joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Imatu järv

Imatu järv (myös Immatu järv) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa Imatun kylässä sijaitseva suojärvi.

Maantietoa 
Suojärven pinta-ala on 28 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvi sijaitsee Ristikivi soon pohjoislaidalla, jota kutsutaan myös nimellä Järve soo. Järven lounaispuolisko on suomaata ja muu osa metsämaata. Järvi on luodattu. Se on 2,0 metriä syvä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 1,7 metriä. Se on tämän tiedon valossa tasapohjainen järvi. Järven tilavuus on laskettu kertomalla sen keskisyvyys pinta-alalla, jolloin tilavuudeksi on saatu 0,00048 kuutiokilometriä eli 0,48 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä. Suuri osa rantaviivasta on metsää, mutta siitä osa on avosuota tai rämettä. Järvi on autio eikä sinne johda tietä. Lähin tie ohittaa sen lähes 700 metrin päästä idässä.

Järven luokittelu ja luontoarvoja 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (). Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi (, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.

Järven vedenväri on punertavan ruskea ja sen näkösyvyys on 1,1 metriä. Järven pohja on mutaa eikä vesikasvillisuutta ole paljon. Järven veden vaihtuvuudeksi on määritetty kolme kertaa vuodessa eli veden keskimääräinen viipymä on 4 kuukautta. Vesi sekoittuu hyvin pohjaa myöten ja sen vesi lämpenee kesäisin jopa yli 21 astetta. Silloin voi esiintyä leväkukintoja. Järvessä elää ainakin hauki ja ahven.

Vesistösuhteita 
Imatu järv kuuluu Alajõen valuma-alueeseen. Siihen laskee kolme kuivatusojaa suolta tai ympäröivästä metsästä. Järven valuma-alueen laajuus on vain 4,9 neliökilometriä. Sen laskuoja alkaa itärannasta ja se yhtyy 600 metrin päässä Imatu ojaan. Oja on varsin pitkä Alajõen sivuoja ja se yhtyy pääuomaan Pootsikun kylän lähellä kahdeksan kilometriä joensuusta ylöspäin. Järven vedenpinnan keskikorkeus on 44,5 metriä mpy.

Huomautuksia

Lähteet 

Alutaguse
Alajõen valuma-alue
Itä-Virumaan järvet
Virun alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Inni järv

Inni järv (myös Kopsujärv) on Virossa Otepään maalaiskunnassa Valgamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 25 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järven ympäristössä on kumuilevaa maastoa. Saaria on vain yksi, joka on Kivisar ja sen pinta-ala on 4 aaria. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 140,0 m mpy. Järven valuma-alueen laajuus on 1,0 neliökilometriä, koska siihen ei laske montakaan ojaa. Sen laskuoja lähtee pohjoisrannasta ja se yhtyy muutaman kilometrin jälkeen Väike Emajõgeen Sakssoon kohdalla.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys 9,2 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000906 kuutiokilometriä eli 0,906 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannoille on rakennettu kymmenen asuintaloa. Järven itäpuolelta sen ohittaa Otepäästä alkava ja Tatraan ja Sangasteen kulkeva maantie 46.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehemeävetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, PE). Silloin veden kalkkipitoisuus on vähäinen, mutta veden ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Lähteet 

Valgamaan järvet
Võrtsjärven alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Võrtsjärven valuma-alue
Ratva järv

Ratva järv  on Virossa Alutagusen kunnassa Itä-Virumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 25 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Metsäjärvi sijaitsee Ratvan raban koillispäässä. Sillä on yksi soistunut saari, jonka pinta-ala on 0,48 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 55,0 m mpy. Järven valuma-alueen laajuus on 8,5 neliökilometriä, johon sisältyy sitä ympäröivää suota.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on metrin verran ja suurin syvyys 1,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00025 kuutiokilometriä eli 0,25 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Järveen ei ole kartan mukaan johdettu suo-ojia eikä sillä ole laskuojaa. Se on autio eikä sinne johda tietä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi  (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.

Lähteet 

Alutaguse
Itä-Virumaan järvet
Virun alavesistöalue
Viron Suomenlahden rannikon valuma-alue
Botin luomat artikkelit
Kaarnajärv

Kaarnajärv (myös Kaarna järv) on Virossa Otepään maalaiskunnassa Valgamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 25 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvi sijaitsee 1,5 kilometriä Otepäästä itään. Saaria on kaksi, joista toinen Kivisaar on pelkkä luoto ja toisen Kaarna saaren läpimitta on 120 metriä ja pinta-ala 0,9 hehtaaria. Kummatkin saaret ovat autiot. Järven vedenpinnan korkeus on keskimäärin 120,0 m mpy. Järven läpi laskee Kaarnaoja, joka lähtee järven pohjoisrannasta ja laskee heti viereiseen Lüüsjärveen ja jatkaa Otepään pohjoispuolella kohti Elva jõgea, johon se yhtyy viiden kilometrin päässä. Järven itärantaan Veskikäärin lahteen laskee Puurakese oja, joka virtaa Porisoon kautta, ja joka tuo monien lampien vedet. Samaan lahteen laskee Piikuse järven laskuoja, jonka kautta laskee monen pikkulammen vedet. Järven valuma-alueen laajuus on 10 neliökilometriä.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys 4,3 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00072 kuutiokilometriä eli 0,72 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja se on peltomaiden ja niittyjen ympäröimä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta.

Lähteet 

Valgamaan järvet
Peipsijärven alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Elva jõen valuma-alue
Russ Blinco

Russell Percy Blinco (12. maaliskuuta 1906 – 28. kesäkuuta 1982 oli kanadalainen NHL:n alkuaikojen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän aloitti pelaajauransa paikallisessa Grande-Mere Maroonsissa kaudella 1928–29. Sieltä hän siirtyi seuraavaksi talveksi USAHA:n Brooklyn Crescentsin joukkueeseen New Yorkiin. 1932–33 talven hän pelasi IHL:n Windsor Bulldogsin riveissä sekä jonkin aikaa Canadian-American Hockey Leaguen Springfield Indiansin riveissä. Seuraavalla kaudella hän ehti tehdä 11 pistettä 16 ottelussa Bulldogsille ennen kuin teki NHL-sopimuksen Montreal Maroonsin joukkueeseen. Ensimmäisellä kaudellaan NHL:ssa hän saalisti 23 pistettä pelaamassaan 31 ottelussa. Kaudella 1934–35 Blinco voitti Maroonsien riveissä Stanley Cupin. 1937 hän pelasi Montreal All Starsin riveissä NHL All Stars joukkuetta vastaan Howie Morenz Memorial Gamessa. Ottelu pelattiin juuri ennen kauden 1937–38 alkua. Kaikkiaan Blinco ehti pelata viisi kautta Montrealissa ennen siirtymistään Chicago Blackhawksin riveihin. Montreal Maroons luopui Blincon lisäksi Baldy Northcottista ja Earl Robinsonista ja sai vastineeksi Chicagolta 30.000 dollaria käteistä rahaa. Kausi Chicagossa jäi Blincon uran viimeiseksi. Blinco oli myös ensimmäinen pelaaja, joka käytti pelatessaan silmälaseja.
Blinco valittiin 1934 vuoden tulokkaaksi toisena pelaajana NHL:n historiassa.

