamelaisista kansallisista tunnuksista näkyvin on saamenpuku. Se on alkuperältään kansanpuku, jonka käyttö ei ole missään historian vaiheessa katkennut. Nykyisin saamelaispuku on muuttumassa käyttöpuvusta juhlapuvuksi. Suomessa puvusta on käytössä viisi päämallia: Enontekiön, Inarin, Tenon, Vuotson ja kolttien puku. Norjassa ja Ruotsissa saamenpukua käyttävät vain saamelaiset. Suomessa myös muut kuin saamelaiset ovat käyttäneet pukuja tai niiden jäljitelmiä matkailuun liittyvässä liiketoiminnassa, mitä on arvosteltu

Ruokakulttuuri

Saamelainen keittiö on perustunut ennen kaikkea poronhoitoon ja kalastukseen sekä marjojen keräilyyn.

Musiikki
Perinteiseen saamelaiseen musiikkiin kuuluu joiku-laulanta. Saamelaisia nykymuusikoita ja yhtyeitä ovat muun muassa Adjágas, Amoc, Niiles-Jouni Aikio, Angelit, Mari Boine, Sofia Jannok, Jiella, Wimme Saari, Tiina Sanila, SomBy, Transjoik, Niko Valkeapää, Nils-Aslak Valkeapää ja Vilddas. Vuodesta 1990 alkaen on järjestetty vuosittain laulu- ja joikukilpailu Sámi Grand Prix.

Kirjallisuus
Saamelaiskirjailijoita ovat esimerkiksi Suomesta Marjut Aikio, Matti Aikio, Rauna Paadar-Leivo ja Kirsti Paltto. Kirsti Palton Voijaa minun poroni (1987) oli vuonna 1986 ehdokkaana Finlandia-palkinnon saajaksi. Nils-Aslak Valkeapään teos Aurinko, isäni (1988) sai Pohjoismaiden kirjallisuuspalkinnon vuonna 1991.

Elokuva
Saamelainen elokuva nousi vuonna 1987, kun norjalainen Nils Gaup ohjasi elokuvan Tiennäyttäjä. Tiennäyttäjän jälkeen on ilmestynyt vain yksi saamenkielinen täyspitkä elokuva: Paul-Anders Simman elokuva Sagojogan ministeri (1997). 

Alkuperäiskansojen Skábmagovat-elokuvajuhla järjestetään Inarissa ja järjestäjinä on useita saamelaiskulttuuriin liittyviä tahoja, kuten Saamelaistaiteen tuki -yhdistys.

Saamelaisuutta on käsitelty myös esimerkiksi elokuvassa Skierri – vaivaiskoivujen maa.

Televisio ja radio
Suomessa Yleisradion radiokanaviin kuuluu Yle Sámi Radio. Ylellä on television puolella esitetty saamenkielistä viihde- ja komediasarjaa Märät säpikkäät vuosina 2012-2013. Pohjoissaamenkielistä Ođđasat-uutisohjelmaa esitetään Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Vuodesta 2013 lähtien Ylellä on ollut myös omat saamenkieliset Yle Ođđasat -televisiouutiset.

Katso myös 
 Beaivváš Sámi Teáhter
 Riddu Riđđu
 Siida
 Saamelainen muinaisusko

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 
 
 
 
 , 2. päivitetty laitos 2015 (ISBN 978-952-5343-51-0)

Aiheesta muualla

 Kotimaa24: Saamelainen kulttuuri elää elinkeinon ja kielen kautta .
 Saamelainen Oula Aikio uskaltaa puhua kulttuurinsa menetyksistä. Ylen Elävä arkisto.