Saavutukset 
 Stanley Cupin voitto 1935
 Vuoden tulokas 1934
 Howie Morenz Memorial Game

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Tabina järv

Tabina järv  on Virossa Võrun kunnassa Võrumaalla sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järvialueen pinta-ala on 33,1 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee alavassa ja tasaisessa laaksossa, jossa järveä ympäröi laaja ruovikko. Järven vesiala, jonka suuruus on vain 22,4 hehtaaria, on pirstoutunut saarimaisten alueiden ympärille. Saarimaisia alueita on vähintään neljä ja niiden yhteinen pinta-ala on 10,7 hehtaaria. Järven vedenpinnan korkeus on keskimäärin 65,0 m mpy., mutta se vaihtelee vuodenaikojen mukaan.

Järven rantaviivan pituus on 8,4 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa ruovikkoa. Eteläranta kohoaa Tabina mäeksi Tabinan kylässä, joka sijaitsee järven eteläpuolelta ohittavan maantientien varrella. Kylän laajat pellot laskevat etelärinteitä alas järvelle. Järven pohjoispuolella jyrkimmät rinteet sijaitsevat 300 metrin päässä rannasta. Siellä aukeaa laaja metsäalue. Järven rannat ovat yhtä taloa lukuun ottamatta autiot eikä sinne johda tietä.

Luontoarvoja 
Tabina järv on eräs Vörumaan antoisimpia lintujärviä, jossa voi tarkkailla lintuja rantoja kiertelemällä tai soutaen. Järvellä pesii uikkuja, sotkia, kaulushaikara, jalohaikara, yölaulajia ja mustatiirojen yhdyskunta.

Vesistösuhteita 
Tabina järv kuuluu Korgõsilla ojan valuma-alueeseen, jossa Korgõsilla oja on Piusa jõen sivu-uoma. Piusa jõgi laskee Pihkovanjärven eteläosaan, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Tabina järven läpi virtaa Korgõsilla eli Raagsilla oja, joka yhtyy 2,5 kilometrin päässä Piusa jõgeen noin 60 kilometriä Pihkovanjärven rannassa sijaitsevasta joensuusta. Tabina järv on Korgõsilla ojan läpivirtausjärvi, jolla ei ole kartan mukaan muita merkittäviä tulo-ojia.

Huomautuksia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tabina järv, estbirding 

Võrun kunta
Võrumaan järvet
Peipsijärven alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Korgõsilla ojan valuma-alue
Karula järv

Karula järv (myös Uue-Võidu järv) on Virossa Viljandin kunnassa pari kilometriä Viljandista Viljandimaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 22 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvi sijaitsee pari kilometriä Viljandin taajama-alueesta pohjoiseen. Alue järven ympäriltä on peltomaata, mutta järven rantojen rinteet ovat metsämaata tai niittyä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 70,0 m mpy. Järven läpi virtaa Uueveski oja, joka alkaa Võistre järvestä ja joka yhtyy Tänassilma jõgeen Viljandin taajama-alueen itäpuolella. Järveen laskee vain muutama lyhyt pelto-oja, mutta Uueveski oja takia sen Järven valuma-alueen laajuus on 32,2 neliökilometriä.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys 15 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0011 kuutiokilometriä eli 1,1 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä ja sen rannalle on rakennettu neljä asuntoa ja rineteeseen pienei asuinalue. Järven itäpuolella sijaitsee Karulan kylä ja sen länsipuolella kulkee pohjoiseen maantie 50.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Lähteet 

Viljandin kunta
Viljandimaan järvet
Pärnun alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Maalaht

Maalaht  on Virossa Viinistun kylässä Kuusalussa Harjumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvi on entinen merestä kuroutunut merenlahti, joka on eriytynyt viereisestä entisestä lahdesta Ulgulaht. Järveen on johdettu vain yksi oja ja sen laskuoja Maajooma laskee Ulgulahteen, jonka laskuoja Ulgjooma laskee Suomenlahteen. Järven vedenpinnan korkeus on keskimäärin 2,5 m mpy. Järven suurin syvyys on 0,5 metriä. Järven rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa ruovikkoa ja rantaniittyä. Viereinen kylä sijaitsee järven ja Suomenlahden välisellä kannaksella.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi luokitellaan limnologisesti dystrofiseksi järveksi, jos järven vedessä on korkea humuspitoisuus (, DY). Tällainen järvi sijaitsee usein suon äärellä ja järveen laskee humuspitoista suovettä, joka laskee samalla veden happamuuden alhaiselle tasolle (pH on alle 7).

Lähteet 

Harjumaan järvet
Virun alavesistöalue
Viron Suomenlahden rannikon valuma-alue
Botin luomat artikkelit
Puhatu järv

Puhatu järv (myös Puhato järv, Suur Pühatu järv) on Virossa Puhatun kylässä Alutagusen kunnassa Itä-Virumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee laajan Puhatu soon eteläosassa. Järveen ei ole johdettu tulo-ojia, mutta sen suoraksi kaivettu laskuoja laskee Korponi järven läpi Martiska järveen, josta vedet jatkavat toista ojaa myöten etelään yhtyen sitten Puhatu ojaan. Oja yhtyvät ensin Poruni jõgeen, joka yhtyy Narvanjokeen. Järven valuma-alueen laajuus on 4,8 neliökilometriä. Järvi kuuluu Narvanjoen lähialueessa Poruni jõen valuma-alueeseen.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2 metriä ja suurin syvyys 3 metriä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 40,0 m mpy. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00041 kuutiokilometriä eli 0,41 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen rannat ovat pelkkää suota. Järvi on autio eikä sinne johda tietä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi  (, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.

Lähteet 

Alutaguse
Itä-Virumaan järvet
Virun alavesistöalue
Narvanjoen alue
Botin luomat artikkelit
Saka järv

Saka järv (myös Sokajärv) on Virossa Kihelkonnan maalaiskunnassa Saarenmaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 20 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee Killatu järven eteläpuolella noin 150 metrin etäisyydellä. Järvien väliin jää kannas, jota kutsutaan nimellä Portsik. Järven itäpuolelle jää pieniä lampia, joista suurimman nimi on Pardikael. Järvessä on yli neljä saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Saaret ovat matalia ruokosaaria. Järveen ei johda tulo-ojia eikä sillä ole myöskään laskuojaa. Järven valuma-alueen laajuus on 1,4 neliökilometriä.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on metrin ja sen suurin syvyys kaksi metriä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 3,0 metriä mpy. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00020 kuutiokilometriä eli 0,20 miljoonaa kuutiokilometriä . Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä, joka on autio ja tietön

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen ().

Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.

Lähteet 

Saarenmaan järvet
Läänesaarten alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Kääriku järv

Kääriku järv (myös Lendri järv tai Käärike järv) on Virossa Otepään maalaiskunnassa Valgamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 20 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Se sijaitsee Otepäästä kahdeksan kilometriä etelään. Järveen laskee vain pieniä ojia. Sen valuma-alueen laajuus on 4,8 neliökilometriä. Järven laskuoja on kartasta vaikea nimetä, sillä se vaikuttaa kulkevan osittain maan alla. Yksi luonteva reitti laskee viereiseen Tornijärveen. Järvi sisältyy Väike Emajõen valuma-alueeseen.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys 5,9 metriä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 127,5 metriä mpy. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00052 kuutiokilometriä eli 0,52 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi suota ja metsää. Järven länsipuolella sijaitsee viljeltäviä peltoja sekä maatiloja. Etelärannalla on urheilukenttä sekä uimaranta laitureineen.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Lähteet 

Valgamaan järvet
Võrtsjärven alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Võrtsjärven valuma-alue
Päidre järv

Päidre järv (myös Tagametsa järv) on Virossa Viljandimaalla ja Pärnumaalla Hallisten ja Pärnun kuntien välisellä rajalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 22  hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on etelässä lahti, joka jää pitkä niemen eteläpuolelle. Sen laskee useita ympäristöön kaivettua kuivatusojaa. Järven valuma-alueen laajuus on 16,9 neliökilometriä. Järven läpi virtaa Päidre oja, joka saa alkunsa Päidren kylästä. Se yhtyy lounaassa Kõpu jõgeen.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja suurin syvyys 3,6 metriä. 
Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 50,0 m mpy. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00054 kuutiokilometriä eli 0,54 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä. Järvi on autio eikä sinne johda tietä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Lähteet 

Viljandimaan järvet
Pärnumaan järvet
Pärnun alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Niilo Kemppe

Niilo Johannes Kemppe (s. 16. tammikuuta 1956 Kemi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti uransa aikana Oulun Jyryä, Oulun NMKY:tä, Veitsiluodon Kisaveikkoja sekä Turun Tovereita ja hänen valmentajanaan toimi Risto Lindström.

Aikuisten SM-kisoista Kemppe saavutti kultaa maratonilta vuonna 1982. Lisäksi hän oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa 4 x 800 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 1981 ja 4 x 1 500 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1981. Virallisiin kilpailuihin Kemppe ei ole osallistunut vuoden 1986 jälkeen.

Lähteet 

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Rakkautta Karibialla

Rakkautta Karibialla (Coupled) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa Fox-kanavalla vuonna 2016. Sarjassa joukko nuoria miehiä ja naisia etsivät itselleen kumppania Karibian Anguillalla.  Ohjelmaa juontaa näyttelijä Terrence J. Sarja jäi yhden tuotantokauden mittaiseksi.

Suomessa Sub alkoi esittää sarjaa 15. elokuuta 2017.

Juoni 
Karibian saarella on 12 naista, jotka etsivät sitä oikeaa. Sinkkumiehet saapuvat paikalle yksitellen tavatakseen kunkin naisen erikseen kasvokkain. Ensikohtaamisen jälkeen naiset päättävät, haluavatko he jatkaa tapailua. Jos nainen poistuu vasemmalle, hän ei halua enää tavata miestä, kun taas kiinnostuneet naiset kulkevat oikealle (perustuen deittisovellus Tinderiin).

Suhteissa valta vaihtuu nopeasti, ja sen jälkeen on miehen vuoro valita kaksi hänestä kiinnostunutta naista, joiden kanssa hän haluaa tehdä lähempää tuttavuutta. Vuorokauden jälkeen miehen on päätettävä kummalle hän antaa pakit, jolloin toisen naisen on palattava odottamaan seuraavaa miestä. Ohjelman aikana muodostuu useita pareja ja lopulta he itse päättävät suhteensa jatkosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Ihmissuhdeohjelmat
Foxin televisio-ohjelmat
Ottaaks’ päähän?

Ottaaks’ päähän? (What’s Up, Doc?) on Peter Bogdanovichin ohjaama yhdysvaltalainen screwballkomedia, jonka pääosissa näyttelevät Barbra Streisand, Ryan O’Neal, Madeline Kahn ja Kenneth Mars. Bogdanovich on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Buck Henryn, David Newmanin ja Robert Bentonin kanssa ja toiminut sen tuottajana.

Elokuva pyrkii olemaan kunnianosoitus 1930-luvun screwballkomedioille kuten Hätä ei lue lakia. Elokuvan nimi viittaa Väiski Vemmelsääri -animaatioihin.

Juoni 
Neljä samanlaista mutta aivan erisisältöistä laukkua päätyy samaan hotelliin San Franciscossa ja joutuu jokainen väärälle omistajalle, mistä seuraa monenlaisia sekaannuksia.

Vastaanotto 
Tuotantokustannuksiltaan vain neljä miljoonaa dollaria maksanut elokuva nousi Yhdysvalloissa vuoden 1972 kolmanneksi katsotuimmaksi ja sai 66 miljoonan dollarin lipputulot. Sen VHS-vuokravideojulkaisu vuonna 1982 tuotti 28,5 miljoonaa dollaria. 

Euroopassa Ottaaks’ päähän? sai muun muassa Espanjassa ja Saksassa kolme miljoonaa katsojaa. Suomessakin se oli vuoden 1972 yhdeksänneksi katsotuin elokuva 170 819 katsojallaan.

American Film Institute valitsi satavuotisjuhliensa yhteydessä elokuvan sekä sadan hauskimman komedian että sadan romanttisimman elokuvan listalleen. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2017 myös BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi sen kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1972 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Warner Brosin elokuvat
Tunturimaarianheinä

Tunturimaarianheinä (Hierochloë alpina) on monivuotinen mätästävä heinälaji maarianheinien suvussa.

Ulkonäkö 
Tunturimaarianheinä kasvaa 20–35 senttimetriä korkeaksi. Korsi on pysty ja kalju, 2–4-lehtinen. Lehdet ovat vuorottain, ruodittomat, tupelliset ja vartta lyhyemmät. Tyvitupet ovat ruskeat tai violetit. Kukkivien versojen lehtilavat ovat lyhyitä, kukattomien pitkiä. Ylin lehtilapa on 3–8 millimetriä pitkä. Lehtilapa on sisäänkiertynyt ja päältä tiheään lyhytkarvainen. Kieleke on pieni, 0,5–1,5 mm pitkä. Kukinto on 2–5 cm pitkä, tiheä ja ruskeanvioletti röyhy. Tähkylät ovat 3–5 mm pitkät, linssimäiset, kiiltävän ruskeat ja kolmikukkaiset (kaksi alinta hedekukkia ja ylin kukka kaksineuvoinen). Kaleet ovat tähkylän pituiset, ulkohelve on syvään lovipäinen ja karvainen. Vihneet lähtevät läheltä ulkohelpeen tyveä ja ovat eripituiset, pitempi on 5–9 mm pitkä. Tunturimaarianheinän hedelmä on jyvä. Heinä kukkii Suomessa heinä–elokuussa.

Elinympäristö 
Tunturimaarianheinä esiintyy Suomessa harvinaisena vain pohjoisimmassa Lapissa. Se kasvaa tuntureitten lakiosissa tuulenpieksämillä, harjanteilla, kallioilla ja kankailla, missä on talvisin niukasti lunta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Tunturimaarianheinän levinneisyys Suomessa.

Maarianheinät
The Late Late Show with James Corden

The Late Late Show with James Corden on yhdysvaltalainen myöhäisillan talk show -ohjelma, jota juontaa brittikoomikko James Corden. Kyseessä on neljäs versio The Late Late Show -ohjelmaformaatista.

The Late Late Show with James Corden alkoi CBS-kanavalla 23. maaliskuuta 2015, korvaten The Late Late Show with Craig Ferguson -ohjelman. Ohjelmaa esitetään Yhdysvalloissa myöhäisillassa maanantaista perjantaihin joka ilta. Suomessa Yle TV2 aloitti ohjelman esittämisen 24. kesäkuuta 2017. Suomessa sarjaa näytetään keskiviikosta lauantaihin kello 22 kahden vuorokauden viiveellä Yhdysvaltojen ensiesityksestä.

Ohjelmassa on oma livebändi, jota johtaa Reggie Watts.

Show'n kaikissa jaksoissa on mukana tähtivieraita, musiikkiesityksiä ja sketsejä. Show'n kruununjalokiveksi on noussut Cordenin ideoima "Carpool Karaoke". Osiossa toinen toistaan isommat tähdet astuvat isännän auton kyytiin laulamaan karaokena omia biisejään ja heittämään huulta. Corden sai idean George Michaelin oltua hänen kyydissään Cordenin laitettua musiikkia soimaan ja laulettuaan kappaleen mukana. Michael ryhtyi laulamaan Cordenin mukana. Ensimmäiseen varsinaiseen Carpool Karaokeen suostui Mariah Carey huonosti nukutun yön jälkeen tietämättä etukäteen minkälaisesta asiasta oli kyse ja oliko hänen tarkoitus edes laulaa siinä.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset keskusteluohjelmat
CBS:n televisio-ohjelmat
Heikki Ranta

Heikki Ranta (s. 1986 Keminmaa) on suomalainen näyttelijä. Päärooli Kirkana Helsingin Kaupunginteatterin musikaalissa keväällä 2017 on hänen merkittävimpiään. Syksystä 2017 alkaen hän oli kiinnitettynä Helsingin Kaupunginteatterin näyttelijäksi toukokuuhun 2019 saakka. Ranta valittiin opiskelemaan Teatterikorkeakouluun neljännellä yrittämällä vuonna 2012, ja hän valmistui koulusta näyttelijäksi keväällä 2017. Ennen näyttelijäopintojaan Ranta on valmistunut datanomiksi.

Teatterin lisäksi Ranta on näytellyt muun muassa elokuvassa Elokuu (2011) sekä televisiosarjoissa Sorjonen ja Rantabaari. Syksyllä 2017 hän oli mukana Punk’d Suomi -sarjassa, jossa vedätettiin suomalaisia julkisuuden henkilöitä. Keväällä 2020 Ranta oli mukana Putouksen 12. kaudella. Ranta oli mukana myös ohjelman tammikuussa 2021 alkaneella 13. kaudella.

Ranta sai Anna-nimisen naisen kanssa heinäkuussa 2020 tyttölapsen ja maaliskuussa 2022 toisen lapsen.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Heikki Ranta suomalaisen teatterin Ilona-tietopankissa

Elävät henkilöt
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1986 syntyneet
Dahongpao

Dahongpao (, Wǔ Yí Dà Hóng Páo, ’Suuri punainen viitta’) on tummaa, legendaarista kiinalaista  Wulong-teetä, jota tuotetaan pieniä määriä Wuyi-vuorella Nanpingin prefektuuritason kaupungissa Fujianin maakunnassa.

Dahongpao luetaan Kiinan kymmenen arvostetuimman teen joukkoon. Jotkut Dahongpaon teepensaat ovat erityisasemassa. Esimerkiksi kuutta, jo Kiinan keisareille teetä tuottanutta teepensasta, suojellaan ja vartioidaan erityisesti. Vanhasta keisarillisesta teepensaasta valmistettu tee voi olla 30 kertaa kultaakin kalliimpaa. Esimerkiksi vuonna 2002 ostettiin vain 20 gramman erä legendaarisen keisarillisen teepensaan Dahongpao-teetä 28 000 dollarilla. Kannullinen tätä harvinaista oolongia maksoi siis noin 10 000 dollaria!

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Oolong-tee
Fujian
Kiinalaiset juomat
Yli-Iin Naseva

Yli-Iin Naseva on vuonna 1931 perustettu yli-iiläinen urheiluseura. Seuran lajeja ovat hiihto, yleisurheilu, pesäpallo, lentopallo, kaukalopallo, salibandy, kuntoliikunta ja lasten liikunta.

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Oululaiset urheiluseurat
Suomalaiset urheilun yleisseurat
Yli-Ii
One Way Ticket to Hell... and Back

One Way Ticket to Hell... and Back on brittiläisen rockyhtye The Darknessin toinen studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2005. Albumi ylsi Britannian albumilistalla parhaimmillaan sijalle 11. ja Yhdysvaltain Billboard 200-listan sijalle 58. Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet ”One Way Ticket”, ”Is It Just Me?” ja ”Girlfriend”.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic: 
 The Guardian: 
 Pitchfork: 6,5/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 One Way Ticket To Hell ...And Back Discogsissa 

Vuoden 2005 albumit
The Darknessin albumit
Hot Cakes

Hot Cakes on brittiläisen rockyhtye The Darknessin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin elokuussa 2012. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuonna 2005 julkaistun albumin One Way Ticket to Hell... and Back. Hot Cakes ylsi kotimaassaan Britannian albumilistalla parhaimmillaan neljännelle sijalle, ja Yhdysvaltain Billboard 200-listan sijalle 43. Albumilta julkaistiin singlenä neljä kappaletta.

Kappaleet

Arvostelut 
 The Guardian: 
 Pitchfork: 5,2/10
 Rolling Stone:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hot Cakes Discogsissa 

Vuoden 2012 albumit
The Darknessin albumit
Last of Our Kind

Last of Our Kind on brittiläisen rockyhtye The Darknessin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2015. Albumi ylsi Britannian albumilistalla parhaimmillaan sijalle 12. ja Suomen virallisen listan sijalle 41. Last of Our Kindilta julkaistiin singlenä neljä kappaletta.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Classic Rock:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Last of Our Kind Discogsissa 

Vuoden 2015 albumit
The Darknessin albumit
Jyväskylän maaseurakunta

Jyväskylän maaseurakunta oli yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista, kunnes 2009 se yhdistyi Jyväskylän kaupunkiseurakunnan ja Korpilahden seurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi. Jyväskylä mainittiin rukoushuonekuntana 1660, rukoushuonekunnasta tuli Laukaan kappeli 1693, eri seurakunta taas 1856. Seurakunnan vanha kirkko valmistui 1775. Alue oli Jyväskylän kirkonkylä, kunnes vuonna 1837 sinne perustettiin Jyväskylän kaupunki. Siitä lähtien kun Jyväskylän maalaiskunta perustettiin 1868, Jyväskylän seurakunta, sittemmin nimellä Jyväskylän maaseurakunta, käsitti Jyväskylän maalaiskunnan koko alueen. Aluksi seurakuntaan kuului myös Jyväskylän kaupunki, mutta 1880 kaupunki erotettiin Jyväskylän kaupunkiseurakunnaksi ja siihenastinen Jyväskylän seurakunta sai nimen Jyväskylän maaseurakunta. Sitä mukaa kun osia Jyväskylän maalaiskunnasta liitettiin Jyväskylän kaupunkiin, liitettiin vastaavasti osia Jyväskylän maaseurakunnasta Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan, tosin osa kyseisistä seurakunnallisista alueliitoksista tapahtui hieman myöhemmin kuin vastaavat kunnalliset alueliitokset. Myös pääosa Toivakan seurakunnasta erotettiin Jyväskylän maaseurakunnasta. Toisaalta Jyväskylän maaseurakuntaan liitettiin osia Laukaan seurakunnalta vastaavasti kuin Jyväskylän maalaiskuntaan liitettiin osia Laukaasta. Jyväskylän maaseurakunnan edellä mainittu kirkko meni huonoon kuntoon ja purettiin vuonna 1888. Seuraava maaseurakunnan kirkko paloi 1918, ja sen korvasi Elsi Borgin suunnittelema Taulumäen kirkko vuonna 1929. Se kirkko pysyi Jyväskylän maaseurakunnan kirkkona siitä huolimatta, että vuoden 1943 alussa tapahtuneessa alueliitoksessa, joka vastasi vuoden 1941 kunnallista alueliitosta, se jäi kaupunkiseurakunnan alueelle. Myös Jyväskylän maaseurakunnan hautausmaa oli kaupungin ja kaupunkiseurakunnan alueella. Seurakunnan olemassaolon loppuaikoina seurakunnalla oli muitakin kirkkoja kuin Taulumäen kirkko: Antti Eskelisen suunnittelema 1978 valmistunut Palokan kirkko, Armas Lehtisen suunnittelema virallisesti maaliskuussa 1954 käyttöön otettu Vaajakosken kirkko sekä 1957 valmistunut, Olavi Kivimaan suunnittelema Tikkakosken kirkko. Kun Jyväskylän kaupunki- ja maaseurakunta sekä Korpilahden seurakunta yhdistyivät vuoden 2009 alussa, tuli kaupunkiseurakunnan viimeisestä kirkkoherrasta Jukka Keskitalosta Jyväskylän seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra mutta Taulumäen kirkosta Jyväskylän seurakunnan pääkirkko.

Lähteet 

Jyväskylän maalaiskunnan kirja (1977), Jussi T. Lappalaisen kirjoitus pitäjän synty ja aluemuutokset

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Jyväskylän maalaiskunta
Eero Haapala (jalkapalloilija)

Eero Mikael Haapala (s. 28. huhtikuuta 1996 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2017 Uudenmaan Nelosessa pelaavaa FC Espoon reservijoukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Haapala on aiemmin urallaan pelannut kasvattajaseuransa FC Hongan riveissä muun muassa Veikkausliigaa.

Varhainen ura 

Haapala aloitti uransa espoolaisessa FC Kasiysissä 6-vuotiaana. Pelattuaan seurassa kaksi vuotta hän siirtyi FC Honkaan.

FC Honka 

Haapala edusti juniorivuosinaan FC Honkaa muun muassa B- sekä A-poikien SM-sarjoissa. Lisäksi hän pelasi Kakkosta Pallohongan paidassa kausina 2013–2015.

Pääsarjatasolla Haapala debytoi 31. elokuuta 2014 kotiottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan. Ottelu päättyi FC Hongan 1–2-tappioon, ja Haapala pelasi ottelussa 44 minuuttia.

Haapala pääsi edustusjoukkueen mukaan toistamiseen 14. syyskuuta Rovaniemen Palloseuran vieraana. Rovaniemen keskuskentällä pelattu ottelu päättyi isäntien 2–1-voittoon. Haapala vaihdettiin ottelussa kentälle ensimmäisen puoliajan loppupuolella.

FC Honka sijoittui Veikkausliigassa 11:ksi, ja säilytti sarjapaikkansa. Seuralla ei kuitenkaan ollut resursseja hakea liigalisenssiä ensi kaudelle, ja FC Hongan edustusjoukkueen vuodet Veikkausliigassa päättyivät. Edustusjoukkue aloitti kauden päätteeksi yhteistyön liikuntapalveluyritys Esportin kanssa, ja sai farmijoukkueensa sarjapaikan Kakkosesta seuraavalle kaudelle.

Kaudella 2015 Haapala esiintyi neljässä edustusjoukkueen ottelussa, joista kolmessa hän pelasi täydet minuutit. Kausi päättyi espoolaisten osalta suureen pettymykseen, sillä ylivoimaisesta lohkovoitostaan huolimatta joukkue hävisi Ykkösen nousukarsinnassa Kokkolan Palloveikoille yhteismaalein 1–2.  

Haapala teki todellisen läpimurron edustusmiehistöön kaudella 2016. Hän pelasi kahdeksassa Kakkosen ottelussa, ja viimeisteli niissä kaksi maalia. Kausi jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Haapala aloitti varusmiespalveluksen Kaartin jääkärirykmentissä 4. heinäkuuta 2016, eikä pelannut sittemmin edustusjoukkueen otteluissa.

FC Espoo 

Haapala siirtyi FC Espoon reservijoukkueeseen tammikuussa 2017. Hän on pelannut Uudenmaan Nelosessa 12:ssa sarjaottelussa, ja onnistunut maalinteossa kahdeksan kertaa.

Muuta 

Haapala edusti Kaartin jääkärirykmenttiä sotilaiden SM-kilpailuissa Tampereella 23.–26. elokuuta 2016. Kaartin jääkärirykmentti voitti turnauksen finaalissa Karjalan lennoston lukemin 2–0, ja juhli kultaa häviämättä otteluakaan.

Lähteet 
https://www.palloliitto.fi/tulospalvelu/pelaaja&58618

Elävät henkilöt
Vuonna 1996 syntyneet
Suomalaiset jalkapalloilijat
Turkvision laulukilpailu 2015

Turkvision laulukilpailu 2015 () oli järjestyksessään kolmas Turkvision laulukilpailu. Se järjestettiin Istanbulissa, Turkissa 19. joulukuuta 2015. Siihen osallistui 21 maata tai aluetta, joissa asuu paljon turkkilaisia tai puhutaan turkkilaista kieltä. Sandžak ja Syyria osallistuivat kilpailuun ensi kertaa. Kosovo, Pohjois-Kypros sekä Valko-Venäjä palasivat kilpailuun vuoden tauon jälkeen. Sen sijaan Baškortostan, Hakassia, Kabardi-Balkaria ja Karatšai-Tšerkessia, Krim, Moskovan alue, Sahan tasavalta, Tatarstan, Turkmenistan sekä Tuva vetäytyivät kilpailusta.

Tapahtumapaikka 

22. marraskuuta 2014 ilmoitettiin, että vuoden 2015 Turkvision laulukilpailu tultaisiin järjestämään Maryssa, Turkmenistanissa. Kuitenkin 21. helmikuuta 2015 ilmoitettiin että isäntäkaupunki vaihtuisi Marysta pääkaupunki Ašgabatiin. Vuoden 2015 elokuun lopussa ilmoitettiin kuitenkin, että kilpailu siirrettäisiin Turkin Istanbuliin. 

Yahya Kemal Beyatli Cultural Centre valittiin vuoden 2015 kilpailun tapahtumapaikaksi. Tapahtumapaikan kapasiteetti on 10 000 ihmistä.

Formaatti 
Tosin kuin kaksi edellistä vuotta vuoden 2015 kilpailu koostui pelkästä 19. joulukuuta järjestetystä finaalista. Kaikki 21 osallistujaa kilpailivat finaalissa, josta yksi julistettiin voittajaksi.

Maiden raatilaiset 
Jokaista maata edusti yksi raatilainen:

 - Avni Qahili
 - Isa Melikov
 - Ahmed Švrakić
 - Erhan Hüseyin
 - Piotr Petkovic
 - Afik Novruzov
 - Yalman Hacarov
 - Mesut Barış
 - Bolat Mazhagulov
 - Kanatbek Kultaev
 - Reşit İsmet Krüezi
 Makedonia - Sedat Azizoglu
 Pohjois-Kypros - Ertan Birinci
 - Nejat Sali
 - Volkan Gucer
 Sandžak - Mavric Deniz
 - Ömer Gürcan
 - Cengiz Erdem
 - Madejda Malenkova
 - Çokay Koçar
 - Gunesh Abasova

Osallistujat 
Kilpailuun osallistui 21 valtiota ja aluetta.

Finaali

Lähteet 

Turkvision laulukilpailu
Vuoden 2015 musiikki
Museoiden yö

Museoiden yö on Keski-Euroopasta lähtöisin oleva kulttuuritapahtuma, jossa jonkin kaupungin tai alueen museot ovat avoinna yömyöhään. Museoiden lisäksi mukana voi olla myös muita instituutioita ja kulttuurikohteita. Kohteisiin on joko ilmainen sisäänpääsy tai niillä on käytössä yhteinen pääsylippu. Kävijöille tarjotaan esimerkiksi opastuksia ja erikoisohjelmaa.

Ensimmäinen Museoiden yö () järjestettiin Berliinissä vuonna 1997. Tapahtumaidea on sen jälkeen levinnyt muihinkin maihin ja eri maanosiin. Ranskan kulttuuri- ja viestintäministeriö lanseerasi vuonna 2005 yhteiseurooppalaisen Museoiden yön (), jota vietetään nykyisin useissa Euroopan maissa kansainvälistä museopäivää (18. toukokuuta) lähimpänä lauantaina.

Museoiden yö Suomessa

Tampereella 

Museoiden yö -tapahtumia on järjestetty Tampereella vuodesta 2008 lähtien. Tapahtuma on ajoittunut toukokuuhun, ja siihen ovat osallistuneet muun muassa Amurin työläismuseokortteli, Emil Aaltosen museo, Grafiikanpaja Himmelblau, Lastenkulttuurikeskus Rulla, Lauri Viita -museo, Lenin-museo, Museo Milavida, Museokeskus Vapriikki, Muumimuseo, Palomuseo, Sara Hildénin taidemuseo, Suomen nyrkkeilymuseo, Taidekeskus Mältinranta, Tampereen taidemuseo ja Työväenmuseo Werstas. Yhteistyökumppanina on toiminut Tampereen seudun joukkoliikenne, joka on kuljettanut museokävijöitä bussilla kohteiden välillä. Yhden illan aikana on kertynyt lähes 10 000 museokäyntiä. Tapahtumaan on ollut pääsymaksu. 

Vuonna 2020 Museoiden yötä ei järjestetty koronaviruksen vuoksi.

Muualla 
Mikkelissä Museoiden yö on kuulunut syyslomaviikon ohjelmaan vuosina 2016–2019. Tapahtumaan osallistuminen on ollut maksutonta, ja museokäyntejä on ollut yhden illan aikana jopa yli 11 000. Syksyn 2020 tapahtuma peruttiin koronaepidemian takia. 

Museoiden öitä on järjestetty useana vuonna myös Lappeenrannassa, Porissa ja Riihimäellä.

Katso myös 
 Taiteiden yö

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Museoiden yö Tampereella
 Museoiden yö Mikkelissä

Museot
Kulttuuritapahtumat
Berliinin kulttuuri
Lappeenrannan tapahtumat
Mikkelin tapahtumat
Porin tapahtumat
Tampereen tapahtumat
Marianas Rest

Marianas Rest on Kotkassa vuonna 2013 perustettu, melodista doom metallia soittava yhtye. Yhtye julkaisi vuonna 2014 samannimisen demon. Ensimmäisen pitkäsoittonsa yhtye julkaisi vuonna 2016, joka kantaa nimeä Horror Vacui. Yhtye on käynyt kiertueella Dark Tranquillityn kanssa.

Yhtye ilmoitti vuoden 2018 huhtikuussa, että toinen albumi tulee kantamaan nimeä Ruins. Helmikuussa 2019 yhtye ilmoitti levyn julkaistavan saman vuoden huhtikuun lopulla. Levyn julkaisijana toimi Inverse Records.

Historia 
Yhtye perustettiin vuonna 2013 Kotkassa. Yhtye levytti ensimmäisen demonsa 2014 ja pian tämän jälkeen yhtyeeseen liittyi Aapo Koivisto, joka soittaa myös Omnium Gatherumissa.

Helmikuussa 2017 yhtyeen basisti Harri ”Hade” Vainio ilmoitti jättävänsä yhtyeen henkilökohtaisista syistä. Päivä ilmoituksen jälkeen yhtye ilmoitti löytäneensä uuden basistin, Niko Lindmanin.

Jäsenet 
 Nico Mänttäri – kitara (2013–)
 Harri Sunila – kitara (2013–) 
 Nico Heininen – rummut (2013–)
 Niko Lindman – basso (2017–)
 Jaakko Mäntymaa – laulu (2013–)
 Aapo Koivisto – kosketinsoittimet (2015–)

Entiset jäsenet 
 Harri Vainio – basso (2013–2017)

Diskografia

Albumit 
 Horror Vacui (2016)
 Ruins (2019)
 Fata Morgana (2021)

Demot 
 Marianas Rest (2014)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivut
 Yhtyeen Facebook

Suomalaiset doom metal -yhtyeet
Apollonieis

Apollonieis () oli antiikin aikainen Attalis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos.

Demoksen sijaintipaikkaa tai sen trittystä ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.

Demos perustettiin hellenistisellä kaudella vuonna 201/200 eaa. Tuolloin ateenalaiset halusivat kunnioittaa Pergamonin kuningasta Attalos I:ä antamalla tälle oman, uuden fylen nimeltä Attalis. Fyleen siirrettiin joukko vanhoja demoksia, ja samalla siihen luotiin yksi uusi demos eli Apollonieis. Se nimettiin Attaloksen puolison Apolloniksen mukaan. Demoksella oli viisi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa.

Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Apollōnieus ().

Lähteet 

Antiikin Attikan demokset
Koskelan kirkko

Koskelan kirkko  on Helsingin kaupungin omistaman entisen Koskelan sairaalan kirkko. Rapatusta tiilestä rakennettu kirkko rakennettiin vuonna 1914 Koskelan kunnalliskodin alueen kirkoksi. Sen suunnittelusta vastasi arkkitehti Nils Wasastjerna. Suorakaiteen muotoisen ja satulakattoisen pitkäkirkon kuoripäädyssä on runkohuonetta kapeampi ja matalampi puoliympyrän muotoinen sakaristo. Katolla on pieni avoin kellotorni. Runkohuoneen pitkiä sivuja jäsentää sarja poikkipäätyjä. 

Kirkossa on istumapaikkoja 200 hengelle ja Kangasalan urkutehtaan vuonna 1968 rakentamat 6-äänikertaiset mekaaniset urut.

Lähteet 

Helsingin kirkot
Suomen kivikirkot
Koskela
Ketunputket

Ketunputket (Silaum) on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu kaksi lajia: lännenketunputki (Silaum silaus) ja idänketunputki (Silaum alpestre). Idänketunputki luetaan joskus lännenketunputken alalajiksi tai muunnokseksi, jolloin sukuun kuuluisi vain yksi laji.

Ketunputket ovat monivuotisia ja kaljuja ruohovartisia kasveja, joiden varret ovat pystyjä ja tanakoita. Ketunputkien lehdet ovat kertaalleen tai useampaan kertaan parilehdykkäiset. Kukat ovat sarjoissa. Hedelmä on pituudeltaan reilut kaksi kertaa leveytensä verran.

Lähteet 
 Den virtuella floran: http://linnaeus.nrm.se/flora/di/apia/silau/welcome.html

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Ketunputket (Silaum)
 Flora of China: Silaum 

Sarjakukkaiskasvit
Kalliala (sukunimi)

Kalliala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Aake Kalliala (s. 1950), näyttelijä
Kaarlo Kalliala (ent. Bergroth) (1900–1972), vakuutusylituomari
Kaarlo Kalliala (s. 1952), teologi ja Turun arkkihiippakunnan piispa
K. J. Kalliala (ent. Bergroth) (1891–1970), pankinjohtaja
Leila Kalliala (o.s. Yöntilä) (1930–1990), toimittaja

Katso myös
 Bergroth
Haapaniemenkatu (Helsinki)

Haapaniemenkatu () on katu Helsingin Sörnäisissä. Se kulkee Hämeentieltä Sörnäisten rantatien yli Merihakaan. Sen alkupäässä on Väinö Tannerin kenttä, jonka varhaisempi nimi oli Haapaniemen urheilukenttä. Kentän ja kadun nimi on vuonna 1928 käyttöön otettu suomennos Aspnäsistä, joka on vanha paikannimi. Kadun nimeksi otettiin vuonna 1893 Aspnäsgatan, joka johtuu vanhasta vuokra-alueen nimestä Aspnäs. Ehdotettiin myös nimeä Aspnäs allen. Suomenkieliseksi nimeksi tuli vuonna 1909 Aspnäsinkatu ja 1928 siis Haapaniemenkatu, jota ehdotettiin jo 1908.

Aiemmin Hämeentien toisella puolella oli Haapaniemenkuja, jonka nimi vuonna 1969 muutettiin Ässärinteeksi. Uusi nimi annettiin sotien aikaisen Ässärykmentin mukaan.

Kadun varrella numerossa 5 on entinen Wärtsilä yhtymä Oy Kone ja Sillan separaattoritehdas, joka on nykyisin toimistotalo. Separaattoritehdas on Näkinpuiston asuinalueeksi muutetun tehdaskorttelin ainoa jäljelle jäänyt teollisuusrakennus. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Armas Lindgren ja Bertel Liljequist.

Haapaniemenkadun Merihaassa oleva osuus Sörnäisten rantatien ja Hakaniemenrannan välillä kulkee katetussa tunnelissa, jonka yläpuolella betonikannella on jalankulkutaso. Tunnelin kautta on ajoyhteys kannen alla oleville pysäköintipaikoille.

Lähteet
  Painetun teoksen ISBN 951-771-220-0

Viitteet

Aiheesta muualla

Helsingin kadut
Sörnäinen
Puolangan seurakunta

Puolangan seurakunta on Kuopion hiippakuntaan ja Kajaanin tuomiorovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Puolangan kunnan alueella.

Historia 
Vuoteen 1786 asti Puolangan alue oli osa Paltamon seurakuntaa, johon kuului koko Kainuun maakunnan alue. Vuodesta 1786 Puolangan alueesta tuli Hyrynsalmen seurakunnan kappeliseurakunta. Vuonna 1867 Puolangasta tuli itsenäinen seurakunta.

Toimipaikat 
Seurakunnan nykyinen kirkko on valmistunut vuonna 1954. Seurakunnalla on lisäksi seurakuntakeskus sekä viisi hautausmaata, joista Huosiusniemen hautausmaa sijaitsee Kirkonkylässä ja jossa on myös siunauskappeli. Muut neljä hautausmaata sijaitsevat Suolijärven, Lylykylän, Latvan sekä Törmänmäen kylissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Puolangan seurakunnan kotisivut

Kuopion hiippakunnan seurakunnat
Puolanka
Hyrynsalmen seurakunta

Hyrynsalmen seurakunta on Kuopion hiippakuntaan ja Kajaanin tuomiorovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Hyrynsalmen kunnan alueella.

Historia 
Ennen vuotta 1786 Hyrynsalmen seurakunta oli osa Paltamon seurakuntaa. Tuona vuonna seurakunta itsenäistyi ja samana vuonna rakennettiin seurakunnan kirkko. Seurakunta oli alkuun Ylä-Kainuun emäseurakunta ja siihen kuuluivat Suomussalmi, Puolanka sekä Ristijärvi, jotka ovat myöhemmin itsenäistyneet omiksi seurakunnikseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hyrynsalmen seurakunnan kotisivut

Kuopion hiippakunnan seurakunnat
Seurakunta
Partavero

Partavero tarkoittaa parrasta perittävää veroa.

Partoja on verotettu historian aikana eri puolilla maailmaa. Lyykiassa partoja verotettiin jo antiikin aikana. Kiinan keisari Ming-Taizu Hongwu otti partaveron käyttöön 1300-luvulla rahoittaakseen kesäpalatsinsa uudistusta. Englannin kuningas Henrik VIII sääti partaveron vuonna 1535 ja hänen tyttärensä Elisabet I vaati kaksi viikkoa vanhemmista parroista veron. Myös Ranskan kuningas Frans I verotti parrakkaita kirkonmiehiä 1500-luvulla.

Venäjällä säädettiin partavero 1698. Parta oli Venäjällä 1600-luvulla muotia, kun länsimaissa suosittiin jo sileää leukaa. Pietari Suuri halusi länsimaistaa Venäjää ja kielsi alamaisiltaan parran käytön. Kielto aiheutti nurinaa ja se kumottiin pian. Tilalle tuli partavero. Köyhiltä vero oli kopeekan tai pari, rikkailta tukku ruplia. Kirkonmiehet oli vapautettu verosta. Veronmaksusta sai kuitiksi kuparisen, pronssisen tai hopeisen poletin. Tarvittaessa poletti tuli näyttää partaverotarkastajalle. Partaveron käytön syy oli Suuren Pohjan sodan rahoittaminen. Polettien valmistus loppui 1725, mutta partavero oli voimassa vuoteen 1772 asti. Jos joku halusi pitää partansa, mutta ei pystynyt maksamaan siitä veroa, hänet karkotettiin pakkotyöhön.

Venäläinen partaveropoletti on numismaatinen keräilykohde. Monet markkinoilla liikkuvista poleteista ovat uudislyöntejä, joita Venäjän rahapaja valmisti keräilijöitä varten aina 1900-luvun alkuun asti. Uudislyönneistä käytetään nimeä novodel. Aidot partaveropoletit ovat harvinaisia.

Lähteet 

Historialliset verot
Kasvojen karvoitus
Suomen nyrkkeilymuseo

Suomen nyrkkeilymuseo on Tampereen keskustassa Aleksanterinkadulla sijaitseva museo, joka kerää, säilyttää ja esittelee nyrkkeilyyn liittyvää aineistoa. Museo on perustettu vuonna 1991, ja sitä ylläpitää Tampereen Voimailuseura. Museo toimii talkoovoimin, joten siihen pääsee normaalisti tutustumaan vain sopimalla vierailusta erikseen. Vuodesta 2014 lähtien nyrkkeilymuseo on ollut avoinna kaikille Tampereen jokakeväisen Museoiden yö -tapahtuman yhteydessä.

Nyrkkeilymuseon kokoelmiin kuuluu yli kymmenentuhatta esinettä, joista parituhatta on esillä museossa. Näytteillä on nyrkkeilyurheiluun liittyviä valokuvia, julisteita, lehtiä ja kirjoja sekä mitaleja, palkintoja ja muistoesineitä eri puolilta maailmaa. Varusteosio kertoo välineissä ja asusteissa tapahtuneesta kehityksestä. Museon vanhimmat esineet ovat nyrkkeilyaiheisia Ateenan olympialaisten postimerkkejä vuodelta 1896.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen nyrkkeilymuseon Facebook-sivut
 Helsingin Sanomat 26.5.1991: Tampere sai nyrkkeilymuseon (maksullinen artikkeli)

Tampereen museot
Suomen urheilumuseot
Museo
Kyttälä
Suomen hauskin tavis

Suomen hauskin tavis on maaliskuussa 2017 alkanut suomalainen komediaohjelma, jota esitetään Nelonen-kanavalla.

Ohjelmassa kilpailijat yrittävät saada tuomarit  nauramaan minuutissa. Kilpailijalla on mahdollisuus saada rahaa joka kerta kun tuomarit nauravat. Summia käytetään 100€, 500€, 1000€, 2000€ ja 5000€.  Kauden pääpalkinto on 7000€, jonka päätösjaksossa valitaan Suomen hauskin tavis.  Parhaimmillaan hauskuuttajalla on mahdollisuus tienata itselleen yhdessä illassa 5000 euroa. Ohjelman juontaa Elina Kottonen, sekä tuomareina toimivat Riku Nieminen ja Krisse Salminen. 

Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi alkoi 30. maaliskuuta 2017. Kauden päätösjakso esitettiin 1. kesäkuuta 2017. Nelonen tiedotti elokuussa 2017, että Suomen Hauskin Tavis saa jatkoa toiselle tuotantokaudelle keväällä 2018.

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Suomalaiset komediasarjat
2010-luvun televisiosarjat